cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gordonopptøyene
Opptøyene
På utsiden hadde folk igjen begynt å samle seg, og snart brøt det ut opptøyer. Newgate fengsel ble brent ned, andre fengsler ble angrepet og fanger ble sluppet ut, katolske kapeller og katolikkers hjem ble ødelagt. Flere offentlige bygninger, blant annet Bank of England, ble også angrepet.
Opptøyene inngår i handlingen i Charles Dickens' historiske roman Barnaby Rudge (1841).
Øyen
Øyen er to garder i Sør-Odal og også navnet på øyen som gardstuna ligger på. De to gardsnavna skilles offisielt som Øvre Øyen og Nedre Øyen (egentlig Øverøyen og Nerøyen). Øyen er Storsjøens største øy. I dag er det to gardsbruk på Øyen som er bofaste. Hytter står på Bergenden, Vestby, Fjellbo, Holmestrand, Øyensbråten og på Moengnes som ligger på Engene. På Nylenda står bare noen falleferdige hus. Øyen er et viktig område for flere dyrearter.
Historie
Øyen har en eldgammal bebyggelse hvor den første boplassen kan være over 2 000 år gammal. Området har historier om både konger og plyndringer. Omkring 1300 ble garden delt i et øvre og et nedre bruk slik det fortsatt er i dag. Øyen er kanskje Oppstads eldste bosted og het før 1400 Ullarøy på gammalnorsk etter guden Ull. Siden ble navnet forkorta til Øya. Formen Øyen er i dag en stivna dativform av dette navnet, og ikke riksmålets hankjønnsform «øyen». Uttalen av navnet er ejjn, med e-lyd, fordi øy uttales ejj på det stedegne målet odøling. Deler av øyen hører til Seimsjøen naturreservat.
På Øyen har det vært et helt samfunn for seg med fem store gardsbruk og over 12 husmannsplasser. Mange av disse plassene kan man ennå finne rester av i skogen. Ute i Storsjøen ligger Rovøya. Der ute var det både husmannsplass og danseplass. Det ble visstnok tatt 10 øre for å ro folk over fra Bergenden til festplassen og 20 øre tilbake. Tidligere var Øyen et svært sentralt sted, da båtveien var den letteste framkomstveien i bygden. Herfra var det kort vei til både Sand og Mo over Storsjøen og til Oppstad langs Oppstadåa. Her ute har det også vært en egen skole som først sto på haugen på tunet til Øvre Øyen. I 1918 ble den flytta ut til Bergenden på nordenden av Øyen, og i 1920 ble den nedlagt. Skolen ble holdt i den ene enden av størhuset som står på Øvre Øyen i dag.
Gammalt på Øyen
På Øyen har det blitt funnet en hel del gamle gjenstander. En steinøks, noen pilspisser, et skår av en klebersteinsbolle og en gammal bjørnesaks fra 1800-tallet er eksempler på ting som har blitt funnet. Noe har blitt sendt til Universitetets Oldsaksamling i Oslo. Ovenfor bebyggelsen på Øyen begynner den bratte stigningen opp Brattberget. Andre navn på dette berget er Korpberget og Varden. På veien opp ligger to fangstgroper og på toppen fire gravrøyser. Fra toppen kan man se til Spiksetvarden og enda lenger. Like bortafor de fire gravrøysene ligger enda en røys til i skogen.
Dyreliv
Flere spesielle fuglearter holder til på Øyen. For blant annet grønnspett, dvergspett, vendehals, vipe, jordugle, dvergfalk, rosenfink, stjertmeis, bøksanger, perleugle og tretåspett er øyen et viktig yngleområde. Den er også et viktig rasteområde for steinvender, leveområde for jerpe og et viktig beiteområde for fiskeørn.
Alfa
Alfa (Α, α) er den første bokstaven i det greske alfabetet.
Bokstaven alfa blir brukt i mange sammenhenger den dag i dag, ofte i betydningen «den første». Alfabetet er satt sammen av de to første bokstavene i det greske alfabetet, alfa og beta. Brukes i diverse uttrykk, som «alfa og omega» (det første og det siste)*I astronomien er alfa et stjernetegns lyseste stjerne (for eksempel Alfa Centauri; hovedstjernen i det nærmeste stjernesystemet vårt, ca. 4,3 lysår unna). I atferdsbiologien brukes alfa i begrepet «Alfa-hann/-hunn», som det ledende individet i en flokk. I fysikken er alfa et mål på de elektromagnetiske kreftene som holder de grunnleggende byggesteinene i materien sammen.
Alz
Alz er en elv i Bayern sør i Tyskland. Elven har sitt utspring ved den nordlige bredden av Chiemsee nær Seebruck. Elven er en av sideelvene til Inn fra høyre, som den renner ut i ved Marktl. Andre byer ved Alz er Altenmarkt an der Alz, Trostberg, Garching an der Alz og Burgkirchen an der Alz.
Alz er delt inn i Obere Alz (Øvre Alz) og Untere Alz (Nedre Alz). Obere Alz renner fra Chiemsee til Altenmarkt, og Unter Alz fra Altenmarkt til munningen.
Metropolis (kulturhus)
Metropolis er et kulturhus for unge i sentrum av Stavanger. Huset eies av Stavanger kommune og drives av Fritid-seksjonen i Stavanger kommune. Stedet har også kafé med mulighet for surfing på internett og spilling. Flere organisasjoner har også kontorer her (AKKS Stavanger, SOS Rasisme, WarpCrew).
Bygget Metropolis ligger i er en tidligere politistasjon i Stavanger (Rogaland politidistrikt). Bygget ble åpnet som ungdomshus i 1999. Flere av glattcellene fra tiden som politistasjon er enda i bygget. Stavanger forliksråd og Namsfogden i Stavanger holder også til i samme bygg (egen inngang og er i egen etasje).
Namsos rockfestival
Namsos rockfestival er en festival som ble arrangert første gang i 2001 med drahjelp fra rundt hundre, lokale frivillige. Byen har fostret artister som Åge Aleksandersen, Terje Tysland og DDE og har mange yngre musikere som ennå ikke har rukket å slå an. Bandene på festivalen er en blanding av lokale band og band som er aktuelle nasjonalt.
I 2003 hadde festivalen over 1000 besøkende i løpet av den helgen den foregår. Festivalen er et samarbeidsprosjekt mellom Namdal Musikerlag, Lagre`Ungdomsklubb og Laviken Rock- og RusleClub, og skal lage liv og røre i lokalmiljøet. Festivalen er et viktig skritt på veien mot å realisere Namsos som Rock City.
Noen av bandene som har spilt på Namsos rockfestival er: Askil Holm, Nullskattesnylterne, Quintrophenia, Supervixen, Bjørn Berge, Gåte, Johndoe, J. R. Ewing, Span Dadafon, Doktor Batt Band og Amulet.
Hunerik
Hunerik (død 23. desember 484) var vandalenes konge fra 477 til 484 og den eldste sønn av Geiserik.
Liv og virke
Til tross for at han tilhørte ariansk kristendom, tillot Hunerik i begynnelsen av sitt styre valget av en ny katolsk biskop i Karthago og forfulgte manikeernes sekt. Så begynte han å forfølge katolikkene. Denne forfølgelse kjennes fra den katolske biskop Victor av Vita (i den nordafrikanske provins Byzacena), som kort tid etter forfattet Historia persecutionis Africanae provinciae. Dette er den viktigste historiske kilden, men ikke den eneste. Selv om biskopen ikke skriver helt objektivt (han kaller for eksempel kongen for «brølende løve» som henspiller på en nytestamentlig beskrivelse av djevelsen, og som den verste av alle illgjeningsmenn), er det klart at forfølgelsen ble gjennomført med stor brutalitet.
Engene
Topografi
Vesleåa kommer fra Songnessjøen i Storsjøen og ender opp i Oppstadåa ved Seimsjøen. En holme der heter Grøntua. På grunn av lite fall i Vesleåa kan den renne begge veier, alt etter hvor stor forskjellen er mellom vannstanden i Glåma og i Storsjøen. Det er dette spesielle fenomenet som danner det unike deltaområdet som har gitt helt særegne egenskaper for jordbruk og gitt meget gode muligheter for et rikt dyre- og planteliv. Engene er en del av et naturlig fuglefotdelta som faktisk er skapt av denne forlengelsen av Oppstadåa når den renner oppover fra Glåma og inn i Storsjøen. Dette er det eneste tilfellet i Norge hvor dette skjer i noe merkbart omfang. Deler av øya inngår i Seimsjøen naturreservat.
Engene er et viktig yngleområde for makrellterne. Sammen med Vesleåa og resten av Oppstadåa er øya også et veldig viktig leveområde for bever.
Hunerik
Liv og virke
Den 1. februar 484 organiserte han et møte mellom katolske og arianske biskoper, men den 24. februar erklærte han katolikkene som vranglærere. Et antall katolske biskoper ble forflyttet til Korsika, de fleste andre ble fjernet fra sitt embete, men fikk holde seg i nærheten av deres tidligere bispedømme. Noen få ble martyrer.
Engene
Bruk av området
Alle gardene i Oppstadbakken hadde enger på denne øya eller på andre sida av Vesleåa. Kvaliteten på høyet som ble slått her var så god at personer som hadde god greie på høy kunne se forskjell på høy som var slått på Engene og det som var slått andre steder i bygda. Grunnen til dette er at vannet flommer opp over jorda her hver vår.
Hunerik
Liv og virke
I hans relasjoner med andre stater, hadde ikke Hunerik prestisjen som hans far Geiserik hadde nøt godt av. Men vandalene beholdt sin sjømakt og sin kontroll over øyene i det vestlige Middelhavet. Men maurerne i innlandet, som hadde vært i ro på Geiseriks tid, klarte å erobre noen vandalske utposter i sitt område. Dermed svekket de forbindelsen mellom vandalenes hovedområde rundt Karthago og deres vestligste områder rundt Tanger.
Engene
Bruk av området
Enga som hørte til Nust heter Likarholtet eller Likhellholtet etter ei steinhelle som ligger ved sjøkanten på østsida. Dette er det eneste stedet på øya hvor fjellet kommer opp i dagen. I den tida da kretsen omkring Austvatn hørte til Oppstad sogn ble alle døde derfra begravet på Oppstad kirke. Ved likferd ble den døde rodd over Storsjøen til Likarhella, og derfra videre til Oppstad kirke.
Hunerik
Liv og virke
Han myrdet også mange medlemmer av asding–dynastiet. Hunerik var den første vandalerkongen som brukte tittelen konge av vandalene og alanerne. Samtidig presenterte Hunerik seg i vandalerriket som etterfølger av de romerske keisere, blant annet ved at han gav lover som holdt seg tett opp til romerske forbilder, og ved at han endret navnet til havnebyen Hadrumetum (som er det moderne Sousse i Tunisia) til Uniricopolis - det vil si, etter seg selv.
Han ble etterfulgt av sin nevø Guntamund, og få sørget over ham blant vandalene eller deres undersåtter på grunn av hans grusomhet.
Middle of the Road
Middle of the Road, var en skotsk popgruppe dannet i Glasgow, i april 1970. Medlemmer i gruppen var Sally Carr (vokal), brødrene Ian (gitar/fløyte) og Eric McCredie (bass/vokal), og Ken Andrew (trommer). De slo gjennom med låten "Chirpy Chirpy Cheep Cheep" 1971. Andre hits var bl.a Tweedle Dee Tweedle dum, Soley Soley og Sacramento
The Lawrence Arms
The Lawrence Arms er et punk rock band fra Chicago, Illinois i USA. Bandet ble dannet i 1999 og består av Brendan Kelly (Bass og vokal), Chris McCaughan (Gitar og vokal) og Neil Hennessy (Trommer). The Lawrence Arms har til nå gitt ut 6 album, inklusiv ett samlealbum med b-sider. De er for tiden signert til plateselskapet Fat Wreck Chords, etter å ha startet karrieren på Asian Man Records. The Lawrence Arms har tatt navnet sitt etter et boligkompleks i Chicago hvor bandmedlemmene Brendan Kelly og Chris McCaughan tidligere delte en leilighet.
The Lawrence Arms har to distinkte vokalister i Brendan Kelly og Chris McCaughan. Brendan Kelly kjennetegnes med sin røffe og hese stemme, mot Chris McCaughans mer avslipte og melodiøse stil. Tekstmessig henter The Lawrence Arms inspirasjon fra hjembyen Chicago, men man finner også ofte referanser til både historie, litteratur-historie og Amerikansk populærkultur.
Foruten å være medlemmer i The Lawrence Arms, dannet Brendan Kelly og Neil Hennessy sammen med Dan Andriano (Alkaline Trio) og Todd Mohney (Rise Against) i 2004 bandet The Falcon, som foreløpig har gitt ut en EP og ett album. Mens Brendan Kelly og Neil Hennessy har vært opptatt med The Falcon, har Chris McCaughan startet som soloartist, og ga den 13. mars 2007 ut det akustiske albumet "Four One Five Two" under artistnavnet Sundowner.
Furnes
Furnes er ei bygd som ligger mellom Hamar og Brumunddal. Furnes er eget sokn, og Furnes kirke ble vigslet i 1708. Bygda var en egen kommune fra 1890 fram til 1964, da den ble en del av Ringsaker kommune. Bygda har egen ungdomsskole, Furnes ungdomsskole, og tre barneskoler: Kirkenær skole, Stavsberg skole og Kylstad skole.
Alf Prøysen-biografen og dikteren Ove Røsbak og ishockeyspillerne André Paulsen, Ørjan Mikkelsen og Magnus Eikrem Haugen kommer fra bygda. Det gjør også skuespiller Anders Baasmo Christiansen.
Dalasau
Dalasauen er en norsk sauerase av crossbredtypen, en krysning mellom spælsau og ulike engelske raser (sutherland, leicester og sjeviot). Dette er en forholdsvis stor sau med middels ullkvalitet. Dalasauer er utbredt over hele Norge og 6 % av dyrene tilsluttet Sauekontrollen (2006) er dala.
Historie
Dalasauen har sin opprinnelse i den innblanding av leicestersau og delvis sjeviotsau i den gammelnorske sauen som startet rundt 1860. Disse blandingstypene viste seg å konkurrere godt i vestlandske fjordbygder med godt sommerbeite og god foring om vinteren. På Voss var det et sterkt sauemiljø som utviklet en type som etterhvert ble kalt Vossasau og etter 1923 Dalasau.
Dverghare
Dverghare er Norges minste godkjente kaninrase. Idealvekten for voksne dyr ligger på 0,71 – 1,3 kg.
Rasen kommer fra England, hvor den blir kalt Polish. Rasen ble først utstilt i Hull i 1884 av Mr George Hedworth, som viste frem 17 hvite polishkaniner.
1920 Sarmiento
1920 Sarmiento er en asteroide i det indre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 11. november 1971 av James B. Gibson og Carlos Ulrrico Cesco ved Complejo Astronómico El Leoncito i El Leoncito.
Penger i Harry Potter
I Harry Potter-romanene som er skrevet av J.K. Rowling, er det brukt et fiktivt valutasystem blant magikerne i Storbritannia. Systemet baserer seg på tre typer myntenheter. I synkende rekkefølge er myntenhetene:
Ifølge figuren Gygrid i den første romanen er dette pengesystemet «enkelt nok» å forstå, selv om det er basert på ganske underlige forhold. Siden forfatteren av bøkene har en tendens til å bruke satire er magikernes pengesystem nesten garantert en parodi på det britiske pengesystemet før det ble desimalisert.
Teorien med lav verdi
I boken Fabeldyr og hvor de er å finne gis det to små informasjonsbiter som kan gi et hint om hvor mye valutaen til magikerne er verd i forhold til ekte penger. For det første blir det sagt at de £174 millioner som blir samlet inn til et veldedig formål tilsvarer 34 000 872 galleoner, 14 sidger og 7 fjonger (tallet blir forenklet til 34 000 000 galleoner i Rumpeldunk gjennom tidene ). Det blir også erklært at boken koster £2,50, eller 14 sigder og 3 fjonger.
Dermed er:
Harry betaler 7 galleoner for tryllestaven sin. Dette tilsvarer omtrent £36 (omtrent 425 kroner).
En valutakalkulater ble laget av CNN i 2001, som antok at pengene i Harry Potter var verdt mindre enn det som blir presentert i denne artikkelen. Kalkulatoren gikk ut ifra at $3,99 (prisen på ''Fabeldyr og hvor de er å finne) i USA) tilsvarte 14 sigder og 3 fjonger. En valutakalkulator som bruker tallene Rowling selv har oppgitt er å finne på Harry Potter Lexicon.
Hvis en galleon faktisk er verdt omtrent fem britiske pund kan vi være sikre på at den ikke er laget av ekte gull (med mindre magikere har tilgang til store mengder veldig billig gull). Prisen på 1 gram gull er for tiden omtrent £7 (ca. 82 NOK). For å være verdt fem britiske pund i reell verdi må en galleon veie under ett gram. Siden 30 gram sølv er verdt omtrent £7, er det mer sannsynlig at en galleon er laget av sølv, men farget for å ligne på gull.
Teorien med høy verdi
Denne teorien kan forklare hvorfor Ronny Wiltersen aldri hadde sett en galleon før Harry viste ham en, og hvorfor Wiltersens familiehvelv bare inneholdt en galleon og fem sigder. Hvis en galleon bare var verdt 65 kroner, er familien Wiltersen ekstremt fattige.
Banker
Den eneste referansen til en bank i Harry Potter er Flirgott, som man kan finne i Diagonallmenningen i London. Gygrid indikerer at magikerne bare har «den ene» banken.
Det er en mulighet for at Flirgott har andre filialer rundt om kring i verden, spesielt i Egypt, der Ronnys eldre bror Rulle arbeidet før han ba om overføring til Londonfilialen.
Siden det virker som om det ikke finnes pengesedler i magikernes verden, og siden myntene bare kommer i tre forskjellige verdier, er magikernes valutasystem ganske tungvindt. Det virker merkelig at ikke magikerne, eller gnomene ved Flirgott, ikke introduserer penger med mellomverdier, slik som en 5-sigd, en 5-fjong og en 15-fjong.
Myntdesign og spesifikasjoner
På hver enkelt galleon er det et serienummer som viser hvilken gnom som laget den. I Harry Potter og Føniksordenen forhekset Hermine Grang falske galleoner slik at de skulle vise hvilket tidspunkt det neste møtet i Humlesnurr-legionen fant sted istedenfor serienummeret.
Selv om pengene brukt i filmen er runde, kan bøkene ha hatt et annet design på dem. I en scene, der Harry får en syv-sidet femtipence-mynt til jul, uttrykker Ronny hvor rar han syns formen på pengen er, og lurer på om han kan få den av denne grunnen. Dette gir en idé om at myntene i bøkene er gitt navn ut ifra formen sin, at en galleon er formet som en båt, en sigd som en sigd, og en fjong som en mutter (siden det engelske ordet for fjong er «knut», altså formet som en «nut»). Tidlige leker som ble lansert før filmene kom ut gir også støtte til denne ideen, en av lekene kom med fjonger, som var formet heksagonalt med en stjerne kappet ut fra sentrum (altså som en mutter).
På den samme måten blir vi ikke fortalt noe spesielt om vekten eller størrelsen på pengene, selv om en gomp klager på at noen forsøkte å betale ham med «gullpenger på størrelse med hjulkapsler» i Harry Potter og Ildbegeret. Gullpenger i denne størrelsen ville ikke bare veie en hel del, men ville også være verdt mye mer enn noen av de ovenfor foreslåtte verdiene på pengene.
Også, i Harry Potter og De vises stein, forteller Gygrid Harry at han skal betale uglen noen få fjonger, de små pengene av bronse, så vi vet at fjongene er de minste, og galleonene de største.
Eksterne lenker
Harry Potter universe
Sjeviotsau
Sjeviotsauen ble importert fra Skottland før 1900. Dette er en velbygd sau med gode slakteegenskaper. Sjeviotsauen har hatt betydning for utviklinga av både dala-, rygja- og steigarsauen.
Furuvednematode
Furuvednematode (Bursaphelenchus xylophilus) er en rundorm tilhørende furuvednematodene. Den millimeterstore rundormen bor i nåletrær. Den eksisterer i levende trær, men helst i tømmer, hugstavfall samt trevirke. Den er et fryktet skadedyr på nåletrær, og finnes lengre sør i Europa.
Furuvednematode er en såkalt dørstokkart som ennå ikke har spredt seg til norske skoger, men dette kan skje, ved import av trevirke eller at den kan følge med embalasje av trevirke. Derfor er arten oppført i Fremmedartslista 2018 med status svært høy risiko.
Furuvednematoder kan bare bevege seg over korte avstander og blir spredt av biller, særskilt furubukker.
Den skaper visning samt død. I varmt klima kan dette foregå raskt. Det er uvisst hvor fort det eventuelt vil hende i Norge.
Den stammer fra Nord-Amerika og er spredd til Kina, Japan, Korea, Taiwan og Mexico.
Gulag
GULag (fra russisk ГУЛаг: Главное управление лагерей – Glavnoje upravlenije lagerej, offisielt også Главное управление исправительно-трудовых лагерей – Glavnoje upravlenije ispravitelno-trudovykh lagerej, «Hovedadministrasjon for (forbedringsarbeids)-leirene») er en akronymisk betegnelse på den del av Sovjetunionens maktapparat som foresto et etter hvert svært omfattende system av slavearbeids- og konsentrasjonsleirer. Leirene var for det meste underlagt det hemmelige politiet Tsjekaen, som senere ble omdøpt til GPU, OPGU, NKVD og KGB. En stund etter krigen sorterte de under innenriksdepartementet MVD.
Historie frem til andre verdenskrig
Fangeleirene var en videreføring av tvangsarbeidsleirer fra tsartiden. Grunnlaget var at bolsjevikenes leder Lenin sommeren 1918 forlangte at alle «upålitelige elementer» skulle sperres inne i konsentrasjonsleirer - i praksis betydde det alle som ikke støttet bolsjevikene, eller av andre grunner kunne betraktes som «folkets fiender». Man begynte derfor å arrestere personer og sette dem i fangeleirer som gjerne lå nær byene. De virkelige tvangsarbeidsleirene som kom noe senere, ble derimot opprettet på mer avsidesliggende steder.
GULag-leirene ble offisielt grunnlagt 25. april 1930, etter at Stalin hadde bestemt at leirsystemet skulle utvides. Fangene ble etter hvert en viktig kilde til billig arbeidskraft for gjennomføringen av Sovjetunionens industrialiseringsprogram. Den 225 km lange Kvitsjøkanalen i 1932–33 ble bygd i løpet av bare to år, med svært primitive redskaper, av 170 000 fanger, hvorav 25 000 omkom. Dette ble omtalt som et helteepos av Maksim Gorkij og 120 andre forfattere. Men under den store terroren i 1937 ble forholdene verre. Nå var ikke hensikten lenger rehabilitering, og en fange kunne ikke lenger kalle sin vokter tavaritsj (kamerat). Trotskijs sønn omkom i Gulag. Hans kone og to svigersønner døde også, og Trotskijs barnebarn, som var blitt foreldreløse, forsvant sporløst. Av de 394 medlemmene i Kominterns eksekutiv-komité i januar 1936, var 171 i live i april 1938.
Fanger i leirene ble gjennomgående behandlet svært dårlig, både etter dagens og datidens standarder. De fikk systematisk for lite mat, og ble dermed utsatt for en rekke sykdommer. Samtidig måtte de arbeide, ofte med tungt kroppsarbeid som gruvedrift og tømmerhugging. Mye på grunn av den dårlige behandlingen var ikke GULag økonomisk sett særlig lønnsomt. Fri arbeidskraft ville vært langt mer produktiv. GULag var ikke bare var grusomt og umenneskelig, men også en økonomisk byrde for sovjetsamfunnet.
Fra 1930 ble leirene (under Stalin) bedre organisert. I 1931 ble det regstrert omkring 200 000 innsatte fanger totalt. I 1935 var antallet steget til 800 000, og ikke lenge etter var det nådd over en million. Antallet var 1. januar 1941 1 500 524 fanger – ikke medregnet 429 000 i arbeidskolonier og 488 000 i vanlig fengsel. Etter andre verdenskrig toppet det seg igjen med 2,5 millioner registrerte arbeidsfanger i 1952. Men som i Tyskland ble det regelmessig løslatt store grupper.
Antallet leirer i GULag-systemet vokste raskt, og hadde i 1937 etter Stalins offisersutrenskinger om lag to millioner fanger. 10. juni 1937 ble de mest betydningsfulle generalene i Den røde hær arrestert og henrettet i løpet av én dag. Alle militære distriktskommandanter og tre av de fire admiralene ble henrettet. Av den røde hærs offiserer med minst obersts rang ble flere drept av Stalin enn av Hitler. Dette året gjorde antall sultofre utslag på befolkningsstatistikken, som derfor ikke kunne offentliggjøres. Følgelig ble hele folketellingskommisjonen arrestert, fordi de «på forrædersk vis hadde gjort seg flid med å redusere innbyggertallet i SSSR».
Alt i alt regnes det med at kanskje så mange som 18 millioner sovjetborgere fikk erfare GULag-systemet, rubrisert som kriminelle eller politiske fanger. Noen satt der bare en kort tid, andre lenge. I mellom 1930 og 1941 fikk hele 20 millioner sovjetborgere en eller annen dom på seg. I 1938 ble det f.eks påbudt å si opp arbeidere og kaste dem ut av bedriftsboligen hvis de kom for seint på jobb tre ganger. I 1939 ble dette trappet opp ved at man kriminaliserte dårlig oppførsel på arbeidsplassen. Det ble ført en obligatorisk arbeidsbok for hver ansatt. I juni 1940 ble det innført syv dagers arbeidsuke, altså slutt på søndagsfri. Arbeidere og lærere som kom mer enn 20 minutter for sent på jobb, kunne idømmes et halvt års «forbedringsarbeid», der de ble trukket for en fjerdedel av lønnen sin, og fengsel i inntil fire måneder. Siden ingen kan gardere seg mot å komme for sent, ble tre millioner (dvs. åtte prosent av landets samlede arbeidsstyrke) stilt for retten, og halvparten av disse fikk fengselsstraff. Dette ble ett av de mest forhatte dekretene. Fra 10. august 1940 kunne ansatte også sendes i leir i inntil tre år for påstått slurv eller nasking. Alt avhang av at oppsynsmennene var redelige å ha med å gjøre, og domstolene var oversvømt av saker mot påstått udisiplinerte arbeidere. Stalin ble urolig over misnøyen dette vakte, men rustningskommissæren Boris Vannikov overbeviste ham om nødvendigheten av å inngi folk respekt for autoritetene. Folk på sin side ble så distrahert av utryggheten dekretene medførte i hverdagen deres, at de knapt la merke til begivenheter som Frankrikes fall og okkupasjonen av Baltikum. Fra 22.juni 1941 trådte direktiv 221 i kraft. Det kriminaliserte «trusler» mot sovjetstaten, dvs at personen kunne oppfattes som et «samfunnsskadelig element». I løpet av ti måneder var 84 034 arrestert med hjemmel i dette direktivet.
Etter Operasjon Barbarossa ble gulagene kraftig redusert, da en god del av de innsatte ble tvangsinnskrevet i den sovjetiske hæren og sendt til fronten. Dekreter av 12. juli og 24. november løslot over 600 000 fanger, hvorav 175 000 til mobilisering. Det fantes også fanger som meldte seg frivillig, men av disse måtte mange sone videre i Gulag etter krigen, og noen fikk attpåtil straffen sin forlenget. Kvinneandelen i leirene steg fra 17,3 % i 1943 til 28,4 % i 1945, som følge av de mange mobiliserte. I femårsperioden 1941–45 oppgis det offisielt 621 637 dødsfall blant Gulag-fanger, men trolig var det store mørketall.
Etter andre verdenskrig
Etter krigen ble sovjetborgere som hadde sittet i tysk fangenskap under krigen, arrestert og fengslet i Gulag-leirer. De ble anklaget for å ha fraternisert med fienden. Store mengder sivile bosatt i områder som hadde vært under tysk okkupasjon, ble også fengslet, mistenkt for å ha hjulpet fienden. Det var ikke unormalt at overlevende fra tyske konsentrasjonsleirer ble sendt rett i Gulag. Etter krigen satt også en større mengde tyske, finske, rumenske og polske krigsfanger i Gulag-leirer. Også flere nordmenn, svensker og dansker har tilbrakt år i Gulag-leirer.
I løpet av Sovjetunionens historie eksisterte det minst 476 leirkomplekser, som igjen bestod av tusenvis av enkeltleirer. De befant seg i alle landets tidssoner. Antallet fanger i leirene varierte fra noen hundre til flere tusen.
Man kjente tidlig til Stalins terror, men GULag-systemet ble for alvor kjent gjennom Aleksandr Solzjenitsyns bok Gulag-arkipelet.
Ved Stalins død i 1953 ble antall leirer kraftig redusert, og mange fanger ble løslatt.
GULag-systemet ble offisielt avskaffet 25. januar 1960.
Tvangsarbeidsleirer fortsatte å fungere i lang tid etter dette, helt til andre halvdel av 1980-tallet (Perm-36 stengte i 1987). En rekke sovjetiske opposisjonelle beskrev fortsettelsen av GULag etter dets offisielle avslutning: Anatolij Marchenko (som døde i en tvangsarbeidsleir i 1986), Vladimir Bukovskij, Yuri Orlov, Nathan Shkaranskij, alle sammen ble løslatt fra GULag og innvilget emigrasjonstillatelse, etter årevis med internasjonalt press mot sovjetiske myndigheter.
Pater
Pater (fra latin, far) er en tittel på prestevidde medlemmer av ordenssamfunn i Den romersk-katolske kirke. Sekulærprester tiltales pastor (latin, hyrde).
Fallout (1997)
Fallout: A Post Nuclear Role Playing Game er et rollespill, utviklet og utgitt av Interplay i 1997. Spillets handling er satt i en postapokalyptisk og retro-futuristisk fremtid, flere tiår etter at en kortvarig atomkrig i 2077 la det meste av verden i ruiner. Spillets protagonist er en av beboerne i et tilfluktshvelv, bygget før krigen brøt ut, som får i oppdrag å finne en nødvendig komponent for hvelvets vannrensesystem.
Spillet skulle egentlig bruke Steve Jackson Games' GURPS-system, men avtalen ble hevet, sannsynligvis da Steve Jackson så hvor voldelig spillet var. Fallout er ansett som den åndelige oppfølgeren til Wasteland fra 1987. Spillet har senere fått flere oppfølgere og relaterte spill, og er det første spillet i Fallout-serien.
S.P.E.C.I.A.L
Fallout bruker et karakterbyggersystem kalt SPECIAL. «SPECIAL» er et akronym, og står for Strength (styrke), Perception (oppfattelsesevne), Endurance (utholdenhet), Charisma (karisma), Intelligence (intelligens), Agility (smidighet) og Luck (flaks). Dette er de syv grunnleggende egenskapene i spillet, og ved starten av et nytt spill fordeler spilleren et visst antall poeng på disse syv attributtene. Dette avgjør så hvilke ferdigheter spillerens karakter får, samt hvilke perks figuren har mulighet til å få.
«Skills»
I Fallout finnes det 18 forskjellige ferdigheter, «skills», alle med et ferdighetsnivå fra 0 til 200 prosent. Ferdighetene er inndelt i tre hovedkategorier; kampferdigheter («Small Guns», «Big Guns», «Energy Weapons», «Unarmed», «Melee Weapons», «Throwing»), aktive ferdigheter («First Aid», «Doctor», «Sneak», «Lockpick», «Steal», «Traps», «Science», «Repair») og passive ferdigheter («Speech», «Barter», «Gambling», «Outdoorsman»). Ved spillets begynnelse avgjøres verdiene for disse ferdighetene av poengfordelingen i SPECIAL, hvorav de fleste da vil ligge et sted fra 0 til 50 prosent. Hver gang karakteren går opp ett nivå, får man ferdighetspoeng tilsvarende fem poeng pluss det dobbelte av karakterens intelligens. Disse poengene kan så brukes til å forbedre karakterens ferdigheter. Spilleren kan velge å merke tre av de 18 ferdighetene, og disse vil da forbedres dobbelt så raskt som de andre.
Videre kan enkelte ferdigheter også forbedres ved at karakteren utrustes med enkelte gjenstander. Det finnes også stimulerende midler som øker ferdighetene for en begrenset periode, men bruk av slike midler kan få en negativ effekt i form av avhengighet. Ettersom ferdighetsnivåene øker, vil det koste flere ferdighetspoeng å oppgradere disse.
«Traits» og «perks»
Når spilleren lager en karakter, kan spilleren velge mellom to valgfrie karaktertrekk («traits») for denne karakteren. Disse bygger på spesielle bakgrunnshistorier for karakteren, og kan ha stor effekt på spillopplevelsen. De inneholder vanligvis en positiv og en negativ effekt, for eksempel økt smidighet på bekostning av redusert bæreevne. Valgte karaktertrekk er permanente, med mindre man benytter en perk («mutate») som lar en endre karaktertrekk én gang.
«Perks» er et spesielt element i spillets nivåsystem. For hvert tredje nivå, eller hvert fjerde om spilleren har valgt karaktertrekket «skilled», får spilleren velge en perk. Disse gir spesielle egenskaper eller fortrinn som man normalt ikke kan få kun ved å øke karakterens nivå. Dette kan eksempelvis dreie seg om å la karakteren gjøre mer per trekk i spillets turbaserte kampmodus. I motsetning til karaktertrekkene har disse spesielle egenskapene kun positive effekter.
Setting
Fallout utspiller seg i en alternativ tidslinje, som skilte seg fra vår egen kort tid før Apollo 11-ekspedisjonen i 1969. I denne alternative tidslinjen har den teknologiske utviklingen fortsatt, mens den kulturelle og sosiale utviklingen har stagnert, noe som har gitt omgivelsene et visuelt preg av 1950-tallets art deco. I denne tidslinjen har heller ikke transistoren blitt oppfunnet, mens radiorør og atomfysikk har blitt hjørnesteinene i den vitenskapelige utviklingen.
I det 21. århundret oppstod så en verdensomspennende konflikt som følge av global petroleumsmangel. I årene 2052 til 2077 ble flere nasjoner involvert i kriger om de gjenværende ressursene, i særdeleshet olje og uran, i det som blir kalt the Resource Wars («Ressurskrigene»). Blant følgene var oppløsningen av De forente nasjoner, krig mellom Det europeiske samveldet (spillets ekvivalent til EU), Kinas invasjon av Alaska i 2066, USAs annektering av Canada i 2076 og påfølgende gjenerobring av Alaska året etter. I løpet av bare to timer 23. oktober 2077 finner så en ekstremt ødeleggende atomkrig sted, kalt The Great War («Den store krigen»).
Radioresepsjonen
Radioresepsjonen var et norsk humorprogram med Steinar Sagen, Tore Sagen og Bjarte Tjøstheim som gikk på NRK Radio fra 2006 til 2020. Programmet gikk opprinnelig på P3, men ble flyttet til P13 i 2014. Det ble sendt mandag til torsdag og hadde en varighet på to timer. På fredager sendtes et spesialprogram bestående av utdrag fra ukens episoder.
Programmet hadde premiere på NRK P3 den 2. januar 2006.
I 2010 ble det laget en TV-versjon av programmet under navnet Radioresepsjonen på TV.
Historie
Selve ideen til Radioresepsjonen kom under en middag de tre hadde en sensommerdag i 2005. NRK var opprinnelig imot at programmet skulle ha tre radiopratere på lufta på en gang, da de mente det ville bli for rotete. Ledelsen i NRK P3 gikk derimot med på at de tre kunne lage programmet sammen etter å ha laget en pilot og fordelt roller: Steinar Sagen som programleder, Bjarte Tjøstheim som «sprø sidekick» og Tore Sagen som tekniker og «bedreviter». Valget på programnavn falt på Radioresepsjonen, etter å ha overveid bl.a. Papaya, Tokyo, Bitteliten by og Radiohuset, med sjangerbeskrivelsen «lettbeint underholdning» og læresetningen «En feit, en lang og en gammel mann prøver å lage radioprogram på P3».
Radioresepsjonen fikk den gamle sendeplanen til Are og Odin på NRK P3 da de ga seg, og programmet hadde sin første sending 2. januar 2006. Programmet ble sendt fra klokka 13.00 til 14.00, mandag til fredag, fram til 22. desember samme år. Programmet ble avsluttet fordi programlederne lagde TV-programmet Torsdag kveld med Steinar Sagen. Fra 2. til 27. juli 2007 kom de tilbake som ferievikarer for Drillpikene, og 31. august returnerte Radioresepsjonen som et helgeprogram fredag til søndag fra klokka 16.00 til 18.00. Denne sendeplanen varte fram til 28. oktober 2007. Da var det klart at Mina Hadjian hadde fått avskjed hos NRK, og Radioresepsjonen tok over hennes sendetid. Det nye sendetidspunktet var fra klokka 10.00 til 12.00 mandag til torsdag, og ble holdt fram til Radioresepsjonen ble avsluttet 17. mai 2010. Radioprogrammet tok deretter en pause da Radioresepsjonen på TV ble sendt, men gikk tilbake igjen til radio og det samme sendetidspunktet etter at TV-programmet ble avsluttet i februar 2011.
Den 14. september 2009 hadde Radioresepsjonen en tre timer lang spesialsending hvor de fulgte Stortingsvalget samtidig som de lagde et radioprogram i stil med de vanlige sendingene. I denne sendingen fikk de for første gang tillatelse til å velge all musikk selv, ettersom det var utenfor beste sendetid. 4. september 2010 var Radioresepsjonen vikarer for Hallo i uken på NRK P2. Den 12. september 2011 hadde Radioresepsjonen igjen en spesialsending i forbindelse med Kommunestyre- og fylkestingsvalget.
Fallout (1997)
Setting
Følgene av The Great War er enorme. Nær hundre år etter har sivilisasjonen slik vi kjenner den kollapset, mens spredte bosetninger såvidt evner å overleve i ødemarken. I tillegg lever et fåtall mennesker i tilfluktshvelv under bakken, bygd før krigens utbrudd. Ett av disse, Hvelv 13 sør i California, er hjemmet til spillets protagonist. Det er her handlingen i Fallout begynner i 2161, 84 år etter The Great War.
Karakterer
Spilleren styrer en beboer i Hvelv 13 som sendes ut for å redde hvelvet. Ved spillets begynnelse kan man velge å konstruere sin egen karakter, eller man kan velge blant tre ferdige karakterer som hver representerer ulike måter å tilnærme seg spillet på. Albert Cole er en karismatisk type med bakgrunn fra det juridiske systemet, som fremmer en spillestil bygget på diplomati. Natalia Dubrovhsky, barnebarn av en russisk diplomat i det russiske konsulatet i Los Angeles, er en akrobatisk, intelligent og snarrådig karakter som fremmer en mer forsiktig, snikende spillestil. Max Stone er hvelvets muskelbunt, kjent for styrke og utholdenhet, men med laber intelligens, og representerer en kampfokusert spillestil.
Radioresepsjonen
Historie
Radioresepsjonen fikk i 2007 kritikk for å ha gjennomført forbrukertester av sigaretter. I januar 2009, og på nytt i januar 2010, fikk programmet igjen kritikk for å ha drevet gjøn med vekten til Mira Craig. I august 2014 havnet programmet i ny kontrovers etter å ha omtalt bloggeren Sophie Elise som en "knulledukke" etter hennes deltakelse på et TV2-arrangement. Bloggeren tok seg ikke nær av omtalen, men programmet fikk blant annet kritikk i en kronikk publisert på dagbladet.no og det feministiske tidsskriftet Fett.
Fallout (1997)
Karakterer
I senere spill i Fallout-serien er ikke Fallouts protagonist navngitt, men omtales oftest som The Vault Dweller - «hvelvbeboeren». Mens The Vault Dweller i Fallout kan være både en mannlig og kvinnelig karakter, er vedkommende i senere spill referert til som en mann.
Amper
Amper er en elv sør i Bayern i Tyskland og en av de største sideelvene til Isar fra venstre, som renner gjennom München. Etter en lengde på 185 kilometer munner den ut i Isar ved Moosburg. Elven har sitt utspring fra Ammersee og den øvre grenen ovenfor Ammersee blir kalt Ammer. Byer langs Amper er Fürstenfeldbruck, Dachau og Moosburg. De største sideelvene er for øvrig Glonn, Würm og Maisach.
Radioresepsjonen
Historie
I 2021 forlot trioen NRK, og avsluttet dermed Radioresepsjonen. Høsten 2021 begynte de å publisere podkasten Papaya på Schibsted-konsernets plattform PodMe.
Podkast
Programmet var det første radioprogrammet i Norge til å legge ut sendingene som podkast, og hadde en gjennomsnittlig nedlasting på 200 000 hver uke, noe som tilsvarer 40 % av alle podkastnedlastinger hos NRK. Etter at Radioresepsjonen tok pause fra radiosendinger 17. mai 2010 og ut året, ble det laget tre radioprogrammer som kun var tilgjengelig som podkast.
Radioresepsjonen på scenen
Radioresepsjonen hadde sitt første sceneshow under Quartfestivalen 2006. Her holdt de direktesendt radioprogram samtidig som de benyttet kulisser og involverte publikum. I 2008 og 2009 gjestet de Hovefestivalen med lignende show.
3. og 10. mai 2010, en uke før Radioresepsjonens siste direktesending før TV-avbruddet, holdt de to utsolgte liveshow på Rockefeller i Oslo, hvor de framførte sine jingler sammen med Kringkastningsorkesteret. Showet inkluderte gjesteopptredener av Bjørn Eidsvåg, Ingrid Olava, Harald Eias karakter «Oslolosen» og Lene Elise Bergum. Den første konserten ble streamet direkte på P3s nettside, og sendingen ble senere sendt i klippet versjon på NRK3.
Rhiziner
Rhiziner er festetråder på undersiden av lav som fester lavens plantelegeme, thallus, til underlaget. Rhiziner er tynne hyfer eller hyfetråder (en cellerekke) som vokser ut fra underbarken på laven og inn i substratet – det som laven vokser på. Rhizinene har imidlertid ingen aktiv nærings- eller vannoppsamlende funksjon, som roten hos karplanter.
Radioresepsjonen
Radioresepsjonen i andre medier
Radioresepsjonen flyttet konseptet til fjernsynsprogrammet Radioresepsjonen på TV på NRK3 den 27. oktober 2010. Programskaperne har også skrevet boka Den relativt store boka om Radioresepsjonen om tiden som programledere i Radioresepsjonen. I 2010 utgav de DVD-plata Den relativt store DVD-en om Radioresepsjonen. Den inneholder tre timer med klipp opprinnelig vist på P3TV, inkl. sceneshow, «Tores knuteskole», bonusmateriale og kommentatorspor. Både boka og DVD-en ble utgitt i oktober 2010, for å summere opp karrieren i radio, like før premieren på Radioresepsjonen på TV.
Radioresepsjonen er også Norges første radioprogram med egen «mobil-app». Det er en oneliner-app som ble lansert oktober 2010 og inneholder lytternes innsendte onelinere.
Radioresepsjonens besetning tok igjen pause, og gikk for andre gang over til tv januar 2016, med Ukens Vinner; programkonseptet er ikke direkte knyttet til ''Radioresepsjonen. Ukens vinner'' sesong 2 startet i august 2017.
I Presten (TV-serie) ser vi Tjøstheim forlate Radioresepsjonen og Kim Haugen overta.
Priser
Radioresepsjonen har vunnet prisen «Årets radionavn» under Prix Radio i 2008, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014 og 2015, i tillegg til prisen for beste programleder/programlederteam i 2010, 2012 og 2013. Prisen «Årets radionavn» blir kåret av lyttere som stemmer på programmer nominert av en jury. Radioresepsjonen har også vunnet UtAwards-prisen for «Beste radioprogram» to ganger: i 2008 og 2011. Serien vant klassen årets morsomste podcast under Humorprisen 2018.
Fallout (1997)
Rekrutterbare kararakterer
Det finnes også enkelte karakterer eller grupperinger som man kan få midlertidig følge av. Dette inkluderer Tandi, bosatt i Shady Sands, dersom man redder henne fra en gruppering kjent som Khanene. Tandi vil forbli i reisefølget dersom man unngår å returnere til Shady Sands etter å ha reddet henne, men dette er ikke spillets intensjon.
Handling
Handlingen i spillet finner sted i California i året 2161, 84 år etter The Great War. Spillets protagonist begynner i Hvelv 13, hvor han eller hun får i oppdrag å finne en erstatning for en kritisk komponent («the Water Chip») i maskinen som renser hvelvets drikkevann. Hvelvets leder - the Overseer - utstyrer karakteren med en Pip-Boy 2000, et bærbart elektronisk apparat som blant annet inneholder kart, oversikt over oppdrag og diverse andre opplysninger og funksjoner.
Hovedpersonen har deretter 150 dager på seg til å finne vannchipen før hvelvets vannreservoarer tar slutt. Denne grensen på 150 dager kan bli utsatt med 100 dager dersom man inngår en avtale med handelsmennene i The Hub om å sende vann til Hvelv 13. Etter å ha funnet vannchipen og returnert til Hvelv 13, får så hovedpersonen i oppgave å stoppe en hær av mutanter. Det viser seg etterhvert at disse er ledet av en mutant kjent som the Master. The Master har funnet et mutagen fra før krigen, kalt Forced Evolutionary Virus eller F.E.V., som han planlegger å bruke til å gjøre om menneskeheten til supermutanter og samle dem i det han kaller en perfekt verden, «Unity» (samhold). Spillets hovedperson må drepe ham og sprenge militærbasen Mariposa Military Base, hvor viruset er lagret, for med det å stanse mutantinvasjonen før den begynner.
Om ikke begge disse oppdragene blir utført innen 500 dager, vil mutanthæren finne og invadere Hvelv 13. Dette gjør at spillet slutter. Dersom man har avtalt vannleveranser med handelsmennene i The Hub, vil spillet ta slutt etter 400 dager, ettersom disse leveransene raskere avslører hvelvets beliggenhet. Man får da se en kort filmscene hvor mutanthæren tar over Hvelv 13, noe man også får se om spillerens karakter velger å bli med i denne hæren. I spillets versjon 1.1, samt senere gjenutgivelser av spillet, er tidsfristen for mutanthærens invasjon utvidet til 13 år, noe som gir spilleren mulighet til å utforske mer.
Spilleren kan drepe the Master eller sprenge militærbasen i en hvilken som helst rekkefølge. Når begge disse oppgavene er utført, sendes man direkte til et filmklipp hvor hovedpersonen har returnert til Hvelv 13. Her blir vedkommende fortalt at handlingene hans eller hennes har endret for mye, og at tilbakekomsten vil kunne inspirere flere av innbyggerne i Hvelv 13 til å forlate hvelvet. I stedet for å bli belønnet for handlingene, blir derfor hovedpersonen forvist av hvelvets leder til ørkenen, til hvelvets beste. Det finnes også en alternativ avslutning. Denne finner sted dersom spillerens karakter har svært negativ karma eller har «Bloody Mess» som karaktertrekk, og viser at spillerkarakteren skyter tilsynsmannen med en håndpistol etter å ha blitt fortalt at han eller hun er forvist.
Hvelv 13
Hvelv 13 er protagonisten sitt hjemsted. Det første oppdraget man får i spillet går ut på å finne en ny vannchip til dette hvelvets vannrensesystem. Hvelvet ledes av the Overseer, som ikke tillater noen av beboerne å gå ut av hvelvet, dette for å beskytte dem. Hvelv 13 befinner seg sannsynligvis under Mt. Whitney, ettersom det ligger i det omtrent samme området. Hvelv 13 kan også befinne seg ved et fjell i Indian Wells Valley kalt B-Mountain, da dette fjellet er svært likt illustrasjonene av lokaliteten i spillet.
Hvelv 15
Hvelv 15 var en gang bebodd av store folkemengder med svært ulike ideologier og kulturer. Overbefolkningen og de mange ulikhetene førte til at fire forskjellige grupper forlot hvelvet. Tre av disse dannet bandittgruppene the Khans, the Vipers og the Jackals. Den fjerde gruppen etablerte Shady Sands og slo seg ned der. Hvelv 15 er nå kun bebodd av muterte dyr. Hvelvet vil mest sannsynlig være det første stedet spilleren leter etter en ny vannchip, selv om en slik ikke befinner seg her.
Shady Sands
Shady Sands befinner seg mellom Hvelv 13 og Hvelv 15, og ble grunnlagt av en av de tidligere gruppene som forlot sistnevnte hvelv. Shady Sands ledes av Aradesh, som ber spillets protagonist om hjelpe til med å bli kvitt en gruppe muterte skapninger, kalt radscorpions, som truer byen. I denne byen kan spilleren rekruttere Ian, en bereist mann med gode skytevåpenferdigheter. Man kan her også få følge av Aradesh sin datter, Tandi, dersom man redder henne fra en gruppe banditter. En stor stein i midten av byen har inskripsjonen «In remind of hope and peace»; til minne om håp og fred.
Khans Raider Camp
En leir nær Shady Sands, satt opp av en gruppe banditter kjent som the Khans, ledet av Garl. Tandi, Aradesh sin datter, kidnappes hit, og spillets protagonist får i oppgave å redde henne.
Junktown
Junktown er en by omgitt av hauger med bilvrak, drevet av butikkeieren Killian Darkwater som også er sheriff og barnebarn av byens grunnlegger. Porten inn til Junktown er stengt om natten, og det er kun lov å trekke våpen i selvforsvar. Gizmo – eieren av kasinoet i byen – vil ha Killian drept, da han mener at Killian ødelegger for kasinoet hans. Spilleren kan velge mellom å hjelpe Killian eller Gizmo. Her kan man også rekruttere rangeren Tycho og villhunden Dogmeat til reisefølget sitt.
The Hub
The Hub er en viktig handelsby, og er det stedet i spillet hvor man kan finne flest oppdrag. Byen er delt inn i flere distrikter, hvert av dem kontrollert av en mektig gruppering; the Water Merchants, the Crimson Caravan og the Far Go Traders. I denne byen kan spillerens karakter velge å sende vannleveranser til Hvelv 13, for med det å øke tidsfristen for å finne vannchipen. The Hub er lokalisert omtrent der hvor Lancaster i California nå ligger.
Boneyard
The Boneyard, også kjent som The Angel's Boneyard, er det som er igjen av Los Angeles. Dette er sannsynligvis en av de siste byene spilleren besøker, og et sted hvor man kan få de ypperste oppgraderingene av våpen og utstyr, slik som Turbo Plasma Rifle og Hardened Power Armor. Man kan også rekruttere Katja her.
Lost Hills Bunker
Hovedkvarteret til Brotherhood of Steel, en organisasjon med røtter i det amerikanske militæret og det statsstøttede vitenskapsmiljøet. Lokaliteten består av fire nivåer under bakken, med 1 nærmest overflaten og 4 nederst. Stedet vises kun som «Brotherhood of Steel» i spillerkarakterens Pip-Boy 2000.
The Glow
The Glow er de radioaktive ruinene etter firmaet West Teks forskningssenter. Det var her utprøvingen av laser- og plasmavåpen fant sted, såvel som utviklingen av F.E.V.-viruset og beskyttelsesdrakten Power Armor. The Glow blir styrt av datamaskinen ZAX. Spillerens karakter får i oppgave av Brotherhood of Steel å hente en holodisk som er igjen etter en død Brotherhood-soldat. Utfordringen med dette er The Glows veldige radioaktivitet, og spilleren må derfor benytte seg av medikamenter mot stråleskader for å overleve.
Mariposa Military Base
Tidligere militærbase hvor man bedrev forskning på F.E.V., viruset som tidligere hadde blitt utviklet på West Teks forskningssenter. Det er på dette stedet at nye supermutanter skapes.