cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kinesisk kirkehistorie
Protestantene
Protestantiske organisasjoner driver pr. 2007 tre utdannelsesinstitusjoner på tertiærnivå: Chung Chi College ved Chinese University of Hong Kong, Hong Kong Baptist University og Lingnan University. De driver 144 middelskoler, 192 barneskoler, 273 barnehager og 116 småbarnshjem. Dessuten har de 16 teologiske seminarer og bibelinstitutter, 16 kristne forlag og 57 kristne bokhandlere. De har syv sykehus med 3749 senger, 18 klinikker og 59 sosialtjenesteorganisasjoner som yter et bredt spekter av tjenester som for eksempel 227 samfunns- eller ungdomssentra, 74 day care-sentra, 17 barnehjem, 35 gamlehjem, 106 eldresentra, to skoler for blinde og døve, 47 opplæringssentra for mentalt funksjonshemmede og 15 leirteder. Fem internasjonale gjestetype med hotellmessig preg drives av YMCA og YWCA.
Kirkene støtter nødhjelps- og utviklingsprosjekter i fattige land. Det utgis to protestantiske aviser, The Christian Weekly og The Christian Times. To økumeniske organer bidrar til å koordinere samarbeidet blant protestantene i byen. Den eldre, som ble stiftet i 1915, heter Hong Kong Chinese Christian Churches Union. Den andre er Hong Kong Christian Council, opprettet i 1954. De større tradisjonelle trosretningene støtter aktivt opp om disse.
Katolikkene
Den katolske kirke organisere et apostolisk prefektur i 1841 som ble oppgradert til apostolisk vikariat i 1874 og bispedømme i 1946. Omkring 239 400 hongkongborgere er katolikker. Men det er også store mengder utenlandske katolikker, særlig filippinske hushjelper. De betjenes (2007) av 309 prester, 60 lekbrødre og 519 søstre. Det er 52 menigheter med 40 kirker, 30 kapeller og 28 haller for gudstjenester, som gjennomføres på kantonesisk. Et stort antall kirker har dessuten gudstjenester på engelsk og tagalog.
Bispedømmet opprettholder de tradisjonelle bånd med paven og Roma.
Det finnes 320 katolske skoler og barnehaver med omkring 286 000 elever/barn. Katolikkene driver seks sykehus, 15 klinikker, 13 sosialsentra, 15 hosteller, 12 gamlehjem, 15 rehabiliteringstjenestesentra og mange selvhjelpsklubber og -foreninger. Caritas Hong Kong er bispedømmets offisielle organ for sosiale anliggender, og hjelper trengende av alle religiøse bakgrunner; 95 prosent av de som nyter godt av tjenestene er ikke katolikker. Bispedømmet utgir to ukeaviser, Kung Kao Po og The Sunday Examiner.
.. Katolsk kirkevekst 1949-1963
Mens den bitre forfølgelsen av den katolske kirke i Folkerepublikken stod på i 1950-årene, opplevde den katolske kirke en vekst uten sidestykke på Taiwan. Misjonsblader omtale det hele som «Taiwanmirakelet»; kirken vokste fra under 10 000 medlemmer i 1945 til 220 501 i 1962. Konversjonene slo alle tidligere rekorder i 1963 med 18 500. Det var mange årsaker til veksten. For det første var det mange katolikker som flyktet til Taiwan fra fastlandet. For det andre var det blant de ikke-kristne flyktningene en rådvillhet som gjorde at mange lette etter nye ankerfester. For det tredje kom det mange kinesiskkyndige misjonærer til Taiwan etter at de var blitt tvunget ut av Folkerepublikken, eller som ble nektet innreise til Folkerepublikken etter mange års forberedelser. For det fjerde distribuerte kirkene amerikansk nødhjelp, og det førte nok til et antall «riskristne». Resultatet ble en katolsk kirke på øya som var svært preget av rike og velutdannede fastlandskinesere. Katolikkene tilhørte i stor grad den urbane elite. Den raske veksten ble fulgt opp av Pavestolen, som i løpet av få år utviklet den kirkelige hierarkiske struktur fra ett apostolisk vikariat (Formosa, utskilt fra det apostoliske vikariat Amoy på fastlandet i 1913, da var det kun 3 000 katolikker på øya) til en kirkeprovins med ett erkebispedømme (Taipeh) og seks bispedømmer (Hsinchu, Hwalien, Kaohsiung, Kiayi, Taichung og Tainan), alt i løpet av perioden 1949-1963. De fikk på to unntak nær kinesiske biskoper.
Det kom også utviste biskoper fra Folkerepublikken til Taiwan, og de hadde som regel intet ansvar for de nye bispedømmer. Et viktig og fremtredende unntak var Beijings erkebiskop og kardinal Thomas Tien-Ken-Sin, som i 1959 ble apostolisk adminiatrator i Taipei. Noen fikk andre sentrale oppgaver, som for eksempel Nanjings utviste erkebiskop Paul Yü Pin (senere kardinal). Han ble rektor fra Fu Jen-universitetet. Han stod Kuomintang-regjeringen nær og assisterte den i diplomatiske sammenhenger.
Kirkens erfaringer under kommunismen bidro til å styrke den allmenne antikommunisme blant de kinesiske katolikker. De fleste av de misjonærer som var blitt utvist fra Folkerepublikken og kom til Taiwan hadde historier å fortelle, og det oppstod en hel litteraturgenre av beretninger med titler som Four Years in a Red Hell. Det kirkelige nettverk gav denne litteraturen en utbredelse blant folk som langt overskred dens litterære kvaliteter.
Etter at Folkerepublikken Kina hadde avvist Vatikanets forsøk på å få den apostoliske nuntius akkreditert til det nye regime i Beijing og i stedet gav ham husarrest og så utviste ham, var han en kort stund i Hongkong og kom deretter til Taiwan, ettersom de sino-vatikanske forbindelser av 1942 jo i utgangspunktet var med den kinesiske republikk som nå hadde etablert seg på Taiwan. Det var altså fra Vatikanets side ikke snakk om en bortvelgelse av Folkerepublikken til fordel for det gamle regime, men om en videreføring av de allerede etablerte forbindelser etter at en endring var blitt avvist av Mao.
En rekke av de kirkelige institusjoner som ble undertrykket i kommunistenes Kina, fikk videreført sine liv på Taiwan. Viktigst blant dem var Fu Jen-universitetet, som opprinnelig hadde holdt til i Beijing. Fu Jen ble gjenopprettet på Taiwan først med en skole i filosofi i 1961. I 1963 åpnet det sitt Hsinchuang-campus, nå under fellesledelse av kinesisk sekulærgeistlighet, verbitter, søstrene av Det hellige Kors, og jesuittene.
Den katolske kirke i Taiwan hadde knyttet mange kontakter med kirken i USA, og spilte en viktig rolle i å vinne økonomisk og politisk støtte for den nasjonalistiske Taiwan-regjeringen. Erkebiskop Yü Pins personlige kontakter med New Yorks kardinal Francis Spellman hadde stor betydning. Kardinal Yü Pin spilte også en viktig rolle da den spanske regjering i 1952 bestemte seg for å gjenopprette dette diplomatiske forbindelser med Taiwan-Kina.
Den katolske kirke hadde ingen direkte kampanje mot taiwansk uavhengighet, og i 1950-årene holdt de fleste katolske geistlige seg unna lokalpolitikken. Men regjeringen oppfattet likevel den katolske kirke som en definitivt positiv og velvillig kraft i samfunnet. Uforholdsmessig mange av katolikkene kom fra fastlandet, og hierarkiet var stort sett fastlandskinesisk; få talte taiwansk. Katolikker engasjerte seg i regjeringen på høyt nivå. Nasjonalistregjeringen la aldri skjul på hvor viktig de anså den katolske støtte. Da pave Pius XII døde i 1958 flagget det offentlige på halv stang i tre dager, og Republikken Kina sendte en delegasjon på 53 personer til begravelsen.
Den vedvarende kommunistiske undertrykkelse av den katolske kirke på Fastlandet bare økte den katolske anti-kommunistiske standhaftighet på Taiwan. Etter at kommunistene dømte biskop Walsh til tyve års fengsel, samarbeidet katolikker, buddhister, taoister og muslimer om et kjempemessig folkemøte i Taipei i 1960 mot den kommunistiske religionsforfølgelse.
Det eneste større unntaket fra den fastlandskinesiske orientering innen kirken var bispedømmet Taichung, der Maryknollmisjonærer hadde ledelsen. Da disse amerikanske misjonærene kom fra fastlandet holdt de fast på sin mer sørkinesiske tilnærming. De lærte seg taiwansk, ikke de nordkinesiske flyktningers offisielle mandarin. Dette førte til anstrengte relasjoner både med fastlandsgeistligheten i andre bispedømmer og med regjeringen. Hen ettersom maryknollerne var antikommunister og ellers holdt seg nøytrale i politiske spørsmål på øye, tolererte Kuomintang-regjeringen deres taiwanske fokus. Regjeringen tillot dem til og med bruk at romaniserte liturgiske og bibelske tekster som de nektet protestantene. Men et mindre antall maryknollprester ble likevel personae non gratae på grunn av sin støtte til taiwanerne.
Taiwanerne er ikke den eneste minoriteten i den kinesiskdominerte katolske kirke på øya. Det er også minoriteter av malayisk og polynesisk bakgrunn.
...
Mölnlycke
Mölnlycke er et tettsted i Härryda og Mölndal kommuner i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det er Härryda kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 15 608 innbyggere, hvorav 15 497 i Härryda kommune og 111 i Mölndal.
Kinesisk kirkehistorie
.. Protestantisk kirkevekst
Den første protestantiske misjon på Taiwan siden den nederlandske på 1600-tallet, var presbyteriansk: Engelske presbyterianere kom til sør på øya i 1865, og kanadiske syv år etter. Politiske tilbakeslag (som da øya ble japansk i 1895) og kraftig vekst blant stammefolkene avvekslet hverandre, og de få protestanter som var på øya i 1949 var preget av dette.
En protestantisk misjon var blitt gjenopptatt på 1800-tallet. Engelske presbyteranere misjonerte sør på øya fra 1865, og i 1871 begynte G.L. Mackay fra den kanadiske presbyteranske kirke i nord. Den kinesiske «Jesu sanne kirke» kom i 1926 og virket både blant taiwanesere (for det meste kinesere med røtter i det sørlige Fujian) og urbefolkningen. (Kirken hadde 51 952 medlemmer i 2005.) Fra Japan var misjonærer fra «Hellighetskirken» kommet i 1929. Da protestantiske misjonærer evakuerte fastlandet etter hvert som kommunistene kom til makt der, var det mange av dem som fulgte med de mange kinesiske nasjonalistene som flyktet over til Taiwan. Slik kom nye grupper protestanter til øya, og mange flere misjonærer. Det ble også sendt misjonærer direkte fra nye misjonsselskap, særlig fra Nord-Amerika. Størst fremgang blant disse nye grupper var misjonærene fra USAs Southern Baptist Convention.
At president Chiang Kai-shek var protestantisk kristen, bidro klart til kristendommens prestisje.
Mölnlycke
Mölnlycke ligger omkring en mil sørøst for Göteborg sentrum. En stor del av innbyggerne pendler til arbeidsplasser i Göteborg, og Mölnlycke er preget av å være forstad til Göteborg. Bebyggelsen består hovedsakelig av eneboliger og rekkehus. Tross den tette bebyggelsen har Mölnlycke mange grøntområder, blant annet Rådasjöns naturreservat og Finnsjöns friluftsområde. Gjennom sentrum renner Mölndalsån, på vei fra Landvettersjön til Rådasjön.
Kinesisk kirkehistorie
.. Protestantisk kirkevekst
Den tredje største kirke på øya (etter den katolske og den presbyterianske) ble Den lille hjord, som var blitt etablert på Fastlandet i 1926 under Watchman Nees åndelige lederskap. Gruppen har ikke en selvforståelse av å være protestanter, men deler sentrale protestantiske trosmessige karaktertrekk. Den etablerte seg på Taiwan i 1948, vokste til et medlemstall på 70 000 i 1970, og holdt seg siden på omtrent dette nivå. Den fjerde største kristne konfesjon var Den sanne Jesu kirke, en pentekostal gruppe grunnlagt i Beijing av Paul Wei i 1917. Den hadde som nevnt spredt seg til Taiwan i 1926, vokste til 5 000 medlemmer etter annen verdenskrig og så videre til over 40 000.
Det Norske Misjonsselskap (NMS) fikk et nærvær på øya i 1949 da misjonærene Helga Waabenø og Gjertrud Fitje ankom. Men NMS organiserte ikke noen varig misjon der.
Norsk Luthersk Misjonssamband begynte sitt offisielle engasjement på Taiwan med Sigrun Omestads ankomst. Sambandets arbeid gikk etter hvert over til å bli en lokal luthersk kirke LCROC (Republikken Kinas lutherske kirke, Lutheran Church of the Republic of China, 中國信義會, etablert 1985), og norske misjonærer virket i etter hvert en rekke større og mindre byer og landsbyer. Det første synodestyret for NMS ble dannet i 1968, i årene 1978-1992 var kirke og misjon to enheter, men etter 1992 er misjonens arbeid integrert i den nasjonale kirken. Et bibelseminar i Hsinchu startet i 1966, radioarbeid i 1974. LCROC har også samarbeid med en annen luthersk kike, Taiwan Lutherske Kirke, om radioarbeidet. Kina Lutherske Seminar (CLS) er drevet av seks lutherske kirkesamfunn og støttet av åtte misjoner (2007).
Det er nå (2007) seks lutherske kirker på Taiwan, hvorav fem er videreføringer av den lutherske kirke i Kina som ble organisert som en «paraply» over de lutherske misjonsorganisasjoners virke på fastlandet. To av dem har særlig entydige norske fødselshjelpere: Lutheran Church of the Republic of China har røtter i Norsk Luthersk Misjonssamband, og China Lutheran Gospel Church 中華福音信義會 i Den norske evangelisk-lutherske Frikirkes kinamisjon.
Selv om den katolske kirke er Taiwans største, er summen av medlemmer av de forskjellige ikke-katolske kirker og grupper høyere. Ifølge en beregning foretatt av Barrett var det i 2000 ca. 1,4 millioner kristne på øya (6,3 prosent av befolkningen), hvorav han kategoriserer drøyt én million enten som «Independents» (450 000), «Protestants» (400 000) eller «Unaffiliated Christians» (230 000).
Torgunrudbåten
Torgunrudbåten er en båt som lå under vannet som vrak i Mjøsa utenfor Torgunrud i bygda Feiring i Eidsvoll kommune.
Den var gjenstand for flere marinarkeologiske undersøkelser i løpet av 1980-årene. En oppmåling av vrakrestene som lå spredt omkring skrogbunnen som fremdeles er i et stykke, gav detaljkunnskaper om hvordan en føringsbåt var, hvordan den var bygd og dens utseendet.
Torgunrudbåten som sank en gang på begynnelsen av 1800-tallet, hadde blitt bygget på slutten av 1700-tallet eller begynnelsen av 1800-tallet. Alt tyder på at denne båten representerte de største føringsbåtene som senere utviklet seg til de større mjøsjaktene.
Den er ca. 19 til 20 meter lang og 6 meter bred, er spissgattet med krumme stevner og som de fleste båtene av den samme type relativt flatbunnet med en solid kjøl. Riggen var dessverre tatt av da denne båten sank, men masten som stod forrest på skroget var høy og hadde trolig råseil.
Som klinkbygd båt hadde den smale hudbord og ved oppmålingen var ca. tjue hudbord fra kjølen til relingen og et stort antall spanter, kanskje over tjue i alt, registrert. En meget robust farkost som var godt tilpasset forholdene på Mjøsa. Dessuten er den mest sannsynlig bygget i gran, muligens furu.
Topografien ved funnstedet er tilsynelatende ingen god havn med steinete strand der veien fra Feiring Jernverk ender i vannkanten. Dette neset kalles Sotodden, og var i sin tid en omlastingshavn med flere mindre båter som losset lasten på føringsbåten og senere mjøsjakten over til land.
Sotodden ble brukt som havn for Feiring Jernverk. Eieren av Feiring Jernverk var Carsten Anker, som også eide Eidsvoll Verk. Råjern fra Feiring Jernverk ble transportert ned til Sotodden for videre transport på Mjøsa. Dette skjedde i perioden Feiring verk var i drift, mellom 1806 og 1819. Råjernet ble fraktet til Eidsvoll Verk for videre foredling. Man antar at Torgunrudbåten var i slik virksomhet da den sank.
Lamborghini 400GT
Lamborghini 400 GT 2+2 var en 2+2-seters sportsbil fra den italienske produsenten Lamborghini, og etterfølger til 350 GT. Den ble først vist på bilutstillingen i Genève i 1966.
I forhold til forgjengeren var motorvolumet økt til 3.929 ccm, noe som økte ytelsene til 320 hk. 400 GT 2+2 hadde et annet karosseri enn 350 GT, med blant annet lengre akselavstand og en annen taklinje. Det større karosseriet gjorde det mulig med to seter bak, mens 350 GT kun hadde plass til bagasje eller étt enkelt sete bak. Karosseriet ble designet av Carrozzeria Touring. 400 GT 2+2 hadde også en girkasse designet av Lamborghini, med synkronisering på alle gir, noe som forbedret drivverket betraktelig.
Totalt 247 biler ble bygget mellom 1966 og 1968, da modellen ble erstattet av Islero.
Fylkesvei 4775
Fylkesvei 4775 går mellom Ådland og Vikjo i Tysvær kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 774.
Norsk Vinfagskole
Norsk Vinfagskole er en vin- og brennevinsfaglig utdanning i Oslo, og tilbyr inntil ett års vinstudier på heltid. Skolens fagutdanning er tilrettelagt for yrker innen import, salg, servering og produksjon av alkoholholdig drikke. Skolens fagutdanning er godkjent av NOKUT og Statens lånekasse for utdanning.
Skolen byttet i 2015 navn til Beverage Academy Norge.
Samurai Jack
Samurai Jack er en amerikansk animert action- og science fiction-serie for barn som gikk på Cartoon Network fra 2001 til 2004. Den handler om samuraien Jack og hans utallige kamper mot den onde Aku. Serien vant en Emmy-pris i 2004. En mer voksen femte sesong hadde premiere i 2017, og ble sendt på AdultSwim i USA, men ble ikke sendt i Norge. Hele serien ligger nå ute for streaming på HBO Max i Norge med engelsk tale og norsk tekst.
Lars Egeland
Lars Egeland (født 6. desember 1957 i Tønsberg) er en norsk politiker for SV.
Samurai Jack
Handling
Samurai Jack ble trent opp fra barndommen av forskjellige trenere verden rundt for å gjøre seg klar til kamp mot den onde demonen Aku, som en gang ble beseiret av Jacks far (Keiseren), men har nå kommet tilbake. Under deres første kamp, hvor Jack var nær ved å vinne, har Aku et siste triks i erme. Han åpner opp en tidsportal som sender Jack flere tusen år inn i fremtiden hvor Aku er blitt allmektig. Forvirret av et kultursjokk i fremtiden, må Jack prøve å finne en vei tilbake til fortiden for å beseire Aku en gang for alle før ondskapen hans slapp løs.
50 år går, og Jack føler seg fortapt i Akus fremtid. Han har mistet sverdet sitt, og har gått fra vettet. Men en dag kommer 7 jenter opptrent som snikmordere for å ta livet av Jack. Jack kommer seg så vidt unna med livet i behold, og bestemmer seg for å gi jentene et valg. Enten kan de flykte nå, ellers vil de alle bukke under. Jentene nekter å flykte, så Jack blir tvunget til å ta livet av dem. Men en av dem overlever: Den rappkjefta, men nysgjerrige jenta Ashi som elsker naturen og spesielt marihøner. Hun blir etterhvert overbevist av samuraien at hennes handlinger er galt og at det er Aku som er fienden, ikke Jack. Ashi blir med Jack på eventyrene hans, og stopper han fra å begå selvmord og får livsgnisten hans tilbake. De jobber sammen for å få tilbake Jacks sverd, og blir til slutt forelsket i hverandre.
Lars Egeland
Egeland har vært medlem av Tønsberg bystyre fra 1979, og leder av Vestfold SV siden 2008. Egeland var 1. vararepresentant for SV til Stortinget fra Vestfold 2001–2013, og møtte fast på Stortinget for Inga Marte Thorkildsen i hennes mammapermisjon vinter 2009/2010. Han ble fast representant på Stortinget da Thorkildsen ble utnevnt til barne-, likestillings og integreringsminister våren 2012 og fram til valget høsten 2013. Da gikk han tilbake til stilling som direktør for Læringssenter og bibliotek ved Høgskolen i Oslo og Akershus.
Samurai Jack
Handling
Men Aku har fått nys i hva som foregår, og bruker Ashi, som er hans biologiske datter, som en marionett til å angripe Jack. Ashi klarer ikke å stoppe seg selv, men Jack klarer til slutt å få henne tilbake ved å fortelle henne at han elsker henne. Ashi, som nå har fått vite at hun har Akus krefter, åpner opp en tidsportal som sender seg selv og Jack tilbake til fortiden sånn at Jack endelig kan beseire Aku en gang for alle. Dessverre kommer seieren med et tap: Siden Aku ble tilintetgjort i fortiden, ville Ashi aldri bli unnfanget, så hun forsvinner i Jacks armer noen dager senere like før de skal gifte seg. Jack finner allikevel tilbake livsgnisten når han ser Ashis sjel i form av en marihøne som kommer kravlende på Jacks hånd under en solnedgang. Jack gir dermed slipp på henne, og ser på den vakre solnedgangen.
Lars Egeland
I Stortingsvalget 2017 var han SVs førstekandidat i Vestfold.
Samurai Jack
Handling
I TV-spillet Samurai Jack: Battle Through Time er det en alternativ slutt hvor Ashi overlever selv om Aku blir tilintetgjort i fortiden, og hun og Jack kan leve lykkelig i alle sine dager.
Gard Folkvord
Gard Per Arne Folkvord (født 10. januar 1969 i Voss) er en norsk politiker fra Arbeiderpartiet. Folkvord var vararepresentant til Stortinget i tre perioder fra 1993 til 2005. Han møtte fast fra 1996 til 1997 og fra 2000 til 2001 for henholdsvis Ranveig Frøiland og Grete Knudsen da de var statsråder henholdsvis i regjeringen Jagland og Stoltenberg.
Folkvord satt i formannskapet i Odda kommune i Hordaland fra 1991 til 2003 og han var ordfører fra 2007 til 2011. Ved kommunevalget 2011 mistet Arbeiderpartiet et mandat og Gard Folkvord mistet ordførervervet etter at partiet Rødt inngikk et valgteknisk samarbeid med Høyre, NyeOdda, Venstre og Senterpartiet. Etter valgnederlaget uttalte Folkvord til pressen at han var klar til å gå tilbake til sin tidligere jobb ved røsteanlegget på «Zinken». Fra 2015 er han hovedtillitsvalgt ved Boliden Odda (Zinken).
Folkvord er fagutdannet som prosessoperatør i elektrokjemisk industri.
Unni Askeland
Unni Askeland (født 7. juni 1962 i Bergen) er en norsk billedkunstner.
Bakgrunn og arbeid
Unni Askeland har utdannelse fra Oslo Tegne- og Maleskole (1982–1983), Kunstskolen i Kabelvåg (1983–1984), Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo (1984–1985), Vestlandets kunstakademi i Bergen (1985–1986) og Statens kunstakademi i Oslo (1987–1992). Hun har hatt en rekke separatutstillinger og deltatt på Høstutstillingen, Østlandsutstillingen og Norske Bilder. Hun har også vist bilder i Göteborg, København, Amsterdam og New York.
Unni Askeland var i flere år samboer med musikeren Eric Andersen, som hun har fire barn med, og ble på 1980- og 90-tallet en del av kunstnermiljøet omkring Bob Dylan og andre musikerkjendiser i New York. Hun deltok blant annet i performanceprosjekter med Lou Reed.
Unni Askeland har flere ganger fått oppmerksomhet i norske massemedier. Blant annet ble mange provosert da hun i 2004 viste en serie litografier og malerier som hun kalte «Munchadopsjoner» der hun bearbeidet Edvard Munchs kjente motiver. Et av bildene var Vampyr malt med hoggtenner. Utstillinga ble vist blant annet i Blomqvist Kunsthandel i Oslo og i Nordnorsk Kunstmuseum i Tromsø. I forbindelse med utstillinga «Desire-Destruction» i 2006, som viste malerier med berømtheter fra moderne populærkultur, forklarte Askeland at kunsten også må underholde. Hun fikk også mye omtale i februar 2008 da Nasjonalmuseets direktør Allis Helleland kjøpte inn fire store malerier, 60 filmstills og en video av henne for 600 000 kroner mot museets innkjøpskomités anbefaling. De tre største maleriene viste filmstjernene Humphrey Bogart og Ingrid Bergman og var utført i en bildestil som mange opplevde som en pastisj på Andy Warhols berømte plakatportretter i silketrykk-teknikk.
Yngve Lorentsen
Yngve Lorentsen (født 22. september 1968) fra Falken skytterlag på Finnsnes i Troms ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Bodø i 1991. Lorentsen var en relativt ukjent skytter før han tok steget opp og ble den første skytterkonge fra Troms. I samme stevne ble han nummer to på samlagsskytingen sammen med Troms skyttersamlag.
Lorentsen har vært innom andre lag, deriblant Målselv skytterlag, men er nå tilbake i Falken. Lorentsen har også en svært suksessfull sønn. Gjort seg bemerket på flere områder. Deriblant fyll og fanteri. Inkludert topp 10 plasseringer fra NM i langrenn.
Agora
Den mest kjente agoraen er agoraen i Athen. Agoraen i Izmir, som i dag er museum, er trolig den best bevarte agoraen i dag.
Ristna fyr
Ristna fyr er et fyrtårn i Estland, ytterst på Kõpu-halvøya som er den vestlige utstikkeren av øya Hiiumaa, i Kõrgessaare kommune.
Fyrtårnet er 29,5 meter høyt, men lyser fra hele 37 meter over havnivået. Lyset er synlig fra 31,5 km avstand. Det skriver seg tilbake til 1874, men fikk dagens bygg i 1920
I kommunen er det også to andre tilsvarende fyrtårn, nemlig Kõpu fyr lengre inne på Kõpu-halvøya, og i tillegg Tahkuna fyr.
Rolf E. Stenersens allé (Oslo)
Rolf E. Stenersens allé (5–27, 2A–48; ikke alle numre er i bruk) er en vei inne på området til Sogn studentby i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Sognsveien og inn på studentbyområdet, der den forgrener seg. Veien arter seg kun som allé i klassisk forstand i et lite strekke fra nummer 9 til nummer 34. Her er det plantet bjørketrær på begge side av veien. De resterende delene av Rolf E. Stenersens allé er normale gateløp.
Veien fikk navn i 1992 etter Rolf Stenersen. Deler av Stenersens kunstsamling befant seg på Sogn studentby i 1953–73 før den ble overført til Stenersenmuseet ved Konserthuset. Nummereringen til husene på studentbyen ble endret da det nye gatenavnet ble innført.
Sylvi Inez Liljegren
Sylvi Inez Liljegren (født 1. januar 1954 i Narvik) er en norsk journalist og forfatter.
Liljegren har vært ansatt i NRK fra 1979 som journalist og TV-produsent. , har jobbet ved Universitetet i Tromsø som informasjonsdirektør og som prosjektkoordinator for Verdens miljøverndag 2007.
Hun er cand. mag. fra Universitetet i Tromsø og har gjennomført videregående forfatterkurs ved Universitetet i Tromsø.
Liljegren var styreleder i Nordnorsk forfatterlag fra 2017–2020 og var det også i perioden 2002–2006. Hun har også vært leder av Troms Journalistlag.
Fylkesvei 481 (Rogaland)
Fylkesvei 481 (Fv481) i Rogaland gikk mellom Idrettshuset og Harestad i Randaberg kommune. Veien var 1,2 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 521.
Fold Your Hands Child, You Walk Like a Peasant
Fold Your Hands Child, You Walk Like a Peasant er Belle & Sebastians fjerde album og ble sluppet 6. juni 2000. Albumets tittel er hentet fra skuespillet The Devils av John Whiting. I Norge oppnådde albumet en 17.-plass på VG-lista.
På forsiden av omslaget er det et bilde av tvillingparet Gyða og Kristín Anna Valtýsdóttir kjent fra den islandske gruppen Múm.
Naustet ved Åker gård
Naustet ved Åker gård er tuften etter et naust fra jernalderen som er unikt i norsk sammenheng ved sin størrelse. Naustanlegget omfatter en nausttuft med et båtopptrekk.
Tankwa
Tankwa er en sivbåt på den østafrikanske Tanasjøen, som ligger langt oppe i høyfjellet i det nordvestlige Etiopia. Denne båttypen, som fremdeles eksisterer i det tjueførste århundret, har beholdt den gamle formen som på de egyptiske papyrusbåtene fra svunne tider, med krummet akterstevn og bøyet baug i en spesiell krøll som sett på relieffer i Egypt for fem tusen år siden.
Naustet ved Åker gård
Tuftene er plassert sør for Åker gård, vest for nåværende E6, 300m nordvest for broen over Svartelva. Naustanlegget har en ytre utstrekning på 32 meter, bredden på midten er 18 meter og tuften er 11 meter bred i endene. Opprinnelig hadde naustet en indre lengde på 28 meter, en bredde på 11 meter og en bredde i endene på 7,5 meter. Naustet var plassert på en morene-rygg. Funnet ble registrert av Universitetets Oldsaksamling i 1969, da som «2 klart markerte jordvoller som løper parallelt». Naustet er datert til tidlig middelalder og kan ha rommet et skip på cirka 24 x 5 meter størrelse. Naustet ble sist brukt i perioden tidlig middelader - høymiddelader, ca 1000- 1300 e.Kr
Det islandske alfabetet
Det moderne islandske alfabetet er et latinbasert alfabet med 32 bokstaver:
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Fram til parlamentarismen blei innført i 1884, var det kongen som på egen hånd utnevnte statsrådene. Disse stillingene blei da lite politiske – og mer å regne som avansementsmuligheter for embetsmenn. Det var derfor ingen faste regjeringsskifter slik vi har i dag, men derimot hyppige skifter av departementssjefer. Dette blei forsterka av ordninga med ei statsrådsavdeling i Stockholm. Denne bestod av en statsminister og to statsråder. Disse to skulle skiftes ut årlig, og det blei dermed ofte flyttinger mellom Christiania og Stockholm og mellom departementa.
Tankwa
På den store Tanasjøen, som har en så stor vannflate at en ikke kan se kysten på den andre siden, blir papyrusbåtene fremdeles brukt som et effektivt transportmiddel mellom fastlandet og de mange øyene med klostre befolket av tradisjonsbundne munker. Disse munkene har aldri gått over til å bygge båter av tre, tross tilgjengelighet på større treemner i flere århundrer. Munkene og prestene var for 700 år siden forfulgt for sin tro, og flyktet sørover til de store sjøene Tana og Zwai, der de søkte tilflukt på bortgjemte øyer som fra gammelt av hadde religiøs betydning.
Naustet ved Åker gård
I Snorres de norske kongesagaene nevnes det at store skip hadde vært trukket opp fra havet til storsjøen Mjøsa på elven Glomma. Kong Olav Haraldsson gav i 1016 en stor karve på 15-16 sesser til Ketil Kalv på Ringnes som kom fra Ottestad på Stange. både på Ringnes og på Steinsholmen har det antagelig vært båtnaust.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Ettersom både kongen og statsministeren stort sett var plassert i Stockholm, var det visekongen eller stattholderen som leda statsrådet i Christiania. Om ingen av disse posisjonene var besatt (eller vedkommende var fraværende), var det eldste statsråd som var regjeringas formann. Denne hadde den uoffisielle tittelen førstestatsråd.
Tahkuna fyr
Fyrtårnet er 42,6 meter høyt, men lyser fra 43 meter over havnivået. Lyset er synlig fra 12 nautiske mil avstand. Det skriver seg tilbake til 1873, da det fikk dagens tårn bygget i Paris.
Naustet ved Åker gård
Se Gokstadskipet( 23,8m x 5,2m) for en sammenligning.
Åker gård var et høvdingsete i midten av jernalderen eller tidlig middelalder, og det er blitt gjort flere arkeologiske funn på stedet, blant annet gull og store mengder våpen, datert til rundt 600 e.Kr. I tilknytning til gården er det også avdekket flere andre bygninger.
Tahkuna fyr
I kommunen er det også to andre tilsvarende fyrtårn, nemlig Kõpu fyr og Ristna fyr på Kõpu-halvøya.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Grev Herman Wedel Jarlsberg var stattholder fra 19. september 1836 inntil han døde 27. august 1840. Regjeringa i denne perioden betegnes som det andre Wedel-ministeriet. I kilde 1 – se nedafor – betegnes tida etter dette som Løvenskiold/Vogt-ministeriet. Kilde 2 regner imidlertid at det andre Wedel-ministeriet fortsatte fram til 8. mars 1844, da kong Karl Johan døde og Oscar I overtok.
Tahkuna fyr
Ved fyrtårnet er det et tettsted med bare 4 innbyggere, men her ligger minnesmerket etter fergen MS «Estonia» som gikk ned utenfor kysten av Hiiumaa-øya.
Tankwa
Den gamle båtbyggingstradisjonen ved Tanasjøen var ikke bare for munkene som holdt til på de mange øyene ute på innsjøen, men også for lokalbefolkningen som tok papyrusbåter i bruk for en rekke ulike roller inkludert frakt av korn.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Kildene er enige om å avslutte Løvenskiold/Vogt-ministeriet 17. juni 1856, da Løvenskiold gikk av som stattholder. Embetet blei aldri mer besatt. Den etterfølgende regjeringa kalles Vogt-ministeriet.
Tahkuna fyr
Referanser
Tahkuna
Tankwa
Tankwa
Den typiske papyrusbåten på innsjøen bygges i ulike varianter og størrelser, med lengde fra 5,5 m for kun én mann, til 10,7 m for åtte til ti personer, og bredde fra 0,92 til 2,13 m. Den vanlige varianten er en slags tykk sammenbundet madrass av papyrusruller med et tynt båtformet skall med oppbøyet baug og akterstavn på minst to store bunter som var lagt i kryss ved endene og deretter strammet til. Det finnes varianter med en «kjøl» med overlappende papyrusruller, men også et stykke av tre tatt fra akasietret blir brukt som kjøl. På de større varianter blir det midtskips lagt bunter på bunnen for å beskytte lasten fra vannet, ettersom «madrassen» raskt blir vasstrukken til sjøs. For lengre ferd på innsjøen blir det festet utriggere midtskips for bruk av årer.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Under Løvenskiold/Vogt-ministeriet var det to såkalte interimsregjeringer:
Tankwa
Tankwa
De lokale båtbyggerne konstruerer sine sivfarkoster i to deler, som kan bæres opp hver for seg og reises på høykant for å tørkes hver natt. Båtene må være så lette som mulig, og må trekkes opp av vannet så snart som mulig hver gang man er ferdig for dagen. Hvis skroget blir vasstrukkent, er det fare for at det kan gå i oppløsning i bølgene. En Tankwa er så fleksibel at den bukter seg på langs som en orm i bølgene.
Det islandske alfabetet
Alfabetet er basert på det latinske alfabet med diakritiske tegn, samt bokstaven edd Ðð og runen thorn Þþ. Ææ og Öö er ansett som selvstendige bokstaver, ikke ligaturer eller diakritiske versjoner av deres respektive bokstaver.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Departementsinndeling
Regjeringsavdelinga i Christiania bestod ved inngangen til denne perioden av følgende departement:
Panserødeleggelsesmerket
Panserødeleggelsesmerket (Sonderabzeichen für das Niederkämpfen von Panzerkampfwagen durch Einzelkämpfer) er en tysk utmerkelse ifra det tredje rike
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Departementsinndeling
Fra 1. januar 1846 blei Departementet for det indre (Indredepartementet) oppretta. Det fikk ansvar for landbruk, industri, skog- og bergverksdrift, fiskeri, håndverk, handel og sjøfart, forsyningsvesenet, medisinalvesenet, post-, skyss-, vei-, kanal-, bygnings- og brannvesen, mål og vekt, forsikring, kommunesvesenet, oppmåling, rikets ytre grenser og den indre verdslige inndeling, samt statistikk.
Panserødeleggelsesmerket
Merket som er i sølv, ble introdusert av Adolf Hitler 9. mars 1942 for å ære soldater som på egen hånd ødela en fiendtlig stridsvogn med håndholdte eksplosiver. Merket var gjeldende tilbake i tid til starten av Operasjon Barbarossa. Etter at flere fikk utdelt medaljen flere ganger var det opplagt at høyere klasser var nødvendig, og 18. desember 1943 ble en ny klasse introdusert; Panserødeleggelsesmerket i gull. For å få dette måtte man på egen hånd ha ødelagt fem fiendtlige stridsvogner.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Departementsinndeling
I og med denne endringa skifta Finansdepartementet offisielt navn til Departementet for finansene og tollvesenet. Samtidig skifta de militære departementene navn til Departementet for arméen og Departementet for marinen.
Panserødeleggelsesmerket
Design
Merket består av en mørk farget 43mm x 18mm Panzer IV stridsvogn festet på et 33mm x 88mm sølvbånd. Båndet har en 4mm sort stripe horisontalt 2mm ifra øvre og nedre kant. Gullmerket er stort sett likt, med unntak at båndet er gullfarget, og at på tidlige versjoner var stridsvognen sølvfarget. Senere ble det brukt samme mørke farge på stridsvognen som på sølvmerket.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Visekonger og stattholdere
Embetet som visekonge var ikke besatt i denne perioden.
Det islandske alfabetet
Glyffene blir ofte forenklet ved håndskrift, slik som f.eks. ligaturen æ (selvstendig bokstav), som kan skrives som ae.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Visekonger og stattholdere
Severin Løvenskiold var stattholder fra 27. februar 1841 (tiltrådte i mai). Han søkte avskjed 10. august 1855 og fratrådte 17. juni 1856.
Statsministre og statsråder
I nedstående tabell betyr «Stockholm» statsråd ved statsrådsavdelinga i Stockholm. (+) indikerer at vedkommende leda to departement. «Forrige» betyr at han hadde samme posisjon mot slutten av det andre Wedel-ministeriet. «Neste» betyr at vedkommende fortsatte i samme posisjon i Vogt-ministeriet. Tabellen gjelder fra 1844.
«Vikarer» under interimsregjeringene
15.–18. juli 1852
'''11. oktober 1852 – 12. april 1853'''
Tankwa
Tankwa
Det er kjent at meget store farkoster av papyrussiv var brukt på Tanasjøen med plass for 20 personer ombord eller en last på opptil 7 tonn i vekt. Thor Heyerdahl, som kom til Tanasjøen for å se nærmere på den lokale båtbyggingstradisjonen og papyrusen som vokser i ubegrensete mengder, fikk høre om større tankwa som hadde fraktet to og tre tonn korn over sjøen til markedsplassene.
Tiruchirappalli (distrikt)
Tiruchirappalli (tamilsk: திருச்சிரப்பள்ளி மாவட்டம் ) er et distrikt i den indiske delstaten Tamil Nadu. Distriktets hovedstad er Tiruchirappalli.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,713,858 innbyggere i distriktet, mot 2,418,366 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 49,26 % av befolkningen.
Stavanger studentsangforening
Stavanger studentsangforening ble stiftet våren 1993 etter initiativ fra tidligere studentsangere og andre ildsjeler som savnet et akademisk kor i Stavanger. Målet var å få et like attraktivt og sosialt studentkor-miljø som i mange universitetsbyer i Norden.
Tiruchirappalli (distrikt)
Taluker
I Tamil Nadu er taluk det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Tiruchirappalli distrikt har 8 taluker.
Stavanger studentsangforening
Viggo Pettersen var korets første dirigent og det viste seg snart at koret hadde livets rett. Over 60 ivrige sangsjeler var med på den første offisielle opptreden i desember 1993, på juleavslutningen til lærerne ved daværende Høgskolen i Stavanger (HiS). Høsten 1994 overtok Per Dahl, nåværende rektor ved HiS, dirigentstokken.
SSS har siden stiftelsen markert seg ved flere anledninger i Stavanger regionen. Foruten om faste konserter og opptredener i regi av Høgskolen i Stavanger er koret blitt en fast tradisjon i byens offisielle 17. mai-feiring. Våren 1996 satte SSS for første gang opp et større korverk. Valget falt på «Carmina Burana». Oppsetningen var et kunstnerisk samarbeid med orkester og solister fra Avdeling for Kunstfag, HiS. Verket ble framført foran en fullsatt Tjodhall på Høgskolen. Senere på våren ble suksessen gjentatt i København, på Nordisk studentsangerstevne. Denne gang med 1500 sangere på scenen. Høsten 1997 startet SSS et nytt samarbeidsprosjekt under sin nye dirigent Jørn Snorre Andersen. Duke Ellington,s «Sacret Concert» sto på programmet, og partner denne gang var Statoil Storband. Verket ble framført i St. Petri kirke med Bodil Arnesen som solist. Koret har ved flere anledninger deltatt på sangerstevner og prosjekter hovedsakelig i Norge, men også Norden og Estland.
SSS startet det nye årtusen med for første gang å delta i en korkonkurranse. Etter å ha vunnet fylkesfinalen i Norge Korforbunds nasjonale konkurranse ble koret nummer 8 i finalen som ble avholdt I Trondheim. Januar 2001 var premieren på nå etterhvert kjente spillefilmen «Mongoland» der koret deltok med sang.
Loode fyr
Loode fyr er et fyrtårn i Estland, helt i sørvest på øya Saaremaa i Torgu kommune.
Fyrtårnet er 15 meter høyt, men lyser fra 19 meter over havnivået. Lyset er synlig fra 6 nautiske mil avstand.
Løvenskiold/Vogt-ministeriet
Statssekretærer
Sekretærpostene var heile perioden besatt av følgende:
Solørgata
Solørgata (1–9; ingen partallsadresser) er en gate på Vålerenga i bydel Gamle Oslo. Den går fra Odalsgata til Strømsveien. Gaten er imdilertid for gangvei å regne, og ut mot Strømsveien går den over fortauet.
Mange av gatene i området fikk navn etter steder på Østlandet i 1879, året etter byutvidelsen. Dette gjelder også Solørgata.
Fylkesvei 1582
Fylkesvei 503 i Akershus går mellom Bårli og Dal i Eidsvoll. Veiens lengde er 9,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 503.
Karl Jansen
Karl Jansen (født 28. mai 1908, død 14. november 1961) var en tysk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Jansen vant en olympisk bronsemedalje vektløfting under OL 1936 i Berlin. Han kom på tredjeplass i den nest letteste klassen, lettvekt opp til 67,5 kg bak Anwar Mesbah fra Egypt og Robert Fein fra Østerrike som begge fik gull. Det var totalt fem vektklasser og vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Jansen løftet sammenlagt 327,5 kilo, 15,0 kilo mindre enn gullvinnerne Anwar Mesbah og Robert Fein som satte ny verdensrekord med 342,5 kg.
Egeria
Egeria kan sikte til:
Øivin Fjeldstad
Øivin Fjeldstad (født 2. mai 1903 i Christiania, død 16. oktober 1983 i Oslo) var en norsk dirigent og fiolinist.
Fiolinist og pedagog
Fjeldstad debuterte som fiolinist i Christiania i 1921, etter studier ved konservatoriet i Christiania og senere i Leipzig. I en årrekke var han førstefiolinist og senere 3. konsertmester i Oslo Filharmoniske Orkester og konsertmester i Radioorkestret som bestod av Filharmoniens musikere delt i to hold som skiftet annenhver måned om å gjøre tjeneste som radioorkester. Han hadde sin dirigentdebut i Oslo i 1931, og etter videre studier med Clemens Krauss i Berlin ble Fjeldstad i 1946 ansatt som kapellmester i NRK.
Som fiolinpedagog var han i mange år knyttet til konservatoriet i Oslo hvor han utdannet fiolinister som Henry Johnsrud og Kaare Sæther som begge ble stemmeledere i henholdsvis 1. og 2. fiolingruppen i Oslo Filharmoniske Orkester
Dirigent
I årene 1950–1955 ledet han en rekke operaoppførelser på Det Nye Teater i Oslo og med blant annet Anne Brown på scenen var dette de første oppførelser av operaer av den amerikanske komponisten Gian-Carlo Menotti i Europa. I 1953 hadde man suksess med Purcells Dido og Aeneas med Kirsten Flagstad og Bjarne Buntz i tittelrollene. I årene 1959-61 var Fjeldstad Den Norske Operas 1. kapellmester. Fra 1962 til 1969 var han sjefdirigent og kunstnerisk leder for Oslo-Filharmonien med Herbert Blomstedt som kapellmesterkollega.
I perioden 1961–1974 var Fjeldstad også fast dirigent for det britiske ungdomsorkesteret The National Youth Orchestra of Great Britain. Foruten en rekke konserter i Storbritannia ledet han dette orkesteret også på turneer bl.a. til Tyskland, Sovjetunionen og i Norden. Fjeldstad gjestet også en rekke utenlandske orkestre og gjorde innspillinger med både London Symphony Orchestra, Wiener Symphonikerne, The National Youth Orchestra of Great Britain og Oslo-Filharmonien.
Fjeldstad gjorde hovedsakelig innspillinger med norsk musikk, men også den første fullstendige innspillingen av Richard Wagners Götterdämmerung, med blant annet Kirsten Flagstad, som ble utgitt i 1956. Han var dirigent for Cæciliaforeningen i Oslo fra 1957 til 1977 og for Vestfold Symfoniorkester fra 1969 til 1982. I 1978 ble han tildelt Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris og i 1982 ble han æresmedlem av Norsk Tonekunstnersamfund.
Fjeldstad var kjent som en fremragende akkompagnatør og dirigerte de wienerklassiske komponister med forkjærlighet. Mozart, Beethoven og særlig Brahms sto ofte på hans konsertprogrammer. I tillegg var Fjeldstad i hele sin karriere en forkjemper for ny musikk, først gjennom sitt arbeid i The International Society for Contemperary Music og «Ny Musikk», og deretter som en forkjemper for samtidige norske komponister. Spesielt samarbeidet han med Fartein Valen nevnes. I 1950 gjorde Norsk Film en innspilling av Valens fiolinkonsert med Camilla Wicks som solist og Fjeldstad som dirigent. Fjeldstad ble dessuten formann i «Valenselskapet» i 1958. Andre komponister han arbeidet tett med var Sparre Olsen, Geirr Tveitt, Klaus Egge, David Monrad Johansen, Ludvig Irgens-Jensen, Arne Nordheim og Antonio Bibalo.
Utmerkelser og medlemskap
Øivin Fjeldstad var kommandør av St. Olavs Orden, hadde Kongens fortjenstmedalje i gull og ble også tildelt utmerkelser i Belgia, Finland, Østerrike og Nederland.
Fjeldstad var frimurer.
Familie
Øivin Fjelstad var far til skuespilleren Lise Fjeldstad, siviløkonomen og politikeren Øivin Skappel Fjeldstad og fysioterapeut Tone Skappel Hauge.
Edouard Dupont
Edouard Dupont (født 1841, død 1911), var en belgisk geolog og arkeolog.
Dupont var direktør for Det naturhistoriske museet i Brussel og ble kjent for sine undersøkelser av belgiske grotter, som inneholder spor etter landets tidligste befolkning. Blant hans skrifter kan nevnes L'homme pendant les âges de la pierre dans les environs de Dinant-sur-Meuse (andre opplag, 1872).
Abruka fyr
Abruka fyr er et fyrtårn i Estland, på øya Abruka som ligger rett sør for Saaremaa, i Kaarma kommune.
Fyrtårnet er 36 meter høyt, men lyser fra 38 meter over havnivået. Lyset er synlig fra 9 nautiske mil avstand. Det skriver seg tilbake til 1897, men fikk dagens bygg i 1931.
Goose Creek gasskraftverk
Goose Creek gasskraftverk er et varmekraftverk i Piatt County, Illinois mellom tettstedene Lodge og De Land. Det har en installeert kapasitet på 450 MW fordelt på 6 like store turbiner, og brenselskilden er naturgass. Det ble ferdigstilt i 2002, og kjøpt av Ameren i 2006. Operatør er Union Electric Co.
MT «Navion Britannia»
MT «Navion Britannia» var et tankskip som ble brukt til bøyelasting (shuttle tanker). Skipet ble bygget i 1998 ved Astillero La Naval Sestao i Spania.
Skyggejegerne
Skyggejegerne (engelsk The Mortal Instruments) er en bokserie for ungdom i sjangeren urban fantasy, skrevet av Cassandra Clare. Den handler om et framtidig eller parallelt New York der det fins vampyrer og andre demoner. Det fins også andre parallelle verdener.
MT «Navion Britannia»
Statoil eide og drev tidligere sine egne tankskip gjennom rederiet Navion. Disse skipene ble solgt til canadiske Teekay Shipping i 2002.
Skyggejegerne
Femten år gamle Clary Frays enkle liv blir komplisert da hun blir dratt inn i en helt ny verden, der hun blir kjent med skyggejegerne, som dreper demoner, og får vite viktige og sjokkerende ting om sin egen bakgrunn og fortid. Hun oppdager også at det finnes varulver, vampyrer, alver, demoner, engler og andre sagnomsuste vesener. Clary får dessuten sin første erfaring med kjærlighetslivet når hun får følelser for både den kjekke, selvgode og arrogante, men modige skyggejegeren Jace Wayland og den lille nerdete, men sympatiske barndomsvenn Simon Lewis, som har vært hemmelig forelsket i Clary nesten helt siden de møttes for ti år siden.
MT «Navion Britannia»
Skipet var sentralt i oljeutslippet fra Statfjord desember 2007. Skipet ble hogd opp i India i 2018. Da var det Panama-registrert, tidligere var det Bahamas-registrert.
Skyggejegerne
Filmatiseringer
Den 16. mars 2012 ble den norske regissøren Harald Zwart annonsert som ny regissør for filmen The Mortal Instruments: City of Bones (som baserer seg på den første boken, City of Bones). Produksjonsselskapet Screen Gems stod bak filmen. Filmingen startet – ifølge forfatteren Cassandra Clares tumblr-konto – i august 2012. Don Carmody og Robert Kulzer var produsenter for filmen. I. Marlene King og Jessica Postigo skrev manuset, mens Lily Collins spilte hovedrollen som Clary Fray.
Rollelisten omfatter Lily Collins, Jamie Campbell Bower, Robert Sheehan, Lena Headey, Jonathan Rhys Meyers og Jared Harris. Filmen hadde premiere 23. august 2013, og det var på forhånd knyttet forventninger til at filmen kunne gjøre det bra økonomisk, siden bøkene var svært populære. Filmen fikk imidlertid dårlige kritikker, floppet på kino og spilte bare så vidt inn igjen budsjettet.
Allerede i mai 2013, tre måneder før premieren, hadde det blit bestemt at det skulle lages en oppfølger, The Mortal Instruments: City of Ashes, basert på Den tause byen, som er den andre boken i The Mortal Instruments-serien. Zwart skulle regissere også denne oppfølgeren, og både Lily Collins og Jamie Campbell Bower sa seg villige til å delta i den nye filmen. Da den første filmen viste seg å bli en fiasko, ble planene om en ny film skrinlagt.
Inger Hagerups plass (Oslo)
Inger Hagerups plass er snuplassen innerst i Hagapynten på Haugerud i Oslo, like sørvest for Haugerud T-banestasjon.
Plassen fikk navn i 1999 etter dikteren Inger Hagerup, som bodde i Hagapynten.