cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Langbuelva
Øvre del av nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, som ble opprettet i 2006.
Hallings gate (Oslo)
Hallings gate (1A–5, 2–4C) er en gate i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Den går fra Dalsbergstien til Stensberggata. Hele gaten har gatetun med brosteinsbelegg. Mot Dovregata, som har en betydelig langsgående nivåforskjell, er det trapp og steinkanter, og det er småtrapper her og der pga. høydeforskjeller. Kjøring til og fra gaten skjer over lave fortauskanter. Mot Dalsbergstien i nord er det fysisk sperring som hindrer biler i å passere. På nordsiden av sperringen er det noen parkeringsplasser.
Veien fikk navn i 1896 etter Honoratus Halling.
Bundesliga 1964–1965
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Super Bowl XLVII
Super Bowl XLVII var en amerikansk fotballkamp mellom vinnerne av American Football Conference (AFC) Baltimore Ravens og San Francisco 49ers, vinnerne av National Football Conference (NFC), for å avgjøre ligamesterne i National Football League (NFL) for -seosngen. Ravens slo 49ers 34–31 og gav 49ers sitt første nederlag i et Super Bowl noensinne. Kampen ble utspilt søndag 3. februar 2013 i Mercedes-Benz Superdome i New Orleans i Louisiana. Dette var det tiende Super Bowl i New Orleans, som dermed hadde delt flest Super Bowls med Miami. Dette var det første Super Bowl i New Orleans siden Super Bowl XXXVI, og det første siden orkanen Katrina 29. august 2005.
For første gang i Super Bowls historie var hovedtrenerne for de to lagene brødre, Jim Harbaugh for San Francisco 49ers og John Harbaugh for Baltimore Ravens, som gav kampen kallenavnet Har-bowl. I tillegg var Super Bowl XLVII den første mellom to lag som tidligere aldri hadde tapt et Super Bowl (Baltimore, 1–0; San Francisco, 5–0). 49ers, som hadde et seriespillresultat på 11–4–1, var på jakt etter sin sjette Super Bowl-seier (og første siden Super Bowl XXIX etter 1994-sesongen), som ville ha tangert Pittsburgh Steelers' rekord for flest. Ravens, som avsluttet seriespillet 10–6, nådde sitt andre Super Bowl på 12 år etter å ha vunnet Super Bowl XXXV. Ray Lewis, som da ble utpekt til Super Bowl MVP og var det siste gjenværende medlemmet av spillerstallen fra Baltimores første sesong, spilte i kampen, som ble hans siste før han pensjonerte seg fra idretten.
Baltimore tok en 28–6 ledelse i tredje kvarter før et strømbrudd i Superdome utsatte kampen med 34 minutter (som også gav kampen kallenavnet Blackout Bowl). Da kampen startet opp igjen scoret San Francisco 17 strake poeng i tredje kvarter som utlignet til 28–23, og fortsatte angrepet i fjerde kvarter. Ravens holdt en 34–29 ledelse sent i kampen før 49ers flyttet ballen til Baltimores 7-yard linje like før kampens two-minute warning, men endte opp med å gi ballen til Baltimore etter fire downs etter en kontrovers hvor dommerne ikke blåste for straffe på fjerde down.
Ravens tok så en safety med vilje for å sikre seieren. Baltimores quarterback Joe Flacco, som fullførte 22 av 33 pasninger for 287 yards og tre touchdowns ble den fjerde quarterbacken på rad til å bli utpekt til Super Bowl MVP, etter Drew Brees i Super Bowl XLIV, Aaron Rodgers i Super Bowl XLV og Eli Manning i Super Bowl XLVI.
CBS stod for dekning av kampen i USA og tok i snitt $4 millioner for en reklameplass på 30 sekunder under kampen, som var den høyeste prisen for et Super Bowl noensinne. Ifølge Nielsen ble kampen sett av 108,69 millioner i USA, med 164,1 millioner seere i kampens seks siste minutter, som var en ny rekord. Beyoncé fremførte under halftime, under en gjenforening med Kelly Rowland og Michelle Williams fra Destiny's Child.
Bakgrunn
Dette var det første Super Bowl hvor begge lagene tidligere hadde spilt i, men ikke tapt, et Super Bowl; 49ers hadde vunnet alle sine fem tidligere Super Bowls og Ravens hadde vunnet den ene gangen de tidligere hadde nådd kampen, mot New York Giants i Super Bowl XXXV. Etter denne kampen kan dette kun skje igjen dersom Ravens eller New York Jets spiller mot enten Tampa Bay Buccaneers eller New Orleans Saints i et Super Bowl. Baltimores seier gjorde dem til det eneste laget i NFL som hadde nådd to Super Bowls uten å ha tapt ett.
Valg av vertsby
Tre byer leverte søknader for kampen:
Ligaen valgte New Orleans under NFL årlige eiermøte i Fort Lauderdale i Florida den 19. mai 2009. Dette var tiende gang byen arrangerte et Super Bowl, mer enn noen annen by og like mange som Miami-området. Det var det første Super Bowl i New Orleans siden Superdome ble skadet under orkanen Katrina i 2005, samt siden navnerettighetene for stadionet ble solgt til Mercedes-Benz da stadionet ble renovert i 2011 og Champions Square ble bygget. Kunstneren Ally Burguieres fra New Orleans ble valgt til å designe den offisielle medaljongen for Super Bowl XLVII, som ble inkludert på perler som er tradisjon under Mardi Gras.
Ettersom at Super Bowl XLVII skulle spilles 3. februar ble kalenderen for Mardi Gras i 2013 endret i Orleans Parish. Parader som var planlagt for 3. februar og før ble flyttet en uke. Det samme skjedde i 2002 da terrorangrepet 11. september førte til at -sesongen ble utsatt med en uke, som førte til at Super Bowl XXXVI falt samtidig som Mardi Gras.
Dette var den andre gangen 49ers spilte Super Bowl i Superdome—den første var Super Bowl XXIV hvor de slo Denver Broncos 55–10. 49ers, Broncos og New England Patriots er de eneste lagene som har spilt to eller flere Super Bowls i Superdome. 49ers ble også det tredje laget, etter Broncos og Colts, til å spille to Super Bowls i to forskjellige stadioner. 49ers vant Super Bowls XXIII og XXIX i Miami i det som nå er Hard Rock Stadium.
Kallenavn
Super Bowl XLVII fikk mange kallenavn, inkludert «Bro Bowl», «Har-Bowl», «HarBowl», «Super Baugh», «Brother Bowl», og «Superbro», da dette var det første Super Bowl hvor hovedtrenerne for lagene var brødre: Baltimores John Harbaugh og San Franciscos Jim Harbaugh, hvis lag tidligere hadde møttes i en Thanksgiving Day-kamp i 2011 hvor John Harbaughs Ravens vant 16–6, som også var den første gangen to brødre møttes som hovedtrenere i NFL. Ettersom at et strømbudd i stadion førte til en pause i spillet på 30 minutter i tredje kvarter, har kampen også blitt kjent som «Blackout Bowl».
Baltimore Ravens
Etter å ha gått 12–4 i seriespillet og nådd AFC Championship Game i 2011 hvor de tapte mot New England Patriots etter at wide receiver Lee Evans mistet en kampvinnende touchdownpasning i målsonen og Billy Cundiff bommet på et 32-yard field goal som ville utlignet til uavgjort, nådde Ravens lengre i 2012 etter et seriespillresultat på 10–6. Under hovedtrener John Harbaugh, i sin femte sesong med laget, oppgraderte Baltimore spillerstallen med spillere som defensive backs Sean Considine og Corey Graham, og wide receiver Jacoby Jones. I desember 2012 fikk Ravens' offensive coordinator Cam Cameron sparken og quarterbacks coach Jim Caldwell, tidligere hovedtrener for Indianapolis Colts fra 2009 til 2011, to kover stillingen. De avsluttet sesongen rangert som #10 i poeng per kamp (24,9) og #12 i færrest poeng tillatt (21,5).
Angrepet var ledet av quarterback Joe Flacco i sitt femte år, som avsluttet seriespillet ved å sette en personlig rekord på 3 817 pasningsyards for 22 touchdowns og kun ti interceptions (Super Bowl XLVII skulle bli ett av kun to år hvor laget fra AFCs quarterback ikke var enten Tom Brady, Ben Roethlisberger eller Peyton Manning mellom Super Bowls XXXVI og LIII; sist var i Super Bowl XXXVII ti år tidligere da Oakland Raiders var ledet av Rich Gannon). Hans beste mottakere var Anquan Boldin (65 mottakelser, 921 yards, 4 touchdowns) og Torrey Smith (49 mottakelser, 855 yards, 8 touchdowns), sammen med tight end Dennis Pitta (61 mottakelser, 669 yards, 7 touchdowns). I backfieldet hadde de to Pro Bowlere: halfback Ray Rice og fullback Vonta Leach. Rice løp for 1 143 yards og 9 touchdowns og tok også imot 61 pasninger for 478 yards og en scoring. Leach var effektiv i å blokkere for ham og en god receiver, med 21 pasninger. Ravens' angrepslinje var ledet av Pro Bowl guard Marshal Yanda.
På special teams returnerte Jones 38 avspark for 1 116 yards og to touchdowns, for 30,7 yards per return. Han hadde også 341 yards og en touchdown fra å returnere punts, og tok imot 30 pasninger for 406 yards og en scoring. Kickeren Justin Tucker i sitt første år i ligaen var #7 i NFL i prosentandel scoringer på field goals (90,9) etter å ha scoret på 30 av 33 forsøk, og scoret på alle sine 42 forsøk på ekstrapoeng.
Ankeret for Baltimores forsvarsrekke var Pro Bowl defensive end Haloti Ngata, som hadde 51 taklinger og 5 sacks, sammen med defensive tackle Arthur Jones (47 takling, 4,5 sacks). Ravens hadde også en rekke solide linebackere, som Paul Kruger, Dannell Ellerbe, Jameel McClain, Terrell Suggs og Ray Lewis. Kruger ledet laget i sacks med ni, mens Ellerbe hadde 92 taklinger og 4,5 sacks. McClain hadde 79 taklinger. Suggs, i sitt tiende år, hadde gått glipp av første halvdel av seriespillet med en delvis revnet akillessene, spilte en viktig rolle i Ravens' seier over Broncos i divisjonsrunden med to sacks på Broncos' quarterback Peyton Manning. Lewis, med 17 år under beltet og 13 Pro Bowls, gikk også glipp av mesteparten av sesongen med en skadet arm, men hadde 57 taklinger i bare seks kamper. Like før han returnerte til sluttspillet annonserte han planer om å pensjonere seg etter sluttspillet, før han fikk 44 taklinger i løpet av Baltimores fire sluttspillkamper.
Ravens' secondary bestod av Pro Bowl safety Ed Reed, som holdt NFL-rekorden for return yards fra interceptions. Reed hadde nok en statistisk solid sesong i 2012, med 58 taklinger og fire interceptions. Cornerback Cary Williams spilte også en viktig rolle med 4 interceptions og 75 taklinger.
Laget dediserte 2012-sesongen til tidligere eiere og grunnlegger Art Modell, som døde 6. september 2012, fire dager før lagets første kamp i seriespillet.
San Francisco 49ers
49ers hadde nylig vokst frem som et dominerende lag etter nesten ett tiår i bakgrunnen. På 80- og 90-tallet var de ett av de beste lagene i NFL, og spilte i ti conference-mesterskap og vant fem Super Bowls. Etter en solid 2002-sesong klarte San Francisco derimot ikke å nå sluttspillet åtte sesonger på rad. Etter 2010-sesongen ble Jim Harbaugh ansatt som hovedtrener. Harbaush, som hadde spilt i NFL i 14 år, kom fra en imponerende 12–1 sesong som trener for Stanford Cardinal, og med solide sesonger fra quarterback Alex Smith og receiver Michael Crabtree hadde han en solid første sesong med 49ers. Smith var startende quarterback ved sesongstart men gikk glipp av to kampstarter midt i sesongen etter en hjernerystelse hvor reserve Colin Kaepernick tok over med stor suksess. Det utviklet seg til en konflikt rundt quarterbackene da Smith var rangert som #3 i NFL i passer rating (104,1), ledet ligaen i prosentandel fullførte pasninger (70 %) og hadde gått 19–5–1 som starter under Harbaugh, mens Kaepernick var mer dynamisk med en solid evne til å bevege seg og en sterk kastearm. Da Smith var frisk valgte Harbaugh å fortsette med Kaepernick som starter for 49ers, da 8–2–1, men sa også at dette var en avgjørelse som måtte tas ukentlig og at ingenting var permanent. Kaepernick endte opp med å forbli kampstarter ut sesongen og ledet laget til et sesongresultat på 11–4–1, med 1 814 pasningsyards for 10 touchdowns med kun 3 interceptions for en passer rating på 98,4, med 415 yards og fem touchdowns på løp.
På special teams ledet punter Andy Lee NFL i yards per punt etter return (43,2) og #5 i yards per punt før return (48,1). Han sparket 36 punts innenfor 20-yard linjen med kun 5 touchbacks. Kicker David Akers hadde et relativt dårlig år, da han kun scoret på 69 % av sine forsøk på field goals, men i uke 1 mot Green Bay Packers tangerte han NFL-rekorden for lengste field goal da han scoret fra 63 yards.
49ers' forsvar, som var rangert som #2 i færrest poeng tillatt i ligaen (17,1) og sendte 6 av 11 startere til Pro bowl, var lagets sterkeste side. Pro Bowl defensive end Justin Smith ledet rekken med 66 taklinger og 3 sacks. Bak ham ble alle av lagets fire startende linebackere—Aldon Smith, NaVorro Bowman, Patrick Willis og Ahmad Brooks—utpekt til All-Pro Team 2012, og alle utenom Brooks ble utvalgt til Pro Bowl. Aldon Smith satte en lagrekord med 19,5 sacks, mer enn resten av laget hadde kombinert. Willis var nummer to på laget med 120 taklinger og to interceptions, mens Bowmans 149 taklinger var nest flest i NFL. 49ers' secondary bestod blant annet av Pro Bowl safeties Dashon Goldson og Donte Whitner.
Sluttspill
Baltimore avsluttet sesongen på toppen av AFC North med fjerde seed i AFC. Ravens begynte sluttspillet hjemme mot femte seed Indianapolis Colts i wildcard-runden i det som skulle ende opp med å bli Ray Lewis' siste hjemmekamp. De slo Colts 24–9, hvor Flacco kastet for 288 yards og to touchdowns mens forsvaret holdt Colts til kun 9 poeng, 13 under gjennomsnittet deres fra seriespillet.
I divisjonsrunden møtte Ravens første seed Denver Broncos, som kom inn i kampen med en seierrekke på 11 kamper. Baltimore falt tidlig bak, men med kun ett minutt igjen av kampen sendte Flacco kampen til overtid med en 70-yard touchdownpasning til Jacoby Jones, et play som nå er kjent som Mile High Miracle. En interception av Corey Graham på Peyton Manning sent i første overtid gjorde det mulig for Tucker å vinne kampen med et 47-yard field goal, 1:42 inn i andre overtidsperiode.
Som vinnere av NFC West og andre seed i NFC fikk San Francisco en bye i første runde. 49ers begynte sitt sluttspill mot tredje seed Green Bay Packers i divisjonsrunden. Jim Harbaughs avgjørelse om å starte Kaepernick i sluttspillet så ut til å være et feilgrep da Kaepernick umiddelbart kastet en interception som ble returnert for en touchdown av Sam Shields på 49ers' første drive, men dette skulle ende opp med å bli den eneste tabben fra Kaepernick i kampen, og hans eneste interception før Super Bowl. Da kampen ble blåst av hadde Kaepernick 444 yards totalt (mer enn hele Packers), inkludert 181 på løp, som var en NFL-rekord for yards på løp av en quarterback, og 49ers sikret en solid 45–31 seier.
I NFC Championship Game møtte de Atlanta Falcons, hvor de lå under 17–0 til halftime. Ingen lag i NFC Championship Games historie hadde noensinne hatt et så stort comeback, men på vei inn i fjerde kvarter var stillingen 24–21 for Falcons. Sent i kampen hadde Crabtree en fumble på 1-yard linjen på vei inn for en scoring som ville gitt 49ers ledelsen. Forsvaret klarte å holde Falcons til en punt, og et return på 20 yards fra Ted Ginn Jr. gjorde det klart for en touchdown på løp av Gore. Kampen var over etter at forsvaret skapte en turnover på downs på egen 10-yard linje.
Merknader før kampen
Dette var det første Super Bowl siden Super Bowl XXXVII ti år tidligere hvor det ikke var New England Patriots, Indianapolis Colts eller Pittsburgh Steelers som representerte AFC, og den eneste frem til 2018-sesongen, inkludert Denver Broncos som plukket opp Peyton Manning i 2012-sesongen. Baltimore slo Colts og Patriots i sluttspillet og Steelers klarte ikke kvalifisere seg. Til sammenligning hadde NFC et forskjellig lag i Super Bowl nesten hvert eneste år i samme tidsperiode, med New York Giants (som vant Super Bowls XLII og XLVI) som det eneste laget i NFC som nådde Super Bowl to ganger i samme tidsperiode. 49ers nådde sitt første Super Bowl siden Super Bowl XXIX, som gjorde Dallas Cowboys (sist i Super Bowl XXX), Detroit Lions (aldri nådd et Super Bowl), Minnesota Vikings (sist i Super Bowl XI) og Washington Redskins (sist i Super Bowl XXVI) til de eneste lagene i NFC som ikke hadde spilt i et Super Bowl siden 1998, og Vikings det eneste av dem som (tre ganger) hadde nådd NFC Championship Game.
49ers forsøkte å gjenta San Francisco Giants' suksess etter at de vant World Series i Major League Baseball i 2012. Sist gang et storbyområde vant både World Series og Super Bowl i samme sesong var da Boston Red Sox vant i 2004 og Patriots vant Super Bowl XXXIX.
Ettersom at 49ers – som prøvde å følge New York Giants og Green Bay Packers som de eneste lagene til å vinne et Super Bowl i tre forskjellige tiår – var hjemmelaget i den årlige rotasjonen mellom AFC og NFC valgte San Francisco å bruke røde trøyer, som de også brukte i Super Bowls XIX, XXIII og XXIX (de brukte en throwback-uniform med spillernumre i 3D i XXIX) og gullfargede bukser (som de også brukte i lagets fire første Super Bowls) for første gang siden Super Bowl XXIV (de brukte hvite bukser i XXIX). Ravens brukte hvite trøyer, som i Super Bowl XXXV, men med sorte bukser istedenfor hvite. Ettersom at Ravens hadde et emblem til ære for Art Modell på venstre bryst hadde de Super Bowl XLVII-logoen på høyre bryst.
I forkant av kampen fokuserte media på Harbaugh-brødrene og hvordan faren Jack, en tidligere hovedtrener i college football, hadde oppdratt dem. Den 24. januar deltok Jack, sammen med kona Jacki og datteren Joani, i en telefonkonferanse med media hvor de svarte på spørsmål om John og Jim. Jackie spøkte med å spør om kampen kunne ende uavgjort, før han sa at familien holdt seg nøytrale, men var glade for at både John og Jim hadde ledet sine lag til Super Bowl. Harbaugh-brødrene holdt en pressekonferanse sammen fredagen før kampen, noe som er uvanlig for trenere som møtes i Super Bowl.
United States
CBS stod for dekning av kampen i USA med Jim Nantz som hovedkommentator og Phil Simms som ekspertkommentator. For andre år på rad ble kampen også tilbudt på nettstrømming; denne gang gjennom CBSSports.com. Nettverkets kanaler i Baltimore og San Francisco, henholdsvis WJZ-TV (originalt en affiliate av ABC) og KPIX-TV, var i flere år eid av Westinghouse Broadcasting, som ble slått sammen med CBS i 1995. Dette ble dermed det første Super Bowl sendt på CBS som involverte to tidligere Westinghousemarkeder siden sammenslåingen. Med denne kampen hadde CBS stått for dekning av begge Ravens' Super Bowl-kamper så langt (etter Super Bowl XXXV i 2001).
Kampen var senere inkludert i NFL's Greatest Games under tittelen «Change of Momentum».
Reklamer
Ifølge CBS var prisene for en reklameplass på 30 sekunder rekordhøye på $4 millioner. General Motors annonserte at de, som et resultat av de høye prisene, ikke kom til å kjøpe reklameplass under kampen.
Adbowl hadde et spesielt tema for dette året under navnet «Catbowl 2013» hvor de beste reklamene konkurrerte mot kattevideoer for å se hvilke som var mest populære.
Bedrifter som kjøpte reklameplass under Super Bowl XLVII inkluderte Mercedes-Benz, Gildan, Samsung, BlackBerry, Kraft Foods, Subway, Taco Bell, Procter & Gamble, Best Buy, Coca-Cola, Sodastream, PepsiCo (inkludert reklamer fra Doritos Crash the Super Bowl-konkurransen), Axe, Audi, Kia Motors, Ford Motor Company, Wonderful Pistachios, GoDaddy og Anheuser-Busch. Ram Trucks og Future Farmers of America hadde en to minutter lang reklame basert på Paul Harvey-talen «So God Made a Farmer» Filmselskapene Paramount Pictures, Universal Studios og Walt Disney Studios kjøpte plasser for filmtrailere som ble sendt i løpet av kampen. Paramount betalte for Star Trek Into Darkness og World War Z, Universal betalte for debutraileren for Fast & Furious 6 like etter Monsters vs. Aliens' og Disney betalte for Iron Man 3, The Lone Ranger og Oz: The Great and Powerful.
Radio
I USA stod Dial Global for den nasjonale dekningen, med Kevin Harlan som hovedkommentator og Boomer Esiason som ekspertkommentator og James Lofton og Mark Malone som sidelinjereportere. Univision Radio stod for den spanskspråklige dekningen.
Lagenes hovedstasjoner dekket også kampen: WIYY og WBAL sendte kampen i Baltimore med Gerry Sandusky som hovedkommentator og Stan White og Qadry Ismail som ekspertkommentatorer. I San Francisco stod KSAN-FM og KNBR for dekningen med Ted Robinson som hovedkommentator, Eric Davis som ekspertkommentator, og Rod Brooks som sidelinjereporter. Både WBAL og KNBR er clear-channel-stasjoner, og kunne derfor høres i store deler av henholdsvis østlige og vestlige USA. Resten av stasjonene i 49ers og Ravens' radionettverk måtte per kontrakt sende Dial Globals dekning.
Internasjonal ble kampen sendt på følgende stasjoner:
Sirius XM Radio og NFL Audio Pass tilbød lokale og internasjonale feeds samt Dial Globals sending.
Før kampen
Den 18. januar 2013 annonserte ligaen at Alicia Keys skulle synge nasjonalsangen. Keys sa at hun ikke ville fremføre sangen på den tradisjonelle måten, men heller presentere den som om den var «a brand new song.»
Jennifer Hudson og et kor bestående av elever fra Sandy Hook Elementary School i Newtown i Connecticut fremførte «America the Beautiful».
De nyligste medlemmene av Pro Football Hall of Fame deltok i myntkastseremonien: Larry Allen, Cris Carter, Curley Culp, Warren Sapp, Bill Parcells, Jonathan Ogden og Dave Robinson.
Halftime
Den 16. oktober 2012 ble Beyoncé valgt som hovedartist for halftime-showet, og et gjenforent Destiny's Child skulle også være en del av konserten. Til tross for at tidlige rapporter indikerte at Jay Z, Beyoncés ektemann, også skulle være medvirkende deltok han ikke i konserten.
Beyoncés konsert hadde i snitt 104 millioner seere.
Første kvarter
San Francisco var plaget av straffer og turnovers tidlig i kampen, mens Ravens bygget opp en 21–6 ledelse før halftime. På første play av første drive ble tight end Vernon Davis' mottakelse på 20 yards annullert etter en straffe for ulovlig formasjon. Laget endte opp med å punte etter tre plays, og Jacoby Jones returnerte ballen 17 yards til Ravens' 49-yard linje. Baltimore hadde så et drive på 51 yards som endte med en 13-yard touchdownpasning fra Joe Flacco til receiver Anquan Boldin. Flacco hadde tidligere kastet en mislykket pasning på en tredje down, men fikk en andre sjanse etter en straffe for offside mot linebacker Ahmad Brooks.
San Francisco svarte på sin neste possession, hvor de flyttet ballen 62 yards over 12 drives, blant annet med en 19-yard pasning fra Colin Kaepernick til Michael Crabtree og en på pasning på 24 yards til Davis. David Akers avsluttet drivet med et field goal fra 36 yards for å utligne til 7–3. På sitt drive flyttet Baltimore ballen til 49ers' 37-yard linje, blant annet med en 30-yard pasning til Boldin, men kom fra det uten poeng etter at Flacco ble sacked på tredje down for et tap på fem yards av defensive tackle Ray McDonald, som flyttet Ravens ut av rekkevidde for et field goal.
Andre kvarter
Fem plays inn i 49ers' neste drive forårsaket linebacker Courtney Upshaw en fumble fra running back LaMichael James, og Baltimores Arthur Jones hoppet på ballen på Ravens' 25-yard linje. Baltimore hadde så et drive på 75 yards over 10 plays, hvor 52 av dem kom fra pasninger på 23 og 14 yards til tight end Ed Dickson, sistnevnte fulgt av en straffe for hjelmgrep på 15 yards mot Donte Whitner. Dennis Pitta tok imot en 1-yard touchdownpasning for å konkludere drivet, og med ekstrapoenget økte Baltimore ledelsen til 14–3.
På første play av neste drive snappet Ed Reed opp en interception fra Kaepernick som han returnerte seks yards til 49ers' 38-yard linje. Dette var San Franciscos første interception over lagets seks Super Bowls. Begge lag hadde en straffe for unødvendig røffing på playet, som resulterte at straffene ble oversett. Baltimore nådde målsonen på sitt neste drive men klarte ikke å score en touchdown. Etter et løp for en yard av Bernard Pierce og to mislykkede pasninger ble kicker Justin Tucker taklet 1 yard fra en første down da han forsøkte å løpe ballen på et trick play.
Tredje kvarter
På avsparket for andre halvdel tok Jacoby Jones imot sparket, som han returnerte 108 yards, som var en rekord for lengste play i Super Bowls historie. Det slo den gamle rekorden på 104 yards for lengste return av et avspark i sluttspillet (satt av Trindon Holliday for Denver Broncos i divisjonsrunden samme år mot Baltimore ), og tangerte en NFL-rekord som tilhørte Jones selv, Ellis Hobbs og Randall Cobb for lengste return av et avspark. Med ekstrapoenget hadde Baltimore nå en ledelse på 22 poenge, med stillingen 28–6.
Ikke langt inn i 49ers neste drive førte et strømbrudd til at halvparten av lysene i stadionet ble skrudd av, og førte til en pause på 34 minutter. Bruddet kom fra en utstyrssvikt i stadionet.
Da kampen begynte igjen hadde begge lagene et punt hver. San Francisco hadde så et 80-yard drive hvor Kaepernick løp for 15 yards og fullførte en 18-yard pasning til Davis før han avsluttet drivet med en pasning til Crabtree som kjempet seg forbi to Ravens-spillere på vei til en 31-yard touchdownpasning. Baltimore måtte punte fra egen 9-yard linje etter at Brooks hadde en 8-yard sack på Flacco på tredje down, og Ted Ginn Jr. returnerte ballen 32 yards til 20-yard linjen før punteren Sam Koch dyttet han over sidelinjen. Kaepernick fullførte en 14-yard pasning til Davis på neste play før Gore løp ballen seks yards for en touchdown, som kuttet Baltimores ledelse til åtte poeng med stillingen 28–20.
På andre play i fjerde kvarter hadde Baltimore sin første turnover da defensive back Tarell Brown forårsaket og plukket opp en fumble fra Ray Rice på Ravens' 25-yard linje. Tre plays senere bommet Akers (til venstre) på et forsøk på et field goal fra 39 yards, men Baltimores Chykie Brown fikk en straffe for å løpe inn i sparkeren, og Akers' andre forsøk, fra 34 yards, gikk i mål, for en stilling på 28–23.
Fjerde kvarter
Ravens svarte umiddelbart på sitt neste drive, hvor de flyttet ballen 77 yards til San Franciscos 1-yard linje, blant annet med to pasninger til Boldin for 39 yards. De klarte derimot ikke å bryte gjennom forsvaret for en touchdown og måtte ta til takke med et 19-yard field goal fra Tucker, som økte ledelsen til 31–23. San Francisco brukte kun fem plays for å få sin neste scoring. Etter en 32-yard pasning til Randy Moss og et løp på 21 yards fra Gore løp Kaepernick selv ballen 15 yards for en touchdown, en ny rekord for en quarterback i et Super Bowl. De klarte derimot ikke å score to poeng etter touchdown og klarte ikke å utligne til uavgjort, med en stilling på 31–29.
På Ravens' neste drive tok Boldin imot to pasninger for 22 yards og Rice løp for 11 på et drive som gikk over 55 yards og endte med et 38-yard field goal fra Tucker. Stillingen var nå 34–29 med 4:19 igjen av kampen. San Francisco brukte to timeouts på sitt neste drive, men klarte å flytte ballen til en første down før mållinjen, på Ravens' 7-yard linje, etter en 24-yard pasning til Crabtree og et løp på 33 yards av Gore.
Med fire forsøk på å ta ledelsen startet San Francisco med et løp for to yards av James til 5-yard linjen. Kaepernick kastet så to pasninger som ikke traff mål, og gav 49ers en fjerde down. På deres siste sjanse prøvde Kaepernick å kaste ballen til Crabtree i målsonen, men bommet igjen. Defensive back Jimmy Smith og Crabtree kolliderte før ballen var fremme, men dommerne blåste ikke for straffe. 49ers måtte gi fra seg ballen med 1:46 igjen av kampen.
San Francisco klarte å hindre Ravens i å konvertere på tre plays, men ettersom at 49ers kun hadde én timeout igjen klarte Ravens å hale ut tiden til det kun var tolv sekunder igjen før kampen ble blåst av. På fjerde down og etter at Ravens selv brukte en timeout tok punter Sam Koch imot snappet i egen målsone. For å bruke opp mest mulig av den gjenværende tiden hadde Koch fått beskjed om å ikke punte ballen, men heller løpe rundt i egen målsone med den. Koch klarte å sløse åtte sekunder før han løp ut over sidelinjen for safety, med kun 4 sekunder igjen av kampen. På det neste frisparket returnerte Ginn ballen 31 yards før han ble taklet på midtbanen av linebacker Josh Bynes, og kampen ble blåst av.
Statistikkoversikt
Lagene satte samlet en Super Bowl-rekord med 312 return yards fra avspark. Ravens scoret det samme antallet poeng (34) i begge sine Super Bowl-kamper. 49ers ble det andre laget noensinne til å tape et Super Bowl med mer enn 30 poeng (etter Dallas Cowboys i Super Bowl XIII; New England Patriots ble det tredje laget etter Super Bowl LII).
Anquan Boldin var Ravens' beste receiver med seks mottakelser for 106 yards og en touchdown. Paul Kruger hadde tre taklinger og to sacks, mens Ed Reed hadde fem taklinger og en interception. Reeds interception var hans niende i sluttspillkamper, som tangert en NFL-rekord. Dannell Ellerbe hadde ni taklinger, og Ray Lewis hadde syv taklinger i den siste kampen av hans 17 år lange karriere.
Baltimores Jacoby Jones returnerte 5 avspark for 208 yards og en touchdown, to punts for 28 yards, og tok imot en 56-yard touchdownpasning. Han tangerte NFL-rekord og satte en Super Bowl-rekord for lengste retur av et avspark i et Super Bowl med 108 yards ved start av andre halvdel. Jones satte eller tangerte også følgende rekorder: satte rekord for flest yards kombinert i et Super Bowl med 290, tangerte rekorden for flest touchdownplays på 50+ yards med 2, og ble den første spilleren til å score en touchdown fra pasning og på retur av et avspark.
For San Francisco fullførte Colin Kaepernick 16 av 28 pasningsforsøk for 302 yards og en touchdown samt 62 yards og en touchdown på løp, men hadde også en interception. Hans 62 yards på løp var nest høyest total av en quarteerback i et Super Bowl, bak Tennessee Titans' Steve McNairs 64 yards i Super Bowl XXXIV. Kaepernick satte også en Super Bowl-rekord for lengste touchdown på løp av en quarterback med 15 yards. Dette slo den gamle rekorden på 6 yards som tilhørte 49ers' Joe Montana, satt i Super Bowl XIX.
Frank Gore løp for 110 yards og en touchdown. Michael Crabtree tok imot fem pasninger for 109 yards og en touchdown, mens Davis tok imot seks pasninger for 104 yards. Han tangerte Dan Ross' rekord for flest mottatte yards av en tight end i et Super Bowl med 104. Patrick Willis var kampens beste på taklinger med 10, mens Brooks hadde fem taklinger og en sack.
På grunn av strømbruddet i tredje kvarter satte kampen en rekord for mest tid mellom avspark i et Super Bowl og slutten av kampen på 4 timer og 14 minutter. Da Vince Lombardi-troféet ble presentert var det Hall of Fame defensive end Richard Dent som bar troféet til scenen. Twitter annonserte at 24,1 millioner tweets ble sendt da kampen ble spilt.
Endelige statistikker
Kilder: The Football Database Super Bowl XLVII
Individuelle statistikker
1Fullførte pasninger/forsøk 2Flest yards 3Mottakelser 4Antall targets
Kampstartere
Kilde:
Halvor Schous gate (Oslo)
Halvor Schous gate er en gate på Sagene (bydel Sagene) i Oslo. Den går fra Arendalsgata til Hammergata. Det er imidlertid trapp opp fra Arendalsgata, og det er strengt for kjøring også sørover fra Bentsegata.
Gaten fikk navn i 1934 etter fabrikkeier Halvor Schou, som grunnla Hjula Væverier og drev Schous Bryggeri.
Palau under VM i friidrett 2015
Palau deltok under VM i friidrett 2015 (utendørs) fra 22. august til 30. august 2015 i Beijing i Kina.
Resultater
(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Gjerdsvik gravplass
Gjerdsvik gravplass eller Gjerdsvik gravsted eller Gjerdsvik kirkegård er en gravlund på Gurskøya i Sande kommune i Møre og Romsdal. Den ligger øst for fylkesvei 10 vest på øya. Gravplassen ble tatt i bruk i 1924, og på den står et bårehus med toalett fra 1970-årene.
Chris Dawson
Han spiller offensiv midtbane og har representert Wales på U21 nivå.
Klubbkarriere.
Etter å ha gått gjennom Leeds United sitt ungdomsakademi signerte Dawson en profesjonell avtale med Leeds United som gjaldt til sommeren 2015.
Dawson ble navngitt som en ubrukt erstatning i de tre første kamper. I løpet av denne perioden sammenlignet manager Neil Warnock Dawson sin spillestil med tidligere Leeds United-legende John Giles.
Dawson fikk sin debut for Leeds sitt A-lag av Neil Warnock den 1. april 2013. Da fikk han plass i startelleveren mot Derby County. Han ble byttet ut i det 55. minutt for Ross McCormack. Kampen endte 2-1 til Derby. En operasjon i skulderen førte til at Dawson's sesong endte tidlig, men Dawson inngikk en ny tre-års kontrakt med klubben 8. mai 2013. Dawson var tilbake på Leeds sitt A-lag, ironisk nok også mot Derby County den 2. mai 2014, i det som var den siste kampen i 2013/14 sesongen.
Dawson spilte med Leeds sitt A-lag under førsesongen til 2014/15-sesongen. Den 30. juli 2014 skoret Dawson scoret hattrick for Leeds i en treningskamp mot Glenavon. Kampen endte 5-0 til Leeds. Den 1. august fikk Dawson tildelt drakt nummer 24 til 2014/15-sesongen.
1. November 2014 fikk Dawson sin første opptreden for A-laget siden sin debut. Han kom på som innbytter i Neil Redfearn's første spillet som permanent hovedtrener. Kampen endte i 3-1 tap mot Cardiff City.
Dawson var ikke inkludert i Leeds sin 25-manns troppen som reiste rundt førsesongen til 2015/16 sesongen. Den 31. juli 2015 fikk Dawson ikke tildelt draktnummer for den kommende 2015/16-sesongen.
Dawson ble løslatt fra sin kontrakt med Leeds United den 26. januar 2016.
Landslagskarriere
I januar 2013 ble Dawson tatt ut til Wales sin U21 tropp. Han fikk sin debut i 3-0 seieren over Island U21 i en treningskamp den 6. februar 2013.
I mars 2013 fikk Dawson skryt fra Wales U21 manager Geraint Williams for hans pasningsevner og kapasiteten hans til å påvirke en kamp til tross for at han er relativt liten av vekst.
De Havilland Venom
de Havilland DH 112 Venom er et britisk etterkrigs, enseters enmotors jetfly utviklet og bygget av de Havilland Aircraft Company. Mye av det var tatt fra de Havilland Vampire, fabrikkens første jet-drevne kampfly.
Venom ble tatt i bruk ved Royal Air Force (RAF), hvor det ble brukt som et enseters bombefly og som toseters nattjager. En dedikert model for rekognosering ble også brukt av Swiss Air Force. Venom fungerte som et mellomstadium mellom den første generasjonen av britiske jetjagerfly – rettvingede fly, drevet av en kompressormotor, som Gloster Meteor og Vampire – og senere modeller med tilbakestrøkne vinger som Hawker Hunter og de Havilland Sea Vixen. Følgelig fikk typen relativt kort tjenestetid i RAF, og ble trukket fra frontlinje operasjoner i 1962 som et resultat av introduksjonen av mer kapable konstruksjoner. Den ble likevel brukt til kampoppdrag under Suezkrisen, Malayakrisa og Adenkrisen.
Venom viste seg populær på eksportmarkedet og ble solgt i betydelig antall til Irak, New Zealand, Sverige, Sveits og Venezuela. Swiss Air Force var den siste aktive militære operatør og pensjonerte sin siste aktive i løpet av 1983. Et stort antall tidligere militære Venom ble senere anskaffet av private selskap og flere er fortsatt flydyktige, deltar i flyshow og utfører luftakrobatikk, mens mange eksemplarer er plassert på statisk utstilling i museer. En spesiell variant, Sea Venom ble bygget som en marinetilpasset variant, egnet for operasjoner fra hangarskip.
Opprinnelse
I 1948 foreslo de Haviland en forbedret Vampire, utstyrt med en tynn vinge og kraftigere motor, istand til å fly i store høyder, betegnet som Vampire FB 8. Konstruksjonen skiftet gradvis og ble DH 112 Venom, etter Air Ministrys krav som spesifiserte en rask, lett manøverbart og kapabel jager-bomber som erstatning for Royal Air Force's (RAF) eksisterende Vampire. Fra starten var den foreslåtte rolle som en interim jager-bomber, mens utviklingen av et fly kapabel til enda større prestasjoner hadde allerede blitt antisipert.
Selv om den tilsynelatende var lik forgjengeren, Vampire, delte den en distinktiv dobbelt hale og sammensatt tre/metall struktur. Venom var et absolutt nytt design. Som opprinnelig foreslått, den ble drevet av de Havilland Ghost 103 turbojet motor, istand til å generere 4 850 pund skyvekraft, betydelig kraftigere enn den tidligere de Havilland Goblin som var blitt brukt i stedet for Vampire. Venom benyttet en vinge, bakoverstrøket 17,6 grader, en minimal tykkelse, men redusert fra 14 per cent til 10 per cent, mens vingens forkant (trailing edge) var rettet. Et par valgfrie droptanker på vingetippen var konstruert uten negativ virkning på flyets manøvrering under kamp.
For å kunne teste elementene i den nye konstruksjonen ble en enkel Vampire F 1 konvertert og utstyrt Ghost motor. Den 2. september 1949 gjorde den første Venom prototype, VV612 sin jomfrutur i Hatfield, Hertfordshire, fløyet av John Derry. I mai 1950, etter slutten på fabrikkens prøver ble prototypen levert til RAF Boscombe Down for offisielle tester ved Aeroplane and Armament Experimental Establishment (A&AEE). I løpet av disse tester viste flyet seg tilfredsstillende, inklusive de beste av tidens jagerfly under trening i kamper, mens noen mindre feil ble avduket. Den 23. mai 1950 sluttet offisielt den andre prototype, 'VV613' seg til utviklingsprogrammet. Den ble levert til A&AEE for ytterligere prøver 3. april 1951.
De første seks produserte Venom deltok også i prøvene, utført av både de Havilland og A&AEE. Den 21. april 1952 ble de første av de produserte fly levert, en standard Venom, enseters jager-bomber til Central Fighter Establishment, og de ble brukt i fullskala evaluering før typen ble klarert for aktiv tjeneste. I løpet av 1952, begynte den opprinnelige produksjonsmodell operativ tjeneste i RAF som Venom FB 1. Tilsammen 375 av denne opprinnelige modell ble bygget.
Videre utvikling
Den 22. august 1950 utførte en forbedret modell av Venom, NF.2 nattjager sin første flyvning, fløyet av John Derry. de Havilland hadde utviklet den fra en enseters bakkeangrep Venom som erstatning for for Vampire NF 10. For denne variant ble skroget endret til å gi plass til to-manns besetning, pilot og navigatør/radar operatør som satt side-om-side og en radar installert i den forlengede nese. I løpet av sent 1953, ble Venom NF.2 satt i skvadron tjeneste, etter forsinkelse for å løse mindre problemer som hadde blitt oppdaget. Spesiel under tester som avdekket utilfredsstillende ytelser under hel-værs forhold, noe som måtte rettes.
Venom NF.2 ble raskt modifisert etter flere ulykker hvor pilotene hadde problemer under nattlandinger, noe som ble rettet og de modifiserte fly ble betegnet NF.2A. Venom NF.2 ble snart fulgt av NF 3, som ble den siste nattjager variant av Venom. NF 3 hadde ytterligere forbedringer, inklusive motordrevne balanseror og en forbedret avskjæringsradar. I 1953 gjennomførte Venom NF 3 sin første flyvning. Den gikk i operativ tjeneste i RAF i løpet av juni 1955.
Asiatiske vinterleker 2017
Asiatiske vinterleker 2017 ble arrangert i Sapporo i Japan fra 19. – 26. februar 2017. Det ble konkurrert i 64 øvelser i 11 sporter og 1106 deltakere fra 32 land deltok. Hjemmenasjonen Japan ble beste nasjon med 74 medaljer foran Sør-Korea og Kina.
Program
Konkurransene startet den 18. februar 2017, dagen før åpningsseremonien, og avsluttet med herrenes friprogram i kunstløp og avslutningsseremonien den 26. februar 2017. Hele oversikten kan sees nedenfor.
De Havilland Venom
Videre utvikling
Den siste Venom for RAF var en enseters FB.4 som fløy første gang den 29. desember 1953. . Den gikk inn i tjeneste i 1955 og 250 ble bygget. Den ble drevet av en 4 850 pund skyvekraft, de Havilland Ghost 103 turbojetmotor. Det var den første Venom utstyrt med katapultsete, så vel som ny hale og hydraulisk drevne balanseror. Den nye rorkonstruksjon hindret unødvendig vertikale bevegelser og eliminerte hendelser som låst ror ved lave hastigheter. FB 4 varianten var den første som kunne sammenliknes droptank under vingen.
Majoriteten av typen ble bygget ved de Havilland. Etter fullføringen av den opprinnelige batch på 15 Venom ble byggingen overført fra de Havilland's Hatfield anlegg til deres større produksjonsanlegg ved Hawarden Airport. Den 26. juli 1952, the første Hawarden-bygget Venom levert til RAF. I tillegg, bygging ble utført av flere Venom FB.1, FB.4 og NF.51 fly som hadde blitt bygget av Fairey Aviation på Manchester (Ringway) Airport. På en tid ble bygging av ytterligere Venom ved Bristol Aeroplane Companys Filton anlegg forsinket. Under de tidlige 1950-årene var det snakk om den italienske flyprodusenten, Fiat Aviazione som skulle bygge typen på lisens. Dette ble ikke materialisert. Likevel, på grunn av betydelig etterspørsel fra  Swiss Air Force, ble en lisensproduksjon etablert av et konsortsium av sveitsiske flyfabrikker i 1953, som bygde et stort antall Venom.
Konstruksjon
de Havilland Venom var et jet-drevet kampfly med en distiktiv dobbelt hale og blanding av tre/metall struktur. Opprinnelig utviklet for angrep mot bakkemål, tjente det også som avskjæringsfly. Den var i besittelse av fremragende klatreegenskaper og andre positive karakteristikker som i egnet seg selv til kampoperasjoner og representerte et betydelig fortrinn over den tudligere Vampire. Det var et fly, godt egnet, gode maøvreringsegenskaper lett å betjene, god flytid og en rekke gode egenskaper. Venoms manøvreringsegenskaper ga den sterke odds i mange dogfight i tiden, selv om den begrensede toppfart var en svakhet i denne rollen. Tidlige problemer, som tilbakeslagstenning på grunn av tenning i luftinntaket under enkelte forhold ble rask identifisert og rettet på.
Venom FB 1 ble drevet av en enkel 4 850 pund skyvekraft Ghost 48 Mk.1 turbojet motor. Senere merker ble utstyrt med betydelig sterkere motorer. Motoren startet ved hjelp av eksplosiver, kjent som Coffman engine starter den gang var mange operatører ikke tidligere fortrolig med denne måte å starte motoren på. Tidlig produserte Venom manglet katapultsete som ble gjenstand for offisiell kritikk. Som følge av dette ble senere produserte fly utstyrt med dette. Selve skroget hadde en relativ kort levetid da det var blitt konstruert for rollen som kort tid interim fly. I sveitsisk tjeneste fikk typen betydelig lengre tjenestetid, flere modifikasjoner med forsterkning ble foretatt som mer en doblet dets levetid. Det var kjent for sin enkle konstruksjon og relativt lave driftsutgifter som bidro til dets popularitet hos eksportkunder.
Operativ historie
I august 1952 ble No. 11 Squadron den første oversjøiske skvadron som fikk Venom i bytte for sine Vampire. Da de ble tatt i bruk var det ingen enseters jager/bomber Venom plassert ved hjemmebaserte skvadroner. Det ble gitt prioritet til oversjøiske styrker, Second Tactical Air Force stasjonert i Tyskland, så vel som varmere steder, hvor den kraftigere motor var savnet, som Kypros, Midtøsten, Afrika og Asia.
Halvor Torgersens vei (Oslo)
Halvor Torgersens vei (1A–3, 2–22) er en vei på Ris i bydel Vestre Aker. Den går fra Jegerveien til Trosterudveien.
De Havilland Venom
Operativ historie
I løpet av september 1952 deltok Venom i sin første NATO operasjon, Øvelse Mainbrace. Midt på 1953-tallet ble en annen Venom wing bestående av fire skvadroner dannet ved RAF Fassberg, Niedersachsen; en tredje Wing bestående av fire skvadroner etablert ved RAF Celle, Niedersachse året etter. her ble Venom brukt bare en kort tid. Skvadronene ved RAF Faßberg fikk Hawker Hunter mens de ved RAF Celle ble avskaffet i 1957.
Instruksjonspipeline
En instruksjonspipeline er en teknikk som benyttes i datamaskiner for å øke antall instruksjoner som kan utføres samtidig. Den grunnleggende instruksjonsyklus blir brutt opp i en serie kalt en pipeline. I stedet for å prosessere hver instruksjon sekvensielt, blir instruksjonene delt opp i faser der ulike faser kan utføres samtidig og i parallell.
De Havilland Venom
Operativ historie
Gjennom midten av 1950-tallet ble Venom sendt til de fjerneste kroker i det britiske imperiet, typisk brukt for å erstatte Vampire i jager/bomber rollen. I august 1955, a gjennomførte fire Vennom en tur på 10 000 miles fra RAF Habbaniya, Irak til Wingfield Aerodrome, Sør Afrika og tilbake, mens de på returen satte fartsrekord Cape Town-Pretoria, fløy 807 mile på 1 time 23 minutter.
Halvor Torgersens vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1917 etter fire generasjoner Halvor Torgersen, eiere av Ris gård (1783–1914).
De Havilland Venom
Operativ historie
Den 6. mai 1953 ble den første Venom nattjager levert til RAF. Fra 1955 og fremover ble en forbedret modell nattjager, Venom NF.3 introdusert til skvadronene. Likevel, Venom som nattjager fikk bare relativt kort karriere i RAF. Den hadde blitt bygget som en interim løsning, mens mer kapable konstruksjoner ble utviklet. Følgelig, i 1957 kom RAF's nattjager Venom å bli trukket til fordel for den nylig introduserte Gloster Javelin to-motors hel-værs jager. nattjager ble Venom også tatt i bruk av eksportkunder, Swedish Air Force kjøpte typen som deres fremste nattjager i 1955 og brukte den i tre skvadroner.
RAF Venom ble brukt under Malayakrisa mellom 1948 og 1960, selv om disse fly ikke ble bruit før midt på 1950-tallet. Mens de var der støttet Venom kontraopprørsbevegelser mot kommunistgerilja som en del av Operasjon Firedog, kodenavnt for RAFs operasjoner i Malaya. Den 15. november 1957 ble Venom trukket fra krigshandlnger, typen var blitt brukt i over 300 angrep mot geriljasoldater. Flere Venom ble utleid til Royal New Zealand Air Force (RNZAF) for bruk i samme konflikten.
Halvor Torgersens vei (Oslo)
Veien har eldre villabebyggelse samt blokker fra 1990-årene.
De Havilland Venom
Operativ historie
Venom ble også brukt under Suezkrisen, sent 1956. under den britisk-franske invasjonen som fikk kodenavnet Operasjon Musketer som skjedde som følge av nasjonaliseringen av Suezkanalen av Egypts leder, General Nasser. Luftkrigen begynte den 31. oktober 1956 og signaliserte starten på Suez-krigen. Venom ble bruk i flere angrep mot varierte installasjoner. Bare en enkel RAF Venom ble tapt.
Fra 1956 og fremover fikk Midtøsten-baserte RAF skvadroner etter hvert en forbedret Venom FB 4. Fra 1956 ble RAF Venom brukt under Aden-krisen hvor de ble brukt mot terrorister opprørske stammer, både i Aden og Oman. . Etterhvert som komflikten hardnet ble skvadronene utstyrt med nye fly, vesentlig English Electric Canberra. I 1960 var det siste skvadron i regionen som fikk nye fly, Hawker Hunter. Venom ble i tillegg brukt under Mau Mau-opprøret i Kenya.
I 1962 ble alle gjenværende Venom i RAFs tjeneste trukket fra første-linje tjeneste. Den hadde bevist hva den var verd på en rekke steder på kloden, krig som i fred, og under de verste klimatiske forhold RAF noensinne stod over for. Den siste ikke-RAF Venom som forlot aktiv tjeneste var ved Swiss Air Force. Om lag10–20 Venom fortsatte å fly til 2017, deltok i ulike air show, mens et stort antall er bevart i museer i Storbritannia og i utlandet.