cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NS-Tötungsanstalt Hartheim
Historie
Det var også et betraktelig innslag av katolske prester blant fangene, mange av dem bragt til anstalten fra presteavdelingen i Dachau. Det var 310 polske, syv tyske, seks tsjekkiske, fire luxemburgske, tre nederlandske og to belgiske prester.
Charles L. McNary
Familiebakgrunn og yrkeskarrière
Som unggutt arbeidet McNary som avisbud, i en fruktplantasje og med annet gårdsarbeid. Han møtte den kommende amerikanske presidenten Herbert Hoover da denne flyttet til Salem i 1888. McNary arbeidet senere ved kontoret til broren John Hugh McNary, som fikk ansvaret for tinglysing i Marion County i 1890. En tid studerte han ved en handelsskole i Salem, hvoretter han tok forberedende kurs til college ved Willamette University. Han tok sikte på studier ved Stanford University eller University of California. På denne tiden møtte han sin blivende hustru, Jessie Breyman, og den senere guvernøren Oswald West.
NS-Tötungsanstalt Hartheim
Historie
Den siste fangetransporten av fanger til Hartheim fant sted 11. desember 1944, og dermed ble Aktion 14f13 avsluttet.
Charles L. McNary
Juridisk karrière
Høsten 1896 flyttet McNary sørover til California for å studere ved Stanford University. Han studerte jus, økonomi, naturvitenskap og historie, og arbeidet som servitør for å betale husleien. Året etter ble han bedt av familien om å komme hjem til Oregon. Hjemme fortsatte han å studere jus under veiledning av broren John og Samuel L. Hayden. Han fikk advokatbevilling i 1898. Brødrene praktiserte som advokater sammen i forretningen McNary & McNary i Salem, mens John også var assisterende offentlig anklager i Marion County. På denne tiden kjøpte Charles L. McNary tilbake familiens gamle gård, og holdt den i slektens eie. Han var president i handelskammeret i Salem 1909–1911, og var med på å etablere en interesseorganisasjon for fruktbøndene i distriktet i 1909.
Samtidig som han praktiserte som advokat, begynte han å forelese i tingsrett ved Willamette University våren 1899. I 1908 overtok han stillingen som fakultetets dekanus. Han tilknyttet seg fremtredende lokale advokater og utvidet fakultetet fra fire eksamenskandidater i 1908 til 36 i 1913, hans siste år som dekanus.
I 1926 oppførte McNary et nytt bolighus til 6 000 dollar på gården. Boligen hadde en golfbane, rosehage, tennisbane, fiskevann, et arboret og mer enn 1 000 dekar skog. Boligen ble beskrevet av senere senator Richard L. Neuberger som Oregons svar på Monticello, ettersom mange kjente politikere møtte McNary her. Gården hadde 445 dekar med nøtte- og fruktvekster. McNary var blant pionérene i planting av storfruktet hassel, som han brukte til produksjon av svisker.
Ekteskap og familie
Den 19. november 1902 giftet han seg med Jessie Breyman, etter at de hadde vært forlovet i over tre år. Hun var datter av forretningsmannen Eugene Breyman fra Salem. Ektefellen døde i en bilulykke sør for Newberg, på vei hjem fra morens begravelse i Portland, den 3. juli 1918. Paret hadde ingen barn.
Den 29. desember 1923 giftet han seg med Cornelia Woodburn Morton, som han hadde møtt i et middagsselskap i hennes hjemby Washington, D.C. under den første verdenskrig. Hun arbeidet som hans privatsekretær før de giftet seg. Paret fikk ingen barn, men de adopterte datteren Charlotte i 1935.
Politisk arbeid
McNarys første offentlig verv var som stedfortreder for den ansvarshavende for tinglysing i Marion County 1892–1896. I 1904 ledet han brorens vellykkede valgkamp for å bli offentlig anklager i Oregons 3. rettskrets. John Hugh McNary oppnevnte deretter broren som sin stedfortreder, noe han var frem til 1911.
McNary var en progressiv politiker, men forble i Det republikanske parti da mange progressive gikk til Det demokratiske parti for å støtte Oswald West. I den sosiale og politiske reformperioden i USA fra 1890- til 1920-årene, ofte kalt «den progressive perioden», støttet han kongressrepresentant William Simon U'Rens forslag om blant annet primærvalg og direktevalg av senatorer. McNary var også tilhenger av offentlig kraftutbygging. Etter at West ble valgt til guvernør, oppnevnte han McNary som juridisk spesialrådgiver for Oregons jernbanekommisjon. Han benyttet stillingen til å arbeide for lavere passasjer- og godspriser. I mellomtiden pleide McNary sine tillitspregede bånd til både progressive og konservative fraksjoner blant republikanerne.
I 1913 ble Oregons høyesterett utvidet fra fem til syv medlemmer, og guvernør West oppnevnte den 38 år gamle McNary til høyesterettsdommer. Med dette avsluttet han både advokatpraksisen og undervisningsarbeidet. Han «etablerte seg raskt som en juridisk aktivist og sterk forkjemper for progressive reformer». Han støttet arbeidernes rett til å danne fagforeninger, og «forsvarte gjennomgående rettighetene til skadde arbeidere, og nølte ikke med å bruke retten som et instrument for sosiale endringer», slik som åtte timers normalarbeidsdag for offentlig ansatte. McNary sikret seg dermed politisk støtte fra fagforeningene. I 1912 ble flere medlemmer av et homofilt undergrunnsmiljø i Portland dømt. Saken ble viet stor oppmerksomhet i pressen. Blant dommene som ble anket, var dommen mot den kjente advokaten Edward McAllister, som ble frikjent i høyesterett. McNary motsatte seg frikjennelsen, og skrev en følelsesladet dissens som tilkjennegav «et dypt, personlig ubehag overfor homofili».
I 1914 forsøkte McNary å bli valgt for seksårsperiode som høyesterettsdommer. Embetet var politisk valgt, og han tapte kampen om å bli Det republikanske partis kandidat. Henry L. Benson ble valgt med én stemmes overvekt, etter flere gjenopptellinger og anklager mot Benson om valgfusk. Valgperioden som høyesterettsdommer utløp i 1915, hvoretter han ble valgt til formann i Oregons republikanske parti den 8. juli 1916. Dette skjedde etter flere valgomganger, der McNary ble ansett som en kompromisskandidat mellom progressive og konservative grupperinger. Han ble dermed stående i spissen for valgkampen i Oregon for den republikanske presidentkandidaten Charles Evans Hughes ved valget i 1916. Hughes vant i Oregon, men tapte valget til den sittende presidenten Woodrow Wilson.
Senator fra Oregon
Den sittende senatoren Harry Lane døde den 23. mai 1917, noe som åpnet en mulighet for McNary. Guvernør James Withycombe vurderte flere kandidater. Han foretrakk en senator som støttet stemmerett for kvinner og forbud mot alkoholholdig drikke, og han delte McNarys interesse for landbrukspolitikken. McNarys tilhengere argumenterte også for at både progressive og konservative fraksjoner i Det republikanske parti ville støtte ham, noe som ville styrke deres sjanser ved neste valg. Withycombe utnevnte McNary som senator for resten av valgperioden den 29. mai.
Etter å ha gått av som formann i Oregons republikanske parti, ønsket han å bli valgt til Senatet for en hel periode. I det republikanske primærvalget våren 1918 vant han over Robert N. Stanfield, ordstyrer i Oregons lovgivende forsamling, med 52 546 mot 30 999 stemmer. I det endelige valget i november vant han over den tidligere demokratiske guvernøren Oswald West med 82 360 mot 64 303 stemmer. Valget føyde seg inn i rekken av gode mellomvalg for republikanere i hele USA. I mellomtiden vant Frederick W. Mulkey valget om å erstatte McNary og fullføre Lanes opprinnelige valgperiode, som ville utløpe i januar 1919, og tiltrådte den 6. november 1918. Mulkey trakk seg den 17. desember, og McNary ble på nytt utnevnt til senator den 12. desember. Mulkey trakk seg for å gi McNary en lengre ansiennitet enn andre nyvalgte senatorer. I 1920 vant Stanfield over den sittende senatoren George Earle Chamberlain. McNary ble på sin side gjenvalgt i 1924, 1930, 1936 og 1942. Dette til tross for at han tok avstand fra Ku Klux Klan, som spilte en betydelig politisk rolle i Oregon i mellomkrigstiden, og i liten grad hadde noe talent for valgkamp.
Etter den første verdenskrig søkte president Woodrow Wilson støtte for Versaillestraktaten i Senatet. Idet traktaten innebar at USA skulle opprette og bli medlem av Folkeforbundet, stilte de overveiende isolasjonistiske republikanerne seg negative. McNary tilhørte en gruppe av senatorer kjent som «reservasjonister», og gikk imot partilinjen da han foreslo mindre endringer og støttet et medlemskap i Folkeforbundet. Senatet ratifiserte aldri Versaillestraktaten, og USA ble aldri medlem av Folkeforbundet. I 1926 stemte han for et medlemskap i Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie. McNary la seg således nært opp til Wilsons idealistiske internasjonale teori, fundert på naturretten, amerikansk eksepsjonalisme og et globalt sikkerhetsfellesskap.
En av Wilsons fremste motstandere var Senatets majoritetsleder, Henry Cabot Lodge. Etter at McNary demonstrerte sin dyktighet i debatten om Folkeforbundet, holdt Lodge sin hånd over ham, og det ble begynnelsen på et livslangt vennskap mellom dem. Vennskapet med Lodge hjalp McNary til å oppnå sine foretrukne komitéverv, og inkluderte ham i Senatets indre maktsirkler. Han var medlem av Senatets faste komité for jord- og skogbruk og formann i Senatets spesialkomité for vanning og landvinning. Teapot Dome-skandalen i 1922 gjorde at Albert B. Fall måtte fratre som USAs innenriksminister. President Warren G. Harding ønsket seg McNary som Falls etterfølger, men McNary foretrakk sin plass i Senatet. Sammen med John D. Clarke forfattet han, og fikk i 1924 vedtatt, et lovforslag om skogvern gjennom offentlig oppkjøp av skog og beredskap for skogbrann.
Under den første verdenskrig hadde det amerikanske jordbruket profittert på en fallende selvforsyningsgrad i Europa, men etter krigen gav overproduksjon i USA fallende priser. I den siste halvdelen av 1920-årene forsøkte senator McNary og kongressrepresentant Gilbert N. Haugen fra Iowa å fremme sitt forslag om subsidiering av det amerikanske jordbruket. De forslo offentlig oppkjøp av blant annet hvete, som skulle lagres eller eksporteres med tap. Forslaget ble nedstemt i Kongressen to ganger, mens president Calvin Coolidge la ned veto to ganger. Fraksjonen kalt «McNary-Haugenittene» forsøkte å nominere Frank Orren Lowden fra Illinois som republikansk presidentkandidat i 1928, men tapte for Herbert Hoover, som også ble president. Roosevelts landbruksminister og visepresident, Henry A. Wallace, sønn av Coolidges landbruksminister, var en sterk tilhenger av McNary og Haugens forslag. Elementer fra McNary og Haugens forslag ble derfor inkorporert i landbrukprogrammene som inngikk i New Deal.
Så tidlig som i 1920-årene støttet McNary føderale initiativ til utbygging av kraftforsyningen. I 1933 fremmet han et forslag om å gjøre byggingen av Grand Coulee-demningen og Bonneville-demningen i elven Columbia som offentlige prosjekter.
Under den store depresjonen mistet republikanerne sitt flertall i Senatet, og McNary ble valgt til minoritetsleder i 1933. Han satt som minoritetsleder frem til sin død, men i slutten av 1930-årene fremstod Arthur H. Vandenberg fra Michigan i større grad som republikanernes reelle leder. McNary stod ikke på Vandenbergs isolasjonistiske linje eller opposisjon til New Deal, men hans pragmatiske holdning sikret ham den nødvendige støtten i egne rekker. Han var motstander av å sanksjonere overfor republikanske senatorer som støttet president Roosevelt. Selv støttet han mange New Deal-programmer i begynnelsen av Roosevelts presidentperiode. I 1938 tok han til orde for et uttalt progressivt program i Det republikanske parti. I opptakten til den andre verdenskrig ønsket han å beholde våpenembargoen, men stemte for gjenopplivingen av Selective Service System i 1940 og for lend-lease av våpen overfor Storbritannia i 1941.
Visepresidentkandidat
Forhåndsfavoritter som Thomas E. Dewey, Robert Taft og Arthur H. Vandenberg lyktes ikke å vinne flertall for sine kandidatur på Det republikanske partis landsmøte i Philadelphia i 1940. Landsmøtet ble preget av en lang rekke voteringer, der den forholdsvis liberale forretningsmannen Wendell Willkie fra Indiana vant stigende tilslutning og endelig et flertall. Willkie støttet store deler av New Deal og en internasjonalistisk tilnærming til utenrikspolitikken, og hadde møtt på Det demokratiske partis landsmøte i 1932 som Roosevelt-tilhenger. Willkie hentet først og fremst sin støtte blant republikanere i det nordøstlige USA og ledende pressefolk. Vendepunktet kom da delegater fra delstater som Michigan, Pennsylvania og New York gikk fra Dewey og Vandenberg og over til Willkie. McNary ledet en svertekampanje mot Willkie under landsmøtet.
Willkie hadde ingen klar formening om hvem han foretrakk som visepresidentkandidat, og overlot beslutningen til lederskapet i Det republikanske parti. Kongressrepresentant og minoritetsleder Joseph W. Martin jr. fra Massachusetts foreslo McNary, som aksepterte nominasjonen. Willkie og McNary var uenige i mange spørsmål, men som en bondefører fra det vestlige USA kunne McNary bredde ut velgerappellen. McNary vant med stemmetallene 848–108 mot kongressrepresentant Dewey Short fra Missouri.
I valgkampen konsentrerte McNary seg om landbrukspolitikk, og kritiserte handelsavtaler som hadde «stengt europeiske markeder for vårt korn, kjøtt, frukt og tekstiler». Kort tid før valget skrev Richard L. Neuberger i Life at «selv ikke som visepresident i USA kan Charles McNary fortsette å støtte offentlige kraftprosjekter, isolasjon, høye tollsatser og store tilskudd til jordbruket under en president som mener at ingen av disse tingene bør forekomme». Neuberger skrev i The Nation samme høst at McNary trolig var «det mest progressive mennesket på en republikansk stemmeseddel i et presidentvalg siden Theodore Roosevelt». McNary hadde ofte beklaget seg over, skrev Neuberger, at ledelsen i partiet var «i hendene på menn som hadde styrt det vekk fra sosiale og politiske reformer krevet av massene».
Willkie og McNary tapte valget mot Franklin D. Roosevelt og Henry A. Wallace, med 449 mot 82 valgmannsstemmer. Willkie fikk likefullt over 22,3 millioner stemmer, flere enn noen tidligere republikansk presidentkandidat. Willkie og McNary fikk størst tilslutning i Midtvesten, ved de store sjøer og på nordøstkysten. De fikk 45,6 % av stemmene i Oregon, og tapte således McNarys hjemstat til Roosevelt.
Død og ettermæle
Etter å ha vært plaget av hodepine og taleforstyrrelser tidlig i 1943, dro han den 8. november til National Naval Medical Center i Maryland, der legene konstaterte en hjernesvulst. Svulsten ble operert vekk samme uke, og McNary ble utskrevet fra sykehuset den 2. desember, men kreftsykdommen hadde allerede spredt seg til andre deler av kroppen. McNary tilbragte vinteren sammen med familien i Fort Lauderdale i Florida. Da han ble gjenvalgt som republikanernes leder i Senatet den 24. februar 1944, lå han i koma. McNary døde dagen etter i Fort Lauderdale, og ble gravlagt ved Belcrest minnekirkegård i Salem. Delstaten Oregon bekostet en statsbegravelse, der han lå på lit de parade i bygningen til Oregons lovgivende forsamling. Ved sin død var McNary sin delstats lengstsittende senator noensinne, med 9 726 dager. Mark Hatfield slo McNarys rekord i 1993.
McNary var medlem av baptistkirken. Ved sin død var han medlem av en frimurerlosje og organisasjoner som Odd Fellow, Benevolent and Protective Order of Elks og The National Grange of the Order of Patrons of Husbandry.
McNary-demningen i elven Columbia mellom delstatene Oregon og Washington er oppkalt etter ham. Det samme er flyplassen McNary Field i Salem, McNary High School i Keizer og McNary Residence Hall ved Oregon State University.
Santa-Maria-Siché
Santa-Maria-Siché er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Snøbrett under Vinter-OL 2014 – Parallellstorslalåm kvinner
Snøbrett under Vinter-OL 2014 – Parallellstorslalåm kvinner er fjerde gang parallellstorslalåm er med på det olympiske snøbrettprogrammet. Konkurransen ble avviklet 19. februar 2014 i Roza Khutor ekstrempark.
Miguel Ángel Moyrón
Miguel Ángel Moyrón (født 6. oktober 1987 i Guadalajara) er en meksikansk kunstløper. Han flere ganger blitt nasjonal mester for Mexico. Moyron fikk en 40.-plass i VM i kunstløp 2004 i Dortmund.
Snøbrett under Vinter-OL 2014 – Parallellstorslalåm kvinner
Regjerende olympisk mester, Nicolien Sauerbreij fra Nederland, ble slått ut i åttendedelsfinalen mot Ina Meschik fra Østerrike. Regjerende verdensmester, Isabella Laböck fra Tyskland, ble slått ut i kvalifiseringen.
Adil Rami
Adil Rami (عادل رامي; født 27. desember 1985) er en fransk fotballspiller som spiller for Troyes AC.
Snøbrett under Vinter-OL 2014 – Parallellstorslalåm kvinner
Elimineringsrunde
Elimineringsrunden startet med åttendedelsfinaler, hvor den med best totaltid i hvert heat avanserte.
Kverneggvisa
«Kverneggvisa» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1957. Innsenderen av denne visa fortalte at den var diktet av en svensk kramkar, Karl Holberg, som gikk under navnet «Stora-mesteren». Daniel (1830-1922) var fra Helgeberget i Grue. Gift til Kvernegga i Nybergsund i1865 med Anna Jonea (1843-1906). De fikk 6 barn. Visa må være skrevet i tidsrommet 1906-1922.
Adil Rami
Han spiller i forsvar, og er også en del av. Rami har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet ES Fréjus og Lille OSC.
Kverneggvisa
Teksten
1.I Norges land i Trysil er plassen Nybergsund, der bor han Kvernegg-Daniel utpå en husmannsgrunn. Der har han levet lenge i mange herrens år, nu er han blivet gammel, og grått er skjegg og hår.
Adil Rami
Landslaget
Den 11. august 2010 fikk han sin første landskamp for mot.
Kverneggvisa
Teksten
2.I Daniels ringe koje er kvar og en som gjest, både fattige og rike, både klokkare og prest. Han akter alle like og holder gammel sed både fattige og rike han bjuder sitte ned.
Adil Rami
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland. vant VM-finalen mot Kroatia 4-2. Han sluttet på landslaget etter VM 2018. I 2019 ble han, sammen med andre medlemmer av vinnerlaget fra verdensmesterskapet, utnevnt til ridder av Æreslegionen.
Kverneggvisa
Teksten
3.Ja neverkonter fine den gamle sysler med og æven stikkelskorger i både ny og ne. Han selger dem i bygda for mangen silverslant til Trysils rike guvver men endast mot kontant.
4.Ja Daniel gift har varit men enkemann nu er, dog i den bostand han har sin venn så kjær. For lykkelig var hans make og glad ut i sin mann, hun sørget ei for brødet for det det gjorde han.
Sykkelreparatør
En sykkelreparatør, sykkelsmed, eller sykkelmekaniker er en mekaniker som kan utføre et bredt spekter av reparasjoner på sykkel. De kan arbeide på et sykkelverksted, i en sykkelbutikk, på et sykkellag eller hos sykkelprodusenter.
Kverneggvisa
Teksten
5.Et ord det vil je seie, at Trysilfolk er bra, både fattige og rike de kan en dram seg ta, og æven dom en framling kan bjuda på en dram der itte fylla brukes tar dom kaffepannan fram.
6.Og jeg som visa diktet jeg kjenner Daniel vel, jeg går omkring med handel og er en livat sjel. Mitt navn det er Karl Holberg, fra Staden Gøteborg jeg går og selger viser og kjenner ikke sorg.
Sykkelreparatør
Det er et praktisk yrke hvor man jobber mye individuelt og med hendene. Arbeidet kan variere fra enkel montering av sykler som kommer delvis montert fra fabrikk (for eksempel feste hjul og styre) til mer grundig bygging der alle systemene justeres til et gitt kvalitetsnivå
I 2002 var det 360 sykkelreparatører i New York.
Victoriaørkenen
Ørkenen består av mange små sandåser, områder dekket av tettpakket småstein, gressletter og saltsjøer. Den strekker seg rundt 1000 kilometer øst-vest, fra Gawler Ranges i Sør-Australia til Eastern Goldfields-regionen i Vest-Australia. Den avgrenses i sør av Nullarbor-sletta og i nord av Musgravefjellene og Gibsonørkenen. Nedbøren i ørkenen er sjelden og uregelmessig, og gjennomsnittlig årsnedbør ligger mellom 200 og 250 mm. Tordenvær er relativt vanlig i Victoriaørkenen, med 15 – 20 tordenvær per år i snitt. Sommertemperaturene er fra 32 til 40 °C og vintertemperaturene mellom 18 og 23 °C.
Prosopocoilus (Metopodontus) laterinus
Prosopocoilus laterinus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (hannene opptil 38 millimeter), avlang, rødbrun hjortebille. Hannen har kraftige, krumme, rødbrune kjever som har noe variable tenner. Små hanner har enkle kjever som er fint sagtakkede i hele lengden. Hodet er litt lengre enn bredt, med to spisse knøler i midten, en markert fure mellom dem. Antennene har en tre- eller fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, forkanten. Dekkvingene er glatte og nokså blanke. Beina er for det meste rødlige. Hunnen er mye mindre enn hannen, blankere, uten forstørrede kjever, kroppsformen bredere, hodet tett og kraftig punktert.
Victoriaørkenen
Den britiske oppdageren Ernest Giles ble i 1875 den første europeeren som krysset ørkenen. Han oppkalte den etter den daværende britiske monarken, dronning Victoria.
Menneskelig aktivitet i ørkenen har bestått av en del gruvedrift og testing av atomvåpen. Ørkenen er stort sett ubefolket, og majoriteten av de få som bor i området er australske urfolk. Victoriaørkenen krysses av noen svært grove grusveier, som Connie Sue Highway og Anne Beadell Highway.
Prosopocoilus (Metopodontus) laterinus
Utbredelse
Arten er kjent fra Vietnam.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte regnet som et synonym for Prosopocoilus (Metopodontus) astacoides.
Larissa Crummer
Larissa Crummer (født 10. januar 1996) er en australsk fotballspiller som spiller for Brann.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i kvartfinalen med det australske kvinnelandslaget.
Adrenokrom
Adrenokrom (kjemisk formel C9H9NO3) er et pigment man får når man oksiderer adrenalin.
Kjemiske egenskaper
Stoffets oppløses best ved ved pH = 4.
Av funksjonelle grupper inneholder det en hydroksidgruppe, to keto-grupper og en indol, som også fremgår av det systematiske IUPAC-navn.
Brødrene Lohnes Sølvvarefabrikk
Brødrene Lohnes Sølvvarefabrikk a/s er et nedlagt foretak i Bergen. Fabrikken ble startet i 1921 av brødrene Alf og Johan Lohne. Fabrikklokalene finnes fortsatt (per 2023) i Kaigaten i Bergen.
Adrenokrom
Populærkultur og konspirasjonsteorier
Aldous Huxley nevnte adrenokrom i sin bok "The Doors of Perception" fra 1954. Anthony Burgess kalte det "drenchrom" i A Clockwork Orange. I boken "Fear and Loathing in Las Vegas", fra 1971 av Hunter S Thompson, ble stoffet fremstilt som et psykedelisk stoff som måtte hentes ut av levende mennesker, noe som var fri dikting. Filmen "Adrenochorme" av Treor Simms fra 2017 handler om en veteran som blir involvert i en gjeng som dreper mennesker for å få tak i adrenokrom. Stoffet er i virkeligheten enkelt, billig og lett å fremstille.
Brødrene Lohnes Sølvvarefabrikk
Produkter
Fabrikken fremstilte både sølvbestikk og korpusgjenstander i sølv.
Blant bestikkseriene fra Brødrene Lohne var mønstrene «Elisabeth »; «Dobbel Rokokko» ; «Laila», som var formgitt av Torvald Olsen ; «Silvia» og «Tone».
Adrenokrom
Populærkultur og konspirasjonsteorier
Selv om den narkotiske effekten av stoffet er oppdiktet har QAnon og InfoWars fremmet ideer om at adrenokrom høstes fra torturerte barn og brukes av elitene i Hollywood, i det demokratiske partiet og bl.a. Céline Dion. Som del av pizzagate-konspirasjonsteorien ble det spredt rykter om en video av Hillary Clinton som mishandlet et barn slik at adrenokrom skulle skilles ut, for deretter å drikke blodet til barnet i et satanistisk rituale. Konspirasjonsteoriene om adrenokrom har mange likheter med klassisk blodanklage, idéen om at jøder eller kristne drakk blod fra barn.
Kari Lehtonen
Kari Lehtonen (født 16. november 1983) er en finsk profesjonell ishockeymålvakt som spiller for Dallas Stars i National Hockey League (NHL). Han ble valgt som nummer to under NHL Entry Draft 2002 av Atlanta Thrashers, noe som gjorde han til den Europeiske keeperen som har blitt drafted høyest, samtidig som han er den finske spilleren som har blitt drafted høyest sammen med Patrik Laine og Alexander Barkov i NHL sin historie.
Johan Kulstad
Johan Kulstad (født 24. mai 1821 i Trondhjem, død 18. desember 1866 i Tromsø) var en norsk ishavsskipper og skipsbyggmester i Tromsø som led skipbrudd i Storfjorden ved Svalbard i 1853, og etter 10 døgn på åpent hav ble reddet av den danske skipper Schau på briggen Ploven utenfor Finnmarkskysten. Kulstadholmane som inngår i Tusenøyane ved Svalbard er gitt navn etter Kulstad.
Johan Kulstad ble døpt den 24. juni 1821 i Bakke kirke, Trondhjem med det fulle navn Johan Bernt Kulstad. Han flyttet med kone og barn til Tromsø rundt 1850.
Fangstreisen i 1853
Denne strabasiøse opplevelsen er beskrevet av Kulstad i ''Beretning om min Reise til Spitsbergen i Aaret 1853, mit Ophold dersteds, og mine og Mandskabets Lidelser i Ishavet, indtil vor Redning af den danske Brig ”Ploven”, kapt. Schau''. Det hele starter som en fangstreise til Svalbard i 1853 av Kulstad som skipper på jakten Danolina, med et mannskap på åtte matroser.
Etter to måneder går med dårlig fangst langs vestkysten av Svalbard, beslutter Kulstad å seile over til østsiden av Spitsbergen, til Håøya, ettersom Kulstad visste at året før hadde det vært storfangst av hvalross. Etter å ha ankret opp jakten ved et grunnis (et isfjell som har drevet mot land og er blitt stående fast på havbunnen) blir to matroser igjen mens Kulstad og seks mann tar fangstbåtene og ror en snau kilometer bort til øya, der en flokk på ca. 50-60 isbjørner er i full gang med etegilde på hvalrosskadavre. Siden skipet ligger så nært, har ikke fangstmennene med seg mat eller drikke, og heller ikke ekstra klær, bare vanlige arbeidsklær, dvs. en oljetrøye over underskjorta. Etter halvannet døgn med intenst arbeid, uten mat eller hvile, har de syv mennene drept og flådd 23 isbjørner, og nå må de ha en pause. De sleper de spekktunge bjørneskinnene bort til fangstbåtene og ror tilbake til det stedet der jakten var ankret opp.
Det er da blitt tett skodde, men Kulstad har god kontroll med kompasset, og de finner fort både grunnisen og ankringsplassen, men oppdager de at Danolina er borte! På folkemunne gikk historien om at de to matrosene som er igjen på jakten begynte å drikke straks de andre hadde reist. Og mens skuten driver av ankerplassen fortsetter de festen inntil de blir praiet av en annen ishavsskute som forstår at de to er både ukyndige og uansvarlige. To mann settes derfor om bord i ”Danolina” og seiler skuten til Tromsø.
Kulstad og hans folk får spist isbjørnkjøtt, men dårlig vær tvinger dem til å holde seg i ro. Etter noen dager klarner himmelen opp, og de bestemmer seg for å ta den ene fangstbåten og ro rundt Sydkapp og over til vestkysten av Svalbard slik at de kanskje kan bli reddet av en fangstskute. De ror langs iskanten, men etter hvert blåser det opp storm, og nordavind og isbaks tvinger dem ut i havet, så langt ut at de til slutt, etter to døgns roing, og på tross av at de allerede er utslitte, og dessuten har lite mat og enda mindre vann, bestemmer seg for å lense unna vinden og forsøke å ro til Norge - en distanse på 650 km over åpent hav!
Etterhvert går de tom for mat og drikke og etter 10 døgn er alle døden nær. Imidlertid skjer det utenkelige, en dansk Arkhangelskfarer har lagt kursen ekstra langt ut i havet, og som derved seiler like forbi deres nøtteskall av en båt. Ingen av karene klarer å klatre opp på dekket via leideren, de må alle heises opp. Heller ikke Kulstad klarer å stå; han kryper på sine knær bort til styrmannen og kysser hans føtter og takker Gud for at de er blitt reddet.
De blir pleiet på beste måte om bord, og etter hvert satt i land i Vardø. Derfra reiser de med dampbåten hjem til Tromsø. Alle overlever, men tildels med varige mén.
Muldvarpkretsen
Muldvarpkretsen var et mer eller mindre formelt nettverk for alternative, motkulturelle blader og forlag i Norge på 1970-tallet – de fleste med et anarkistisk tilsnitt.
Tanken bak organiseringen var at de som deltok gjensidig skulle hjelpe hverandre, og ha felles copyright på publikasjonene. På denne måten kunne et tidsskrift nytte bilder og tekst fra de andre, mens stoffet ikke kunne benyttes av kommersielle utgivere.
Muldvarpkretsen hadde adresse Hjelmsgate 3 i Oslo, et kjent motkulturelt senter. Samarbeidet ble startet i 1972. I 1975 omfattet kretsen blant annet Ett blad (Oslo), Folkebladet (Oslo), Frit mig (Fredrikstad), Gateavisa (Oslo), Josefine (Oslo), Magasinfrosk (Horten), Plogavisa (Tønsberg), Vannbæreren (Karlsøy) og forlagsvirksomhetene Forlaget for flere (Oslo), Forlaget Frustra (Oslo), Futurum Forlag (Oslo) og Regnbuetrykk (Karlsøy).
Muldvarpkretsen og ideen bak samarbeidet fikk begrenset betydning, siden de færreste bladene oppnådde noen størrelse eller innflytelse. Virksomheten var da også mer preget av innfall og frivillighet enn store ambisjoner. Som det het om bladet Frit mig – «kommer ut en gang i blant».
Sykkelbutikk
En sykkelbutikk er en butikk som spesialiserer seg på salg av sykler, sykkeldeler og tilbehør. Det kan enten være en uavhengig butikk eller del av en kjede, og kan være en fysisk og/eller nettbutikk. Noen butikker har også eget sykkelverksted med reparatører som utfører vedlikehold, eller personer som kan hjelpe med tilpasning og veiledning.
Noen butikker spesialiserer seg på ett eller flere aspekter av sykling, som landevegssykling, triatlon, tursykling, BMX, terrengsykling, og så videre. Mer spesialiserte typer sykler kan inkludere tandem-, ligge-, og sammenleggbare sykler, eller fjernt relaterte produkter etthjulssykler og rullebrett.
Store generelle sportskjeder er i noen tilfeller hovedkonkurrentene til spesiailiserte sykkelbutikker.
I syklingens lavsesong velger noen sykkelbutikker å fokusere på andre idretter, og i Norge er det eksempler på butikker som skifter fokus til ski og andre vinteridretter.
Anton Sebastianpillai
Anton Sebastianpillai (født 1944 eller 1945 på Ceylon, død 4. april 2020 i London) var en britisk historiker, forfatter (som Anton Sebastian) og lege (geriatri) av tamilsk ceylonesisk opprinnelse.
Under navnet Anton Sebastian skrev han en rekke medisinske referanseverker:
Han var bibliofil, og hadde foruten sjeldne bøker fra hjemlandet Sri Lanka også sjeldne bøker relevant for medisinens historie.
Han døde 4. april 2020 på Kingston Hospital i London etter å ha blitt smittet der av covid-19 mens han arbeidet der. Han fikk intensivbehandlig siden 31. mars, og var 75 år gammel da han døde.
Nattevakt
Nattevakt er en fellesbetegnelse som brukes om arbeidstid eller et yrke som innebærer arbeid på nattestid. Man finner nattevakter særlig innen helse og omsorgsyrker, politi brannvesen og vekterfirmaer, foruten i næringsgrener der kontinuerlig arbeide, overvåking eller oppfølging er nødvendig.
Nattarbeide er i Norge regulert i henhold til arbeidsmiljøloven og diverse arbeidslivsavtaler. Der finnes begrensninger både for lengden av et nattskift og hvor mange slike en kan utføre i sammenheng.
Christophe Cocard
Christophe Bruno Tony Cocard (født 23. november 1967 i Bernay i Eure) er en fransk tidligere fotballspiller som spilte høyre ving.
Walter Hooper
Walter McGehee Hooper (født 27. mars 1931 i Reidsville i Nord-Carolina i USA, død 7. desember 2020 i Oxford i England) var en amerikansk forfatter og litteraturrågiver.
Han hadde ansvaret for C.S. Lewis' etterlatte skrifter og dokumentet. Han var en literary trustee for Owen Barfield fra desember 1997 til oktober 2006. I 1977 publiserte Hooper den ufullendte science fiction-romanen The Dark Tower av Lewis.
Hooper døde 7. desember 2020 av et slag forårsaket av covid-19 i Oxford i England i en alder av 89 år.
Reefy Seadragon
Reefy Seadragon er et musikkalbum med Dog Age, utgitt i 2006.
Katharina Fegebank
Katharina Fegebank (født 27. februar 1977 i Bad Oldesloe) er en tysk samfunnsviter og politiker (Bündnis 90/Die Grünen). Hun ble 15. april 2015 valgt som andreborgermester i Hamburg og var fungerende førsteborgermester 14. mars 2018–28. mars 2018. Hun er senator (delstatsminister) for vitenskap, forskning og likestilling i Hamburgs senat. Ved valget i Hamburg 2020 er Fegebank sitt partis toppkandidat til vervet som førsteborgermester.
Fegebank gikk videregående skole (abitur) i Bargteheide. Hun har studert politikk og europavitenskap, engelsk og offentlig rett ved Albert-Ludwigs-Universität Freiburg im Breisgau. Hun avla eksamen som Master of European Studies (M.E.S.) ved Zentrum für Staatswissenschaften und Staatspraxis, i Berlin.
Fegerbank har arbeidet i FN og Institut für Europäische Politik e.V., Berlin. Hun har vært leder for Integrationszentrum Interkulturelle Begegnungsstätte St. Pauli, (integrasjonssenter for interkulturelt samvær St. Pauli) i Hamburg.
Katrina Gorry
Katrina Gorry (født 13. august 1992) er en australsk fotballspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i kvartfinalen med det australske kvinnelandslaget.
Emily Naphtal
Emily Naphtal (født 20. april 1989 i Skokie i Illinois i USA) er en kunstløper som representerer Mexico. Naphtal to ganger fått sølvmedalje i det nasjoale mesterskapet i Mexico.
Akademisk fagområde
Et fagområde kan være flere ting. Med et akademisk fagområde mener en to ting:
Ordet fagfelt brukes med den samme dobbeltbetydninga. For at et fagområde skal defineres som en vitenskapelig disiplin, trenges en grunnleggende definisjon av faget og dets karakter, dvs.:
Forholdet mellom disse tre kan presenteres i en relasjonsmodell, dvs. de definerer hverandre gjensidig. Slik er fysikk ulik sosiologi, en bruker andre metoder på et annet felt med ulike perspektiv. Slik bestemmes hvordan en da til slutt forstår og forklarer fenomena i feltet og forholdet mellom dem.
Et etablert fagområde har definert sentrale begreper (konsept) som raskt viser hva området er og hvordan en arbeider med teori der. Det har et konseptuelt rammeverk som hjelper en å forstå det en står overfor i feltet og hva en skal gjøre med det. Et etablert fagområde vil også ha et virkelighetssyn (ontologi), et kunnskapssyn (epistemologi) og en metodebruk som samsvarer med disse. Hva en kan få vite noe om, avhenger av hva en tror finnes, og hvordan en skal finne ut av det. Det er begrunnelsene for metodene i lys av synet på virkeligheten og på kunnskap som kalles metodologi, men metodologi blir også brukt om utredninger av hva ulike forskningsmetoder går ut på i fagområda.
Noen fagområder er svært ulike og andre er like. En kan dele alle fagområder inn i fire hovedtyper: matematisk-logiske, naturvitenskapelige, samfunnsvitenskapelige og humaniora, ev. kan teknologiske fag sies å være et eget fagområde, jf. Lohse og Reydon (2018). Disse deles igjen i ulike undergreiner og ulike blandingsgreiner. Samfunnsvitenskapene og humaniora kan kalles kulturvitenskapelige for å skille dem fra de to første som abstraherer bort kulturens, oppfatningenes og tolkningenes rolle for forståelsen og forklaringene (kausalitet) av fenomena i feltet så langt en kan. De kulturvitenskapelige fagområda har i stor grad sammenfallende metoder og metodologi (Flick, 2009). Forholdet mellom natur og kultur, arv og miljø, spesielt i kausalforklaringer gjør at fagområder ofte har nytte av å kombinere ulike perspektiv og samarbeide.
Når forskere sammen studerer det samme problemet, arbeider de tverrfaglig. Om de studerer det samme problemet, men ikke samarbeider, kalles studien, prosjektet eller fagmiljøet flerfaglig. I et flerfaglig prosjekt arbeider flere parallelle fagområder i hver sine adskilte forskningsmiljø uten kontakt med hverandre.
Det tilsvarende begrepet på engelsk for et akademisk fagområde er «academic discipline». På tysk bruker en ordet «Fachgebiet» på en lignende måte.
Spansk arkitektur
Den spanske arkitekturen har gjennom alle tider vært spesiell. Det startet da maurerne invaderte Spania i 711 og dro med seg en del av islamske byggestilen. Denne stilen utviklet seg videre i Spania til en egen byggestil, som ble kjennetegnet med voldsomme utskjæringer og mye pynt. Den mauriske byggestilen nådde sitt høydepunkt i Granada i perioden 13.-15. århundre. Forenklede buer, men stadig mer innviklede utskjæringer rundt. Keramikk og gips ble brukt til å dekorere veggene utvendig. Slottet Alhambra er et godt eksempel på denne stilen.
Etter at maurerne ble drevet ut av landet oppsto formen som ble kalt mudéjar. I denne perioden ble den opprinnelige spanske arkitekturen mer synlig igjen, det som kjennetegner denne perioden er utrolige mursteinsarbeider i tårn og spir, og at man kun finner denne stilen i Spania. Men det var ikke i hele Spania at denne stilen var ledende. I Nord-Spania var det den romanske stilen som var stor, spesielt ved pilegrims-stiene. Forskjellene fra den spansk/mauriske stilen ligger på planløsningen. Stilen i Spania holdt seg ganske lik, kun påvirket av maktforandringer. Men så kom renessansen. Denne førte til at den italienske stilen fikk mer innflytelse i Spania. Denne stilen gjorde at det ble færre ornamenter. Denne stilen holdt frem til barokken som kom på begynnelsen av 1600-tallet og varte til midten av 1700-tallet. Kjennetegnene var mer buer og innviklede planer.
Etter barokken kom nyklassismens tid, som gjeninnførte gamle ideer. I nyklassismens tid begynte spanjolene å følge den europeiske strømmen fram til dagens tid. Nå er husene i Spania en blanding av flere tidligere stiler.
Det som kjennetegner dagens byggestil i Spania er flate tak, en del buer, og småvinduer og dører. En av verdens mest kjente arkitekter er Antoni Gaudí, kommer fra Spania(Catalonia) Han har til dels gjeninnført mudéjar-stilen og de arabiske elementene i arkitekturen. Katalansk arkitektur var i en periode fra ca. 1900 særegen nok til å få navnet katalansk jugendstil. I senere tid er der kommet en del såkalte signalbygg, der arkitektene er i internasjonal klasse. Torre Glòries i Barcelona og Guggenheimmuseet i Bilbao er eksempler på nyere arkitektur.
Takk for livet
Takk for livet er debutalbumet til visesangeren Håkon Banken og ble utgitt i 1977 av Arne Bendiksens plateselskap. Håkon Banken ble oppdaget av Per Johan Skjærstad, mannen bak plateserien Frem fra Glemselen, med Rita Engebretsen og Helge Borglund. Skjærstad skriver også en notis på platecoverets bakside at Håkon Bankens problemer med nervene hadde resultert i en mengde visetekster. Banken hadde opplevd mye vondt og tragisk i livet, men maktet likevel å være takknemlig for det liv han hadde fått tildelt. Derfor ble også tittelen på denne platen «Takk for livet». Platen solgte i overkant av 50 000 eksemplarer. Håkon Banken og Per Johan Skjærstad sto for samtlige tekster og melodier på denne utgivelsen, bortsett fra «Cowboyens avskjed», som er en gammel skillingsvise. Håkon Banken har også skrevet bakgrunnsord til hver sang som medfølger utgivelsen.
Etienne Thobois
Etienne Thobois (født 20. september 1967) er en fransk badmintonspiller.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i første runde i singel.
Claudia Riegler
Claudia Riegler er navnet til flere personer:
Råoljemotor
Råoljemotor, tungoljemotor eller oljemotor er en forbrenningsmotor som benytter råolje som drivstoff. Begrepet blir stort sett bare benyttet om stempelmotorer med så lav kompresjon at drivstoffet ikke selvantenner. Slike motorer blir ikke produsert lenger, i så fall er de bare av historisk interesse.
Ulike drivstofftyper
Mange av de tidlige råoljemotorene kunne benytte flere ulike typer drivstoff, som parafin, lampeolje, tran og ulike typer planteolje. Råoljemotorer var derfor multidrivstoffmotorer. Det som kjennetegnet de ulike typene drivstoff som ble brukt var at de ikke fordampet lett nok til at de kunne benyttes i forgassermotorer. Disse oljetypene ble derfor ofte omtalt som tungolje eller råolje.
Grunnen til at det ble utviklet råoljemotorer var at tungolje var mye billigere enn bensin. Dette bevirket at råoljemotorene kunne benyttes til oppgaver der bensinmotorene ikke var økonomiske. Mange råoljemotorer var stasjonære motorer som ble benyttet innen jordbruket for å drive treskeverk, møller og andre maskiner. At tungolje var mindre brannfarlig enn bensin og dampmaskiner var derfor et godt salgsargument.
Mer enn én type
På slutten av 1800-tallet var det utviklet mange forskjellige typer råoljemotorer, som glødehodemotorer, gløderørmotorer (som begge benyttet overflatetenning) og i en periode Hesselmanmotorer (som benyttet elektrisk tenning). Mange tyske og franske bedrifter produserte både en bensin- og en råoljeversjon av motorene sin. Men det var glødehodemotoren som viste seg å være den enkleste og mest driftssikre typen og som derfor etter hvert utkonkurrerte de andre tungoljemotortypene. Det ble produsert glødehodebåtmotorer til langt inn på 1960-tallet.
Parafinmotorer, som er forgassermotorer med forvarming av drivstoffet, kan ses på som en mellomting mellom de egentlige råoljemotorene (som kunne benytte ulike typer drivstoff) og forgassermotorene som benytter lettfordampelig drivstoff som bensin. Ettersom de har forgassere av samme type som bensinmotorer og ikke kan benytte alle slags tungoljer blir de ikke regnet som råoljemotorer.
John Tavares
John Tavares (født 20. september 1990) er en canadisk profesjonell ishockeyspiller som er lagkaptein for New York Islanders i National Hockey League (NHL).
Ragnar Blomquist
Ragnar Blomquist (født 9. februar 1954) er en norsk konsernsjef med innen transport-bransjen. Han er administrerende direktør i Blomquist Bulk Cargo.
Blomquist startet karrièren i familie-selskapet Blomquist Transport i 1972. Dette ble solgt til ERT, og Blomquist ble da daglig leder for European Road Transport (ERT) Norge. ERT fusjonerte så med ASG, og Blomquist ble etter en tid ansvarlig for alle ASG-aktiviteter i Norge. I 1999 ble ASG kjøpt opp av tyske Danzas. Da reiste Blomquist tilbake til Larvik og etablerte BT-Spedisjon. Han hadde i 1989 etablert Blomquist Bulk Cargo sammen med sin bror, men tok senere over eierskapet for selskapet alene. I 2006 solgte han Blomquist Transport og Spedisjon AS til Posten Norge.
I 2014 fikk Blomquist åpne den nye strekningen Gulli – Langåker på E18. Blomquist mistet sin datter i en møteulykke på E18 i 2000.
Grand View University
Grand View University er et universitet i den amerikanske delstaten Iowa. Universitetet er tilknyttet Evangelical Lutheran Church in America, og har ca. 2000 studenter.
Sant’Andréa-d’Orcino
Sant'Andréa-d'Orcino er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Parafinmotor
Parafinmotor er en forgassermotor som benytter parafin som drivstoff. Parfin har oktantal lik 0, så om en bensinmotor blir kjørt på parafin vil drivstoffet selvantenne og bevirke kraftig «motorbank» og motoren vil ta skade. Parafinmotorer har derfor lavere kompresjon (typisk 4,5:1) enn bensinmotorer, noe som gjør at effekten blir lavere i forhold til sylindervolumet.
Grunnen til at parafin likevel har vært benyttet som drivstoff er at det i mange land er avgift på bensin, men ikke på parafin. Innen landbruket har parafin blitt benyttet som drivstoff for traktorer. Etter 1910 ble mange traktorer levert med parafinmotorer på grunn av at parafin var avgiftsfri. Parafin var viktig som drivstoff for traktorer frem til 1950, men helt frem til 1960 kunne mange små traktorer leveres enten med bensinmotor og eller med parafinmotor.
Parafiner fordampet ikke så lett som bensin, så parafinmotorene har forvarming av drivstoffet, ved at det blir ført gjennom et forvarmingskammer før forgasseren som blir varmet opp av eksosen. Motoren må startes på og kjøres varm på bensin og når den er kommet opp i normal arbeidstemperatur blir den koblet over på parafin.
På grunn av at parafinet ikke fordamper like lett som bensin kan det være et problem at uforbrent drivstoff lekker forbi stemplet og havner i motoroljen i bunnpannen. Parafindrift kan derfor bevirke økt slitasje og kortere levetid på motorene.
Bensinmotorer kan bygges om til parafindrift ved å bytte topplokk (for å redusere kompresjonen) og bygge på forvarming før forgasseren. For at det ikke skulle være nødvendig å bytte topplokk på bensinmotorer ble det i Storbritannia og Australia etter Andre verdenskrig innført et drivstoff kalt Tractor Vaporising Oil (TO), som var parafin tilsett noen aromatiske bindinger som opprinnelig finnes i råolje, men som blir fjernet under fremstilling av parafin. TO hadde et oktantal på 55 til 70, så bensinmotorer kunne kjøres på det uten å redusere kompresjonen. Forvarming var fremdeles nødvendig, men ettersom en ikke trengte å bytte topplokk ble ombyggingen mye rimeligere. Etter 1950 hadde de fleste nye traktorer dieselmotorer, men mange gamle traktorer var fremdeles i bruk, så i Storbritannia var TO å få kjøpt helt frem til 1974.
Historie
George Brayton bygde en motor som benyttet parafin som drivstoff i 1882.
Ungdomsrett
Ungdomsrett er en utdanningsrettighet norske ungdommer har til for videregående opplæring basert på lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa, opplæringslova, og der spesielt §3-1.
Loven fastslår ungdommens rettighet til ordinær videregående opplæring i tre år, eller mer for noen utdanninger som varer lenger. For elever som gjør omvalg og bytter utdanningsprogram, åpnes det for rettighet til ett ekstra år. Det er derimot kun mulighet for ett omvalg innenfor ungdomsretten.
Eleven kan også søke om inntil to alternative år, hvileår eller venteår, i løpet av opplæringen uten å miste ungdomsretten. Likevel skal retten til videregående opplæring som hovedregel brukes i løpet av en sammenhengende periode på fem år, eventuelt seks år ved læretid. Ungdomsretten bortfaller vanligvis ved fylte 24 år. Voksne har rett til gratis videregående opplæring fra det året de fyller 25 år hvis de ikke tidligere har fullført videregående opplæring.
Engøyholmen Kystkultursenter
Engøyholmen Kystkultursenter er en stiftelse som disponerer Engøyholmen. Stiftelsen ble grunnlagt i 1990 som en del av Fortidsminneforeningen i Rogaland og er medlem i Forbundet KYSTEN. Senteret har hatt et program for vanskeligstilt ungdom. Stiftelsen skal ivareta bygningene på holmen samt et utvalg av fartøy med lokal tilhørighet. Brannbåten MS «Nøkk» og rutebåten Hundvaag 1, blir driftet av senteret. Senteret har også bygd båtene "Meriel" og "Spiren" selv.
Urheimat
Innenfor historisk lingvistikk er hjemlandet eller Urheimat til et urspråk navnet på den region hvor det ble snakket før det ble delt i forskjellige datterspråk. Et urspråk er den rekonstruerte eller historisk dokumenterte moderspråk til en språkfamilie hvor språkene er genetisk beslektet med hverandre.
Avhengig av alderen på språkfamilien, kan dens hjemland befinne seg i en kjent nærhet (på grunn av folkevandringer i historien eller nært oppimot historien) eller det kan være svært usikkert (i tilfeller med en dyp forhistorie). Rekonstrueringen av et forhistorisk hjemland krever bruk av flere disipliner, deriblant arkeologi og genetikk.