cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Natalie Ward
Ward vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i den første olympiske softballturneringen bak USA og Kina.
Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun en ny bronsemedalje med det australske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Japan.
Hun var også med på sølvlaget under sommer-OL 2004 i Athen, de tapte finalen med 1-5 til USA og under OL 2008 i Beijing da Australia kom på tredjeplass.
Obstruktivt søvnapnesyndrom
Obstruktivt søvnapnésyndrom (OSAS) er et medisinsk faguttrykk for en sykdom som dreier seg om gjentatte pustepauser på minst ti sekunder på grunn av tetting (obstruksjon) av de øvre luftveier. Dette fører blant annet til redusert oksygenmetning i blodet. I de alvorligste tilfellene har pasienten obstruktive apnéer flere hundre ganger hver eneste natt. De vanligste symptomene ved obstruktivt søvnapné-syndrom (forkortet OSAS) er unormal tretthet eller søvnighet om dagen på grunn av den dårlige søvnkvaliteten. Ofte er pasienten sliten når han eller hun våkner om morgenen. Ofte har man morgenhodepine og føler seg omtåket ved oppvåkningen. Følelse av mangel på energi er vanlig. Obstruktivt søvnapnesyndrom behandles ofte med CPAP.
For å stille diagnosen må man fylle kriteriene A+C eller B+C:
Almatinskaja kraftverk
Almatinskaja kraftverk (russisk: Алматинская ТЭЦ-3, russisk for Almaty kraftverk nr 3) er et varmekraftverk i byen Otegen Batyra, i provinsen Almaty oblast i Kasakhstan.
Elampini
Elampini er en gruppe av broddveps i familien gullvepser i overfamilien Chrysidoidea.
Utseende
Gullvepsene er små til middelsstore, metallfarvede insekter. Fargene er ofte blå, grønn eller rød. Mange arter har to farger, med markert skille, slik at brystet er blått, mens bakkroppen er rød. Hudskjelettet (kutikula) er hardt og består ofte av ganske grov punktur. Dette kan beskytte gullveps mot stikk fra andre veps. Mange arter kan rulle seg sammen takket være den fleksible leddstrukturen på bakkroppen. Vingene er vanligvis velutviklede med markert årenett, men noen arter er vingeløse. Hunnen har et langt teleskopisk eggleggingsrør. I motsetning til andre broddveps er dette ikke utviklet til en stikkebrodd.
Levevis
Gullvepsene er parasitter og legger sine egg i bolene til andre vepser, vanligvis hos de solitære biene. Larvene spiser vertens larver samt av larvens mat. Gullvepsene har tilpasset sin flygetid til vertsartene, og ulike arter kan sees fra tidlig i mai til begynnelsen av august.
Systematisk inndeling
Denne oversikten har fokus på de europiske gullveps.
Almatinskaja kraftverk
Byggingen av kraftverket begynte i desember 1957, og første byggetrinn stod ferdig i 1962 med utvidelse i 1965 til teoretisk effekt 200 MW. Siden 1985 har effekten vært 173 MW.
Kunståret 1860
Kunståret 1860 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1860.
Marinejegerkommandoens operasjoner i Afghanistan
Marinejegerkommandoens operasjoner i Afghanistan begynte etter terrorangrepene mot USA 11. september 2001. Marinejegerkommandoen (MJK) har deltatt i krigen i Afghanistan gjennom den amerikanskledede Operasjon Enduring Freedom (OEF) fra 2002 til 2006, det NATO-ledede International Security Assistance Force (ISAF), og gjennom NATO-operasjonen Resolute Support (RS). MJKs langvarige tilknytning til ubåtvåpenet medvirket til at en marinejeger også deltok sammen med en norsk ubåt i NATO-operasjon Active Endeavour (maritim overvåkning og kontroll i Middelhavet etter terrorangrepene 11. september 2001). Flere av spesialstyrkenes Kabul-deployeringer er beskrevet i offentlig tilgjengelig litteratur.
NM i landeveissykling 1927
Norgesmesterskapet i landeveissykling 1927 ble arrangert i Lillestrøm (30 km) og Trondheim (100 km).
Kongepokalen ble vunnet av Reidar Raaen.
Marinejegerkommandoens operasjoner i Afghanistan
Desember 2001 til juli 2002
Den amerikanskledede flernasjonale offensiven i Afghanistan høsten 2001 nedkjempet Taliban-regimet blant annet ved utstrakt bruk av spesialstyrker. Etter at den provisoriske afghanske regjeringen ble dannet vinteren 2001-2002, skulle spesialstyrkene bidra til intern sikkerhet i landet ved å drive opprørsbekjempelse og ved å bidra til oppbygging av landets egen evne til å ivareta egen sikkerhet. En marinejegeroffiser deployerte til Kandahar i desember 2001 og utførte koordinering før hovedstyrken NORSOF TG, bestående av marine-, spesialjegere og en sanitetspatrulje, ankom i januar 2002 som en del av Combined Joint Special Operations Task Force - South (CJSOTF-S). I tillegg til NORSOF TG ankom personell fra Etterretningstjenesten, også disse i januar 2002. CJSOTF-S var også kjent som Task Force K-BAR, og var en sammensetning av flere NATO-lands spesialstyrker (inkludert USA, Norge, Danmark, Canada, New Zealand og Tyskland). CJSOTF-S var underlagt US CENTCOM, opererte fra Kandahar flyplass, og ble ledet av kommandør Robert Harward fra US Navy SEAL frem til april 2002.
Den norske spesialstyrkeimplementeringen i CJSOTF-S (Task Force K-BAR) pågikk fra desember 2001 til mars/april 2002, og basert på dette bidraget ble MJK og FSK tildelt Navy Presidential Unit Citaion, (slik som samtlige deltakende styrker i CJSOTF-S (Task Force K-BAR)). General Frisvold mente tildelingen demonstrerte at de norske spesialstyrkene var godt i stand til å samarbeide i flernasjonale koalisjons-styrker. Ifølge den daværende amerikanske ambassadøren, John Doyle Ong, hadde ikke FSK og MJK i CJSOTF-S-perioden bare gjennomført vellykkede, risikable oppdrag innenfor offensive operasjoner, rekognosering, ødeleggelse av hule-, tunnellkomplekser og al-Qaida treningsleire, destruksjon av fiendtlig ammunisjon, søk og redning, undersøkelse av åsted (sensitive site exploration), vellykket koordinering av ukonvensjonelle operasjoner, men også anholdelse av militære og politiske fanger. Operasjon Anaconda, fra 1. til 18. mars 2002, var den første store operasjonen som inkluderte regulære styrker. I Gardez-området i Sør-Afghanistan skulle amerikanske og afghanske styrker fra Nordalliansen presse vestover for å knekke konsentrasjonen av al-Qaida-soldater som hadde søkt tilflukt i området. Fienden skulle så fanges opp av amerikanske styrker som stod enda lenger vest. Disse regulære amerikanske styrkene fikk støtte av CJSOTF-S (Task Force K-BAR) fra Kandahar. MJK og FSK hadde (som del av CJSOTF-S (Task Force K-BAR)) med seg amerikanske avhørsspesialister i felt for å vurdere hvilke personer som skulle bringes til fengsling ved operasjonsbasen på Kandahar. Disse operasjonene ble senere kritisert, blant annet fordi flere viste seg å bli feilaktig fanget, fordi det er beskrevet mishandling av fangene på Kandahar-basen, og fordi flere av de fangede ble videresendt til Guantánamobukten fangeleir på Cuba. Forsvarsminister under Donald Trumps regjering, James Norman Mattis, var daværende leder av Marine Task Force 58 og ansvarlig for oppbyggingen av fengselsområdet på Kandahar-basen. Han bekreftet i ikke-hemmeligholdte dokumenter at norske styrker hadde full tilgang til å avhøre Kandahar-basens fanger, men det er uvisst hvorvidt MJK, FSK eller Etterretningstjenesten benyttet seg av denne muligheten.
NM i landeveissykling 1927
30 km tempo
Sted: Lillestrøm Dato: 3. juli
Marinejegerkommandoens operasjoner i Afghanistan
Desember 2001 til juli 2002
NORSOF TG hadde sitt første kontigentskifte i april 2002, samtidig som en større CJSOTF-A ble opprettet med hovedkvarter på Bagram flyplass ved at de da tre CJSOTF-ene (inkludert CJSOTF-S (Task Force K-BAR) hvor NORSOF TG var inkludert) ble sammenslått til én. (MJK hadde en stabsoffiser ved CJSOTF-A i 2003 og tre til fem mann i 2005-2006. ) Under CJSOTF etablerte amerikanerne våren 2002 et Coalition Coordination Center som koordinerte spesialoperasjonene fra Kandahar på vegne av CJSOTF. Dette var en større stab som kunne gi de norske styrkene utmerket støtte også ved etterfølgende deployeringer, (og marinejegerne hadde noen stabsoffiserer i denne staben i 2003). Spesialstyrkene fikk støtte av etterretningsledd, elektronisk krigføringsledd, Civil Affairs Team og enheter for psykologisk krigføring. I løpet av 2002 gjennomførte CJSOTF-S (Task Force K-BAR) og etterfølgeren CJSOTF-A for det meste rekognoseringsoppdrag, men også offensive operasjoner i området. Spesifikt rekognoserte de norske patruljene først huler og andre bombede mål, for deretter å utførte rekognoseringer og OP-oppdrag blant annet som del av operasjon Anaconda. Fra basen på Kandahar flyplass, og senere også Bagram flyplass utenfor Kabul, ble de norske patruljene innsatt og hentet ut med bruk av amerikanske helikoptre. Taktisk sett innhentet de norske operatørene informasjon om den fiendtlige virksomheten, og denne typen etterretningsinformasjon ble rapportert til CJSOTF slik at tilgjengelige allierte styrker kunne koordineres. Den norske styrken skal ikke ha kommet i kamp med egne våpen i første del av oppdraget, men med FAC-utstyr (Litton II Laser Target Designator) belyste de åpninger i al-Quaida-huler slik at allierte fly kunne gi ildstøtte. Temperaturen under oppdragene kunne nå 60 varmegrader, og hver mann inntok sju-åtte liter vann per døgn. Alt vannet måtte bæres av den enkelte for oppdragets varighet, og opptil 100 kg vekt med oppakning per operatør var ikke uvanlig. NORSOF TG reiste i henhold til planen tilbake til Norge i juli 2002.
27. juni til 1. oktober 2003
På nyåret 2003 var regjeringen under press fra USA om å delta militært i Irak, noe regjeringen var imot. 7. februar uttrykte den amerikanske ambassadøren offisiell misnøye overfor utenriksminister Petersen grunnet manglende norsk støtte. Regjeringen bestemte 10. februar 2003 å deployere en spesialstyrke til OEF i Afghanistan for andre gang, og hovedårsaken var å hindre ledig kapasitet til andre operasjoner slik at Norge unngikk en vanskelig situasjon dersom USA fortsatte å be om norsk militær deltakelse i Irak. Spesialstyrkebidraget skulle vare tre måneder. Det var spesielt kostbart å opprettholde det norske kampflybidraget i Afghanistan, noe som bidro til at dette ble avsluttet våren 2003. Norge videreførte sin støtte ved at Norge overtok ledelsen av en regulær Battle Group i Kabul, og 21. mai 2003 besluttet i tillegg regjeringen å avløse FSK med MJK slik at det forble norske spesialstyrker i Afghanistan ut september 2003. Samlet sett ville dette synliggjøre Norge i alliansen, selv om F-16-flyene returnerte til Norge.
NM i landeveissykling 1927
100 km tempo
Sted: Trondheim-Meråker Dato: 31. juli
Marinejegerkommandoens operasjoner i Afghanistan
27. juni til 1. oktober 2003
På bakgrunn av den første deployeringen til OEF hadde de norske spesialstyrkene gjort seg erfaringer som endret forholdene for den andre deployeringen: Kapasitetsmangler gjorde det vanskelig å operere sammen med allierte, marine- og spesialjegerne var opptrent på hver sin måte over mange år og det var følgelig utfordrende å samarbeide taktisk på kort varsel, det var ønskelig med egne transportmidler, FAC-kapasiteten måtte bedres (bedre mulighet for operatørene til å guide militære fly inn for støtte) og det var ønskelig med bedre tilgjengelighet på satellitt-kommunikasjon (SATCOM).
FSK ankom Sør-Afghanistan i april 2003 og ble som ved siste del av første deployering i 2002 underlagt CJSOTF-A. Operasjonen hadde endret seg til opprørsbekjempelse (counter-insurgency - COIN), og foregikk i Dae Chopan og Mizan i sør, og Malistan og Jaghori i nord. Grunnet den samtidige krigen i Irak var det vanskeligere å få amerikansk fly- og helikopterstøtte, og FSK hadde egne Geländerwagen, satellittsamband og FAC-utstyr til disposisjon. I tillegg bidro Etterretningstjenesten med støtte på taktisk nivå. I stedet for at FSK og MJK opererte sammen denne gang, overtok MJK FSKs utstyr da FSK reiste hjem, og MJK fortsatte operasjonen fra 27. juni til 1. oktober. (Frem til minimum 2016 har ikke MJK og FSK deployert sammen grunnet samarbeidsproblemer, selv om enkeltoperatører har blitt utvekslet mellom enhetene. )
Fra 12. november 2005 til februar 2006
I løpet av 2003 vokste politisk relatert vold og kriminalitet i Afghanistan og amerikanerne økte størrelsen på styrkene fra 7 500 til 18 000. Høsten 2004 var det økt behov for spesialstyrker, men Norge mottok ingen konkret forespørsel. FSK sendte derfor et rekognoseringsteam til Afghanistan, som i samråd med amerikanerne ble enige om at de norske spesialstyrkene kunne benyttes for støtte til gjennomføringen av lokalvalget i Paktika-provinsen. Deretter kom henvendelsen fra USA, og Bondevik-regjeringen beordret deretter den tredje runden med norske spesialstyrker i Afghanistan fra juli 2005 til februar 2006, også denne som del av OEF, hvor målet var å skaffe informasjon, dempe opprørsaktivitet gjennom militær tilstedeværelse samt å sørge for lokal sikkerhet under lokal- og provinsvalget i Paktia- og Zabol-provinsen. FSK opererte i Paktia- og Zabol-provinsene ved den pakistanske grensen fra juli til oktober 2005, og bisto blant annet med vellykket sikkerhetsstøtte for trygg gjennomføring av lokal- og provinsvalget i Paktika-provinsen.
Marinejegerkommandoen opererte i Helmand-provinsen i Sør-Afghanistan fra 12. november frem til februar 2006 som Task Force ORCA (TF ORCA). Kompetansen ved avdelingen hadde videreutviklet seg, som betydde at både biler, samband, FAC, etterretning og skarpskyttere ble utnyttet bedre, og MJK hadde i tillegg med seg minedykkere fra MDK som EOD-personell. Avdelingen gjennomførte to operasjoner før og etter julen 2005, med utgangspunkt fra hovedkvarteret på basen ved Bagram flyplass hvor avdelingsstøtten var lokalisert. Motstanden avdelingen møtte i provinsen var kraftigere og mer vedvarende enn ved noen tidligere deployeringer, og skvadronen opererte under ekstrem trussel. I hoveddelen av operasjonen deltok en gruppe med afghanske soldater og afghansk politi. Styrken disponerte 14 biler med enten 12,7 mm mitraljøser eller 40 mm granatkastere, i tillegg til seks sekshjulinger med tilhengere og påmonterte våpen. TF ORCA utførte rekognoseringsoppdrag og innhentet etterretningsinformasjon ved å kjøre rundt i det nordlige Helmand og den vestlige Oruzgan-provinsen. Gjennom oppdragene fikk marinejegerne etterforsyninger i felt ved hjelp av dropp fra amerikanske MC-130. Det var ved gjentatte anledninger både kort- og langvarig stridskontakt med Taliban, totalt to harde trefninger i tillegg til 14-15 sammenstøt med opprørerne, men marinejegerne unnslapp alltid uten egne tap. Styrken benyttet flystøtte fra luft-til-bakke angrepsfly av typene A-10 og B-52, enten for bruk av ildstøtte, lave overflyvninger (såkalt show of force) eller for hjelp til rekognosering. IED-trusselen var i tillegg påfallende gjennom hele oppdragsperioden. Makt ble kun benyttet i selvforsvar og proporsjonalt med det situasjonen tilsa, noe som hindret sivile tap. TF ORCA rapporterte betydelig etterretning til CJSOTF, og ISAF benyttet denne til videre planlegging også etter MJKs avslutning i OEF-deltakelsen i februar 2006. Marinejegeren Trond Bolle ble senere berømmet med Krigskorset med sverd for arbeidet som skvadronsleder for MJK under denne MJK-deployeringen.
Fra juni 2008 til desember 2008
Norske myndigheter sto under et betydelig press om å sende styrker til Sør-Afghanistan både i 2006 og 2007. 5. februar kom imidlertid NATO med en formel forespørsel om å stille med spesialstyrker i Kabul, noe som var beleilig for norske myndigheter som av politiske årsaker ikke ønsket å sende militære styrker til Sør-Afghanistan.
Det overordnede målet var å forhindre en forverret sikkerhetssituasjon i Kabul, hvor både selvmordsbombere og improviserte bomber var en stor utfordring, og FSK opererte som Task Force 51 (TF 51) med en skvadron i området fra mars til september 2007. TF 51 gjennomførte både offensive operasjoner (DA) og rekognoseringsoppdrag (SR), i tillegg til militær assistanse (MA) ved å utdanne en egen afghansk sikkerhetsstyrke innenfor spesialpolitienheten kalt Crisis Response Unit (CRU) (underlagt det afghanske innenriksdepartementet). Da TF 51 avsluttet sitt oppdrag i september 2007, bidro CRU til arrestasjon av flere bakmenn og hovedaktører i samarbeid med en amerikansk spesialstyrke, før FSK returnerte til Kabul i mars 2008.
FSK fortsatte som TF 51 med militær assistanse for CRU før MJK overtok oppdraget som Task Force 52 (TF 52) i juni 2008. Både TF 51 og TF 52 rapporterte direkte til Special Operations Command and Control Element (SOCCE) som var etablert i ISAFs hovedkvarter i Kabul. Kystjegerne (KJK) utførte støtteoppdrag og Trond Bolle var en av to skvadronsjefer. Med veiledning fra TF 52 ble den afghanske CRUs kapasitet styrket, og afghanerne fikk et økende lederansvar i oppdragene. TF 52 og CRUs operasjoner hindret aksjoner og stoppet pengestrømmen til dem, og bidro til å forberede en fremtidig overdragelse av ansvaret for sikkerheten til afghanerne selv. I løpet av deployeringen skaffet marinejegerne inngående lokalkunnskap og situasjonsforståelse som ble videreført til nye avdelinger. Marinejegerne opererte til desember 2008, før FSK igjen returnerte i januar 2009 for å fortsette oppdraget.
2012-2021
MJK har videre deltatt i Afghanistan fra 2012. Sammen med CRU har de aksjonert ved flere gisselsituasjoner. Fra 2015 ble oppdraget gitt ved NATO Resolute Support (RS), og ikke ISAF. Marinejegeren Ken Andersen mottok Krigskorset med sverd basert på sin innsats ved et terroranslag i Kabul den 5. oktober 2015. Soldater fra Marinejegerkommandoen hentet ut den norske forskeren Arne Strand etter et terrorangrep mot Intercontinental Hotel i Kabul i Afghanistan i januar 2018.
Oppdraget med å trene CRU ble avsluttet i juni 2021 da NATO styrkene trakk seg ut av landet.
Evaluering av MJKs Afghanistan-operasjoner
Ved kongelig resolusjon av 2014 ble det oppnevnt et uavhengig utvalg (Afghanistanutvalget) som skulle evaluere og trekke lærdommer av Norges sivile og militære innsats i Afghanistan for perioden 2001-2014. Dette resulterte i Godal-rapporten som ble offentliggjort i 2016. De norske spesialstyrkebidragene, herunder MJK og FSKs oppdrag i perioden, ble vurdert. Spesialstyrkenes Afghanistan-operasjoner hadde betydning for alle de tre målene for Norges engasjement: å sikre Norges sikkerhetspolitiske forhold til USA og NATO, å bidra i "krigen mot terror" og å bidra til statsbygging i Afghanistan. Spesialstyrkenes operasjoner under OEF utgjorde liten operativ og langsiktig forskjell. Etter at spesialstyrkene etablerte seg i Kabul bidro opplæringen av CRU og harde kamper i byen til kontrollen av Kabul, og dette var avgjørende for utviklingen av Afghanistan. For målet om å styrke Norges forhold til sine viktigste allierte hadde spesialstyrke en annen betydning. Tillit og faktisk evne til samhandling ble i rapporten beskrevet å måtte opparbeides gjennom mange års samarbeid. Denne utviklingen hadde vært særlig merkbar på det operasjonelle og strategiske nivået. I løpet av perioden kom norsk kompetanseutvikling på dette området så langt at det ikke bare satt norske offiserer i viktige spesialstyrkerelaterte stabs- og lederstillinger i NATO og ISAF, men at Norge også ble en støttespiller i etableringen av et eget spesialstyrkehovedkvarter i NATO. Samarbeidet med USA ble også mer konkretisert, for eksempel gjennom en avtale om samarbeid knyttet til strategisk gisselredning undertegnet av Commander US Special Operations Command og forsvarssjefen i 2014.
Patty og Selma Bouvier
Patricia Maleficent «Patty» Bouvier og Selma Bouvier-Terwilliger-Hutz-McClure-Discothèque-Simpson-D'Amico er to rollefigurer i den animerte TV-serien Simpsons. Begge rollene er stemmegitt av Julie Kavner. Patty og Selma er tvillinger (Patty ble født to minutter før Selma) og Marges eldre søstre. De bor sammen med adoptivdatteren Ling Bouvier og iguanen Jub-Jub i 1599 Spinster City. De nærer begge et sterkt hat mot Homer, noe som det antydes har å gjøre med at de ønsker å beskytte lillesøsteren sin.
Selmas lange etternavnet kommer av at hun har vært gift en rekke ganger, med Bob Terwilliger, som forsøkte å drepe henne på bryllupsreisen deres, Lionel Hutz, Troy McClure og Disco Stu. Hun har også hatt et forhold til Apu Nahasapeemapetilon, som hun imidlertid ikke ville gifte seg med fordi etternavnet allerede var langt nok.
Patty har blant annet har hatt en affære med Seymour Skinner, men i 2005 kom hun ut av skapet som lesbisk i en episode som vakte en god del forargelse i USA og som, som eneste episode av The Simpsons, ble sendt med en foreldre-advarsel. Hun kom ut da Springfield vedtok å tillate ekteskap mellom personer av samme kjønn, men det viste seg at hennes utkårede egentlig var en mann som hadde kledd seg ut for å vinne hennes gunst. Senere klarte hun imidlertid å få kona til en professor ved Harvard University til å forlate ham.
Pattys og Selmas første opptreden var i første episode i 1989.
Referanser
Die Simpsons (Familie) Patty Bouvier
Loyautéøyene
Loyautéøyene (fransk: Îles Loyauté, på norsk også Lojalitetsøyene) er en øygruppe i Melanesia i Stillehavet nordøst for Ny-Caledonia. De er en av de tre provinsene som utgjør territoriet Ny-Caledonia. Øyene har et samlet areal på 1 981 km². Provinsen hadde i 2014 18,297 innbyggere. De viktigste øyene i gruppen er Ouvéa, Maré og Lifou. I tillegg kommer de mindre øyene Tiga, Mouli og Faiava.
Befolkningen på Loyautéøyene er av blandet melanesisk og polynesisk opphav. Øyene ble i 1827 utforsket av Jules Dumont d'Urville. Frankrike tok øygruppen i besittelse i 1853 sammen med Ny-Caledonia.
Politikk og administrasjon
Loyautéøyene er en av tre provinser i Ny-Caledonia. Provinsforsamlingen for Loyautéøyene har sete i Wé på Lifou. Det er tre kommuner i provinsen: Lifou (Lifou og Tiga), Maré og Ouvéa.
Loïc Rémy
Han gikk fra Marseille i Ligue 1 til Queens Park Rangers 16. januar 2013. Han er spiss, og har også spilt kamper for.
Myrullslekta
Myrull eller myrfivel (vitenskapelig navn Eriophorum) er en slekt av planter i halvgrasfamilien. De er stauder med slanke, gressaktige blader.
I Norge vokser følgende arter, underarter og hybrider.
Den 70. BAFTA-utdelingen
'''Den 70. BAFTA-utdelingen' (British Academy Film Awards''), delt ut av British Academy of Film and Television Arts, ble avholdt 12. februar 2017 og hyllet de beste filmene fra 2016. Seremonien fant sted i Royal Albert Hall i London og ble presentert av Stephen Fry.
Vinnere og nominerte
Nominasjonene ble offentliggjort 10. januar 2017.
Schizotaldycupes
Schizotaldycupes er en slekt av primitive, utdødde biller.
Utseende
To av de tre artene er bare kjent fra løsrevne dekkvinger. Disse er 4,8-7,5 milimeter lang.
Harold Macmillan
Maurice Harold Macmillan, 1. jarl av Stockton, (født 10. februar 1894 i Belgravia i London, død 29. desember 1986 i Chelwood Gate i East Sussex) var en britisk politiker for det konservative partiet. Under Andre verdenskrig var han den britiske regjeringens representant ved middelhavsområdet. Her knyttet han varige vennskapsbånd med Dwight Eisenhower, noe som skulle få stor betydning senere i hans politiske karriere. I Winston Churchills andre regjering ble han i 1951 boligminister, og i 1954 forsvarsminister. I en kort periode i 1955 var han utenriksminister. I Anthony Edens påfølgende regjeringen var han fra 1955 og frem til 1957 finansminister. Han fremstod som en naturlig kandidat til statsministerembetet ved Edens avgang i 1957, men det kom likevel overraskende at det ble han som overtok som statsminister og ikke Richard Austen Butler. Macmillan var britisk statsminister frem til 1963. Etter at han trakk seg fra politikken ble han formann for forlagshuset Macmillan.
Bakgrunn
Harold Macmillan tilhørte en bokforleggerslekt. Han var tredje sønn av den skotske forlegger Maurice Crawford Macmillan (1853–1936) og hans amerikanske hustru Helen (Nellie) Artie Tarleton Belles (1856–1937).
Politiker
Han ble innvalgt i underhuset i 1924 som unionist og fikk sin første ministerpost i 1951, som boligminister, en post som han innehadde frem til 1954. Under de årene ble det oppnådd en produksjon av 300 000 nye boliger hvert år.
Laver-cupen 2022
Verdenslaget vant turneringen for første gang etter å ha slått Europa 13–8.
Harold Macmillan
Politiker
Årene 1955-1957 var Macmillan finansminister.
Laver-cupen 2022
Kamper
Det ble spilt 12 kamper over tre dager – tre singelkamper og én dobbelkamp hver dag. Samtlige spillere skulle spille minst én singelkamp, mens fire av de seks måtte delta i én dobbelkamp. Alle kampene ble spilt til best av tre sett. Hver seier var verdt ett poeng på fredag, to poeng på lørdag og tre poeng på søndag. Det første laget til å nå 13 av 24 mulige poeng vinner cupen. Roger Federer som spiller sin siste turnering fikk unntak fra regelen om å måtte spille minst én singel kamp og avsluttet dermed karrieren med en dobbel kamp med Rafael Nadal.
Harold Macmillan
Politiker
Han ble statsministeri 1957, da Anthony Eden gikk av etter Suezkrisen. Et av de mer akutte spørsmål som Macmillian ble stilt overfor var Kyprosspørsmålet, indirekte påvirket av krisen i Suez, men også av en geriljakrig som ble ført av EOKA.
Macmillian utarbeidet planen som munnet ut i Zürichavtalen. Den gav Kypros selvstendighet etter århundrer som utenlandsk besittelse, de siste årtiene som kronkoloni. Han undertegnet avtalen i London sammen med de to andre pretendentene til øya, Tyrkia under Adnan Menderes og Hellas under Konstantin Karamanlis. Ifølge den innmgåtte avtalen fikk Storbritannia beholde to suverene militærbaser på Kypros, Dhekelia og Akrotiri, som de har holdt på siden, og fikk, likesom Tyrkia og Hellas, militør intervensjonsrett på hele øya.
Macmillan ledet det konservativ parti til valgseier i 1959 med sitt slaagord You've never had it so good («Dere har aldri hadt det så godt»). Uttalelsen gjenspeilet de til sist forbedrede forholdene etter den langvarige etterkrigskrisen. Men det reflekterte også en likegladhet med utilfredsstillende økonomiske utviklingstakten, som da lå betydelig etter land som Tyskland.
Macmillan forsøkte å holde vedlike det britiske kjernevåpenarsenal og han var ansvarlig for innkjøpet av de amerikanska Polarismissilene i 1962. Han forutså forandringer i det sørlige Afrika. I februar 1960 holdt han en berømt tale i Sydafrikas parlament i Kapstaden, der han blant annet sa The wind of change is blowing through this continent. Hans forsøk på å gjøre Storbritannia til medlem i Fellesmarkedet i 1963 ble stanset av Frankrikes president Charles de Gaulle.
Under Macmillans tid som statsminister inntraff i 1963 den såkalte Profumoaffæren, som var nær ved å føre til regjeringens fall.
Macmillan gikk av i juli 1963 av helsegrunner. Han ble adlet som viscount Macmillan av Ovenden og earl av Stockton 1984.
Joseph Baffo
Joseph Baffo (født 7. november 1992) er en svensk fotballspiller som spiller for Halmstads BK.
Malika Khakimova
Malika Khakimova (født 24. januar 1996) er en usbekisk fekter.
Hun representerte Usbekistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i andre runde.
Inhibitor
En reaksjons inhibitor er et stoff som minker reaksjonsraten eller forhindrer en kjemisk reaksjon. En katalysator i kontrast er et stoff som øker reaksjonsraten.
Eksempel
Tilsetting av acetanilid vil senke hastigheten på dekomponeringen av hydrogenperoksidløsning som for eksempel blir solgt i apoteket.
som er katalysert ved varme, lys og urenheter.
Haavard Martinsen
Haavard Martinsen (født 6. februar 1879 i Nedre Eiker, død 2. august 1967 i Oslo) var en norsk kjemiker, politiker og forretningsmann.
Etter latinartium på Gjertsens skole i Kristiania i 1896, gikk han på Krigsskolen og studerte senere kjemi i Dresden. I 1904 leverte han avhandlingen Bidrag til nitreringsprocessens reaktionskinetik, veiledet av Heinrich Jacob Goldschmidt, og ble første dr.philos. fra Kjemisk institutt (UiO).
Han var sønn av Gustav Martinsen (1843–1920) som grunnla Bjølsen Valsemølle i 1884. Selv var Haavard fra 1908 i ledelsen ved Bjølsen Valsemølle, fra 1918 som direktør og styreformann. Svigersønnen Jon Skotte overtok i 1951. På Stovner fikk man i 1968 Haavard Martinsens vei mellom Østre Aker vei og Fossumveien.
Bruno Barreto
Bruno Barreto (født 16. mars 1955) er en brasiliansk filmregissør.
Han var fra 1996 til 2005 gift med den amerikanske skuespillerinnen Amy Irving.
Istid 3: Dinosaurene kommer
Istid 3: Dinosaurene kommer (originaltittel: Ice Age: Dawn of the Dinosaurs) er en data-animert film fra 2009 med premiere 1. juli i Norden og USA. Filmen er en oppfølger til filmene Istid (2002) og Istid 2 (2006). Filmen ble produsert av Blue Sky Studios for 20th Century Fox, og ble regissert av Carlos Saldanha, som også var medregissør på de to andre Istid-filmene. Filmen ble nevnt i kommentatorsporet på DVD-en til Istid 2. Den første traileren for filmen ble vist i forbindelse med premieren av filmen Horton redder en Hvem (14. mars 2008).
Motsøksmål
Motsøksmål er et søksmål som saksøkte etter at stevning er forkynt, reiser i en sak ved å fremsette motkrav mot saksøkeren med påstand om selvstendig dom i samme sak. Betingelsene for motsøksmål er at denne kan bringes inn for samme rett og i samme prosessformer.
Istid 3: Dinosaurene kommer
Handling
Når istiden er over får Sid, Manny, Diego, Ellie, Scrat og Scratte en ny bekymring: De har blitt besøkt av dinosaurer. I møtet med dinosaurene får de hjelp fra den gale, enøyde røyskatten Buckminster, kalt «Buck».
Dmitrij Mironov
Dmitrij Olegovitsj Mironov (russisk: Дмитрий Олегович Миронов; født 25. desember 1965 i Moskva) er en tidligere russisk ishockeyspiller som var aktiv fra 1985 til 2001. Han spilte 550 NHL-kamper mellom 1992 og 2001 for klubbene Toronto Maple Leafs, Pittsburgh Penguins, Mighty Ducks of Anaheim, Detroit Red Wings og Washington Capitals. Han ble olympisk mester med SUS i 1992 og han vant sølvmedaljen med Russland under OL i 1998. Hans bror Boris Mironov var også NHL-spiller og OL-deltager.
François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne
François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne  (født 1. mars 1819 i Nantes i Frankrike, død 28. januar 1908 i Paris) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Paris 1887–1908. Han ble kreert til kardinal i 1889 av pave Leo XIII. Han deltok ved konklavet 1903 som valgte pave Pius X.
Bakgrunn
Richard nedstammet fra lavadelig familie i Vendée. Faren var en velstående lege. Familien hadde elleve barn. Som ung gutt fikk han sin tidlige skolegang fra privatlærere. I 1841 begynte han ved presteseminaret St. Sulpice i Paris og fullførte der studier i filosofi, teologi og askese.
Prest
Den 21. desember 1844 ble han presteviet av erkebiskop Denis Auguste Affre i St. Sulpice. Deretter arbeidet han i sognesjelesorgen i bispedømmet Nantes.
I 1846 ble Richard sent for treårig videre studium i Roma. Ved hjemkomsten ble han sekretær for biskopen av Nantes, Antoine Jacquemet, og i 1850 generalvikar for bispedømmet. Dette embedet bekledte han til biskop Jacquemets død i 1869.
Biskop
I desember 1871 fulgte Richards utnevnelse til biskop av Belley. Han ble bispeviet 11. februar 1872 i kirken til Dames du Sacré-Cœur i Paris av erkebiskop Joseph Hippolyte Guibert. Som biskop av Belley ledet han saligkåringsprosessen av sognepresten av Ars, Jean-Marie Vianney.
Erkebiskop
I 1875 ble Richard koadjutor-erkebiskop av Paris og titularerkebiskop av Larissa in Thessalia. Ved erkebiskop Guiberts død i juli 1886 rykket han inn som dennes etterfølger.
Kardinal
I 1889 eleverte pave Leo XIII erkebiskop Richard til kardinal med tittelkirken Santa Maria in Via. Som sådan deltok han ved pavevalget i 1903, som valgte pave Pius X.
Politisk var Richards embedstid preget av konflikt mellom tilhengere og motstandere av Den tredje republikk. Personlig var han heller rojalistisk sinnet, men fulgte linjen om depolarisering (ralliement) i pakt med hva pave Leo XIII i 1892 hadde lagt den franske kirke på sinn i encyklikaen Au milieu des sollicitudes. Alle forsøk på å overbygge kløften mellom den religiøst motiverte reaksjon og laïcité-kreftene slo feil, og erkebiskop Richard måtte oppleve at hans gjentatte protester ikke klarte å forhindre at alle Frankrikes ordenssamfunn ble forbudt i 1903, ei heller innføringen av loven om skille mellom kirke og stat i 1905. I 1906 måtte han flytte ut av det erkebiskoppelige palass i Paris.
På teologiens område skjerpet under kardinal Richards tid seg modernismestriden om den historisk-kritiske metode i bibelutlegningen med dens konsekvenser på andre teologiske områder. Alfred Loisy, den ledende franske «modernist», måtte flere ganger møte for kardinal Richard, og opplevde ham som en personlighet med en«tro av granitt», uberørt av enhver tvil, avvisende mot den personlige tanke i det monn den gikk ut over den traderte lære, men getegnet ham dessuten som godsinnet og rettskaffen av vilje.
François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne døde nesten 89 år gammel i januar 1908.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Amursk kraftverk
Amurskaja kraftverk (russisk: Амурская ТЭЦ-1, russisk for Amur varmekraftverk nummer 1) er et varmekraftverk i byen Amursk, beliggende ved elva Amur i fylket Khabarovsk kraj i Russland, helt øst i Sibir.
Byggingen av kraftverket begynte i 1961, og første byggetrinn stod ferdig i 1965. Fornyelser av kraftverket ble utført i 2000.
Kvinner i hvitt (film)
Kvinner i hvitt (svensk: ) er en svensk svart-hvitt dramafilm fra 1949 i regi av Arne Mattsson. Manuset ble skrevet av Oscar Hemberg. Det bygde på sveitsiske Rudolf Egers roman Hertzen in der Klinik fra samme år.
Den ble spilt inn 12. november-30. desember 1948 i Filmstaden i Råsunda (studioscener), Stockholms konserthus, Djurgårdsbrunns Wärdshus i Stockholm, Koppartälten i Hagaparken i Stockholm, Jämtlands läns centrallasarett i Östersund og i Frösö kyrka på Frösön.
Handling
Karin Lange blir ansatt som lege på sykehuset S:t Botwids. Sjefen, professor Borenius, synes at kvinner egentlig ikke skal sysle med kirurgi. Den éne av Karins nærmeste arbeidskamerater er legen Jan Lindquist. Konsertpianisten Solveig Rygård har tidligere vært dypt forelsket i ham og ønsket å gifte seg med ham. Når Jan nå kontakter henne, svarer hun at hun kommer til å gifte seg med en annen mann. Den andre mannen er professor Borenius, som hun er forlovet med.
Legen Bo Wallgren er den andre av Karins nærmeste arbeidskamerater. En kveld når han har vakt bærer ambulansepersonalet inn en pasient med alvorlige hodeskader. Bo konstaterer - etter en kjapp undersøkelse - at pasienten må røntgenundersøkes neste dag. Karin mener imidlertid at en umiddelbar operasjon er nødvendig. Professor Borenius gjør samme bedømmelse som henne. ''Karin får lov til å assistere ham under operasjonen. Professoren roser henne etterpå og vil gjerne ha henne som medarbeider.
I Borenius' arbeidsrom får Karin en pakke med bøker om hodeskader som hun skal studere. Kort etter trer Solveig inn gjennom døren. Hun kommer rett fra et møte med Jan, som hadde oppsøkt henne for å gjenoppta den gamle kontakten. Professoren skal reise bort på et oppdrag et par dager, og Solveig skal samtidig dra på ferie. Han overlater ansvaret for sykehuset til Karin. Solveig har utsatt sin reise og sitter på restaurant med Jan. Når de litt senere tar seg en biltur blir de utsatt for en bilulykke. Solveig og Jan kommer til S:t Botwids. Jan må innstille seg på flere uker i gips. Solveig, som er lettere skadd, blir hjulpet hjem av Karin. For at Solveigs forlovede, professor Borenius, ikke skal få vite hva som har skjedd river Karin ut en side fra sykehusjournalen. Søster Aina, som er ulykkelig forelsket i Jan, blir vitne til Karins bedragerske gjerning.
Verrazano Narrows Bridge
Verrazano Narrows Bridge er en hengebro som forbinder de to bydelene Staten Island og Brooklyn i New York. Broen har to dekk med 6 kjørefelt på hvert. Hovedspennet er på 1 298 meter og broen var verdens lengste hengebro fra åpningen i 1964 og frem til Humber Bridge ble åpnet i 1981.
Broen er oppkalt etter den italienske sjøfareren Giovanni da Verrazano som i 1524/1525 var den første europeeren som passerte The Narrows og reiste opp Hudsonelva i området som i dag er New York City.
Ndèye Binta Diongue
Ndèye Binta Diongue (født 2. mai 1988) er en senegalesisk fekter.
Hun representerte Senegal under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i andre runde.
Lough Derg (Donegal)
Lough Derg (irsk Loch Dearg, «den røde sjøen») er en liten innsjø (lough/loch) i grevskapet Donegal i Irland. Den er lokalisert nær grensen til Nord-Irland og ligger omtrent 7 kilometer nord for grenselandsbyen Pettigo. Det er mest kjent for St Patrick's Purgatory («Sankt Patricks Purgatorium»), et pilegrimsmål på øya Station Island i midten av innsjøen.
Innsjøen er omtrent 8,9 km2 i størrelse, men er ganske grunt, noe som gjør innsjøen potensielt farlig under dårlig vær. Den har bestander av gjedde, abbor og ørret for fiske.
Folkeminne
I følge et folkeminne kastet en mann ved navn Conan en gang en orm i innsjøen. Ormen vokste deretter til et stort monster kalt Caoránach som slukte det lokale storfeet. Når et flertall av storfeene i Ulster døde, ga lokalbefolkningen skylden på Conan som deretter rasende angrep dyret og drepte det. Blodet farget steinene røde, og det er her navnet Lough Derg kommer fra.
En annen legende hevder at det var den hellige Patrick som fjernet alle ormer og slanger fra Irland. Sankt Patrick skal ha jaget slangene ut i havet etter at de begynte å angripe ham under en 40-dagers faste han foretok på toppen av en bakke. Det er riktig at Irland, uvanlig i Europa, ikke har slanger. Men det var ikke sankt Patrick som var årsaken, vitenskapen kan slå fast at det var siste istid som gjorde at den irske øya ble for kald for at krypdyr kunne overleve for 10 000 år siden. Etter istiden var det omkringliggende havet som hindret slanger i å kolonisere Irland på nytt.
Øyer
Sammen med Station Island er det rundt 30 store og små øyer og holmer i Lough Derg, blant disse:
E&P Holding
E&P Holding AS (tidligere Skeie Energy AS) var et norsk oljeselskap grunnlagt i 2007 av Bjarne Skeie; selskapet var aktivt fram til 2013. Etter 2013 kom selskapet i norske myndigheters søkelys, og selskapet ble anklaget for skattesvik. Etter over ti år tapte Staten ved Økokrim saken i Høyesterett.
Historie
Skeie Energy ble grunnlagt av Bjarne Skeie i 2007. Christian Selmer ble ansatt som administrerende direktør og selskapet etablerte kontorer på Forus. Selskapets hovedstrategi var å kjøpe funn og være med på utbyggingsfasen fram til produksjonsstart. I tillegg skulle det skapes en synergi med Skeies-gruppens øvrige virksomhet, ved at Skeie Energy skulle benytte Skeies-gruppens oppjekkbare rigger.
I 2008 ble selskapet prekvalifisert som rettighetshaver på norsk sokkel, og samme år overtok selskapet Noble Energy Norge og fikk med dette kjøpet eierskap i 3 lisenser i Nordsjøen: PL 407 som inneholdt «Bream»-funnet, PL 406 og PL 018C som inneholdt «Flyndre»-funnet. Selskapet skaffet seg også andeler i PL 301 som inneholdt «Krabbe»-funnet, operert av Lundin. Så langt har bare «Flyndre» (som ble solgt til Maersk) blitt utbygd.
I november 2011 ble det boret en letebrønn på det Premier Oil-opererte «Gardofa»-prospektet PL 406, nær «Bream». Brønnen viste seg å være tørr.
Skeie Energy forsøkte på slutten av 2000-tallet å skaffe 100 millioner dollar i finansiering uten å lykkes. Det lyktes heller ikke å børsnotere selskapet. For Bjarne Skeie ble risikoen ved å være eneeier i et oljeselskap for høy, og han bestemte derfor at selskapet skulle nedlegges. Andelene i PL 406 og PL 407 ble i 2012 solgt til Premier Oil for 60 millioner kroner. . Etter salget av lisensene var ikke Skeie Energy lenger en aktiv aktør på norsk sokkel, og meldte om opphør av virksomheten i 2013. Selskapet hadde imidlertid i begynnelsen av 2017 ennå andeler i én lisens, PL 018D, som formelt var eid av det Skeie-kontrollerte Production Energy Company AS.
Etterforskning for skatteunndragelse
Bakgrunnen for skattesaken var en avtale mellom Skeie Energy og seismikkselskapet TGS fra 2009 om kjøp av seismikk, der oppgjøret i første omgang ikke skulle gjøres med kontanter, men med konvertible lån. Skeie Energy skulle påta seg å kjøpe seismikk for inntil 900 millioner kroner fra TGS over en treårsperiode. På basen av disse kjøpene mente Oljeskattekontoret at Skeie Energy hadde mottatt skatterefusjon det ikke hadde krav på, og forlangte tilbakebetaling av 326 millioner kroner.
Parallelt ble saken etterforsket av Økokrim, der både tidligere administrerende direktør i Skeie Energy samt tidligere finansdirektør i TGS ble siktet for grovt skattesvik. Staten tapte saken i 2020.
Terje Larsen (Vandreren)
Terje Larsen (født 22. august 1958 i Sandviken, død 10. mai 2018 i Vestre Toten), kjent som "Vandreren", var en norsk straffedømt serieinnbruddstyv.
Larsen ble dømt 15 ganger for i underkant av 800 innbrudd, men han var mistenkt for å stå bak flere tusen. Han har derfor fått en særskilt plass i norsk kriminalhistorie. Siden begynnelsen av 1980-tallet vandret Larsen over hele Norge og brøt seg inn og vandaliserte hundrevis av hytter og fjellstuer. Ofte tilbragte han flere netter på hvert sted i han brøt seg inn, samtidig som han klarte å unngå politiet som jaktet på han. Som følge av sin kriminelle aktivitet ble Larsen karakterisert som en av Norges mest beryktede kriminelle.
Tidlig liv
Larsen ble født 22. august 1958 i en sigøynerfamilie i Sandviken i Bergen og hadde fire søsken. Gamle bekjente beskrev familien som veldig interessert i friluftsaktiviteter, og at de brukte mye tid utendørs. Barna lærte tidlig å overleve i fjellet. De kunne jakte, fiske, og lage "alt mulig med hendene sine." Barna lærte også å ferdes og overleve i skogen.
I tillegg til utendørsaktiviteter hadde Larsen en stor lidenskap for fotball, og det var forventet at han skulle bli profesjonell fotballspiller. Han spilte som ving hos IL Sandviken. Etter skolen dro han til København og sluttet seg til den danske klubben Fremad Amager, men etter kort tid falt han ut av laget og begynte å leve på gata.
Kriminelle liv
Etter hjemkomsten til Bergen fra København på slutten av 1970-tallet var han både hjemløs og arbeidsløs. Han begynte raskt å bryte inn i flere hytter, og han fikk sin første dom i 1979. Han fortsatte med innbrudd i området rundt Bergen, før han flyttet til Voss og Hardanger. Her raidet han området og hadde store deponier med stjålne varer. 20. juli 1989 forlot han Bergen med sin fetter og venn Svend Dahle og flyttet til Østlandet. Ett år senere, den 3. august 1990, brøt de to seg inn i en hytte i Tolga i Østerdalen. Begge var overstadig beruset etter å ha drukket opp alkoholen de fant i hytten og de begynte å sloss. Larsen forlot hytta, og da han kom tilbake fant han hytta brent ned og Dahle lå død inne i den. Larsen ble siktet og dømt for uaktsomt drap, men ble senere løslatt på prøve.
Etter å ha mottatt tretten dommer gjennom 1990-tallet for over 450 innbrudd, ble han arrestert på nytt i oktober 2000, og siktet for 221 nye innbruddstilfeller, og han ble senere dømt til tre år i fengsel. Ett år senere, i slutten av april 2001, rømte han fra fengselet mens han var på midlertidig prøveløslatelse. Etter at han rømte til skogs satte han igang med en massiv innbruddsbølge. I løpet av de neste fire månedene brøt Larsen seg inn i 60 hytter i Ringsaker, og over 50 hytter i Stor-Elvdal, 25 hytter i Alvdal og Folldal, samt over 30 hytter rundt Dovre. I midten av august hadde søket etter Larsen blitt til en omfattende menneskejakt som involverte politiet, jegere, hytteeiere og lokale frivillige. Jakten innebar søk gjennom skog og villmark, samt 24-timers patruljering av populære turområder for å lete etter spor av den beryktede «Vandreren».
Den 19. august, etter at politiet hadde mottatt dusinvis av anmeldelser av hytteinnbrudd, begynte politiet å plotte Larsens reiseruter inn på kartet. Politiets analytikere leste terrenget og beregnet hva som sannsynligvis ville være Larsens neste trinn. Deretter organiserte de seg slik at politiet kunne være ett skritt foran Larsens reiserute. Planen fungerte, og politiet klarte å spore opp Larsen når han vandret på den fjellrike grensen mellom Lom og Skjåk. Han ble satt i håndjern og eskortert under streng bevoktning et par kilometer gjennom bratt og vanskelig terreng til nærmeste vei, før han ble transportert tilbake til fengselet i Hønefoss. Den 23. august 2005 var Larsen igjen ute på prøve, men nok en gang forsvant han inn i skogen. Nesten umiddelbart etter dette ble politiet nedrent av anmeldelser om innbrudd i hytter og fjellstuer i hele Buskerud fylke. Etter at politiet hadde mottatt et tips pågrep de Larsen den 10. oktober 2005. Han tilsto å ha brutt seg inn i 70 hytter i Sigdal, Modum, Øvre Eiker og Ringerike. Han ble dømt til ytterligere 2 år og 6 måneders fengsel i februar 2006.
Larsen ble senere fengslet i Ringerike Fengsel. I 2007 ble han brutalt overfalt av en annen medfange etter en krangel, noe som førte til at han fikk en hjerneblødning som krevde livreddende kirurgi.
Pause og veien tilbake til kriminalitet
Etter å ha blitt løslatt fra fengselet litt etter 2008, tilbragte Larsen litt tid på et psykiatrisk sykehus hvor han ble behandlet for angst og depresjon. Larsen tilbrakte mange år ute av det offentlige søkelyset uten å begå straffbare handlinger. Den 23. juli 2013 ankom en familie sin hytte på Geilo. Mens de var i ferd med å innse at noen hadde brutt seg inn, kom Larsen ut fra ett av soverommene i hytten, presenterte seg selv, gikk ut av hytten og forsvant etter hvert inn i skogen. Den 31. juli samme år ble han arrestert utenfor Geilo, og senere tilsto han ytterligere syv innbrudd.
Pluto (EP)
Pluto er en EP av det norske rockebandet Seigmen, og ble utgitt i 1992 på bandets eget plateselskap Ikon.
Terje Larsen (Vandreren)
Død
10. mai 2018 døde Larsen etter et hytteinnbrudd ved en hytte vest for Gjøvik. Det var et ektepar på tur som fant Terje Larsen alvorlig skadd ved en hytte i Korperuddalen på Reinsvoll i Vestre Toten kommune. Ekteparet startet førstehjelp på den skadde mannen, og et legehelikopter kom etter hvert til stedet, men livet sto ikke til å redde. Larsen ble erklært død av en lege på stedet. Larsen pådro seg trolig skader etter å ha knust et vindu på hytta i forsøket på å bryte seg inn.