cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stjerne
Variable stjerner
Stjerners luminositet kan også variere avhengig av andre faktorer, for eksempel kan et dobbeltstjernesystem variere i luminositet, siden den ene stjernen iblant dekker den andre. En variabelstjerne av denne typen er Algol hvor størrelsesklasse regelmessig varierer mellom 2,3 og 3,5 over en periode på 2,87 dager. En annen årsak til varierende luminositet kan være de ekstreme solflekkene, som kan dekke store flater hos raskt roterende stjerner.
Struktur
En stabil stjernes indre befinner seg i hydrostatisk likevekt, der den innadrettede tyngdekraften og den utadrettede kraften fra temperaturgradienten er i balanse. Temperaturen og trykket i kjernen av en hovedseriestjerne er tilstrekkelig for kjernefusjon, og gjennom fusjon frigjøres tilstrekkelig energi til å oppretteholde temperaturgradienten og hindre stjernen i å kollapse. Temperaturen er høyest i stjernens sentrum, og synker radielt utover mot overflaten.
Strålingssonen er det område i stjernens indre hvor energioverføringen gjennom stråling er tilstrekkelig effektiv for å opprettholde energistrømmen. Her forstyrres ikke plasmaet, og massens bevegelser avtar og dør ut. Når disse forholdene ikke er til stede, blir plasmaet ustabilt, noe som fører til konveksjon og dermed dannes konveksjonssonen. Dette kan for eksempel skje nær kjernen, som har svært høy energistrøm per volumenhet og i de ytre delene med høy opasitet.
Hvor konveksjonen skjer i en hovedseriestjerne avhenger av massen. Stjerner med masse flere ganger større enn solens, har en konveksjonssone dypt inne stjernen og en strålingssone i de ytterste delene. For mindre stjerner, som solen, gjelder det motsatte – med konveksjonssoner ved overflaten. Hos røde dverger med mindre enn 0,4 solmasser forekommer kun konveksjon som hindrer helium i å samles i kjernen. De fleste sonene til stjerner vil variere med tiden, når stjernen blir eldre og innholdet i de indre delene endres.
Den delen av stjernene som er synlig for en observatør, kalles fotosfæren. Dette er laget hvor stjernenes plasma blir gjennomsiktig for synlig lys. Herfra blir energien som frigjøres i kjernen fri og beveger seg ut i rommet. Innenfor fotosfæren oppstår regioner med lavere temperaturer enn gjennomsnittet, såkalte solflekker.
Over fotosfæren finnes stjerneatmosfæren. Hos en hovedseriestjerne som solen er den nederste delen av atmosfæren den tynne kromosfæren, hvor spikuler og solutbrudd starter. Denne regionen omgis av en overgangsregion hvor temperaturen øker raskt over bare 100 km. Utenfor dette finnes koronaen, en samling med ekstremt varm plasma som kan strekke seg flere millioner kilometer ut fra stjernen. Forekomsten av en korona synes å være avhengig av en konveksjonssone i de ytre delene av en stjerne. Til tross for høye temperaturer sendes svært lite lys ut fra koronaen, som normalt er den eneste synlige delen av solen under en solformørkelse.
Fra koronaen strømmer en stjernevind av plasmapartikler ut fra stjernen til partiklene møter det interstellare materiet. For solens del kalles det bobleformede området som påvirkes av solvinden for heliosfæren.
Kjernereaksjoner
En rekke ulike kjernereaksjoner finner sted i stjernens indre, avhengig av masse og sammensetning, som en del av stjernenukleosyntesen. Den totale massen av de fusjonerte atomkjernene er mindre enn summen av bestanddelene. Den tapte massen forvandles til energi ifølge det berømte forholdet E = mc².
Den viktigste kjernereaksjonen i hovedseriestjerner som for eksempel solen er omdanningen av hydrogen til helium gjennom proton-protonkjeden:
Disse reaksjonene kan sammenfattes som:
der e+ er et positron, γ er et gammafoton, νe er et nøytrino og H og He er hydrogen og helium. Fusjonen av hydrogen er svært temperaturavhengig, noe som betyr at en moderat økning av kjernetemperaturen resulterer i en betydelig økning i fusjonshastigheten. Under hydrogenfusjonen varier temperaturen i kjernen fra «bare» rundt 4 millioner K for en liten stjerne i M-klassen til 40 millioner K for en enorm stjerne i O-klassen. Solen har en kjernetemperatur på rundt 10 millioner grader.
I tyngre stjerner dannes helium i en reaksjonssyklus som er katalysert av karbon, CNO-syklusen (karbon-nitrogen-oksygen-syklusen).
Hos stjerner i sluttstadiet av sitt liv, med kjernetemperaturer på 100 millioner K og mellom 0,5 og 10 solmasser, kan helium omdannes til karbon gjennom trippel-alfaprosessen som benytter stoffet beryllium som et mellomsteg i reaksjonen.
Som gir den totale reaksjonen:
I enda tyngre stjerner kan enda tyngre grunnstoff fusjoneres i en sammendradd kjerne gjennom neonforbrenning og oksygenforbrenning. Det siste stadiet i stjernenukleosyntesen er silisiumforbrenningen som danner den stabile isotopen jern-56. Merk at disse reaksjonene er kjernereaksjoner og ikke forbrenning i tradisjonell forstand. Etter silisiumforbrenningen kan fusjonen kun fortsette gjennom en endoterm prosess, noe som innebærer at mer energi kreves for å fusjonere stoffet enn det som frigjøres som et resultat av den. Mer energi kan på den måten bare frigjøres gjennom en gravitasjonell kollaps.
Eksempelet nedenfor viser den tiden som kreves for en stjerne med 20 ganger solens masse å forbrenne alt sitt kjernedrivstoff. Som en O-klassestjerne på hovedserien ville den ha 8 ganger solens radius og 62,000 ganger dens luminositet.
Sandoy
Sandoy ( /, foreldet dansk skrivemåte: Sandø) er den femte største av øyene som utgjør Færøyene. Den 111 km² store Sandoy er den flateste av de store øyene, og ligger sentralt i øygruppen. Sandoy har fått sitt navn etter den store strandbredden ved Sandur, som også er øyas eldste bygd. Øya har brede dalstrøk med mange små innsjøer og lave, avrundede fjell. På vestkysten er det steile klipper og fuglefjell.
Boksing under Sommer-OL 1948
Boksing under Sommer-OL 1948 i London, England.
Sandoy
Den 1. januar 2017 hadde øya 1 245 innbyggere, fordelt på fire kommuner og seks bygder, hvorav Sandur den største med 529 innbyggere. Den fremste næringsveien er fiskeri med beskyttede havner på Sandur, i Skopun og i Skálavík. Sauehold har også stor betydning.
Alle bygdene på Sandoy har veiforbindelse med Sandur som et trafikalt knutepunkt. Sandoy er forbundet med Streymoy og hovedstaden Tórshavn i nord med bilfergen MS «Teistin» i et trekantsamband mellom Skopun, Gamlarætt og Hestur. Det er også fergeforbindelse med passasjerbåten MS «Sildberin» mellom Sandur og Skúvoy i sør. I 2018 starter byggingen av en 10,9 km lang undersjøisk tunnel mellom Sandoy og Streymoy. Prosjektledelsen forventer at tunnelen står ferdig i 2023. En påtenkt, 22,5 km lang undersjøisk tunnel mellom Sandoy og Suðuroy er hverken finansiert eller ferdig utredet.
Øyene Sandoy, Skúvoy og Stóra Dímun utgjør ett syssel og prestegjeld.
Skånska Deckarsällskapet
Skånska Deckarsällskapet ble grunnlagt i av en gruppe Skånebaserte kriminalforfattere og litteraturkritikere. Etter at selskapet hvilte på slutten av 1980-tallet oppstod det igjen i og var siden aktiv fram til, da det ble helt lagt ned.
Anchee Min
Anchee Min (kinesisk: 閔安琪, pinyin: Mín Ānqí, født 14. januar 1957 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en maler, fotograf og forfatter som bor i San Francisco i California og i Shanghai. Mins memoarer Red Azalea og hennes senere romaner er enten til en viss grad selvbiografiske eller finner sted i en bestemt periode i Kinas historie. Hun legger vekt på sterke kvinneskikkelser, som Jiang Qing (gift med Formann Mao) og enkekeiserinne Cixi.
Storfe
Storfe (Bos taurus) kalles også tamkveg, kyr, fe og naut med mer. Det er en underart som har utviklet seg fra uroksen (Bos primigenius).
Anchee Min
Min ble sendt til arbeidsleir da hun var 17 år. Der ble hun oppdaget av talentspeidere. Hun arbeidet som skuespillerinne ved Shanghais filmstudio og kunne med hjelp fra skuepillerinnen Joan Chen dra til i USA i 1984.
Yesterdays
Yesterdays er det første samlealbumet fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i februar 1975. Albumet ble utgitt i en periode da det var stille rundt bandet grunnet solo-prosjekter, og består hovedsakelig av låter fra de to første albumene Yes og Time and a Word. I tillegg er låten «America», skrevet av Paul Simon, og B-siden «Dear Father» fra singelen «Sweetness» med her. Bortsett fra «America», der Steve Howe og Rick Wakeman spiller, er det den originale besetningen som medvirker.
Dette var det siste albumet Roger Dean laget platecoveret til før albumet Drama fra 1980.
Anchee Min
Memoarer
Red Azalea (1994)
Rodney Mullen
John Rodney Mullen (født 17. august 1966 i Gainesville, Florida) er en profesjonell skateboarder. Han regnes som en av sportens mest innflytelsesrike utøvere gjennom alle tider. Han har oppfunnet mange av fliptriksene som utføres i dag, og regnes for å være verdens beste freestyleskater.
Monica Geller
Monica E. Geller er en fiktiv rollefigur i den amerikanske TV-serien Venner for livet.
Rodney Mullen
Mullen begynte å skate da han var 8 år gammel, og etter 9 måneder ble han sponset av Inland Surf Shop. Samtidig deltok han for første gang, og vant en konkurranse i Kona i Jacksonville, Florida. Han har i løpet av sine ca. 30 år som konkurransekjører, har han bare tapt en eneste gang.
Storfe
Kjønnsbegrepet
Hannen kalles gjerne for okse, men dette er et ganske bredt favnende begrep som dekker mer enn bare storfeokser. Det er mer nøyaktig å kalle en voksen kjønnsmoden hann enten tyr eller stut, avhengig av hornprakten. Tyren har full hornprakt, mens stuten har redusert hornprakt. Et kastrert hanndyr kalles enten kastrat eller gjeldokse. Såkalte seminokser er avlsokser som brukes i kunstig inseminasjon. Ikke kjønnsmodne unge hanner kalles gjerne oksepose eller stutkalv.
Monica Geller
Monica (spilt av Courteney Cox) er lillesøsteren til Ross Eustace Geller (spilt av David Schwimmer), som har vært gift med venninnen hennes, Rachel Karen Greene (spilt av Jennifer Aniston), og de har en datter sammen, Emma. Monica har bodd sammen med Rachel over lengre tid. Monica blir selv gift med en annen i vennegjengen, Chandler Muriel Bing (spilt av Matthew L. Perry), som har bodd sammen med kompisen Joseph Francis Tribbiani (spilt av Matt LeBlanc) rett over gangen for Monica og Rachel.
Bakgrunn
Monica er en hardtarbeidende kokk, og introduseres i den aller første episoden som en av fem nære venner som bor i New York City, inkludert hennes eldre bror Ross, naboene Joey og Chandler, samt hennes tidligere rom-kamerat Phoebe. Når hennes privilegerte, uerfarne barndomsbestevenninne Rachel (spilt av Jennifer Aniston) som Monica ikke hadde hatt kontakt med på lang tid, plutselig ankommer nabolaget hennes uanmeldt etter å ha plutselig forlatt sitt eget bryllup, lar Monica henne flytte inn hos henne - samtidig som Rachel forsøker å re-organisere sitt eget liv, og de to blir snart nære venner igjen.
i løpet av Sesong 2 begynner Monica et forhold til Dr. Richard Burke (spilt av Tom Selleck) en eldre mann som også var en av farens beste venner, og som er 21 år eldre enn Monica. Men paret blir enige om å avslutte forholdet, etter å ha innsett at Richard aldri ønsker seg flere barn - og hans egne barn allerede har vokst opp (og fått egne barn) men Monica ønsker å en dag få sine egne barn. I London for å delta i Ross sitt andre bryllup, sammen med Emily (spilt av Helen Baxendale) har Monica sex med Chandler. Dette skulle egentlig bare være ett engangstilfelle. Men Monica og Chandler utvikler etter hvert romantiske følelser for hverandre, som de forsøker å skjule for vennene deres så lenge som mulig. Etter å ha avslørt forholdet deres til vennene sine, gifter Monica og Chandler seg.
Etter flere mislykkede forsøk på å unnfange deres egne barn, oppdager Monica og Chandler at de begge to sliter med Infertilitet. De bestemmer seg for å forsøke adopsjon, og skal adoptere det ennå ikke-fødte barnet født av en alenemor Erica. Monica og Chandler blir imidlertid veldig overrasket når Erica føder tvillinger. Den nyfødte gutten deres får navnet Jack oppkalt etter Monicas far, og jenta får navnet Erica etter hennes biologiske mor.
Monica har et komplisert forhold til foreldrene sine Jack og Judy Geller, og Judy kritiserer ofte datterens utseende, karriere eller kjærlighetsliv. Samtidig er foreldrene mye snillere ovenfor Ross, som de åpenbart favoriserer. Monica var veldig overvektig som barn og tenåring, og var lite populær på skolen. Et av karakterens kallenavn i barndommen var «Big Fat Goalie» når hun spilte landhockey. Som overvektig hadde Monica svært lav selvtillit, og overspiste ofte. Men på college blir Monica flau, og bestemmer seg for å gå ned i vekt permanent, etter å ha overhørt Chandler gjøre narr av utseendet hennes.
Storfe
Kjønnsbegrepet
Kjønnsmodne hunner kalles kvige fram til første kalving, og ku når dyret har kalvet. Som for begrepet okse er også ku et bredt favnende begrep, som omhandler alle de største pattedyrene i gruppen hvaler og klovdyr. En kolle er en ku som mangler horn (er kollet). Ei ammeku ei ku som har kalva og har fått i gang melkeproduksjonen. Videre er ei sinku ei ku som har sluttet å produsere melk før neste fødsel. Avkommet kalles kalv til de er omkring ett år gamle.
Rodney Mullen
Rodney Mullen har kommet opp med flere kjente skateboard triks på 80 og 90-tallet, som «Kickflip», «Heelflip», «360 Flip» og «Impossible». Han har også kommet på «Darkslide», et triks som går ut på at man skal ta en halv flip, gjerne «Kickflip», «Heelflip», «360 Flip» eller andre, og lande på griptapen på railen/curben man vil slide («slide» er et skateuttrykk for å «skli på»).
Storfe
Bakgrunn og klassifisering
Storfeet kan neppe kalles en egen art. Det nedstammer fra den nominative underarten av uroksen (B. primigenius). Uroksen oppsto trolig i India for omkring 2 millioner år siden og utvandret via Midtøsten til Europa, der den dukket opp for omkring 250 000 år siden. Den siste uroksen døde ut, etter å ha blitt skutt i Jaktorowskaskogen i Polen i 1627. De domestiserte etterkommerne av den nominative underarten (B. p. primigenius) kalles storfe og beskrives internasjonalt som Bos taurus.
En distinkt gruppe av kvegraser er zebukveg som er vanlige i Asia og Afrika. Disse har en fettpukkel over skuldrene og svært velutviklet hudlapp under halsen. Mange raser har også svært store horn. Det har blitt hevdet at zebukveg er en egen art (Bos indicus) som har oppstått i India med utgangspunkt i lokale arter som gaur. Andre forklaringer på zebukvegenes avvik fra europeiske raser er at de er nærmere beslektet med uroksen enn storfe. Moderne forskning har imidlertid slått fast at zebu er en underart av vanlig kveg. Mer en 30 zeburaser er beskrevet. Zebukveg er i dag eksportert til hele verden. En av de største populasjonen av tamzebu befinner seg i Brasil.
IUCN hevder at alt storfe skal klassifiseres under B. taurus, mens vilt kveg skal klassifiseres under B. primigenius.
Beskrivelse
Storfe er store pattedyr som er drøvtyggende planteetere. Vekten kan variere fra 147 til over 1 350 kg. Hannene er betydelig større enn hunnene. Kroppen er dekket av et kort hårlag, som i temperert klima vil vokse seg tettere og lengre om vinteren. Fargen kan variere fra sort til hvit, via nyanser i rødt og brunt. Ulike mønstre og fargekombinasjoner er også vanlig. Kveg kan nå en alder på mer enn 20 år, men driftsdyr når sjeldent opp i slike aldre.
Storfe har delte hover som kalles klover og består av to klover og to biklover på hver fot. Storfe mangler fortenner i overkjeven og har en mage med fire rom. De fire magedelene kalles vom, nettmage, bladmage og løypemage. Foret svelges fortløpende etter første tygging. Det havner først i vomma og går deretter ned i nettmagen. Herfra gulpes maten opp igjen og tygges en gang til. Tyggingen skjer sidelengs slik at maten males. Etter andre gangs tygging, går maten til bladmagen. Deretter havner den i løypemagen, som er den eneste magen som tilfører fordøyelsesvæsker. Drektighetstiden er normalt 266-300 døgn.
Utbredelse og habitat
Storfe var opprinnelig utbredt i Europa, Nord-Afrika og det sørlige Asia, men i dag finnes det over hele verden. Habitatet er variert, men består som regel av utmark med ulike gress-sorter. Det opprinnelige habitatet til urokser har vært åpen skogmark og grassletter.
Kloning
Verdens første kuer som ble født ved reproduktiv kloning var Kaga og Noto. Det skjedde ved en forskningsinstitusjon Ishikawa, Japan, i samarbeid med Kinki-universitetet i 1998. Noto døde i mai 2018, og Kaga i oktober 2019.
Norsk rødt fe (NRF)
Norsk rødt fe forkortes gjerne til NRF. De gamle stedegne norske storferasene er i stor grad blitt borte i norske besetninger til fordel for NRF-dyr. Dette er en blandingsrase som er avlet frem blant annet på grunnlag av rødt trønderfe og rødt kollet østlandsfe i kombinasjon med ulike importerte raser. Utviklingen av NRF-rasen har vært styrt av landbrukssamvirket siden starten i 1935. NRF har primært blitt avlet frem med tanke på høy melkeproduksjon.
Kjøttfe i Norge
Det er endringer i gang innen norsk storfehold med noe overgang fra bruk som produserer både melk og kjøtt til noe mer spesialisert produksjon. På en rekke gårder satses det også på rene kjøttferaser, som øker tilbudet av kjøtt. Det drives nasjonal avl på rasene Hereford, Charolais, Simmental, Limousin og Aberdeen Angus. I 2002 var det 26 000 storfebesetninger på norske gårdsbruk. Av disse var 19 000 besetninger med primært fokus på melkeproduksjon.
Andre populære kjøttferaser er: Brahman, Redpoll, Santa Gertrudis, Galloway og Highland cattle.
Military Medal
Military Medal (MM) er en dekorasjon for militært menig personell i de væpnede styrker i Storbritannia og (tidligere) Samveldet. Medaljen ble tildelt for tapperhet i strid på land.
Utmerkelsen ble innstiftet 25. mars 1916, og hadde samme funksjon som offiserenes Military Cross, selv om den ble rangert lavere, mellom Distinguished Service Medal og Distinguished Flying Medal.
Etter 1993 er medaljen erstattet av Military Cross (MC), som fra da av kunne tildeles soldater og offiserer fra alle våpengrener.
Innehavere av medaljen kunne tilføye bokstavene MM etter navnet sitt.
Joan Chen
Joan Chen (kinesisk: 陳沖, pinyin: Chén Chōng, født 26. april 1961 i Shanghai i Kina) er en kinesisk skuespillerinne som har hatt sin karriere både i Kina og i Vesten. Kjent i Vesten er hun blant annet for sine roller i filmen Den siste keiseren og i tv-serien Twin Peaks.
Harald Bøckman
Lars Harald Bøckman (født 4. september 1945 i Asker) er en norsk forsker ved Senter for utvikling og miljø ved Universitetet i Oslo. Han er sinolog, regnes som ekspert på kinesisk språk, kultur, historie og politikk, og er koordinator for Nettverk for Asiastudier.
Mahmoud Dowlatabadi
Mahmoud Dowlatabadi (محمود دولت‌آبادی), også transkribert som Mahmud Doulatabadi (født 1. august 1940 i Dowlatabad i Khorasan i Iran) er en iransk forfatter og skuespiller.
Harald Bøckman
Hans faglige hovedbeskjeftigelse er Kinas politiske kultur og historie. Bøckman har også skrevet om kinesisk litteratur og oversatt kinesisk filosofi, poesi og prosa til norsk.
Mahmoud Dowlatabadi
Han er særlig kjent for romanen Kalidar.
Harald Bøckman
Han engasjerte seg på 1960-tallet på venstresiden, og var på 1970-tallet aktiv i ml-bevegelsen. I 1966 ble han medlem av Sos-stud og Suf-stud. Han var med i SUF(m-l) fram til 1973 og i AKP(m-l) fra partistiftelsen i 1973 til 1976.
Bøckman var leder for Vennskapssambandet Norge-Kina fra 1973 til 1976, og var på denne tiden sentral i arbeidet med å arrangere såkalte «vennskapsturer» fra Norge til Kina. I 1991 var han en av initiativtakerne da Nordisk forening for Kinastudier ble opprettet, og ble leder for foreningen fra 1993 til 1995. Fra 1992 til 1994 var han styremedlem i Europeisk forening for Kinastudier, og fra 1994 til 1996 generalsekretær.
Mahmoud Dowlatabadi
Hans verk
Dowlatabadis realistiske skrivemåte kombinerer den persiske, poetiske tradisjonen med dagens mer direkte hverdagsspråk. Hans hovedverk er den monumentale sagaen Kelidar på rundt 3000 sider. Boken ble utgitt i flere bind i perioden 1978 til 1983 og skildrer livet til kurdiske nomader og bønder i en sultrammet landsby – også den i provinsen Khorâsân – på midten av 1940-tallet.
Harald Bøckman
I forbindelse med en tur som guide til Kina samtidig med avviklingen av Sommer-OL 2008 ble Bøckman nektet visum. Bakgrunnen var trolig at han har vært en uttalt kritiker mot regimet ved flere tilfeller. Bøckman krevde i etterkant en unnskyldning fra Kinas ambassade. Han ble også nektet innreisevisum i 2015, da han ville delta på verdenskongressen for historikere i Jinan.
Lido
Lido kan referere til:
Mahmoud Dowlatabadi
Oversettelser
Romanen Jâ-ye khâli-ye Soluch er oversatt til en rekke vestlige språk:
Kunståret 1324
Kunståret 1324 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1324.
Dødsfall
...
1324 in art
Serie A 1937–1938
Serie A er den italienske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i 1898. Det italienske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
U.S. Geological Survey
U.S. Geological Survey (USGS) er USAs geologiske undersøkelse, organisert som et forvaltningsorgan under Innenriksdepartementet. USGS ledes av en direktør og har hovedkontor i Virginia. Forvaltningsorganet ble etablert 3. mars 1879.
Jimmy Blanton
Jimmy Blanton (født 5. oktober 1918 i Chattanooga i Tennessee i USA, død 30. juli 1942 i Monrovia i California) var en amerikansk jazzmusiker og kontrabassist. Blanton spilte i Duke Ellingtons band i perioden 1939–1941. Han var den som begynte å bruke kontrabassen som soloinstrument, og hans basspill kan høres i innspillinger som «In a mellotone», «Bojangles» og «Jack the Bear». Duke Ellington spilte også inn et par duetter med ham selv på piano og Blanton på bass.
Bakgrunn
Jimmy Blantons mor var pianist og ledet et lokalt band. Gutten lærte seg tidlig å spille fiolin og opptrådte allerede i åtteårsalderen.
I studietiden ved Tennessee State University vekslet han om til kontrabass. Han fikk undervisning i musikkteori fra sin onkel. I stidietiden spilte han fra 1936 rik 1937 i universitetets orkester, og om somrene med Fate Marable i hans Riverboat-orkester.
Musiker etter studietiden
Etter studiene dro han i slutten av 1937 til St. Louis i Missouri til Jeter-Pillars Orchestra, som han også spilte inn grammofonplater med.
Sent i 1939 begynte han i Duke Ellingtons orkester. Ellington hadde hørt ham stille med Fate Marable i Coronado Hotel Ballroom i St. Louis. Blantons forgjengier hos Ellington, Billy Taylor, led under degraderingen til annenbassist og forlot i forargelse orkesteret i 1940, da bandet opptrådte på Southland Cafe i Boston.
Selv om Blanton bare spilte i orkesteret i to år, revolusjonerte han basspillet med raske kontramelodier, og gjorde med dette kontrabassen «salonfähig» som soloinstrument. Etter ham kom den likeledes briljerende Ben Webster til Ellington, og perioden skulle få tilnavnet Blanton-Webster-årene (eller kompilert som The Blanton-Webster Band). Blant de viktigste innspillingene Ellington-bandet hadde mens Blanton var med, er «Across the Truck Blues», «Jack the Bear», «Ko-Ko», «Harlem Air Shaft» og «Conga Brava». På denne tid kom det også til enkelte med Ellington på pianoet, som «Plucked Again», «Pitter Panther Patter», «Mr. J.B. Blues» og «Body and Soul».
Det var ikke bare hans solospill, og hans fyldigere og mer mangfoldigere måte å spille på som kjennemerket Jimme Branton. Han forandret også samarbeidet innad i rytmegruppen. Selv om han omtrent halvparten av tiden betonte alle fire taktdeler like sterkt, spilte han mange ganger bare den første og tredje, og så bare den annen og tredje. Han kunne la også taktholderoppgaven fare og var med på å fantasere med bandet. Han fikk ikke bare opp og med akkordene, men utvalgte notene slik at det oppstod nye musikalsk intelligente forbindelser.
Blanton influerte en ny generasjon bassmusikanter som Oscar Pettiford, Red Callender, Ray Brown, Charles Mingus og senere Paul Chambers. Han deltok også på tidlige musikantsesjoner i Minton's Playhouse.
Classic Yes
Classic Yes er det andre samlealbumet fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i november 1981 på et tidspunkt da bandet var oppløst. Albumet regnes for å være en utmerket «inngangsport» til Yes' musikk-verden. Albumet ble i 2003 tatt ut av sirkulasjon.
Slaget i Kanalen 1546
Slaget i Kanalen 1546 er det siste sjøslaget i krigen i tidsrommet 1544–1546 mellom Skottland, Frankrike og England som del av den italienske 1542-krigen.
Slaget
Sjøslaget skjedde tre dager etter at freden ble inngått på Cercamp den 15. mai 1546 og som ble formalisert den 7. juni samme år. Det eneste ved sjøslaget som var spesielt var at en fransk galei ble erobret. Det var muligens den eneste gangen at en fransk galei ble tatt av engelskmennene på et halvt århundre.
Dalur
Dalur (, foreldet dansk skrivemåte: Dal) er en bygd på Færøyene. Dalur ligger i en vik på østkysten av Sandoy. Dalur tilhører Húsavíkar kommuna. Den 1. januar 2020 hadde Dalur 37 innbyggere.
Dalur regnes som en utflytterbygd fra Húsavík, og således yngre enn både Húsavík og Skálavík. Dalur er sammen med Skarvanes første gang belagt i skriftlige kilder fra 1404, da som Varmadalur.
Unix-skall
Et skall (engelsk: shell) er en fellesbetegnelse på kommando-tolker i en rekke operativsystemer. Et effektivt, tekstorientert grensesnitt mellom operativsystemet og brukeren, typisk med mulighet for å utføre 'kommandofiler', tekstfiler som inneholder kommandoer. Begrepet stammer opprinnelig fra Unix, og Unix' opprinnelige skall, sh ('Bourne Shell', 1977 ) ble rollemodell for all senere utvikling av kommando-tolker. Ikke minst det faktum at Unix-skallet er et vanlig brukerprogram, ble trendsettende. Brukere kan velge mellom ulike skall, og utvikle sine egne – uten spesielle privilegier.
Dalur
Dals kirkja ble innviet i 1957, og antas å være den første kirken på stedet. Bygda sognet tidligere til Húsavíkar kirkja. Bygda har også hatt foreningsvirksomhet innen Heimamissiónin.
Unix-skall
Frikoblingen mellom system og kommando-tolk førte til at det over tid ble utviklet en rekke skall for Unix- og Unix-lignende operativsystemer. Det opprinnelige skallet ble utviklet av Stephen R. Bourne (sh, bsh), og er over tid erstattet av nyere og mer funksjonsrike varianter som Korn Shell (ksh), zsh, C-shell (csh), T-shell (tcsh) og «Bourne-again-shell» (bash). Sistnevnte er mest utbredt i dag, men de fleste Unix- og Unix-lignende systemer inkluderer en håndfull ulike skall.
Et skall er både kommando-tolk og programmeringsspråk (ofte kalt skriptspråk). Muligheten for å bruke kommando-tolken til programmering har vært essensiell for automatisering og drift av Unix-systemer siden 1970-tallet. Programmene kan inneholde kontrollstrukturer, variabler og funksjonalitet som gjør det mulig å lage strukturerte programmer som kombinerer flere verktøy og programmer.
Dalur
Fra Dalur går det en smal vei til sørspissen av Sandoy, hvor man kan nå fuglefjellet Skorin til fots.
Unix-skall
Programmeringsmuligheter og syntaks varierer betydelig mellom ulike Unix-skall, og har i årenes løp gitt opphav til kompatibilitetsproblemer mellom ulike systemer og generasjoner. Å etablere en standard for skall-programmering ble derfor en viktig del av standardiseringsprosessen for Unix på slutten av 1980- og begynnelsen av 1990-tallet. POSIX.2 (1992) definerer egenskaper og syntaks for et Unix-skall, og er basert på den tidens mest utbredte skall, ksh88.
Skall-standarden ble en del av Single Unix Specification, og er senere blitt tilgjengelig som IEEE standard 1003.1. Standarden vedlikeholdes av både IEEE Computer Society og The Open Group.
På norsk brukes ofte det engelske ordet shell.
Alternative betydninger
Uttrykket «skall» blir også brukt i en mer generell betydning, for å beskrive et hvert program som fungerer som et grensesnitt mot det underliggende operativsystemet. Grafiske brukergrensesnitt blir således av og til kalt for «grafiske skall» eller «visuelle skall». (engelsk: «visual shells», «graphical shells»)
Revolusjonen i Tyskland i 1848
Den tyske revolusjonen i 1848 kom som en ettervirkning av den franske februarrevolusjonen som hadde funnet sted 22. februar 1848. Som under den franske julirevolusjonen i 1830 spredde også denne seg hurtig til Tyskland.
Forhistorie
I begynnelsen av mars gikk det en protestbølge i Tyskland, hvor folk fra alle delstater krevde politiske endringer. De første byene med oppstander var Mannheim og Heidelberg. I Baden tvang de revolusjonære storhertugen å endre det politiske systemet etter omfattende demonstrasjoner i hovedstaden Karlsruhe.
I Østerrike måtte Clemens von Metternich gå av 13. mars og flykte til England. Den østerrikske keiseren måtte innføre pressefrihet etter å ha måtte sette inn soldater for å stoppe en stor demonstrasjon. Samtidig måtte han love å innkalle en grunnlovsforsamling.
Oppstander i Preussen
Den folkelige suksessen i Wien oppmuntret til uro også i Preussen. I Köln ble opprøret ledet av Andreas Gottschalck, som krevde at det ble innført pressefrihet også i Preussen. Opprøret i Köln ble slått ned, men bystyret i byen ble så engstelige for nye opptøyer at de ba sentralregjeringen om at det ble satt i verk reformer.
Kong Fredrik Vilhelm IV av Preussen gikk etter noe nøling med på dette og proklamerte 18. mars at det ville bli innført pressefrihet i Preussen. Uheldigvis gikk den prøyssiske øverstkommanderende i Berlin, Karl von Prittwitz, samtidig hardt til verks mot demonstranter og åpnet ild mot folkemengden utenfor palasset. Dette gjorde at kongens løfter mistet all troverdighet og opprøret rettet seg etter hvert mot ham.
Sachsen
I Dresden, i Sachsen, gikk folket i gatene med krav til deres konge om engasjere seg i valgreformer og sosial urettferdighet.
Richard Wagner engasjerte seg i revolusjonen, og støttet den demokratisk-republikanske bevegelsen. Senere, i Maioppstanden i Dresden fra 3. til 9. mai, 1849, støttet han den provisoriske regjeringen. Sammen med lederne av opprøret forlot han Dresden 9. mai til fordel for eksil i Sveits, etter det hadde blitt utlyst en arrestordre på ham.
Bayern
I Bayern ble en ny liberal regjering(«marsministriet») satt i verks; kong Ludwig I ble tvunget til å abdisere og til å kvitte seg med sin ødsle elskerinne, Lola Montez, i forsøk på å berolige folkemengden, forhindre spredningen av revolusjonære ideer og å redde monarkiet ved å tilby konsesjoner.
Frankfurtparlamentet
Kongen ga tilslutning til ny grunnlov for Tyskland, og 18. mai møtte Tysklands første fritt valgte parlament i Frankfurt.
Frankfurtparlamentet var det første forsøket på samle de tyske landene i et forent Tyskland. Parlamentet sprang ut av den liberale middelklassen, etter at revolusjonene i 1848 hadde satt en midlertidig stopp for de jordeiende aristokratenes tradisjonelle makt. Frankfurtparlamentet kan ikke kalles demokratisk i moderne forstand, men var heller et forsøk fra borgerskapets side for å beholde sin nyvunnede makt på bekostning av en voksende arbeiderklasse.
Parlamentets arbeid var hemmet av indre motsetninger. Spesielt var det strid mellom de som ønsket å innlemme Østerrike i Tyskland (en «stortysk løsning») og de som ønsket et Tyskland uten Østerrike (en «lilletysk løsning»). Frankfurtparlamentet kom på tross av dette frem til en grunnlov. Denne var svært progressiv etter datidens standarder, og innførte praktisk talt allmenn stemmerett for menn.
Parlamentet som et samlende parlament for hele det tysk-språklige området i Europa ble likevel mislykket, da de prøvde å få den prøyssiske kongen, Fredrik Wilhelm, til keiser i et samlet Tyskland. Fredrik Wilhelm nektet likevel å ta imot dette, og det første til at de østerrikske og prøyssiske utsendingene forlot parlamentet, som da gikk i oppløsning.
Tilbakeslag i Preussen
Mot slutten av 1848 hadde prøyssiske aristokrater, deriblant Otto von Bismarck, og generaler tatt tilbake makten i Berlin. De hadde ikke blitt slått permanent under hendelsene i mars, de hadde bare trukket seg tilbake midlertidig. General Friedrich von Wrangel ledet troppene som gjenvant Berlin for de gamle makthaverne, og kong Fredrik Wilhelm IV gikk umiddelbart over til de gamle kreftene. I løpet av november fjernet kongen det nye prøyssiske parlamentet og la frem en egen konstitusjon, som var basert på arbeidet til folkeforsamlingen, men som fortsatt holdt kongen som den øverste autoritet. Etter videre utarbeidelser de neste årene stod konstitusjonen igjen med to kammer, det øvre (Herrenhaus), og det lave (Landtag), valgt gjennom allmenn stemmerett, men under et treklassesystem («Dreiklassenwahlrecht»): representasjonen var proporsjonal med skatter betalt, så mer enn 80 % av velgergruppen kontrollerte bare 1/3 av setene.
Kunståret 1322
Kunståret 1322 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1322.
Dødsfall
1322 in art
Christer Engen
Christer Engen (født 7. november 1974), også kjent under scenenavnet Chris Summers, er en norsk musiker og trommeslager. Han er kjent som tidligere medlem av BigBang (1992–1997) og Turboneger (1998–2008).
Europavei 848
Europavei 848 går mellom Lamezia Terme og Catanzaro i Italia. Veiens lengde er rundt 40 km.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Shah-dynastiet var ifølge offisiell nepalsk historie konger i Gorkha fra 1559 og har hatt kongeverdighet i Nepal fra 1768 frem til i 2008 da Nepals grunnlovsforsamling vedtok å avskaffe monarkiet og erklære seg som en republikk. Nepals siste konge Gyanendra var den 12. kongen av Nepal i Shah-dynastiet og den 24. Shah-kongen i rekka som startet med dynastiets stamfar Kumardan Shah.
Shah-dynastiet i Gorkha
Hans sønn Kalu Shah var konge over Lamjung.
Da Kalu Shah døde blei hans yngre bror Yaso Brahma Shah konge i Lamjung. Hans etterkommere var konger i Lamjung inntil riket blei erobra av deres slektninger i det raskt voksende kongeriket Gorkha (seinere omdøpt til Nepal) i 1782.
Yaso Brahmas sønn Narahari Shah tok over Lamjung etter faren.
Hans yngre bror Drabya Shah erobra det lille riket Gorkha og blei den første Shah-kongen der.
Hans etterkommer Prithvi Narayan Shah var den 9. Shah-kongen i Gorkha da han blei innsatt i 1743.
N-butanol
n-butanol eller n-butyl alkohol (IUPAC-navn: Butan-1-ol; noen ganger betegnet som biobutanol når biologisk fremstilt) er en primæralkohol med fire karbonatomer i strukturen, og kjemisk formel C4H10O.
Sperrebind
Sperrebind eller takbind er en takbærende konstruksjon som i sin enkleste form består av to sperrer bundet sammen av en horisontal bjelke (takbjelke, bindbjelke, ankerbjelke) og sammenføyd ved mønet. Et sperrebind har som hovedfunksjon å overføre kreftene fra takflaten til ytterveggene. Sperrebind som spenner over brede bygninger har ofte en horisontal hanebjelke (eller hanebjelker i to høyder) for å hindre nedbøyning av sperrene på grunn av taklast eller vindkrefter. Sperrebind kan også ha mer komplisert utførelse med undersperrer eller andre ledd som bidrar til stivhet og kan oppta trykk eller strekk.
N-butanol
n-butanol er en av fire isomerer av butanol.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Shah-dynastiet i Nepals historie
Prithvi Narayan Shah erobring av nabokongedømmene gjør at han regnes som den som i moderne forente den nepalske staten, grunnleggeren av kongedømmet Nepal, og landets første konge av Shah-dynastiet. I offisiell historie regnes han som konge av Nepal fra 1768.
(Historikere fra andre deler av Nepal og fra nasjonale minoriteter beskriver ham derimot som en brutal erobrer og undertrykker som kjempa for sitt eget dynasti, sitt eget rike Gorkha og sin egen religion hinduismen.)
Sperrebind
Eldre sperrebind var sammensatt av grovt dimensjonert trevirke, ofte med tilnærmet kvadratisk tverrsnitt, sammenføyd ved tapping, bladning eller andre tradisjonelle tømmerforbindelser, og ofte forsterket med trenagler. I moderne sperrebind brukes slankere dimensjoner på høykant, sammenbundet med spiker, spikerplater, dybler eller mutterskruer. Moderne ingeniørkunst har utviklet sperrebind som statisk er mer rasjonelle enn de tradisjonelle typene, som W-takbind m.fl.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Shah-dynastiet i Nepals historie
I lange perioder var Shah-dynastiets konger uten politisk makt, mens den virkelige makthaveren var statsministeren. Første gang dette skjedde var under den mektige statsministeren Bhimsen Thapa, som satt ved makta fra 1804 til 1837. Jang Bahadur Rana, grunnleggeren av Rana-dynastiet, tok statsmakta gjennom statsministerposten fra 1846, og Shamsher Rana-greina av slekta gjorde statsministerposten arvelig fra 1885. Rana-herredømmet endte først da kong Tribhuvan Bir Bikram Shah tok makta fra statsminister Mohan Shamsher Rana i 1951.
Sperrebind
Sperrebind i Norge
De fleste norske stavkirker og noen steinkirker fra middelalderen har kompliserte sperrebind som gir stivhet uten bindbjelke mellom oppleggene. Stavkirkene har takbind med undersperrer eller saksesperrer og hanebjelker som bærer langsgående åser.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Shah-dynastiet i Nepals historie
Fra 1951 til demokratiopprøret i 1990 hersket Shah-dynastiet i prinsippet eneveldig. Etter 1990 gikk Nepal over til å være et konstitusjonelt monarki, med ei regjering bygd på flertallet i et folkevalgt parlament. Men kongen har fortsatt betydelig konstitusjonell og reell makt.
Det har særlig kong Gyanendra vist, etter at han overraskende kom til makta etter et blodbad i palasset 1. juli 2001, der både hans eldre bror, kong Birendra, og kronprinsen Dipendra blei skutt og døde. (Den offisielle forklaringa er at Dipendra skøyt kongen, sin familie og seg sjøl, men i Nepal tror mange at Gyanendra på en eller annen måte står bak.)
Gyanendra har flere ganger avlyst eller utsatt parlamentsvalg, slik at intet nytt parlament er blitt valgt i hans regjeringstid (det siste blei valgt i 1999). Han har også flere ganger satt seg sjøl inn som regjeringssjef – sist ved statskuppet 1. februar 2005 – og mange tror at han ønsker å gjeninnføre det absolutistiske monarkiet som det var før 1990.
Sperrebind
Sperrebind i Norge
I norsk folkelig byggeskikk med hus av lafteverk forekom sperrebind sjelden; de hadde enten sperretak uten bindbjelke til å ta opp sidetrykket mot langveggene, eller åser som spente fra gavl til gavl. I byene og i offentlig bebyggelse påvirket av utenlandsk byggeskikk var sperrebind vanlige, særlig på hus med vegger av bindingsverk eller murverk. De opptrer vanligvis tettstilte (på Østlandet kalt «fotingsrøst»), en byggemåte som trolig er innlånt fra tyske og danske murhus eller bindingsverkshus, og som først ble vanlig i byer hvor innflytelsen fra Tyskland var sterk, særlig Bergen og Christiania. Sperrebind kan også opptre med større avstand som understøttelse (sperrebukk) for et åstak med lange spenn mellom bærende tverrvegger.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Shah-dynastiet i Nepals historie
Shah-dynastiet har i de siste 250 åra stått for hinduisering og sanskritisering. Ideologien om at Nepal er et hinduisk kongedømme (i dag tilmed verdens eneste hinduiske kongedømme), som også betyr undertrykkelse av andre religioner, er nært knytta til deres regeringsid. De omdøpte Gorkha-rikets språk, tidligere kjent som gorkha (en betegnelse som noen fortsatt bruker på språket i India i dag) til nepali, og dreiv andre språk som før hadde en offisiell posisjon eller en sterk lokal posisjon, tilbake til fordel for nepali.
Borgerkrigen som starta mellom de såkalte maoistene og regjeringa kan også fra en synsvinkel betraktes som en kamp om Shah-dynastiets politiske arv.
Sperrebind
Sperrebind i andre land
I sperrebind av tysk type er sperrene tappet ned i takbjelken. For å hindre at tappen sprenger ut trevirket i bjelken utenfor tapphullet, må det være en viss avstand til bjelkeenden. Denne ytre, horisontale «sperretåen» krever påforing med en «skalk» i overgangen, slik at taktekkingen (takstein på lekter festet direkte til sperrene) kan få fall hele veien ut til kanten – men noe slakere enn på takflaten ovenfor. Denne løsningen er opphavet til svaitaket, opprinnelig teknisk betinget, men senere videreført som mote til tak konstruert på andre måter.
I Tyskland har bratte tak ofte hanebjelker i flere høyder, tappet eller bladet sammen med sperrene. De kan bære loftsgulv i flere etasjer, men trenger da som regel å bli understøttet av takstoler.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Shah-dynastiet i Nepals historie
Maoistene krever en konstitusjonell forsamling som innfører republikk, en sekulær stat, opphevelse av kastevesenet og kulturelle, språklige og politiske rettigheter for de nasjonale minoritetene, alt sammen krav som har vært sentrale i år da det var store demokratiske bevegelser i Nepal som 1950-51, 1959-60, 1980 og 1989-90, men som aldri fullt ut blei innfridd fordi Shah-kongene og den politiske fløya som støtta dem kjempa mot.
I hvert fall fra maoistenes side vil den nåværende borgerkrigen mellom kong Gyaendras diktatoriske regjering og de maoistiske opprørerne derfor i propagandaen beskrives som et sluttoppgjør mellom Nepals fattige bønder og minoriteter, og det mektige Shah-dynastiet fra Katmandu-dalen.
Liste over Nepals Shah-konger
Årstall da deres regjeringstid starta og slutta, og hvor lenge de var konger:
Slaget på Solent
Slaget på Solent er et av de største maritime sammenstøt mellom England og Frankrike noensinne. Hele 460 skip var innblandet i operasjonene i 1545, selv om bare en mindre del var krigsskip og enda færre var i skarp strid. Slaget på Solent (kanalen mellom Isle of Wight og England) var et engelsk invasjonsforsvar mot et fransk forsøk på å invadere England via Portsmouth som var base for Royal Navy.
Nepal – liste over konger av Shah-dynastiet
Liste over Nepals Shah-konger
Gyanendra blei utnevnt til konge første gang da han var tre år, 6. november 1950 av statsminister Mohan Shamsher Rana i 1951 under Rana-dynastiets sluttkamp for makta mot restaurasjonen av Shah-dynastiets politiske makt. Mohan ønska å ha en Shah-konge på tronen da kong Tribhuvan Bir Bikram Shah flykta til India, og innsatte hans sønnesønn Gyanendra. Da Tribhuvan kom tilbake og fikk makta 8. januar 1951, opphørte Gyanendras første regjeringstid. Offisiell Shah-historie betrakter Tribhuvan som konge uavbrutt fra 1911 til han døde i 1955.
Se også
Nepalese monarchy Liste des rois du Népal
Slaget på Solent
Bakgrunnen
De italienske krigene i 1494–1559 førte til en rivalisering mellom stormakter i Europa og til flere konflikter mellom England under den ærgjerrige kong Henrik VIII av England og Frankrike. Da Henrik valgte å bryte med pavestolen og etablere en egen engelsk kirkeorganisasjon som siden skulle blir en reformasjonskirke, kom han på kant med de katolske landene på kontinentet. Pavestolen forsøkte først forgjeves å kalle sammen til et korstog. Eksplosjonen kom i Skottland da kong Jakob V av Skottland døde i 1542 og etterlot seg datteren Maria på seks uker. Først sluttet skottene fred med England, men enigheten ble brutt da Maria ble forlovet med dauphin Frans II av Frankrike. Henrik kunne ikke sitte stille og ignorere en gjenoppliving av den århundregamle alliansen mellom Skottland og Frankrike, og erklærte krig mot begge landene i 1544. Han sendte en militærekspedisjon inn i Skottland som sies å ha vært spesielt ondskapsfull i sine herjinger.
Sperrebind
Sperrebind i andre land
England har karakteristiske sperrebind som «king post truss» (med én midtstilt stolpe som bindbjelken er opphengt i) og «queen post truss» (med to stolper, med virkemåte som et sprengverk. I middelalderen ble det konstruert komplisert «hammerbeam roofs» i haller og kirker med åpent rom helt opp til taket.
«Takstol»
Betegnelsen takstol har også, og særlig i nyere tid, feilaktig vært brukt om selvbærende tverrstilte sperrebind. Egentlige takstoler er langsgående konstruksjoner som understøtter sperrer eller sperrebind, sammensatt av bjelker, stolper og skråstivere som danner stive fagverk.
Slaget på Solent
Bakgrunnen
Henrik reiste en hær på 40 000 mann og inngikk en allianse med keiser Karl V av det tysk-romerske rike og Spania. Deretter angrep han Boulogne som ble inntatt, da nyheten kom om at Karl V hadde inngått en fredsavtale med Frankrike. Ifølge denne avtalen skulle Karl vende sin fulle makt mot England. Henrik visste at hans hær ikke var stor nok til å stå mot et samlet Frankrike og trakk seg tilbake over Den engelske kanal. Boulogne ble deretter beleiret mens begge parter innledet en kraftig opprustning av sine flåtestyrker med krigsskip, farkoster som var tatt i arrest og innleide fartøyer fra mange kanter i Europa.
Kriseåret 1545
1545 var et alvorlig kriseår for Henrik VIII ettersom skottene seiret i slaget ved Ancrum Moor i februar. Dermed var den skotske trusselen mot England blitt levende på ny, og med en stor invasjonsstyrke samlet rundt munningen av Seinen sør for kanalen befant han seg i en tofrontskrig. I mars hadde deler av den franske galeiflåten under Antoine Escalin og Leo Strozzi med 25 skip kommet til Étaples fra Marseille. En eskadre inkludert galeier var sendt til Skottland, og i mai samlet admiral Claude d'Annebault minst 300 fartøyer i Le Havre, Harfleur, Honfleur og andre franske havner. Til å begynne med skulle den store flåten blokkere Boulogne og de engelske styrkene der, men kong Frans I av Frankrike ville bruke den til en invasjon av England.
Lord Lisle var klar over denne trusselen, og i mai og juni samlet han en flåte på 160 farkoster av alle typer med 12 000 soldater. I flåten var 46 kongelige krigsskip, men bare en mindre del var rustet til kamp til sjøs. For å forhindre at den franske flåten seilte ut i kanalen, la lord Lisle ut og gjennomførte starten på en rekke angrep. Først prøvde han å stanse flåtestyrkene i Biscaya-bukta uten å lykkes, deretter prøvde han å hemme forberedelsene ved å legge seg i munningen av Seinen med flåten og foreta raid og angrep med brannfartøyer. Men de franske galeier var formidable motstandere med sine manøvreringsevner og tyngre kanonskyts på forskipet. De kunne seile i ganske grunt farvann, angripe og trekke seg tilbake etter behov. I det ukjente farvannet gikk mange engelske skip på grunn. Da det slo om til røffere vær, ble det umulig å ligge så nær strendene. Lord Lisle fant derfor ut at han måtte trekke seg tilbake over kanalen.
Dersom alle forsøk på å forhindre invasjonen skulle gå galt, besluttet man å vente ut franskmennene som fremdeles ikke var ferdige med sine forberedelser. 6. juli 1545 seilte den store franske flåtestyrken ut i kanalen. Vindforholdene var da slik at den engelske flåten ikke i styrke kunne stikke ut fra Portsmouth.