cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivar Refsdal
Biografi
Etter Refsdals død overtok hans sønn Anfinn Refsdal (1897–1956) ajourføringen av kartverkene. Fra 1957 ble verkene ajourført av Kjeld Brækhus (1911–2001).
En stor mengde papirer etter Ivar Refsdal oppbevares i dag ved Vik Lokalhistoriske Arkiv i Vik.
Ronnie Jacobsen
Ronnie Jacobsen (født 1975) er en norsk bluesartist (vokal og gitar) fra Kristiansand. Han er kjent for å kombinere blues med andre stilarter, som hiphop og jazz.
Han startet karrièren i ung alder, og spilte med en rekke ulike bandkonstellasjoner som 18 åring og frontet i 1998 Union Blues Tour. I 2001 begynte han å samarbeide med rapperen Salvador Sanchez, og sammen ga de i 2003 ut albumet Adjust your stereo med musikk som kombinerte blues, hiphop og andre stilarter. I 2005 ga han ut sitt første soloalbum, Soulified som beveget seg i retning soul, funk og jazz. I 2008 ga han ut sitt andre soloalbum, Stand Your Test in Judgement. Hans tredje album, The San Jose Sessions, ble gitt ut i 2009 og er et mer standard bluesalbum en de foregående.
Etter å ha blitt nominert til Spellemannprisen i klassen blues fire ganger, vant han sin første pris under Spellemannprisen 2017 for albumet These Blues in Me. Øvrige Spellemannominasjoner er i 2005 for Soulified, i 2009 for The San Jose Sessions og i 2015 for sammen med Richard Gjems, og.
Stavenestunnelen
Stavenestunnelen er navnet på tunneler:
Under a Funeral Moon
Under a Funeral Moon er Darkthrones tredje studioalbum, og markerte bandets komplette overgang fra death metal-sjangeren.
Dette var det siste albumet der gitaristen Zephyrous (Ivar Enger) opptrådte; han forlot bandet kort tid etter utgivelsen.
Brachyterapi
Brachyterapi (av det greske ordet βραχυς brachys, som betyr "kort") er en form for strålebehandling av kreft. I motsetning til tradisjonell strålebehandling, hvor strålingen rettes mot kroppen fra en eksternt plasseret strålingskilde, bruker man i brachyterapi radioaktive strålekilder som plasseres i eller like ved – altså i kort avstand fra – selve behandlingsområdet.
Radium var den første radioaktive kilden som ble brukt. Nå brukes ikke radium lenger, men stoffer som Jod-125 og Iridium-192 og en rekke andre radioaktive isotoper. Kildene kan plasseres i svulsten (tumor) på forskjellige måter. Strålekilden kan opereres direkte inn i tumoren, men det kan også settes inn tynne, nåleformede katetere, hvor et apparat (etterladningsapparat) kan frakte inn kildene fjernstyrt når strålebehandlingen skal startes.
Livmorhalskreft og prostatakreft er et par eksempler på kreftformer hvor brachyterapi anvendes.
Inge Aicher-Scholl
Inge Aicher-Scholl (født Scholl 11. august 1917 i Ingersheim an der Jagst i Württemberg i keiserriket Tyskland, død 4. september 1998 i Leutkirch im Allgäu i Bayern) var søster av Hans og Sophie Scholl, som under andre verdenskrig ble henrettet for sitt arbeid mot nazismen i Tyskland.
Bakgrunn
Inge Scholl var det første av seks barn til ekteparet Magdalena og Robert Scholl, hennes søsken var Hans (1918–1943), Elisabeth Hartnagel f. Scholl (1920–2020), Sophie (1921–1943), Werner (1922–1944) og Thilde (1925–1926). Familien var kristent preget og barna ble alle oppdratt i kristen tro, skjønt Inge Scholl engasjerte seg mot farens vilje i ledende funksjoner i Hitler-Jugend-pendenten Bund Deutscher Mädel (BDM).
Hvite Rose
Hun studerte sammen med Sophie und Hans i München, og var medlem av gruppen Den hvite rose. Etter krigens slutt skrev hun flere bøker om motstandsgruppen.
Hans og Sophie Scholl ble arrestert i februar 1943 etter å ha delt ut løpesedler på Ludwig-Maximilians-Universität München. Sammen med et annet medlem av gruppen, Christoph Probst, ble de henrettet den 22. februar samme år. Inge og andre medlemmer av Schollfamilien ble arrestert og forhørt, men alle ble sluppet fri.
Etterkrigstiden
Hun grunnla i 1946 en skole for voksenopplæring i Ulm. Denne Ulmer Volkshochschule – en av de første folkehøyskoler i etterkrigstidens Tyskland – hadde først sitt til i Martin-Luther-Kirche. Hun ledet denne skolen til år 1974.
Hun giftet seg etter krigens slutt med Otl Aicher, en av Tysklands fremste grafiske designere. I 1953 var hun med og grunnla Hochschule für Gestaltung sammen med Otl Aicher.
Hun var i andre halvdel av det 20. århundre sterkt involvert i fredsbevegelsen.
Inge Aicher-Scholl døde av kreft i 1998.
Kilometrering
Kilometrering er et avstandsmål (i km) som benyttes langs veier, jernbanespor og vannveier for å få en nøyaktig angivelse av et gitt sted.
Veier
Kilometrering på veier er ofte angitt på små skilt som står med 500 m avstand langs veien. Kilometreringen har ofte nullpunkt (0-punkt) i en større by der veien begynner, eller der veien utgår fra en annen og større vei. Oppgis veinr og km f.eks. ved en ulykke, kan ambulanse og politi dirigeres til ulykkesstedet med stor nøyaktighet. Før omtrent 1950-årene var veier dårlig skiltet i mange land, og turister på tur var anbefalt å regne kilometer via kilometertelleren fra en sentral punkt og lese antall kilometer i kartbøker eller guider. Det ble ofte laget monumenter for kilometer null i hovedstaden.
Jernbanenettet
Tilsvarende kilometrering benyttes også langs jernbanelinjer, og på det norske jernbanenettet er i de fleste tilfeller Oslo S definert som nullpunkt. Hovedunntakene er Nordlandsbanen og Meråkerbanen som har Trondheim S som nullpunkt, og Ofotbanen som har Narvik havn som nullpunkt. Det finnes også sidebaner som har sitt nullpunkt der banen starter. Dette gjelder bl.a. Østfoldbanens østre linje som kilometreres fra Ski stasjon.
På tilsvarende vis dannet Vestbanen nullpunkt for de vestgående baner (Drammenbanen, Vestfoldbanen, Randsfjordbanen og Sørlandsbanen). Da Oslo V ble lagt ned og de vestgående baner også terminerte på Oslo S, fikk de felles nullpunkt med østgående baner. Igjen spiller Oslo S' kilometrering inn, slik at f.eks. Sandvika har kilometrering 14,14 km, mens faktisk avstand er noe lengre, dvs. 14,41 km.
Kilometrering vestover fra Oslo S er imidlertid kun gjennomført på Drammenbanen til Asker og på Spikkestadbanen, mens videre (vestgående) banenett har beholdt opprinnelig kilometrering fra Oslo V. Det antas at dette skyldes bruken av kjedebrudd (se under), og medfører at at Drammen stasjon har kilometrering 52,86 km (fra Oslo V), mens 'korrekt' kilometrering fra Oslo S ville være 41,39 km. (Faktisk avstand til Oslo S er 41,66 km).
Kjedebrudd
Ved omlegginger av jernbanen, f.eks. nye tunneler, vil gjerne banelengden endres (som oftest reduseres), noe som medfører at stasjoner videre utover på banen får en annen (kortere) avstand til nullpunktet. For å unngå å endre kilometreringen (og derved skiltingen langs banen og dokumentasjon) består gjerne opprinnelig kilometrering, men det blir da et avvik mellom denne og faktisk avstand til nullpunktet. I tabellverk blir dette indikert ved et såkalt kjedebrudd. Over tid kan det bli mange kjedebrudd på en bane, f.eks. er det for Bergensbanen (Hønefoss-Bergen) intet mindre enn 11 kjedebrudd. Dette medfører at Bergen stasjon har kilometrering 471,25 km, mens 'korrekt' kilometrering fra Oslo S (over Roa) ville være 460,91 km.
Onwards
Onwards er et musikkalbum med Triosphere, utgitt i 2007. Dette er gruppas debutalbum.
Deathforlorn
Deathforlorn er et musikkalbum med Scariot, utgitt i 2000. Dette er bandets debutalbum.
Naturiststrand
En offentlige strand som kan brukes til naturisme, kalles fristrand og er ikke avgiftsbelagt. Det er flere slike i Norge og i verden forøvrig.
Kongsberg Arbeiderparti
Kongsberg Arbeiderparti er Arbeiderpartiets lag i Kongsberg kommune. Kommunepartiet ble stiftet 18. juni 1904.
Sentrale politikere i Kongsberg Arbeiderparti er blant annet kommunepartiets leder Marte G. Ødegården, Ingar Storholt, gruppeleder for kommunestyregruppa til Kongsberg Arbeiderparti og Bjørn Tore Ødegården fylkestingsrepresentant for Arbeiderpartiet i Viken fylkesting, samt Arbeiderpartiets 3. kandidat til stortingsvalget 2021, Even A. Røed.
Ordførere
Kongsberg kommune
Tidligere Øvre Sandsvær kommune
Tidligere Ytre Sandsvær kommune
Otl Aicher
Biografi
Otl Aicher giftet seg i 1952 med Inge Scholl, søster av Hans og Sophie Scholl som i 1943 hadde blitt henrettet for sin motstand mot nazismen. Inge hadde selv vært medlem av motstandsgruppen Den hvite rose. Han tjenestegjorde i hæren under andre verdenskrig, men forsøkt flere ganger å desertere, noen han lyktes med i 1945.
I 1953 startet Aicher sammen med sin kone og Max Bill Hochschule für Gestaltung Ulm i Ulm, en av de ledende institusjonene for videreutdanning innen design i landet i 1950- og 1960-årene. Aicher jobbet ellers blant annet med design og grafiske profilprogrammer for større tyske selskaper, og tegnet i 1953 logoen for elektronikkfirmaet Braun og i 1962 merket til flyselskapet Lufthansa. Han var også hoveddesigner for Sommer-OL 1972 som ble arrangert i München. Han utformet da blant annet flere plakater og ikke minst en serie piktogrammer som banet vei for mange av de symbolene som siden har blitt brukt på offentlige skilt. Han tegnet også den første offisielle OL-maskoten, den stripete dachsen Waldi. I 1988 skapte Aicher skrifttypen rotis, som fikk navn etter byen studioet lå i, Rotis. Han skrev også en rekke bøker om design og andre temaer.
Otl Aicher døde i september 1991 av skadene han pådro seg i en gressklipperulykke.
Assia Djebar
Assia Djebar (psevdonym for Fatima-Zohra Imalayen ) (født 30. juni 1936 i Cherchell, død 6. februar 2015 i Paris) var en algerisk forfatter, oversetter og filmskaper. Hun gav ut femten bøker.
Djebar blir betraktet som én av Nord-Afrikas mest kjente og innflytelsesrike forfattere. 16. juni 2005 ble hun ble valgt til Georges Vedels etterfølger på sete nr. 5 i Det franske akademi, og ble dermed den første forfatter fra Maghreb til å oppnå en slik anerkjennelse.
Djebar ble i 1955 den første algeriske kvinne som ble utdannet ved École normale supérieure, som er et eliteuniversitet i Paris. I 1957 utgav hun sin første roman, La Soif. Hun tok psevdonymet Assia Djebar ettersom hun fryktet farens mishag. Året etter utkom romanen Les Impatients.
I 1980 giftet hun seg med den algeriske poeten Malek Aloula.
I 1996 mottok Djebar Neustadtprisen for bidrag til verdenslitteraturen, og året etter fikk hun Yourcenarprisen.
Djebar var professor i franskspråklig litteratur ved New York University.
Litterære priser
Assia Djebar mottok en rekke litterære priser for sine verker:
Hun ble dessuten nominert til Nobelprisen i litteratur gjentatte ganger.
Fylkesvei 6548
Fylkesvei 6548 (Fv6548) går mellom Haltdalen og Trondsaune i Holtålen kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 591 (Sør-Trøndelag).
Transilvanian Hunger
Transilvanian Hunger er det det fjerde albumet fra det norske black metal-bandet Darkthrone, utgitt i 1994.
Flyulykken i Jaroslavl 2011
Flyulykken i Jaroslavl 2011 fant sted den 7. september 2011 kl. 16:05 MSK, da et Jakovlev Jak-42 passasjerfly, som hadde hele ishockeylaget fra Lokomotiv Jaroslavl fra Kontinental Hockey League (KHL) ombord, styrtet nær Jaroslavl i Russland, på vei til Minsk i Hviterussland, for å begynne 2011–12-sesongen i KHL.
De fleste av klubbens spillere døde i ulykken. Flyet tok fyr og styrtet kort tid etter avreise, litt over fire kilometer fra Tunosjna lufthavn. Den eneste overlevende var flyets tekniker, Aleksandr B. Sizov.
Spillerne om bord var fra Russland, Hviterussland, Latvia, Tyskland, Tsjekkia, Slovakia og Sverige.
Personer ombord
Ifølge den oppgitte passasjerlisten var det 37 passasjerer og en besetning på 8 mann ombord på flyet, inkludert Aleksandr Sizov som overlevde ulykken (markert med tykk tekst). Aleksandr Galimov overlevde krasjet, men døde 12. september av skadene han pådro seg.
Reaksjoner
I Tsjekkia ble nyheten møtt med stor sorg. På Staroměstské náměstí i Praha la folk blomster, bilder, spilledrakter og tente lys til minne for de tre tsjekkiske spillerne. Tomáš Král, presidenten i det tsjekkiske ishockeyforbundet, kunngjorde på en pressekonferanse den 9. september at numrene som ble brukt av Rachůnek (4), Marek (15) og Vašíček (63) skulle pensjoneres for godt på det tsjekkiske landslaget.
I Slovakia la folk blomster og tente lys utenfor Ondrej Nepela Arena i Bratislava. Som i Tsjekkia presidenten i det slovakiske ishockeyforbundet, Igor Nemeček, at spilleren Pavol Demitra's nummer 38 ble pensjonert for godt og vil ikke bæres av noen slovakisk landslags-spiller i framtiden. Samtidig skulle det slovakiske landslaget vil ha en liten 38 på sine drakter under kamper i 2011/2012 sesongen.
Referanser
Lokomotiv Yaroslavl
Slaget ved Panormus
Slaget ved Panormus ble utkjempet i 251 f.Kr. mellom den romerske republikk, ledet av L. Caecilius Metellus, og Karthago, anført av Hasdrubal, under den første punerkrig. Romerne seiret og Panormus lå under romersk kontroll resten av krigen.
Innledning
Mot slutten av 252/tidlig 251 f.Kr. hadde Karthago slått ned et libysk opprør i Afrika og sendt en hær under ledelse av Hasdrubal, sønn av Hanno den store, til Sicilia. Hasdrubal hadde vært til stede ved Tunis sammen med Xanthippus og lært en del tekniske grep. Ifølge Polybius marsjerte Hasdrubal i to år gjennom de vestlige delene av Sicilia, rundt byene Lilybaeum og Selinus, uten å møte romerne (som holdt til i høyden). Hasdrubal bestemte seg til slutt for å angripe en romersk konsulhær ledet av Lucius Cercilius Metellus, som drev med å samle avlinger rundt Panormus. Hasdrubal førte sine menn og elefanter gjennom Orethus-dalen til Panormus. Denne operasjonen virket fornuftig, da den andre konsulhæren var på vei til Roma.
Slaget
Etter å ha tvunget romerne til å trekke seg tilbake inn bak bymurene ved Panormus og herjet områdene i rundt, gikk Hasdrubals styrker mot byen ved å krysse Orethus-elven. Metellus frigjorde sitt lette infanteri for at de skulle forstyrre de karthagenske fortroppene. For å gjøre dette skjulte de romerske troppene seg i skyttergraver rundt byen. Den karthagenske elefant-kommandanten trodde motstanden var svak og rykket derfor frem for å spre sitt lette infanteri. Da romerne kom frem fra skyttergravene ble elefantene slått av panikk og vendte seg i mot sine egne rekker. På dette tidspunktet sto Metellus og hans tropper utenfor bymurene foran karthagenernes venstreside. Da elefantene flyktet ga Metellus ordre om angrep. Denne manøvren brøt den karthagenske linjen og fikk dem til å flykte. Romerne forfulgte imidlertid ikke den flyktende armeen, men fanget i stedet de elefantene som var igjen. De ble senere ble slaktet i Roma.
Ettervirkninger
Etter skikken ble Hasdrubal kalt tilbake til Karthago for å henrettes. Hans etterfølger, Adhubal, bestemte at Selinus ikke lenger kunne være innsperret og fikk byen ødelagt. Med unntak av Hamilcar Barcas geriljakrigføring, markerte dette nederlaget slutten på det karthagenske felttoget til lands på Sicilia.
Margrethe Munthe
Margrethe Aabel Munthe (født 27. mai 1860 i Elverum, død 20. januar 1931) var en norsk forfatter og lærer, blant annet på Bolteløkka skole i Oslo.
Biografi
Margrethe Munthe var det niende barnet i en stor søskenflokk. En av hennes brødre var maleren og tegneren Gerhard Munthe. Faren, distriktslege Christian Pavels Munthe, hadde i alt fjorten barn, men det var 13 som vokste opp. Margrethes mor Christine Margrethe var født Aabel, og Margrethe var kusine av Hauk Aabel.
Doktor Munthe kjøpte en husmannsplass i Elverum som han døpte Alfheim og som ble barndomshjemmet til Margrethe og hennes søsken. I dag drives Alfheim under firmanavnet Munthegaarden. Familien Munthes husjomfru var Laura Katrine Bjølstad, som senere skulle bli mor til maleren Edvard Munch. Jomfru Bjølstad traff sin tilkommende, doktor Munch, på Alfheim.
Margrethe Munthe var ugift, og forsørget seg som lærerinne ved Bolteløkka skole i Oslo, som den gang het Kristiania. I 1920 gikk hun av med pensjon, og bodde deretter flere år i Italia. Hennes oversettelse av Pinocchio direkte fra italiensk må antagelig sees i sammenheng med dette utenlandsoppholdet. Boken utkom i hennes oversettelse for første gang på norsk i 1921.
Forfatter og oversetter
Margrethe Munthe ble i 1905 den første forfatteren i Norge til å utgi en barnesangbok.
Hun skrev også eventyrkomedier for barn og flere samlinger barnesanger, blant annet ''Kom skal vi synge! 1–3 (1905–1918), Saa leker vi litt! (1911) og Sanger om dyrene'' (1916).
I dag huskes hun best som forfatter av bursdagssangen ''Hurra for deg som fyller ditt år, På låven sitter nissen med sin julegrøt, Den gamle nissen (satt så trist på låven julekveld), Tulla (Vi har en tulle), Å tenk at gråpus har fire små, Å jeg vet en seter, 17. mai er jeg så glad i, Hei hører du hanefar og Jeg snører min sekk, men også sanger som Da klokken klang eller Luen av (med åpningsstrofene Nei, nei, gutt – dette må bli slutt! Ikke storme inn i stuen uten å ta av deg luen''). Sangen Å jeg vet en seter skrev hun på Anestølen i Sogndal, men i mange av sangene hentet hun inspirasjon ifra sitt barndomshjem i Elverum.
Mange av Munthes sanger ble trykket i Nordahl Rolfsens Lesebok for Folkeskolen, som kom i et stort antall opplag fra førsteutgivelsen i 1892 og langt ut på 1950-tallet. Dette leseverket bidro nok sterkt til at flere generasjoner av norske skolebarn ble kjent med Munthes sanger.
Margrethe Munthe stod også bak den første oversettelsen til norsk av den italienske boken Pinocchio; hennes oversettelse kom i 1921 under tittelen Pinockio og hans forunderlige eventyr.
Ettermæle
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet «Margrethe Munthes auditorium».
Munthe har også blitt hedret med Margrethe Munthes plass i Oslo, ved krysset mellom Stensgata og Thereses gate.
Ole Paus skrev den satiriske «Slektens gang», som Ole Paus selv introduserte som «Margrethe Munthe revival» om hennes samtids strenge, borgerlige oppdragelsesformer.
I 1972 produserte og sendte NRK TV-programmet «Mot jul», der sangerne Ingebrigt Davik og Åse Thoresen opptrådte som foreldre til en stor barneflokk. Dette programmet var bygget på Margrethe Munthes erindringer og sanger om tiden før jul. Thoresen og Davik ga i 1974 ut grammofonplata «Kom la oss danse», der de også fremførte Margrethes Munthes barnesanger.
Rene Mouawad
Rene Mouawad (arabisk: رينيه معوض, født 17. april 1925 i Tripoli i Libanon, død 22. november 1989 i Beirut) var en maronittisk politiker og advokat. Han ble valgt til president på et møte Libanons nasjonalforsamling hadde på Rene Mouawad flyplass 5. november 1989 og var Libanons president i 17 dager, før han ble drept i et bombeattentat.
Rasmus Bengtsson
Karriere
Bengtsson kommer fra rekruttlaget til Malmö FF og debuterte på A-lags nivå da han spilte for Trelleborgs FF i 2006. Mens han var hos Trelleborgs skiftet han spillerposisjon fra spiss til midtstopper. August 2009 gikk Bengtsson til Hertha BSC på en treårskontrakt.
Før han signerte for Hertha var han angivelig nær å signere en kontrakt med SS Lazio i Italia. Bengtsson sa senere at han ikke hadde noe interesse av å signere for Lazio og når Bengtsson signerte kontrakt med Hertha fikk dette svært dårlige reaksjoner i den italienske klubben som mente at Bengtsson allerede hadde signerte kontrakt med dem. Lazio tok saken til FIFA og anmeldte Bengtsson.
Sommeren 2010 signerte Bengtsson kontrakt med FC Twente etter at han gikk gratis fra Hertha Berlin siden de rykket ned fra Bundesliga.
Edelmetaller
Noen edelmetaller kan løses opp i kongevann, som er en høyt konsentrert mikstur av syrer.
Alkymister var opptatt av transmutasjonen av vanlige metaller til gull (et edelmetall) for økonomisk gevinst, eller som en metafor for andre hemmelige prosesser.
Jevgenij Grosjev
Jevgenij Nikolajevitsj Grosjev russisk: Евгений Николаевич Грошев (født 3. april 1937 i Moskva, død 1. januar 2013 ) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Grosjev vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagene en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.
Momentum Shift
Momentum Shift er et musikkalbum med Scariot, utgitt i 2007.
Jevgenij Grosjev
Grosjev spilte 25 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret ti mål.
Mette Jacobsen
Mette Jacobsen (født 24. mars 1973 i Nakskov) er dansk svømmer og et av de største danske idrettsnavn noensinne.
Mette Jacobsen startet med å svømme som 6-åring i Nakskov Svømmeklub på Lolland. Hun svømmet i Nakskov inntil hun i 2000 ble ansatt som idrettsambassadør i Farum og skiftet til Farum Svømmeklub. I 2003 skiftet hun til West Swim Esbjerg.
Simon Grayson
Simon Nicholas Grayson (født 16. desember 1969) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
I 2008 forlot han Blackpool og tok over trenerjobben i Leeds, en klubb han selv hadde spilt for i sine tidlige år. Her ble han til 2012. Etter å ha trent ulike klubber i de påfølgende årene fikk han 31. oktober 2017 sparken i Sunderland AFC. Etter å ha trent Bradford en kort periode vendte han i 2019 tilbake til Blackpool.
Han er eldre bror til cricketspilleren Paul Grayson.
Atum
Atum (tidvis gjengitt som Atem, Tem, Temu) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi er en betydelig egyptisk skapergud. Opprinnelig var Atum en lokal solgud i områdene rundt Heliopolis, men med tiden kom han til bli slått sammen med guden Ra til guddommen Atum-Ra, den universale skapelsesguden som ble uttrykt med den egyptiske dobbelkronen. Det ble sagt at han befruktet seg selv for å skape de første gudene Shu og Tefnut.
Navn
Atums navn er antatt å være avledet fra ordet tem som har betydningen «å fullføre» / «avslutte». Således har han blitt tolket som å være «den fullstendige» og den som fullførte verden ved at han kommer tilbake til det vannholdige kaos ved slutten av den kreative syklus. Som skaperen ble han forstått som den underliggende substansen i verden, guddommene og alle ting ble gjort fra hans kjøtt eller alternativt være hans ka.
Opprinnelse og rolle
Atum er en av de viktigste guddommene og en av de som hyppigst er nevnt fra de eldste tider, noe som er vist i hvor framtredende har er i pyramidetekstene. Der er han framstilt både som en skapergud og som far til kongen.
I skapelsesmyten i Heliopolis ble Atum betraktet som den første gud og som skapte seg selv (causa sui), sittende på en haug (benben, eller identifisert med haugen selv), fra det opphavelige vann (Nun). Tidlige myter hevdet at Atum skapte guden Shu (luft) og gudinnen Tefnut (fukt) ved å spytte dem ut av munnen. For å forklare hvordan Atum gjorde dette benytter myten en metafor for masturbasjon hvor han med hånden benyttet i denne handlingen som representerte det kvinnelige prinsipp iboende i ham. Annen fortolkningen hevder at Atum gjorde en forening med sin egen skygge.
I Den egyptiske dødeboken, som fortsatt var utbredt i den gresk-romerske perioden, ble det sagt at solguden Atum steg opp fra kaosvannene i framtoningen av en slange, dyret som fornyet seg selv hver morgen.
Atum er gud for preeksistens og posteksistens, det som var før og det som er etter. I den binære solsyklusen er den buktende Atum satt i kontrast til den unge gud Khepri, hvis navn er avledet fra egyptiske hpr, «å komme i væren». Khepri ble representert av en skarabé i ikonifiseringen, og symboliserte den stigende solen, som ble «født» i øst. Sammensetningen Khepri-Atum besto av soloppgang og solnedgang, således reflekterte hele solsyklusen.
Atumn var ikke bare en skapergud, men også en beskytter og en vokter av farao. En av hans titler var «far til kongen i Egypt». I Det gamle rike (2686-2181 f.Kr.) forestilte egypterne at Atum løftet sjelen til den døde kongen fra hans pyramide og til himlene hvor han ble en akhen seku, en «uforgjengelig stjerne». Han var også en solgud, assosiert med den opphavelige solguden Ra. Atum var knyttet særskilt til den nedadgående sol mens Ra eller den nært tilknyttede gud Khepri var knyttet til den oppadgående sol.
Forholdet til andre guder
Atum var en selvskapende guddom, det første vesen som oppsto fra mørket og den endeløse, vannholdige avgrunnen som eksisterte før skapelsen. Et produkt av energi og materie som oppsto i dette kaos, skapte han sin barn, de første guddommer, ut av sin ensomhet. Fra seg selv, sin skygge, pust, snør, eller sæd, produserte han Shu, luftens gud, og Tefnut, fuktens gudinne. Bror og søster, undrende på den opphavelige vann som omga dem, dro ut for å undersøke, og forsvant i mørket. Atum kunne å holde ut tapet og sendte ut en flammende budbærer, Ras øye, for å finne sine barn. De tårer av gråt da han fikk dem tilbake havnet på jorden og av dem kom de første mennesker.
Ikonografi
Atum er vanligvis framstilt som en mann som bærer enten den kongelige hodekledning eller den dualistiske hvite krone og røde krone av Øvre og Nedre Egypt, således forsterket hans tilknytning til det egyptiske kongedømmet. Tidvis er han også framstilt som en slange, den form han kommer tilbake til ved slutten av hver kreativ syklus, og tidvis også som en mungo, løve, okse, firfisle, eller en ape.
Dyrkelse
Atums kult var sentrert i byen Heliopolis, fra gresk Ἡλιούπολις, «Solens by», en av de eldste byer i oldtidens Egypt, men nå stort sett ødelagt. Det eneste gjenværende av byen er en 20 meter høy obelisk som tilhørte tempelet til Ra-Atum. Den ble reist av Senusret I fra det tolvte dynasti, og står fortsatt på sin opprinnelige posisjon. Tempelet var først reist for solguden Atum, men ble senere identifisert med Ra. Kulten til okseguden Mnevis, et annet uttrykk for solen, hadde også sitt alter her.
Eksterne lenker
Llista de personatges de la mitologia egípcia
179 Klytaemnestra
179 Klytaemnestra er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. november 1877 av James Craig Watson fra Detroit Observatory i Ann Arbor. Den er oppkalt etter Klytaimnestra fra gresk mytologi.
Mark Vedres
Mark Vedres (født 13. september 1870 i Uzjhorod, død 13. august 1961 i Budapest) var billedhugger fra Ungvar i Ungarn.
Det mest berømte kunstverket han har lagd er mest sannsynlig Ungdommens brønn, som kom ut i 1960.
Regierungsbezirk Gumbinnen
Regierungsbezirk Gumbinnen, også kalt Regierungsbezirk Litthauen zu Gumbinnen, er en tidligere Regierungsbezirk i den prøyssiske provinsen Preussen. Forvaltningsenheten omfattet den østlige delen av provinsen, ble opprettet i 1808 og eksisterte frem til 1945. Den grenset i vest mot Regierungsbezirk Ostpreußen zu Königsberg og i sør mot Regierungsbezirk Allenstein.
Brigantin
Brigantin (fra engelsk «brigantine») er et tomastet seilfartøy. Fokkemasten er skværrigget. Stormasten har gaffelseil og råtoppseil eller gaffeltoppseil (trekantet toppseil). Dette er da en blandingsrigg mellom brigg og skonnert.
Navnet antas å stamme fra det franske ordet brigand som betyr røver eller kjeltring, og ble først brukt om små hurtigseilende kaper- eller sjørøvertomastere. Seilføringen har variert noe med hensyn til hvilke seil som ble ført, fram til dagens ordning. Fokkemasten kunne ha både gaffelseil og råseil, og der kunne være øvre rær på stormasten.
Brigantinen førte enten et mindre gaffelseil på fokkemasten sammen med råseilene eller stagseil mellom mastene. Med gaffelseil på fokkemasten skiller den seg fra en skonnert ved at fokkemasten er 3-delt med kortere undermast som vanlig på en skværrigger/fullrigger.
Skonnertbrigg er en variant av brigantinen med slettoppet stormast (trekanttoppseil istedenfor råtoppseil) og stagseil mellom mastene istedenfor gaffelseil på fokkemasten. Skonnertbriggen ble også kalt hermafrodittbrigg eller halvbrigg.
Brigantin/Skonnertbrigg var meget populær fra midten av 1800-tallet da den var mindre mannskapskrevende enn de fullriggede.
Brigantinrigg var vanlig i overgangstiden fra råseil til gaffelseil og ble benyttet på skip som gjennomførte transatlantiske reiser til etter 1900. En del brigantiner deltar fortsatt i Tall Ships' Race.
Shu
Shu (gammelegyptisk: Nḥḥ; «tomhet» og «(han som) står opp») er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en av urgudene, de opphavelige gudene som eksisterte før skapelsen. Shu er en personifisering av luften. I skapelsesmyten var luftguden Shu den som skilte himmel og jord ettersom han, sammen med sin søster Tefnut, var blitt født av urguden Atums munn. Han tilhørte Enneade, «de ni (guder)», i byen Heliopolis. Både mennesker og guder trenger luft, og av den grunn ble lysåpninger i templene ofte kalt for «Shus vinduer».
Familie
I en del myter var Shu sønn av Atum og Iusaaset (eller Jusaas). I andre versjoner av den samme myten ble Shu og hans søster Tefnut skapt av Atum alene via partenogenese (populær kalt for jomfrufødsel, fra ett kjønn alene). Med Tefnut (fukten) ble Shu far til Nut og Geb, og således bestefar til hovedgudene Osiris, Isis, Set, og Nefthys. Hans oldebarn er Horus og Anubis.
Navnet Shu er avledet fra shw shu, roten til ord som «tørr», «tom», «solskinn» og «vissen». I den forstand kan betydningen av navnet være «(han som) står opp».
Vind og luft
Shu var også forstått som guden for atmosfæren og tørre vinder. Han ble betraktet som guden for rommet og lyset mellom himmelen, og hadde også makt over slanger.
Grunnet hans posisjon mellom himmelen og jorden, ble han også kjent som vinden. Som en gud over vinden ble han påkalt av sjøfolk for å gi god vind i seilene. Det var ham som personifiseringen av den kalde nordavinden; han var livets pust, som var det vitale prinsippet for alle levende ting. Hans bein ble antatt å være skyene. Han ble også påkalt for å løfte opp åndene til de døde slik at de kunne komme opp til himmelen, kjent som det «lette land».
Myter
Som luften ble Shu betraktet som å ha en kjølig, og således en avslappet innflytelse og en fredsstifter. Grunnet assosiasjonen til luft og sinnsro, og således ma’at (sannhet, rettferdighet og orden), ble Shu framstilt i kunsten som å ha strutsefjær som en del av sine hodepynt. Han ble sett med mellom en og fire fjær. Strutsefjærene var symbolsk for letthet og tomhet. Tåke og skyer var også Shus elementer og ble ofte kalt for hans bein (skjelett). Grunnet hans posisjon mellom himmelen og jorden, ble han også kjent som vinden.
I en langt senere myte om en forferdelig værkatastrofe mot slutten av Det gamle rike, ble det sagt at Tefnut og Shu havnet i en krangel, og Tefnut forlot Egypt og reiste til Nubia (som alltid hadde et mer moderat klima). Shu fant snart ut at han savnet henne, men hun forvandlet seg til katt som drepte ethvert menneske eller gud som nærmet seg. Guden Tot i forkledningen klarte til sist å overbevise henne om å komme tilbake.
Antikkens grekere likestilte Shu med den greske guden Atlas, den havelige titanen i gresk mytologi, som holdt oppe himmelsfæren da de begge ble avbildet mens de holdt oppe himmelen.
I henhold til kosmologien i Heliopolis («solbyen») var tvillinggudene Shu og Tefnut det første paret bestående kosmiske elementer, født av himmelgudinnen Nut og jordguden Geb. Shu skilte Nut fra Geb da de var kjærlig sammenslynget, og skapte da dualiteten i den manifesterte verden: over og under, lys og mørke, god og ond. Før deres adskilles hadde Nut født gudene Isis, Osiris, Nefthys og Set. Egypterne trodde at om Shu ikke holdt Nut (himmelen) og Geb (jorden) adskilt ville det ikke være noen fysisk manifestert liv som kunne eksistere.
I kunsten
Shue er i kunsten hovedsakelig representert som et menneske. Kun i hans funksjon som en kriger og forsvarer av solguden er han tidvis framstilt som et menneske med løvehode. Han bærer en ankh, symbolet på livet. I framstillingen som et menneske han vist med strusefjær på hodet da han var assosiert med lys og luft. En fjær var også det hieroglyfiske tegnet for hans navn.
Tidvis, når han ble framstilt sammen med sin søster-hustru Tefnut er han vist i sin løveform og de to var kjent som «tvillingløvegudene». Som tvillingløver knyttet gravtekstene Tefnut til kattegudinnen Bast og Shu til en kattegud ved navn Basti. I fleste tilfeller ble han vist med armen hevet, mens han holdt opp gudinnen Nut som himmelen og stående på kroppen til Geb.
Eksterne lenker
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Strange to Numbers
Strange to Numbers er et musikkalbum med Scariot, utgitt i 2003.
Gisundet
Gisundet (navnet betyr det krokete sundet) er et ca. 35 km langt sund i Troms og Finnmark fylke, omkranset av et bølgende kulturlandskap. Særlig på østsiden er det gode jordbruksområder. Sundet strekker seg fra Solbergfjorden i sør til Malangen i nord og skiller øya Senja fra fastlandet. Gisundet trafikkeres av Hurtigruten og utgjør hovedleia for skipstrafikken innenskjærs mellom Harstad og Tromsø. Flere steder gjør sundet krappe svinger, og ved Leiknesodden må skipene langt ut fra land på grunn av en endemorene som stikker ut i sundet. Dette har gjort at det har vært mange grunnstøtinger i Gisundet, og det er nå laget en plan hvor det skal brukes 130 millioner kroner for å mudre en del av de vanskeligste områdene fra 2009 til 2014.
Det har vært bro over sundet, mellom Finnsnes og Silsand siden 1972. Gisundbrua krysser Gisundet like nord for Finnsnes. Den er 1147 meter lang og har et hovedspenn på 142,5 meter. Det var dessuten fergeforbindelse mellom Bjorelvnes og Gibostad fram til 1985.
Skrankeadvokat
En skrankeadvokat er en advokat som prosederer for en domstol. Ordet skranke viser til rekkverket i rettssalen som skiller dommerens plass fra advokatenes, tiltaltes og tilhørernes plass.
Johannes Møllehave
Johannes Volf Møllehave (1937–2021) var en dansk prest og forfatter.
Møllehave ble uteksaminert fra Metropolitanskolen i 1956, og avla teologisk embetseksamen i 1963. Han var kallskapellan ved Greve-Kildebrønde 1964–1969, prest ved statsfengslet i Vridsløselille 1969–1973, seminarielektor 1967, sokneprest ved Virum Kirke 1973–1987 og prest ved Den Danske Kirke i Brussel 1987–1991.
Han har mottatt flere priser. Blant annet Boghandlernes gyldne Laurbær (1979), Blicherprisen (2005), Modersmål-Prisen (2005), Dansk Forfatterforenings H.C. Andersen Legat (1996) og Æresalumne ved Københavns Universitet (2008).
Heinrich Mann
Luiz Heinrich Mann (født 27. mars 1871 i Lübeck i Det tyske keiserrike, død 11. mars 1950 i Santa Monica i California i USA) var en tysk forfatter, som ulikt broren Thomas Mann skrev sterkt samfunnskritiske verk.
Bakgrunn
Heinrich Mann var sønn av den velstående kjøpmannen Thomas Johann Heinrich Mann og hans tysk-brasilianske hustru Julia da Silva-Bruhns, og var eldstemann i en søskenflokk som også talte Thomas (1875–1955), Julia (1877–1927), Carla (1881–1910) og Viktor (1890–1949).
I eksil, forfatterskap
På grunn av sine mange utfall mot den framvoksende nazismen i mellomkrigstida, ble Heinrich Mann tvunget til å forlate Tyskland etter Hitlers maktovertakelse. Han slo seg først ned i Frankrike og flyktet videre til USA etter den tyske okkupasjonen av Frankrike.
Manns verk var påvirket av de franske 1800-talls-romanene. Mange tidlige verk er bitende satirer der borgerskapets hykleri og skinnhellighet stilles opp mot en verden av kunst og skjønnhet, inspirert av Friedrich Nietzsche og Gabriele D'Annunzio. I senere verk analyserte Mann autoritære strukturer i Det tyske keiserrike på Vilhelm IIs tid. Resultatet var tre romaner som i dag går under navnet Kaiserreich-Trilogie, hvorav den første delen, Der Untertan, regnes som den mest vellykkede. Heinrich Manns hovedverk i eksil er romanene Die Jugend des Königs Henri Quatre og Die Vollendung des Königs Henri Quatre.
Både Professor Unrat og Der Untertan er filmatisert, henholdsvis som Den blå engel og som Keiserens undersått.
Musikkpaviljongen i Bergen
Musikkpaviljongen befinner seg i Byparken i Bergen, mellom Ole Bulls plass, Festplassen, Telegrafbygningen og Permanenten.
Historie
Paviljongen ble kjøpt som byggesett i støpejern og gitt i gave til Bergen kommune av forretningsmann og konsul F. G. Gade (1830–1904). Musikkpaviljongen ble levert av Vulkan, Jernstøberi & Mek i Christiania og oppført i «Byens Park» i 1888. Søylenes baser bærer også inskripsjonen Vulkan Christiania 1888. I likhet med Ole Bulls villa Lysøen, preges musikkpaviljongen stilmessig av historisme inspirert av maurisk arkitektur.
Tongueless God
Tongueless God er et musikkalbum med Scariot, utgitt i 2001.
180 Garumna
180 Garumna er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 29. januar 1878 av Henri Joseph Anastase Perrotin fra Observatoire de Toulouse i Toulouse. Garumna er det latinske navnet på den franske elven Garonne.
Henri Havret
Henri Havret (født 1848, død 1902) var en fransk katolsk prest og Kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han virket i Shanghai og områdene rundt som sjelesorger, lærer og sinolog.
Havret trådte inn i jesuittordenen i 1872 og ankom Kina sent 1874. Etter fullførte teologiske studier i Xujiahui i Shanghai ble han presteviet.
Fra 1874 til 1876 hadde han ansvar for Bibliotheca Zikawei samtidig som han underviste i filosofi og teologi på jesuittskoler i bydelen Xujiahui. Han var, likesom p. Angelo Zottoli, viktig for etableringen av biblioteket som en sentral sinologisk ressurs.
Etter en rekke år som misjonær i den nedre Yangtzeregionen ble han direktør for jesuittenes seminar i Xujiahui fra 1894 til 1898.
Pater Havret startet den sinologiske publikasjonsserien Variétés sinologiques.
Han er kjent for sin studie av den nestorianske stele som ble funnet nær Xi'an i det sentrale Kina ca. 1625, La Stèle chrétienne de Si-gnan-fou, (3 bind, Shanghai: Mission Catholique, 1897).
Angelo Zottoli
Angelo Zottoli (født 21. juni 1826 i Acerno i Italia, død 9. november 1902 i Shanghai i Kina) var en italiensk katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han var misjonær i Kina og sinolog.
Liv og virke
Pater Zottoli ble medlem av jesuittordenen i 1843 og kom til Kina i 1848. Han ble en av de første europeiske jesuitter som fullførte universitets- og seminariestudier sammen med kinesiske studenter i Xujiahui, den katolske bydelen i Shanghai der jesuittene bygde opp en katedral en rekke institusjoner. Fra 1853 var p. Zottoli lærer og rektor ved St. Ignatius-kollegiet, som var opprettet som internatskole i 1849 for å utdanne kinesiske ledere for menighetene. Han medvirket til å styrke jesuittenes store bibliotek i Shanghai, Bibliotheca Zikawei, som en stor ressurs innen sinologien, sammen med sin medbror pater Henri Havret.
Han skrev det fembinds verket Cursus litteræ sinicæ (1879–1882), primært beregnet på tilkommende misjonærer fra Vesten, og etterlot seg etter 30 års arbeid en nesten fullstendig bearbeidelse av Kangxiordboken. Han skrev også en rekke teologiske verker på kinesisk.
Konsoll
Konsoll kan referere til:
Ærø kommune
Ved kommunevalget 15. november 2005 ble kommunalbestyrelsen (kommunestyret) valgt med felleslister fra de to sammenslåtte kommunes partier.
Ærø kommune er en samling av:
Ærø Kommune har Danmarks korteste kommunenavn.
Tidligere Ærøskøbing kommunes borgermester Jørgen Otto Jørgensen fra Socialdemokraterne ble valgt til ordfører i den nye, sammenslåtte kommunen.
Kommunalbestyrelsen (kommunestyret) hadde følgende sammensetning etter valget i 2005:
A – Socialdemokraterne 5
C – Det Konservative Folkeparti 5
L – Marstal Borgerliste 2
Æ – Ærølisten 1
V – Venstre 2
SUM alle partier 15
Pushing for Perfection
Pushing for Perfection er en EP med Scariot, utgitt i 2002.
Afrikas fem store
Afrikas fem store (Big Five game) er et samleuttrykk som henspiller på de fem vanskeligste dyrene å jakte på til fots i Afrika: Løve, afrikansk savanneelefant, kafferbøffel, leopard og stumpneshorn/spissneshorn. Det er dessuten et spørsmål om afrikansk skogselefant (Loxodonta cyclotis) også skal regnes med, siden den opprinnelig ble regnet som afrikansk elefant.
Dyrene som regnes blant Afrikas fem store ble valgt ut fra hvor krevende det er å jakte på dem og ikke på grunnlag av størrelse, noe som er årsaken til at leopard er på listen og ikke flodhest. I dag brukes uttrykket av nesten alle, men opprinnelig var det storviltjegere som tok det i bruk. Uttrykket blir fremdeles brukt i tilknytning til turisme i Afrika. Jegere som har felt alle fem, kan få et eget trofé fra Safari Club International. I Sør-Afrika, Kenya, Tanzania samt Botswana finnes samtlige fem dyrearter.
Finnsnes
Finnsnes er en by og administrasjonssenteret i Senja kommune i Troms og Finnmark.
Finnsnes er regionssenter for Midt-Troms. Stedet har bystatus fra 1. januar 2000, og ligger delvis vestvendt mot Gisundet og Finnsnesrenna, og delvis sørvendt mot Finnfjorden. Byen er forbundet med tettstedet Silsand på Senja-siden med den 1 147 meter lange Gisundbrua. Finnsnes tettsted har innbyggere per 1. januar, men når man snakker om byen inkluderer man gjerne tettstedet Silsand som har innbyggere.
Byen har hatt en kraftig vekst de siste årene og mangelen på sentrale tomter har ført til økt bygging av leiligheter og boligblokker de siste 5 årene.
Også nye næringsbygg har kommet til i løpet av de siste 30 årene, deriblant kulturhuset, med kino (1995), Statens hus og Kvistad senter. 20. oktober 2005 åpnet kjøpesenteret Amfi Finnsnes. I dag har senteret 45 butikker, inkludert spisesteder.
Byen har hatt helsesenter (nå Distriktmedisinsk Senter) siden 1980. Finnsnes har også studiesenter med høyskoletilbud. Lokalavisen Folkebladet kommer ut på Finnsnes med Steinulf Henriksen som ansvarlig redaktør.
Fotballaget Finnsnes IL spiller i 4. divisjon, og kampene spilles på Finnsnes stadion.
I 2006 åpnet nye Finnsnes trafikkterminal ved Lundkaia, med av- og påstigningsrampe til hurtigbåtene, ventehall, kafé/kiosk og oppbevaringsbokser.
Midt i byen ligger Finnsnesvannet, omkranset av byens park. Både rådhuset og kirka, samt Arvid Hanssens plass ligger like ved parken.
Bydeler
Det er naturlig å dele byen inn i seks geografiske deler, Finnfjordbotn, Skogen/Sandvika, Sentrum, Nygård, Trollvik og Silsand (Disse områdene inngår i tettstedene Finnsnes og Silsand).
Lengst i øst, innerst i Finnfjorden ligger Finnfjordbotn, hvor kommunens største videregående skole, Senja videregående skole, ligger. Skogen/Sandvika ligger langs nordsiden av Finnfjorden mellom sentrum og Finnfjordbotn. I Sandviklia i Sandvika er det alpinanlegg. Sentrum består av området rundt selve Finnsnesodden og knausene og åsene opp mot marka. Nygård ligger like nordvest for sentrum. Det er fra Nygård Gisundbrua går over til Senja. Nord for Nygård ligger den langstrakte Trollvika. Silsand er den eneste bydelen på Senjasiden. Stedet er et lite samfunn for seg selv, med egne skoler, forretninger og egen post i butikk.
Andre boligområder med sentral beliggenhet er Finnfjord, Aspelund, Laukhella, Vika og Grasmyr, samt Solli i Tranøy og Hemmingsjord og Langhågen i Sørreisa.
Delområde
Delområde Finnsnesområdet er et statistisk område som omfatter den sørlige delen av Fastlands-Senja. Delområdet er det folkerikeste i kommunen, og også den delen av kommunen som opplever sterkest vekst. Areal: 108,23 km².
Innbyggertall:
Finnsnesområdet har 7 grunnkretser (folketall 2014):
Grunnkrets
Finnsnes grunnkrets innbefatter i hovedsak bydelene Sentrum og Nygård, det vil si alt fra og med Hamna til og med Nordre Nygård. Areal: 2,69 km².
Innbyggere:
Nikolaj Karpov
Nikolaj Ivanovitsj Karpov (russisk: Николай Иванович Карпов; født 8. november 1929 i Moskva, død 7. november 2013 samme sted) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Karpov vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.
Karpov spilte 15 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret tre mål.
Aiden McGeady
Juniorkarriere
Aiden McGeady var regnet som et av Skottlands største talenter i sin barndom og ungdom. I en alder av ni år spilte han seg inn til en plass på U-11 Glasgow Catholic Football School.
I tenårene spilte han for amatørklubben Queen's Park, før han fikk begynne i favorittklubben sin, Celtic.
Et bevis på hans popularitet ble en lukrativ avtale med sportsgiganten, Adidas i en alder av 16.
Klubbkarriere
Han debuterte for førstelaget i 2004, under en Scottish Premier League-kamp mot Hearts, hvor han for øvrig scoret et mål.
Til tross for den lovende fremtiden som ble spådd for han, sliter McGeady med å spille seg inn i førstelagsoppstillingen på permanent basis. Treneren, Gordon Strachan, har valgt mer erfarne spillere fremfor unggutten, og spiller fremdeles med trøyenummeret som ble gitt til han i sin debut: 46.
Det McGeady er mest kjent for er sin driblestyrke og kreativitet, hvor det kommer godt med at han kan bruke begge bein. Til tross for sin svake fysikk er han også meget god til å takle.
I løpet av sesongen 2007/2008 har McGeady gjort venstrevingen til sin plass. I både Champions League og Premier League har han spilt mesteparten av kampene, og har vært en viktig faktor for Celtics andre avansement fra gruppestadiet i europaturneringen gjennom historien.
Landslagskarriere
I sin barndom representerte han Skottlands U-15 landslag. Likevel valgte den driblesterke midtbanespilleren Irland framfor landet han ble født i. Flere Celtic-supportere var skuffet over avgjørelsen til Aiden McGeady, men han forklarte seg med at valget var basert på et sportslig grunnlag.
Samme år som han debuterte for Celtic fikk han sin debut for, i en vennskapskamp mot.
I løpet av kvalifiseringen til EM i Tyskland 2008 har McGeady etablert seg som førstevalget på Irlands venstrekant, til dels takket være manager-bytte.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.