cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anders Thiset
Han arbeidet fra 1889 i det danske riksarkiv, der han i 1889 ble arkivsekretær og 1897 arkivar i dets 1. avdeling, en stilling han beholdt fram til 1915.
Thisets første genealogiske avhandling om dansk adel kom i 1879 i dansk Historisk Tidsskrift. Han skrev siden i forskjellige tidsskrifter en rekke bidrag innenfor dette fagområdet. Sammen med H. R. Hiort-Lorenzen utga han Danmarks Adels Aarbog fra 1884, der han sto for nesten alle de fullstendige stamtavlene. Han utførte også en del avbildninger av adelsslektenes våpenskjold. Sammen med P.L. Wittrup utga han Nyt dansk Adelslexikon (1904).
Thiset var rådgiver sammen med nordmannen Harry Fett, da det norske riksvåpenet i 1905 ble gitt en ny utforming for statens bruk av det som offentlig kjennetegn. Utformingen ble foretatt av den norske kunstneren Eilif Peterssen.
Viktige verk som Thiset fikk utgitt var særlig:
Mindre heraldiske arbeider av Thiset var blant annet Om danske By- og Herredsvaaben i Tidsskrift for Kunstindustri (1893–1894), og Bemærkninger om dansk Heraldik i Aarbøger for nordisk Oldkyndighed og Historie (1902).
Thiset var sentral i flere foreninger, blant annet
Christian Dorph
Christian Dorph (født 27. august 1966 i Odense i Danmark) er en dansk forfatter.
Dorph var i 80-årene med i Venstre Socialisternes Ungdoms daglige ledelse. I 1988 fikk han plass på den danske Forfatterskolen, og i 1993 ble han cand.philol i dansk ved Aarhus Universitet. Siden 1995 har han undervist ved Testrup Højskole.
I 1992 debuterte Dorph med diktsamlingen Et stykke tid. I 1996 fikk han danske Statens Kunstfonds tre-årige arbeidsstipend. Utover lyrikk har han skrevet kriminalromaner. Sammen med Simon Pasternak utgir han en krimserie som tar mål av seg til å portrettere det danske samfunnet gjennom siste fjerdedel av det 20. århundre.
Norsk håndverksinstitutt
Norsk håndverksinstitutt er en del av Stiftelsen Lillehammer Museum og ble etablert på Maihaugen i Lillehammer i 1987 under navnet Håndverksregisteret for å ta vare på og videreføre tradisjonelle håndverksfag og håndverkskunnskap som er i ferd med å forsvinne. Et register over håndverkere fra hele Norge er et viktig hjelpemiddel i denne sammenheng. Et annet virkefelt er dokumentasjons- og opplæringsprosjekter for overføring av håndverksteknikker fra en tradisjonsbærer til en fagperson. Prosessen følges av en dokumentator. Som referansemateriell benyttes bl.a. foto og videopptak. Sekretariatet for små og verneverdige fag arbeider spesielt med de minste håndverksfagene som fører fram til svennebrev.
Fra 1995 har Norsk håndverksinstitutt hatt faglig og administrativt ansvar for en stipendiatordning for håndverkere, hvor godt kvalifiserte håndverkere kunne fordype seg i faget sitt i en treårsperiode. Frem til 2012 var dette en prøveordning der i alt 11 håndverkere fikk denne muligheten innen fagområdene trebåtbygging, tømring, tørrmuring, maling, smiing, tekstilarbeid, bunadtilvirking og urmakeri. Fra 2015 ble stipendiatordningen for håndverkere permanent, med to nye treårige stipendiater hvert år, slik at det til enhver tid skal være seks stipendiater.
Instituttet er akkreditert av UNESCO med et spesielt ansvar for å arbeide med konvensjonen om vern av den immaterielle kulturarven som Norge ratifiserte i 2008. Norsk håndverksinstitutt har vært valgt inn som representant i UNESCOs Evaluation Body fra 2016-2019.
Norsk håndverksinstitutts virksomhet er finansiert av Kulturdepartementet, Kunnskapsdepartementet og Utdanningdirektoratet. Jon Bojer Godal har vært en viktig bidragsyter til utviklingen av instituttet.
Dalbo naturreservat
Dalbo naturreservat ligger ved Dalbo gård i Kolsås-Dælivann landskapsvernområde og er et naturreservat på 14 dekar i Bærum kommune. Reservatet ble vernet den 15. desember 1978 på følgende grunnlag:
Affrikater
Noen vanlige affrikater er, og. Affrikater har stor betydning i for eksempel samisk, engelsk, tysk, spansk, italiensk, russisk og tyrkisk.
Når plosiven og frikativen har omtrent samme artikulasjonssted, kalles lyden homorgan. Hvis de har forskjellig artikulasjonssted, slik som, og , kalles lyden heterorgan. Det er vanligvis bare de homorgane som regnes som affrikater, men de heterorgane tas også av og til med.
Selv om en affrikat består av en plosiv og en frikativ, fungerer den som én enkelt språklyd. IPA anbefaler å binde sammen de to symbolene med en bue:.
Kate O’Beirne
Kate O'Beirne (født Kate Monica Walsh; 23. september 1949 i Brooklyn, død 23. april 2017 i Washington D.C.) var en amerikansk journalist og politisk kommentator. Hun var Washington-redaktør for det konservative tidsskriftet National Review, og deltok i mange år på fjernsynsprogrammer for ukentlige politisk kommentarer, som CNNs The Capital Gang, og Crossfire og NewsHour with Jim Lehrer.
Hun skrev boken Women Who Make the World Worse: and How Their Radical Feminist Assault Is Ruining Our Schools, Families, Military, and Sports.
.int
.int er et generisk toppnivådomene (gTLD) på Internett, forbeholdt internasjonale organisasjoner opprettet etter avtale mellom nasjoner, og organisasjoner med observatørstatus i De forente nasjoner. Det ble opprinnelig opprettet til bruk for NATO, for å erstatte det tidligere toppnivådomenet .nato.
.int var en periode også ment å brukes for «Internett-infrastruktur». Domenene som lå under .arpa var tenkt overført til .int, men i 2000 anbefalte IAB at ingen nye infrastruktur-databaser skulle legges til .int og at .arpa skulle bibeholde sin daværende bruk. Dets siste gjenværende rolle var for reversert oversettelse av IPv6-adresser under .ip6.int-sonen. Denne sonen ble offisielt «slått av» den 6. juni 2006 til fordel for .ip6.arpa, som også administreres av IANA.
Subdomenet .eu.int ble brukt av EU-tilknyttede institusjoner. Disse institusjonenes domenenavn ble imidlertid overført til det nye toppnivådomenet .eu den 9. mai 2006. Institusjonenes tidligere .eu.int-adresser vil fortsatt være tilgjengelige i en overgangsperiode på minst et år.
Dalada Maligava
Dalada Maligava (eller Dalada Maligawa) er et av Sri Lankas viktigste buddhistiske templer og pilegrimssteder. Direkte oversatt fra singalesisk betyr Dalada Maligava «Tannens palass», men vi kan oversette det til Tannens tempel (eller The Temple of the Sacred Tooth Relic). Tempelet sies å oppbevare en av Buddhas hjørnetenner, som er en høyt ansett relikvie for mange buddhister. Tempelet ligger i høylandsbyen Kandy. Tanna i Kandy skal angivelig ha blitt fraktet til Sri Lanka i det 4.århundret av prins Danta og prinsesse Hemamālā. En indisk konge hadde bedt dem om dette for å beskytte tannrelikvien fra krigerske herskere som truet riket hans. Prinsessen skal ha gjemt tannen i håret sitt. Denne legenden, i tillegg til andre viktige hendelser i relikviens historie, er beskrevet og illustrert på flere malerier i Daladā Māligāva. Selve legenden er med på å opprettholde nasjonal tro på at buddhismens framtid ligger i hendene på det singalesiske folket. På 1100-tallet ble tanna et palladium (beskyttelsesmiddel) for de singalesiske kongene. Gjennom historien har relikvien skiftet tilholdssted etter hvor kongene hadde sin hovedstad. På slutten av 1500-tallet ble tannrelikvien flyttet til Kandy der den fikk sin hedersplass i sitt eget palass bygd av kongen. Lekmannsadministratoren for tempelet kalles diyavadana nilame. En ny leder blir valgt hvert tiende år eller når lederen dør.
Templet er en av grunnene til at Kandy er på UNESCO s verdensarvliste.
Keesler Air Force Base
Keesler Air Force Base er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger nær Biloxi i Mississippi i USA. Den er en stor utdannelsesbase.
Flystasjonen er oppkalt etter sekondløytnant Samuel Reeves Keesler.
Kérkyra (prefektur)
Kérkyra, eller Korfu, (gresk Κέρκυρα Kérkyra) var et prefektur i Hellas i periferien De joniske øyer. Hovedstaden i prefekturet er Kérkyra by. Prefekturet består av øyene Kérkyra (Korfu), Paxos, Antipaxos, Othoni og flere mindre øyer, alle i Det joniske havet.
Sgraffito
Sgraffito er en fargesettingsteknikk som brukes både til keramikk, til murpussing av husfasader og av enkelte malere som en måte å trekke fram tidligere pålagte lag med maling. Navnet kommer av det italienske verbet graffare, som betyr å skrape.
Teknikken består i å legge ett lag, som får tørke, mens det neste tas bort der en vil ha mønster, mens det er halvtørt.
Teknikken har vært brukt i Tyskland siden det 13. århundre, var alminnelig i Italia i det 16. hundreåret og er i dag i bruk i afrikansk kunst. Sgraffitoen til bygningsdekor var vanlig i den italienske renessansen, og bredte seg til Tyskland av italienske byggmestere. Den ble tatt mot og videreført av lokale mestere, og vi finner i dag eksempler på lokal folkekunst mange steder i det habsburgske keiserriket.
Som male-/tegneteknikk er den vanligvis holdt i svart-hvitt. Den norske kunstneren Kaare Espolin Johnson er blant de mest kjente i vårt område, og har utført tildels store utsmykningsarbeider med den, blant annet på det tidligere hurtigruteskipet MS «Harald Jarl», nå overført til nye skott (betegnelse på vegger om bord i skip) i MS «Trollfjord».
Juoksavuomgáisá
Juoksavuomgáisá er et fjell i Tana kommune i Finnmark. Det har en høyde på 745 meter over havet og ligger i området Gaissene, nær utspringene til Važžejohka og Borsejohka-grenen til Tanavassdraget. Fjellet ligger 7 kilometer nordøst for det høyere Vilgesrášša (810 moh.) og 12 km nordøst for det mer markerte Rásttigáisá (1 067 moh.).
Ajax (USA)
Ajax var et amerikansk bilmerke som ble produsert av Nash Motors i Kenosha i Wisconsin i 1925 og 1926. Ajax ble produsert i den gamle fabrikken til Mitchell Motors i Racine i Wisconsin.
Ajax ble bygget ved hjelp av maskiner fra Nashs andre oppkjøp, LaFayette Motors fra Milwaukee i Wisconsin, som ble flyttet til og installert på fabrikken i Racine.
Til tross for gode omtaler i motorpressen og en god mottakelse hos publikum ble Ajax-merket lagt ned i 1926 etter at mer enn 22 000 eksemplarer hadde blitt solgt. Charles W. Nash bestemte at produksjonen skulle fortsette under navnet Nash Light Six. Produksjonen ble stoppet i to dager mens Nash hjulkapsler, emblemer og radiatorlokk ble kjørt til Racine, hvor alle Ajax-bilene som enda ikke var sendt ut ble modifisert til Nash-modeller. I tillegg ble utstyr sendt til alle forhandlere, som byttet logoer på de bilene som enda ikke var solgt. I tillegg gjorde Nash slike sett tilgjengelig for kundene, som allerede hadde kjøpt en Ajax-modell, slik at de selv kunne endre logoene på bilen sin og gjøre den til en Nash.
Draug (vesen)
Drauger i sagn og fortellinger
Selve ordet draug er hentet fra det norrøne ordet draugr, som opprinnelig kunne bety gjenferdet til en hvilken som helst avdød. Ordet har samme indoeuropeiske roten med betydningen «å skade, svike» som andre leddet i ordet «bedrag». I noen dialekter brukes ordet fortsatt slik, og det skilles mellom land-draug og hav-draug. I norrøn saga vil en finne referanser til land-drauger av denne typen. Mest kjent er fortellingen om Glåm, fra Grette Åsmundssons saga, som kommer til gards hver julekveld og uroer de som bor der. Glåm var en trell som ble gravlagt i en steinrøys i nærheten, og hjemsøker området i skikkelse av en draug. I sagaen framstår han som et blånet lik, som har krefter nok til å legge en forbannelse over sagahelten.
Senere har ordet hovedsakelig kommet til å stå for en ånd på sjøen. Denne utviklingen skyldes delvis de mange og populære folkloristiske fortellingene til Jonas Lie på 1870-, 80- og 90-tallet, basert på overtro fra Nord-Norge, som har skapt det moderne bildet av draugen. Arne Garborg refererer til drauger i diktsyklusen Haugtussa fra 1895, men disse draugene kommer fra kirkegården for å plage Veslemøy.
Havdraugen kunne varsle dødsfall eller ulykker. Han beskrives av og til som en sjømann uten hode som sitter i en halv båt. Han utstøter et isnende skrik når han viser seg. De fleste som opplevde møtet med Draugen døde, men det finnes også en historie fra Nord-Norge om en nordlending som beseirer Draugen:
Det finnes også en historie fra Trøndelag som forteller om hvordan et lik på stranden ble noe to Drauger kranglet om.
Den nynorske begrepsbruken, som gjerne skiller seg fra bokmålsbruken ved bedre tilknytning til det norrøne, definerer fremdeles draugen først og fremst som en atterganger. Ola Raknes kunne derfor definere en vampyr som en «Blodsugar-draug» i sin engelsk-norske ordbok.
Oppkalling (utvalg)
Sagnskikkelsen Draugen har gitt navn til flere produkter, foretak og ting i nyere tid:
Mark Freiberger
Marcus «Mark» Ross Freiberger (født 27. november 1928, død 29. juni 2005 Nord-Carolina) var en amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Freiberger ble olympiske mester i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august. USA vant semifinalen over Argentina med 85-76 og i finalen vant de med 36-25 over Sovjetunionen. Freiberger spilte sju kamper i OL-turneringen.
Vikar
Vikar er en stedfortreder som overtar et arbeid eller stilling fra en annen for en kortere tid i den andres fravær. Begrepet brukes særlig om lærervikarer i skolen, men også om vikarprester og vikarleger som kan være underordnede tjenestepersoner som overtar midlertidig for den overordnede. Vikarer er ikke nødvendigvis fagutdannet. De er heller ikke fast ansatt og får gjerne vikarlønn. Vikariatet, det vil si vikarens avtalte arbeidsperiode eller midlertidige arbeidsforhold, kan være på enkelttimer eller vare et helt arbeidsår, for eksempel ved langvarig sjukdom eller permisjon.
Etymologi
Ordet «vikar» kommer av det latinske vicarius som er en genitivform av vicis som betyr «veksling». Det samme ordet går igjen i ordet «vice» i sammensetninger som visepresident, viseadmiral, visekonge, visekonsul, visekorporal og så videre. Pave Innocens III (1160–1216) kalte seg selv og pavestolen vicarius Christi, det vil si «Kristi stedfortreder». Vicar på engelsk betyr vanligvis sogneprest, men kan også der bety «stedfortreder», særlig som begrep i den katolske kirken.
Vikarbyråer
Enkelte private arbeidsformidlingsbyråer eller vikartjenester, såkalte vikarbyråer, formidler vikarer og driver arbeidsutleie til ulike bransjer i arbeids- og næringslivet.
Vikarierende motiv
Et såkalt vikarierende motiv eller argument er grunner og argumenter som en bruker istedenfor de egentlige motivene fordi en må eller vil skjule dem. Begrepet ble skapt av den norske historikeren Jens Arup Seip i 1963.
Eksterne lenker
Contrato de trabalho
Shure
Shure er en amerikansk produsent av elektronikk til forbruker- og det profesjonelle markedet innen audio. Shure produserer hovedsakelig mikrofoner og annen lydelektronikk, deriblant hodetelefoner/øreplugger og MP3-spillere. Firmaet ble grunnlagt i 1925 som The Shure Radio Company.
Frem til 1933 lagde de kun radiosystemer. Siden har de utvidet produksjonen til blant annet mikrofoner, lydmiksere og digitale signalprosessorer.
De introduserte en vekt for å stille trykket på stiften til platespillere, som etter hvert ble industristandarden. SFG-2 som modellen heter, kan måle trykket på en platestift med en nøyaktighet på et tidels gram.
Mikrofoner
Shure har laget et stort utvalg mikrofoner i flere tiår, blant dem er de velkjente SM- og beta-mikrofonene med dynamiske og kondensatormikrofoner. De mest solgte mikrofonene i verden kommer fra shure; SM 58 og SM 57 har lenge vært en standard hos mange artister og lydteknikere. SM betyr Studio Microphone.
Trofim Lysenko
Trofim Denisovitsj Lysenko (russisk: Трофим Денисович Лысенко, født i Karlovka i Tsarrussland, død 20. november 1976 i Moskva) var en ukrainsk biolog og landbruksforsker som takke være sterk støtte fra Josef Stalin fikk stor innflytelse på sovjetisk og senere på kinesisk jordbrukspolitikk.
En rekke av hans idéer om evolusjon, som fremfor alt fant støtte i Sovjetunionen, ble også hyllet av ideologisk allierte intellektuelle i vest (deriblant George Bernard Shaw).
Biografi
Trofim Lysenko kom fra en bondefamilie; han var sønn av Denis og Oksana Lysenko som bodde i Karlivka i guvernementet Poltava i Russlands ukrainske del.
Som ung mann arbeidet han ved Kievs jordbruksinstitutt (nå Ukrainas nasjonale universitet for livs- og miljøvitenskaper) og beskjeftiget seg blant annet med å konvertere vinterhvete til vårhvete - altså å få egenskaper som egnet seg for våren. Konversjon av vinterhvete til vårhvete var ikke noe nytt. Vitenskapelige eksperimenter var tidligere utført av Nikolaj Vavilov. Det var Vavilov som til å begynne med støttet Lysenko og oppmuntret ham i denne forskningen. Lysenko hadde problemer med å dyrke visse vekster (som erter og hvete) gjennom de strenge vintrene. Men da han kunngjorde å ha lyktes, kom det lovord fra den sovjetiske avisen Pravda som gjorde viden kjent hans påstander om å ha funnet en måte å øke avlingene på uten bruk av gjødsel eller mineraler, og for å ha påvist at en vinteravling av erter kunne dyrkes i Aserbajdsjan og «gjøre de ufruktbare marker i Transkaukasus grønne om vinteren, slik at kveget ikke går til grunne på grunn av dårlig fôring, og den tyrkiske bonde vil gjennomleve vinteren uten frykt for morgendagen.»
Teorien som gjorde Lysenko kjent i 1929, var såkalt «vernalisering». Den gikk ut på at ved å kjøle ned vinterhvete, for ved å plante den senere enn normalt, kunne man få langt større avlinger enn med vanlig vinterhvete. Fordi kommunistpartiet ønsket høyere avlinger etter den mislykkede kollektiviseringspolitikken, passet idéen om «vernalisering» myndighetene. Lysenko ble forfremmet til unionens sentrale planteforedlingsinstitutt i Odessa, som leder av et nyopprettet Institutt for vernalisasjon. Han fikk grunnlagt et Tidsskrift for vernalisasjon for å spre påstander om hvordan metoden kunne brukes på bomull, poteter og andre planter.
Lysenkos versjon av lamarckismen passet som hånd i hanske med denne ideologi. Begge hevdet, eller antok, at ervervede egenskaper skulle kunne gå i arv, og at arter – og mennesker – kunne lære å trives i skrinne miljø; at et individ angivelig skulle kunne erverve visse egenskaper i løpet av livet og deretter videreføre disse automatisk til sitt avkom. Dette samsvarte helt med oppfatningen i materialistisk dialektisk historieutvikling (den historiske materialisme). Man så for seg at det gikk an å skape et nytt slags menneske, perfekt tilpasset det kommende kommunistiske lykkeriket på jorden.
Fra 1930-tallet og fram til 1960-tallet dominerte Trofim Lysenko fullstendig sovjetisk landbruksforskning, med til dels katastrofale resultater både for landbruket og all biologisk forskning i Sovjet. Sovjetiske vitenskapsfolk som nektet å avvise den etablerte genetikken, ble fjernet fra sine stillinger og overlatt til seg selv, slik at mange sank ned i fattigdom. Flere fikk dødsdom som statens fiender, blant andre botanikeren Nikolaj Vavilov. Vitenskapelig dissens fra Lysenkos teorier om ervervede egenskapers arvelighet ble formelt forbudt i Sovjetunionen i 1948.
Til grunn for Lysenkos teorier er hans aksept av den såkalte lamarckisme, troen på at ervervede egenskaper kan overføres til avkommet; en oppfatning vestlige land forlot fordel for mendelsk arvelære. Men fordi Lysenkos teorier passet Stalin-epokens ideologi, der den dialektiske materialisme stod sterkt og ble det styrende prinsipp på fagfelt etter fagfelt, fikk Lysenkos pseudovitenskaplige ideer støtte fra partiet. Den bygde på sitt eget vis på Friedrich Engels' utvikling av marxismen; Engels' versjon av den dialektiske materialisme, uttrykt i verket «Naturens dialektikk» (1875/76), ble videreutviklet i Sovjetunionen, og det kortfattede verk utgitt med Josef Stalin anført som forfatter, «Om den historiske og den dialektiske materialisme» (1938), ble pliktlesning innen de sovjetiske varianter av kommunismen. Dette gjorde at all forskning omkring genteknikk ble avbrutt i Sovjetunionen, genetiske prøver ble ødelagt og genforskere forfulgte, innesperret og i noen tilfeller henrettet.
«Lysenkoismen» førte etterhvert til at jordbruket mislyktes i stor skala, og var en medvirkende årsak til hungersnød og død, i Sovjetunionen og i Kina, der hans idéer fikk stor betydning under Det store spranget. Lysenkos forbilde i vitenskapelig sammenheng var Ivan Mitsjurin, og læren ble derfor også kalt mitsjurinisme. Som filosofisk forbundsfelle hadde Lysenko Isaj Prezent, som spilte en stor rolle i det ideologiske forsvar av doktrinen.
Verd å merke seg er det at bolsjevikene ikke tok avstand fra Darwins teorier, men delvis så dem som en bekreftelse av dialektikkens sannhet. Både Charles Darwin og Jean-Baptiste de Lamarck la til grunn at egenskaper et individ har ervervet seg i løpet av sin levetid, går videre i arv til avkommet. «Kampen for tilværelsen» ble kritisert, mens teorien om forandringer over tid ble akseptert. Istedet ble Mendels arvelover angrepet av stalinistene. En som bekjempet lysenkoismen, var Unescos første generalsekretær Julian Huxley (som opprinnelig hadde vært tilhenger av Lysenkos tanker), blant annet i boken Heredity East and West, Lysenko and World Science (Amer. tittel: Soviet Genetics and World Science):
Selv om Lysenko forble i sin stilling på Det genetiske institutt frem til 1965, hadde hans innflytelse innen sovjetisk jordbrukspraksis tapt seg etter Stalins død i 1953.
Rogaland politidistrikt
Rogaland politidistrikt var Norges tredje største politidistrikt etter at det ble slått sammen med Stavanger politidistrikt 1. januar 2002.
Politidistriktet hadde ca. 630 ansatte, og det betjente over 321 000 innbyggere i 19 kommuner og to av Norges største byer, Sandnes og Stavanger. Nord-Rogaland (Haugesund m.fl.) gikk under Haugaland og Sunnhordland politidistrikt. Etter at Geir Gudmundsen gikk av som politimester i Rogaland politidistrikt hadde Hans Vik overtatt som konstituert politimester.
Rogaland politidistrikt hadde tre politistasjoner som foresto politimessige oppgaver innenfor nærmiljøet, herunder oppgaver av ordensmessig, forebyggende og etterforskningsmessig art.
Organisatorisk var politidistriktet delt inn i fem funksjonelle og fem geografiske enheter, samt Namsfogden i Sandnes og Stavanger og Politiets sikkerhetstjeneste.
De geografiske enhetene var:
De funksjonelle enhetene er:
Historie
Rogaland politidistrikt ble opprettet som Rogaland politimesterembede i 1898. Det dekket da store deler av Rogaland fylke.
I mellomkrigstiden, fra 1918 og frem til andre verdenskrig, holdt politikammeret til i Jørgen Erichsensgate 2 i Stavanger (vis-à-vis hotellet på Lagårdsveien). Politikammeret var en kombinert politimesterbolig og kontorer for politikammeret.
Da andre verdenskrig kom, så ble politidistriktene i Rogaland regulert. Dette førte til at Rogaland politidistrikt ble opphevet. Etter krigen ble Rogaland politidistrikt opprettet igjen med akkurat samme utstrekning som tidligere. Politikammeret ble flyttet til Lagårdsveien 78.
Rogaland fikk ny politidistriktsinndeling 1. august 1962. I nordre delen av Rogaland tok Haugesund politidistrikt over politistasjonen i Sauda og lensmannskontorene i de andre kommunene, mens Stavanger politidistrikt overtok lensmannskontorer i midtre deler av Rogaland. Sandnes politikammer legges ned og Rogaland politikammer flyttes til nye lokaler i Langgata i Sandnes.
November 1987 flytter Rogaland politikammer igjen. Denne gang til nye lokaler i Elvegata i Sandnes.
1. januar 2002 ble det nye Rogaland politidistrikt opprettet etter sammenslåing av Rogaland og Stavanger politidistrikt. Sirdal lensmannskontor ble også lagt inn i det nye politidistriktet.
Sameloven
Lov om Sametinget og andre samiske rettsforhold (sameloven) er en norsk lov om Sametinget og om andre samiske rettsforhold. Loven inneholder i hovedsak bestemmelser om Sametinget og dets virksomhet. Blant annet regulerer loven sametingsvalg, Sametingets myndighet og organisering, bruk av det samiske flagget og bruk av samisk språk i offentlig virksomhet.
Loven ble lagd for å «legge forholdene til rette for at den samiske folkegruppe i Norge kan sikre og utvikle sitt språk, sin kultur og sitt samfunnsliv». Loven ble sanksjonert 12. juni 1987.
Bushehr (provins)
Bushehr (persisk: استان بوشهر‎ Ostān-e Būshehr) er en av de trettien provinsene i Iran. Provinsen ligger i sydvestre Iran ved kysten mot Persiabukten. Den har 1 163 400 innbyggere (2016) på 22 743 km². Den administrative hovedstaden er byen Bushehr. Andre større byer er Borazjan og Ganaveh.
MF «Austrheim» (1971)
MF «Austrheim» var en bilferge som ble overlevert til rederiet Det Stavangerske Dampskibsselskab i 1971 som MF «Finnøy». Fra 1995 til 2003 hadde fergen navnet MF «Kvitsøy», mens den i perioden 2003 til 2012 het "Austrheim".
Skipet
Fergen var byggnummer 32 ved Løland verft i Leirvik i Sogn. Ved overleveringen i 1971 var tonnasjen 451 bruttoregistertonn og 228 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en sekssylindret totakts dieselmotor bygd av Wichmann Motorfabrikk AS på Rubbestadneset.
Krok- og torskekrigene
Krok- og torskekrigene (nederlandsk Hoekse en Kabeljauwse twisten) var en rekke kriger og slag i Holland mellom 1350 og 1490. De fleste av disse krigene omhandlet hvem som skulle ha tittelen greve av Holland, men bak dette var det en maktkamp mellom spissborgerne i byene mot den regjerende adelen.
Torskegruppen bestod hovedsakelig av de mer fremskridende byene i Holland, mens krokgruppen for det meste bestod av konserative adelsmenn. Opphavet til navnet er ukjent, men en teori er at det kanskje kom fra hæren til Bayern og deres rustninger som var formet som fiskeskjell.
Bydel Røa (1988–2003)
Røa var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den bestod av i grove trekk av området mellom Husebyskogen/Ullernåsen og Bogstadvannet, fra Holmenkollveien ( som passerer Gressbanen-området) til kommunegrensa mot Bærum. Arealet var på 7,1 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 21 500.
Ved bydelsreformen i 2004 gikk bydelen inn i den nye Bydel Vestre Aker.
Bydelens logo viste en stilisert soloppgang mellom portstuene på Bogstad gård.
Martin Horntveth
Sammen med Ivar «Ravi» Christian Johansen startet han i 1994 bandet Jaga Jazzist hvor han og broren Lars er sentrale medlemmer. Sommeren 2003 skrev han sammen med Lars et bestillingsverk til Vestfold Festspillene i Tønsberg. Verket ble framført av besetningen som etterpå ble til bandet The National Bank. For sangen «Tolerate» fra bandets debutalbumet The National Bank fikk han Edvard-prisen 2005 klasse popmusikk sammen med Lars og tekstforfatter Martin Hagfors.
Som soloartist har han gitt ut to EP-er innen elektronika og turnert i USA og Europa. Han har også et mer pop/rock-orientert soloprosjekt under navnet Wolf Whistle hvor han selv spiller alle instrumenter.
Martin Horntveth har også vært trommeslager i Bigbang i perioden 1997-1999, og var med på albumet Electric Psalmbook. Han har vært bandsjef for Bertine Zetlitz' backingband, og spilt med artister som Anneli Drecker, Thomas Dybdahl og Home Groan. Horntveth har også skrevet musikken til TV-seriene Luftens helter og Himmelblå, samt deltatt i TV-serien Torsdag kveld med Steinar Sagen hvor han var musikkansvarlig og studiomusiker i det fiktive TV-programmet. Han fikk Gammleng-prisen i klassen studiomusiker i 2017.
Arkeologiåret 1912
Arkeologiåret 1912 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1912.
Hierve el Agua
Hierve el Agua oversatt til «vannet koker», befinner seg i den meksikanske delstaten Oaxaca. Dette er en samling av steinformasjoner som utgjør fossefall. Fossefallene er naturlig dannet av kalsiumkarbonat etter tusenvis av år med vann som kommer opp fra varme kilder.
Fredheim
Fredheim er en villa på Tangen i Stange kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren og kulturarbeideren Ingeborg Refling Hagen (1895–1989) ble født og vokste opp der, og senere bodde der fra 1944 til sin død. Naturen og omgivelsene rundt barndomshjemmet har spilt en stor rolle i Ingeborg Refling Hagens diktning. Fredheim dannet også basen for hennes omfattende kulturarbeid, kjent som Suttungbevegelsen, og huset er i dag bevart som i hennes tid. Finn Jor beskriver huset Fredheim slik i sin bok «Norske kunstnerhjem» fra 1997: «Hele huset er som en rosemalt kiste, bare med den forskjellen at rosemalingen er på innsiden». Huset eies nå av Foreningen Ingeborg Refling Hagens kulturhus Fredheim, som arbeider med å restaurere og drive eiendommen. Foreningen har stått for oppgradering av den vesle låven på tunet, og fått bygget et servicesenter i tilknytting til denne. Også det vesle Bua (tidl.bryggers) er oppgradert, og tilbys som overnattingssted for pilegrimer. Foreningen har åpnet huset for publikum, og driver et aktivt og omfattende kulturarbeid.
Bakgrunn
Huset ble bygget av Ingeborgs foreldre Hans Petter og Johanne Hagen i 1890-årene, og parets tre yngste barn ble født her. Ingeborg Refling Hagen bodde her inntil hun i 1914 flyttet til Oslo. Huset ble solgt ut av familien ca. 1910 etter farens død, men ble i 1930 kjøpt tilbake av Ingeborgs søster Hilda Johanne Hagen.
Suttung-bevegelsen
Fra tysk fangenskap ble Ingeborg Refling Hagen i 1944 fraktet til barndomshjemmet på Tangen, merket av tortur og fengselsopphold, og hun ble boende her resten av livet. Kulturarbeidet i Suttungbevegelsen utviklet seg fra 1947 på Simensbråten og rundt Deichmanske bibliotek i Oslo, og fikk også uttrykk på Fredheim fra og med 1950, da det første Wergeland-stevnet ble arrangert her på Henrik Wergelands fødselsdag 17. juni. Stevnet har siden vært en årviss begivenhet.
På Fredheim tok Ingeborg Refling Hagen etterhvert imot mange ungdommer, som oppholdt seg der i kortere eller lengre perioder for å fordype seg i litteratur, teater og kunst. Fredheim utviklet seg til et kultur- og studiested. Oppholdet her ga en grundig skolering, og flere har regnet det som sin mest betydningsfulle utdanning. Oppholdet betød også mye praktisk arbeid, og deltakelse i teaterproduksjoner, arbeid med kunstformidling til barn ungdom, ledelse av studie- og lesegrupper. Suttungteatret, som ble stiftet i 1965, hadde utspring og base her. Huset er skildret i flere biografier og erindringsbøker fra kretsen rundt Ingeborg, blant annet av Aslaug Groven Michaelsen og i grandniesen Ingrid Elise Wergelands minnebok Slik som kjærlighet vekker deg (1995). Karin Sveens Hannas hus (1991) blir lest som en nøkkelroman om mer negative erfaringer fra livet på Fredheim. Flere andre har skrevet artikler om sitt møte og samarbeid med Ingeborg Refling Hagen, som forfatteren Heidi Bonde, skuespilleren Kristin Lyhmann og teatermannen Svein Gundersen.
Kunsten i hagen og huset
I hagen står Gunnar Jansons byste av Ingeborg. Innvendig er huset er fylt av kunst, og gjennomdekorert av kunstnere som har hatt tilknytting til stedet. Særlig må Birgit Abahamsen og Per Teigen nevnes, disse kunstnerne var også sentrale når det gjaldt utsmykkingen av Stein skole og Mostu skole. Birgit Abrahamsen har dekorert dører og vegger på Fredheim med Wergeland-sitater og blomsterranker, Per Teigen har malt illustrasjoner fra Ingeborg Refling Hagens forfatterskap på dørfyllingene i huset. Også kunstnere som Gunnar Janson og Ørnulf Bast er representert i huset, Jansson med tegninger og to mindre statuetter, Bast med relieffet «Liv og arbeid». Henrik Sørensens verk «Friheten» har fått en sentral plassering, her har kunstneren brukt Ingeborg Refling Hagen som modell. Samme skikkelse bruker han på den store fondveggen i Rådhuset i Oslo, der bryter skikkelsen seg ut fra et mørkt fangehull og går mot lyset og friheten. Motivet er inspirert av Ingeborg Refling Hagens innsats under krigen og symboliserer landets motstandskamp og seier. På 1970- og 80-tallet ble huset ytterligere dekorert av kunstnere som Kari Rolfsen, Inger Kvarving, Ingrid Book, Grethe Schei og Valborg Maria Sirnes.
Etter forfatterens død
Familien til Ingeborg Refling Hagen arvet eiendommen Fredheim, og søkte noen år som stiftelsen Ingeborgmuseet å videreføre et kulturarbeid i Hagens tradisjon. Ingeborgmuseet ble nedlagt etter noen år, men eksisterer fortsatt på nettet.
Huset sto i mange år tomt og forfalt. På eiendommen sto også et lite bryggerhus og en mindre låve, oppført for midler oppsamlet av Suttungteatrets skuespillere på 1970-tallet. Alle hus på eiendommen var i meget dårlig stand da foreningen Ingeborg Refling Hagens kulturhus Fredheim kjøpte stedet.
Ingeborg Refling Hagens kulturhus Fredheim
Våren 2015 tok tidligere venner og elever av Ingeborg Refling Hagen og lokale krefter initiativ til å redde kunstnerhjemmet, og 15. juli 2015 kjøpte de stedet av arvingen. Målet var å restaurere eiendommen, ta vare på de kunstneriske utsmykningene i huset, og under navnet Ingeborg Refling Hagens kulturhus Fredheim å drive stedet som et åpent kultursenter, inspirert av forfatterens kulturarbeid. Kjøpet av eiendommen ble finansiert ved lån i Sparebanken Hedmark, med garanti fra Stange kommune.
Foreningen har siden gjennomført et omfattende kulturprogram, og begynt restaureringsarbeid på hovedhuset. I 2018 ble et moderne servicebygg tilknyttet låven reist. Denne Kulturlåven blir brukt til diverse kulturarrangement. I 2020 ble bryggerhuset på eiendommen restaurert, og blir nå tilbudt som overnattingssted langs pilgrimsleden. Ingeborg Refling Hagens kulturhus Fredheim disponerer to permanente utstillinger: Jeg foretrekker lyset - En forfatter, et århundre, og Wergeland i 200.
Minnesmerker på Tangen kirkegård
Ingeborg Refling Hagen ligger begravet på kirkegården ved Tangen kirke, ved siden av to av sine søsken og svogeren, komponisten Eivind Groven, og nevøen, skuespilleren Gudmund Groven.På forfatterens grav står en statuett av billedhuggeren Gunnar Janson, og på komponistens grav finner man en glassmosaikk av kunstneren Inger Kvarving. Gravstedet til Elverhøifamilien, som var nære venner av Hagenfamilien, har fått et relieff av Gunnar Janson. Også Ingeborg Refling Hagens medarbeidere Anne Gry og Torleif Kippersund sin grav er utsmykket, med relieffer av billedkunstneren Kari Rolfsen.
Mana Pools
Mana Pools er en nasjonalpark og en viltforvaltningsområde i Vest-Zimbabwe. Dette området ligger langs den nedre delen av Zambezielven, der elvesletta utvikler seg til et stort område av sjøer etter regntiden. Etterhvert som sjøene gradvis tørker ut og forsvinner igjen, kommer mange dyr inn i området på jakt etter vann. Dette gjør området til et av Afrikas beste områder for viltobservasjoner.
Mana (fire på Shona) hentyder til de fire permanente sjøene som er dannet av meandrering fra Zambezielven. Området omfatter 2,500 km² elv, elvebredder, øyer, banker og dammer, omgitt av skoger bestående av mahogni, fikentrær, ibenholt og baobabtrær. Området sto i fare for å bli omfattet av vannkraftutbygging før det ble verdensarvområde. Området har landets største konsentrasjon av flodhest og krokodille; i tørketiden er det også rikelig med elefanter og kafferbøffel her.
På den andre siden av Zambezielven støter området inn mot The Lower Zambezi National Park i Zambia.
Rita Westvik
Rita Westvik (født 28. september 1952 i Rissa) er en norsk sosionom, journalist og tidligere politisk rådgiver (Ap). Hun er daglig leder i selskapet UrbanFeed AS.
I 1984 og 1985 var hun programleder for TV-programmet Lørdagssirkuset og i 1988 underholdningsprogrammet På hengende håret. Westvik tok initiativet til og var den første redaktøren for RadiOrakel 1982–1984. Hun var politisk rådgiver i Sosial- og helsedepartementet 1993-1994 og i Utenriksdepartementet 1994–1996. Hun var ansatt i SINTEF Teknologi og samfunn i ti år.
På 1970-tallet var Westvik med i folkrock-gruppa Isenkram, som ga ut en LP ved samme navn i 1974.
I 2012 publiserte Westvik boken Via Regia om drøm og bevissthet.
Oslo Schakselskap
Oslo Schakselskap (OSS) er Norges nest eldste norske sjakklubb (eldst er Arendal Sjakkselskap fra 1883). Klubben ble stiftet under navnet Christiania Schakselskab 4. februar 1884, hovedsakelig av medlemmer fra den nedlagte Christiania Schakklub. Klubben disponerer egne, romslige lokaler i Bogstadveien 30, 7. etg. Til tider har klubben vært fullstending dominerende i Norge styrkemessig, og er stadig av landets aller sterkeste klubber, med blant annet seiere i Eliteserien 2011-2012 og NM for klubblag 2010. Klubben hadde pr. 2015 183 hovedmedlemmer og 11 bimedlemmer. Johs. G. Heftye var selskapets formann fra 21. september 1885 til 27. september 1888. Gjennom hans generøse gave på kr. 50 000 i statsobligasjoner ble selskapet i 1918 Norges (om ikke verdens) rikeste sjakklubb. Heftyes fond med eget styre forvalter arven. Det første resultat av gaven var at klubben i 1919 på nytt begynte å utgi Norsk Schakblad som organ for klubben. Fram til 1922 sto selskapet for utgivelsen.
Klubbens historie var i mange år nært knyttet til det organiserte sjakklivet. Sammen med Göteborgs Schacksällskap, Københavns Skakforening og Stockholms Schacksällskap grunnla Christiania Schakselskap Nordisk Skakforbund i 1899. Klubben fikk konkurranse på hjemmebane da Schakklubben av 1911 ble stiftet 14. november 1911 til tross for motstand fra mange eldre spillere som mente Kristiania hadde nok med en sjakkforening. Norges Sjakkforbund ble opprettet i 1914, og i 1925 ble Oslo og Omegn Sjakkrets opprettet.
Craig Lewis
Craig Lewis (født 1. oktober 1985 i Moore, Sør-Carolina, USA) er en amerikansk, tidligere profesjonell, landeveissyklist: Han la opp etter 2013-sesongen.
Bydel Ullern (1988–2003)
Ved bydelsreformen i 2004 fortsatte bydelen med uendra navn og utstrekning.
Bydelens logo var da som nå en stilisert skiløper, med bakgrunn i at Ull var den norrøne guden for skiløping.
Ragnar Fagereng
Ragnar Fagereng (født 25. desember 1944) er en norsk jurist og embedsmann. Han ble cand. jur. ved Universitetet i Oslo i 1969 og har vært rådmann i Meløy, Lillehammer, Stavanger og Bergen. I 1998 ble han administrerende direktør for Norges Handelshøyskole. Han er også styreleder i Bibsys.
Fagereng-saken
Fagereng ble rikskjent gjennom den såkalte Fagereng-saken, der han og hans kone ble etterforsket for forsikringssvindel og falske anmeldelser. Ekteparet ble dømt i byretten, men Ragnar Fagereng ble frikjent i lagmannsretten. Hans kone ble derimot dømt og måtte sone fengselsstraff. Fagereng måtte som følge av saken også gå av som rådmann. Saken fikk også konsekvenser for Bergens politimester Rolf B. Wegner, som blandet seg inn i saken til fordel for Fagereng. Det ble påstått at det var en «skjult forbindelse» mellom Fagereng og Wegner, og Wegner ble etterforsket av det særskilte etterforskningsorganet for politisaker.
I 2006 stod en tidligere torpedo frem og fortalte at han hadde terrorisert ekteparet Fagereng på 90-tallet gjennom å drive med hærverk mot deres bolig, og lurt politiet til å etterforske dem for forsikringssvindel og falske anmeldelser. Bergensavisen mente å vite at oppdragsgiveren var en person som var misfornøyd med Ragnar Fagerengs restriktive holdning til å dele ut kommunale skjenkebevillinger.
I 2010 ble Fagereng-saken besluttet gjenopptatt av Gjenopptagelseskommisjonen. I Agder lagmannsrett ble Anne-Grete Fagereng i 2011 frikjent på alle punkter, og i et forlik med Justisdepartementet i 2014 ble hun tilkjent over 3 millioner kroner i erstatning for justismordet.
Arkitekt
Arkitekt er en yrkestittel som er avledet av det latinske architectus og det greske arkhitekton og kan oversettes med 'øverste byggmester'.
Virkeområde
Arkitekter jobber bredt, både i privat og offentlig virksomhet. I det offentlige kan arkitekter eksempelvis jobbe med utarbeidelse av kommuneplaner og byutviklingsprogrammer, som kontrollører, som byantikvarer eller som eiendomsforvaltere.
I det private jobber arkitekter med plansaker og byggesaker. I plansaker fremmer arkitekter detaljplaner overfor myndighetene, i byggesaker er arkitekten initiativtaker til å utarbeide løsningsforslag, både funksjonelt og estetisk, fra de overordnede plangrepene til det ferdige bygg.
Yrkestittel
I enkelte land, som for eksempel England og Tyskland, må man kvalifisere seg til å bli registrert i et nasjonalt eller regionalt arkitektregister for å kunne benytte tittelen arkitekt.
Norge
I Norge er «arkitekt» en fri tittel. Den kan således brukes av alle og enhver såfremt en oppdragsgiver ikke gis inntrykk av at vedkommende har andre kvalifikasjoner enn det vedkommende har.
Eirik T. Gullaksen
Eirik Tvedt Gullaksen (født 26. juli 1966 i Bergen) er en norsk sjakkspiller og sjakkdommer. Gullaksen har vært formann i Bergens SK gjennom mer enn 20 år og er i tillegg en aktiv sjakkdommer, og ble i 2007 tildelt Norges Sjakkforbunds gullmerke for sin innsats.
Arkitekt
Norge
«Sivilarkitekt» er en beskyttet tittel som er forbeholdt arkitekter med utdanning fra en av de tre arkitektskolene i Norge, eller med tilsvarende eksamen fra utlandet. Tittelen benyttes sammen med «MNAL» av de sivilarkitekter som er medlemmer av NAL (Norske arkitekters landsforbund.)
Eirik T. Gullaksen
Karriere
Eirik T. Gullaksen fikk sitt gjennombrudd i 1992, da han tok sitt første napp i tittelen Internasjonal mester under Sjakkameratenes jubileumsturnering i Oslo. Senere dette året oppfylte Gullaksen ratingkrav for å bli internasjonal mester på 2400. Han fullførte IM-tittelen da han i 1997-98 tok sine to siste IM-napp under internasjonale turneringer i London.
Arkitekt
Norge
«Arkitekt MNAL» eller sivilarkitekt MNAL benyttes av arkitekter som har utdannelse og praksis som kvalifiserer for medlemskap i Norske arkitekters landsforbund (NAL). Arkitekter utdannet ved et av de norske læringsstedene, eller arkitekter med kvalifisert utdanning og som er godkjent av NAL kan bli medlem i NAL. Tittelen har blitt mer aktuell etter universitetsreformen og med endringen av arkitektutdanningen til en mastergrad.
Eirik T. Gullaksen
Karriere
Gullaksen har vunnet Norgesmesterskapet for lag med Bergens SKs som lagkaptein i 1994, 1997, 1998, 2000 og 2003. Laget kom med Gullaksen som førstebordsspiller på femteplass i eliteserien 2007/08, og med Gullaksen som andrebordsspiller på fjerdeplass i eliteserien 2008/09.
Arkitekt
Plansaker
I plansaker vil arkitekten på vegne av- og i samarbeid med tiltakshaver utarbeide forslag til utforming av områder på et overordnet nivå. Forslaget utarbeides endelig i samarbeid med kommune, og nedfelles i reguleringsplaner med bestemmelser. Disse utsendes på høring. Forslaget med kommentarer fra høringen oversendes deretter til politisk behandling der forslaget vedtas eller forkastes.
Byggesaker
I byggesaker skilles det mellom byggesaker og anleggssaker. Førstnevnte omfatter typisk bygg, sistnevnte eksempelvis veianlegg, tunneler o.l. Arkitekter jobber med anlegg, men det er uten tvil mest vanlig å finne arkitekter som jobber med bygg. Beskrivelsen under tar dette som utgangspunkt:
Byggesaken går gjennom flere faser, det er vanlig å dele inn prosjektet i følgende faser,
Første skritt i en byggesak er å avklare hvilke behov som foreligger, dette er fundamentet for det som skal bygges. Behovet munner ut i et romprogram som blir arkitektens utgangspunkt.
I mindre byggesaker vil romprogrammet være enkelt, og vil ofte utvikles som en del av skisseprosjektet. Ønsker og behov går ofte ikke helt sammen med økonomi og begrensninger på tomten, slik at kompromisser må finnes.
Det første som gjøres er å skaffe kartgrunnlag, reguleringsbestemmelser og eventuelt avdekke andre forhold som er av betydning for byggesaken. På bakgrunn av romprogram og tomteforutsetninger utarbeides deretter forskjellige alternativer til konsepter som fremlegges for byggherre.
Når konsept er bestemt utarbeides tegninger for søknad om offentlig tillatelse. I denne fasen innarbeides myndighetskrav i tegningene. Det er vanlig å trekke inn konsulenter som vurderer forhold som har betydning for utforming av prosjektet, samtidig påses det at myndighetskrav ivaretas for de tekniske løsningene. I denne fasen er man gjerne allerede i gang med å utarbeide tilbudsgrunnlag.
I tilbudsgrunnlaget utarbeides en beskrivelse bestående av tegninger og tekst. Formen på beskrivelsen avhenger av hvilken entrepriseform som velges av byggherren.
I dag er totalentreprisen blitt en dominerende entrepriseform for særlig større byggesaker. I totalentreprisen skal det prinsipielt kun beskrives funksjonskrav, slik at totalentreprenøren står relativt fritt mht. sitt tilbud. Det utføres heller ikke mengdeberegning, dette må totalenreprenøren gjøre i sitt tilbud. Det er vanlig at det kompletteres med detaljer og beskrivelse av kvaliteter og produkter slik at en kvalitet i byggeriet kan oppnås.
Når entreprenør er valgt utarbeides arbeidstegninger. Måten dette foregår på avhenger av entrepriseformen. I totalentreprisen skriver byggherre kontrakt på hele den gjenstående jobben med totalentreprenør, dvs. inkl. prosjekteringstjenestene. Arkitekten skifter dermed bord sammen med rådgiverne (som gjerne byttes ut med nye koster), og blir engasjert av totalentreprenøren. Spesialavtaler der arkitekten har sin kontrakt direkte med byggherre kan forekomme. Løsninger og detaljer utarbeides dermed i samarbeid med totalentreprenøren og fremlegges for byggherre for godkjenning. I hovedentreprisen er arkitekten og konsulentene fortsatt engasjert av byggherre når byggeperioden begynner, og endringer på ønskede løsninger og detaljer (som detaljert beskrevet i tilbudsgrunnlaget) fremlegges for hovedentreprenøren.
Forhold til offentlige myndigheter
Arkitekten er i alminnelighet bindeleddet mellom oppdragsgiver og myndigheter i byggeoppgaven. I alle søknadspliktige byggesaker skal de forskjellige delen av byggeriet belegges med ansvar, de forskjellige områdene fordeles på prosjekterende (arkitekt og konsulenter) og utførende (entreprenør og leverandører.) I byggesaker er arkitektens ansvar å utarbeide søknad om tillatelse med nødvendige tegningsunderlag og søknad om ansvarsretter. I to-trinns søknader som er mest vanlig, søkes det igangsettingstillatelser når entreprenør er valgt, og byggesaken tar til. Løpende som konsulenter og leverandører kommer til, samler arkitekten ansvarsretter for de nye firmaene og kontrollerklæringer på at de forskjellige områdene som søkes igangsatt er ferdig prosjektert. Dette sendes inn med de forskjellige igangsettingstillatelsene. Tilsvarende samles ansvarsretter fra entreprenør før jobben tar til, og kontrollerklæring når jobben er ferdig utført. Disse vedlegges søknad om ferdigattest.