cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bell X-16
Design
X-16 var fra begynnelsen av et svært vanskelig prosjekt. Spesifikasjonene fra USAF var at det skulle kunne flys i 70 000 fots høyde (over 21 000 meter) og ha en rekkevidde på 4 800 km uten etterfylling av drivstoff. For å klare disse kravene måtte flyet ha lav vekt og stort vingespenn, noe som gjorde at vingene og flyskroget ble svært fleksible. Selv om flyene aldri ble bygd, bidro X-16-prosjektet med fremskritt i strukturdesign av lettvekts fly, og var også pådriver for utviklingen av høytflyvnings-versjonen av jetmotoren J57. Denne jetmotoren ble forøvrig brukt i nettopp Lockheed U-2, som var medvirkende årsak til at X-16 ble kansellert.
Lindoeste
Lindoeste er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Måøya
Måøya (også kalt Mauøya) utgjør sammen med Gårdsøya, Aursøyan, og Geitøya øygruppa Mausund i Frøya kommune i Trøndelag. Selve tettstedet med navnet Mausund ligger på Måøya og Gårdsøya.
Kristin Davis
Kristin Davis (født 24. februar 1965 i Boulder i Colorado) er en amerikansk skuespiller. Davis er kjent fra rollen som Charlotte York i TV-serien Sex and the City.
Interessedominant
Interessedominant eller intern dominant er et fenomen som står i fokus og tiltrekker seg folks oppmerksomhet. I fortellertradisjonen er det snakk om elementer som står så sentralt i bevisstheten at det farger opplevelseshorisonten.
Hva som blir interessedominant i miljøet er kulturelt betinget. I et fiskersamfunn vil for eksempel historier om uvær på havet, fiskelykke og sjøvetter være hyppigere, og ha større plass i bevisstheten, enn de har i utpregede jordbruksmiljøer. Uforklarlige opplevelser vil lett bli tolket inn i rammen for stedets dominerende folketro. I sjødistriktene fra Mørekysten og nordover er sagn om marmæle, havmann, draug, og så videre vanlig.
Interessedominanter kan også være individuelle. Ved spontan varseltaking kan det samme stimuli oppfattes og tolkes ut ifra interessedominans. Den samme hendelsen kan oppfattes som et giftemålsvarsel for en giftesyk person, men som et dødsvarsel for en gammel og syk person.
Glansblomsterfluer
Glansblomsterfluer (slekten Orthonevra) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter minst 55 kjente arter, fem av dem forekommer i Norge. De er små, svarte blomsterfluer med bronseaktig metallglans som forekommer på våte steder.
Utseende
Små (4-7 mm), svarte blomsterfluer, alle kroppsdeler med en bronseaktig metallglans. De kan minne mye om slekten metallblomsterfluer (Lejogaster), men er ikke like glinsende, de er jamtover mindre, kroppen er bredere og vingenes årenett karakteristisk. Fasettøynene møtes såvidt i pannen hos hannen, bredt adskilte hos hunnen. Antennene varierer mye inne slekten, nokså korte hos noen arter, hos andre er det tredje leddet forlenget slik at antennen blir omtrent så lang som resten av hodet. Ansiktet er temmelig flatt. Kroppen er sparsomt kledt med nokså korte, lyse hår, overflatisk sett virker den naken. Beina er slanke, nokså korte, svarte eller gule og svarte. Bakkroppen er avlangt-oval, mørkt bronsefarget som resten av kroppen. Vingene er glassklare med brune årer, vingemerket er mørkbrunt. Den fremste tverr-åren nær vingekanten er karakteristisk: den er bøyd i en rett vinkel og møter lengdeåren foran (R4+5) i en rett vinkel. Svingkøllene er gulaktige og ganske små.
Interessedominant
Slike sagn kan også legges til i etterhånd og dermed tjene til forklaring på hvorfor det måtte gå galt. Et utsagn som at de neppe hadde brydd seg om det dersom de så marmæla sitte i båten da de la ut på fiske.
Glansblomsterfluer
Levevis
Glansblomsterfluene finnes på fuktige steder, slik som våtenger, strandenger og brakkvannsområder, også sumpområder rundt næringsrike ferskvann. De flyr gjerne sammen med artene i den lignende slekten Lejogaster. Larvene lever i slam og vått, råtnende organisk materiale, også i våt møkk. De voksne fluene, som flyr i mai-august, besøker gjerne blomster.
Interessedominant
Nært beslektet med dette fenomen er begrepet krystalliseringsfigur.
Glansblomsterfluer
Utbredelse
Slekten forekommer i den palearktiske sone, Sørøst-Asia og i Amerika. I Norge finnes disse artene nesten bare langs kysten.
Ose
Ose er et lite tettsted ved riksvei 9 nord i Bygland kommune i Setesdal. Det ligger på vestsiden av Otra før den breier seg ut og blir til Åraksfjorden.
Ose var tidligere et viktig trafikknutepunkt. På Ose var det skysstasjon fra 1887. Stedet ble det nordlige endepunktet for rutetrafikken med dampbåtene DS «Bjoren» og DS «Dølen» fra 1897. Ose Turistheim ble bygd i 1909 og er Setesdals eldste turiststasjon som fremdeles er i drift. På Ose ligger Ose Ullvare, en butikk som selger varer av ull. Den drives av Annemor Sundbø.
Ved Ose ligger Reiårsfossen. Stedet er også kjent blant mange for Ose Countryfestival som ble arrangert første gang i 1983, men som hadde mange års opphold før den har blitt satt i gang igjen de siste årene.
Volkhov (by)
Volkhov (russisk: Волхов) er en by i Leningrad oblast (Leningrad fylke) i Russland. Byen ligger 122 kilometer øst for St. Petersburg og har 54 500 innbyggere.
Volkhov ligger ved elven Volkhov, som var en viktig ferdselsåre for skandinaviske vikinger på vei til Novgorod og Bysants. Her ble Lenins slagord om at «kommunisme er sovjetmakt og elektrifisering» delvis realisert ved bygging av Sovjetunionens første vannkraftverk som ble åpnet 19. desember 1926 og et aluminiumsverk som stod ferdig i 1932.
10 km nord for Volkhov ligger Staraja Ladoga, som var den første hovedstad i det russiske riket, grunnlagt omkring 753.
Volkhov har inngått vennskapssamarbeid med Vefsn kommune i Nordland.
Stjørdal kommunestyre 1988–1991
Stjørdal kommunestyre 1988–1991 bestod av 53 medlemmer. Alf Daniel Moen (Ap) var ordfører, og Einar Wollebæk Andersen (H) var varaordfører.
Reidar T. Larsen
Reidar Toralf Larsen (født 8. oktober 1923 i Lillehammer, død 16. februar 2012 i Lillehammer) var en norsk politiker (SV/NKP). Han var formann i NKP i perioden 1965–1975 og stortingsrepresentant for Hedmark 1973–1977.
Liv og virke
Reidar T. Larsen var sønn av Georg Toralf Larsen og Nora Larsen.
Av utdannelse hadde han handelsskole fra 1943, Sørmarka folkehøgskole fra 1946 og diverse kurs. Han virket som fabrikkarbeider i Lillehammer 1941–1945, medlem av Lillehammer bystyre 1945–1947 og journalist i Dagningen 1945–1946, før han gikk inn i politikken på heltid.
Politisk arbeid
Larsen var redaktør for Norges Kommunistiske Ungdomsforbunds blad Unge Viljer i årene 1946-1947, senere NKU-avisen Avant-Garden i 1948 og i årene 1951-1953. Han ble valgt til formann i NKU etter oppgjøret med Peder Furubotn og hans fløy i 1949.
I 1953 ga han seg som formann i NKU og ble redaksjonssekretær i NKPs avis, Friheten, hvor han var redaktør 1959–1965.
Han var formann i NKP i perioden 1965–1975, men gikk inn i den brede alliansen Sosialistisk Valgforbund foran Stortingsvalget 1973 etter seieren i EF-avstemningen i 1972. Larsen ble innvalgt på Stortinget fra Hedmark 1973–1977 for Sosialistisk Valgforbund og er det siste NKP-medlemmet som har vært stortingsrepresentant. Han var parlamentarisk leder for Sosialistisk Valgforbund 1976–1977.
Da NKP nektet å sluttføre den samlingsprosessen som skulle omgjøre Sosialistisk Valgforbund til Sosialistisk Venstreparti, brøt han med kommunistpartiet og ble med videre i Sosialistisk Venstreparti, hvor han var medlem av hovedstyret 1975–1982.
Han var medlem av Lillehammer bystyre 1945-1947 og av Valgordningskommisjonen 1968-1973.
Senere virke
Etter tiden på Stortinget var han informasjonsleder hos Forbrukerombudet 1978–1987, leder av Forbrukerkontoret i Østfold 1987–1991, styremedlem i Østfold Naturvern 1989–1991 og nestleder i Østfold Nei til EU 1990–1994. Han meldte seg ut av Sosialistisk Venstreparti i 1999 i protest mot at SV støttet NATOs militære engasjement i Jugoslavia og bombingen av Serbia.
Arne Skjølsvold
Arne Skjølsvold (født 5. juni 1925 på Røros, død 26. oktober 2007) var en norsk arkeolog. Han var forskningssjef ved Kon-Tiki-museet.
Skjølsvold tok magistergraden i nordisk arkeologi i 1954 og doktorgraden i 1979.
Han var bestyrer på Norsk skogbruksmuseum på Elverum fra 1955 til 1958 og deretter førstekonservator ved arkeologisk avdeling på Stavanger museum fram til 1962. Fram til 1985 var han så ansatt ved Universitetets oldsaksamling i Oslo, fra 1981 som professor.
Skjølsvold var også aktiv innen norsk arkeologi og gjorde undersøkelser i Rogaland og i fjellstrøka i Sør-Norge.
Rolf Henningsen
Rolf Henningsen (født 5. april 1923 i Åsgårdstrand, død 21. oktober 2007) var en norsk marineoffiser.
Henningsens marinekarriere starta som 17-åring, da han i 1940 blei tatt opp på den norske sjøkrigsskolen i eksil i Storbritannia. Han tjenestegjorde deretter i norske motortorpedobåt-flotiljen som var stasjonert på Shetland. Han blei tildelt Krigsmedaljen med stjerne.
Fram til pensjonering i 1983 hadde han en variert tjeneste innen forsvaret. Han var blant annet sjef for MTB-inspeksjonen og Eskortefartøyinspeksjonen og marineattache ved Norges ambassade i Washington D.C.. Hans siste tjeneste var som sjef for Kysteskadren med flaggkommandørs grad. I perioden 1961-64 var han med på å bygge opp Den keiserlige etiopiske marine, blant annet som sjef på skolefartøyet «Etiopia».
Etter at han fratrådte marinen, var Henningsen ei tid styrmann på forskningsfartøyet «Harald Sverdrup».
Frederick Ogilvie
Frederick Wolff Ogilvie (født 7. februar 1893, død 10. juni 1949) var generaldirektør i BBC fra 19. juli 1938 til 26. januar 1942, da han ble etterfulgt av Cecil Graves og Robert W. Foot som likestilte generaldirektører. Han ble slått til ridder 10. juni 1942.
Før han ble BBCs generaldirektør var han professor i politisk økonomi og visekansler ved Queen's University Belfast. Han ble leder for Jesus College ved University of Oxford i 1946.
Ogilvie tjenestegjorde i første verdenskrig, der han mistet venstre arm.
Krystalliseringsfigur
Per eller Peer Gynt
Utgangspunktet var 16 år gamle Engebret Hougen, som sommeren 1842 ble sendt opp til Laurgård for å fortelle sagn for Asbjørnsen. Han fortalte da om reinskytteren Peer Gynt, men valgte å legge inn sagnene om Kjetta på Dovre og Vallabudeiene slik de ble bundet sammen som om de tilhørte samme sagnsyklus. Ettersom Asbjørnsen alt kjente disse sagnene som frittstående fortellinger fikk han den idé å la Peer selv være den som fortalte seg inn i slikt som folk visste hadde skjedd andre. Ibsen tok poenget og la til historien om Gudbrand Glesnes bukkeritt, som han lar mor Aase avsløre. Når hun først har fått tenkt seg om husker hun nemlig at hun har hørt historien før. En annen er historien om Fanden i nøtta, som Peer Gynt plasserer seg selv og motstanderen Aslak Smed inn i. Historien ender da med at Aslak, etter å ha knust nøtta med slegga, får djevelen til å rive med seg halve smia og selv stå igjen med svidde hender.
Olav den hellige
Kristningskongen Sankt Olav kom allerede få år etter sin død til å tiltrekke seg både personlighet og muntlig tradisjon fra andre konger, og kanskje spesielt fra Olav Tryggvason. Egentlig var St. Olav en liten, rund og rødhåret mann, men tok raskt form av Olav Tryggvasons kontrafei, som en høyvokst, muskuløs herre. Fortellinger om severdige merker i naturen, som opprinnelig hadde ulike personer og hendelser knyttet til seg, skled over på Sankt Olav; spor etter hoven til St. Olavs hest, Olavsklemma i Lærdal, ulike Olavskilder hvor det var oppkomme av vann, eller ormeliknende avtrykk i fjellet ved Valldal oppfor Norddalsfjorden på Sunnmøre, som ble lagt ut som et resultat av helligkongens kamp med sjøormen, osv. Mange merkverdigheter i naturen som er blitt tilskrevet St. Olav forekommer på slike steder hvor en positivt vet at St. Olav aldri har vært.
Argyrophegges
Argyrophegges er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Argyrophegges kolbei er en stor (35-50 millimeter) og bred gullbasse. Kroppens grunnfarge er svart, beine brunlige, men kroppen er mer eller mindre dekket med tett, blåhvit bestøving. Hannen har et kort, spadeformet fremspring i pannen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika, i alle fall i Tanzania.
Estadio Metropolitano de Mérida
Estadio Metropolitano de Mérida er et flerbruksstadion i Mérida, Venezuela. Stadionet blir mest brukt til fotballkamper og hjemmebanen til Estudiantes de Mérida FC. Stadionet har en kapasitet på 42 500 og ble brukt i Copa América 2007.
Brotherhood of Evil
Brotherhood of Evil er en fiktiv gruppe superskurker kjent fra tegneserier utgitt av det amerikanske forlaget DC Comics. Gruppen opptrer først og fremst i tegneserien Doom Patrol og ble skapt av forfatteren Arnold Drake og tegneren Bruno Premiani i 1964. Gruppen bestod opprinnelig av figurene The Brain, Monsieur Mallah, General Immortus og Madame Rouge.
Loanda
Loanda er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Paraíba
Paraíba er en delstat nordøst i Brasil og grenser til nabodelstatene Rio Grande do Norte i nord, Pernambuco i sør og Ceará i vest. I delstaten ligger Ponta do Seixas som er det østligste punktet på det amerikanske kontinent og vender mot Atlanterhavet. Paraiba dekker et område på 56 439,8 km². Delstaten hadde i 2015 et beregnet folketall på 3,972,202.
Hovedstaden er João Pessoa. De viktigste byene er João Pessoa, Campina Grande, Santa Rita, Patos, Sousa, Cajazeiras og Cabedelo. Paraíbas høydeprofil er moderat, men ikke veldig lav; 66 % av området ligger mellom 300 og 900 meter over havet.
Klima
Kysten har et tropisk regnklima med mange regnskyll særlig i vinterperioden (april til august). Klimaet endrer seg når man beveger seg inn i innlandet, etter mesoregionen «Serra da Borborema», der det er et delvis steppelandskap hvor man kan oppleve lange tørkeperioder.
Økonomi
Økonomien i Paraíba har sin base i landbruket (sukkerrør, ananas, maniok, mais og bønner), i industrien (matforedling, tekstil og fremstilling av alkohol av sukker), kvegdrift (i det siste mer geiter i Cariri-regionen) og turisme. Paraíba har store arrangementer som er godt kjent i Brasil og trekker mange turister: Den største São João i verden samt Micarande (karneval utenfor det offisielle tidspunktet) med store kjente brasilianske musikere.
Historie
På midten av 1500-tallet etablerte portugisiske nybyggere fra Pernambuco en bosetning ved munningen av elva Paraíba, som fikk navnet Filipéia de Nossa Senhora das Neves. Dette er i dag delstatshovedstaden João Pessoa.
Området viste seg snart velegnet for dyrking av sukkerrør, og franske, nederlandske og portugisiske kolonister førte en langvarig kamp for å få kontroll over sukkerproduksjonen. Blant annet ble festningen Santa Catarina bygget nær João Pessoa for å beskytte byen mot nederlenderne, som skulle vise seg å være en stor trussel mot det portugisiske herredømmet i kolonien Brasil.
Siste par ut
Siste par ut er en barnelek.
Leken gjennomføres på en stor lekeplass eller på deler av en fotballbane. Banen deles inn i en liten og en stor rute, ved å slå en strek tvers,over parallelt med kortsiden på banen.
En person skal være fanger og bevege seg ute i det store området. De andre går sammen to og to og stiller seg parvis på ei rekke bak streken. Når fangeren roper «Siste par ut» slipper siste par i rekken hverandres hender og løper ut i det store området. Det skal løpe rundt fangeren og nå hverandre igjen før de passerer streken og stiller seg først i rekka. Hvis fangeren tar den ene av dem, bli de et nytt par og stiller først i rekka. Fangeren (den samme eller den nye) roper «Siste par ut» og slik går leken videre.
Stanse
Stanse er en maskin som utformer materiale ved hjelp av presskraft/slagkraft. Teknikken er at man har ønsket formet resultat på et verktøy, for så å slå det igjennom et arbeidsstykke, med stor presskraft.
Formålet kan være forskjellig, alt fra gravering, forming, bøying, hull og utsparinger til gjenging og nagling.
Religionsvitenskap
thumb|[[religion|Religiøse symboler:
Stanse
Fordelen ved stansing er at man slipper å bruke varme og teknikken kan benyttes på de aller fleste materialtyper, for eksempel plast, rustfritt stål og vanlig stål.
Religionsvitenskap
Øverste linje (fra venstre): Kristendom (gresk kors), jødedom (davidstjerne), hinduisme (om), bahai
Stanse
Nibler
En nibler er en større maskin med en revolver/turret som holder mange verktøy (mange funksjoner/typer slag). De nyere er CNC-styrt, og bearbeider hele plater. Disse maskinene programmeres på forhånd og kan utføre flere tusen slag i minuttet. De vanligste typer niblere har presskraft fra 20-60 tonn og bearbeider plater på opptil 2000x4000 mm med en tykkelse på sjelden mer enn 10 mm. Kombimaskiner har blitt mer aktuelt med årene, hvor maskinen også utfører laserskjæring kombinert med stansing/nibling. Platene holdes fast i klemmer på arbeidsbordet og hele bordet flyttes til aktuell posisjon hvor hammeren slår verktøyet igjennom platen. Maskinen jobber ut ifra et program, som blant annet må inneholde x-, y-, c- og t-akse.
x = Lengdegrad
Religionsvitenskap
Nest øverste linje:Islam, hedenske religioner solkors, kinesiske religioner, særlig taoisme (yin og yang), shinto (torii)
Stanse
Nibler
y = Breddegrad
Religionsvitenskap
Nest nederste linje:Buddhisme, sikhisme, jainisme (svastika), jain (ahimsasymbolet)
Stanse
Nibler
c = Vinkelen / vridningen på verktøyet
Religionsvitenskap
Nederste linje:Ayyavazhi, treenighetsgudinner (Triple Goddess, Diane de Poitiers' emblem), mantuansk kors, polsk naturreligion (Ręce Boga)]] Religionsvitenskap er en samfunnsvitenskapelig disiplin som studerer religiøse fenomener og trosretninger fra ulike synsvinkler. Religionsvitenskapen deler på den ene side arbeidsområde med teologi og andre kunnskapsgreiner som drøfter religionenes meningsinnhold, og på den annen side med sosiologi, psykologi, antropologi og andre kunnskapsgreiner som drøfter religionens funksjoner. De metodene disse siste disiplinene anvender karakteriseres gjerne som reduksjonisme.
Fagets historie
Religionsvitenskapens opprinnelse tidfestes gjerne til et foredrag som Max Müller holdt i London i februar 1870. Siden den tid har fagfeltet frambrakt mange teoretikere med høyst ulike arbeidsmetoder og innfallsvinkler, og svært ulike syn på hvordan religion og religioner skal kategoriseres og fortolkes. Studiet av religionsforskningen har blitt et fagfelt i seg selv, med ulike forsøk på systematisering av tilnærmingene til studiet av religion.
Stanse
Nibler
Programmer/produkter tegnes ofte først ved hjelp av datamaskiner i et CAD-program og konverteres til en NC-fil (numerical control) som maskinen leser.
Religionsvitenskap
Fagets historie
Sigmund Freud, Emile Durkheim og Karl Marx lanserte hver sin teori om årsaken til at religiøse forestillinger og handlemåter oppstår og utvikler seg. Sigmund Freud utarbeidet som ledd i sin kartlegging av menneskets underbevisste driftsliv en teori der religion springer ut av ulike former for fortrenging av grunnleggende psykiske behov. For Freud er derfor religionen egentlig et sykdomstegn i mennesket så vel som i samfunnet. Slike tilnærminger til religionsvitenskapen betegnes gjerne som funksjonalistiske, fordi de tar utgangspunktet i religionens observerbare funksjoner i individ og samfunn.
Stanse
Nibler
Maskinene passer godt til serieproduksjon og er forholdsvis billig i drift. En moderne nibler kan utføre jobber med en presisjon på flere hundredels millimeter.
Eksenterpresser
En eksenterpresse er en singel stansemaskin som oftest bare har et formål, eller en type verktøy. Disse har som regel meget høy presskraft (opptil 1 000 tonn) og kan utforme hele produkter på et slag ut fra et arbeidsstykke, eksempelvis et badekar eller en vask i metall.
Religionsvitenskap
Fagets historie
Religionsvitenskap deles også gjerne inn i underkategorier, som religionshistorie, religionssosiologi, religionsantropologi og religionspsykologi for å nevne noen. To norske religionspsykologer har markert seg i den underdisiplin som utviklet seg etter William James, nemlig Ola Raknes og Harald Schjelderup.
De siste årtiene har det innen religionsvitenskapen blitt større fokus på studiet av de ulike moderne religiøse retningene som teosofi og new age som har dukket opp i Vesten i det nittende og tjuende århundre, vestlig samtidsreligion, og på religiøse uttrykk i moderne massekultur, etter at disse formene for religiøsitet lenge ble ansett som uinteressante eller uvesentlige i akademisk sammenheng.
I Norge tilbys studier innen religionsvitenskap ved universitetene i Oslo, Bergen, Stavanger, Trondheim og Tromsø, samt ved Menighetsfakultetet. Ingvild Sælid Gilhus og Lisbeth Mikaelsson ved Universitetet i Bergen har skrevet innføringsbøker i emnet som også har nådd utenfor akademiske fagmiljøer.
Norske/nordiske fagtidsskrift er Din – tidsskrift for religion og kultur og Chaos – skandinavisk tidsskrift for religionshistoriske studier.
Einar Nyheim
Einar Nyheim (født 7. august 1929 i Lavik, Sogn og Fjordane, død 20. februar 1986) var en norsk politiker (SV). Han ble innvalgt på Stortinget fra Hordaland i 1973. Han var vararepresentant i perioden 1981–1985.
Vinter-X Games Aspen 2013
Vinter-X Games Aspen 2013 ble arrangert i Aspen i Colorado i USA fra 24. januar til 27. januar 2013.
Argument (magasin)
Argument er et studentmagasin. Det kommer ut fem ganger årlig og har fire seksjoner: Samfunn, kultur, naturvitenskap og et tema som varierer for hver utgave.
Magasinet er laget av studenter ved institusjoner tilknyttet Studentsamskipnaden i Oslo (SiO): Universitetet i Oslo, Handelshøyskolen BI, Norges idrettshøgskole, Norges veterinærhøyskole, Kunsthøyskolen i Oslo, Norges musikkhøyskole, Det teologiske menighetsfakultet og Arkitektur- og designhøyskolen i Oslo.
Historie
Argument ble startet i 2006 av Anne Viken, Marius Gustavson og Kristian Meisingset, med økonomisk støtte fra Universitetet i Oslo og Kulturstyret ved Universitetet i Oslo.
Magasinet ble fra starten av også distribuert via Narvesen. Det er også mulig å abonnere på Argument.
I 2007 ble Argument innvilget støtte fra mediepotten til Velferdstinget tilknyttet Studentsamskipnaden i Oslo (SiO), og kunne dermed vokse i størrelse ved å utvide nedslagsfelt fra bare UiO til alle SiOs institusjoner.
I 2011 ble Argument tildelt Årets studentpublikasjon under foreningsdagene ved SiO.
Täby kommune
Täby kommune er en kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Täby.
Tettsteder
Täby kommune har to tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Lobato
Lobato er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Union Pacific Railroad
Union Pacific Railroad er USAs største jernbaneselskap, grunnlagt i 1862. Union Pacifics jernbanenett dekker størstedelen av USA vest for Chicago. Selskapet har nådd sin størrelse ved å kjøpe opp flere mindre jernbaneselskaper, blant annet Kansas Pacific, Missouri Pacific, Chicago and North Western, Western Pacific, Missouri-Kansas-Texas, og senest (1996) Rio Grande og Southern Pacific. Hovedkonkurrenten er BNSF Railway som trafikkerer det samme geografiske området, og er nesten like stort.
Jernbanenettet
Union Pacific eier og bruker spor i 23 amerikanske delstater: Arizona, Arkansas, California, Colorado, Idaho, Illinois, Iowa, Kansas, Louisiana, Minnesota, Missouri, Montana, Nebraska, Nevada, New Mexico, Oklahoma, Oregon, Tennessee, Texas, Utah, Washington, Wisconsin og Wyoming. Jernbanenettet er inndelt i 21 administrative serviceenheter: Chicago, Council Bluffs, Commuter Operations, Denver, El Paso, Fort Worth, Houston, Kansas City, Livonia, Los Angeles, North Little Rock, North Platte, Portland, Roseville, San Antonio, Saint Louis, Tucson, Twin Cities, Utah, og Wichita. Hver enhet er igjen inndelt i flere mindre enheter som representerer banestrekninger fra 500 km hovedlinje til 15 kilometer sidespor.
Union Pacific har også avtale med konkurrerende selskaper, primært BNSF Railway, som gir Union Pacific rett til å trafikkere konkurrenters spor med egne tog og eget personell. Gjennom utleie av lokomotiv og avtale med andre selskaper kan Union Pacifics lokomotiver også ses på konkurrerende spor omkring i USA, Canada og Mexico.
Polideportivo Cachamay
Polideportivo Cachamay er et flerbruksstadion i Ciudad Guayana, Venezuela. Stadionet er mest brukt til fotballkamper og er hjemmebanen til Atlético Club Mineros de Guayana. Kapasiteten er på 41 100. Stadionet skal bli brukt under Copa América 2007.
Praktisk teologi
Praktisk teologi regnes som en av de fire sentrale disiplinene i en teologisk utdannelse. De andre disiplinene er systematisk teologi, kirkehistorie og bibelfag. Mens systematisk teologi handler om sentrale kristne dogmer (Gud, frelse, osv), handler praktisk teologi om hvordan disse dogmer omsettes i praktisk handling. Praktisk teologi kan sies å være «læren om menighetsbygging».
Fagets innhold
Praktisk teologi deles tradisjonelt inn i tre hovedområder : Fellesskap, undervisning og tjeneste.
Fagets historie
Faget har sine røtter helt tilbake til den tidligste kristne tid og gjennom middelalderen og reformasjonstiden. Dette gjelder den praktiske undervisningen for å lære opp nye personer til å være prester og diakoner eller til å inneha andre kirkelige funksjoner. Denne opplæringen foregikk gjerne mer gjennom praksis i den lokale menighet enn gjennom akademiske studier slik det er i dag. Som akademisk disiplin på universitetsnivå ble praktisk teologi etablert på begynnelsen av 1800-tallet gjennom arbeidet til den tyske teologen Friedrich Schleiermacher.
Jimmy Cox
Jimmy Cox (født 28. juli 1882, død i 3. mars 1925) var en amerikansk låtskriver kjent for flere populære hit-låter. Hans mest kjente sang, «Nobody Knows You When You're Down and Out», ble først gjort populær med Bessie Smiths innspilling fra 1929. I nyere tid er Eric Claptons innspilling i 1970 på Derek and the Dominoes' album Layla and Other Assorted Love Songs av de mest kjente, sammen med Claptons versjon på MTV Unplugged-album fra 1992.
Av andre kjente artister som har spilt inn sangen bør nevnes Peter, Paul and Mary, Otis Redding, John Lennon, Rod Stewart, Janis Joplin, B.B. King, Nina Simone og Sam Cooke.
Bietia
Bietia er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Disse billene lever på bakken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Kina.
Pierre Desprès
Pierre Desprès (født 1280/1288 i Montpezat-de-Quercy i Frankrike, død 16. mai 1361 i Avignon) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Aix i Frankrike.
Kardinal Desprès var et av de mange ofre for etterdønning av svartedauden som krevde særlig mange liv i Avignon: Mellom 28. mars og 25. juli 1931 døde om lag 6000 personer i Avignon, blant de rundt hundre biskoper og åtte eller ni kardinaler.
Svorka
Svorka er ei 40 km lang sideelv til Orklavassdraget, og renner i hovedsakelig Orkland kommune i Trøndelag. Den starter sør for Krokåtvatna (622 moh.) i Rennebu, og går rett nordøstover med tilsig av elva Trivja fra Holsjøen (532 moh.). Herfra fortsetter Svorka nordvestover med tilsig av Sagelva fra Svorksjøen (237 moh.), som er regulert og forsyner Svorkmo kraftverk. Selve Svorksjøen med dens tilførselselv Skolda ligger i Melhus kommune.
Svorkmo kraftverk har installert effekt på 55 MW, og utnytter en fallhøyde på 99 meter. Det ble utbygd i 1983.
Svorka renner ut i Orkla-elva ved Svorkmo i Orkland kommune.
Vassdraget oppstrøms inntaket til Svorkmo kraftverk ble i 2005 vernet mot kraftutbygging gjennom Supplering av Verneplan for vassdrag.
Grunnkretser i Kvinnherad kommune
Grunnkretser i Kvinnherad kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Kvinnherad kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Namsos Boligbyggelag
Namsos Boligbyggelag ble startet 20. februar 1946 og var et boligbyggelag som opererte i Namsos i Nord-Trøndelag.
Boligbyggelaget hadde vel 1000 medlemmer og forvaltet 500 boliger i 27 borettslag, sameier og andre selskap.
I 2015 fusjonerte Namsos Boligbyggelag med Trondheim og Omegn Boligbyggelag (TOBB).
Thomas Levet
Thomas Levet (født 5. september 1968) er en fransk profesjonell golfspiller. Han ble profesjonell i 1988, og spiller på Europatouren.
Alkestis
Alkestis (gresk: Ἄλκηστις, Alkēstis) er en athensk tragedie eller drama av tvetydig sjanger av den antikke greske dramatikeren Evripides. Den ble første gang satt opp og framført ved byfestivalen Dionysia i 438 f.Kr. Dikteren presenterte det som den siste delen av en tetralogi av skuespill som ikke hadde innbyrdes sammenheng i tragedietevlingen hvor han vant andreprisen. Dette opplegget var utenom det vanlige da den fjerde delen var normalt et satyrspill. Stykkets tvetydig, tragikomiske tone — som kan vurderes som en «munter romanse» eller «bitter ironisk» — har gitt teaterstykket betegnelsen «problemdrama». Alkestis er, muligens med unntak av Rhesos, den eldste bevarte drama av Evripides, skjønt på den tiden da stykket ble satt opp hadde dikteren allerede skrevet skuespill i 17 år.
Stykket forteller om Alkestis, Pelias' datter, som påtok seg å dø for sin ektemann Admetos, ble reddet under helten Herakles' opphold i Thessalia da han overvant underverdens guder og tvang dem til å gi Alkestis tilbake. Sofokles vant førsteprisen foran Evripides' tetrelogi med De kretiske kvinner, Alkemeon i Psofis, Telefos og Alkestis.
Ko Lipe
Ko Lipe (Thai: เกาะหลีเป๊ะ) er en øy i Adang-Rawi-arkipelet i Thailands Satun-provins.
Alkestis
Hendelsene forut for dramaets begynnelse
Lenge før hendelsene som er stykkets begynnelse var kong Admetos blitt bønnhørt av skjebnegudinnene moirene den gunst å få leve forbi den tildelte tid av hans død. Moirene ble overtalt til å tillate dette av guden Apollon (som hadde fått dem fulle). Denne uvanlige byttehandelen ble gjort etter at Apollon var blitt forvist fra Olympos for ni år og tilbrakte tiden i tjeneste hos kongen i Thessalia, en mann kjent for sin gjestemildhet og som behandlet Apollon godt. Guden ønsket derfor å komme med en gjenytelse og tilbød Admetos friheten fra døden. Gaven kom imidlertid med en ulempe; Admetos måtte finne en som kunne ta hans plass da Døden kom for å kreve ham.
Da tiden kom for Admetos å dø og han hadde fortsatt ikke funnet en som kunne erstattet ham. Hans far Feres var ikke villig til å ofre seg for sin sønn og mente at det var latterlig at han skulle bli bedt om å gi opp sitt liv som han var vel tilfreds med for denne merkelig avtalen. Til sist sa Admetos' oppofrende hustru Alkestis seg villig til å dø for at hennes ektemann skulle få leve ettersom hun ikke ville la sine barn bli farløse. Ved begynnelsen av skuespillet er hun nær ved å dø.
Handling
I stykkets prolog kommer guden Apollon ut av Admetos' hus i Ferai (dagens by Velestino i Magnesia), kledd i hvitt og bærer sin gylne bue, med den hensikt å forsøke å bli merket av den umiddelbare døden til Alkestis som ble trøstet innenfor. Han gir en redegjørelse av hendelsene som har ført fram til dette øyeblikket. Han hilser ankomsten til Thanatos (Døden) da han kommer, kledd i svart og bærende på et sverd. Han er der i rollen som psykopomp for å frakte Alkestis til underverden. Thanatos utfordret Apollons åpenbare forsvar av Alkestis og anklaget ham for «vridende lureri» da han hjalp Admetos å bedra døden i første omgang. Apollon beroliget ham og i et avsnitt med raske og godmodig utveksling, stikomyti, foreslår han å utsette Admetos' død, noe som blir sarkastisk avvist. «For en gangs skyld,» konkluderer Thanatos, «kan du ikke få hva som ikke er ditt.» beseiret forlater Apollon scenen rasende, men spår at en mann (Herakles) vil bryte Alkestis ut av Dødens klør. Alene med publikum advarer Thanatos at «dette var en gud av mange ord; men ord er ikke nok» før han dytter døren opp med spissen av sverdet og går langsomt inn i Admetos' palass.
Ankomsten til koret, eller sekvensen parodos, følger: et kor på femten menn fra Ferai, ledet av en korleder, koryphaios, ankommer teaterets sirkulære scene, orkestra. Korlederen klager på at de er i en tilstand av uvisshet, uvitende om de skal framføre sørgeritualer for deres dronning eller ikke. Korets lyriske sang, som de danser til mens de synger, består av i to parvise versestrofer og antistrofe. De syner om stillheten som møter deres søken for tegn på sorg, beviset på Alkestis' død. «Når godheten død,» klager de, «lider alle gode menn også.» Korlederen avslutter med å avslutte korets søken for håp: "Kongen har tømt alle ritualer."
Den første episode begynner med en tjenestepike som kommer ut av palasset i tårer. Da korlederen presser henne for nyheter gir hun et forvirrende svar: «Hun lever. Og er død.» Alkestis står, forklarer hun, i dette øyeblikk på terskelen mellom liv og død. Korlederen bekrefter ivrig at alle vanlige forberedelser har blitt gjort for hennes begravelse. Tjenestepiken forener seg med korlederen i å prise Alkestis' dyder. Hun gir en lang beskrivelse av Alkestis' bønner og forberedelser for å dø framfor å sørge da Alkestis gråt over at brudesengen ville ødelegge henne, omfavnet sine gråtende barn, og sa farvel til alle. Hun beskrev hvordan Admetos holdt den gråtende Alkestis i sine armer mens øyne klamret seg til synet av solens siste stråler. Tjenestepiken ønsket korlederen velkommen til palasset og går inn for å fortelle Admetos om deres ankomst.
Alkestis på sin dødsseng ba om i bytte for sitt offer at Admetos aldri giftet seg igjen, heller ikke glemte henne eller plasserte en fornærmet stemor med ansvaret for deres barn. Admetos samtykket til dette og lovte også å føre et liv i høytidelighet til hennes ære, avstå fra den glede og moro som var en tett del av hans hus. Deretter dør Alkestis.
Kort tid etterpå ankommer Admetos' gamle venn Herakles til huset, men har ingen ide om den sorg som hviler over stedet. Ikke villig til å avvise en gjest besluttet kongen å ikke belaste Herakles med de sørgelige nyhetene og instruerer tjenerne om å ønske ham velkommen og holde munn. Ved å gjøre dette brøt Admetos sitt løfte til Alkestis om å avholde seg fra glede og moro i tiden etter hennes død. Herakles er sorgløs og blir full, noe som irriterer tjenerne som elsker sin husfrue og bitter over at de ikke kan si noe og sørge over henne. Til sist er det en av tjenerne som glemmer seg og forteller irritert gjesten over hvor upassende han oppfører seg i sorgens hus.
Jonny Dunders elektriska Circus
Jonny Dunders elektriska Circus er et konsertalbum med Stefan Sundström, utgitt den 15. april 2011. Albumet ble innspilt i Debaser i Stockholm.
Alkestis
Tolkning
Litteraturforskere har et mangfoldig syn på hvordan å kategorisere dramaets sjanger. Det har både tragiske som komiske elementer og ble framført istedenfor det konvensjonelle satyrspillet da det første gang ble satt opp. Ved dens blanding av tragiske og komiske elementer er det mer et satyrspill enn tragedie, men det er heller ikke et renskåret satyrspill som vanligvis er en kort og grov farse karakterisert av et kor av satyrer. Dog har Herakles satyrens rolle i stykket.
Det synes klart at Evripides har strukket de konvensjonelt forståtte grensene for sjangrene: Alkestis er på samme tid tragisk, tragikomisk, romantisk, fantastisk, komisk, realistisk, og ironisk. Figurene er tvetydig og inkonsekvente. Admetos er tragisk, from, dydig, selvopptatt, men også edel og gjestemild. Alkestis er en mønstergyldig hustru, naiv, selvoppofrende, og uvirkelig, i sentrum av dramaet samtidig som hun er ubetydelig for handlingen, men heller ikke Admetos styrer handlingen. Alketis både elsker sin ektemann og elsker ham ikke; Admetos elsker sin hustru, men også seg selv.
Alkestis er også interessant for kvinneforskningen. Kritikere har indikert at dramaets sentrale fokus er Admetos framfor Alkestis og forskere har studert stykkets patriarkalske aspekter. Alkestis' heroisme og retorikk bærer tradisjonelle mannlige kvaliteter som forstått av athenerne på 400-tallet f.Kr. Disse kvalitetene gjør henne til «mer mannlig» enn Admetos som lar henne dø i sitt sted. Åpenbart viser stykket i Alkestis' uselviske ofring av sitt eget liv for å redde sin ektemann i hvilken grad den greske moral i antikken og kvinners rolle i det gresk samfunn er svært forskjellig fra dagens Hellas.
Erfaringen med døden, både for den døende og for de etterlatte, er en prosess i en bestemt form og kontinuitet. Grekerne konstruerte deres møte med døden på et lignende vis og markerte sorgens stadier i rituelle former. Homers Iliaden forteller i detaljer hvordan Akilles bevegde seg fra sjokk til mulig selvmorderisk sorg ved Patroklos' død og videre til raseri. Admetos gjennomgår en lignende prosess som endrer ham, men ikke i samme grad og omfatning som Akilles, men viser at døden er en overgangspassasje for både den døde som de etterlatte, og en nødvendighet for gresk drama.
Alkestis kan således vurderes som en selvreflekterende tragedie hvor Evripedes underminerer de 'fakta' han selv presenterer, det vil si at Alkestis dør og deretter vender tilbake til livet og således fokuserer på de emner som er fundamentale for den dramatiske og poetiske representasjon: språket og den visuelle oppfatning.
Moderne oversettelser
Stykket er oversatt til norsk ved Egil Kraggerud:
Det finnes i flere oversettelser til engelsk, blant annet:
Jubalon
Jubalon er Onkel Skrues halvbror, som er en figur laget av William Van Horn. Han opptrer veldig sjelden, men i nyere tid kan vi finne ham i noen historier i Donald Duck & Co. Jubalon er halvbror til onkel Skrue etter at hans skotske far Fergus McDuck hadde et kortvarig forhold til Jubalons mor etter at Skrues mor gikk bort.
Eksterne lenker
Clan McDuck
Alpenes store nordvegger
Alpenes store nordvegger (også: De klassiske nordveggene) er en betegnelse på de største, vanskeligste og/eller farligste nordveggene i Alpene.
Luiziana
Luiziana er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Alpenes store nordvegger
Alpenes tre store nordvegger (også «Trilogien») er de tre aller ypperste:
I den utvidede gruppen kalt Alpenes seks store nordvegger finnes de følgende i tillegg til de tre ovennevnte:
Iblant brukes også begrepet Alpenes fire store nordvegger, og da menes de tre største pluss en av de andre, vanligvis Petit-Dru.
I 1938 brukte Fritz Kasparek, en av førstebestigerne av Eigers nordvegg, som den første begrepet «de tre store veggproblemene». Anderl Heckmair var Kaspareks klatrekamerat på den tiden, og elleve år senere tok han opp igjen terminologien i tittelen på sin bok Die drei letzten Probleme der Alpen (1949).
Begrunnelse for oppføring i kategorien
Det er først og fremst alpinsportslige og historiske årsaker som har gitt de enkelte veggene plass i kategorien «stor nordvegg»; den absolutte høyden på veggen er mindre avgjørende. Begrepet «stor nordvegg» er altså ikke ensbetydende med «høy nordvegg». Det er mange høye nordvegger i Alpene, men altså bare seks i gruppen «stor nordvegg». For eksempel er nordveggen på Triglav i De juliske Alpene med sine 1500 meter en av de høyeste fjellveggene i Alpene. Men Triglav er forholdsvis lett å forsere, og regnes derfor ikke som en «stor nordvegg». Enkelte av de «store nordveggene» er egentlig nordvest- (f.eks. Eiger) eller nordøstvegger (Piz Badile), og kalles nordvegger for enkelthets skyld, og fordi det letter en enhetlig kategorisering.
Avklaring av begrepet «nordvegg»
Alpinklatrere knytter begrepet «nordvegg» til spesielle alpine vanskeligheter og farer som ikke forbindes med øst-, sør- eller vestvegger. På den nordlige halvkule har høye fjells skyggefulle nordvegger ofte mange ispartier og en større vanskelighetsgrad enn tilsvarende vegger som vender i de andre himmelretningene. Innen alpin klatresport står begrepet «nordvegg» for kulde og fare. Her står Eigers nordvegg i en særstilling, og bærer fortjent tilnavnet «Mordveggen» gjennom en rekke mislykkede bestigningsforsøk med dødelig utfall.
Andre store nordvegger i Alpene
Ved siden av de seks ovennevnte nordveggene finnes det en rekke andre kjente nordvegger i Alpene med høy vanskelighetsgrad, framfor alt:
Isfri fjellvegger
De store rene fjell-nordveggene i Alpene befinner seg i Øst-Alpene:
Jacqueline Kennedy Onassis
Jacqueline Lee Bouvier «Jackie» Kennedy Onassis (født 28. juli 1929, død 19. mai 1994) var ektefellen til den 35. amerikanske presidenten John F. Kennedy og var førstedame fra 1961 frem til drapet på hennes ektemann i 1963. Fem år senere giftet hun seg med den greske skipsrederen Aristoteles Onassis, som hun var gift med frem til hans død i 1975.
Bakgrunn
Hun var eldste datter av aksjemegleren John «Black Jack» Vernon Bouvier III og hans kone Janet Norton Lee Bouvier Auchincloss Morris.
Hun tilbrakte sine yngste år dels i New York City og på familiens eiendom i East Hampton, Suffolk County på Long Island. Etter at foreldrene ble skilt i 1940, delte hun og søsteren Lee tiden mellom morens to nye boliger i McLean, Fairfax i Virginia og i Newport, Rhode Island,og farens hjem i New York City og på Long Island. Hun gikk på den private jenteskolen Chapin School på Manhattan i New York City.
I de følgende årene gikk hun på de eksklusive, private jenteskolene Holton-Arms School i Bethesda i Maryland og Miss Porter's School i Farmington, Hartford County i Connecticut før hun i 1947 ble introdusert for sosieteten i New York, hvor hun vakte oppsikt.
Hun tok deretter høyere utdannelse, første to år ved college i New York, deretter ved universitetet i Grenoble og ved Sorbonne i Paris, før hun tok en Bachelor of Arts i fransk litteratur ved George Washington University i 1951.
Etter utdannelsen arbeidet hun i avisen Washington Times-Herald. Hennes første intervju var av Pat Nixon og senere også av politiske størrelser som den daværende visepresidenten Richard Nixon og sin kommende ektemann John F. Kennedy, som da satt i Representantenes hus. Tema i intervjuene ble stadig mer politisk betonte, som forholdet til Sovjetunionen, Koreakrigen og det økende amerikanske engasjementet i Sørøst-Asia. Et av hennes siste oppdrag var å dekke kroningen av den britiske dronningen Elisabeth II 2. juni 1953.
Kennedy-familien
Hun giftet seg med John F. Kennedy 12. september 1953 i Newport, Rhode Island.
Perioden etter drapet på Kennedy
Jacqueline Kennedy hadde holdt en lav profil etter sønnen Patricks død, men i november gjorde hun sin første offisielle opptreden, da hun fulgte sin ektemann til Dallas i Texas, hvor han ble skutt og drept 22. november 1963.
Ekteskapet med Onassis
20. oktober 1968 giftet hun seg med Aristoteles Onassis, en gresk skipsreder, på øya Skorpios, Hellas. Ekteskapet var ikke veldig lykkelig, og ekteparet tilbrakte lite tid sammen. Onassis var på randen til å søke om skilsmisse da han døde 15. mars 1975.
Forlagsredaktør
Hun arbeidet senere som forlagsredaktør i Doubleday og tilbrakte sine siste år mest i New York. I 1994 ble fikk hun påvist kreftsykdom (Non-Hodgkins lymfom). Hun døde i sin leilighet på Fifth Avenue mens hun sov, 19. mai 1994 kl. 21:15. Hun ble 64 år.
Ettermæle
Som presidentfrue var hun meget populær og var et moteikon. Da hun fulgte med presidenten på et besøk til Paris, vitset han med at han bare var mannen «som følger fru Kennedy til Paris».
Åbo domkirke
Åbo domkirke ved Aura å, Åbo i Finland og er stiftskirke i Åbo erkestift, kirken er viet jomfru Maria. Kirken er oppført på slutten av 1200-tallet og ble innviet som biskopskirke den 17. juni 1300. Kirken har flere ganger blitt utvidet og ved Åbos brann i 1827 ble kirken skadet og gjennomgikk omfattende reparasjoner, blant annet ble et nytt spir bygget.
The Street
The Street har flere betydninger:
Se også:
Upplands Väsby kommune
Upplands Väsby kommune er en kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Upplands Väsby.
Tettsteder
Upplands Väsby kommune har tre tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Fylkesvei 804
Fylkesvei 804 (Fv804) går mellom Hattfjelldal sentrum og Ivarrud i Hattfjelldal. Veiens lengde er 21,7 km.
Historie
Veien mellom Hattfjelldal og Unkerelv bru ble bygd mellom 1910 og 1913. Unkerelv bru var bygd 1901–02 og erstattet av ny bru i 1966. Fram til Ivarrud sto veien ferdig i 1920.
Sommeren 2002 ble veien kraftig utbedret, forkortet fra 23 km til 21,7 km og asfaltert.
Veiarbeidet ble avsluttet i september 2002. Utbedringen ble markert ved en seremoni den 19. oktober 2002 med vegsjefen for Nordland, Arne Løvmo, fylkesråd Alf Ivar Samuelsen, Hattfjelldals ordfører og to tidligere ordførere til stede, sammen med norske og svenske skole-elever.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Shay Given
Seamus John James «Shay» Given (født 20. april 1976) er en irsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Karrieren
Given startet karrieren sin for lokallaget Lifford Celtic da han var 14 år gammel. I en juniorcup i Dundalk kom Lifford Celtic til semifinalen, og Given viste frem sitt enorme keepertalent.
Celtic inviterte ham på prøvespill da han var 15 år gammel, og signerte for dem i en alder av 16, da irske Liam Brady var manager der.
Han var i Celtic i to år, og spilte for U18-laget deres i den skotske ligaen. Høydepunktet var da han kom inn fra benken i en seniorkamp mot Rangers den 1. januar 1994. Rangers vant 4-2.
Blackburn
I 1994 ble han solgt til Blackburn av manager Kenny Dalglish. Selv om han presterte godt da han fikk sjansen for førstelaget, så klarte han ikke å utkonkurrere den engelske landslagskeeperen Tim Flowers. Derfor ble han utlånt til Swindon og Sunderland etter kun å ha spilt to kamper for Blackburn. I Sunderland overbeviste han stort, da han holdt buret rent i 16 av 17 kamper.
Selv om han kom tilbake til Blackburn fikk han sin vinnermedalje for Sunderlands seier i 1. divisjon (i dag Championship), fordi han hadde spilt flere enn ti kamper for klubben.
Newcastle
Dalglish ble senere manager for Newcastle United og en av hans første kjøp var Shay Given for £1,5 million i 1997. Given ble umiddelbart førstekeeper, og utkonkurrerte Pavel Srnicek, Shaka Hislop og Steve Harper. Han spilte i FA-cup-finalen i 1998, men spilte ikke i finalen i 1999, fordi Steve Harper ble foretrukket. Given fikk tilbake plassen på slutten av 1999/2000-sesongen.
Senere mistet Given plassen til Harper igjen. Denne gangen på grunn av skade. Derfor la Given inn en forespørsel om overgang. Dette var en protest, og han hadde ikke noe ønske om å forlate klubben. Forespørselen ble avvist, og han fikk tilbake plassen etter at Steve Harper skadet seg på trening. I 2001/2002-sesongen spilte han hver eneste kamp, og ble tatt ut på Årets lag i Premier League. Han deltok i VM i fotball 2002 i Sør-Korea og Japan, men kunne ikke forhindre at Irland ble slått ut av etter straffesparkkonkurranse.