cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mahmoud al-Mabhouh
Hamas
I 1986 ble Mabhouh arrestert av israelske sikkerhetsstyrker for besittelse av en rifle. Det var først etter denne løslatelsen at han for alvor ble involvert i Hamas. Mabhouh skal ha uttalt at han kledte seg ut som ortodoks jøde for å unngå oppmerksomhet fra israelsk etterretningsvesen og overvåkning. al-Mabhouh var en av grunnleggerne av Izz ad-Din al-Qassam-brigadene, et militære datterselskap av Hamas. Som operativ i al-Qassam brigadene var Al-Mabhouh involvert i flere væpnede aksjoner rettet mot Israel og jødiske bosetninger, blant annet med bortføring og drap av to israelske soldater i 1989.
I de senere år, var det antatt at al-Mabhouh hadde en viktig rolle med å skaffe våpen til al-Qassam-brigadene. al-Mabhouh skal ha overlevd to attentatforsøk, den første var en bilbombe, den andre fant sted i Beirut i 2009 og involverte bruk av gift som gjorde ham bevisstløs i 30 timer. Al-Mabhouh ble mistenkt av Israel for å være involvert i smugling av våpen og eksplosiver inn i Gaza. Han tilbrakte mesteparten av 2003 i egyptisk fengsel. Han hadde blitt arrestert og løslatt flere ganger av Israel.
I 2010 ble det påstått at al-Mabhouh hadde spilt en nøkkelrolle i en hemmelig forbindelse mellom Hamas på Gazastripen og Revolusjonsgarden i Iran.
På tidspunktet for hans død, var Mahmoud al-Mabhouh ønsket arrestert av israelske, egyptiske og jordanske myndigheter, og var hovedsakelig bosatt i Syria. Den 19. januar 2010, ble Al-Mabhouh drept på hans eget rom på et fem-stjerners hotell i Dubai etter å ha sjekket inn på hotellet samme ettermiddag. Han hadde ankommet landet tidligere på dagen fra Syria under et alias og brukte ett av hans mange pass. I utgangspunktet trodde myndighetene i Dubai al-Mabhouh hadde dødd av naturlige årsaker. En rettsmedisinsk rapport fastslo at Mabhouh først var blitt lammet av en injeksjon hurtigvirkende muskelavslappende medisiner, før han ble kvalt med en pute. Politiet i emiratet Dubai, der al-Mabhouh ble drept, hevder at drapet ble utført av leiemordere fra det israelske Mossad.
Han skal på forhånd ha blitt forfulgt av minst 11 personer mistenkt for å være agenter fra det israelske Mossad, som bar falske eller ulovlig innhentede pass fra ulike vestlige land. Mabhouh var på reise uten livvakter, og skal ha vært på vei til Bangkok på tidspunktet for hans død. Hans levninger ble fraktet til Damaskus for begravelse. Den 17. februar 2010 nektet det israelske utenriksministeren Avigdor Lieberman å bekrefte eller avkrefte noen israelske involvering i mordet. Fotografiene av 11 av de mistenkte morderne ble lagt til Interpols liste over mest ettersøkte personer.
Regierungsbezirk Oppeln
Regierungsbezirk Oppeln var en Regierungsbezirk som eksisterte fra 1813 til 1941 innenfor den prøyssiske provinsen Schlesien og fra 1941 innenfor provinsen Øvre Schlesien. Forvaltningsenhetens sete befant seg i byen Oppeln.
Republikken Kypros
Kypros, offisielt Republikken Kypros, ligger på en øy i den østlige delen av Middelhavet, øst for Hellas, sør for Tyrkia, vest for Syria, Libanon og Israel og nord for Egypt. Kypros er den tredje største øya i Middelhavet, og republikken Kypros er en medlemsstat i Den europeiske union.
Den tidligste kjente menneskelige aktivitet på øya går tilbake til 9000 f.Kr. Arkeologiske levninger fra denne perioden omfatter blant annet den relativt godt bevarte neolittisk steinalderlandsbyen Khirokitia som UNESCO har erklært som en del av Verdensarven med status «forsterket beskyttelse» i tilfelle bevæpnet konflikt, sammen med de arkeologiske stedene Páfos og de malte kirkene i regionen Troodos. Kypros har også noen av de eldste brønnene i verden.
Kypros var en del av det hettittiske rike inntil det ble bosatt av mykenske grekere på 1000-tallet f.Kr. Som et strategisk lokalitet i Midtøsten, ble det siden okkupert av flere betydelige makter, inkludert assyrerne, egyptere, og perserne, og fra disse ble øya erobret i 333 f.Kr. av Aleksander den store. Neste herskere var Ptolemeerdynastiets Egypt, Romerriket, Det bysantinske riket, arabiske kalifater for en kort tid, det franske Lusignandynastiet, og Venezia, fulgt av den osmanske erobringen i 1571. Øya forble under osmansk kontroll i tre århundrer og ble plassert under britisk administrasjon i 1878 inntil det ble gitt uavhengighet i 1960, og ble medlem av Samveldet det neste året.
I 1974, som følge av vold mellom kypriotiske samfunn bestående av greskkyprioter og tyrkiske kyprioter, skjedde et forsøk på statskupp av greskkypriotiske nasjonalister og elementer fra den greske militærjuntaen med det mål å oppnå enosis (forening av Kypros med Hellas). Dette førte til at det tyrkiske militæret okkuperte den nordlige delen av øya 20. juli 1974, også kjent som Operasjon Fred i Kypros, for å beskytte de tyrkiske kypriotene. Tyrkisk militære ble igjen på øya etter våpenstillstanden, noe som praktisk førte til en deling av øya og som har vært et mål for Tyrkia siden 1955. Volden mellom de etniske samfunnene og den påfølgende tyrkiske invasjonen førte til at 200 000 greskkyprioter måtte flytte fra nord til sør, mens tyrkisk kypriotene måtte flytte fra sør til nord, og etableringen av en adskilt tyrkisk kypriotisk politisk enhet i den nordlige delen av Kypros. Disse hendelsene og den påfølgende politiske situasjonen er fortsatt en vedvarende tvist.
Republikken Kypros har de jure statshøyhet over øya Kypros og havområdene rundt, unntatt for de britiske militærbasene i Akrotiri og Dekelia. Republikken Kypros er de facto delt i to hoveddeler: Området under effektiv kontroll av republikken Kypros, omtrentlig 59 prosent av øyas landområde, og den tyrkiskkontrollerte delen i nord, som kaller seg selv for «Republikken Nord-Kypros» og er anerkjent av kun Tyrkia. Det dekker omtrent 36 prosent av øyas område.
Kypros er den tredje mest folkerike øya i Middelhavet og et av de mest populære turistmålene. En avansert høyinntektsøkonomi med en meget høy Indeks for menneskelig utvikling, ble republikken Kypros en av de grunnleggende medlemmene av Organisasjonen av alliansefrie nasjoner inntil landet ble medlem av Den europeiske unionen den 1. mai 2004. Den 1. januar 2008 ble Kypros medlem av eurosonen.
Påvirkningen fra Storbritannia merkes. Kypriotene snakker bra engelsk og kjører på venstre side av veien. Stikkontaktene er de samme som i Storbritannia (type G). Utenrikshandelen består av import av olje, mat og diverse tekstiler. Varer det blir eksportert mye av er klær og sko, frukt og grønnsaker. Handelspartnere er særlig Italia, Storbritannia og USA.
Etymologi
I oldtiden kalte de innfødte Kypros for Alashiya. I Mari, en storby ved Eufrats høyre bredd i våre dagers Syria, dreier alle leirtavler om Alashiya seg om import av metall: Enten kobber (sumerisk urudu - akkadisk eru) eller bronse (sumerisk zabar - akkadisk siparru). Romerrikets viktigste forekomst av kobber lå på Kypros, og det opprinnelige latinske ordet for «kobber», cyprium, senere forenklet til cuprum, kommer av det greske navnet på øya, Kypros. Kypriotene begynte å bearbeide kobber i det tredje årtusen f.Kr, da de laget redskaper av lokalt forekommende, rent kobber, som flere steder lå synlig på jordoverflaten.
Andre foreslåtte etymologier for «Kypros» er det greske ordet for sypresstreet (cupressus sempervirens, κυπάρισσος/kypárissos), og det greske navnet på henna-planten (Lawsonia alba), κύπρος/kypros.
Innbyggernavn på folk fra Kypros er «kypriot», eventuelt spesifisert som «greskkypriot» eller «tyrkiskkypriot».
Forhistoriske og antikkens Kypros
Det eldste dokumenterte stedet for menneskelig aktivitet på Kypros er Aetokremnos, beliggende ved sørkysten, noe som indikerer at jegere og samlere var aktive på øya fra rundt 10 000 f.Kr., og med bosatte landsbyer er datert fra 8 200 f.Kr. Ankomsten av de første mennesker sammenfaller med utryddelsen av dvergflodhester og dvergelefanter. Brønner som ble avdekket av arkeologer i vestlige Kypros er antatt å være blant de eldste i verden, datert til mellom 9 000 og 10 500 år gamle.
Levninger av 8 måneder gammel katt ble avdekket gravlagt sammen med et menneske i et adskilt neolittiske sted på Kypros. Denne graven er beregnet til å være 9 500 år gammel (fra rundt 7 500 f.Kr.), noe som er før oldtidens egyptiske sivilisasjon, og som dyttet den eldste kjente forbindelsen mellom mennesker og katter som kjæredyr betydelig tilbake i tid. Den bemerkelsesverdige godt bevarte neolittiske landsbyen Khirokitia er datert tilbake til rundt 6 800 f.Kr. og er utpekt som verdens kultur- og naturarvsted av UNESCO.
I løpet av sen bronsealder var det to større bølger med innvandring og bosetning av gresktalende områder. Den første bølgen besto av mykensk-greske handelsmenn som begynte å besøke Kypros fra rundt 1400 f.Kr., som var et naturlig stopp langs sjøveien videre til Levanten. Deretter kom det økende bølge av gresk bosetning, antatt som en følge av hendelsen som kalles bronsealderens sammenbrudd, noe som skjedde i tidsrommet 1100 til 1050 f.Kr. Øyas overveidende greske vesen fikk antagelig sin fundament på denne tiden, og Kypros har siden vært en del av den greske verden. Kypros spiller en framtredende rolle i gresk mytologi ved å være fødestedet til Afrodite og Adonis, og hjemmet til kong Kinyras, Teukros, og Pygmalion. Fra 700-tallet f.Kr. begynte fønikiske kolonier å bli opprettet på sørkysten av Kypros, nær dagens Larnaka og Salamis.
I tillegg til Kypros rike tilgang på metaller hadde også Kypros er en strategisk beliggenhet i det østlige Middelhavet. Øya var underlagt Assyra for et århundre fra 708 f.Kr. før et kortvarig overherredømme under egyptiske styre, og til sist også persisk styre i 545 f.Kr. Kypriotene, ledet av Onesilos, konge av Salamis, allierte seg med deres greske likesinnede i de joniske byene under det mislykkede joniske opprøret i 499 f.Kr. mot perserne under Akamenide-dynastiet. Opprøret ble slått ned, men Kypros greide å beholde en stor grad av selvstyre og forble kulturelt og politisk orientert mot den greske verden.
Kypros ble erobret av Aleksander den store i 333 f.Kr. Som følge av hans død og den påfølgende delingen av hans verdensrike, og krigene mellom hans etterfølgere, ble Kypros en del av det hellenistiske riket under det ptolemeiske kongedømme i Egypt. I denne perioden ble øya helt og holdent en del av den hellenistiske sivilisasjon. I 58 f.Kr. ble Kypros underlagt den romerske republikk.
Middelalderen
Ved Romerrikets deling fulgte Kypros med i det Østromerriket, som etterhvert ble til Det bysantinske riket. Kypros' bysantinske tid varte i rundt 800 år, men preget av stadige invasjoner og kamper mot muslimske arabere fra Nord-Afrika.
Under korstogene ble øya erobret av Rikard Løvehjerte i 1191. Tempelridderne solgte øya til Guy av Lusignan året etter, og hans etterkommere hersket i 300 år, etterfulgt av bystaten Republikken Venezia som erobret øya i 1489. Øya ble erobret av Det osmanske riket i 1571.
I 1878 inngikk Storbritannia en leieavtale med Tyrkia (osmanene), hvor øya ble leid for 90 000 pund i året. Kypros tilhørte fortsatt Det osmanske riket, men Storbritannia tok over all administrasjon og besatte øya militært. Da Tyrkia i 1914 gikk sammen med Tyskland og Østerrike i den første verdenskrigen, annekterte Storbritannia øya som kronkoloni.
Moderne tid
Tiden fra britenes ankomst til Kypros og fram til 1950-tallet må ses i sammenheng med Hellas' langvarige frigjøringskamp fra 1850-tallet av mot tyrkisk undertrykkelse. Den kypriotiske enosis-bevegelsen (union med Hellas) har sin bakgrunn i dette. Valget av Makarios III til erkebiskop for Kypros' (selvstendige) kirke var startskuddet for en heftig motstandsbevegelse. Frigjøringsmilitsen EOKA ble dannet med enosis som mål. EOKA utførte aksjoner mot britene gjennom fire år, hvilket endte i Kypros' selvstendighet i 1960 – uten enosis. Storbritannia fikk beholde suverene baseterritorier på øya bestående av til sammen 256,4 km².
Kypriotene hadde helst sett enosis med Hellas, men det var uspiselig for det tyrkisk-kypriotiske mindretallet som slett ikke ønsket å bli styrt fra Hellas. Britene så at selvstendighet var den beste måten å ivareta både Storbritannias egne interesser og de tyrkiske interessene på. Landet fikk en gresk-kypriotisk president (erkebiskop Makarios III) og en tyrkisk-kypriotisk visepresident med Fazıl Küçük.
Situasjonen fra 1960 utviklet seg svært negativt. Den nye konstitusjonen forfordelte den tyrkiske minoriteten på en rekke områder og skapte vondt blod. Blant annet var det umulig å få opprettet et forsvar. De to etniske gruppene organiserte seg etter hvert militært med private væpnete militser. Det hele toppet seg da Makarios i november 1963 ønsket å forandre konstitusjonen i tyrkisk disfavør. Den 23. desember 1963 kom det til skyting og aksjoner mellom de to partene. Britiske styrker fra militærbasene fulgte en anmodning fra FN og fikk stoppet de verste kampene etter noen dager da flere hundre var drept. Etter hvert ble britene avløst av FN-styrker (UNFICYP) fra Canada og Finland, etter hvert også fra Sverige. Skyting og mord fortsatte imidlertid, og den tyrkiske minoriteten ble gradvis drevet inn i befestete landsbyer og i en bydel i Nikosia.
Tyrkisk-kypriotene trakk seg fra landets offisielle styrende organer. Tidlig i 1964 sendte Hellas styrker til Kypros for å støtte Makarios – på det meste hadde Hellas 15 000 mann på Kypros. Kamper forekom kontinuerlig helt til 1968. I 1968 truet Tyrkia med invasjon, og Hellas ble tvunget til å trekke sine styrker tilbake.
Makarios ønsket å arbeide videre for en forhandlet løsning fremfor enosis, og hadde stor støtte blant gresk-kypriotene for sitt syn. Makarios var en populær leder blant gresk-kypriotene og med Hellas under militærstyre var ønsket om å bli styrt fra Hellas blitt upopulært blant folk flest. Likevel ble EOKA-B dannet i 1971 av en liten gruppe greske ultranasjonalister med støtte fra Hellas, og igjen var målet enosis. Gruppens plan var å styrte Makarios og ta kontroll over øya med militærhjelp fra Hellas.
Etter et gresk (EOKA-B) kuppforsøk mot regjeringen til president Makarios i 1974 ble den nordlige tredjedelen av Kypros okkupert av Tyrkia gjennom en omfattende invasjon. Kuppforsøket ble mislykket, men de tyrkiske styrkene ble igjen på øya for å beskytte den tyrkiske minoriteten. Resultatet av invasjonen ble at 160 000 gresk-kyprioter ble drevet på flukt sørover, mens 60 000 tyrkisk-kyprioter flyktet nordover.
Kun myndighetene på den sørlige delen av øya er anerkjent av FN og andre internasjonale organisasjoner, og har internasjonalt anerkjent suverenitet over hele øya, til tross for at de i praksis kun kontrollerer de to sørlige tredjedelene. En interessant følge av dette er at man ikke kan adressere post direkte til Nord-Kypros, men må sende det til Nord-Kypros via et postnummer i Tyrkia. En mer alvorlig følge er at Nord-Kypros har vært økonomisk isolert pga. forbud mot direkte handel med Sør-Kypros.
Det har vært mange forhandlinger om å gjenforene øya siden 1974, uten større hell. Forhandlinger er spesielt vanskelige fordi tyrkisk-kypriotene er i mindretall og gresk-kypriotene godtar ikke at innflyttere fra Tyrkia (siden 1974) skal anses som kypriotiske statsborgere. Tyrkisk-kypriotene frykter å igjen bli dominert av gresk-kypriotene dersom grunnloven fra 1960 skulle bli lagt til grunn uten endringer, og ønsker heller en løs forening mellom en gresk- og en tyrkisk-kypriotisk stat. De to områdene blir ofte omtalt som «den greske delen» og «den tyrkiske delen» av Kypros. I 1983 erklærte den nordlige delen av øya seg selvstendig med navnet Nord-Kypros (KKTC), men den selverklærte staten ble straks erklært ulovlig av FNs sikkerhetsråd i resolusjon 541 (med 14 stemmer mot 1). Den anerkjennes kun av Tyrkia. Situasjonen i 1983 oppstod etter at lederen for FNs sikkerhetsråd, Javier Pérez de Cuéllar, fikk gjennom en resolusjon i mai 1983 som krevde at alle utenlandske okkupasjonsstyrker måtte forlate Kypros. Dette likte tyrkisk-kypriotene svært dårlig, og de truet med å erklære Nord-Kypros selvstendig. Likevel klarte Pérez de Cuéllar å legge frem en forhandlet løsning i august 1983 som begge sider godtok. I november 1983 ble Nord-Kypros erklært selvstendig. I et brev til FN ble det forklart at dette var for å sikre at et resultat ville bli føderalt. Samtalene ble gjenopptatt i 1984, uten at man kom til enighet.
I 2004 stemte øyas befolkning over en gjenforeningsplan utarbeidet av FN (Annan-planen) basert på en løs føderasjon mellom to stater. I folkeavstemningen sa 64,9 % av innbyggerne i nord JA til planen, mens 75,83 % av innbyggerne i sør sa NEI. Ønsket om å avslutte den økonomiske isolasjonen resulterte i et klart flertall i nord, til tross for motstand fra den politiske ledelsen og usikkerhet om rettighetene til innflyttere fra Tyrkia. Kypriotene i sør reagerte først og fremst på restriksjoner på tilbakeføring av eiendommer i nord og systemet for utbetaling av kompensasjon for eksproprierte eiendommer, som de mente var urimelige, samt restriksjoner i politisk og økonomisk innflytelse i nord.
Kypros ble medlem av EU i mai 2004, men det er i praksis kun den sørlige delen av øya som får delta i EU inntil videre. Kypros var fra før medlem i Samveldet av nasjoner.
Under konflikten mellom Israel og Hizbolla i Libanon sommeren 2006 ble den sørlige delen av Kypros brukt til evakuering av flyktninger fra krigshandlingene.
Geografi
Kypros er den tredje største øya i Middelhavet (etter de italienske øyene Sicilia og Sardinia) og er verdens 81. største. Den måler 240 kilometer fra ende til ende og er 100 km bred på det bredeste, med Tyrkia 75 km mot nord. Andre nærliggende områder inkluderer Syria og Libanon i øst (henholdsvis 105 km og 108 km), Israel (200 km mot sørøst), Egypt (380 km mot sør), og Hellas i vest-nordvest (280 km til den lille Dodekanesiske øya Kastellórizo, 400 km til Rhodos, og 800 km til det greske fastlandet).
Det er to fjellkjeder på øya, Troodos og den mindre, Kyreniafjellene. Det høyeste fjellet, Olympos er 1 952 høyt og er en del av Troodos. Kyreniafjellene er lavere og her er det høyeste punktet 1 024 moh. Mesaoria er flatt sletteland mellom disse to fjellkjedene og det er her den delte hovedstaden Nikosia ligger. Troodos er den største fjellkjeden og dekker nesten halvparten av øya, mens Kyreniafjellene dekker en lang stripe langs nordkysten.
Viktige naturressurser er kobber, svovelkis, asbest, gips, tømmer, salt, marmor og leire.
Geopolitisk er 59,74 % av øya under kypriotisk styre, mens 34,85 % er den Tyrkiske Republikken Nord-Kypros som bare er akseptert av Tyrkia. Den delen som er okkupert av Tyrkia anser mange som den vakreste delen av øya. Den grønne linjen mellom disse to delene, utgjør 2,67 % av arealet og er kontrollert av De forente nasjoner. To britiske baser – Akrotiri og Dekelia – utgjør 2,74 %.
Klima
Kypros har et middelhavsklima som trekker mange turister til øya. Kypros er kjent som en veldig varm øy med lange, varme somre året rundt. Det er derfor en del turister som reiser dit om vinteren når temperaturen er omtrent som en norsk sommer. Det regner gjerne en del mellom desember og februar og det er mulig med snø om vinteren i Troodos fjellene. Kypros har et klima som kan minne mye om Perth i Australia eller Madrid i Spania om sommeren, men er en del varmere om vinteren enn disse plassene.
Flora og fauna
Plantelivet er ikke likt det som en finner ellers langs Middelhavet. Det skyldes Kypros' isolerte posisjon i Middelhavet. Det finnes 2000 ulike plantearter på øya. 120 av disse finnes bare på Kypros. I Troodosfjellene vokser kyprosseder, tyrkisk furu, svartfuru, gresk einer, Quercus alnifolia og sypress. Før i tiden var hele øya dekket med trær. Nå er bare 19 % av Kypros dekket av skog. Hogst, beiting og gressbrann har vært med på å redusere skogbestanden på øya opp i gjennom historien. Blomstringssesongen er i februar-mars. Kypros har 38 ulike orkidearter.
Muflonsauen lever i Troodosfjellene. Denne sauen er fredet i og med at den holdt på å bli utryddet på tredvetallet. På nordvestkysten kommer to ulike sorter havskilpadder i land hver sommer for å legge egg. I de store saltsjøene ved Larnaka og Limassol kan man om vinteren se store flokker flamingoer. De kommer i november–desember og forlater øya igjen ved påsketider. Mange vadefugler trekker over Kypros. Det kan være heirer, regnspover og ender. En del sangfugler gjester øya om sommeren eller om vinteren. I fjellene kan man komme over gribber og falker. Av krypdyr finnes det kameleoner, gekkoer og åtte ulike slangearter. Det finnes mange fiskearter i farvannet rundt øya. Sverdfisken kommer på besøk til øya i perioden mai til juli.
Presidenten
Presidenten velges direkte av folket. Etter forfatningen av 1960 skal presidenten være gresk-kypriotisk og visepresidenten tyrkisk-kypriotisk. De skal sammen utføre statsoverhodets oppgaver. Siden desember 1963 har embetet som visepresident stått ledig.
Distrikter
Kypros er delt inn i seks distrikter: Nikosia, Famagusta, Kyrenia, Larnaka, Limassol og Paphos.
Kommuner
Kypros blir delt inn i 33 kommuner, mellom 3 og 10 i hvert distrikt.
Oppføring på UNESCOs lister
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Heinrich Boie
Heinrich Boie (født 4. mai 1784 i Meldorf i Holstein, død 4. september 1827 i Buitenzorg i Indonesia) var en tysk zoolog.
Boie var sønn av Heinrich Christian Boie og bror til Friedrich Boie, og studerte først rettsvitenskap i Kiel og Göttingen. Etter å ha fulgt forelesninger av Johann Friedrich Blumenbach i Göttingen og Friedrich Tiedemann i Heidelberg ble han interessert i biologi.
I 1821 ble Heinrich Boie Coenraad Jacob Temmincks assistent ved det naturhistoriske museet i Leiden. Etter Heinrich Kuhls død ble det bestemt at Boie skulle reise til Nederlandsk Østindia for å fortsette Kuhls arbeid med å samle inn eksemplarer til museet. Boie reiste til Java i 1825 og døde i Bogor i 1827.
PGA-touren 2005
2005-sesongen på PGA-touren startet med turneringen Mercedes Championships i uke 2 og endte med The Tour Championship i uke 45.
2005-sesongen hadde 48 turneringer på 44 uker, inkludert en lagturnering uten pengepremie. Touren startet i Hawaii i januar, tilbrakte det meste av de to første månedene i California og Arizona, og flyttet seg deretter til Florida. I april begynte den å flytte nordover. Sommermånedene ble hovedsakelig tilbrakt i de nordøstre og sentrale deler av USA, og på høsten flyttet touren sydover igjen.
Veldedighet
I 2005-sesongen deltok PGA-touren, Champions Tour og Nationwide Tour, samt alle deres turneringer, i veldedighetsaksjonen Drive to a Billion, en ett-års kampanje som tok sikte på å runde milepælen ved 1 milliard dollar i innsamlet veldedighet. Siden PGA-tourens første donasjon på 10 000 dollar i 1938, har mer enn 2000 veldedige organisasjoner og én million mennesker mottatt hjelp hvert år. Milepælen på 1 milliard ble nådd i uke 43 med donasjoner fra Chrysler Championship i Florida, Charles Schwab Cup Championship i California og Nationwide Tour Championship i Alabama.
Hegemonius
Verket er skrevet som en fiktiv debatt mellom Mani og en kristen biskop, Arkelaos. Debatten ender med at Mani rømmer når han går tom for argumenter, og en av hans disipler, kalt Turbo, gir deretter et sammendrag av Manis lære.
Dalaåi
Dalaåi er en elv og et vassdrag i Telemark. Den har sitt utspring i Oftevatn ved Høydalsmo i Tokke kommune, og munner ut i Sundkilen i Kviteseidvatnet i Kviteseid kommune. Dalaåivassdraget er en del av Skiensvassdraget.
Brian Doherty
Brian Doherty (født 1. juni 1968) er en amerikansk journalist. Han er «Senior Editor» ved Reason Magazine. Han er forfatter av This Is Burning Man: The Rise of a New American Underground (Little, Brown, 2004), Radicals for Capitalism: A Freewheeling History of the Modern American Libertarian Movement (PublicAffairs, 2007) og Gun Control on Trial: Inside the Supreme Court Battle Over the Second Amendment (Cato Institute, 2008).
Cock Marsh
Cock Marsh er område bestående av våtmark og bratte kalksteinsåser nær landsbyen Cookham i det nordøstlige Berkshire i England. Themsen renner langs området. Området er en Site of Special Scientific Interest, og eies av National Trust.
Området har vært en allmenning som har vært brukt som beitemark siden 1272. Det har vært fem forhistoriske gravhauger der, men bare en er nå synlig. Den ble gravet ut i det 19. århundre, og man fant da rester av to kremerte lik.
Jernbanelinjen til Marlow og Thames Path går gjennom Cock Marsh. Via en gangbro over elven, ved siden av jernbanebroen, er det forbindelse til Bourne End i Buckinghamshire hvor turstien fortsetter mot Marlow. Det går også en tursti fra Cock Marsh til Winter Hill, hvor det er god utsikt over Thames Valley.
Desperado (album)
Desperado er det andre albumet til det amerikanske bandet Eagles, utgitt i april 1973.
Albumet ble spilt inn tidlig i 1973 i Island Studios i London med den engelske produsenten Glyn Johns. Desperado er for mange regnet som det beste og mest fullendte albumet til Eagles.
Desperado er et konseptalbum, og «Certain Kind of Fool» ble skrevet spesielt for å introdusere hovedpersonen og hans bakgrunn.
«Tequila Sunrise» ble utgitt som første singel, samme dag som albumet.
Sleperive
En sleperive, eller en hesterive, er et tidligere landbruksredskap som ble trukket av en hest. Riva består av en bom med rette eller buede tinder som samler sammen gress. Sleperive med rette tinder gikk under betegnelsen sleperive i Norge, mens rive med buede tinder hadde betegnelser som hjulrive og kjørerive. Sleperiva ble brukt under slåtten for å samle gress så nær hesjene som mulig. Den kunne også brukes til å dra sammen tørrhøy.
Hjulrive
Hjulriver med buede tinder var utstyrt med et sete som kjøreren kunne sitte på.
Traktorredskapene høysvans og silosvans erstattet sleperiva.
Bacon Grabbers
Bacon Grabbers er en amerikansk stum kortfilmkomedie fra 1929, regissert av Lewis R. Foster og produsert av Hal Roach Studios. Helan og Halvan spiller to statlig ansatte som forsøker å beslaglegge en radio. Manus er skrevet av Leo McCarey og H.M. Walker.
Handling
Collis P. Kennedy (Edgar Kennedy) har ikke betalt avdragene på radioen sin siden 1921. Sheriffen (Eddie Baker) gir Helan (Oliver Hardy) og Halvan (Stan Laurel) oppgaven med å beslaglegge den. Først må de levere en stevning til Kennedy, men han løper inn i huset og nekter å ta imot den. Etter endelig å ha fått levert stevningen, får de hjelp av en politimann med å hente ut radioen. En veivals kjører imidlertid over både radioen og bilen til Helan og Halvan. Fru Kennedy kommer hjem samtidig og forteller at hun akkurat har betalt avdragene på radioen.
Il Lombardia
Il Lombardia er et italiensk sykkelritt, basert i regionen Lombardia. Det er et av de fem monumentene i sykkelsporten, og har tradisjonelt vært det siste store klassikerrittet på den europeiske sykkelkalenderen. I 2012 ble rittet flyttet til slutten av september og markerer ikke lenger slutten på sykkelsesongen.
Heinrich Christian Boie
Heinrich Christian Boie (født 19. juli 1744 i Meldorf i hertugdømmet Holstein, død 3. mars 1806 i Meldorf i Holstein) var en tysk litterat.
Boie studerte jus i Jena, og kom senere til Göttingen. Der grunnla han sammen med F.W. Gotter Göttinger Musenalmanach. Dette var den første tyske musealmanakken og organ for det litterære selskapet «Hainbund», som Boie hadde vært med å stifte. I 1781 ble Boie utnevnt til landfogd i Meldorf, og levde der til sin død.
Liste over flaggbærere for Norge under OL
Dette er en liste over flaggbærere som har representert Norge under OL.
Heinrich Christian Boie
Heinrich Christian Boie utgav kun en liten samling med dikt, men han har hatt betydning som utgiver av det verdifulle tidsskriftet Deutsches Museum (1776–91). Hans brevveksling er viktig for den som vil studere tysk litteratur i denne perioden.
Toronto internasjonale filmfestival
Toronto internasjonale filmfestival (Toronto International Film Festival, ofte forkortet: TIFF) er en kanadisk filmfestival som blir avholdt hvert år i september i Toronto, Canada. Festivalen ble grunnlagt i 1976.
Osterøybrua
Osterøybrua er en broforbindelse på fylkesvei 566 (tidligere riksvei 566) som knytter Kvisti på Osterøya med Herlandsneset på fastlandet øst for Arna i Bergen i Hordaland. Osterøybrua er en hengebro med et hovedspenn 595 meter og samlet lengde 1065 meter, og var ved åpningen den tredje lengste hengebroen i Norge. Tårnene rager 121,5 meter over Sørfjorden, mens seilingshøyden er 53 meter og broen har totalt åtte spenn. Broen sto ferdig 3. oktober 1997 og kostet cirka 308 millioner kroner å bygge, hvorav en god del ble bompengefinasiert. Fra 15. juni 2015 ble innkrevingen av bompenger avsluttet.
Meiji-helligdommen
Meiji-helligdommen (Meiji Jingu, 明治神宮) ligger i Tokyo i Japan, nær Harajuku-stasjonen, og er den shintohelligdom som er viet til «Meiji-keiseren» Mutsuhitos og hans ektefelle keiserinne Shokens sjeler. Keiser Meiji døde i 1912 og keiserinne Shoken i 1914. Tempelet ble bygget snart etter. Deres sjeler ble skrinlagt der den 1. november 1920. Den opprinnelige tempelbygningen ble ødelagt under annen verdenskrig. Den nåværende helligdommen ble ferdig i oktober 1958.
The Retreat Building
The Retreat Building er en av de tre offisielle presidentresidensene til Indias president. Den ligger i Chharabra ved Shimla. Residensen ligger 10 km fra Shimla og 305 meter høyere enn toppen av Shimlaåsen.
Osterøybrua
Broåpningen fant sted omkring 28 år etter at de første planene om et ferjefritt fastlandssamband mellom Osterøy og fastlandet (Bergen) ble foreslått. Den ble offisielt åpnet for trafikk av samferdselsminister Sissel Rønbeck.
The Retreat Building
Den andre presidentresidensen er Rashtrapati Nilayam i Hyderabad.
Osterøybrua
På landsiden er broen forbundet med E16 i et plandelt kryss, mens veien på Osterøysiden går inn i Tirsåstunnelen, bygget som en del av Osterøyforbindelsen og ferdigstilt ett år etter selve broen. Videre mot kommunesenteret, Lonevåg, ble Borgatunnelen ferdigstilt i 2011, som gjør at en biltur fra Bergen sentrum til Lonevåg tar rundt 40 minutter.
Toronto internasjonale filmfestival
Festivalen begynner torsdag kveld etter arbeidernes kampdag (den første mandagen i september, i Canada) og varer i 10 dager. Mellom 300 og 400 filmer blir vist på tilsammen 32 lerreter i Toronto sentrum. Antall besøkende på TIFF er i overkant av 300 000 mennesker hvert år, fra både publikum og filmindustrien.
The Retreat Building
Historie
The Retreat Building ble bygget i 1850 og var en del av eiendommen til visekongen av India. Denne bygningen ble overtatt fra visekongen i 1895.
Toronto internasjonale filmfestival
People's Choice Award
Hvert år utdeles publikumsprisen (People's Choice Award), som er stemt fram av publikum blant årets beste filmer.
The Retreat Building
Design
Arkitekturen og de pittoreske omgivelsene til bygningen gjør det til en stor turistattraksjon i Shimla. Den enestående egenskapen ved denne bygningen er at det er en ren trekonstruksjon med dajji veggstruktur. The Retreat Building har et areal på 987,4 kvadratmeter.
Mack-kjelleren
Mack-kjelleren var et utested i Tromsø i noen år rundt år 2000. Stedet hadde også en scene som var mye brukt til teaterforestillinger, internasjonalt seminar (SEMUT) og konserter.
Langt mer legendarisk var imidlertid Prelaten, som hadde et 20 år langt liv etter oppstarten på 70-tallet. Dette stedet var blant de første i Tromsøs berømte uteliv, og her ble verdensrevolusjonen planlagt, hovedfagsoppgaver svant hen til intet og mye tid ble tilbragt i kø for å i det hele tatt komme inn. Stedet samlet både studentene og foreleserne deres, og var også et kjent konsertsted. Dekoren var inspirert av Petter Dass, og de hvitmalte veggene var forsynt med sitater fra Nordlands Trompet.
Osterøybrua
Vindproblemer
Et særpreg med Osterøybrua i den første tiden etter åpningen var at den gynget, og broen skremte opp både lokalbefolkning, veimyndigheter og lokalpolitikere i Bergen. Broens vedvarende og kraftige gynging ble et problem og vakte også oppsikt. Broen er bygget for å tåle vind opptil sterk storm. Broen gynget mest da vinden var rundt 10 m/s (liten bris). Etter en tid ble det satt opp spoilere på undersiden av vegbanen på broa og gyngingen avtok. Spoilerne gjør at det ikke blir et jevnt ensartet vindpress på brua. Samme løsning ble siden også valgt på «Trekantsambandet» der broene også gynget i vinden.
Mack-kjelleren
I dag holder restauranten Sjøgata 12 til i lokalene, en restaurant som spesialiserer seg på klippfisk.
Osterøybrua
Bompengefinansiering
Broen er delvis finansiert ved bompenger som ble innkrevd i bomstasjonen på Osterøysiden av sambandet. Fra broåpningen i 1997 var det manuell innkreving av bompenger for kjøretøy og passasjerer. Fra tidlig i 2005 ble det innført elektronisk bompengebetaling, Autopass, og siden det da ble gratis for passasjerer, ble takstene justert noe for å kompensere for innteksttapet på ca 20%. Takstene ble etter dette 62 kr for personbiler og 206 kr for større biler. I løpet av innkrevingsperioden på knappe 18 år er det betalt drøye 400 millioner i bompenger.
Opprinnelig var det antatt at av innkrevingsperioden skulle pågå i ca 14,5 år, men i 2006 ble det vedtatt delvis bompengefinansiering av ny Rv567 på strekningen Hauge-Lonevåg, dvs. Borgatunnelen. Kostnaden for den omkring 3,3 km lange veiparsellen var anslått til 145 mill., og innkrevingsperioden ble følgelig utvidet til å vare i over 17 år. Det stort sett var veifarende som traffikerte broen og den foreslåtte tunnelen, ble ikke dette en kontroversielt.
Trafikkutvikling
Trafikken over Osterøybrua har økt mer enn den generelle trafikkøkningen i samfunnet. Årsdøgntrafikken (ÅDT) var i 2014 på 3 225 kjøretøy mot 1627 i år 2000. Etter at «Hannisdalslinja» (tilførselsvei) ble åpnet, har det blitt en jevn økning i trafikken over broen. Døgntrafikken før bro-åpningen i 1997 var på 1050 biler over ferjesambandet Valestrandsfossen-Breistein og 560 biler over sambandet Haus-Garnes.
Det er ventet at trafikkutviklingen vil øke etter at bropasseringen ble gratis i juni 2015, og lokalt er det uttrykt bekymring for økonomien til fergesambandet Breistein-Valestrand, dersom en større del av biltrafikken over til fastlandet går over broen.
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2000.
Rorbua
1. juni 1971 overtok SAS Catering driften av Central Hotell i Tromsø og omdøpte det til SAS Royal Hotel. I 1972 åpnet Rorbua pub i trebygningen hvor resepsjonen til Central Hotel tidligere lå. Trebygningen ble revet i april 1973 og hotellet drevet med redusert kapasitet inntil 3. byggetrinn ble tatt i bruk 2. juni 1974.
I juni 1974 gjenåpnet Rorbua pub i kjelleretasjen i SAS-hotellet. Puben fikk 80 sitteplasser, var innredet i røff bindingsverksstil og lå ved siden av «Jonas» pizzakjeller og diskotek. I 1984 ble puben regnet som en av Norges best besøkte puber.
NRK-programmet Du skal høre mye ble spillt inn i Robua og brakte puben direkte inn i norske stuer fra 1987 til 2003.
I 2011 ble både Rorbua og Yonas pizzeria flyttet til bryggene. Rorbua ble flyttet til Holmboebrygga og Yonas ved siden av i Nordkalottens hus. De nye lokalene doblet publikumsarealet, var over to etasjer og fikk muligheter til å etablere uteservering foran og i bakgården. Det ble også planlagt utekonserter. En del av inventaret fra den gamle Rorbua ble med til de nye lokalene.
Posten flyttet i 2012 inn i de gamle lokalene til Rorbua pub i SAS-hotellet.
301 Bavaria
301 Bavaria er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Liberatrix. Den ble oppdaga den 16. november 1890 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Bavaria er latin for Bayern.
Santo & Johnny
Gruppen bestod av brødrene Santo og Johnny Farina. De er aller mest kjent for sine instrumentale slager «Sleep Walk», som ble en regional hit og til slutt nådde opp til 1.-plass på nesten samtlige musikk-lister da den ble lansert på nasjonalt nivå i USA.
I dag er Santo semi-pensjonert, men Johnny drar fremdeles på turneer og poster nytt materiale med sitt eget band. Johnny er også president i organisasjonen Aniraf Inc., et internasjonalt plateselskap med hovedkontor i New York.
Santo og Johnny Farina ble født i Brooklyn, New York. Santo ble født den 24. oktober 1937 og Johnny den 30. april 1941. Deres far var innkalt til den amerikanske hæren mens de fremdeles var barn og han var hovedsakelig stasjonert i Oklahoma. Etter å ha hørt en gitar-solo på radioen, skrev faren til sin kone hjemme i Brooklyn: «Jeg vil at guttene til å lære å spille dette instrumentet".
Etter hjemkomsten fra andre verdenskrig, fant guttenes far en musikklærer som ga guttene leksjoner i hvordan man spilte gitar. Da Johnny hadde nådd alderen tolv, begynte han å spille akkompagnement til Santo på en standard el-gitar. Brødrene dannet snart deres egen duo og ble ganske populære på skolen, til slutt begynte de med opptredener på forskjellige arrangementer i mange av New Yorks bydeler. De spilte inn en demo som de distribuert til lokale plateselskaper i New York.
Sleep Walk
Med sangene «Deep Sleep» og «Sleep Walk» toppet duoen de amerikanske listene for første gang i august 1959. Brødrene trakk til seg oppmerksomheten til ett musikk-forlag og signerte en låtskriver kontrakt med det kanadisk-amerikanske selskapet Records.
Etter å ha turnert rundt om i Europa, Mexico og Australia signerte Santo & Johnny en kontrakt med et italiensk plateselskap og de fikk flere hits i Europa, inkludert «Love Story», og «Maria Elena». I 1964 ga de ut et album kalt And I Love Her, som ble nummer én i Mexico og holdt denne plassen i 21 uker i strekk. De ble listet opp som en del av den italienske Music Hall of Fame.
Rivera (departement)
Rivera (på spansk og portugisisk: Departamento de Rivera) er et departement nord i Uruguay. Nabodepartementer er Artigas, Cerro Largo, Salto og Tacuarembó. Departementet hadde 103 493 innbyggere ved folketellingen i 2011 og dekker et areal på 9 370 km². Departementet ble opprettet i 1884. Hovedstaden heter Rivera.
HKB 27./975 Melland-Ost
Kystfortet ble bygd over et stort område, og er i dag et godt besøkt friluftsområde.
Regierungsbezirk Posen
Regierungsbezirk Posen var en Regierungsbezirk som eksisterte fra 1815 til 1919 innenfor den prøyssiske provinsen Posen. Forvaltningsenhetens geografiske område befinner seg idag i Storpolske voivodskap i Polen.
Rivera (departement)
Navn
Rivera er oppkalt etter Uruguays første president, José Fructuoso Rivera.
Naturgeografi
Rivera ligger nord i Uruguay. Departementet grenser til Cerro Largo i sør, mot Brasil i nord og øst, og mot Salto og Tacuarembó i vest. Den nordlige delen av departementet er fjellområder med elver og innsjøer. Rivera, hovedstaden, ligger i denne regionen og er det økonomiske senteret i departementet.
Asylmottak
Statlig mottak for asylsøkere, oftest bare kalt asylmottak, er et frivillig botilbud til asylsøkere som kommer til Norge, det vil si til utenlandske personer som selv ber om beskyttelse som flyktning. For de som har fått oppholdstillatelse og skal bosette seg i en kommune, begynner integreringen til det norske samfunnet mens de oppholder seg i asylmottaket. Ellers er det aktivitetstilbud til alle beboere. Noen asylsøkere finner seg andre bosteder på egen hånd, etter å ha sagt ifra til politiet, men majoriteten bor i mottak. Noen av beboerne i mottakene har fått endelig avslag og skal returnere.
Rivera (departement)
Kommuner
Rivera har tre kommuner (municipios): Minas de Corrales, Tranqueras og Vichadero.
Asylmottak
Transittmottak (transitt betyr gjennomreise) er mottak hvor nyankomne som ønsker asyl, bor mens de venter på å bli intervjuet av UDI. Derfra går veien videre til det ordinære mottakssystemet. Både transitt- og det ordinære mottakssystemet har separate mottak for mindreårige og voksne.
Staten har ansvaret for å opprette og betale for asylmottakene. Organisering og drift av disse og resten av mottaksapparatet er lagt til Utlendingsdirektoratet (UDI). Det er i dag til sammen 20 ordinære asylmottak og mottak for enslige mindreårige i Norge. I tillegg kommer et fåtall transittmottak (både ordinære og for enslige mindreårige) og ett ankomstsenter som er lokalisert i Råde i Østfold.
Rivera (departement)
Regjering
Guvernøren (spansk: intendente) i Rivera er Marne Osorio (Partido Colorado).
Zaprešić
Zaprešić er en by i Zagreb fylke i Kroatia. Per 2006 var innbyggertallet estimert til 26,741 i selve byene og over 51,000 for de syv kommunene som utgjør storbyområdet. Zaprešić er den tredje største og tettest befolkede området i fylket. Byen ligger nordvest for den kroatiske hovedstaden Zagreb og nær grensa til Slovenia. Byen er sentrert på slettene nord for Sava, grenser til Medvednicafjellene i øst og til Marija Gorica-fjellene i vest.
Historie
Området der Zaprešić idag ligger har vært bebodd siden førhistorisk tid. Arkeologiske funn i form av steinøkser fra yngre steinalder er blitt funnet i nærliggende Brdovec, kobberøkser fra kobberalderen i Marija Gorica og spor etter Hallstattkulturen i Sveti Križ. I romertiden passerte hovedveien mellom Emona (dagens Ljubljana) til Siscia (dagens Sisak) gjennom området. Zaprešić nevnes imidlertid først i 1094, i samband med grunnleggelsen av bispedømmet Zagreb, da den kroatisk-ungarske kong Ladislaus I forlente området vest og øst for Medvednica til sin rådgiver Ača for å beskytte det nye bispedømmet. På 1400- og 1500-tallet da osmanerne avanserte sørfra, ankom mange flyktinger fra Lika til byen. Det kroatiske og slovenske bondeopprøret i 1573 slo hardt mot byen og en av opprørslederne, Ilija Gregorić, kom fra nærliggende Marija Gorica.
Carl Johans gate (Trondheim)
Carl Johans gate (3–14) en gate i bydelen Midtbyen i Trondheim sentrum som strekker seg fra Nordre gate til Søndre gate. Gata ble anlagt i 1818 etter bybrannen, og strakte seg fra Nordre gate til Gjelvangveita før den etter bybrannen i 1841 ble anlagt videre til Søndre gate. Carl Johans gate er oppkalt etter kong Karl III Johan, som ble kronet til konge av Norge i Nidarosdomen i 1818. Gaten er i dag preget av ulik næringslivsvirksomhet.
Le Grand-Bornand
Le Grand-Bornand er en kommune i departementet Haute-Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike.
Kommunen er et skisted og har navnet sitt fra elva som renner gjennom den. Innbyggerne kalles for Bornandins.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Le Grand-Bornand
Grand Prix Cycliste de Québec 2011
Grand Prix Cycliste de Québec 2011 var den 2. utgaven av Grand Prix Cycliste de Québec: Rittet gikk 9. september med 16 runder på en 12,6 km lang løype, totalt 201,6 km.
I tillegg til de 18 ProTeam ble Cofidis, Europcar, FDJ og SpiderTech-C10 invitert til å delta.
302 Clarissa
302 Clarissa er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 14. november 1890 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Takamatsu
Takamatsu (高松市; Takamatsu-shi) er hovedstad i prefekturet Kagawa på øya Shikoku i Japan. Den ligger på nordsiden av Shikoku og vender mot Honshu.
Per 1. mars 2006 hadde byen et beregnet folketall på 426 514. Dette er en kraftig vekst som skyldes grenseendring høsten før med sammenslåing med de omliggende byene Shionoe, Mure, Aji, Kagawa, Konan og Kokubunji.
Byen ble grunnlagt som by i 1890, men har røtter som bosetning mye lenger tilbake.
Beau Hunks
Beau Hunks er en amerikansk komedie fra 1931, regissert av James W. Horne og produsert av Hal Roach Studios. Helan og Halvan verver seg til Fremmedlegionen etter at Helan blir dumpet av kjæresten Jeanie-Weenie. Vel fremme oppdager de at mange av de andre soldatene har kjærlighetssorg over samme kvinne. Manus er skrevet av H.M. Walker.
Handling
Helan (Oliver Hardy) er lykkelig forelsket i kjæresten Jeanie-Weenie (Jean Harlow), som han planlegger å gifte seg med. Hun sender ham imidlertid et brev der hun avslutter forholdet. I et forsøk på å glemme henne, verver Helan seg til Fremmedlegionen sammen med kameraten Halvan (Stan Laurel). Vel fremme oppdager de at mange av de andre soldatene også har kjærlighetssorg over Jeanie-Weenie. Halvan bestemmer seg da for at hun ikke er verdt det og ønsker å reise hjem igjen. Han og Halvan får avslag og må starte rekruttreningen. Mens de fortsatt er under trening blir Fort Arid angrepet av en gjeng banditter fra en lokal stamme. Soldatene blir beordret til å forsvare fortet. Helan og Halvan kommer bort fra de andre under en sandstorm og de to blir de første som kommer frem til fortet. Til tross for litt kløning, blir det likevel Helan og Halvan som klarer å beseire bandittene. Etterpå finner de ut at også lederen for bandittene (James W. Horne) er en av Jeanie-Weenies tidligere erobringer.
Tokugawa Yoshinobu
Tokugawa Yoshinobu (japansk: 徳川慶喜, født 28. oktober 1837 i Edo i Japan, død 22. november 1913 i Tokyo) var den siste japanske shogun (1866–67). Han fratrådte i 1867 etter påtrykk fra reformistene som arbeidet for å gjeninnsette keiseren som reell leder av Japan og etterstrebet en rekke andre reformer.
Bakgrunn
Han ble født som syvende sønn av Tokugawa Nariaki, som var den 9. daimyō av Mito (nå prefekturet Ibaraki). Han ble som barn adoptert av en Gosankyō av Hitotsubashi-linjen av Tokugawa-familien. Denne var i 1847 blitt til familieoverhode og hadde gjort seg bemerket som en dyktig administrator.
Da shōgunatet i 1858 falt i hendene til Tokugawa Iemochi og hans mektigste rådgiver Ii Naosuke, ble han arrestert sammen med sin far, satt i husarrest og for en kortere tid politisk nøytralisert, ettersom han hadde kommet til kort i kampen om shōgun-embedet, selv om han var blitt aktivt støttet av Hotta Masayoshi og fra reformfløyens Kōmei-Tennō. Reformforkjemperne hadde håpet at han ville ha fortsatt med fornyelser i Mito-skolens ånd. Blant hans støttespillere var også den innflytelsesrike daimyōen av Satsuma, Shimazu Nariakira. Under disse urolige tider ble han nødsaget å nedlegge sin status som familieoverhode. I 1860 ble han atter familieoverhode, etter at hans hovedmotstander Ii var blitt myrdet.
Shogun
I 1866 etterfulgte han den da avdøde Tokugawa Iemochi som shōgun. Han forsøkte å få gjennomslag for langsomme moderniseringer, som han utformet i samarbeid med den franske diplomat Léon Roches, men oppnådde ikke særlig oppslutning om prosjektet. Han gikk til slutt av som shogun den 9. november 1867 under trykk fra de mer utålmodige reformforkjempere, som i stede for å videreføre Shōgunatet (Bakufu) foretok en nominell restaurasjon av keiserherrskapet med samtidig modernisering. Han fratrådte imidlertid bare fra selve embedet, men beholdt sin faktiske makt.
Dan dro deretter fra Kyōto til Ōsaka, men måtte oppleve hvordan innflytelsesrike daimyō ved Tennō-hoffet gikk inn for å ha frata ham all makt og pantsette hans eiendom. Han protesterte formelt mot disse tiltakene. Tennōen erklærte så at han selv var i besittelse av sine gamle herrskapsrettigheter.