cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leeds United
Europeisk suksess og økonomisk sammenbrudd
Men styreformann Ridsdale hadde, i sin iver etter å gjøre Leeds til et virkelig storlag, tatt seg vann over hodet og brukt langt mer penger enn det som var forsvarlig. Ridsdale tok sjansen på at inntekter knyttet til videre deltakelse i Mesterligaen ville dekke utgiftene til de store lånene klubben hadde tatt opp for å kjøpe nye spillere. Men i 2001 ble Leeds bare nummer fire i ligaen, og var dermed ikke kvalifisert for neste sesongs Mesterliga. Den påfølgende økonomiske krisen førte til at klubben måtte selge sine profilerte og beste spillere. Først ut var Rio Ferdinand, som forsvant til Manchester United.
I 2003/04 rykket Leeds ned til The Championship, og flere unge talentfulle spillere med en stor framtid foran seg måtte også selges - som Paul Robinson, Aaron Lennon, James Milner og Alan Smith. Bare evig lojale Gary Kelly og Eirik Bakke var igjen fra laget som spilte semifinale i Mesterligaen bare tre år tidligere.
Økonomiske redningsaksjoner, nye kriser og nedrykk
Konkursspesialisten Gerald Krasner ledet et konsortium av lokale forretningsfolk som tok over Leeds i 2003. I Krasners tid som styreleder ble klubbens aktiva solgt unna, inkludert senior- og juniorspillere av økonomisk verdi. Høsten 2004 solgte Leeds både sitt treningsanlegg og stadionanlegg Elland Road. I januar 2005 kjøpte Ken Bates 50 prosent av klubben for 10 millioner pund.
De økonomiske vanskelighetene ga dårlige arbeidsforhold for managerne i Leeds. David O'Leary ble etterfulgt av Terry Venables, deretter overtok Peter Reid, som ble erstattet av den gamle spillerkjempen Eddie Gray. I 2004 overtok Kevin Blackwell, som klarte å stabilisere laget og tok det til kvalifiseringsrunden til Premier League i 2006.
Opptakten til 2007/08-sesongen var preget av nye kriser. Selskapet Forward Sports Fund, registrert på øya Nevis i Karibia og med Ken Bates som frontfigur, fikk tilslaget på å kjøpe klubben fra administratorene KPMG, men det var lenge tvil om Leeds ville få fornyet profflisensen. Ligaen tillot likevel dette på betingelse av at Leeds måtte starte sesongen med 15 minuspoeng.
Championship: Svingdør for trenere
Først i 2010, etter tre år på nivå tre, klarte Leeds å rykke opp til The Championship igjen, nå ledet av Simon Grayson.
I Championship blandet Leeds seg tidvis inn i toppstriden, men manglende økonomisk og sportslig stabilitet med stadige trenerskifter sto lenge i veien for det etterlengtede opprykket til Premier League. I de seks sesongene fra 2012-13 til 2017-18 hadde klubben ti hovedtrenere.
I juni 2016 ble Garry Monk presentert som Leeds' nye hovedtrener. Under Monks ledelse lå klubben lenge an til å nå sluttspillet om den tredje opprykksplassen. Etter sviktende form helt på slutten av sesongen måtte Leeds nøye seg med 7. plass. Monk sa opp stillingen etter sesongslutt i mai 2017.
Thomas Christiansen tok over i juni 2017. Under Christiansens ledelse toppet Leeds tabellen tidlig i høstsesongen, men nedturer fulgte. I februar 2018 ble Christiansen sparket. Paul Heckingbottom ble hentet fra Barnsley FC og utnevnt til ny hovedtrener i februar 2018. Heller ikke han varte lenge i jobben: Etter sesongslutt og 13. plass fikk han sparken. .
En ny æra: Marcelo Bielsa og retur til Premier League
I juni 2018 ble Marcelo Bielsa ansatt som ny hovedtrener. Bielsas fotballideer har vært svært innflytelsesrike, og en rekke kjente trenere har nevnt argentineren som en stor inspirasjonskilde.
Sesongen 2021/22, den andre på høyeste nivå, ble mye vanskeligere. Mange skader på nøkkelspillere bidro til svake resultater. I februar 2022 slapp Leeds inn 20 mål på fem kamper, og etter 0-4 mot Tottenham 26. februar hadde klubben bare to poeng ned til nedrykksplass. 27. februar 2022 fikk Bielsa sparken. Klubbledelsen mente en annen trener måtte inn for å sikre plassen i Premier League.
I sin periode på nesten fire sesonger ledet Bielsa Leeds i 170 kamper, med 80 seire, 33 uavgjorte og 57 tap. Resultatmessig vil han særlig bli husket for opprykket, men vel så viktig som de målbare resultatene var den positive interessen og entusiasmen han skapte rundt klubben. Selv en rekke tap med stygge sifre fikk ikke tilhengerne til å vakle i støtten til Bielsa.
Nye nedturer – og nedrykk
28. februar 2022 ble amerikanske Jesse Marsch utnevnt til ny Leeds-trener. Leeds reddet plassen i Premier League i siste serierunde og ble nr. 17. Under Marsch plukket laget imidlertid få poeng i sesongen 2022-23, og etter en ekstra dårlig periode på nyåret fikk Marsch sparken. 21. februar 2023 ble spanske Javi Gracia utnevnt til ny trener. Heller ikke han klarte å snu skuta. I et siste, desperat forsøk på å redde plassen sparket Leeds Gracia og hyret trenerveteranen Sam Allardyce til å lede laget de siste fire kampene. Men «Big Sam» tok bare ett poeng, og nedrykket var et faktum i siste serierunde 28. mai 2023. Allardyce fikk ikke forlenget kontrakten.
4. juli 2023 ble tyske Daniel Farke presentert som ny hovedtrener.
Kritikk av klubbledelsen og eierskifter
Etter eierskiftet i 2007 ble det gjentatte ganger stilt spørsmål ved økonomiske forhold rundt klubben. Football League ba høsten 2009 Ken Bates og klubben om opplysninger om eierforholdene i eierselskapet Forward Sports Fund. Eierne ble godkjent av ligaen, men klubben ble utsatt for mer press rundt eierskapsspørsmålet utover i 2010/11-sesongen, blant annet fra en granskning av eierskap og styring av fotballklubber igangsatt i det britiske parlamentet. I mai 2011 kunngjorde Leeds at Ken Bates hadde overtatt kontrollen over klubben ved å kjøpe ut eierne av Forward Sports Fund.
I november 2012 solgte Bates samtlige aksjer i eierselskapet LUFC Holdings Limited til GFH Capital, et privat investorselskap basert i Dubai.
Wloclawek-demningen
Wloclawek-demningen er en demning med et vannkraftverk i Polen. Den er anlagt i elva Wisla. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1970. Installert vannkrafteffekt er 160 MW.
Leeds United
Kritikk av klubbledelsen og eierskifter
GFH Capital solgte i februar 2014 75 prosent av aksjene til den italienske investoren Massimo Cellino og hans selskap Eleonora Sport. Også Cellino strevde med å skape ro rundt klubben, både sportslig og økonomisk. I september 2016 ble Cellino eneeier i klubben etter å ha kjøpt ut GFH Capital. .
I januar 2017 solgte Cellino 50 prosent av aksjene i Leeds til Aser Group Holding, et selskap eid av den italienske forretningsmannen Andrea Radrizzani. I mai 2017 overtok Radrizzani den resterende halvparten av aksjene, og tok også over som styreleder.
I juni 2017 kunngjorde Leeds og Radrizzani at klubben hadde kjøpt tilbake sitt stadionanlegg Elland Road. Stadionet var blitt solgt og leaset tilbake i forbindelse med de økonomiske problemene i 2004.
I mai 2018 solgte Radrizzanis selskap Aser en 10 prosents andel av aksjene i Leeds til 49ers Enterprises, eiergrupperingen bak San Francisco 49ers, et lag i amerikansk fotball. I november 2022 meldte klubben at 49ers hadde kjøpt seg opp til 44 prosents eierandel, mens Radrizzani kontrollerte de resterende 56 prosent. .
Den 9. juni 2023 kjøpte 49ers Enterprises alle Asers aksjer og satt dermed med fullt eierskap til Leeds United. Klubben ble i forbindelse med transaksjonen verdsatt til 170 millioner pund.
Spillerstall
Oppdatert 20. februar 2023
Gerhard Bjelland
Gerhard Emil Bjelland (født 26. januar 1936 i Hommersåk ) er en norsk karakterskuespiller som har vært engasjert ved Nationaltheatret siden 1961. I denne perioden har han tolket nærmere 200 roller. Han har også en rekke oppgaver innen film, radioteater og fjernsyn bak seg.
Bakgrunn
Han flyttet til Nøtterøy i 1940 som fireåring, senere til Tjøme der han vokste opp.
Skuespiller
Bjelland har fått flere større karakteroppgaver med årene, og våren 2005 var det premiere for en av hans største suksesser, rollen som den opprørske slaven Lucky i Samuel Becketts Vente på Godot. Sammen med Toralv Maurstad, Espen Skjønberg og Erik Hivju bidro han til at toakteren gikk for fulle hus på Amfiscenen og Hovedscenen i fire sesonger.
Høsten 2005 spilte han psykologen Herr Richard i Kommunikasjon mellom svin på Torshovteatret, en enakter som fikk strålende kritikker. Våren 2006 var han Tømmerhogger i Federico García Lorca -stykket Blodbryllup. Han ble pensjonist samme år, men opptrådte igjen ved sitt gamle teater da Vente på Godot ble nyoppført på Amfiscenen våren 2007. NRK Drama dokumenterte denne siste runden av Godot, og stykket er planlagt sendt på fjernsyn i romjulen 2007.
Bjelland har spilt i alle 14 versjoner av Reisen til Julestjernen siden han kom til teatret, men i ulike roller. Han startet som sigøyner i 1961-oppsetningen, spilte Ole i 1963 og var magisteren i 1966, den siste "julestjernen" ved Nationaltheatret på 19 år. I 1985 returnerte stykket, og Bjelland var tilbake som magister. I 1988 hadde han skiftet rolle til kongen, og han skulle gjenta denne rollen i oppsetningene i 1989, 1990, 1993, 1994, 1996, 1998, 2000 og 2005. I 2007-utgaven av barnas favorittstykke var han tilbake i rollen som magister.
Kojak
Handling
Serien er lagt til New York City og spinner rundt den tøffe og ukorrupte politietterforskeren Theo Kojak. Hans tøffe fremtoning fører til at han noen ganger tøyer grensene for å få forbryterne for retten.
Priser
Serien har indirekte blitt belønnet med to Emmy-priser for Beste hovedrolle i TV-drama, Telly Savalas (1974) og Beste gjesteopptreden, Zohra Lampert (1975). Den har blitt ytterligere nominert fem ganger.
Den har indirekte vunnet Golden Globes to ganger, begge gangen til Telly Savalas (1975 & 76).
I 1974 og 1975 vant den en AGA Award ved Directors Guild of America (regissørene Charles S. Dubin (1974), Joseph C. Cavalier (1974), Morris R. Abrams (1974), Robert J. Smawley (1974), David Friedkin (1975), Mike Frankovich Jr. (1975), Sam Freedle (1975) og Val Raset (1975).
Den har også vunnet en People's Choice Awards og en Edgar-pris.
Gjesteroller
En rekke skuespillere som enten var kjent eller som senere ble kjent hadde gjesteroller i serien. Nedenfor er et utvalg av dem.
Fågelfors
Fågelfors er et tettsted i Högsby kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 424 innbyggere.
Lokkarbrua
Lokkarbrua er ei hengebru som krysser Lokkarsundet mellom fastlandet og Otterøya i Namsos, Trøndelag. Brua er 435 meter lang, med hovedspenn 225 meter. Den ble åpnet den 2. desember 1977. Brua er en del av fylkesvei 767.
Timmernabben
Timmernabben er et tettsted i Mönsterås kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 276 innbyggere.
Lagtingsvalget på Færøyene 1940
Fólkaflokkurin stilte til valg for første gang.
Tora Augestad
Tora Augestad (født 10. desember 1979 i Bergen) er en norsk sanger, dirigent og skuespiller. Hun fokuserer på jazz, musikkteater, moderne musikk og kabaret. Sin scenedebut fikk hun med hovedrollen i musikalen Annie i 1994, men allerede i 1993 kom hun til finalen i TV 2s talentkonkurranse.
SSH
SSH kan referere til:
Tora Augestad
Biografi
Augestad fikk sin utdanning ved Norges musikkhøgskole i Oslo og Kungliga Musikhögskolan i Stockholm og har studert sang med blant andre Torsten Föllinger og Ståle Ytterli, både klassisk stil og jazz. Hun har master i kabaretsang ved Norges musikkhøgskole med særlig vekt på Hanns Eisler, Kurt Weill og amerikansk kabaret.
Tora Augestad sang i Det Norske Solistkor fra 2000–2005 og vokalgruppen Pitsj fra 1999–2006. Hun er vokalist i ensemblet Music for a while som gav ut platen Weill Variations høsten 2007 (Grappa). Høsten 2012 kom de med albumet Graces that refrain som ble omfavnet av norsk presse. Hun har vært solist på juleturneen til The Source, medvirket i ulike kabareter og operaer og vært skuespiller/sanger ved Teater Ibsen i Skien samt ved Riksteatret. Hun dirigerte Norges ungdomskor i 2004–2006. Synger i trioen BOA. Hun har vært solist med diverse orkestre og ensembler, blant annet med Oslo Sinfonietta under Oslo Kammermusikkfestival.
Augestad flyttet til Berlin våren 2007 og har siden arbeidet med noen av Europas fremste ensembler for moderne musikk, blant annet Ensemble Modern og Klangforum Wien.
15. oktober 2010 var Tora Augestad gjest i programmet Beat for beat på NRK1.
Siden 2009 har Augestad arbeidet med den sveitsiske stjerneregissøren Christoph Marthaler. Hun har medvirket i følgende av hans produksjoner ved operaen i Basel: som solist i Wüstenbuch (opera av Beat Furrer), i Meine faire Dame – ein Sprachlabor (2010–), Lo Stimolatore Cardiaco (2010/11) og i den svært suksessrike forestillingen King Size - eine enharmonische Verwechslung (2013).
I 2012 debuterte Tora Augestad ved operaen i Zürich i en ny produksjon av Christoph Marthaler med blant andre Anne Sofie von Otter.
I 2013 sang Augestad i Marthalerforestillingen Letzte Tage, ein Vorabend ved Wiener Festwochen. Sammen med Oslo-Filharmonien vant hun Spellemannprisen 2018 i klassen klassisk for utgivelsen Portraying Passion, med verk av Marcus Paus, Kurt Weill og Charles Ives.
Nesstraumen
Nesstraumen er et kort sund og en tidevannsstrøm i Sagfjorden. Grovt sett går det mellom Nes og Finnøya i Hamarøy kommune i Nordland som ett av flere sund som går mot et felles innløp til Kaldvågfjorden.
Nesstraumen begynner som et sund mellom den lille Straumøya og Neset ved Nes. Tidevannsstrømmen fortsetter nordover mot Båtsteinen 460 meter øst for endepunktet til Fv 661 og har en hastighet målt av NTNU på 23 knop som er et resultat av den svært grunne og smale passasjen hvor tidevannet til den forholdsvis store Kaldvågfjorden presses ut og inn.
NRKs dokumentar «Sigfred og Ragnar og de sju havstrauman» fra 1998 skildrer livet til de to eneste fastboende på Husøya i Hamarøy, og deres tilknytning til naturen og havstrømmene som omgir øyene her. I 2012 sendte Ut i naturen oppfølgeren «Drømmen om det uendelige, en reise tilbake til Husøyvær».
Sør-Afrika under Sommer-OL 1952
Sør-Afrika under Sommer-OL 1952. Sekstifire sportsutøvere fra Sør-Afrika deltok i tretten sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Sør-Afrika kom på tolfte plass med to gull-, fire sølv- og fire bronsemedaljer.
Zydowo vannkraftverk
Zydowo vannkraftverk er et vannkraftverk i Polen. Den er anlagt i Radew-elva. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1961 og var ferdig i 1970. Installert vannkrafteffekt er 150 MW. Dette er et såkalt pumpekraftverk med et øvre og et nedre vannmagasin.
Rio Grande County
Rio Grande Countys totale areal er 2 362 km² hvorav 1 km² er vann. I 2000 hadde fylket 12 413 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Del Norte og fylkets største by er Monte Vista.
Historie
Fylket ble grunnlagt i 1874 av land som ble skilt ut fra Conejos og Costilla County og det har fått sitt navn etter elven Rio Grande.
Eugenia
Utvalg arter
Et utvalg av artene i slekten omfatter blant annet:
GRES-24 gasskraftverk
GRES-24 gasskraftverk (russisk: GRES-24) er et varmekraftverk utenfor Novomitsjurinsk i Rjazan oblast, Russland. Tross navnet ligger det ikke i Vyborg. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap og har en produksjonskapasitet på 310 MW. Brenselstype er naturgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1988, og første byggetrinn stod ferdig i 1990. Kraftverket ligger like ved Rjazan GRES kraftverk.
Messaure kraftverk
Messaure kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Luleälven i nordlige Sverige. Installert vannkrafteffekt er 452 MW.
Året med de fire keiserne
Året med de fire keiserne, er betegnelsen på perioden mellom juni i 68 og desember 69 i Romerrikets historie. Perioden var preget av kaos og borgerkrig og har fått navn etter de fire keiserne som besteg og gikk av tronen i løpet av knapt halvannet år: Galba, Otho, Vitellius og Vespasian. Året med de fire keiserne fulgte etter keiser Neros død og har blitt stående som et symbol på den stadig tilbakevendende politiske og militære uroen som preget riket.
I løpet av Neros styre ble han foraktet av folket i Roma på grunn av sin forfengelighet og for at han var utilstrekkelig og fullstendig udyktig som leder. Han fikk en hustru henrettet og en annen sparket han i hjel. Det førte til en sammensvergelse mot ham som endte med at han ble tvunget til å begå selvmord den 9. juni 68. Selvmordet ble fulgt av en kortvarig periode med innbyrdeskrig, den første borgerkrigen siden Marcus Antonius’ død i 30 f.Kr. Med Neros død var det også slutt med familien til Augustus på keisertronen i Roma. Mellom juni 68 og desember 69 var Roma vitne til de påfølgende oppstigning og påfølgende fall av keiserne Galba, Otho, og Vitellius, inntil den endelige etterfølgelsen av Vespasian som keiser i juli 69, den første fra det flaviske dynasti.
Den sosiale, militære og politiske uro og kaos i perioden fikk omfattende konsekvenser i Romerriket, inkludert utbruddet av batavernes opprør. Året mellom juni 68 og desember 69 var en vanskelig og svært komplisert periode i Romerrikets historie som kan minne om de forhold som førte til slutten på perioden med den romerske republikken. Den begynte med protester mot Neros vanstyre, men var ellers helt uten fri for noen politiske prinsipper. Det svake senatet la seg automatisk flat for en enhver usurpator som søkte keiserlig makt. Det viste for det første at keisertronen ikke lenger var forbeholdt den gamle adelen i Roma, og for det andre at keisere kunne komme hvor som helst i Romerriket.
Blomstermåla
Blomstermåla er et tettsted i Mönsterås kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1,527 innbyggere.
Kliché
I 1979 begynte bandet å ta en ny retning stilmessig og hentet større inspirasjon fra grupper som Kraftwerk, Brian Eno, Talking Heads og Devo. Tekstene bar preg av å være skrevet i kollektivistisk ånd med vi-former, påvirka av Lars Hugs tanke om at bandet skulle «fungere som en maskin». Bandet hylla i tråd med den kollektivistiske tankegangen ironisk Mao og Buddha ved flere anledninger.
Bandet ble oppløst i 1985, kort tid etter å ha spilt på veldedighetskonserten A Song For Africa.
Etter Kliché
Etter oppløsninga av Kliché fortsatte frontmann Lars Hug som soloartist. De resterende medlemmene fortsatte under navnet Voss Torp Brill som slapp ut et album i 1984. Nils Torp starta seinere bandet Souvenirs med Sofie Bonde.
Albumet Supertanker ble i 2006 tatt opp i Danmarks kulturkanon.
Gray Davis
Joseph Graham Davis jr. (født 26. desember 1942), best kjent som Gray Davis, er en amerikansk, demokratisk politiker som var Californias 37. guvernør fra 1999 til 2003. Han ble gjenvalgt til en annen periode i 2002, men ble kastet etter et tilbakekallingsvalg den 7. oktober 2003, og ble 17. november samme år etterfulgt av den moderate republikaneren Arnold Schwarzenegger.
Norbert Rózsa
Norbert Rózsa (født 9. februar 1972 i Dombóvár, Tolna) er en ungarsk svømmer som under sommer-OL 1996 i Atlanta vant gull på 200 m bryst. Han tok også sølv på 100 m og 200 m bryst under sommer-OL 1992 i Barcelona. Rózsa har også tre gull, én sølv og tre bronse fra langbane-VM og én gull, én sølv og én bronse fra langbane-EM.
Influensområde
Influensområdet til en kollektivrute (f.eks. en jernbanelinje eller en bussrute) er det området som befinner seg i rimelig avstand fra stasjoner eller holdeplasser. «Rimelig avstand» er et relativt og upresist begrep. Den øker betydelig hvis en f.eks. kan kjøre bil eller sykle fremfor å gå til stasjonen eller holdeplassen. Rundt større byer bruker derfor ofte innfartsparkering og matebusser for å øke kollektivtrafikkens influensområde.
Alene hjemme 3
Alene hjemme 3 er en film fra 1997 med Alex D. Linz i hovedrollen. Filmen er en oppfølger til Alene hjemme og Alene hjemme 2, mens den også hadde en oppfølger i TV-filmen Alene Hjemme 4. Manusforfatteren til Alene hjemme 3 er John Hughes, og regissøren er Raja Gosnell, som var ansvarlig for klippingen av de to første filmene.
Handling
Alene hjemme 3 er en komedie der en ung gutt, Alex Pruett, blir forlatt hjemme alene på grunn av at han er syk. I mellomtiden blir fire spioner som arbeider for en nordkoreansk terrorist sendt av sjefen sin for å skaffe til veie en topphemmelig microchip. De får tak i microchipen og skjuler den i en radiostyrt bil, men en sammenblanding av bagasje på flyplassen gjør at naboen til Alex, Mrs. Hess, får kloa i bilen. Mrs. Hess gir senere bort bilen til Alex som takk. Spionene greier å spore bilen til Alex' nabolag, der de systematisk begynner å søke gjennom samtlige hus i løpet av formiddagen da ingen er hjemme... bortsett fra Alex. Gutten oppdager dem da de er inne i et nabohus, og ringer politiet, men spionene kommer seg unna i siste liten. Dette hender to ganger, og til slutt tror politiet at Alex tuller med dem. Alex må dermed takle spionene på egen hånd da de kommer til Pruitts ressidense. Han setter opp en rekke feller for å hindre spionene i å få tak i denne microschipen. Etter å ha satt opp fellene utfordrer han spionene, som kommer til huset hans. I slutten av filmen blir de fire mørbankede spionene tatt, og Alex blir hyllet av myndighetene og får en større sum som takk for hjelpen.
Kritikk
Filmen blir av de fleste sett på som en billig, og dårlig, oppfølger, kun for å skaffe penger. Home Alone 3 har ingenting til felles med sine forløpere annet enn at én gutt kjemper mot kriminelle ved bruk av oppfinnsomme feller. Filmen blir imidlertid ofte lovprist for at den ikke bare er annerledes enn de to første filmene. Filmen viser en utvikling ved at de kriminelle ofte er smartere enn i sine forløpere, og det brukes mer teknologi i fellene.
Filmen gjorde det elendig i kinosalene, og var heller ikke spesielt populær som leievideo.
Saransk-2 kraftverk
Saransk-2 kraftverk (russisk: Saranskaja TETs-2) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 340 MW, beliggende utenfor Saransk i Mordovia i Russland. Årsproduksjonen er inntil 1,71 TWh årlig.
Brenselskildene er kull, olje og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1955, og stod ferdig i 1958 (første byggetrinn, én turbin) og senere utvidet i to faser.
Hemminghytt
Hemminghytt (Heminghytt, Hemingshytt eller Hemminghyth) er et sted i Beiarn kommune. Der har det bodd folk i mange århundrer.
På 1700-tallet het det Jakobshytt. En gang flyttet en svenske dit som het Heming. Siden han bodde der så lenge, ble plassen kalt Heminghytt. Men han flyttet tilbake dit han kom fra.
Det bodde ikke folk der på en stund og det ble en liten skog i området. Men siden hugget noen det ned og bosatte seg der. I generasjoner har folk bodd der og har fått det som etternavn (Hemminghyth eller Hemminghytt).
Fliseryd
Fliseryd er et tettsted i Mönsterås kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 677 innbyggere.
Irish Masters
Irish Masters er en snookerturnering for profesjonelle som arrangeres i Dublin. Steve Davis har flest seire i turneringen med åtte til sammen.
Turneringen ble grunnlagt i 1978, men ble rankingturnering først i sesongen 2002/2003. Den beholdt rankingstatusen frem til sesongen 2006/2007, men ble da droppet fra maintouren på grunn av at snookerforbundet ikke ble enige med arrangørene og TV-selskapet om når turneringen skulle avholdes. I mars 2007 ble det arrangert en tredagers turnering hvor spillerne kjempet om Paul Hunter-troféet, som ble vunnet av Ronnie O'Sullivan.
I 1998 fikk Ken Doherty seieren etter at hans overmann i finalen, Ronnie O'Sullivan, testet positivt på marijuana.
Slaget ved Koroneia (447 f.Kr.)
Slaget ved Koroneia ble utkjempet mellom det athenske sjøforbundet og den boeotiske forbund i 447 f.Kr., som en del av konfliktene som innledet Peloponneskrigen.
Ishaqi-massakren
En talsmann for de amerikanske styrkene i Irak sa 1. juni 2006 at det, som for Haditha-massakren, er innledet etterforskning i saken. Dagen etter ble den amerikanske etterforskningen avsluttet etter at det angivelig ikke ble funnet noe bevis for at amerikanske styrker sto bak den angivelige massakren. Iraks regjering reagerte sterkt på USAs ensidige frikjennelse av soldatene som skal ha drept sivile i Ishaqi, og Irak vil etterforske hendelsen på egen hånd. Den irakiske statsministeren kritiserte de amerikanske styrkene for ukritiske angrep mot irakiske sivile. Maliki fortalte reportere at vold imot sivile var "vanlige blant mange av de multi-nasjonale styrkene".
En assistent til Irak's statsminister, al-Kazimi sier: ''We have it from more than one source that the Ishaqi killings were carried out under questionable circumstances, More than one child was killed. This [US] report was not fair for the Iraqi people and the children who were killed.''
MAT-49
MAT-49 er en maskinpistol utviklet av den franske våpenfabrikanten Manufacture Nationale d'Armes de Tulle (MAT) for bruk i den franske hær.
Våpenet ble produsert på MAT fabrikken fra 1949 til midten av 1960-tallet, da produksjonen ble flyttet til Manufacture d'Armes de St-Etienne (MAS), hvor produksjonen foregikk frem til 1979. MAT-49 ble da erstattet av automatgeværet FAMAS, og ble så faset ut av service.
MAT-49 ble brukt i større omfang under den første indokinesiske krig, frigjøringskrigen i Algerie og under Suezkrisen i 1956.
Som standard er våpenet kamret for kaliber 9 x 19 mm Luger ammunisjon, og bruker et 20-patroners enkeltraders våpenmagasin for bruk i ørken eller et 32-patroners magasin hvor patronene ligger annenhvert for vanlig bruk. Mekanismen har masseretardert sluttstykke og skuddhastigheten er rundt 600 skudd i minuttet. En modifisert utgave for politiet, MAT 49/54, har to avtrekkere, en for halvautomatisk ild, og en for helautomatisk ild. Men som standard gir våpenet kun helautomatisk ild.
Ligga kraftverk
Ligga kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Luleälven i nordlige Sverige. Installert vannkrafteffekt er 343 MW.
Sormovsk kraftverk
Sormovsk kraftverk (russisk: Sormovskaja TETs) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 340 MW, beliggende utenfor Nizjnij-Novgorod i Nizjnij Novgorod oblast i Russland.
Brenselskildene er mazut (fyringsolje) og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1968, og stod ferdig i 1974 (første byggetrinn) og ble utvidet igjen i 1981. Anlegget eies av TGK-6.
Kristen universalisme
Kristen universalisme refererer til kristen teologi som holder seg til læren om universell forsoning, et syn framholder at alle mennesker, troende eller ikke, til slutt skal bli forent med Gud etter døden.
Begrepet «kristen universalisme» blei først brukt i 1770-åra av Adams Streeter (1735–1786). Kristne universalister mener at denne læren var den mest vanlige kristendomsfortolkningen tidlig i kristendommens historie, før det 6. århundre. Det finnes kristne i mange forskjellige trossamfunn som holder seg til læren i dette trossystemet om livet etter døden uten noe helvete.
Som konfesjon har kristen universalisme sitt utspring i Universalistkirken av Amerika. Det finnes ikke et enkelt kirkesamfunn som har bare kristne universalister som medlemsmasse, men noen samfunnet holder fram noen universalistiske prinsipper eller er åpne overfor dem. I 2007 blei Christian Universalist Association grunnlagt. Organisasjonen skulle fungere som en paraplyorganisasjon for kirker, bevegelser og individer som heller mot kristen universalisme.
Trospunkter
De sentrale trospunktene i kristen universalisme er:
Magnitogorsk kraftverk
Magnitogorsk kraftverk (russisk: Magnitogorskaja TETs) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 300 MW, beliggende utenfor Magnitogorsk i Tsjeljabinsk oblast ved elva Ural, Russland.
Kurtisane
I føydalsamfunnet var hoffet midtpunktet for regjeringen så vel som residens for monarken og det sosiale og politiske liv var ofte fullstendig sammenblandet. I renessansens Europa spilte hoffmenn en svært viktig rolle i overklassens liv. Ettersom det var vanlig for kongelige ektepar på denne tiden å leve sitt eget liv – ofte giftet man seg bare for å bevare blodslinjer og for å sikre politiske allianser – ville menn og kvinner ofte søke tilfredsstillelse og selskap fra de menneskene som levde ved hoffet.
Magnitogorsk kraftverk
Brenselskildene er kull og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1951, og stod ferdig i 1954 (første byggetrinn, én turbin og én generator) og ble utvidet igjen i 1957 og senere.
Kurtisane
Selve ordet kurtisane, «la cortegiana», dukket opp i renessansen. Hankjønnsordet «il cortegiano» betyr hoffmann og deres levemåte og regler for oppførsel er beskrevet av Baldassare Castiglione i Il cortegiano. Med kurtisanen trådte en sterk person på scenen og ble omtalt som mannens likeverdige. Dette var noe helt nytt i historien. En slik kvinne var nødt til å ferdes i de beste og mest elegante samfunnslag og inneha evner til å kunne konversere, gjerne på flere språk. Hun måtte kunne spille på et eller to instrumenter, synge og danse. Sist, men ikke minst, måtte hun ha et vakkert utseende og kle seg etter datidens moter.
I dag har begrepet kurtisane blitt en eufemisme for en eskorte eller en luksusprostituert. En kurtisane tilbyr sin sjarm og sine seksuelle gleder, vanligvis til menn med betydelig formue, i bytte for penger og/eller andre dyre gaver, mest smykker og moteriktige klær, noen ganger også eiendom. Hun skiller seg fra andre vanlige gateprostituerte ved å betjene noen få klienter og forholdene er av lengre varighet, avhengig av hennes evne til å forføre på en rekke nivåer.
Kategorier av kurtisaner
I hovedsak var det to typer kurtisaner. Den ene kategorien var en type kurtisaner kjent (i Italia) som cortigiana onesta eller «ærlige kurtisaner», som ble ansett for å være intellektuelle. I den andre var cortigiana di lume en – lavere klasse av kurtisane. Selv om sistnevnte var ansett som bedre enn en gjennomsnittlig prostituert, var det den første kategorien som ble oftest romantisert og behandlet mer eller mindre lik kvinner av adelen. Det er om denne type kurtisane at kunsten «courtisanerie» er tilknyttet.
«Cortigiana oneste»-utgaven var oftest velutdannede og verdensvante (noen ganger enda mer enn den gjennomsnittlige overklassekvinne), og det var ikke uvanlig at de samtidig hadde en karriere som utøvende kunstnere eller artister. De ble vanligvis valgt på grunnlag av sine sosiale ferdigheter og evne til å konversere, sin intelligens, sunne fornuft, og kameratskap, så vel som for sine fysiske egenskaper. Det var som regel deres humor og personlighet som skilte dem fra vanlige kvinner. De var prostituerte i den forstand at sex var en av deres forpliktelser, men i motsetning til den gjennomsnittlige prostituerte, utgjorde sex bare en fasett av en kurtisanes utvalg av tjenester. For eksempel ble de forventet å være godt kledd og klar til å engasjere seg i en rekke emner som spenner fra kunst til musikk til politikk.
I noen tilfeller hadde kurtisanen en god bakgrunn og var selv gift - men med menn lavere på den sosiale rangstigen enn sine kunder. I disse tilfellene hadde forbindelsene med kunder av høyere sosial status potensial til å forbedre deres ektefelles status - og dessuten var mannen klar over sin kones yrke og handlemåte.
Som primær sysselsetting
Kurtisaner som kom fra en enkle kår var forventet å yte sjarmerende selskap i lengre perioder, uansett hva deres egne følelser eller forpliktelser kan ha vært, og måtte være forberedt på å gjøre dette på kort varsel. De hadde også en lavere sosial status, og møtte ofte misbilligelse i sær fra kirkelig hold, på grunn av det som ble oppfattes som umoralske aspekter ved arbeidet og deres avhengighet av yrket som kurtisane som en primær kilde til inntekt. I tilfeller som dette, var en kurtisane fullstendig avhengig av sin velgjører eller velgjørere økonomisk, noe som gjorde henne sårbar.
For sosiale eller politiske fordeler
Når det gjelder de kurtisanene som hadde en velstående bakgrunn, enten ved fødsel eller ekteskap, og som bare fungerte som kurtisaner for sosial eller politisk fremme av seg selv og/eller sin ektefelle, ble de vanligvis behandlet som likeverdige. De ble mer respektert av de menn de hadde sine utenomekteskapelige forhold med, særlig fordi de begge satte familien og forpliktelsene overfor den først og fordi de la planer rundt sine forbindelser eller sosiale engasjement med hensyn til elskerens ekteskapelige plikter.
Forhold av denne typen var ofte kortvarige og endte som regel med at enten kurtisanen eller hennes ektefelle oppnådde den status eller den ønskede politiske posisjon, eller med at velgjøreren valgte en annen kurtisanes selskap og kompenserte den tidligere økonomisk. Dette ble gjerne ansett som en forretningsavtale med to involverte parter. Velgjøreren var klar over hvilke sosiale eller politiske tjenester som var forventet av kurtisanen og kurtisanen var klar over prisen.
Generelt sett var dette en sikker affære ettersom både velgjørerens ektefelle og kurtisanens ektefelle som regel var fullstendig klar over arrangementet, og kurtisanen var ikke kun avhengig av sin velgjører. Det var heller slik at dette var en affære med bare fordeler for de involverte. Forhold av denne karakter var vanlig i tiden mellom 1600- og 1800-tallet og tidlig inn på 1900-tallet og var i det store og hele generelt akseptert i velstående kretser.
Endelikt
Hvor lenge en kurtisanes karriere kunne vare ville variere utfra flere forhold, blant annet hennes egen bakgrunn, og hvem hun var elskerinnen til. Det finnes flere eksempler på kurtisaner som etter å ha tjent sine velgjørere godt kunne trekke seg tilbake og være sikret økonomisk. En kurtisanes karriere varte i stor grad så lenge som hun klarte å gjøre seg til nytte for sin/sine velgjørere. Mange hadde klatret på samfunnsstigen med å starte som elskerinnen til en lavadelsmann og videre oppover. For de få som klatret helt opp i sengen til en prins eller en konge, fantes det ingen andre veier å gå enn ned. Kurtisaner som huskes og som vi fremdeles kan lese om i dag, er i stor grad de få det gikk godt for i ettertid. Man skal derfor være varsom med å trekke bastante konklusjoner om hvordan det gikk med kurtisanene. Tullia d'Aragona (ca. 1510 – 1556) flakket fra sted til sted for å unnslippe å bli behandlet som en trakassert hore. Hun endte allikevel opp med å måtte iføre seg slør som viste for all verden at hun var en prostituert. Andre kurtisaner endte med store formuer og eiendommer, for eksempel Madame de Maintenon.
Hvordan lærte man å bli kurtisane? Ser man på flere av de store kurtisanene viser det seg at flere av dem var døtre av prostituerte. Dette gjelder blant annet Nell Gwyn, hvis mor var bordellmamma i London. En annen var datter av en rik diplomat, Mary Boleyn (ca. 1499 – 1543).
Pietro Aretino (1492 – 1556), en italiensk forfatter, skrev en serie dialoger, Capricciosi ragionamenti. der en mor lærer datteren sin hvilke alternativer som er tilgjengelige for kvinner og hvordan du kan være en effektiv kurtisane. Den franske forfatteren Balzac skrev om en kurtisane i sin Splendeurs et misères des courtisanes (1838–47). På samme måte skrev Émile Zola en roman, Nana (1880), om en kurtisane i det nittende århundres Frankrike.
Jardar
Jardar er et norsk mannsnavn med norrøn opprinnelse. Den norrøne formen av navnet var Jarðarr, og var dannet av norrøne jörð, «jord», og sluttleddet -ar som kan komme av ett av de urnordiske ordene *haria R , «kriger», eller *waria R , «forsvarer».
Utbredelse
Jardar er sjeldent navn i Norge og svært lite brukt i andre land.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Jardar i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eugen Warming
Warming skrev atskillige lærebøker i systematisk botanikk, plantegeografi og planteøkologi. Flere av disse ble oversatt og fikk stor utbredelse og innflytelse, spesielt i Norden, Tyskland, Storbritannia og USA. De mest betydningsfulle var Plantesamfund og Haandbog i den systematiske Botanik.
Biografi
Eugen Warming ble født på Mandø som eneste barn av sogneprest Jens Warming (1797-1844) og hustru Anna Marie von Bülow af Plüskow (1801-1863). Etter farens tidlige død, flyttet mor og sønn til hennes bror i Vejle. Han gikk i almueskolen i Nørup og fortsatte i Ribe Katedralskole, hvor han tok artium i 1859. Han påbegynte deretter studier i naturhistorie ved Københavns Universitet, hvor A.S. Ørsteds forelesninger i botanikk kjedet ham, mens den unge dosent Christian Vaupells undervisning var inspirerende. Til Vaupells bok ”De danske Skove” (1863) bidro Warming med et kapittel om vestjyske egekrat. Ved et tilfeldighet fikk Warming muligheten for å reise til Lagoa Santa i Brasília, hvor han oppholdt seg i tre et halvt år (1863-1866) og virket som sekretær for paleontologen Peter Wilhelm Lund. Etter hjemkomsten gjennomførte Warming sin doktordisputats (1871). På grunn av en maktkamp mellom to fløyer i det naturhistoriske miljø i København ble Warming forbigått da professoratet i botanikk ble ledig med A.S. Ørsteds død. Han ble i stedet dosent i botanikk for de medisinstudentene ved Københavns Universitet, for polyteknikerne og farmaceuterne 1873-1882. I 1882 ble han professor i botanikk ved den nyopprettede Stockholms högskola (seinere Stockholms universitet), hvor han ble til 1885. Som eldste professor ble han utpekt til rektor for høyskolen. I 1885 kunne han vende hjem til professoratet i botanikk ved Københavns Universitet og posten som direktør for Botanisk Have. Han var rektor (rector magnificus) 1907-1908. Han ble pensjonert i 1911, men fortsatte med å forske til sin død. Warming ble innvalgt i Videnskabernes Selskab i 1878. Han satt i styret for Carlsbergfondet 1889-1921 og, som biolog, i styret for Carlsberglaboratoriene. Han satt i styret for Danmarks Geologiske Undersøgelser 1895-1917. Han var et drivende kraft i Dansk Botanisk Forening og ble æresmedlem. Warming ble valgt til president for ‘Association internationale des botanistes‘ (1913) og æresmedlem i ”the Royal Society of London”.
Ekspedisjoner:
Eugen Warming giftet seg med Johanne Margrethe Jespersen (kjent som Hanne Warming; 1850-1922) den 10. november 1871. Sammen fikk de åtte barn:
Naturbeskyttelse
Warming ble med tiden sterkt engasjert i den gryende naturvernbevegelsen. Han hadde innsett at bekjempelsen av sandflugt og oppdyrkingen av heden – tiltak som han støttet – også medførte en dramatisk tilbakegang for naturens råderom. Han var særlig opptatt av å finne et stort stykke hede som kunne kjøpes av staten og bevares for ettertiden. Han medvirket til at regjeringen ga tilsagn om oppkjøp og han bilte rundt i Jylland sammen med Hedeselskabets skogforvalter og direktør Christian Dalgas for å finne et egnet område. Valget endte med å falle på Borris Hede, som staten kjøpte i 1903, men på betingelse av at hæren kunne anvende området til øvelser. Samtidig ble området fredet ved lov. Warming var den første formann for Naturfredningsrådet.
Annet
Standard autorbetegnelse for arter beskrevet av Eugen Warming: Warm..
Ritsem kraftverk
Ritsem kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Luleälven i nordlige Sverige. Installert vannkrafteffekt er 320 MW.
Hyperbolos
Hyperbolos (gresk: Ὑπέρβολoς) var en athensk politiker, aktiv i den første delen av Peloponneskrigen, som kom frem i lyset etter Kleons død.
Konglomerat (geologi)
Konglomerat er en sedimentær bergart. Konglomerat består av blokk, stein eller grus, og et matriks sand, silt og/eller leire som er forsteinet. Navnet kommer av latin og betyr blanding. Klastene eller bollene i konglomeratet er normalt rundede, i motsetning til de angulære som finnes i breksjer. Finnes blant annet i ett smalt belte på noen holmer utenfor Åkrehamn på Karmøy, Rogaland. Ryvingen er største holmen, med grei adkomst med båt fra øst.
Klassifisering
I tillegg til det som beskrives under, klassifiseres konglomerater i forhold til kornstørrelsen på bollene, rundingsgrad, og sortering
Tekstur
Parakonglomerater er matriks- (finmateriale) bårne bergarter som inneholder minst 15% sand eller mindre partikler.
Orthokonglomerater er klast-bårne bergarter med mindre enn 15% matriks bestående av sand og finere partikler.
Metamorfose endrer konglomerater til metakonglomerater som kan ha svært avlange og deformerte boller (klaster).
Klastenes sammensetning
Konglomerater klassifiseres på grunnlag av klastenes litologi
Sedimentære miljø
Konglomerater avsettes i en rekke ulike sedimentære miljø som kan observeres på jorden i dag.
Dyp marint
Konglomerater kan avsettes dypmarint i forbindelse med massestrømmer.
Grunn marint
Transgressive konglomerater er typisk tynne, og representerer en betydelig endring i miljøet.
Fluviale
Konglomerater avsatt i elver og delta. Forgreinede elveløp vil ha en variasjon i strømingshastighet som vil kunne gi denne typen avsetninger.
Alluviale
Konglomerater avsatt i som viftedelta og alluviale sletter.
Glasiale
Morener kan, dersom de bevares, bli omdannet til konglomerater, kalt tillitt (forsteinet morene).
Dmitrij Sjostakovitsj
Dmitrij Dmitrijevitsj Sjostakovitsj (russisk: Дмитрий Дмитриевич Шостакович) (født i St. Petersburg i Russland, død 9. august 1975 i Moskva) var en russisk komponist i sovjettiden, en av 1900-tallets fremste symfonikere og kammermusikere, og var skiftevis høyt verdsatt og hardt kritisert i sitt hjemland.
Blant hans verker nevnes spesielt den 7. symfonien, som skildrer beleiringen av Leningrad, samt den 5. og 10. symfonien.
Musikken anvender ofte en instrumentering av vid skala og et lydbilde som skiller seg fra tidligere klassisk orkestermusikk.
Likesom Bach brukte tonene B-A-C-H som sin musikalske signatur, hadde Sjostakovitsj sekvensen D-Ess-C-H,som han anvendte i et antall verker.
Sjostakovitsj var elleve år gammel da Lenin kom til makten og kommunismen vedvarte så lenge Sjostakovitsj levde. Sjostakovitsj hadde for det meste en karriere som kommuniststatens offisielle komponist i konkurranse med blant annet Khrennikov og Kabalevskij. Det har senere vist seg at Sjostakovitsj trolig var en stille dissident, både lojal mot sosialismen og kritisk til livsvilkårene i Sovjetunionen, og at han var en av dem som lærte seg å overleve i et undertrykkende politisk system.
Biografi
Dmitrij Sjostakovitsjs familie stammet fra en polsk-litauisk slekt, og hans farfar Boleslaw var forvist til Sibir. Etter at han hadde avtjent sin straff, besluttet han å bli i Sibir, i byen Narim (ved floden Ob ca. 500 kilometer nord for Novosibirsk). Der ble komponistens far, Dmitrij Boleslavovitsj (1875–1922) født. Dmitrij Boleslavovitsj studerte fysikk og matematikk ved St. Petersburgs universitet, og etter at han hadde tatt eksamen i 1899 begynte han å arbeide for blant annet Dmitrij Mendelejev.
I 1903 giftet han seg med Sofija Vasiljevna Kokulina (1878–1955), komponistens blivende mor, som også kom fra Sibir. Sofijas far, Vasilij Jakovlevitsj Kokulin stammet fra Sibir og hadde arbeidet seg opp til en stilling som gullgruvesjef i Bodajbo et par hundre kilometer fra Bajkalsjøen. Sofija og Dmitrij Boleslavovitsj lærte hverandre å kjenne under hennes pianostudier ved konservatoriet i St. Petersburg. Da de giftet seg, sluttet hun å studere for å ta seg av den voksende familien på heltid. Paret fikk tre barn: Marija (født i 1903, som ble yrkespianist og lærer), Dmitrij (født den 25. september i 1906), og Zoja (født 1908, som ble veterinær).
I familien musiserte man gjerne, Dmitrijs far hadde en god tenorstemme og sang gjerne opera, populære stykker og sigøynerromanser til sin frues pianoakkompagnement. Likeså tok Sofija under sine studier ved konservatoriet ofte med seg kamerater hjem for å musisere. Dmitrij Dmitrijevitsj hadde i sin tidlige barndom ikke vist større interesse for musikk. Først i 1915 fant man ut at barnet hadde absolutt gehør og imponerende musikkhukommelse, og derfor ble systematiske musikkstudier innledet.
Moren tok som sin livsoppgave å støtte sønnen og sørge for at han skulle få en god musikkutdanning. Det var sterke bånd mellom dem, og moren fortsatte å bo hos Dmitrij til sin død.
I 1923 forelsket han seg i Tatjana Glivenko, en jevnårig, og datter til en filologiprofessor i Moskva. Dmitrijs familie syntes ikke om henne, men Sjostakovitsjs affeksjon holdt seg også etter at den unge kvinnen giftet seg i 1929, og først i 1932 da hun fødte sitt barn, gav han opp ideen om at hun skulle forlate sin mann.
Det livslange og dype vennskapet mellom Sjostakovitsj og Ivan Sollertinskij (1902–1944) så dagens lys i 1926. Sollertinskij var en intellektuell, historiker og publisist i Leningrad. De to traff hverandre i sammenheng med en eksamen i obligatorisk marxist-leninisme.
Dmitrij Sjostakovitsjs første hustru ble Nina Vasiljevna Varzar, som ble kalt Nita. Hun var datteren til et professorpar; faren var professor i jus og moren i astronomi. Nina selv studerte fysikk og matematikk og kom til å arbeide som forsker innenfor eksperimentell fysikk og med kosmisk stråling. De giftet seg i 1932, men i 1935 skilte de seg etter at Dmitrij hadde innledet et forhold til en 24-årig pianist, Jelena Konstantinovskaja. Senere samme året giftet Dmitrij og Nina seg på nytt da hun ble gravid. De levde sammen til Nina døde i desember 1954, selv om begge hadde affærer ved siden av. De fikk to barn, Galina (mai 1936) og Maksim (10. mai 1938), som ble dirigent og pianist.
I forbindelse med beleiringen av Leningrad ble Sjostakovitsj evakuert til Kujbysjev (nåværende Samara) ved Volgas strand 15. oktober 1941. Etter krigen bosatte han seg i Moskva.
Sjostakovitsjs andre hustru ble Margarita Kainova (1924–?) som på den tiden var en 33-årig Komsomol-aktivist. Sommeren 1959 ble de skilt.
I november 1962 giftet Sjostakovitsj seg med Irina Supinskaja, sin tredje hustru som var bare et par år eldre enn Sjostakovitsjs datter Galina. Irina var datteren av en polakk og en jødinne, begge var døde og hun hadde vokst opp i et barnehjem. Av yrke var hun redigerer.
Sjostakovitsj begynte å lide av kraftløshet i den høyre hånden. Dette gikk over til urørlighet og krevde hyppige sykehus- og helsehjembesøk. I slutten av 1960-årene ble det diagnostisert som polio. Rett før sin 60-årsdag ble han rammet av et hjerteinfarkt. I 1967 brakk han et ben og ble halt.
Ålem
Ålem er et tettsted i Mönsterås kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 803 innbyggere.