cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daisy Bell
Minneverdige fremførelser
I pilotepisoden til TV-serien Wonderfalls sang voksløven sangen som en beskjed til Jaye.
I første episode av sesong to av TV-serien Mystery Theatre 3000, Rocket Ship XM, fikk robot Tom Servo sin nye stemme programmert. Før den endelige stemmen ble funnet sang den «Daisy Bell».
The Kidsongs Kids har fremført denne sangen, og det er forskjeller mellom versjonene på videoen og DVD-platen I Can Do It og på CD-platen My Favorite Kidsongs Collection.
I 2009, i syvende episode av sesong syv av TV-serien Trinity, sang Dr. Linus Cooper «Daisy Bell», mens han klippet Jonty Millingtons skjegg.
I videospillet Mass Effect 2 (2010) ble figuren Jeff «Joker» Moreau spurt av the Normandys A.I, «EDI», om å gi tilgang til skipets forsvarsverk, mens det ble angrepet. Som en referanse til 2001: En romodyssé bemerket Joker Hvis du starter å synge «Daisy Bell» er jeg ferdig».
I videospillet Looney Tunes Back In Action (2003) sang fienderobotene i Arena 52 «Daisy, Daisy» da de ble truffet én gang og «It won't be a stylish marriage» de de ble truffet igjen som en referanse til to linjer i sangen.
Norsk versjon
Thorleif Klausen og Sten Karlsen har skrevet norske tekster. Klausens versjon heter «Larsen». Karlsens utgave bærer tittelen «Olga og Ola».
Ido
Ido er et internasjonalt hjelpespråk i hovedsak utarbeidet av den franske filosofen og matematikeren Louis Couturat. Idoistene ser på språket sitt som en forbedret utgave av esperanto.
Historie
Tanken om et universelt hjelpespråk er ikke ny. Det første konstruerte språket ble laget i det 12. århundre av Hildegard von Bingen under navnet Lingua Ignota. Likevel slo ikke ideen an før i det 19. århundre, da Volapük ble konstruert av den tyske katolske presten Johann Martin Schleyer. Volapük var ganske populært en stund og hadde noen tusen brukere, men ble stilt skyggen da esperanto ble kjent. Esperanto hadde lettere grammatikk og bedre kjent vokabular enn Volapyk, og fikk derfor økt popularitet. Den første esperanto-verdenskongressen ble holdt i 1905. Imidlertid fantes det noen innen esperantomiljøet som mente at språket burde reformeres før det eventuelt skulle velges til internasjonalt verdensspråk. Det var da Louis Couturat etablerte Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk.
Delegasjonen sendte en formell søknad til Den internasjonale foreningen av akademier i Wien om å velge et internasjonalt språk, men søknaden ble avvist i mai 1907. Delegasjonen bestemte seg da for å møte som komité i Paris i oktober 1907 for å diskutere innføringen av et internasjonalt standardspråk, og hvilket av de framlagte språkene det skulle bli. Ifølge komiteens møteprotokoller ble det bestemt at ingen språk var helt akseptabel, men at edperanto kunne bli godkjent dersom det ble foretatt noen justeringer.
Forskjeller mellom ido og esperanto
Andre eksempler
Konferanser
I likhet med esperanto har ido årlige konferanser ulike steder i verden, og oppmøtet er på rundt 15 personer. De siste årene har ido-konferansene blitt holdt i Nürnberg, Tyskland (2001), Kraków, Polen (2002), Grossbothen, Tyskland (2003), Kiev, Ukraina (2004), Toulouse, Frankrike (2005), Berlin, Tyskland (2006), Paris, Frankrike (2007), Wuppertal-Neviges, Tyskland (2008) og Tallinn, Estland (2009). I 2010 finner konferansen sted i Tübingen i Tyskland fra 19. august til 24. august.
Brukere av ido
Ido er ikke et nasjonalspråk, og det er ingen nøyaktige tall på hvor mange som snakker språket. Det regnes imidlertid med at omtrent 1000 personer kan snakke med hverandre ved hjelp av ido. Den største ido-gruppen på Internett har for tiden cirka 250 medlemmer, og ido-versjonen av Wikipedia inneholder over 4000 artikler. Ido er nært beslektet med det konstruerte språket esperanto, slik at idister lett kan lære seg esperanto og omvendt. Mange personer ser på idistiske og esperantistiske bevegelser som konkurrenter. Størst var «konkurransen» i 1907, da ido ble født. Da opplevde esperanto-bevegelsen den største splittelsen i sin historie.
Mea vido-cirklo (horizonto)
(høre)
Arbeidsgiverforening
Arbeidsgiverforening er en sammenslutning av arbeidsgivere som har til formål å ivareta deres interesser overfor arbeiderne, og ble dannet som en reaksjon på arbeidernes sammenslutning til fagforeninger. Hensikten var å hindre at fagforeningene tiltvang seg forbedringer i lønns- og arbeidsvilkår overfor en og en arbeidsgiver.
Arbeidsgiverforeningene fører tarifforhandlinger for medlemsbedriften. Arbeidsgiverforeningene opptrer også som talsmann for arbeidsgivernes syn overfor offentlige myndigheter i spørsmål som angår Næringslivet i Norge.
I utlandet har det vært vanlig at arbeidsgiverinteresser og yrkesinteresser ivaretas av samme organisasjon, men i Norge var det først mot slutten av 1980-årene ble det gjennomført sammenslutninger mellom de rene arbeidsgiverforenigene og næringsorganisasjonene.
Arbeidsgiverforeninger i Norge
I tillegg finnes en rekke såkalte landsforeninger, som er tilsluttet en av de store arbeidstakerorganisasjonene. Dessuten finnes rene interesseforeninger. Noen av disse er åpne for medlemskap fra både medlemsbedrifter, arbeidstakere og andre interesserte.
Adrastia
Adrastia er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.
Utseende
Små (ca. 2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resten og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, rundt, med ganske små fasettøyne. Pronotum er omtrent så langt som bredt, bredest i midten, ganske mye innsnevret foran slik at hodet blir tydelig avsatt fra kroppen (med "hals"). Ved roten har det to ganske store, dype, runde groper. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Mange av artene lever i maurtuer, men det er også noen som finnes mellom løvstrø og andre råtnende plantedeler.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Tønsberg Ishall
Tønsberg Ishall er en ishall i Tønsberg som ble åpnet 16. desember 1995, som den 31. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Tønsberg Vikings og kunstløpsgruppa i Tønsberg Turn og har en publikumskapasitet på 500 sitteplasser.
Kanako Yonekura
Kanako Yonekura (født 29. oktober 1976) er en japansk badmintonspiller.
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i første runde i singelturneringen.
Vi lever (album)
Vi lever er det 11. studioalbumet til Wenche Myhre som ble gitt ut i 1983. Albumet lå på VG-lista i 7 uker og fikk en 9.-plass som beste plassering. Vi lever var det første norske albumet som ble utgitt på CD.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Mamut
Mamut ASA (ose: MAMUT) var et norsk IT-selskap med virksomhet i 16 europeiske land. Daglig leder var Eilert Hanoa. Selskapet hadde pr. oktober 2010 460 ansatte.
Mamut en leverandør av administrative programvareløsninger og internettbaserte tjenester til små og mellomstore virksomheter. Selskapet utvikler integrerte løsninger (ERP) for økonomistyring, regnskap, salgsstøtte, kunde- og kontaktoppfølging (CRM), innkjøp, logistikk, lønn, personal, prosjektstyring, e-handel, domener, e-post, Web-hotell og privatøkonomi.
Mamut eier også følgende selskaper:
Mamuts hovedkontor lå Oslo.
Oppstart
Eilert Hanoa etablerte sitt første IT-selskap som 15-åring i 1986. Selskapet solgte programvare til privatpersoner og SMB-segmentet. I 1987 fikk selskapet navnet PC-Land Norge og begynte sitt første, større utviklingsprosjekt av SuperWP, en tekstbehandler med integrert kundebase/kartotek. Selskapet utviklet også flere dataverktøy (utilities) som menysystemet SuperOffice, CRM-programvaren Activator Pro, skatteprogrammet WinSkatt og forløperen til økonomiprogrammet GuruOffice.
Etter en analyse av markedet for økonomisystemer i Norge avbrøt Eilert Hanoa siviløkonomstudier for å jobbe full tid med utviklingen av økonomisystemer. Det som i dag kjennes som Mamut ble stiftet av Eilert Hanoa 1. desember 1994 med selskapsnavnet Guru Software AS. Sentralt i forretningsplanen var egenutviklede administrasjonssystemer tilpasset mindre virksomheter som skulle selges som standard programvare. Systemet ble basert på markedets mest utbredte plattform, Microsoft Windows, og integrert med Microsoft Office.
Navnet Mamut
Datterselskapet Mamut AS ble etablert i september 1998, og selskapets aksjer ble registrert i Verdipapirsentralen. I mars 1999 ble Mamuts nye nettsider lansert, og i august samme år kom selskapets første e-handelsløsning, Mamut Web. I 2000 skiftet morselskapet Guru Software navn til Mamut, og ble omdannet til almennaksjeselskapet Mamut ASA. I 2001 ble produktporteføljen Mamut Business Software lansert som erstatning for porteføljen Guru Business Applications.
Økonomisk utvikling og børsnotering
I 1999 ble selskapets drift lønnsom i Norge og i mars 2000 passerte antall ansatte 100 personer og selskapet gjennomførte sin første emisjon rettet mot internasjonale investorer. I 2003 passerte selskapet 100 millioner NOK i omsetning.
I 1999 ble selskapets aksjer notert på Oslo Børs' OTC-liste og i mai 2004 på OSESX-listen.
Markeder og internasjonalisering
Mamuts hovedsatsingsområde er programvare og tjenester tilrettelagt for små og mellomstore virksomheter, men har også produkter for foreninger og privatpersoner.
Mamut leverte opprinnelig sine løsninger kun i Norge. Den første internasjonale satsingen skjer i 2001 da det ble startet samarbeid med Arena Data AB om salg og distribusjon av Mamuts produkter i det svenske markedet. I 2002 introduseres Mamut Business Software i Sverige, i 2004 i Nederland og Storbritannia, i 2005 i Danmark og Irland, og i 2008 i Tyskland. Mamut CRM & Sales ble lansert i Nederland i 2002.
Selskapet har gjennom flere år investert i utvikling og tilpassing av produktene til nye europeiske markeder basert på én felles kildekode. I dag opererer selskapet i Norge, Sverige, Danmark, Nederland, Tyskland, Storbritannia og Irland og tilbyr Internett-tjenester i Norge, Sverige, Danmark, Nederland, Tyskland, Storbritannia, Finland, Sveits, Østerrike, Frankrike, Belgia, Tsjekkia, Polen, Spania og Serbia.
Forretningsmodell
Mamut har siden etableringen i 1994 fokusert på en skalerbar forretningsmodell. Selskapets sentraliserte organisasjon, og hovedkontor, ligger i Oslo. Herfra styres det meste av selskapets arbeid.
Teknologi
Mamuts målsetning er at mindre virksomheter skal få dekket sitt administrative programvarebehov fra Mamut sammen med Microsoft Office på Microsoft Windows-plattformen. Mamut Business Software-applikasjoner er basert på én felles kildekode og én felles teknologiplattform. Microsoft Visual Studio og Microsoft Visual Studio.NET benyttes som utviklingsverktøy både for desktop-applikasjoner og servertjenester. Microsoft SQL Server benyttes som database.
Apogonia
Apogonia er en artsrik slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Mamut
Teknologi
Mamut har fra å være en ren programvareutvikler utvidet sitt strategiske satsningsområde til også å omfatte Internettjenester. Kombinasjonen av dette benevnes ofte som Software + Services, og selskapets teknologiske plattform for dette er Mamut Business Platform.
Apogonia
Utseende
Små til middelsstore, korte, høyt hvelvede, ovale oldenborrer, gjerne mer eller mindre rødlige til svarte. Noen har metallisk glans. Oversiden er hårløs, blank og kraftig punktert. Disse billene ligner overflatisk på visse bladbiller (Chrysomelidae), men antennene og beina er annerledes bygde. Antennene er ganske korte, 9- eller 10-leddete med en liten, tre-leddet klubbe.
Ole Morten Balstad
Ole Morten Balstad (født 27. april 1974) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som fra 2015 er ordfører i Selbu kommune. Han er sønn av kommunens forrige ordfører, Inga Balstad.
Mamut
Produkthistorikk
I 1995 lanseres selskapets første økonomiprogram Guru Office og i 1996 lanseres produktporteføljen Guru Business Applications. I 1997 lanseres flerbrukerløsningen Guru Enterprise og oppgraderes til GBA Enterprise i 1998. I 1999 lanseres det første produktet under «Mamut»-merkevaren; hjemmeside og e-handelsløsningen Mamut Web. Et skifte skjer i 2001 når alle GBA-produkter erstattes med den nye porteføljen Mamut Business Software. I 2005 lanseres Mamut Open Services; en serie gratisprodukter innen forretningsrelaterte områder. I 2006 kjøper Mamut Active 24 og satser på Internett. I 2007 kjøpes danske Stellar og innlemmes som en del av Mamut Business Software. I 2007 lanserer Mamut også sin nye teknologiske plattform; Mamut Business Platform. Dette er det tekniske fundamentet for Mamut One som ble lansert i 2008, og som er Mamuts konsept for Software + Services.
Ole Morten Balstad
Balstad har vært journalist i Selbyggen og Malvik-Bladet, i den første også som ansvarlig redaktør, samt daglig leder i Sommerfestivalen, Selbu Husflid og Selbu Byggvare (XL-BYGG).
Apogonia
Levevis
Larvene lever i jorda, der de eter røtter. De voksne billene gnager på blader og kan noen ganger gjøre noe skade, men er ikke regnet som svært alvorlige skadedyr.
Jiang Yanmei
Jiang Yanmei (født 26. februar 1981) er en singaporsk badmintonspiller.
Apogonia
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Asia og Afrika.
Mamut
Lexware – fellesforetak
Mamut inngår i 2008 en avtale med en av Tysklands ledende leverandører av forretningsprogramvare, Lexware GMBH, et heleid datterselskap av Haufe Media Group. Selskapene inngår et fellesforetak (joint venture) hvor Mamut og Lexware i samarbeid skal tilby en co-branded versjon av Mamut One til SMB-segmentet i Tyskland. En løsning som kombinerer teknlologi fra begge selskapene ble lansert våren 2009.
Jiang Yanmei
Hun representerte Singapore under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i første runde i singelturneringen.
Spelt
Spelt eller dinkel (Triticum spelta) er en kornart i hveteslekten av grasfamilien, nært beslektet med hvete. Man anser den i dag for å være en hybrid mellom urhvetesortene emmer (Triticum dicoccon) og einkorn (Triticum monococcum).
Spelt har sin opprinnelse i Midtøsten. Spelt var tidligere en svært viktig kornsort, og har vært dyrket i Norden i mer enn 4500 år. Spelten tapte etterhvert terreng til den mer kostnadseffektive hveten, som normalt gir tre til fire ganger mer korn per m² enn spelt. Spelt regnes som en av de opprinnelige kornartene og regnes derfor som mindre foredlet enn dagens moderne hvetesorter. Det er stor variasjon mellom de enkelte speltsortene. Foredling av enkelte speltsorter og kryssing med moderne hvetesorter har økt avlingspotensialet, men også gjort disse sortene mere lik dagens hvetesorter. Sorter som Schwabenspelz, Alkor og Hubel er foredlete speltsorter mens sortene Oberkulmer Rotkorn og Ebners Rotkorn er opprinnelige, uforedlete sorter. Oberkulmer Rotkorn og Ebners Rotkorn siste er sortene som dyrkes i Norge i dag.
Spelt skiller seg fra hvete ved at strået er lengre og at aksspindelen bryter sammen ved tresking. Agnene holder kornene sammen i småaks slik at spelt må avskalles for å kunne males.
Spelt er noe mer hardfør enn hvete. Den gir betydelig mindre avling (rundt 30 prosent) av hva moderne hvetesorter gir. Spelten er derfor mer nøysom og klarer seg bedre på mindre næring og er derfor godt egnet til økologisk dyrking.
Spelt har et høyere proteininnhold enn vanlig hvete. Det påstås også at spelt har høyere innhold av sporstoffene magnesium, sink, jern og kobber. Helsedirektoratet skriver via matportalen.no: «Analyser som sammenligner næringsinnholdet av spelt med vanlig hvete gir foreløpig ikke noe klart svar på om spelt har et bedre næringsinnhold enn vanlig hvete. Noen analyser viser høyere innhold av visse mikronæringsstoffer i spelt, som for eksempel jern, sink og kobber, men forskjellene er ikke store og heller ikke gjennomgående i alle analyser. Næringsinnholdet i det ferdige melet er avhengig av mange faktorer, som for eksempel værforhold, dyrkingsmåte, malemetode og hvor grovt melet er. Valg av hvetesort er mindre utslagsgivende.»
Spelt inneholder gluten, som vanlig hvete, og kan derfor ikke spises av folk med cøliaki. Proteinsammensetningen skiller seg fra vanlig hvete, og spelt kan derfor i noen tilfeller spises av folk med hveteintoleranse.
Mol (enhet)
Mol er den grunnleggende SI-enheten for stoffmengde. Symbolet for mol er mol.
Spelt
Speltmel har litt andre bakeegenskaper enn hvetemel. Speltmel tåler litt mindre elting enn hvetemel, og det er også litt annen vannløselighet for speltmel. Ettersom spelt tar opp væsken senere enn hvete, må man ha litt mer klissete deig når man baker med speltmel.
Mol (enhet)
Tallet brukes ofte i telling av elementærpartikler, dvs. atomer, molekyler, ioner eller elektroner. Tidligere ble ett mol definert som stoffmengden i et system som inneholder like mange elementære enheter som det er karbonatomer i 12 gram karbon-12. De elementære enhetene må identifiseres for at en angivelse av stoffmengde skal være meningsfylt. Disse vil mest typisk være bestemte atomer, ioner eller molekyler, men kan også være andre partikler, for eksempel elektroner.
Den molare massen til et stoff er massen til ett mol av stoffet. Denne sammenfaller kvantitativt med atommassen til den aktuelle partikkel, men med g/mol som enhet. For eksempel veier et hydrogenmolekyl 2,02 u, og H2 har følgelig en molar masse på 2,02 g/mol. Ett mol hydrogenmolekyler har altså en masse på 2,02 g.
I kjemiske ligninger angir kvantiteten av de forskjellige stoffene dets stoffmengde. Reaksjonsligningen
kan leses som at to mol hydrogenmolekyler og ett mol oksygenmolekyler gir to mol vannmolekyler. Det blir altså like mange vannmolekyler som det var hydrogenmolekyler og dobbelt så mange som det var oksygenmolekyler.
Mol brukes også innen biologi og legevitenskapen. F.eks. til å måle D-vitaminnivået i en blodprøve. Normalnivå er oppgitt til å være mellom 50-70 nmol/L. Altså bør det være minst 50 nanomol per liter blod. Dvs ca 10-9 · 50 · 6 · 1023 = 30 · 1015 = 30 billiarder D-vitaminer per liter blod.
Sonja Bašić
Sonja Bašić (født 26. november 1987) er en kroatisk håndballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på syvendeplass med det kroatiske landslaget.
Mol (enhet)
Eksempel
I dette eksempelet brukes mol til å kalkulere mengden CO2 som skapes når man brenner 1 g etan. Reaksjonsligningen for denne kjemiske reaksjonen er:
Den sier at 7 oksygenmolekyler reagerer med 2 etanmolekyler og blir til 4 CO2-molekyler og 6 vannmolekyler.
Det første vi må finne ut er hvor mange etanmolekyler som blir brent. Vi vet at det var 1 g, så det vi trenger å vite er den molare massen til etan. Atommassen til hydrogen er 1u, og atommassen til karbon er 12u, så den molare massen til C2H6 blir (2 · 12) + (6 · 1) = 30 g/mol. Et mol etan veier 30 g. Da har 1 g etan stoffmengden 1/30 mol.
Vi kan nå regne ut antallet CO2 molekyler som ble dannet. Siden vi får 4 CO2-molekyler av 2 etanmolekyler, betyr det at for hvert etanmolekyl får vi 2 CO2-molekyler. Det betyr at det blir produsert 1/30 mol · 2 = 1/15 mol CO2.
Nå trenger vi den molare massen til CO2. Atommassen til karbon er 12u, og atommassen til oksygen er 16u, så den molare massen til CO2 blir 12 + (2 · 16) = 44 g/mol.
Til slutt finner vi at massen til produsert CO2 blir 1/15 mol · 44 g/mol = 2,93 g.
Julius Martov
Julius Martov (russisk: Юлий Осипович Мартов; egentlig Julius O. Tsederbaum; født 24. november 1873 i Konstantinopel, død 4. april 1923 i Schömberg) var en russisk politiker. Han var leder for mensjevikene i Russland på starten av 1900-tallet.
Martov kom tidlig med i det illegale arbeidet mot tsarismen, som medlem i Det russiske sosialdemokratiske arbeiderpartietet (RSDAP). Han ble forvist til Sibir, ikke langt unna en annen forvist sosialdemokrat ved navn Vladimir I. Uljanov. Disse to hadde en viss kontakt, og forholdet mellom dem skulle bli livslangt men konfliktfylt.
Martov argumenterte sterkt mot at partiet skulle styres etter en slags unntakslover som ga ledelsen farlig stor makt. Han fikk støtte bl.a. fra Lev Bronstein (Lev Trotskij) og Rosa Luxemburg.
I mars 1917 brøt tsarstyret sammen, og det ble opprettet en provisorisk regjering. Samtidig gjenoppstod arbeiderråd, («sovjeter»), som hadde oppstått første gang under revolusjonsforsøket i 1905.
Den provisoriske regjeringen var svak. Dens fremste feil var at den forsøkte å fortsette krigen.
Valget til grunnlovgivende forsamling ble holdt. Men da det viste seg at bolsjevikene bare fikk 25 prosent av stemmene, og bondepartiet SR fikk over 50 prosent, oppløste bolsjevikene forsamlingen. Martov protesterte, og krevde en samlingsregjering av alle venstrepartiene.
De mensjevikiske avisene ble stengt en etter en, selv om Martov da borger- og intervensjonskrigen begynte fordømte de såkalte «hvite» generalene og deres vestlige hjelpere, og oppfordret til aktivt forsvar for revolusjonen og sovjet-regjeringen.
Mens borgerkrigen varte, ble Martovs mensjeviker halvveis tolerert. Men da den var over ble mange arrestert eller drevet i eksil, blant dem Martov.
Ved borgerkrigens slutt var stemningen i Russland ifølge historikeren Isaac Deutscher slik at mensjeviker og anarkister uten tvil ville vunnet et fritt valg. Men Lenin og Trotskij sto nå fast på ettpartidiktaturet.
Martov slo seg ned i Berlin, der han fremdeles var aktiv, både i den mensjevikiske eksilorganisasjonen og i den såkalte To-og-en-halv-internasjonalen av venstresosialistiske parti, til han døde i 1923.
A Christmas Carol (1910)
A Christmas Carol er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Handling
Basert på historien til Charles Dickens: Ebenezer Scrooge er kjent for hans tøffe og gjerrige væremåte, helt til han får besøk av spøkelset etter hans tidligere forretningspartner - og deretter får han besøk av tre andre ånder.
Liechtenstein under EM i friidrett 1971
Liechtenstein deltok med en utøver i EM i friidrett 1971 som ble arrangert 10.–15. august 1971 i Helsingfors. Liechtenstein tok ingen medaljer i mesterskapet.
Holmavatnet (Vindafjord)
Holmavatnet er ett av tre drikkevannskilder i bygda Skjold i Vindafjord kommune i Rogaland. Holmavatnet er det øverste av disse og er mye brukt som turområde for bygdas beboere. Her kan alle som ønsker det gå opp å signere seg i turboken som er der oppe.
The Childhood of Jack Harkaway
The Childhood of Jack Harkaway er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Handling
Jack Harkaway er aristokrat av fødsel, og er sønn av en velstående engelskmanns datter og en fattig ung mann - som moren hans hadde stukket av sammen med. Men foreldrene hennes tvinger dem til å ta ut separasjon, og tvinger kvinnen til å gi bort barnet til fremmede. Disse blir bestukket for å holde guttens oppholdssted hemmelig for den biologiske moren. I en alder av tolv år blir Jack plassert på en skole, hvis rektor har fordommer mot ham på grunn av guttens rampete sinnelag. Etter å ha fått streng og urettferdig straff fra skolens ledelse, bestemmer Jack seg for å stikke av fra skolen.
Han rømmer snart fra rommet han er låst i, gjennom et vindu. Vandrende langs en landevei, overhører han ved et uhell to innbruddstyver som planlegger å rane et hus. Men Jack forhindrer disse planene, og de potensielle tyvene blir umiddelbart tatt til fange. Jack får en fin kveldsmat av fruen i huset, som er ham veldig takknemlig. Men både Jack og kvinnen får seg en stor overraskelse, når det viser seg at hun faktisk er Jacks biologiske mor som ble tvunget til å gi fra seg sønnen sin når han var spedbarn.
Wehrmacht Gefolge-nål
Wehrmacht Gefolge-nål (Abzeichen für das Wehrmachtgefolge) er et merke som ble båret av sivile som arbeidet i organisasjoner som støttet det tyske Wehrmacht under andre verdenskrig. Slike organisasjoner var blant andre Luftschutzwarndienst, Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps, Organisation Todt, Reichsarbeitsdienst, Reichsluftschutzbund og Sicherheits-Hilfdienst.
Merket ble innstiftet 1. oktober 1941, og ble produsert av C.E. Juncker i Berlin. Personer som ikke var tyske bar et hvitt armbånd med skriften «Im Dienst der Deutschen Wehrmacht» (i tjeneste for det tyske Wehrmacht) i tillegg til merket.
Design
Merket er designet av Otto Placzek, og er rundt med et ørnehode i profil på topp og bokstavene WG under. I bunn er et hakekors. Baksiden er merket: FEC. OTTO PLACZEK. BERLIN/AUSF. C. E. JUNKER. BERLIN. Det kom i to typer, ett 23 millimeter bredt merke med lang nål for menn, og ett 35 millimeter bredt merke med kort nål (sikkerhetsnål) for kvinner. De kom i to typer finish, grunnet forskjellige metaller brukt ved produksjonen.
Vebjørn Sand
Vebjørn Sand (født 11. mars 1966 i Bærum) er en norsk kunstner. Sand har produsert figurative og abstrakte malerier, samt grafisk arbeid og stedsbundet installasjonskunst. Han står bak flere offentlige kunstprosjekter. Han er en del av kunstnerkollektivet Galleri Sand.
Barndom og utdanning
Han vokste opp omgitt av kunst, matematikk, og geometri. Renessansen og barokken og renessansehumanisme ble tidlig en inspirasjon for Sand. Hans bestefar Ole Sand, var en bøkker på tønnefabrikken i Fredrikstad, var den første som lærte Vebjørn å tegne. I tenårene reiste Sand rundt i Norge som karikaturtegner og etter videregående ble han elev av malerne Walther Aas og Rolf Schønfeldt. Sand ble utdannet ved Statens Kunstakademi i Oslo i 1986–1990, og ved kunstakademiet i Praha.
I 1991, mens Sand malte landskapsmalerier i Valdres, ble han løsemiddelforgiftet og fikk synsforstyrrelser og kronisk hodepine. Da ga han en tid opp arbeid med oljemaling og begynte å se etter andre måter å uttrykke seg kunstnerisk på. Kvaliteten på den alternative akrylmalingen var ikke tilfredsstillende på den tiden. Han bestemte seg for å arbeide med offentlige utendørs kunstprosjekter.
For å forbedre ferdighetene sine, kopierte han mesterverk fra den klassiske europeiske kunsttradisjonen. Han studerte senere ved Art Students League of New York som tilbyr systematiske studier i anatomi. Med hensyn til hans kunstneriske prosess sa Sand «Delacroix sa at det er i antydningen, i det skissemessige, at maleriet blir ferdig. Hvor du som betrakter må ta del, være med å gjøre bildet ferdig.» Sand jobber med bevisstheten om den vestlige humanistiske kulturarv og idealer fra Antikken, Hans interesse for historie, filosofi, religion og kunsthistorie vises i hans malerier, som ofte refererer til disse temaene.
Trollslottet
Etter at Sand hadde deltatt på to ekspedisjoner til Antarktis, til Dronning Mauds Land i 1993/94 og til Sør-Rondane i 1996/97, utførte han i 1997 sitt første offentlige utendørs kunstprosjekt. I samarbeid med teamet som stod bak åpningsseremonien for de Olympiske vinterleker på Lillehammer i 1994, skapte Sand et «mini-Antarktis» på høyden ved Frognerseteren i Oslo. Trollslottet var satt sammen av ti 26 meter høye «isfjell,» opplyst både innenfra og utenfra, plassert i en sirkel, der hvert isfjell illustrerte Arnesteinen, et fjell som stiger opp fra isen på Antarktis.
Inne i Trollslottet var Sands malerier fra Antarktisekspedisjonene utstilt i glass-montre som illustrerte is med snø og iskrystaller. Besøkende kunne gå inn i Trollslottet og oppleve bildene i en atmosfære gjenskapt tilnærmet som den Sand malte dem i. I løpet av tre måneder vinteren 1997/98 besøkte 180 000 mennesker Trollslottet.
Keplerstjernen
Vebjørn Sands neste offentlige utendørs kunstprosjekt var Keplerstjernen, en permanent 45 meter høy kunstinstallasjon ved Oslo lufthavn (Gardermoen). Den ble bestilt av Christian Ringnes. Stjernen ble en heder til Leger uten grenser, vinner av Nobels Fredspris i 1999, derav navnet Fredsstjernen.
Keplerstjernen har også vært lyst opp i ulike farger i forbindelse med forskjellige markeringer, som da den lyste rosa i solidaritet med brystkreftaksjonen Rosa sløyfe. Selve stjernen er basert på en utforming av Johannes Kepler og er en videreutvikling av ikosaederet, som er ett av fem platonske legemer.
Stjernen består av 102 stålrør og 13 stålkuler som er skrudd sammen ved hjelp av forborede gjengehull i kulene og bolter i hver stavende. Stjernespissene er sveist sammen. På stålskjelettet er det på de 20 stjernearmene montert krakelerte glassplater. Stjernens diameter er 15m.
Den er boltet til en betongsokkel bestående av tre trekantede 30 meters høye etterspente betongsøyler. Det kraftige lyset på 20 000 kw gjør at stjernen er synlig flere kilometer unna i mørket. Stjernen er plassert på tre tretti meter høye betongsøyler.
Altersmykket i nye Jessheim kirke
Altersmykket i Jessheim kirke er en forvandlet Keplerstjerne tilpasset et liturgisk rom og er skapt av kunstnerbrødrene Eimund og Vebjørn Sand, med faren Øivind Sand som rådgiver. Kjernen i altersmykket i Jessheim kirke er et ikosaeder. Det dannes av 20 likesidede trekanter. Ikosaederet er et av de fem platonske legemer som Platon beskriver i dialogen Timaios.
I verket Harmonices Mundi videreutvikler Kepler den greske romformen ikosaeder til en stjerne. Brødrene Sand har i altersmykket forvandlet Keplerstjernen om til et kors. Altersmykkets sentrale idé er å tolke det atmosfæriske lyset som flommer ned i kirkerommet over alteret. Verket er laget i gjennomsiktige materialer som bryter lyset som kommer ovenfra.
Leonardo da Vinci-broen
I 1996 så Sand Leonardo da Vincis tegninger av en foreslått bro som skulle krysse elvemunningen Det gylne horn, som munner ut i Bosporos-stredet i det sentrale Istanbul i Tyrkia. Broen hadde et spenn på 366 m og var 24 m bred, og ville være den største broen til da i historien. Skissen fra 1502 var laget for Sultan Bayezid II, men broen ble aldri bygget, fordi sultanen mente en slik konstruksjon, ville være umulig å virkeliggjøre. Etter å ha avvist designen prøvde Bayezid å rekruttere Leonardos rival, Michelangelo, som nylig var ferdig med statuen av David i Firenze. Michelangelo nektet.
Da Sand så tegningene av broen, ble han grepet av prosjektet og sa at det var som å finne en symfoni av Mozart som aldri var fremført. Etter seks års samarbeid med et team av ingeniører og arkitekter hadde han skapt en 110 meter lang Leonardo-bro. Nesten 500 år etter Leonardo da Vincis originale skisse, ble broen fullført og åpnet av Dronning Sonja i 2001.
The Wall Street Journal skrev følgende om Sands arbeider og mål med broen: «He wanted not only to unite past with present, but also to remind the world that technology is at its best when it is informed with a sense of the transcendental. He saw his and da Vinci's bridge as ‘a meeting between heaven and earth, between the spiritual and the material realms.»
Siden åpningen har Leonardo da Vinci-broen fått internasjonal anerkjennelse og blitt omtalt i publikasjoner som The New York Times, The Wall Street Journal, The Guardian, Travel + Leisure. Den er også blitt kåret til en av de fem kuleste broene på jorden, av Wired magazine.
I 2006 var en modell i stål av Leonardo-broen utstilt i Victoria and Albert Museum i London.
Leonardo da Vinci-broen i is - Miljøengasjement
Etter den opprinnelige Da Vinci-broen i Norge, fortsatte Vebjørn å jobbe med Leonardos helhetstenkning og brukte prosjektet til å diskutere global oppvarming. Sand ble også inspirert av fredsprisvinner Al Gore til å rette fokus mot global oppvarming. Gore hevdet at nordmenn har et spesielt ansvar for miljøet ettersom de pumper opp olje fra Nordsjøen.
Isbroene ble satt opp for å dramatisere de smeltende isbreene på Antarktis på grunn av klimaendringer. Broene ble reist i is i Dronning Maud Land i Antarktis (2006), utenfor FN-bygningen i New York (2008), I Ilulissat, Grønland (2009) og under FNs klimakonferanse i København (2009).
Leonardo da Vinci-broen ved Château Du Clos Lucé i Frankrike
Sand oppførte Leonardo-broen som en gangbro i tre ved Château Du Clos Lucé i Amboise i Loiredalen i Frankrike i 2016, der Leonardo da Vinci bodde og virket de siste tre år av sitt liv. Broen er ca to meter bred og ni meter lang. Rundt 3500 arbeidstimer ligger bak arbeidet.
Anført av tjenestemenn fra Clos Lucé, og med råd fra Vebjørn Sand, ble rundt 30 fagpersoner samlet for å realisere broprosjektet. Den ble designet av Armedieval CCB Compagnons du Devoir i samarbeid med Sand.
New York City
Med ønsker om å utforske den internasjonale kunstverdenen og å forbedre sine malertekniske ferdigheter forlot Sand Norge og flyttet til New York i USA i 2000. Han leide et studio i Tribeca på nedre Manhattan hvor han på nytt dedikerte seg til malerkunsten.
Han studerte ved The Art Students League of New York, der han var elev av de amerikanske malerne Ronald Sherr, Peter Cox, Michael Burban og Frank Porcu.
Etter å ha bodd i New York i 10 år, bestemte Sand seg, sammen med sine samarbeidspartnere for å etablere et galleri på Manhattan. De leide et gammelt vaskeri som de pusset opp. I første etasje la de et originalt gulv fra et 700 hundre år gammelt kinesisk tempel. I andre etasje brukte de marmor og på grunn av vekten måtte hele bygningen forsterkes med stålramme. I femte etasje ble det bygget en vindeltrapp som førte til taket. Hele konstruksjonen tok tre år å fullføre. I 2009 åpnet Galleri Sand i West Village.
Å bli mann
I New York i 2008 begynte Sand å arbeide med en serie malerier som tok for seg moderne, vestlige, maskuline idealer. Idealer som sentrerer rundt ego, grådighet og ambisjoner, med fravær av visjoner utover seg selv.
Inspirert av arbeidet til den amerikanske poeten Robert Bly, tok utstillingen opp eldre tiders initiasjonsriter, som bidro til å kanalisere spirende maskulinitet fra ung til voksen - i kontrast til vår ungdomssentrerte kultur, det Bly kalte The Sibling Society. Å bli mann hadde sin debututstilling på Galleri Sand i mai 2008.
Scener fra andre verdenskrig – Individets valg
I New York i 2011 gikk Vebjørn Sand i gang med å male serien «Scener fra andre verdenskrig», en samling malerier med fokus på andre verdenskrig og på individets valg. Sand påpekte at selv om det er laget mange filmer og dokumentarserier og skrevet mange bøker om krigen, er det lite malerier eller kunstverk om 2. verdenskrig.
Inspirert til å undersøke den menneskelige siden av konflikten, hadde Vebjørn som mål å stille disse spørsmålene: Hvordan kunne sivilisasjonen kollapse så fullstendig? Og hva betyr det å være et menneske?
Snarere enn å skildre blodige scener og redsler, valgte Sand avgjørende øyeblikk fra krigen, der individer tar skjellsettende valg. Øyeblikk der både individets moral og medmenneskelighet blir satt på prøve. Som i hovedmaleriet «Breakfast (ondskapens banalitet)», som fremstiller den hemmelige Wannsee-konferansen der «den endelige løsning på det jødiske spørsmål» ble vedtatt, i januar 1942.
Og som i historien om Josef Schulz, den tyske soldaten som ifølge myten selv skal ha blitt skutt av «sine egne» da han nektet å henrette noen fanger fra Jugoslavia. Han kastet sin hjelm og sitt våpen og stilte seg opp på rekken med dem og ble skutt. Sand har også malt Traute Lafrenz, som var medlem av den tyske motstandsgruppen Den hvite rose.
Hovedmaleriet fra Wannsee-konferansen og to andre malerier fra utstillingen ble i 2012 solgt til den amerikanske kunstsamleren Raymond J. Learsy og hans kone Melva Bucksbaum for 2,1 millioner kroner. Et annet maleri fra utstillingen ble solgt til en anonym amerikansk avisutgiver for opp mot 1 million kroner.
De 22 maleriene i serien var imidlertid ikke uten kontrovers. Den amerikanske kunstprofessoren og kunstkritikeren Donald Kuspit skrev om utstillingen og rådet Sand til å ta utstillingen til Tyskland. Men etter å ha kontaktet tyske kuratorer, ble Kuspit informert om at ingen av galleriene kunne vise frem Sands arbeid. Ifølge Sand ville motivene og temaene være for «smertefulle» å vise for tyskerne.
Utstillingen «Scener fra andre verdenskrig – Individets valg» åpnet i mars 2015 i Oslo og var Sands største utstilling i Norge på 8 år, serien hadde vokst til å omfatte 50 malerier. Om denne utstillingen sa kritikeren Stig Andersen «Jeg synes hans serie fra andre verdenskrig er sterk og han klarer å skape troverdige stemninger.» «Dette har helt klart vært den rette veien for han å gå. Flere av maleriene har et gripende innhold.»
Guernica – et vendepunkt
Vebjørn Sands neste store maleri-serie, var arbeidene som tok for seg tyskernes angrep på den spanske byen Guernica under den spanske borgerkrigen i april 1937, i forkant av 2. verdenskrig. Begrepene «teppebombing» og «blitzkrig» ble introdusert. Guernica var den første byen som ble bortimot utslettet i et angrep fra lufta av Legion Condor, det skjedde 26. april 1937. Mindre enn én prosent av bygningene stod igjen uskadd. I tillegg til det offisielle dødstallet på 1654 drepte ble mange for alltid begravd under ruinene.
Han begynte på arbeidene i begynnelsen av april 2014, og utstillingen ble åpnet på Galleri Sands 10-årsjubileum i West Village, New York City. Den ble vist i Oslo 26. april 2017, på dagen 80 år etter angrepet på Guernica. Sand foretok flere studieturer for å male i landskapet rundt Guernica og Baskerland. Han malte 70 verk til utstillingen. Maleriene var hans stilistiske grep i skjæringspunktet  mellom realisme og impresjonisme og inkluderer motiver og malemåter inspirert av kunstnere som Edvard Munch og Pierre-Auguste Renoir.
Han hadde rådgivere, blant andre professor Xabier Irujo, som har skrevet boken «The Market Day Massacre». Sand møtte og portretterte tidsvitnet Luis Iriondo, som var 14 år da han opplevde angrepet på Guernica.
Roseslottet
I 2020 er det 80 år siden Norge ble angrepet i 1940, og 75 år siden frigjøringen i 1945. Roseslottet markerer dette og er en kunstinstallasjon og et pedagogisk prosjekt som vil fortelle historien om okkupasjonen av Norge.
Initiativtakere til prosjektet er kunstnerne Vebjørn og Eimund Sand. Mentor for Roseslottet var tidligere sjef for Etterretningstjenesten, nå avdøde Kjell Grandhagen. Han uttalte under offentliggjøringen av prosjektet: «Det er en flott, verdig, moderne kunstinstallasjon, som gjennom 13 måneder vil glede Norges befolkning, unge som gamle – og som vil minne oss om et kapittel i historien vi håper vi aldri vil oppleve igjen. Men først og fremst skal Roseslottet minne oss om de verdiene i samfunnet vårt som vi må verne om og aldri ta for gitt.»
Kunstparken blir 75 meter i diameter, og er omkranset av 90 malerier med motiver hovedsakelig fra andre verdenskrig i Norge, malt av Vebjørn Sand. En vei, formet som en spiral inn mot sentrum av kunstparken, markerer en historisk vandring fra antikken til vår tid og ender med en visjon om fremtiden ved «De ufødtes stjerne», en geometrisk kunstinstallasjon.
Sand har også malt en serie portretter som skildrer tidsvitnene, noen av de siste gjenlevende motstandsfolkene fra okkupasjonen. Roseslottet blir reist på samme tomt som Sands Antarktis-inspirerte Trollslottet i 1997/98, på høyden ved Frognerseteren. Navnet Roseslottet henspiller på, og er til ære for den tyske motstandsbevegelsen Den hvite rose. Roseslottet er en ideell stiftelse.
Roseslottet skulle åpnet på 75-årsdagen for frigjøringen, den 8. mai 2020. På grunn av Covid-19, ble åpningen forskjøvet til 13. juni 2020.
Offentlig kunstpolitikk
I 1991 uttalte Sand i NRKs debattprogram Antenne ti at «ingen av professorene på akademiet kan tegne en hånd.» De var flere elever som var frustrerte over modernistisk ensretting og ønsket derfor professorstillinger i den figurative disiplinen.
Da en ny kulturminister i Norge tok over statsrådsposten i 2013, uttalte Sand at han håpet på en ny debatt om hvordan det offentlige kulturbudsjettet skulle brukes, og antydet behov for en total endring i kultursektoren. Sand hevdet at kunstpolitikken i Norge siden slutten av 60-tallet har blitt dominert av modernistene og «venstresiden» og at de har sittet med den kunstpolitiske makten i Norge. Det betyr at de har kontrollert tildeling av offentlige midler til kunstlivet og fordeling av stipender, og offentlige utsmykninger.
I 2019 ble debatten om offentlig kunstpolitikk, og vilkåret for klassisk figurative kunstnere, igjen aktualisert, Sand uttrykte i et innlegg i Aftenposten «På 70-tallet ble modernismen offisiell statskunst i Norge.» Sand hevder at politikerne må sette nye krav til kunstkomiteer. I et innlegg i samme avis 9. juli 2019 presiserte han at: «Vi klassiske malere ønsker kun å bli behandlet likt med andre retninger.»
Portretter
Vebjørn Sand har fått i oppdrag å male mange private og offentlige portretter av kjente skikkelser i Norge. Noen av portrettene hans inkluderer:
Radio
Stanghelle på fredag, om Roseslottet, 2019
Nyhetsmorgen, 500 år siden Leonardo da Vincis død, 2019
Åttende slaget ved Isonzo
Åttende slaget ved Isonzo ble utkjempet mellom Italia og Østerrike-Ungarn mellom 14. og 17. september 1916 på Italiafronten under første verdenskrig. Dette var det åttende av tilsammen tolv slag ved Isonzo.
Heller ikke denne gangen lyktes dette, og etter store tap på to dager måtte den italienske øverstkommanderende Luigi Cadorna avblåse aksjonen.
Personvernnemnda
Personvernnemnda er en norsk, statlig nemnd som behandler klager på Datatilsynets vedtak. Nemnda ble opprettet i 2001 og har syv medlemmer som oppnevnes for fire år, med adgang til gjenoppnevning for ytterligere fire år. Lederen og nestlederen oppnevnes av Stortinget mens de øvrige fem medlemmene oppnevnes av Kongen i statsråd.
Jon Bing var nemndas første leder og satt fra 2001 til 2009. Han ble etterfulgt av Eva I.E. Jarbekk, som vil sitte til 2017.
Eva Maydell
Eva Maydell (bulgarsk Ева Паунова, født 26. januar 1986 i Sofia som Eva Paunova) er en bulgarsk politiker (GERB). Hun ble 2017 president i Europabevegelsen.
Anisacanthidae
Anisacanthidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær.
Utbredelse
Familien finnes bare på Madagaskar.
Ayub Khan
Ayub Khan, egentlig Mohammad Ayub Khan (født 14. mai 1907 i Rehana i distriktet Haripur i Britisk India, død 19. april 1974 i Islamabad) var fra 1958 til 1969 president i Pakistan.
Bakgrunn
Ayub Khan var pashtun og hans far var risaldar-major ved et kavaleriregiment i den britisk-indiske armé. Ayub Khan gikk til skole i Sarai Saleh, en småby ca 6,5 km fra hjemlandsbyen - han kom seg dit og hjem ridende på et muldyr. Senere begynte han på en skole i distriktshovedstaden Haripur, der han bodde med bestemoren.
Fra 1922 studerte han ved Aligarh Muslim University, der han tok bachelor of arts-eksamen.
Militær
Deretter ble Ayub sendt til Royal Military Academy Sandhurst i England og ble så offiser ved 14th Punjab Rifles.
Under Annen verdenskrig var han kaptein og senere major på Burma-fronten. Etter krigen og Indias deling ble han del av Pakistans væpnede styrker, og avanserte raskt til brigadegeneral. Som sådan kommanderte han en brigade i Wasiristan og ble i 1948 forflyttet med generalmajors rang til Østpakistan, der han kommanderte en divisjon som hadde ansvar for hele denne landsdelen.
General Ayub Khan ble Pakistans første innfødte armésjef i januar 1951 da han etterfulgte briten Douglas Gracey. I denne popisjon engasjerte han seg iherdigere for armeens interesser enn det man hadde forestilt seg da han ble utnevnt.
President
I 1958 besluttet han og hans medhjelpere seg for å sette en stopper for de sivile politikerne og gi landet «stabilitet».
Under Ayub Khans styre ble det gjennomført en stor jordreform. En ny konstitusjon trådte i kraft 1962, men makten ble på Ayub Khans hender.
Den pakistanske økonomis svake stabilitet ble svekket av krigen mot India, og i 1968 brøt det ut uroer som truet med å slå ut i borgerkrig. Ayub, nå under sterke poluitisk press og dessuten helsemessig svekket, trakk seg tilbake den 25. mars 1969. Han overlot makten til armésjefen Yahya Khan, på et vis som ikke var forfatningskonformt. Yahya satte så forfatningen ut av kraft, og innførte krigsrett.
Altamura
Altamura er en by og kommune i Storbyområdet Bari i regionen Puglia i Italia. Kommunen har ca. 70,000 innbyggere og ligger 45 kilometer sørvest for Bari.
Tukanfamilien
Biologi
Tukaner er trelevende fugler som lever i tropisk skog, fra den nordlige sentrale Mexico og sørover gjennom Mellom-Amerika til det vestlige og østlige Argentina i Sør-Amerika, for det meste i lavlandet. Mest tallrike er artene i Amazonasregnskogen, men noen arter (Andigena) lever også i områder med subtropisk- og temperert fjellskog, helt opp mot tregrensen i det nordlige Andes. Også arter i slekten Aulacorhynchus lever hovedsakelig i fjellskoger, men ikke i like store høyder som Andigena. De finnes dessuten i lavlandet, i det nordre sentrale Mellom-Amerika og i Peru. Tocotucan (Ramphastos toco) er imidlertid den eneste arten som favoriserer åpne habitat med lapper av skog, savanneskog og utkantskog langs elvebredder.
Tukanene er mellomstore til store fugler, som i størrelse varierer fra skrifttukan (Pteroglossus inscriptus) på cirka 95–140 g og 33–40 cm i lengde, til tocotukanen (Ramphastes toco) som veier omkring 500–860 g og måler 55–61 cm. Kroppen er kort og tjukk. Stjerten er avrunda, og varierer i lengde fra halve lengda til hele lengda av kroppen. Nakken er kort og tjukk.
Tukanene har et karakteristisk og meget stort og fargerikt sagtannet nebb, som hos noen store arter kan utgjøre mer enn halve kroppslengden. Sagtennene er framoverlente. Nebbet i seg selv er imidlertid ganske så lett, fordi den ytre strukturen av hornstoff er forsterke av benfibre innvendig. Tunga er lang og smal.
Artene mangler kjønnsdimorfisme i fjærdrakten. Fuglene har korte, men sterke føtter. Tærne er ordnet i par med den første og fjerde tåa pekende bakover.