cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fransk Polynesias forsamling
Bakgrunn
I 1957 skiftet territoriet navn til Fransk Polynesia og forsamlingens navn ble endret til Assemblée territoriale de la Polynésie française. Antallet representanter ble økt til 30. Samtidig ble også et regjeringsråd innført. Makten lå imidlertid fortsatt hos guvernøren. I 1977 ble begrenset selvstyret innført og territorialforsamlingen fikk større myndighet i administrasjons- og finanssaker.
Omfattende selvstyre ble innført i 1984. Forsamlingen fikk da økte fullmakter og rett til å vedta lover for Fransk Polynesia. Antallet representanter ble satt til 41, valgt for fem år. Ved revisjon av selvstyreordningen i 1990 fikk forsamlingen uavhengighet i finanssaker og ansvar for eget budsjett. I 1996, 2001 og 2004 ble selvstyreordningen igjen styrket. Antallet representanter ble i 2001 økt til 49 og i 2004 til 57. I 2004 fikk forsamlingen også sitt nåværende navn.
Valg
Fransk Polynesias forsamling et parlament med ett kammer og består av 57 representanter valgt i allmenne valg for en periode på fem år. Stemmerettsalderen er 18 år. Valget gjennomføres som listevalg i to runder der 38 mandater fordeles. For å motvirke ustabile regjeringer er det innført en ordning der det største partiet får et styringstillegg. Det ledende partiet får 19 i tillegg til de som fordeles i det ordinære valgoppgjøret.
Landet ble i 2011 inndelt i åtte valgkretser:
Det stilles partilister. I henhold til loven må disse bestå av vekselvis en kvinne og en mann.
Arbeidsform
Forsamlingens arbeid ledes av en president. Det er to sesjoner hvert år. Mellom sesjonen ivaretas arbeidet av en stående komité på 21 medlemmer. I andre kvartal møtes forsamlingen for det som kalles den administrative sesjon. I fjerde kvartal møtes forsamlingen for budsjettsesjon. Forsamlingspresidenten, regjeringspresidenten, høykommissæren eller et flertall blant representantene kan innkalle til ekstraordinær sesjon. Forsamlingens arbeid forberedes i komiteer.
Selv om fransk er offisielt språk, har forsamlingen siden 1982 gått over til å bruke tahitisk i debattene.
Bygning
Forsamlingen møtes i et moderne hus i Tarahoì i Papeete, på stedet der dronning Pomare IV hadde sin residens. En ny administrasjonsbygning rett ved parlamentsbygningen ble innviet i 2009.
Carl Sitter Geving
Carl Sitter Geving (født 24. august 1939 i Flatanger) er en norsk politiker (Ap) og tidligere lærer.
Han har vært medlem av Nord-Trøndelag fylkesting fra 2007 til sammenslåingen av Nord- og Sør-Trøndelag i 2018, deretter medlem av Trøndelag fylkesting frem til 2019. Han ledet Arbeiderpartiets fylkestingsgruppe i Nord-Trøndelag fra 2009 til 2015. Han har også vært medlem av Namsos kommunestyre.
Han er sønn av gårdbruker Alf Geving og hustru Johanne Sitter på Nergården på Sitter. Broren Ronald Geving og morfaren Carl Sitter var ordførere i Flatanger. Oldefaren og tippoldefaren på morssiden var kommunepolitikere og sentrale i en religiøs vekkelse i Flatanger. Også Carl Sitter Gevings far var kommunepolitiker.
Geving er utdannet allmennlærer fra Bodø lærerskole fra 1965 og cand.mag. fra Universitetet i Trondheim fra 1990. I 1965 begynte han som lærer i Namsos kommune, senere rådgiver, pedagogisk konsulent, konstituert skolesjef og lærer ved voksenopplæringen. Han har vært tillitsvalgt i Skolenes Landsforbund.
Hammaren
Hammaren kan vise til:
Ia Ora ’O Tahiti Nui
Ia Ora 'O Tahiti Nui er Fransk Polynesias nasjonalsang. Den ble innført av Fransk Polynesias forsamling i 1993. Sangen har tekst av Maeva Bougues, Irmine Tehei, Angèle Terorotua, Johanna Nouveau, Patrick Amaru, Louis Mamatui, Jean-Pierre og Pierre Célestin og melodi av Jean Paul Berlier. Tittelen betyr «lenge leve Tahiti Nui».
Tekst
Sangen har tekst på tahitisk:
I oversettelse til fransk lyder teksten:
Litteraturåret 1613
Litteraturåret 1613 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1613.
Roxen (artist)
Larisa Roxana Giurgiu (født 5. januar 2000 i Cluj-Napoca i Romania), kjent under artistnavnet Roxen, er en rumensk sanger. Hun ble kjent i Romania i 2019, da hun var medartist på «You Don't Love Me» av musikkprodusenten Sickotoy. Sangen nådde en tredjeplass på den rumenske radiolisten og ble spilt på radio i flere andre land. Hun skulle ha representert Romania i Eurovision Song Contest 2020 med låten «Alcohol You», men konkurransen ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020. I stedet representerte hun Romania i Eurovision Song Contest 2021 med låten «Amnesia».
Bakgrunn
Roxen ble født i Cluj-Napoca med fødenavn Larisa Roxana Giurgiu. Allerede som syvåring oppdaget Roxen en lidenskap for musikk og deltok i flere lokale talentkonkurranser. Etter skolegang fikk hun platekontrakt med Global Records, og var senere medartist på plateprodusenten Sickotoys låt «You Don't Love Me» i august 2019. Singelen fikk kommersiell suksess i Romania, og nådde tredjeplass på landets Airplay 100-hitliste. Låten fikk også spilletid på radio i land som Frankrike, Russland, Spania og USA.
I november samme år slapp Roxen debutsingelen «Ce-ți cântă dragostea», og sangen nådde 26. plass i Romania. Hennes hovedsjanger er deep house, en undersjanger av house. Musikkjennere sammenligner henne med artister som Dua Lipa og Billie Eilish.
I februar 2020 var Roxen en av kandidatene til å representere Romania i Eurovision Song Contest 2020, etter at rumensk fjernsyn (TVR) hadde inngått et samarbeid med Global Records for å finne en artist til å representere landet. 11. februar bekreftet kringkasteren at hun skulle være Romanias deltaker i konkurransen i Rotterdam i mai. 1. mars 2020 fremførte hun fem sanger i en tv-sendt nasjonal finale. Seerne og en fagjury valgte deretter «Alcohol You» som låten Roxen skulle delta med i Rotterdam. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19. I stedet besluttet TVR at hun skulle få representere Romania i Eurovision Song Contest 2021 med låten «Amnesia». Hun kvalifiserte seg imidlertid ikke til finalen.
Henåavassdraget
Henåavassdraget er et mindre vassdrag som dannes i Høg-Holleia og omfattes av flere myrer, småvann, tjern, pytter, bekker og småelver i åslandskapet som er kjent som Holleia. Vassdraget, som ligger i Modum og Ringerike kommuner i Viken fylke, har en total lengde på cirka 28,7 km og nedbørsfeltet utgjør cirka 113,96 km².
Primærelva i vassdraget er Henåa, som drenerer til Tyrifjorden ved Henovika på grensen mellom Modum og Ringerike kommuner. Elva fungerer også som grenseelv mellom disse kommunene i storparten av sitt elveløp. Henåa får tilførsel fra blant annet Granavollelva, Løkelva, Sørlielva og Tverrelva, samt flere bekker i området. Granavollelva har sitt utspring ved Styggdalsdammen, en pytt like under Grønknuten naturreservat i Høg-Holleia, og regnes som kildeelva i vassdraget.
Det er registrert elvemusling (Margaritafera margaritafera) i vassdraget. Arten er fredet og står oppført på Norsk rødliste for arter. Det er også kjent at tyrifjordørreten (Salmo trutta lacustris) kan ha gytevandring opp i elva når vannføringen er stor nok. Vassdraget har også en god stamme av stasjonær elveørret og abbor. Dessuten finnes det en bestand av edelkreps der.
Abzû
Abzû er et eventyrvideospill utviklet av Giant Squid Studios og gitt ut av 505 Games for PlayStation 4, Xbox One og Microsoft Windows. Det ble først gitt ut digitalt i august 2016, mens det ble gitt ut i butikker for konsollene i januar 2017. Spillet følger en dykker som utforsker havet og bringer liv tilbake dit ved hjelp av magiske kilder. Slik spillet er lagt opp kan man fritt navigere den åpne spillverdenen, i åpent hav, huler og ruiner.
Spillet ble utviklet over tre år av en gruppe på 13. Blant disse var spillregissør Matt Nava og komponisten Austin Wintory, som tidligere hadde arbeidet med Journey. Det at Abzû ble satt i havet var en reaksjon til Journeys ørkener og var inspirert av Navas positive opplevelser som dykker. Handlingen ble inspirert av sumerisk mytologi og myten om det kosmiske havet. I løpet av den første uken det ble gitt ut, ble spillet det niende bestselgende spillet på Steam. Mesteparten av rosen fra kritikere var rettet mot spillutseendet, og ble gjerne sammenlignet med Journey.
Cargèse
Cargèse er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika. Kommunen er en av de mest befolkede områdene på Korsika med 1145 innbyggere, per 2008. Næringsdriften er basert på gårdsdrift og fiske. Kommunen ligger i de sørlige delene av Korsika, ikke så langt unna Ajaccio.
Abzû
Handling
Abzûs handling blir fortalt uten ord, istedenfor gjennom handling, spilling og cutscenes, og er satt til et stort hav. Spillfiguren, en kvinnelig dykker, våkner mens hun flyter i havet og begynner å utforske området rundt seg. Ruiner og eldgamle veggmalerier viser at det fantes en urgammel sivilisasjon her som var i et symbiotisk forhold med havet. Mens hun utforsker havet, blir hun ledet av en hvithai til flere brønner, som hun kan aktivere med en energi inni seg, og bringe liv tilbake til havet rundt omkring. Denne energien blir høstet av pyramider, som har forstyrret balansen i havet og førte til at sivilisasjonen falt. Etter hvert finner hun den opprinnelige pyramiden, og dykkeren ser at hvithaien angriper den. Pyramiden angriper tilbake, men skader også dykkeren. Dette avslører at hun er mekanisk og er på et eller annet vis forbundet med pyramidene og kan bringe liv tilbake til havet. Hvithaien blir dødelig skadet, og dør mens dykkeren trøster den. Etter at hun har aktivert den siste brønnen, dukker hvithaiens ånd opp og leder henne tilbake til pyramiden. Dykkeren ødelegger deretter pyramiden, som gjør at livet kommer tilbake til havet. Mens rulletekstene til spillet vises, vises dykkeren og hvithaien svømmende gjennom det gjenopplivede havet.
Utvikling
Opphavet til Abzû kommer fra Journey, et eventyrvideospill utviklet av Thatgamecompany som ble sluppet ut i 2012. Matt Nava, som regisserte Abzû, jobbet med Journey som kunstdesigner gjennom spillets treårs utviklingsperiode. Etter å ha jobbet på et spill satt i en ørken, ville Nava sette sitt neste prosjekt til et mer levende miljø. Nava begynte å legge opp til ideen om spillet før han forlot Thatgamecompany og grunnla Giant Squid Studios. En av tingene Nava fikk med i dette spillet var sin beundring for urgamle kulturer og kunstverkene deres, spesielt mytene rundt Abzû-konsptet. Navas beundring av havet, som han utforsket gjennom som dykkehobby, ble også en stor del av designet til. Teamet som arbeidet med Abzû ved Giant Squid Studios endte opp med å vokse til ti utviklere fra flere sider av spillindustrien, hovedsakelig programmere som spesialiserte seg i spilldesign og grafikk, i tillegg til en grafiker som hjalp med å animere figurene. Abzû ble annonsert på Sony Computer Entertainments pressekonferanse under Electronic Entertainment Expo i 2014. Det ble vist frem igjen ved Electronic Entertainment Expo i 2016. Spillet ble sluppet ut digitalt til PlayStation 4 via PlayStation Network and Microsoft Windows gjennom Steam 2. august 2016. Det ble sluppet ut til Xbox One gjennom Xbox Live 6. desember. Spillet ble sluppet ut som fysiske kopier til PlayStation 4 og Xbox One 31. januar 2017. Alle versjonene ble publisert av 505 Games.
Design
Spillets tittel og handling har opphav i sumerisk mytologi, mer spesifikt myten om at den sumeriske havgudinnen Tiamat og ferskvannsguden Apsu kommer sammen for å skape alt liv. En grunn til at dette ble valgt som inspirasjon til spillet var at flere mytologier har myter og fortellinger om landlivets opphav fra et kosmisk hav. Tittelen kommer fra ordene Ab (vann) og Zû (å vite), noe utviklerne oversetter til «visdomshav». Ordet viste seg å være vanskelig tidlig i utviklingen, siden ordet staves Abzu på sumerisk og Apsû på akkadisk. Som et kompromiss valgte utviklerne å kombinere måten ordene staves på. Cirkumfleksen over u-en viste seg å bli vanskelig, siden den ikke er lett å skrive med et vanlig tastatur og flere av programmene de brukte ikke likte slike obskure tegn. Bruken av ordet var med for å forsterke spillets fokus på havet og mytologi. Spillet tok også inspirasjon fra sumerisk arkitektur, med bygninger som fungerer som mer enn bakgrunnspynt og verktøy for spilleren å progressere gjennom spillet.
Fra tidlig i utviklingen av spillet, fant utviklerne ut at målet ikke var å simulere dykking, men heller følelsen av å utforske havet i en drøm. Som en del av utviklingen, eksperimenterte Matt Nava med flere andre havutforskningsspill, men konkluderte at de ikke var «morsomme». Ved å ikke ha noen tidsbegrensning på hvor lenge man kan dykke, som eller er vanlig i andre spill hvor dykking dukker opp, ville utviklerne oppfordre spilleren til å utforske i et mer avslappet tempo og ikke legge noe tidspress på spilleren. Et av de største problemene som dukket opp i utviklingsprosessen var å gi spilleren fullstendig frihet til å svømme rundt, i alle retninger. Dette ble forårsaket hovedsakelig av kameraproblemer, hvilket gjorde det vanskelig å se hvilken retning man svømte. Evnen til å meditere ble lagt til relativt sent, mellom 2015 og 2016, for å la spilleren kunne se marinelivet. Da det ble valgt hvilken spillmotor som spillet skulle bygges med, var Nava forsatt bare den eneste som jobbet med spillet, som ville velge en som var lett å utvikle for, men likevel hadde det han trengte til å fullføre spillet slik han ønsket det. Unreal Engine 4 hadde ganske nylig kommet ut, men ble ikke valgt før utviklerne hadde prøvd seg på flere andre plattformer. Spillet tok i bruk Unreal Engine 4s avanserte utviklerverktøy og utvidet spillmotorens funksjonalitet for blant annet å programmere fiskeflokkenes oppførsel, hvordan plantelivet ble animert og miljøet ble belyst under vann.
Shinya Yajima
Shinya Yajima (født 18. januar 1994) er en japansk fotballspiller.
Han representerte Japan i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der det japanske U23-landslaget ble utslått i gruppespillet.
Stensiöfjellet
Stensiöfjellet er et fjell på Spitsbergen, Svalbard. Det ligger øverst i Sassendalen i den sentrale delen av Sabine Land. Fjellet har en høyde på 685 moh, og avgrenses i sør av Sassendalen, i nord og vest av Moskusdalen, mens det i øst er skilt fra Moskusryggen ved et kort skar.
Francisco Haghenbeck
Francisco Gerardo Haghenbeck Correa (født i 1965 i Mexico by, død 4. april 2021) var en meksikansk forfatter og manusforfatter for tegneserier.
Biografi
Haghenbeck studerte arkitektur ved Universidad La Salle og arbeidet på museer, og senere som kreativ forfatter og produsent. Hans verker er blitt oversatt til flere språk, blant annet til kinesisk.
Han døde 56 år gammel av covid-19.
Hemicolonides
Hemicolonides er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Små, avlange, matt brune stumpbiller med lange og kraftige bein. Føttene kan foldes inn i en fure på leggen, og hodet kan dras inn i skjul under pronotum. Pronotum og dekkvinger har skarpe lengderibber på sidene. Billene minner oveflatisk om enkelte midder, men har bare seks bein.
Levevis
Denne gruppen er myrmekofiler, det vil si at de lever sammen med maur i reirene/tuene deres. Disse artene er knyttet til hærmaur. Med sine lange bein løper de raskt og greier lett å holde følge med maurene på deres vandringer.
Weihaidialekt
Toner
Mandarin og de fleste mandarindialekter har fire toner. I Weihai er det uklart om tonene samsvarer helt med standardmandarin nøyaktig eller om annen tone følger samme profil som først tone, (35, stigende),. Weihaidialektens første tone kan også følge en 31-kontur (lav og fallende) snarere enn 35 (stigende).
Dang and Fulop har funnet at høye startoner kortellerer med kortere stoppaspirasjon.
Maurice Mandrillon
Gabriel Maurice Mandrillon (født 23. august 1902, død 11. februar 1981) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.
Mandrillon vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i militært patruljeløp bak Sveits og Finland. Det var seks lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 31. januar 1924 men det var kun fire lag som fullførte. De andre på laget var Camille Mandrillon, André Vandelle og Georges Berthet.
Carlos Alberto Alves Garcia
Carlos Alberto Alves Garcia, også kjent som Carlitos, (født 6. april 1982) er en portugisisk fotballspiller som fra 30. juni 2019 er klubbløs.
Han spiller som ving, og har også spilt for FC Basel, Hannover 96 og SL Benfica i løpet av sin karriere.
Ryota Oshima
Ryota Oshima (født 23. januar 1993) er en japansk fotballspiller som spiller for den japanske klubben Kawasaki Frontale.
Landslaget
Han representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det japanske U23-landslaget.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Pluricosta
Pluricosta er en slekt av stumpbiller.
Utseende
En liten (ca. 1,7 millimeter), bredt oval, glatt, blank, brunrød stumpbille. Oversiden er knapt synlig punktert, hver dekkvinge hat to dype lengdefurer og fremstående "skuldre". Hodet er firkantet uten forstørrede kjever, antennene nokså korte. Pronotum har rundede kanter. Dekkvingene er rundede, det bakerste bakkroppsleddet stikker ut bak dem.
Dan Attlerud
Dan «Danne» Attlerud (født 28. mai 1957 i Visby i Sverige) er en svensk komponist og tekstforfatter. Han var en av komponistene til sangen «High», som vant norske Melodi Grand Prix 2004. Sangen ble framført av Knut Anders Sørum og kom sist i Eurovision Song Contest 2004 med tre poeng – alle fra Attleruds hjemland, Sverige.
Pluricosta
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Panama).
Cargolux
Historie
Flyselskapet ble etablert i mars 1970 av Luxair, Salen Shipping Group, Loftleiðir og ulike private interesser i Luxembourg. Det startet sin virksomhet i mai 1970 med en Canadair CL-44 fraktfly med flyvninger fra Luxembourg til Hongkong. I løpet av de neste to årene vokste selskapet.
I 1973 hadde Cargolux fem CL-44 og hadde tatt spranget inn i jetalderen ved å ananskaffe en Douglas DC-8. Dette gjorde det mulig å tilby raskere leveranser. I 1974 slo Loftleiðir og Cargolux sammen sine vedlikeholds- og tekniske avdelinger, og i 1975 bestod anlegget av hovedkontoreret og to hangarer.
I 1978 begynte flyselskapet å ta form av det selskapet det er i dag. CL-44 ble pensjonert, og selskapet bestilte sin første Boeing 747. I samme året begynte det å fly til andre steder i Asia, så vel som til USA. I 1979, da selskapet avsluttet sitt første tiår, ble den første Boeing 747 levert.
I 1982 ble China Airlines det første flyselskap til å signere en strategisk allianse med Cargolux.
CHAMP innføres
1983 kom innføringen av CHAMP (Cargo Handling And Maintenance Planning) og begynnelsen på noen charter Hajj pilegrimsreiser.
I 1984 forlot siste Douglas DC-8 flåten, og i tillegg ble en tredje Boeing 747 levert. Lufthansa kjøpte 24,5 % andel i selskapet i 1987, og Luxair økte sin andel til 24,53 %.
1988 ble Lion Air etablert, et passasjer-charterselskap, bestående av både Cargolux og Luxair. Flyselskapet hadde to Boeing 747. Cargolux' inntreden i charter viste seg mislykket, og snart ble Lion Air avviklet.
Til tross for tilbakeslag fikk Cargolux i 1990-årene god økonomi. Det kom to Boeing 747 i 1990, da det feiret sitt 20-årsjubileum, og i 1993 kom ytterligre tre Boeing 747-400F til Luxembourg. I 1995 feiret Cargolux sitt 25-årsjubileum, og Heiner Wilkens ble utnevnt til administrerende direktør og president.
I 1997 var Luxair i stand til å øke sin eierandel til 34 %, mens i september det året solgte Lufthansa sin 24,5 % andel  i Sair Logistikk og Swissair Cargo inngikk et samarbeid med Luxembourg-selskapet. Det følgende året økte Sair Logistics sin andel til 33 %.
I 1999 var Cargolux flåte blitt doblet med 10 Boeing 747. I 2000 ble en rute åpnet til  Seoul, Sør-Korea, og i 2001 bestemte Wilkens seg for å gå av som president og administrerende direktør i selskapet.
I oktober 2010 ble Ulrich Ogiermann, chief executive officer i Cargolux arrestert mistenkt for prissamarbeid. Etter å sagt så skyldig, ble han dømt til 13 måneder i føderalt fengsel. I november 2010 ble Cargolux bøtelagt for prissamarbeid av EU-Kommisjonen.
Den 8. september 2011 kjøpte Qatar Airways en 35 % eierandel i selskapet, noe som gjorde det til den nest største aksjonær etter Luxair (43,4 %). De andre aksjonærerer var Banque et Caisse d'Epargne de l'Etat (10,9 %) og Société Nationale de Kreditt et d'Investissement (10,7 %). I november 2012 kunngjorde Qatar Airways sine planer om å selge sin eierandel etter strategiske forskjeller med andre store aksjonærer for eksempel om en midlertidig konsernsjef og administrerende direktør Richard Forson ble permanent administrerende direktør. Fagforeningen hvdet at Forson var en effektivt representant for Qatar Airways etter hans flytting av vedlikeholdsbasen til Midtøsten og rykter om planer om å omregistrere flyene i Qatar. Qatar Airways solgte sin andel til myndighetene i Luxembourg, som så solgte deler til Henan Civil Aviation Development and Investment, et kinesisk selskap i 2014 som en del av avtalen, Cargolux opprettet en rute fra Luxembourg til Zhengzhou i Henan.
Den 17. september 2011 annonsere Cargolux at det ikke ville godta de to første Boeing 747-8F fly de hadde bestilt, som var planlagt for levering i løpet av et par dager på grunn av «uløste kontraktsmessige problemer mellom Boeing og [flyselskapet angående flyene». Etter å ha løst de kontraktsmessige problemer overleverte Boeing den første 747-8F til Cargolux i Everett, Washington 12. oktober 2011. Flyet fløy deretter til Seattle–Tacoma internasjonale lufthavn og plukket opp last før det fløy til Luxembourg.
Cargo  2000 — en ledende gruppe innen International Air Transport Association (IATA) som består av om lag 80 store flyselskaper, speditører, flyservice agenter, transportbedrifter og IT-leverandører — annonserte 15. mars 2012 på sin årlige generalforsamling at Cargolux Airlines International S. A. hadde fått Cargo 2000 platinum-medlemskap status.
Flåten
Per desember 2016 bestod Cargolux flåte av følgende fly:
Pella-slottet
Pella-slottet (russisk: Пеллинский дворец, Pellinskij dvorets) var et slott som ikke ble ferdigbygget, og som lå øst for St. Petersburg i Russland, der byen Otradnoje ligger i dag. Slottet ble påbegynt av Katarina den store som sommerresidens for barnebarnet Aleksander, den senere keiser Aleksander I.
Pella-slottet ble påbegynt i 1785; I 1789 ble videre byggevirksomhet utsatt, grunnet økonomiske problemer. Hadde slottet blitt fullført hadde det blitt Russlands største. Katarinas sønn og etterfølger, Paul I, sørget for å få det halvferdige Pella-slottet revet som en del av Palasskrigen.
Det eksisterer svært få avbildninger av Pella-slottet, og kun et par tegninger og akvareller av Giacomo Quarenghi er bevart.
Begynnelsen
Katarina var ekstremt glad i barnebarnet Aleksander, og så for seg gutten som en ny Aleksander den store. I november 1784 kjøpte hun godset Pallila (også kalt Ivanovskaja myza) fra Ivan Nepljujevs arvinger. Ivanovskaja var allerede et storgods med en to-etasjes hovedbygning i tømmer og fire gjestehus. I den tilhørende parken lå innsjø forbundet med Neva via en kanal, og den hadde også statuer og annen hagekunst. Katarina besøkte godset enkelte ganger ganger før byggingen av det nye slottet startet.
I 1785 ble Ivanovskaja omdøpt til Pella-slottet, et navn som viste til antikkens Pella i Kongeriket Makedonia, fødestedet til Aleksander den store. I mars 1785 godkjente Katarina planer for et nytt, storslagent slott tegnet av arkitekten Ivan Starov, og like etterpå la hun også planer for en engelsk park. Arbeidet ble snart påbegynt, og det seremonielle første spadetak ble tatt den 17. juli.
Byggingen
Arkitekt Ivan Starov fikk i oppdrag å lage et slott i nyklassisistisk stil, og det nye slottet skulle gjenskape kongeslottet i Antikkens Makedonia. Giacomo Quarenghi bistod Starov og Katarina, og engelskmannen John Bush ble hentet inn som landskapsarkitekt i 1787.
Starov baserte designet sitt på Étienne-Louis Boullées aldri gjennomførte ideer for en ombygging av Versailles. Starovs Boullée-inspirerte plan var så populær hos Katarina at hun skrev at «alle mine sommerresidenser er bare hytter sammenlignet med Pella, som stiger som en Føniks fra asken». Pella var det største keiserpalasset i datidens Russland, og det var også landets mest komplekse byggverk. I sentrum skulle det stå et hovedbygning, omkranset av åtte residenser og seksten mindre palladianske bygninger. Disse skulle knyttes sammen med søyleganger.
Rivingen
Det halvferdige slottet ble stående frem til desember 1796, da Katarinas etterfølger Paul I gav ordre om at det skulle rives. Dette skjedde som en del av Palasskrigen, og Paul sørget for at byggematerialene fra Pella heller ble brukt til sitt eget slott-prosjekt, Mikhajlovskij-slottet i St. Petersburg. Rivingen av Pella startet i 1797, og i januar 1801 var seks av ni bygninger revet. De siste tre bygningene ble revet i Aleksander Is regjeringstid.
Kun én bygning står igjen fra anlegget, et postkontor tegnet av Starov på 1780-tallet. Denne bygningen var egentlig ikke en del av selve slottet, men var likevel tegnet for å gjenspeile Pellas arkitektur, bare i mindre skala. Postkontoret hadde for eksempel søyleganger fra rotunde-hovedbygningen til mindre bygninger rundt, tilsvarende som slottet hadde. På 1800-tallet ble flesteparten av søylegangene og småbygningene revet, mens hovedbygningen fikk den opprinnelige fasaden ødelagt av nye piper og vinduer.
Collagonum
Collagonum er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blanke, svarte løpebiller, gjerne med noe metallglans. Hodet er forholdsvis lite, avrundet, med middelsstore fasettøyne. Pronotum er stort og bredt, rundet med bredt avsatt siderand. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Ny-Guinea.
Allround-VM på skøyter 1935, kvinner
Allround-VM på skøyter 1935, kvinner ble arrangert på Frogner stadion, Oslo den 26. og 27. februar 1935. Mesterskapet ble arrangert av Oslo Skøiteklub, og det er ikke anerkjent som et offisielt verdensmesterskap. Laila Schou Nilsen fra Norge ble mester.
Shoya Nakajima
Shoya Nakajima (født 23. august 1994) er en japansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Antalyaspor.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det japanske U23-landslaget.
Arve Furset
Karriere
Siden 1999 turnerte han med Eivind Aarset og Électronique Noire. På slutten av 1990-tallet jobbet han også med popmusikere som bandet Flava to da bone og Lynni Treekrem.
Furset var også orkesterleder og komponist ved Trøndelag Teater og deltok på en rekke av teaterets turneer. Han jobbet senere ved Centralteatret og Oslo Nye Teater, og senere som komponist og arrangør for flere store tv-produksjoner i NRK.
Furset jobber som musikkprodusent, hovedsakelig innen sjangrene dance, verdensmusikk og elektropop. Han underviser også på keyboard og elektronisk musikk ved Westerdals i Oslo.
Erik Cassel
Erik Cassel (1967–2013) var med-eier og grunnlegger av Roblox. Han døde av kreft i en alder av 45 år.
Arve Furset
Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest
Furset har levert flere bidrag til Melodi Grand Prix, og vant den norske finalen i 2003 med «I'm Not Afraid to Move On». Sangen ble framført av Jostein Hasselgård og endte på en sterk fjerdeplass i Eurovision Song Contest 2003. Furset var også låtskriver på «Good Evening, Europe» framført av Birgitte Einarsen, som ble nummer tre i den norske finalen samme år.
Hallangspollen
Hallangspollen er en fjordarm av Indre Oslofjord som strekker seg fra Drøbaksundet og nordøstover sør for Hallangen i Frogn kommune. Fjorden ender ved Hallangspollen naturhavn som er en småbåthavn.
Arve Furset
Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest
I Melodi Grand Prix 2005 sto han bak sangen «Velvet Blue» som ble framført av Kathrine Strugstad. Sangen ble slått ut i første runde og nådde ikke gullfinalen.
Hallangspollen
Hallangspollen går fra Gylteholmen og cirka 3-3,5 km innover mot småbåthavnen.
Filosofiåret 1753
Filosofiåret 1753 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1753.
Arve Furset
Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest
I Melodi Grand Prix 2020 var han en av låtskriverne av «Fool for love», framført av Kim Wigaard og Maria Mohn.
Diskografi
Utdrag av Fursets deltakelser i grupper og utgivelser:
Ole Berget
Ole Berget (født 1982) er en norsk politiker (FrP) og kommunikasjonsrådgiver. Han er partner og seniorrådgiver i kommunikasjonsbyrået First House.
Han vokste opp i Vanvikan på Fosen. Han studerte økonomi ved Høgskolen i Sør-Trøndelag og statsvitenskap ved NTNU i Trondheim i noen år før han flyttet til Oslo.
Berget var fra 2006 til 2013 ansatt i Fremskrittspartiets stortingssekretariat, først som helsepolitisk rådgiver, senere som kommunikasjonsrådgiver, kommunikasjonssjef og pressekontakt for partileder Siv Jensen.
Da FrP gikk inn i Solberg-regjeringen etter stortingsvalget i 2013, ble Berget utnevnt til statssekretær for Jensen i Finansdepartementet. Berget satt frem til oktober 2014.
Ole Berget gikk så inn som seniorrådgiver i First House.
Peter Abrahams
Bakgrunn
Moren var farget og faren fra Etiopia, og etter Sør-Afrikas apartheidsystem ble han dermed å regne som farget. Han vokste opp i slumområdet Vrededorp, og fikk som barn bare sporadisk skolegang.
Forfatter
Som nittenåring mønstret han på et transportskip, og kom 1939 til Storbritannia, der han begynte å arbeide for den kommunistiske avisen The Daily Worker.
Hans første bok var novellesamlingen Dark Testament fra 1942, men først i 1946 slo han igjennom med romanen Mine Boy, som handler om en ung svart mann som arbeider i Johannesburgs gruveindustri. Den er blant de første bøkene der svartes liv i Sør-Afrika skildres, og en av de første romanene skrevet av en ikke-hvit derfra som ble utgitt i Vesten.
Path of Thunder (1948) utspiller seg i apartheidets Sør-Afrika, der hovedpersonene er et blandet par. I den historiske romanen Wild Conquest (1950) skildrer Abrahams Sør-Afrikas kolonihistorie og boernes groot trek. Den selvbiografiske Tell Freedom: Memories of Africa (1954) handler om Abrahams barne- og ungdomsår i Johannesburgs slum. I 1956 kom romanen A Wreath for Udomo. Den handler om Udomo, en nasjonalistleder i den fiktive staten Panafrica, hans vei til makten og utvikling hen imot sin egen undergang. A Night of Their Own (1965) behandler spørsmålet om indernes forhold i Sør-Afrika.
I 1957 flyttet Abrahams til Jamaica med sin familie. Han ble der redaktør for West Indian Economist og overtok ansvaret for den daglige radiokanalen West Indian News. Romanen This Island Now (1966) handler om situasjonen i Jamaica, og Abrahams forener her sine erfaringer fra hjemlandet med de svarte vestindiernes situasjon i Storbritannia og en kritisk skildring av forholdene i det nylig selvstendige Jamaica.
Abrahams ble funnet død morgenen den 18. januar 2017 i sitt hjem i Jamaica.
Robert L. Capers
Robert L. Capers (født 1971) er U.S. attorney for Eastern District of New York. Før han ble utnevnt til U.S. attorney var han senioradvokat i distriktets seksjon for offentlig integritet, der han håndterte komplekse etterforskninger og aktorater som involverte offentlige tjenestemenn som misbrukte sine stillinger og offentlig tillit.
Tidlig liv og utdannelse
Capers ble født i 1971 i Bronx. Hans far var kriminaletterforsker for, og hans bror er nå pensjonert fra, New York Police Department. Han fikk sin bachelorgrad i 1992 fra New York University, der han var medkaptein for basketballaget. I 1996 han fikk sin juristgrad fra Albany Law School.
Karriere
Før han ble føderal påtalejurist for Eastern District of New York i 2003, var Capers sjef for narkotikaseksjonen i International Narcotics Strike Force. Han hadde vært aktor for Manhattan District Attorney's Office, og deretter assisterende sjef for narkotikaseksjonen og fungerende assisterende sjef for seksjonen for generell kriminalitet. Han var også assisterende U.S. attorney.
I mai 2015 kunnegjorde senator Chuck Schumer sin støtte til Capers om å bli den neste U.S. attorney for Eastern District, som etterfølger til Loretta Lynch, som ble føderal generaladvokat i april 2015. I oktober 2015 nominerte president Barack Obama Capers til stillingen. Han ble godkjent av Senatet til embedet 15. desember 2015, og tatt i ed 4. januar 2016.
Søvnberøvelse
Søvnberøvelse, også kjent som utilstrekkelig søvn eller søvnløshet, er en tilstand som oppstår av å ikke ha nok søvn. Det kan enten være kronisk eller akutt, og kan variere i alvorlighetsgrad. Søvnmangel kan bli brukt som et middel til avhør, noe som har resultert i retten studier om hvorvidt eller ikke teknikken er en form for tortur.
En kronisk sove-begrenset tilstand kan føre til tretthet, søvnighet på dagtid, klossethet og økt appetitt fører til vektøkning. Det negativt påvirker hjernen og kognitiv funksjon. Men i en del tilfeller søvnmangel kan paradoksalt nok føre til økt energi og årvåkenhet og forbedret humør, selv om de langsiktige konsekvensene har aldri vært evaluert, det har også blitt brukt som behandling for depresjon.
Få studier har sammenlignet effekten av akutt total søvnmangel og kronisk delvis søvnmangel. Fullstendig fravær av søvn over lange perioder er ikke ofte hos mennesker (med mindre de lider av en dødelig familiær søvnløshet eller spesifikke problemer forårsaket av kirurgi); det ser ut til at kort microsøvn ikke kan unngås. Langsiktig total søvnmangel har forårsaket død av dyr i laboratoriuim.
Fysiologiske effekter
Generelt sett, kan søvnmangel kan resultere i:
Avhør
Søvnmangel kan bli brukt som et middel til avhør, noe som har resultert i retten studier om hvorvidt eller ikke teknikken er en form for tortur.
Under en form for avhørsteknikk, kan en person bli holdt våken i flere dager, og når personen endelig får lov til å sovne, vil han plutselig bli vekket of avhørt. Menachem Begin, Statsminister i Israel fra 1977 til 1983, beskrev sin opplevelse av søvnmangel som en fange av NKVD i Russland som følger:
Søvnmangel var en av de fem teknikker som ble brukt av den britiske regjeringen i 1970-årene. Den Europeiske menneskerettighetsdomstolen har avgjort at fem teknikker "ikke forårsaker lidelser av særlig intensitet og grusomhet som følger av ordet tortur ... [men] utgjorde en praksis for umenneskelig og nedverdigende behandling", i strid med den Europeiske menneskerettighetskonvensjonen.
Filosofiåret 1763
Filosofiåret 1763 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1763.
Vektløfting under Sommer-OL 2012 – Menn 105 kg
Herrenes 105-kilosklasse i vektløfting under Sommer-OL 2012 fant sted den 6. august 2012 på ExCeL Exhibition Centre i London.
22. desember 2018 ble det offentliggjort at Ukrainas Oleksij Torokhtij, olympisk gullmedalje vinner i 2012, hadde testet positiv på prestasjonsfremmende stoff, og i desember 2019 ble det bekreftet at han var blitt diskvalifisert.
Resultater
19 utøvere deltok.
Dennis Fenton
Dennis Fenton (født 20. november 1888 i Ventry på Irland, død 29. mars 1954 i Denver i Colorado) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Fenton ble olympisk mester i skyting tre ganger under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på de amerikanske lagene som vant, 50- og 300 meter rifle og 600 meter armégevær liggende.
Celestines dagbok
Celestines dagbok, (originaltittel: The Diary of a Chambermaid) er en amerikansk spillefilm fra 1946 regissert av Jean Renoir.
Filmens litterære forelegg er romanen "En kammerpikes dagbok" av Octave Mirbeau og teaterstykket "Le journal d'une femme de Chambre", skrevet av André de Lorde, André Heuse og Thielly Nores.
Handlingsreferat
I 1885 i Frankrike begynner kammerpike Celestine i hennes nye stilling ved Lanlaire-familiens hjem, et landlig herskapshus, med den hensikt å komme seg oppover på den sosiale rangstigen. Hennes nye arbeidsgiver, Monsieur Lanlaire, foretrekker hennes hyggelige selskap fremfor hans dominerende kone. Snart blir den eksentriske naboen, kaptein Mauger, besatt av å få henne til å arbeide for ham i stedet. Han tilbyr å gifte seg med henne som belønning for at hun kan bo hos ham, noe som ville gi henne betydelig rikdom. Monsieur Lanlaires sykelige sønn Georges vender hjem til familiens herskapshus. I et forsøk på å få sønnen til å bli der lenger, gjør moren hennes alt for å få den attraktive Celestine enda vakrere ved å kjøpe fancy klær til henne, og beordrer henne til å ta ekstra godt vare på Georges.
Likevel legger Georges planer om å reise tilbake til Paris, og den desperate Madame Lanlaire beordrer Celestine, bare kledd i en nattkjole, å besøke Georges på rommet hans. Georges innser at moren forsøker å lure ham til å bli værende, og Celestine trekker den samme konklusjonen. Opprørt angående Madame Lanlaires forsøk på å manipulere henne, ønsker Celestine å slutte i jobben sin. Hun reiser inn til nærmeste by sammen med familiens tjener Joseph. Han forteller henne om planene sine om å stjele sølvtøy og andre verdisaker fra familien i løpet av Bastilledagen, bare noen få dager unna, og han overtaler Celestine til å forbli i husstanden som hans medskyldige.
Men Madame Lanlaire overhører denne samtalen, og ødelegger deres plan. I stedet begynner Joseph å planlegge å stjele kaptein Maugers skjulte penger. Når kapteinen er ute og feirer, gjennomsøker Joseph huset hans. Når kapteinen kommer hjem og tar ham på fersken, blir Joseph tvunget til å drepe kapteinen for å komme seg unna. Joseph forteller Lanlaire-familien at han har til hensikt å forlate sin stilling og gifte seg med Celestine, og Madame Lanlaire blir overlykkelig. Familien samtykker i å gi Joseph sølvtøyet deres hvis han forlater hjemmet deres, og tar Celestine med seg. Men Joseph og Celestine blir forsinket. Georges tar dem igjen, fast bestemt på å vinne Celestine tilbake, og det oppstår en konfrontasjon mellom dem.
Unni Eikeseth
Unni Eikeseth (født 1974, fra Førde) er en norsk kjemiker, forskningsjournalist og sakprosaforfatter.
Etter cand. scient. i organisk kjemi fra Universitetet i Bergen i 1998, startet hun i en stipendiat-stilling (mot doktorgrad), men gikk over til å ta en praktisk-pedagogisk utdanning ved NTNU.
Fra 2002 til 2015 var hun vitenskapsjournalist i NRK. Hun overtok for Ole Andre Sivertsen i 2002 som programleder i Newton (TV-program), som flyttet redaksjonen til Trondheim der de også laget Schrödingers katt. Nominert til Gullruten i 2003 og 2004 som beste kvinnelige programleder. Hun ble i 2005 etterfulgt av Per Olav Alvestad, var i 2010 vitenskapsjournalist på nrk.no og i 2015 tillitsvalgt da NRK kuttet over ti årsverk.
Hun har også jobbet som lektor Trondheim katedralskole i ett år. I 2015 ble hun ansatt som høgskolelektor i naturfag ved Høgskolen i Sør-Trøndelag, Fakultet for lærer- og tolkeutdanning og har fra fusjonen med NTNU i 2016 vært universitetslektor i naturfag ved NTNU.
I 2015 utgav hun «Norske forskningsbragder», om hvordan oppdagelsene fremkom hos Gerhard Armauer Hansen (basiller), Kristian Birkeland (værmelding), Ellen Gleditsch (kjemi), Odd Hassel (kjemi), Asbjørn Følling (biokjemi), Sven Furberg (DNA), John Ugelstad (kjemi), Hans Einar Krokan (kreft), May-Britt Moser & Edvard Moser (hjerne), Sven Wedemeyer (astrofysikk) og Gro Amdam (bier). I 2018 utgav hun boka Jakten på stedsansen om de nobelprisvinnende hjerneforskerne Edvard Moser og May-Britt Moser.
Jakten på stedsansen er siden blitt oversatt til polsk, engelsk og russisk. Boken ble nominert til den polske prisen ''Madra Ksiazke Roku. (''Smart Book Awards) i 2019.
I anledning Det Internasjonale året for Periodesystemet i 2019 gav hun ut Periodesystemet – fra alkymi til kjernekjemi sammen med professor Annette Lykknes. Sammen med Jakten på stedsansen ble denne boken nominert til NTNUs litteraturpris 2020.
Eikeseth er en av forfatterne bak naturfaglæreverket Solaris 5-7 på forlaget Aschehoug.
Thomas Thörnholm
Thomas Thörnholm (født 21. desember 1970) er en svensk musiker, musikkprodusent og låtskriver bosatt i Västerås. Han har skrevet en rekke låter som har deltatt i norske Melodi Grand Prix, og han vant konkurransen som låtskriver i 2004 med sangen «High».
FK Riteriai
Spillerstall
Pr. 18. juli 2023. (www.alyga.lt)
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | Riteriai / Riteriai B
Ludwig Crüwell
Ludwig Crüwell (født 20. mars 1892 i Dortmund, død 25. september 1958 i Essen) var en tysk general fra andre verdenskrig. Han deltok også i første verdenskrig.
Liv og virke
Crüwell begynte sin militære løpebane i 1911. Han ble forfremmet til generalmajor i desember 1939 og til general i panservåpenet i desember 1941. Han ble tildelt Ridderkorset av jernkorset med ekeløv i september 1941.
Fangenskap
Crüwell havnet 2. juni 1942 bak fiendens linjer i samband med et rekognoseringsoppdrag. Piloten for rekognoseringsflyet han var i tok feil mellom italienske styrker og britene, og gikk inn for landing. Britene åpnet ild. Crüwell ble såret og tatt til fange av britiske styrker. Han var i krigsfangenskap mai 1942 – april 1947, frem til juni 1944 i Trent Park i England, og deretter i USA.
Etter annen verdenskrig
Etter løslatelsen fra fangenskapet ble han forretningsmann og virket i flere industribedrifter i Ruhrområdet. I 1954, da de vestallierte besluttet å oppsette en hær i Vest-Tyskland, gjenopptok Crüwell sin militære karriere. Han havnet da under kommando av Bernard Montgomery (hans gamle motpart under Afrikafelttoget), som da hadde ansvaret for opplæring av NATO-styrkene.
Jakub Rada
Jakub Rada (født 5. mai 1987) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for FK Hradec Králové.
Landslaget
Den 24. mars 2016 fikk han sin første landskamp for mot.
Skoeda
Skoeda er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
David Degen
David Degen (født 15. februar 1983) er en sveitsisk tidligere fotballspiller som spilte for FC Basel. Han spilte som høyreving, og spilte også for Borussia Mönchengladbach, Young Boys og FC Aarau i løpet av sin karriere. Han er tvillingbror med Philipp Degen.
Musashi Suzuki
Musashi Suzuki (født 11. februar 1994) er en japansk fotballspiller som spiller for Gamba Osaka.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det japanske U23-landslaget.
Safrankronetanagar
Safrankronetanagar (Tangara xanthocephala) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer.
Utbredelse
Den forekommer i Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru og Venezuela.
Geologisk enhet
Enhetene må være mulige å kartlegge og skille fra hverandre, men kontakten trenger ikke være særlig tydelig. For eksempel kan en enhet defineres ut fra uttrykk som «når sandsteinskomponenten er 75 % eller mer».
Litostraigrafiske enheter
Litostratigrafiske enheter er basert på bergartskarakter (litologi).
Et eksempel er Friggformasjonen, som er en karakteristisk enhet av sandstein under Nordsjøen.
Kronostratigrafiske enheter
Disse er baserte på at bergartslagene er avsatt i et bestemt tidsintervall og står i et relativt eller absolutt aldersforhold til hverandre.
Et eksempel er triassystemet, som omfatter bergartene dannet gjennom et bestemt tidsrom.
Geokronologiske enheter
Disse er basert på tidsintervallene bergartslagene er dannet i, målt for eksempel i år. Den største inndelingen er eon, som videre blir delt inn i æra, periode, epoke og alder.
Biostratigrafiske enheter
Disse er basert på fossilinnholdet. Hovedenheten blir kalt biosone.
Piper Laurie
Piper Laurie (født 1932) er en amerikansk skuespiller kjent fra filmer som Storbyens haier, Carrie, Kjærligheten trenger ingen ord og tv-serien Twin Peaks.
Hun har medvirket i over 110 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren. Hun har også gjort flere sceneopptredener, deriblant på Broadway.
Bakgrunn
Laurie ble født Rosetta Jacobs i Detroit i Michigan. Hun er datter av de jødiske immigrantene Charlotte Sadie Alperin og Alfred Jacobs, en møbelhandler med røtter i Polen. Hun flyttet til Los Angeles i ung alder og undertegnet en avtale med Universal Pictures da hun var 17.
Karriere
Laurie filmdebuterte i en birolle i komedien Louisa (1950) med Ronald Reagan i hovedrollen. Hun hadde etter det ledende roller i en rekke eventyr og filmkomedier som blant annet The Milkman (1950), Francis Goes to the Races (1951), Has Anybody Seen My Gal? (1952), Son of Ali Baba (1952), The Golden Blade (1953) og Johnny Dark (1954). I denne perioden spilte hun sammen med kjente skuespillere som Tony Curtis og Rock Hudson. I 1955 dro hun til New York for å delta i diverse TV-produksjoner slik som The Best of Broadway (1955), Robert Montgomery Presents (1955), Front Row Center (1956) og Westinghouse Desilu Playhouse (1959). Hun hadde i denne perioden også noen opptredener i TV-filmer, slik som The Road That Led Afar og The Ninth Day (1956).
I 1961 returnerte Laurie til Los Angeles for å spille en av de ledende rollene mot Paul Newman i dramafilmen The Hustler, en rolleprestasjon som året etter førte til at hun ble nominert til en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle. På 1960- og 1970-tallet hadde hun også en del engasjement på scenen, blant annet på Broadway.
I 1976 spilte hun rollen som den religiøst fanatiske moren til Carrie i skrekkfilmen Carrie og i 1986 hadde hun en sentral rolle i Kjærligheten trenger ingen ord. I 1990 fikk hun rollen som den slue Catherine Martell i serien Twin Peaks. Deretter hadde hun en sentral birolle i Storyville (1992) og i Dario Argentos skrekkthriller Trauma (1993). Hun har etter det hatt diverse roller i en rekke mindre markante spillefilmer, samt TV-filmer og gjesteopptredener i flere kjente TV-serier.
Priser
I 1987 ble hun tildelt en Emmy for sin prestasjon i TV-filmen Promise, og i 1991 en Golden Globe for sin rolle i Twin Peaks.
Laurie har blitt nominert til Emmy-prisen syv ganger (1958, 59, 81, 83, 84, 90, 91 og 99) og Golden Globe tre ganger (1977, 84 og 87). Hun har også blitt Oscar-nominert tre ganger; Første gang i 1962 i kategorien "beste kvinnelige hovedrolle" i filmen The Hustler, andre gang i 1977 i kategorien "beste kvinnelige birolle" for Carrie og tredje gang i 1987 (samme kategori) for Children of a Lesser God. I 1978 ble hun nominert til en Saturn Award for sin rolle i grøsseren Ruby.
Pachylebia
Pachylebia er en slekt av løpebiller.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Madagaskar.