cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermann Schlegel
Hermann Schlegel (født 10. juni 1804 i Altenburg i hertugdømmet Sachsen-Gotha-Altenburg, død 17. januar 1884 i Leiden i Nederland) var en tysk zoolog. Han var far til sinologen Gustaaf Schlegel.
Liv og virke
Schlegel var sønn av en messingsmed. Faren samlet på sommerfugler, og vekket Hermanns interesse for naturen. Et funn av et våkereir førte til at han ble interessert i fugler, og til at han traff Christian Ludwig Brehm. Etter å ha arbeidet for faren en periode, drog han til Wien. I 1824 fulgte Schlegel forelesninger av Johann Jakob Heckel og Leopold Fitzinger. Et anbefalingsbrev fra Brehm førte til at han ble ansatt ved Naturhistorisches Museum.
Changpung
Changpung (Changpung kun) er et fylke i provinsen Nord-Hwanghae i Nord-Korea.
Hermann Schlegel
Liv og virke
Etter ett år ble han anbefalt til Coenraad Jacob Temminck, som var direktør ved det naturhistoriske museet i Leiden. Schlegel begynte som Temmincks assistent, og arbeidet først mest med krypdyr. Det var meningen at Schlegel skulle reise til Java, men dødsfallet til Heinrich Boie stanset den planen. Etter hvert arbeidet Schlegel også med andre dyregrupper, og da Temminck døde i 1858, overtok han som direktør ved museet.
Changpung
Administrativ inndeling
Fylket er delt inn i en ŭp (småby) og 22 ri (landsby).
Johan Kjeldahl
Johan Gustav Christoffer Thorsager Kjeldahl (født 16. august 1849 i Jægerspris på Sjælland i Danmark, død 18. juli 1900 i Thisvilde på Sjælland) var en dansk kjemiker som utviklet en metode for bestemmelse av mengden av nitrogen i bestemte organiske forbindelser ved hjelp av en teknikk som kalles Kjeldahl-metoden.
Kjeldahls arbeidsplass var på Carlsberglaboratoriet der han var leder av den kjemiske avdeling fra dets begynnelse i 1876 og til sin død i 1900. Det var her han i 1883 gjorde sin oppdagelse av Kjeldahl-metoden.
Norges institusjon for menneskerettigheter
Norges institusjon for menneskerettigheter (NIM) er en norsk statlig institusjon som ble vedtatt opprettet av Stortinget gjennom en særlov i mai 2015. Den er internasjonalt akseptert som nasjonal institusjon for menneskerettigheter i Norge. Institusjonen har som hovedoppgave å fremme og beskytte menneskerettighetene i tråd med Norges Grunnlov, menneskerettsloven og øvrig lovgivning, internasjonale traktater og folkeretten for øvrig.
Dette gjør institusjonen først og fremst ved å gi råd til offentlige myndigheter om gjennomføringen av Norges menneskerettsforpliktelser, å bygge bro mellom ulike menneskerettsaktører og å overvåke menneskerettssituasjonen i Norge.
NIM er tilsluttet Den globale alliansen for nasjonale institusjoner for menneskerettigheter (GANHRI), og ble i juni 2017 akkreditert med såkalt A-status. Akkrediteringen innebærer blant annet at institusjonen har møte- og talerett i en rekke FN-møter og prosesser på menneskerettsområdet.
Bakgrunnen
I 1991 la en internasjonal arbeidsgruppe frem de såkalte Paris-prinsippene, som anbefaler hva en nasjonal institusjon bør jobbe med, hvordan den bør jobbe og hvordan den bør sikres uavhengighet fra statsmaktene. Prinsippene ble vedtatt av FNs Generalforsamling i 1993. Siden den gang har Paris-prinsippene vært et autoritativt grunnlagsdokument for de nasjonale institusjonene, og vurderingen av de enkelte institusjonenes status i GANHRI-systemet vurderes ut ifra hvilken grad de arbeider i tråd med prinsippene. En institusjon kan akkrediteres med A-status, som betyr at institusjonen fullt ut overholder prinsippene, B-status, som betyr at institusjonen ikke fullt ut overholder prinsippene, eller C-status, som betyr at institusjonen ikke overholder prinsippene.
Tidligere var NIM tilknyttet Norsk senter for menneskerettigheter (SMR) ved Universitetet i Oslo. Institusjonen fikk A-status i 2006, men ble nedgradert til B-status i 2011. I en konsulentrapport utarbeidet på forespørsel fra Utenriksdepartementet i 2010 ble det pekt på at SMRs manglende resultater skyldtes organiseringen av institusjonsarbeidet ved senteret, svakheter ved senterets hjemmelsgrunnlag, størrelsen på bevilgningen og prinsipielle vanskeligheter med å forene rollene som nasjonal institusjon og å være en del av Universitetet i Oslo. I 2014 vedtok Stortinget å opprette en ny nasjonal institusjon for menneskerettigheter, og satte deretter ned en arbeidsgruppe. Institusjonen ble opprettet i medhold av NIM-loven 22. mai 2015. Cecilie Østensen Berglund ble valgt som styreleder, og ble etterfulgt i desember 2016 av Åsne Julsrud. Petter Fredrik Wille ble oppnevnt som NIMs første direktør i november 2015. Wille fratrådte i 2018 og ble etterfulgt av Adele Matheson Mestad, som ble konstituert som fungerende direktør fra 1. oktober 2018 og formelt fikk stillingen i mars 2019. Institusjonen har også et rådgivende utvalg som skal bidra med informasjon, råd og innspill til institusjonens arbeid.
Fra januar 2017 ble Gáldu – Kompetansesenteret for urfolks rettigheter innlemmet som en del av Nasjonal institusjon for menneskerettigheter. Institusjonen består dermed av to kontorer – et i Kautokeino og et i Oslo.
Oppgaver
Nasjonal institusjons oppgaver er fastlagt i NIM-loven. I tillegg har Stortinget vedtatt en instruks for virksomheten til institusjonen. Ifølge NIM-loven § 3 skal Nasjonal institusjon bidra til å styrke gjennomføringen av menneskerettighetene, særlig ved å:
Nasjonal institusjon skal ikke prøve enkeltsaker om krenkelse av menneskerettigheter. Slike saker må man heller ta til klageorganer i forvaltningen, ombudsordninger, domstolene eller eventuelt internasjonale menneskerettsorganer.
Institusjonen legger årlig frem en melding til Stortinget om institusjonens virksomhet og utviklingen av menneskerettighetssituasjonen i Norge. NIM har så langt lagt frem fire årsmeldinger til Stortinget. I tillegg har institusjonen utgitt flere temarapporter om ulike menneskerettslige problemstillinger, blant annet om personvern, omsorg for enslige mindreårige asylsøkere, sjøsamenes rett til sjøfiske, vold og overgrep i samiske samfunn, menneskerettslige rammer for domstolenes uavhengighet og eldres menneskerettigheter.
En annen sentral oppgave for NIM er internasjonal rapportering til ulike organer innenfor FN, som CRPD, CERD, HRC og CAT.
NIM behandler ikke enkeltklager. I Norge kan man i stedet klage til kommunen, Fylkesmannen eller en nemnd, i tillegg til at det finnes ulike ombudsordninger å henvende seg til, som Sivilombudsmannen, Likestillings- og diskrimineringsombudet og Pasient- og brukerombudet.
Alexander Richardson
Alexander Whitmore Colquhoun Richardson (født 11. mai 1887, død 22. juli 1964) var en britisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.
Richardson vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på firerboben «Storbritannia II» som kom på andreplass bak Sveits. De andre på det britiske sølvlaget var Ralph Broome, Thomas Arnold og Rodney Soher.
Venus’ faser
Venus' faser er de ulike variasjonene av lys ett på planetens overflate, på samme måte som månefaser. De første registrerte observasjonene av fasene var de teleskopiske observasjonene av Galileo Galilei i 1610. Selv om den ekstreme halvmånefasen til Venus er blitt observert med det blotte øyet er der ingen ubestridelige historiske (før teleskopet) registreringer av at den er observert.
Liechtenstein under Sommer-OL for ungdom 2010
Liechtenstein deltok i Sommer-OL for ungdom 2010 fra 14. til 26. august 2010 i Singapore. Troppen bestod av tre utøvere.
Dicranoderes
Dicranoderes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, kraftig, blankt svart trebukk. Antennene er kraftige og litt lengre enn kroppen, hvert ledd med lys rot og svart spiss. Pronotum er betydelig bredere enn langt, med to tenner på hver sidekant. Dekkvingene nesten jevnbrede, blanke uten synlig punktering. Beina er nokså tynne og middels lange.
Utbredelse
Arten lever i Bolivia og det østlige Brasil.
Annabella Stropparo
Annabella Stropparo (født 4. juli 1968) er en italiensk terrengsyklist.
Somaly Mam
Somaly Mam (født 1970) er en kambodsjansk kvinne som har markert seg i kampen mot utnyttelse av barn og kvinner, både i Kambodsja og i andre land i Asia. Etter å ha blitt tvunget til prostitusjon startet hun Afesip (Agir pour les femmes en situation précaire – Kjemp for kvinner i en kritisk situasjon).
Den transteoretiske modellen
Den transteoretiske modellen er en stadiemodell for endring av atferd. Modellen analyserer stadiene og de mentale prosessene som mennesker gjennomgår når de ønsker å endre en atferd, og foreslår ulike mål for behandling og helseintervensjoner for hvert av de 5 stadiene. Modellen ble utviklet av psykologene James Prochaska og Carlo DiClemento på 1980-tallet, og ble opprinnelige utviklet for behandling av avhengighetsatferd, som rusmiddelavhengighet. Modellen brukes i dag også for å modifisere andre helseatferder som trening og mammografi.
Rodney Soher
Rodney Ewart Soher (født 27. november 1893, død 25. januar 1983) var en britisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.
Den transteoretiske modellen
Bruk av den transteoretiske modellen i praksis
Forskning viser at personer beveger seg frem og tilbake mellom de ulike stadiene når de prøver å endre helseatferden. Dette bør da også tas hensyn til ved utforming av helseintervensjoner. Mange må prøve gjentatte ganger før de når målet. Den transteoretiske modellen kalles derfor gjerne ”spiralmodell” fordi stadiene ikke alltid følges lineært, men da heller i sykluser. Samtidig vil tilbakefall føre til at man rykker tilbake til tidligere stadier. Dette gjør dessuten at modellen virker mer realistisk, da det ikke er naturlig at atferdsendring foregår problemfritt.
USC Interactive Media & Games Division
University of Southern Californias School of Cinematic Arts' Interactive Media & Games Division begynte å ta opp Master of Fine Arts-studenter i 2002. Avdelingen tilbyr både undergraduate- (B. A.) og graduate- (M. F. A.) programmer i interaktive medier og spilldesign. Programmene inkluderer kurs i spilldesign, utvikling, lyd, animasjon så vel som eksperimentelt arbeid i engasjerende grensesnitt, transmedielt design, og interaktiv kino.
Den transteoretiske modellen
Bruk av den transteoretiske modellen i praksis
Ulike helseintervensjoner må iverksettes på de ulike stadiene, slik at tiltakene tilpasses de enkelte individene og deres motivasjonsnivå. For eksempel vil terapi være mer effektivt på forberedelses- og handlingsstadiet, mens helsefremming, for eksempel gjennom massemedia, vil være mer hensiktsmessig på prekontemplerings- og kontempleringsstadiet.
USC Interactive Media & Games Division
I 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, og 2015, ble USC kåret som det beste designprogramet for spill i Nord-Amerika av Princeton Review.
Den transteoretiske modellen
Den transteoretiske modellen og røykeslutt
Den transteoretiske modellen er mye brukt til utforming av røykesluttprogrammer. Blant annet har det vært fokusert på å utforme helseintervensjoner som flytter mennesker fra prekontempleringsstadiet til kontempleringsstadiet når det gjelder holdninger til røyking, ved å fokusere på de negative helsekonsekvensene ved røyking og de negative holdningene folk har mot røyking. For å flytte folk fra kontempleringsfasen til handlingsfasen kreves det at røykeren utvikler et program for hvordan han/hun skal slutte, i tillegg til at personen må ha en klar oppfatning av hvilke vanskeligheter som forbindes med røykeslutt. Det tar typisk tre til fem sykluser gjennom handlingsstadiet før røykere klarer å slutte.
Fellesforbundet for Sjøfolk
Fellesforbundet for Sjøfolk (FFFS) er et forbund som organiserer seilende sjøansatte.
Den transteoretiske modellen
Den transteoretiske modellen og røykeslutt
Det finnes imidlertid ikke konsistent empirisk belegg for at røykesluttintervensjoner, dannet på bakgrunn av den transteoretiske modellen, er effektive.
Fellesforbundet for Sjøfolk
Forbundet ble dannet 21. oktober 2000 etter initiativ fra Leif R. Vervik. Det ble etablert som Seilende Oljearbeideres Forening (SOF). Det endret navn i 2004. Forbundet er ikke tilknyttet LO eller Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund og er et politisk uavhengig forbund. Medlemsbladet heter Dråpen.
Forbundet jobber med både arbeidstaker spørsmål, som konflikter eller tariff sprøsmål, og mer tyngre arbeidsrett. Eksempler på sistnevnte er saken om «Tvungen tarifftrekk», «62 års-saken» og så videre.
Landsmøtet er høyeste myndighet.
Rodney Soher
Soher vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på firerboben «Storbritannia II» som kom på andreplass bak Sveits. De andre på sølvlaget var Ralph Broome, Thomas Arnold og Alexander Richardson.
Fellesforbundet for Sjøfolk
Forbundet har ikke tillitsvalgte.
Thurntaxisia
Thurntaxisia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Ganske store (gjerne 18 - 25 millimeter), kraftige, svarte praktbiller uten metallglans, men med litt fettaktig glans. Hodet er nokså lite, pronotum stort og hvelvet, tett punktert. Dekkvingene er noe tilspissede med opphøyde lengderibber.
Levevis
Larvene utvikler seg i tørr, hard, død ved, utviklingen tar omtrent fem år. De voksne billene er aktive om sommeren.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Europa og det nære Østen, dessuten i Namibia.
Forneselva
Forneselva (nordsamisk: Jiekŋajohka) er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den har utspring i Lyngsalpan sør for Kjosen, og renner mot nord til den munner ut i Kjosen ved Fornes, 3 km øst for Jøvik. Elva er 10,25 km lang, og har et nedbørfelt på 34,19 km². Middelvannføringen ved munningen er 2,37 m³/s.
Forneselva har to hovedtilløp. Det lengste kommer fra Fornesdalsvatnet øverst i Fornesdalen, mens det andre og mest vannrike kommer fra Fornesbreen. Ved munningen ligger store grusavsetninger, som blir utnyttet i et av fylkets største grustak.
I desember 2010 ble Fjellkraft Forneselva AS gitt konsesjon for utbygging av Forneselva kraftverk. Kraftverket vil utnytte fallet i elva fra kote 118 til kote 2 ved munningen, og vil få en årlig produksjon på 15,5 GWh. Inntaket ligger like utenfor grensa til Lyngsalpan landskapsvernområde.
Danmark rundt 2023
PostNord Danmark rundt 2023 var et sykkelritt i Danmark med oppstart 15. august 2023 og målgang 19. august 2023. Rittet var for mannlige, profesjonelle syklister, og var en del av UCI ProSeries 2023.
Mads Pedersen vant rittet.
Chester Lyman
Chester Smith Lyman (født 13. januar 1814 i Manchester, Connecticut, død 29. januar 1890) var en amerikansk lærer, prest og astronom.
Han ble født i Manchester, Connecticut. Foreldrene var Chester og Mary Smith Lyman. Lyman er etterkommer av Richard Lynn, en nybygger som kom til Amerika i 1631. Han viste tidlig interesse for astronomi og realfag. Innen 1833 hadde han skaffet seg innpass på Yale og ble uteksaminert i 1837. I hans yngre år var han redaktør for Yale Literary Magazine, og han var medlem av Skull and Bones. Han tjenestegjorde også i to år som leder for Ellington School før han studerte teologi ved Union and Yale seminaries. Av helsemessige årsaker begynte han da å reise.
I 1846 seilte han til Hawaii hvor han ble værende i et år. Mens han vær der besøkte han misjonærer, inkludert sin fjerne slektning David Belden Lyman :75 I 1874 seilte han til California. Der jobbet han som landmåler og kartla rancher og tettsteder. I noen måneder slutten han seg til gullrushet i California før han returnerte til oppmålingen. I 1850 giftet han seg med Delia W. Wood og bosatte seg i New Haven. Paret fikk seks barn hvorav fire overlevde til å bli voksne.
Han ble professor i industriell mekanikk og fysikk ved Yales Sheffield Scientific School og var ansett som en eminent lærd. Han oppfant det kombinerte passasjeinstrumentet og senitteleskopet som ble brukt til å bestemme breddegrader, herunder på Hawaii. Han satt i styret for lederne ved Yale-observatoriet, og i desember 1866 ble han den første til å observere ringen med lys rundt Venus når planeten var i nedre konjunksjon. Denne observasjonen bidro til å bekrefte eksistensen av en atmosfære rundt planeten. Han tok patent på et design for en bølgemaskin i 1867. I 1871 ble han professor i astronomi og fysikk ved den samme institusjonen og senere utelukkende i astronomi i 1884 da han helse begynte å bli dårlig. Han gikk av som professor emeritus i 1889. Han ble siden direktør ved Yale-observatoriet og hadde den stillingen frem til sin død. Han døde som et resultat av slag som holdt ham bundet til hjemmet de siste to årene av sitt liv.
Chester Lyman var æresmedlem av British Association for the Advancement of Science. Han fungerte som president for Connecticut Academy of Arts and Sciences i 20 år. Hans sønn, Chester W. Lyman, etablerte foredragsserien Chester S. Lyman ved Yale til minne om sin far.
Evelyn Rasmussen Osazuwa
Evelyn Rasmussen Osazuwa (født 15. mai 1986 i Oslo) er en norsk skuespiller og slampoet.
Bakgrunn og virke
Osazuwa er utdannet fra Nordic Black Express (Nordic Black Theatre) i Oslo, TVI Acting Studio i New York og Teaterhøjskolen Rødkilde i Danmark. Etter endt utdanning i 2011 har hun arbeidet frilans som skuespiller og slampoet.
Som skuespiller har hun arbeidet både med TV og teater, og er mest kjent for rollene Amanda Anker-Hansen i TV-serien Hotel Cæsar og Anna Smythe i Dplay-serien Oljefondet.
Som slampoet har hun opptrådt på diverse arrangementer, bl.a Slottsfjellfestivalen, Litteraturfestivalen i Lillehammer, Nationaltheatret og i regi av Det kongelige slott ved Prinsesse Ingrid Alexandras konfirmasjon. I tillegg har hun skrevet og spilt i slampoesiforestillingene “Fiskestang? En slampoesikonsert” (Nordic Black Theatre), “Karatekidden” (Det Andre Teatret) og "Fruen fra Havet"(Nationaltheatret). Sistnevnte sammen med bluesmusiker Amund Maarud.
I 2016 ble Osazuwa norsk mester i slampoesi og svensk mester i teamslam. I 2017 ble hun både første kvinne og første skandinav til å vinne VM i slampoesi under «Grande Slam» i Paris.
Kulturminnesøk
Kulturminnesøk er en nettportal som inneholder en samlet oversikt over fredete kulturminner i Norge. Nettportalen ble opprettet av Riksantikvaren desember 2009 og gjør deler av kulturminnedatabasen Askeladden tilgjengelig for et allment publikum. Ved tidspunktet for opprettelsen inneholdt den ca. 80,000 kulturminner, og i 2012 ca. 140,000.
Aegoidus
Aegoidus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, mursteinsrøde til svarte trebukker, dekkvingene gjerne med gule tverrstriper. Antennene er kraftige og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er betydelig bredere enn langt, med to korte tenner på hver sidekant. Dekkvingene nesten jevnbrede, ofte med tre gule tverrbånd. Beina er nokså tynne og middels lange.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Panama i nord til Peru i sør.
Kristoffer Kleven Solberg
Kristoffer Kleven Solberg (født 6. april 1991 i Tønsberg) er en norsk ishockeyspiller.
Han begynte sin karriere i TOIK (Tønsberg og omegn ishockeyklubb) og gikk senere videre til Norges Toppidrettsgymnas i 2007/08. Etter tre år med spill for Frisk Asker signerte han for moderklubben Tønsberg Vikings i 2010/11. Solberg var med på å ta Tønsberg Vikings opp fra 1. div til Get-ligaen 2012/13.
Beate Gangås
Beate Gangås (født 24. april 1963) er en norsk jurist som den 21. oktober 2022 ble utnevnt til sjef for Politiets sikkerhetstjeneste. Hun tiltrådte stillingen 1. desember 2022.
Karriere
Gangås ble ansatt i politiet i 1992, og ble i 2001 utnevnt til politimester i seksjon mot organisert kriminalitet i Politidirektoratet. Hun var konstituert som assisterende politidirektør fra april til desember 2005. Hun har tidligere hatt ulike stillinger i Oslo politidistrikt, blant annet som leder av økonomiseksjonen og påtaleseksjonen. Hennes arbeidsområder omfattet blant annet menneskehandel, familievold og rasisme, og hun arbeidet også med likestillingsrelaterte oppgaver angående kjønn og etnisitet.
Hun ble utnevnt som det første likestillings- og diskrimineringsombudet for en åremålsperiode på fire år i 2006. Ombudet var da nyopprettet ved en sammenslåing av Likestillingsombudet, Likestillingssenteret og Senter mot etnisk diskriminering. Gangås ønsket ikke å forlenge åremålsperioden, og Sunniva Ørstavik ble utnevnt som hennes etterfølger.
Da hun var likestillings- og diskrimineringsombud uttalte Gangås i forbindelse med kommunestyre- og fylkestingsvalget i 2007 at «Alle bør stemmes inn når du mandag går til valgurnene. Bortsett fra hvite, heteroseksuelle menn mellom 40 og 50 år uten nedsatt funksjonsevne. — Dette er ikke til forkleinelse av denne gruppen menn. Men de er sterkt overrepresentert i landets kommunestyrer».
Gangås ble 21. juni 2019 utnevnt til politimester i Oslo politidistrikt for en åremålsperiode på seks år. Hun kom da fra stillingen som leder for etterforsknings- og påtaleavdelingen i PST og hadde tidligere blant annet vært politimester i Østfold, likestillings- og diskrimineringsombud og leder for seksjon for organisert kriminalitet i Politidirektoratet. Hun har også mange års erfaring som leder og påtalejurist i Oslo politidistrikt.
Gangås har vært styremedlem i Senter mot etnisk diskriminering samt leder av Interpols gruppe om menneskehandel.
Likestillingsombudet
Likestillingsombudet i Norge er en tidligere statsetat som eksisterte fra 1978 til den ble fusjonert med to andre etater til Likestillings- og diskrimineringsombudet i 2006. Likestillingsombudet var det første i sitt slag og arbeidet for likestilling mellom kvinner og menn. Ombudet hadde hjemmel i likestillingslovens § 10
Ved etableringen i 1979 bestod etaten av likestillingsombudet Eva Kolstad, jurist og nestleder Gunnar Bergby og juristene Sigrun Hoel og Margaret Hagevik.
Likestillingsombud
Nestleder Sigrun Hoel fungerte som likestillingsombud i 1984, 1988 mellom Kolstads og Stabels ombudsperioder og igjen i 1991.
Brussels Cycling Classic 2023
Brussels Cycling Classic 2023 var et endags sykkelritt i Belgia. Rittet var for mannlige, profesjonelle syklister, og var en del av UCI ProSeries 2023.
Arnaud Démare vant rittet.
Platynocephalus hamiltoni
Platynocephalus hamiltoni er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 28-35 millimeter) blankt gulaktig gullbasse. Kroppen er glatt og noe blank, men uten metallglans. På hodet har hannene to nokså lange, oppoverkrummede horn. Pronotum og dekkvingene er gulaktige med smal svart kant. Arten ble beskrevet ut fra et hunn-eksemplar.
Utbredelse
Arten lever i Myanmar.
Biobessoides
Biobessoides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, brune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum har tann midt på sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.
Kleppmelk
Kleppmelk (også kjent som kleppsuppe og bollemelk) er en middagsrett brukt i Trøndelag og Nord-Norge. Kleppmelk lages som tykk pannekakerøre, som slippes opp i kokende melk. I kleppsuppe brukes det lyse raspeballer kokt i melk. Sukker blir brukt som strø ved servering av kleppsuppe.
RS 54 «Therese Klaveness»
R/S 54 «Therese Klaveness» er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1951 ved Kittelsens båtbyggeri i Risør.
Frem til 1978 var «Therese Klaveness» i tjeneste som redningsskøyte, primært på Finnmarkskysten. Den har berget 19 personer fra «den visse død», 5 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 761 fartøy.
Etter å ha blitt tatt ut av tjeneste i 1978 ble den solgt til et dykkerfirma som døpte den om til Viggo Viking. Etter flere år som dykkerbåt ble den i 1986 solgt til privat eier og gikk som charterbåt i Nordland. I 1995 ble startet ny eier på et omfattende restaureringsarbeid, og i 1997 fikk den også tilbake sitt døpenavn «Therese Klaveness». Idag går båten som charterbåt i skjærgården i Vestfold for å tjene midler til drift og vedlikehold.
Generalguvernementet mellom Weser og Rhinen
Generalguvernementet mellom Weser og Rhinen var en kortvarig provins innenfor kongeriket Preussen, som ble opprettet etter Napoléon Bonapartes nederlag den 14. november 1813 mot den tredje prøyssiske arme under ledelse av Ludwig von Vincke. Guvernementet ble styrt innenfor rammene av sentralforvaltningsdepartementet til de allierte, avløste kongeriket Westfalen og ble etterfulgt av provinsen Westfalen. Setet for forvaltningen befant seg i Münster.
Gunnar Røstad
Gunnar Røstad (født 27. oktober 1874, død 1947) fra Øvrebø i Vest-Agder var en kjent norsk felemaker.
Han lærte felebygging av blant andre sin far og bestefar, men gikk også i en slags lære hos Anders Christian Kleven. Han regnes av mange som den fremste felemakeren på 1900-tallet.
Han flyttet etter hvert til Kristiania, hvor han åpnet sitt første felemakerverksted i 1907 i Lille Grændsegade 5. Han flyttet ofte verkstedet. I årenes løp holdt verkstedet til blant annet i Eilert Sundtsgt. 27 på Briskeby, i Stortingsgata, på Vålerenga, i Rosenkrantzgate, og i kjelleren i BLS-huset i Nordahl Brunsgt. 22. Det siste verkstedet hans var i Brugata 6B.
Røstad likte best å arbeide alene, men noen kjente felemakere var innom ham i kortere perioder for å lære. Blant felemakere som gikk i lære hos Røstad kan nevnes K. Ø. Rudi, Torleiv Frøysaa, Ole G. Skogly, Erik Kleven og Kjetil Flatin.
Fjellgata (Oslo)
Fjellgata 1 og 2 er et stort blokkanlegg fra 1983 (Verksgata borettslag, 77 leiligheter). Det har hovedfasade mot Verksgata og Gøteborggata.
Adriana Karembeu
Adriana Karembeu (født Adriana Sklenaříková, 17. september 1971) er en slovakisk modell og skuespiller.
Fjellgata (Oslo)
Bebyggelsen videre er i all hovedsak trehus fra rundt 1870, de fleste rehabilitert i de seinere år. Det er også en del eldre murhus, ettersom det blei murtvang på Rodeløkka da endringer i kommunegrensene i 1878 innlemma området i Christiania.
Gunnar Røstad
Av kjente spelemenn som har hatt feler laget av Gunnar Røstad kan nevnes Henrik Gjellesvik, Alfred Maurstad, Lorentz Hop, Arne Bjørndal, Klaus Sande, Jon Rosenlid, Haldor Meland, Truls Ørpen, Sjur Helgeland, Eilev Smedal, Gunleik Smedal, Torkjell Haugerud og Knut Hamre.
Fjellgata (Oslo)
Den eldre bebyggelsen er etter reguleringsbestemmelsene på en eller to etasjer, men Fjellgata 13 (fra 1875) er et godt eksempel på hvordan disse bestemmelsene kunne omgås. Gården er åpenbart på tre etasjer, men den øverste utgjøres av tallrike arker, slik at etasjen med en viss rett kunne kalles loft. Gården het på folkemunne «Arken», dels på grunn av byggestilen, men kanskje også med bibelske overtoner, ettersom Indremisjonen en periode hadde «Haandgjerningsskole for Piger» her.
Gunnar Røstad
Etter hans død kjøpte Norsk Folkemuseum alt felemakerverktøyet etter ham.
Adriana Karembeu
Biografi
Karembeu ble født i Brezno, en by sentralt i Slovakia. Hun studerte opprinnelig medisin i Praha, ga hun opp studiene for å bli modell.
Fjellgata (Oslo)
Øvre halvdel av gata er igjen mer prega av nyere bygninger, mest boliger, men også noe næringslokaler.
Adriana Karembeu
Biografi
I USA modellert hun for Victoria's Secret. Hun er kjent for å ha de lengste bena i moteverdenen.
Chronica Gallica av 511
Chronica Gallica av 511, også kalt for Den galliske krønike av 511, er krønike fra senantikken som er bevart i et enkelt manuskript fra 1200-tallet som i dag er oppbevart i Madrid. Det ligner på alle måter andre galliske krøniker fra samme periode, som Chronica Gallica av 452, og sistnevnte kan være en fortsettelse. Krøniken var lagt til en samling av andre tekster i Spania i 733.
Adriana Karembeu
Biografi
Som skuespillerinne spilte Adriana i flere filmer som Asterix og de olympiske leker (2008).
Chronica Gallica av 511
Som krøniken fra 452 ble den skrevet i sørlige Gallia, dagens Frankrike, muligens i byen Arles eller Marseille. Kildene om forfatteren, inkludert en tidligere krønike, krøniken til Sulpicius Severus, den av Hydatius, den av Orosius, og av keiserlige konsulære nedtegnelser.
Krøniken dekker perioden fra 379 til 509/511, og av den grunn har den fått sitt moderne navn. Dets oppføringer er korte og poengterte, men kan kun dateres, selv tilnærmelsesvis, ved en sjelden referanse til regimet til en keiser og ved (antatt) kronologisk ordning av hendelsene. Blant de hendelser for hvor det ikke er annen ytre kilde er nederlaget og dødsfallet til Anthemiolus rundt 471.
Quark
Quark er det engelske ordet for kvark eller kvarg.
Halocypretta
Halocypretta er en slekt innenfor familien Halocyprididae - som igjen er den ene av to familier av underordenen Halocypridina, ordenen Halocyprida innenfor gruppen Myodocopa, en gruppe muslingkreps som er små krepsdyr.
Gruppen har 1 - 2 mulige arter. Individene er små og lever i saltvann. For artenes morfologi og kjennetegn, se artikkelen om familien Halocyprididae.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En moderne oppdatering som angis her, følger stort sett oppdelingen i Catalogue of Life:, mens detaljene, slektene og artene her følger WoRMS-databasen.
Sphaenothecus
Sphaenothecus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika, fra det sørvestlige USA i nord til Costa Rica i sør.
Judo under Sommer-OL 2012 – 70 kg kvinner
Kvinnenes judo – 70 kg under Sommer-OL 2012 i London vil finne sted den 1. august på ExCeL London.
White Christmas (Elvis-album)
White Christmas er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 2000.
Antipass Kwari
Antipass Kwari (født 4. november 1975) er en zimbabwisk terrengsyklist.
Scaposerixia
Scaposerixia er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Vietnam.
Vierkirchen (Oberlausitz)
Vierkirchen er en kommune i Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Kommunen er en del av forvaltningsfellesskapet Reichenbach og har 1 866 innbyggere (31. desember 2008).
Vierkirchen ligger i den midterste vestlige delen av kretsen, ca. 15 km øst for Bautzen og ca. 10 km nordvest for Reichenbach. Bundesstraße 6 går sør for kommunen, Bundesautobahn 4 går direkte gjennom kommunen til Weißenberg eller Nieder Seifersdorf.
Historie
Kommunen Vierkirchen ble opprettet den 1. januar 1994 gjennom en sammenslåing av de tre tidligere kommunene Arnsdorf-Hilbersdorf, Buchholz og Melaune. Områdets fire kirker var avgjørende for navnevalget. I Arnsdorf har det i en generasjon eksistert en bedrift som utvinner granitt. Derifra ble blant annet råmaterialet hentet for byggingen av Olympiastadion i Berlin, kongresshallen i Nürnberg og bygningen som huset ledelsen for COMECON i Moskva.
For 80 millioner år siden inntraff det en forkastning i den platetektoniske fordypningen som er så typisk for Lausitz. Gjennom en nedsenkning på rundt 100 meter, oppstod den idag knapt 80 meter dype ovale innsjøen nedenfor fordypningen ved Heideberg.
Befolkningsutvikling
Vierkirchen var en kommune i Landkreis Görlitz fra 1. januar 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var kommunen innlemmet i Niederschlesischer Oberlausitzkreis, og siden 1. august 2008 har kommunen vært en del av Landkreis Görlitz.
Det Etiske Råd
Det Etiske Råd er en dansk organisasjon som ble dannet den 1. januar 1987 for å arbeide med spørsmål omkring kunstig befruktning og rådgi Folketinget og helsemyndigheter i etiske spørsmål. Derutover skal Det Etiske Råd skape debatt om bio- og genteknologier som berører mennesker, natur, miljø og næringsmidler.
Der er 17 ulønnede medlemmer av rådet. De er utpekt på grunn av sin interesse for etiske spørsmål.
Ni medlemmer utpekes av et særlig utvalg i Folketinget, Udvalget vedrørende Det Etiske Råd, mens fire medlemmer utpekes av innenriks- og helseministeren, ett medlem av miljøministeren, ett medlem av ministeren for næringsmidler, landbruk og fiskeri, ett medlem av ministeren for vitenskap, teknologi og utvikling og ett medlem utpekes av økonomi- og næringsministeren.
Sammensetningen skal sikre at såvel legfolk som fagfolk er representert i Rådet, og at der i Rådet kun er én mer av det ene kjønn enn av det annet. Fagfolk behøver i denne sammenheng ikke ha det minste med etikere, filosofer eller lignende som har belegg for å treffe etiske avgjørelser, men derimot leger, sykepleiersker, teologer, etc.
Formannen for Det Etiske Råd utnevnes av innenriks- og helseministeren etter innstilling fra det nevnte folketingsutvalg.
Medlemmer
Rådets medlemmer pr. 12. januar 2011:
Tristan Walker
Walker deltok i Vinter-OL 2010 i Vancouver, der han kom på 15.-plass i double sammen Justin Snith.
Han tok sølv under Vinter-OL 2018.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 7.
Helseoppfatningsmodellen
Helseoppfatningsmodellen mener at årsaken til at en person praktiserer en god helsemessig atferd avhenger av om personen oppfatter en helserisiko og om personen tror at helseatferden vil være effektiv mot helserisikoen. Modellen fungerer som basis for helsefremmende tiltak og har vært gjenstand for mye forskning. Forarbeidet til modellen begynte i USA på 1950-tallet, der en gruppe forskere spurte seg hvorfor så få mennesker stilte opp på forebyggende tiltak, slik som vaksinasjoner. De prøvde å sette opp en modell for å se hvem som møtte opp og hvem som ikke gjorde det. modellen de kom fram til, kan beskrives med følgende figur (Stroebe og de Wit 1996).
Natalie Rogoff Ramsøy
Liv og virke
Natalie Rogoff ble født inn i en russisk-jødisk immigrantfamilie i New York. Hennes far, Samuel Rogoff (1892-1984) var lærer, og hennes mor, Sarah Rogoff (1892-1968) var lærer og sanger.
Helseoppfatningsmodellen
Generelt om modellen
Modellen består av to faktorer; trusseloppfatning og effektivitets oppfatning, som virker direkte inn på en beslutning for eksempel å la seg vaksinere. Det dreier seg om hvordan folk oppfatter sin mulighet til å forebygge sykdom og hvor utsatte de selv er. Hvorvidt opplevde fordeler er større enn opplevde barriere, og i hvilken grad man opplever sykdommen det vaksineres mot som en trussel. Både gevinsten og barrierer påvirkes av demografiske, psykososiale og strukturelle forhold som kjønn, alder og sosiale klasse. For eksempel kan en trussel oppfatning være opplevd utsatthet for aids dersom man har ubeskyttet sex, eller lungekreft hvis man røyker. Avhengig av alvorlighetsgraden kan aids og røyking føre til døden etter en tid. Den opplevde trusselen påvirkes også av hvor utsatt man tror selv er for å få sykdommen. For eksempel hvis man ikke har noe seksualliv og aldri bruker sprøyter eller får blodoverføringer, vil man anse seg lite utsatt for å få aids. Et annet poeng er den opplevde alvorlighetsgraden av sykdommen. For eksempel aids og kreft oppleves mer alvorlig enn astma. Om personen opplever at noen rundt han blir syke, vil effektivitetsoppfatningen til personen øke.
Natalie Rogoff Ramsøy
Liv og virke
I 1960 giftet Natalie Rogoff seg med sosiologen Odd Ramsøy (1924-2000), sønn av kontorsjef Frithjof Petter Ramsøy (1890-1981) og Alfhild Tveten (1893-1968). Natalie Rogoff Ramsøy og Odd Ramsøy skiltes i 1976.
Helseoppfatningsmodellen
Helseoppfatningsmodellen og røykeslutt
Et relevant eksempel for helseoppfatningsmodellen er røykestopp, som fører til en relasjon mellom atferd, sannsynlighet og verdien av resultatet som samvirket. En generell helse verdien; for eksempel; man bestemmer seg for å slutte å røyke (dvs. bestemmer seg til å endre atferden), fordi trussel oppfatningsfaktoren gjør at man blir bekymret for egen helse. Personen tenker kanskje at ”Siden jeg røyker innebærer dette en sannsynlig for å få kreft og kanskje jeg kan død av lunge kreften.” Dette har en sterk negativ verdi. Effektivitetsoppfatning er her en positiv beslutning, ”hvis jeg slutter å røyke nå, da er det mindre sannsynlig å få kreft”. Viktig å ha troen på at spesifikke helsemessige situasjonen kan redusere trusselen, at spesifikke tiltak kan være effektive mot bestemte ting, og troen på konkrete tiltak kan være effektive mot bestemte trussel. For eksempel man tenker slik at hvis jeg slutter å røyke nå, vil jeg ikke utvikle lungekreft. Om helseatferden blir brukt avhenger av om fordelene overgår ulempene. Personen som ønsker å slutte å røyke må tenke at selv om det er vanskelig å slutte å røyke, er det verdt, for å unngå risiko for lungekreft.
Natalie Rogoff Ramsøy
Liv og virke
Etter å ha fullført doktorgraden, arbeidet Rogoff Ramsøy som lærer og forsker ved flere amerikanske universiteter, deriblant Columbia University i New York. Ved Columbia forsket Rogoff Ramsøy på sosial lagdeling og mobilitet, profesjoner og utdanning – blant annet i samarbeid med S.M. Lipset og Robert K. Merton.
Helseoppfatningsmodellen
Kritikk av helseoppfatningsmodellen
Modellen har mange viktige punkter, men den mangler også mye. Blant annet den rollen miljøet spiller vektlegges ikke. Et annet problem er at folk ofte er enfoldige og urealistisk optimistiske i forhold til egen situasjon. Sykdom, ulykker og død ”gjelder ikke meg”. Spesielt har ungdom ofte en illusjon om å være usårbare i forhold til flere former for helsefarlig atferd. En viktig punkt vi bør huske er at ønsket om god helse alltid vil være det sterkeste ønsker hos en person. Men for eksempel for en tenåring kan det å bli akseptert i venneflokken være mye viktigere enn det å ta hensyn til risiko for helseskader. På den annen side kan oppmerksomhet på risiko og sårbarhet gi angst og sette i gang forsvarsmekanismer, slik at vi motsetter oss forandring.
Natalie Rogoff Ramsøy
Liv og virke
I 1967 flyttet Rogoff Ramsøy til Norge, hvor hun spilte en viktig rolle som redaktør av den første utgaven av samleverket Det norske samfunn (utgitt 1968). I 1967-68 ble hun ansatt som førsteamanuensis i sosiologi ved Universitetet i Oslo, før hun i 1968 ble tilsatt som den første direktør for det nyopprettede Institutt for anvendt sosialvitenskapelig forskning (INAS) (INAS ble senere en del av forskningsinstituttet NOVA).
Rogoff Ramsøy var direktør ved INAS fra 1968 til 1981, og var en sentral drivkraft i etableringen og utviklingen av senteret, blant annet ved at hun tok initiativ til, og ledet, den såkalte Yrkeshistorieundersøkelsen i 1972. Dette forskningsprosjektet analyserte yrkeshistoriene til norske menn født i 1921, 1931 og 1941, for å undersøke graden av sosial mobilitet. Undersøkelsen er ansett som et enestående internasjonalt arbeid, og la grunnlaget for samleverket Sosial mobilitet i Norge (utgitt i 1977), der norske samfunnsforskere presenterte analyser av ulike samfunnssektorer.
Helseoppfatningsmodellen
Kritikk av helseoppfatningsmodellen
Innen tidlig forebyggende og helsefremmende arbeid, hadde man stor tro på opplysning og informasjon som kilde til atferdsendring. Ved for eksempel å spre ny kunnskap om smitteveien for tarmsykdommer, fikk man folk til å bli nøyere med håndvask. Man gikk ut fra at mennesker satte langsiktig helse i høysetet og ville endre sin atferd når de bare fikk vite ”hva” og ”hvordan”. Mange endret faktisk atferd etter veiledning, for eksempel kan man se på kampanjen mot røyking som begynte med å gi informasjon om hva røyking innebærer og hva konsekvensene for å røyke er. Slike kampanjer har en positiv effekt. Nå er ikke røyking like populær lenge slik som har vært i 20 år siden. Det man ikke tok høyde for, var de ulike prioriteringer folk gjør ut fra kultur og livssituasjon som gir oss ulike terskler for å handle. Alt i 1960-årene var det allment kjent at kunnskapsformidling langt fra var tilstrekkelig for å forebygge tidens folkesykdommer. Likevel har man lenge satset hovedsakelig på dette.
Natalie Rogoff Ramsøy
Liv og virke
Rogoff Ramsøy medvirket til at innsamlet statistisk materiale materiale i større grad ble tilgjengeliggjort for forskningsformål, blant annet gjennom oppbygningen av Folketellingsdatabanken ved Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
Rogoff Ramsøy fortsatte å jobbe som forsker ved INAS frem til 1994, og hadde samtidig en bistilling som professor II ved Institutt for sosiologi ved Universitetet i Oslo fra 1978 til 1987, hvor hun var både lærer og veileder for flere kull av studenter og yngre forskere.
Rogoff Ramsøy flyttet tilbake til USA da hun ble pensjonert i 1994, og døde der 18. januar 2002.
Platynocephalus miyashitai
Platynocephalus miyashitai er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (20-34 millimeter) blankt gul til rødgul gullbasse. Kroppen er glatt og noe blank, men uten metallglans. På hodet har hannene to nokså lange, oppoverkrummede, ugrenede horn. Pronotum og dekkvingene er gulaktige med smal svart kant. Hannens bein er lange, spesielt forbeina, lårene og føttene for det meste gulrøde, leggene mørke. Dekkvingene kan også være hvitaktige. Underarten loikawensis har hode og pronotum rødlige, dekkvingene med bred, mørk ytterkant, scutellum mørkt og beina mørkere enn hovedformen.
Levevis
Larvene utvikler seg i jorda.
Utbredelse
Arten lever i Thailand.
Peer Gynt (Grieg)
Peer Gynt, opus 23 av Edvard Grieg er scenemusikk skrevet til Henrik Ibsens skuespill Peer Gynt fra 1867. Musikken ble komponert 1874–1875 og ble første gang framført i en oppsetning av Peer Gynt på Christiania Theater 24. februar 1876.
Peer Gynt-musikken ble for alvor kjent for det internasjonale publikumet gjennom de to orkestersuitene Grieg senere laget basert på scenemusikken: ''Peer Gynt-suite nr. 1, opus 46 (utgitt i 1888) og Peer Gynt-suite nr. 2, opus 55'' (utgitt i 1893). Hver av suitene inneholder fire av stykkene fra scenemusikken, deriblant velkjente stykker som «Morgenstemning», «Åses død», «Anitras dans» og «I Dovregubbens hall» (som utgjør Peer Gynt-suite nr. 1) og «Solveigs sang» (som er 4. sats i Peer Gynt-suite nr. 2).
Bakgrunn
I januar 1874 mottok Grieg et brev fra Henrik Ibsen i Dresden der Ibsen spør om Grieg kan påta seg oppgaven med å skrive scenemusikken til sitt «dramatiske dikt» Peer Gynt fra 1867. Ibsen ville at musikken skulle ha en framtredende rolle i den dramatiske sammenhengen og ga detaljerte instruksjoner om hvordan han tenkte seg at musikken skulle være. Ibsen lokket dessuten med et generøst honorar, 400 speciedaler for oppsetningen på Christiania Theater, fordelt likt mellom dikter og komponist. Han antydet også muligheten for oppsetninger i både København og Stockholm. Grieg takket begeistret ja til tilbudet og mente at musikken burde bli klar i løpet av sommeren 1874.
Komponeringen viste seg imidlertid å være mer krevende enn Grieg først hadde tenkt seg. I et brev til sjefen for Christiania Theater, Ludvig Josephson, skriver Grieg 28. august 1874: «Opgaven er langt større, end jeg havde tænkt mig, og på sine Steder støder jeg på Vanskeligheder, som jeg står rent stille ved. Dog håber jeg, inden Årets Slutning at være ferdig». Men det skulle vise seg at ferdigstillelsen av partituret skulle drøye helt til juli 1875. I mellomtiden uttrykker Grieg i sine brev stor frustrasjon over stoffet som han til dels misliker. Det er «det mest umusikalske av alle sujetter» skriver han til Bjørnstjerne Bjørnson i oktober 1874, og i et brev til Bjørnson i januar 1875 må han innrømme at det var «pengetrang, eller rettere, det var pengetilbudet der drev meg, og det burde det ikke ha gjort».
Urframførelsen fant sted 24. februar 1876 i Christiania Theater og kapellmester var Johan Hennum. Verken Ibsen eller Grieg var til stede. Aviskritikerne var overordentlig begeistret. Aftenpostens anmelder mente at «Griegs musikk var særdeles virkningsfull og sluttet seg på en genial måte til situasjonene». Stykket ble også en stor publikumssuksess, og våren 1876 alene ble stykket framført 36 ganger. Først i november 1876, ni måneder etter urframførelsen, fikk Grieg anledning til å overvære en forestilling, og «både etter 'Solveigs sang' og til slutt ga publikum ham en 'stormende hyldest'». Ikke lenge etter, i januar 1877, ble kostymene og dekorasjonene ødelagt i en brann på teateret, og det skulle gå 15 år før Peer Gynt igjen ble vist i Christiania. I Griegs levetid ble det gjort totalt fire oppsetninger av Peer Gynt. I tillegg til oppsetningen i 1876 ble den satt opp i 1886 på Dagmarteatret i København, i 1892, igjen på Christiania Theater, og i 1902 på Nationaltheatret. Kapellmester i 1902 var Johan Halvorsen.
Det var imidlertid med de to orkestersuitene fra scenemusikken at Grieg for alvor gjorde internasjonal suksess. Den første av suitene, opus 46, ble utgitt av forlaget C. F. Peters i 1888. Suiten startet allerede samme høst sin triumfferd gjennom konsertsalene, og etter en oppføring i London i mars 1889 kunne Grieg meddele at «etter slutten brøt der ut en jubel som av dyr!» På slutten av 1891 hadde suiten blitt framført på alle verdens kontinenter. I 1893 ble den andre orkestersuiten utgitt.
Scenemusikken. Peer Gynt, op. 23
«Urversjonen» av Peer Gynt, det vil si den opprinnelige scenemusikken oppført på Christiania Teater i 1876, besto av 26 numre. Dette framgår av den omfattende korrespondansen mellom Grieg og kapellmester Hennum i 1875 og 1876. Grieg var imidlertid lite tilfreds med instrumentasjonen i «urversjonen», og han la derfor ned forbud mot å bruke denne utgaven. I de følgende årene gjorde Grieg en rekke oppdateringer og revisjoner av musikken i forbindelse med nye sceneoppsetninger og utgivelser. Siste oppdatering gjorde han så sent som i 1902.
Grieg hadde som mål å få utgitt hele scenemusikken til Peer Gynt, men til hans store skuffelse ble ikke dette realisert i hans levetid. Først i 1908 utga C. F. Peters en versjon av scenemusikken redigert av Johan Halvorsen. Halvorsens versjon besto av 23 numre. Ett par av numrene fra «urversjonen» var utelatt mens noen nye numre var lagt til, blant dem Halvorsens eget arrangement av «Brudefølget drar forbi» i første akt (opprinnelig et pianostykke fra opus 19 nr. 2). De utelatte numrene var også lenge ansett som tapt før de dukket opp igjen i arkiver i 1980-årene.
En komplett utgave av Peer Gynt-musikken ble først utgitt i 1988 i forlaget C. F. Peters' serie: Edvard Griegs samlede verker (Bind 18). Utgaven, som var redigert av Finn Benestad, baserte seg på det omfattende kildematerialet og hadde som mål å ligge så nært Griegs egne intensjoner som mulig.
Musikk som ikke var med i originalversjonen
Følgende fem satser ble føyet til Peer Gynt-musikken i forbindelse med oppsetningen på Dagmarteatret i København i 1886: