cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geert Wilders
Forhold til islam
Når det gjelder den økende muslimske befolkningen i Nederland, har Wilders sagt i 2007: «''Ta en spasertur nedover gaten og se hvordan dette går. Du føler at du ikke lenger bor i ditt eget land. Der er en kamp som pågår, og vi må beskytte oss. Før du vet om det, vil det være flere moskeer enn kirker!''» Senere foreslo han at muslimer burde «rive ut halvparten av Koranen hvis de ønsket å bli i Nederland», fordi den inneholdt «forferdelige ting» og at Muhammed ville «i disse dager bli jaktet ned som en terrorist». Disse uttalelsene skapte sterke reaksjoner i muslimske land som Tunisia, Marokko og Saudi-Arabia.
15. august 2007, fortalte en talsmann fra de nederlandske påtalemyndighetene at «dusinvis med anmeldelser» hadde blitt levert, og at de alle ble vurdert.
På grunn av sitt forhold til islam, uttalte rapperen Appa at han ikke ville brydd seg hvis Wilders ble skutt i hodet. Wilders anklaget ham så for dødstrusler, noe Appa benektet, og sa at han rett og slett ikke ville bry seg, og anklaget i tur Wilders for å komme med dødstrusler overfor muslimer. Wilders mottok også en rekke andre draps- og voldstrusler i etterkant av sine Koran-kommentarer.
Shit City (album)
Shit City er et musikkalbum med Shit City, utgitt i 2009.
Geert Wilders
Film om Koranen
Geert Wilders planla å slippe en film om Koranen i løpet av 2008. Under en pressekonferanse i november 2007, sa Wilders: «Filmen vil vise at Koranen er inspirasjon for intoleranse, mord og terror». Det var på det tidspunktet uklart hvem som ville sende filmen, men Wilders ville sette en kopi på internett.
De nederlandske myndighetene forsøkte i lang tid å overtale Wilders om å la være å sende filmen i frykt for reaksjonene. Den syriske mullaen Ahmad Badr al-Din Hassoun uttalte bl.a at hvis Wilders ødelegger en Koran i sin film, vil det være som en krigserklæring. Filmen fikk navnet «Fitna» og ble først publisert i mars 2008. Den iranske justisministeren skrev brev til sin nederlandske motpart i februar 2008 og ba om at filmen måtte bli forbudt, da «ytringsfrihet ikke måtte bli brukt som et skalkeskjul for å angripe moral og religiøse verdier». Nederlands utenriksminister Maxime Verhagen ba i februar samme år om at Wilders ikke offentliggjorde filmen da den «kunne sette nederlendere i fare over hele verden og skade Nederlands forretningsinteresser i muslimske land». Nederlandske myndigheter hevet 6. mars samme år terrorberedskapen i landet til «betydelig», som en følge av den påventede premieren av filmen.
27. mars la Wilders sin omstridte og islamkritiske film «Fitna» ut på internett, trass i at en nederlandsk rett skulle vurdere hvorvidt filmen var lovlig. Filmen ble lagt ut på det britiske nettstedet LiveLeak.com, da ingen nederlandske tv-kanaler ville vise filmen. LiveLeak.com valgte dagen etter å fjerne filmen, grunnet alvorlige trusler mot egne ansatte i nettstedet.
Reaksjonen på filmen var sterke fra mange parter. FNs generalsekretær Ban Ki-moon fordømte filmen på det sterkeste og kalte den for «støtende anti-islamsk», mens flere muslimske land som Pakistan, Indonesia, Iran og Bangladesh protesterte sterkt mot filmen. Den danske tegneren Kurt Westergaard, som stod bak en av de mest kjente Muhammed-karikaturene varslet at han ville saksøke folkene bak filmen, da den hadde benyttet seg av hans tegninger uten tillatelse. Nederlandske selskaper varslet også at de vurderte å saksøke Wilders etter at de risikerte boikott som følge av den anti-islamske filmen.
Erling Bjørnson
Det var betydelig forskjell mellom Bjørnson-sønnene i hvordan de forholdt seg til nazismen. De var delvis oppvokst i Tyskland, men mens Erling var aktiv og agiterte for nazismen, var Einar passiv. Den eldste av brødrene, teatermannen Bjørn, var motstander av nazismen, og gift med jødiske Eileen Cohn.
Liv og arbeid
Erling Bjørnson var yngste sønn av dikteren Bjørnstjerne Bjørnson (1832–1910) og Karoline Bjørnson (1835–1934). Han vokste opp i Gausdal, der faren i 1874 hadde kjøpt gården Aulestad. Karoline og Bjørnstjerne Bjørnson fikk seks barn: Bjørn Bjørnson (1859–1942), Einar Bjørnson (1864–1942), Erling Bjørnson (1868–1959), Bergliot Bjørnson (1869–1953), Dagny Bjørnson (1871–1872) og Dagny Bjørnson (1876–1974). Bjørnson hadde to døtre ved navn Dagny, den første døde ett år gammel, og den neste ble født 1876.
I 1887/88 tok Erling Bjørnson jordbruksutdanning ved Jønsberg landbruksskole i Romedal, og to år seinere, 4. april 1890, tok han over gårdsdriften på Aulestad. I sin brukstid forbedret han gården kraftig, bygde nye hus og fordoblet det dyrkede arealet. Faren måtte imidlertid ta gården tilbake i 1901 da sønnen ikke maktet å drive den.
Erling Bjørnson ble i 1890 gift med Anna Thora Vestad (1869–1955) fra Ringebu, født på gården Bjølstad i Heidal. Anna Thora var datter av John Mæhlum og Anne Bjølstad, født Holen, og vokste opp på nedre Vestad i Ringebu. Erling og Anna Thora fikk fire barn, men ble skilt i 1898. Erling ble senere gift med Tekla Jensen (1869–1948, født i Danmark) og fikk en sønn, Harald.
Politiker
Bjørnson var politisk aktiv i hjembygda, og satt fra 1925 til 1931 som medlem av herredsstyret i Østre Gausdal. Også på 1890-tallet skal han ha vært herredsstyremedlem, dessuten var han en periode formann i fattigstyret. Innenfor bondebevegelsen hadde Bjørnson mange tillitsverv; han var landsstyremedlem i Bondelaget og formann i kretslaget i Søndre Gudbrandsdalen. Han skreiv også mange artikler om landbruksspørsmål i avisene.
Fra 1934 til okkupasjonen var Bjørnson Bondeparti-representant for Oppland på Stortinget, etter at han fra 1931 hadde vært suppleant. I perioden 1934-36 var han medlem av Justiskomiteen, 1937-40 i Finans- og tollkomiteen. Trass i til dels ulike politiske sympatier var han en god venn av Arbeiderdemokratenes stortingsmann Alf Mjøen fra Gjøvik. I 1931 var begge blant gjestene i rasehygienikeren Jon Alfred Mjøens jubileumsfest for Vinderen Laboratorium. Fem år seinere samarbeidet Bjørnson og Alf Mjøen også politisk, da de foreslo den tyske rasebiologen Alfred Ploetz som kandidat til Nobels fredspris, sannsynligvis med Jon Alfred Mjøen som aktiv bakmann. I mai 1934 var Bjørnson saksordfører for steriliseringsloven som Stortinget vedtok mot én stemme (Gjert E. Bondes stemme), en lov som åpnet for tvangssteriliseringer.
Andre verdenskrig
Under krigen ble Bjørnson et svært aktivt medlem av NS. Bjørnson-brødrene hadde bodd deler av oppveksten i Tyskland, men de hadde svært ulikt syn på Hitler og nasjonalsosialismen. Broren Bjørn var jødisk gift, og holdt appeller mot nazismen, mens den nest yngste, Einar Bjørnson, var passivt medlem i NS. Erlings datter, Aslaug Bjørnson, ble i 1947 idømt seks måneders fengsel for å ha vært kretsleder for Nasjonal Samlings Kvinneorganisasjon (NSK) i Sør-Gudbrandsdal og deretter redaksjonssekretær i NSK-organet Heim og Ætt sammen med Olga Bjoner. Aslaug slapp å sone på grunn av dårlige nerver. Av hennes fire barn var datteren Bergljot Bjørnson Braadland aktiv i NS og angiver som lot statspolitiet vite at en av beboerne på pensjonatet som hun og moren bodde på, lyttet til BBC. Samlet bidro dette til å skape et inntrykk av at hele Bjørnson-familien støttet NS, spesielt fordi Erling var en mye brukt agitator, ikke minst i radio. I 1944 skreiv han en artikkel i Ragnarok, der han postulerte at faren ville ha vært NS-mann om han hadde levd.
Erling Bjørnson ble i 1946 dømt til ti års fengsel, men sonet svært lite av dette, begrunnet med hans sviktende helse. Bjørnson ble gravlagt på Follebu kirkegård.
Antonio d’Almeida
Antonio d'Almeida eller Almeyda 麥安東 Mai Andong (født 1557 i Trancoso ved Viseu i Portugal, død 17. oktober 1591 i Shiuchow i Guangdong i Kina) var en portugisisk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han virket for det meste i Shiuchow, på en av de fem misjonsstasjoner som pater Matteo Ricci opprettet i Kina.
Pater d'Almeida reiste ut fra Lisboa på skuten Relíquias den 10. april 1584, ble presteviet 25. mars 1585 i Goa i India, og ankom Macao den 8. oktober 1585. Han gjennomgikk den grundige men strevsomme prosess å lære deg kinesisk, noe han sammenlignet med å bli som et kinesisk barn, i behov av å lære seg alt. Han dro inn til Kanton i oktober samme år. Han havnet etter noen andre posteringer i Shiuchow.
Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Ming-Kina helsemessig. Særlig på landet og i utkantstrøkene var de sanitære forhold dårlige; utilstrekkelige midler og dermed mangel på medisiner og feilernæring skapte problemer. Mange vestlige misjonærer ble tidlig syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater d'Almeida som bare ble 35 år.
Tessaropa
Tessaropa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små (oftest mindre enn 10 millimeter), spinkle, gule til svarte trebukker. Antennene er betydelig lengre enn kroppen, i alle fall hos hannene. Pronotum er lengre enn bredt, tønneformet og noe smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er mer eller mindre forkortede med avrundet spiss, og dekker sjelden hele bakkroppen.
Systematisk inndeling
Disse slektene blir ofte plassert i Xystrocerini.
At the End of a Perfect Day
At the End of a Perfect Day er det tredje studioalbumet til den irske sangeren og låtskriveren Chris de Burgh. Albumet ble utgitt i 1977.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Chris de Burgh.
Fylkesvei 4660
Før 2010 hadde veien betegnelsen Fv511. Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 530.
CNN Center
CNN Center er en bygning i Atlanta i USA som siden 1987 har vært mediekonsernet CNNs hovedkontor. Bygningen ligger ved Centennial Olympic Park og huser kontorer og studioer for CNN og morselskapet Turner Broadcasting System.
Liste over kulturminner i Lesja
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Maonan
Maonan kan vise til:
Rongcheng
Med Rongcheng kan menes:
Kommunistische Partei Deutschlands (andre betydninger)
Kommunistische Partei Deutschlands kan vise til:
Blisterhaugvegen
Blisterhaugvegen (9–17) er en blindvei på Saupstad sør for Trondheim sentrum. Den har tilførsel fra Saupstadringen i nord og strekker seg rett sørover før den ender i flere parkeringsplasser og en parkeringskjeller for ulike lokaliteter langs denne strekningen.
Anna Wahlenberg
Anna Maria Lovisa Wahlenberg(-Kjerrman), (født 23. mai 1858 i Stockholm, død 29. november 1933 i Stockholm), var en svensk forfatter og dramatiker som også skrev under psevdonymet Rien.
Blisterhaugvegen
Veien fungerer som adkomstveg for både skoler og idrettsanlegg som ligger vest og øst for Blisterhaugvegen. Den er også adkomstveg for flere lavblokker tilhørende Ringvegen borettslag mot øst, men disse har adresse Saupstadringen.
Anna Wahlenberg
Liv og virke
Wahlenberg var i 1870–1873 elev ved Pauliska flickskolan og i 1873–1875 ved Wallinska skolan. Hun ble opplært i husstell, et emne som også ble et gjennomgangstema i hennes litteratur. Hun kritiserte ofte kvinnenes manglende utdannings- og forsørgningsmuligheter og at kvinnen var økonomisk avhengig av mannen.
Wahlenberg debuterte som forfatter i 1882 under psevdonym med novellesamlingen Teckningar i sanden. Hun gjorde seg siden kjent som avisdebattant, parallelt som hun skrev en rekke skuespill. Hun debuterte i 1890 som dramatiker på Södra teatern med den treakters komedien På vakt. Dette innledet en variert dramatisk produksjon som rommet blant annet eventyrspill og komedier, og skuespill for både amatørteater og profesjonelle oppsetninger. Syv av hennes skuespill ble oppført på Kungliga Dramatiska Teatern i perioden 1888–1907. Dette gjorde henne til en av de mest spilte dramatikerne i Dramatens «associationstid».
Blisterhaugvegen
Veien fikk sitt navn i 1970 og er oppkalt etter Blisterhaugen, som ligger vest for veien på en høyde mellom Søbstad helsehus, biblioteket på Saupstad og gamle Heimdal vgs. Navnet kommer enten av haugen hvor man plystrer, eller haugen hvor vinden lager plystrelyd.
Qeqertarsuaq (Qeqertarsuaq)
Qeqertarsuaq (dansk: Godhavn) er en havn og by på øya Qeqertarsuaq (dansk: Disko), på Vestgrønland. Den ligger i Qeqertarsuaq kommune og har ca. 1 000 innbyggere.
Anna Wahlenberg
Liv og virke
Wahlenberg ble også kjent som eventyrforteller, og hennes første samling, Bengts sagor om kungar och tomtar och troll och prinsessor, ble utgitt i 1895. Året etter ble det utgitt en første samling av Wahlenbergs bearbeidede fortellinger fra Tusen och en natt. Wahlenbergs sterke politiske engasjement kom også til uttrykk gjennom hennes eventyrfortellinger, der hun skildret de tradisjonelle eventyrmiljøene sammen med hverdagslige hendelser og problemer. Hun var også bidragsyter i det norske feministiske tidsskriftet ''Nylænde.
Anna Wahlenberg er gravlagt på Norra begravningsplatsen utenfor Stockholm.
Qeqertarsuaq (Qeqertarsuaq)
I 1992 ble den gamle «Landfogdboligen» i byen gjort om til museum. Dette museet heter Qeqertarsuup Katersugaasivia. Huset er bygd på 1840-tallet, men framstår den dag i dag slik det gjorde etter ombyggingen i 1855.
Byens folkeskole heter Qeqertarsuup Atuarfia, og har ca. 200 elever fra 1. til 11. klassetrinn.
Y Gododdin
Y Gododdin (uttales //) er et middelalderdikt som består av en rekke elegier (klagedikt) til mennene fra det britonske kongedømmet Gododdin og deres allierte som, i henhold til konvensjonell fortolkning, døde i kamp mot anglere fra kongedømmene Deira og Bernicia på et sted kalt Catraeth.
Toppveien (Ringerike)
Toppveien (9-15, 2-26 ) er en vei i Haugsbygd i Ringerike.
Y Gododdin
Bakgrunn for diktet
Det er generell enighet blant forskere at slaget som diktet minnes ville ha skjedd en gang rundt år 600 (skjønt datoen diskuteres fortsatt). Noen forskere har kommet fram til at diktet ble komponert i sørlige Skottland kort tid etter slaget, men andre mener at det har sin opprinnelse i Wales på 800- eller 900-tallet. Om det er fra 800-tallet er det ett av de tidligste dikt som er skrevet i en form av walisisk og det eldste bevarte dikt fra Skottland. Diktet er tradisjonelt tilskrevet skalden Aneirin og ble bevart i et manuskript kalt Boken til Aneirin som i dag er i et bibliotek i Cardiff.
Toppveien (Ringerike)
Veien er en sidevei til Øvre Klekkenvei, og går østover i retning Færden gård. Veien består av eneboliger og en barnehage, og Haug gård ligger i Toppveien 2. Den ligger cirka 218 meter over havet.
Y Gododdin
Bakgrunn for diktet
Diktet er kjent fra et manuskript som er datert fra andre halvpart av 1200-tallet, delvis skrevet i mellomwalisisk rent ortografisk og delvis i gammelwalisisk. Om det er datert til slutten av 500-tallet vil det opprinnelig ha vært komponert i et kumbrisk språk, beslektet til gammelwalisisk språk, også kalt for «arkaisk ny-brytonisk». Manuskriptet inneholder flere vers som ikke har noen forbindelse med Gododdin og er derfor betraktet som innskudd. Et vers i Y Gododdin nevner kong Arthur, noe som har fått stor betydning ved å være den eldste kjent referanse til sagnhelten om det er riktig at verset kan dateres til slutten av 500-tallet eller tidlig på 600-tallet.
Manuskript
Det er kun et tidlig manuskript av Y Gododdin, antatt å dateres fra den andre halvparten av 1200-tallet; Boken til Aneirin. Det er i dag en akseptert oppfatning at dette manuskriptet er arbeidet til to skrivere, kjent som «Skriver A» og «Skriver B». Skriver A skrev ned 88 vers av diktet, deretter etterlot han en blank side før han skrev ned fire relaterte dikt kjent som Gorchanau. Denne skriver skrev ned sin tekst i en mellomwalisisk ortografi. Skriver B la til tekst senere, og hadde tilsynelatende tilgang til et tidligere manuskript ettersom den teksten som denne teksten er i gammelwalisisk ortografi. Skriver B skrev 35 vers, noen av disse var varianter av vers tidligere gitt av Skriver A mens andre var selvstendige. Det siste verset er ufullstendig og det er tre folioer, blad, som mangler fra slutten av manuskriptet, og således er noe materiale beviselig gått tapt.
Det er forskjeller innenfor materialet gitt av Skriver B. De første 23 versene av Bs materiale viser tegn på delvis modernisering av ortografien mens de gjenværende viser en mer bibeholdelse av gammewalisiske egenskaper. Dette kan være at Skriver B begynte med delvis modernisering av ortografien mens han kopierte versene, men gikk etter en tid trett av dette og skrev av den gjenværende versene slik de var i de eldre manuskriptet. Forskeren Isaac har foreslått at Skriver B benyttet to kilder, kalt B1 og B2. Om dette er korrekt vil det bety at Aneirins bok har sin opprinnelse i tre kilder.
Diktet
Versene som gjør diktet til hva det er er en rekke elegier eller klagesanger for krigere som falt i et slag mot en betydelig overlegen hær. Noen av versene refererer til hele hærskaren, andre samler seg om de enkelte helter. De forteller om hvordan kongen av Gododdin, Mynyddog Mwynfawr, samlet krigere fra flere britoniske kongedømmer og ga dem et storslått gilde for et helt år med festing og drikking av mjød i hans haller ved Din Eidyn før de dro på et hærtokt hvor bortimot de alle ble drept i kamp mot overlegne overmakt. I et vers er det sagt at det fienden besto av 100 000, i et annet at det var 180 for hver av Gododdins krigere.
Samlingen synes å ha blitt sammen fra minst to forskjellige versjoner: i henhold til noen vers var det 300 menn fra Gododdin, og kun en mann, Cynon fab Clytno, overlevde; i andre vers var det 363 krigere og tre som overlevde, i tillegg til poeten som øyensynlig ikke ville ha blitt telt som en av krigerne (norrøne skalder deltok derimot aktivt i slag, da gjerne så nær kongen som mulig for å være øyenvitner). Navnene på omtrent 80 av krigerne blir navngitt i diktet.
Aneirins bok begynner med introduksjonen ''Hwn yw e gododin. aneirin ae cant («Dette er gododdinene; Aneirin sang den»''). Det første verset kan være resitatorens prolog, komponert etter Aneirins død:
Det andre verset priser en individuell helt:
Et vers lovpriser hele hæren, eksempelvis nummer 13:
Mjød er nevnt i flere av versene, noen ganger med hentydningen til at det er forbundet til deres død. Det førte til at en del redaktører av versene på 1800-tallet trakk den slutning at krigerne gikk i kamp drukne. Imidlertid har Williams forklart at «mjød» her hadde en ovrført betydning og sto for alt krigerne mottok fra deres herre. Som motytelse var de forventet å «betale deres mjød» ved å være lojale til deres herre inntil døden. En tilsvarende sammenheng finnes i angelsaksisk poesi. Heltene som feires i diktet er ridende, og det er mange referanser til hester i diktet. Det er referanser til spyd, sverd og skjold, og til bruken av rustning (llurug, fra de latinske lorica). Det er flere referanser som indikerer at de var kristne, eller at dikteren var kristen, eksempelvis «botsøving» og «alter» mens fienden ble beskrevet som «hedninger». Flere av disse trekkene kan bli sett i vers 33:
D. Simon Evans har foreslått at de fleste, om enn ikke alle, referansene som peker mot kristendom er senere tillegg. Forskeren Short har kommentert at «Mange av verdiene i Gododdin er uttrykkelige hedenske. Når, for eksempel, vi leser at en kriger er i forfølgelse ... var nådeløs til hans blod dryppet... eller hører en mann priset for hans grusomhet, da vet vi at dette er en verden hvor kristne dyder om medlidenhet og nåde ikke ble høyt verdsatt».
Det blir gitt mange personnavn, men kun to finnes gjentatt og nedtegnet i andre kilder. En av krigerne var Cynon fab Clytno som Williams har identifisert med Cynon fab Clydno Eidin som er nevnt i eldre stamtavler. Det andre personnavnet som finnes i andre kilder er Arthur. Om omtalen av Arthur danner del av det opprinnelige diktet vil det være den eldste og tidligste referansen til Arthur som et mønster på tapperhet. I vers 99 priser poeten en av krigerne, Gwawrddur:
Mange av krigerne var ikke fra landområdene til Gododdin. Blant de steder som er nevnt er Aeron, antatt å være i området rundt elven Ayr og Elfed; området rundt Leeds er fortsatt kalt for Elmet. Andre kom mer langveisfra, eksempelvis fra «bortenfor Bannog», en referanse til fjellene mellom Stirling (antatt å ha vært området Manaw Gododdin) og Dumbarton (hovedfestningen til det britonske kongedømmet Strathclyde) – denne krigeren må ha kommet fra Piktland. Andre kom fra Gwynedd i nordlige Wales.
Souleymane Mamam
Souleymane Mamam (født 20. juni 1987 i Lomé) er en togolesisk fotballspiller. Han er en offensiv midtbanespiller.
Y Gododdin
Innskudd
Tre av versene som er inkludert i manuskriptet har ingen sammenheng med emnet til de øvrige, unntatt at de også er knyttet til sørlige Skottland eller nordlige England heller enn til Wales. Et av disse er et vers som feirer britonenes seier over kongedømmet Strathclyde, også kalt for Alt Clut, under Eugein I av Alt Clut, her beskrevet som «sønnesønn av Neithon», over Domnall Brecc («Dyfnwal Frych» på walisisk), konge av Dalriada, som døde i år 642 i slaget ved Strathcarron:
Souleymane Mamam
Mamam kom til Manchester United i august 2003. På grunn av problemer med arbeidstillatelse ble han straks utlånt til den belgiske andredivisjons-klubben Royal Antwerpen. Etter 2007-sesongen fikk han ikke fornyet kontrakt med United, og undertegnet derfor en ny ettårskontrakt med Royal Antwerpen.
Zhabei
Zhabei (kinesisk: 闸北区, pinyin: Zháběi Qū, Wade-Giles: Cha-pei, wu: zah入poh入) er ett av de ti indre bydistrikter i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 29,26 km² og 707 869 innbyggere (2003). Det gir en tetthet på 24 192 innbyggere pr km².
Y Gododdin
Innskudd
Et annet vers synes å danne en del av et annet diktsyklus assosiert med Llywarch Hen. Det tredje innskuddet er et dikt kalt «Dinogad's Smock», en krybbesang rettet til et spedbarn ved navn Dinogad som beskriver hvordan hans far går på jakt og fiske. Innskuddene er tenkt å ha vært lagt til diktet etter at det har blitt skrevet ned, disse versene ble først skrevet ned der de var åpen plass i manuskriptet, deretter ble det satt inn diktet av en senere skriver som ikke forsto at de ikke hørte til verket. Verset om Strathcarron, eksempelvis, er det første verset til B-teksten av Aneirins bok, og Jackson har foreslått at det hadde sannsynligvis blitt satt inn på en åpen plass på toppen av den første siden av det opprinnelige manuskriptet. I henhold til Kochs rekonstruksjon er dette verset bevisst lagt til teksten i Strathclyde.
Souleymane Mamam
Sommeren 2008 gikk kontrakten med Antwerpen ut. Mamam har siden vært på prøvespill i flere britiske klubber, men har pr. oktober 2008 ikke noen ny, fast klubb.
Påskelilje
Påskelilje er dyrket både som hageplante og som snittblomst. Løken overlever oftest den norske vinteren uten tildekking.
Y Gododdin
Datering
Et emne som har gitt diskusjoner blant forskere siden begynnelsen av 1800-tallet er datering av Y Gododdin. Om diktet ble komponert kort tid etter slaget må det ha skjedd etter 638 da Din Eidyn falt i løpet av kongedømmet til Oswiu av Northumbria, konge av Bernicia, en hendelse som er antatt å ha betydd sammenbruddet til kongedømmet Gododdin. Om diktet er av en senere komposisjon kan det bedømmes ut fra ortografien til den andre delen av skriver Bs tekst. Det er antatt å ha skjedd på 800- eller 900-tallet, skjønt noen forskere har ikke avskrevet at det kunne ha skjedd på 1000-tallet.
Christian Vennerød
Christian Vennerød (født 1946) er en norsk forretningsmann, skribent, forelegger, programleder og forfatter. Han var i mange år redaktør i finansavisen Dine Penger. Han har også vært fagråd og programleder i det forbrukerorienterte tv-programmet Luksusfellen på TV3 samt medvirket i noen filmer.
Souleymane Mamam
I mai 2001 ble han ifølge FIFA den yngste spiller som noensinne har spilt i en VM-kvalifiseringskamp, da han spilte for mot  i en alder av 13 år og 310 dager. Andre kilder oppgir imidlertid Mamams fødelsår til 1985, noe som tilsier at han i såfall var 15 år og 310 dager da han debuterte.
Zhabei
Suzhouelven, som er Shanghais nest viktigste elv (etter Huangpu), renner gjennom de sørligste deler av Zhabei, og elvebreddene den har i distrikter er på 4,1 kilometers lengde. Shanghais jernbanestasjon ligger ved Molingaten i Zhabei. Den gamle hovedjernbanestasjonen lå også i Zhabei, ved Østre Tianmugaten. Den ble etter stengningen i 1987 omgjort til jernbanemuseum.
Y Gododdin
Datering
Koch selv antar at en betydelig del av diktet kan bli datert til 500-tallet. Forskeren Greene betraktet i 1971 at språket i diktet var 800-tall heller enn 500-tall, og Isaac skrev i 1999 ved å hevde lingvistiske bevis ikke nødvendigvis daterte diktet som helhet før 800-tallet eller 900-tallet.
Zhabei
Historisk har Zhabei vært et tett befolket arbeiderområde. Befolkningen har imidlertid endret seg over tid etterhvert som den klassiske industrien i stor grad har blitt flyttet til nye bydeler. Boligprisene er generelt lavere enn i de nærliggende nordlige bydistriktene Putuo og Hongkou.
Det satses stort på multimediautvikling i distriktet, der man finner Shanghai Multimedia Valley (SMV) som tiltrekker seg media- og IT-talenter. Man er langt fremme i 3D-filmteknologi.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommune:
Y Gododdin
Datering
Den andre tilnærmingen til diktets datering har vært å se det fra en historisk synsvinkel. Charles-Edwards konkluderte i 1978 at:
Dumville, i kommenteringen av disse forsøkene på å etablere diktets historiske korrekthet i 1988, uttalte at «I tilfelle av autentisitet, uansett hva vi mener med det, er ikke bevist; men det betyr ikke at det ikke kan bli det». Det faktum at det store flertallet av krigere nevnt i diktet ikke er kjent fra andre kilder har blitt fremmet av flere forfattere som et argument mot ideen at diktet kan være en senere komposisjon. Diktene som er kjent for å være senere «forfalskninger» har opplagt blitt skrevet for en hensikt, eksempelvis for å forsterke kravene til et bestemt dynasti. De menn som blir minnet i Y Gododdin opptrer ikke i noen slektslister for noe walisisk dynasti. Breeze har kommentert at «det er vanskelig å se hvorfor en senere dikter skulle ta på seg bryet å minnes menn som bortsett fra diktet selv var blitt glemt».
Bakgrunn
Diktet er plassert i det område som i dag er sørlige Skottland og nordøstlige England. En gang rundt året 600 omfattet dette området et antall brytoniske kongedømmer eller stammer. Utover Gododdin opptok kongedømmet Alt Clut området rundt Strathclyde og kongedømmet Rheged dekket deler av Galloway og Cumbria. Lengre sør lå kongedømmet Elmet i området som i dag kalles for Leeds. Disse områdene dekket som senere ble kjent på walisisk som «Yr Hen Ogledd» («Det gamle nord»). Gododdinene, kjent som votadiniene i det romsersk-britiske tiden dekket et område fra Firth of Forth og så langt sør som elven Wear i det nordøstlige England. I moderne begreper omfattet deres landområder mye av Clackmannanshire, Lothian og grenseområdene (Scottish Borders). Deres hovedstad (uten at det var by normal forstand) var sannsynligvis Din Eidyn, i dag kjent som Edinburgh. I løpet av denne tiden hadde det området som senere ble kjent som Northumbria blitt bosatt og økende dominert av angelsaksiske kongedømmene Deira og Bernicia.
I Historia Brittonum, tilskrevet Nennius, er det en referanse til flere poeter i dette området i løpet av 500-tallet. Etter å ha nevnt Ida av Bernicia, grunnleggeren av den northumbrianske kongelige ætt som styrte mellom 547 og 559, fortsetter Historia Brittonum med å si:
Fortolkning
Y Gododdin er ikke et fortellende dikt, men rekke klagesanger (elegier) for helter som døde i et slag. Denne historien ville ha vært velkjente for de opprinnelige tilhørerne. Diktets sammenheng og kontekst må utarbeides fra teksten i seg selv. Det har blitt forskjellige tolkninger til hendelsene som blir gjengitt i diktet. Thomas Stephens, en walisiske forsker fra 1800-tallet, identifiserte gododdinene med votadiniene og Catraeth som Catterick i North Yorkshire. Han knyttet diktet til slaget ved Degsastan en gang i år 603 mellom kong Æthelfrith av Bernicia og gælere under Áedán mac Gabráin, konge av Dalriada. Gwenogvryn Evans i sin utgave og oversettelse av Aneirins bok fra 1922 hevdet at diktet refererte til et slag rundt området Menai Strait (Afon Menai), stredet mellom Anglesey og fastlandet Wales, i 1098, og endret teksten for å tilpasse denne teorien.
Den mest generelt aksepterte tolkningen for slaget ved Catterick er den som er blitt fremmet av Ifor Williams i hans Canu Aneirin som først ble utgitt i 1938. Williams tolket mynydawc mwynvawr i teksten til å være en referanse til en person, Mynyddog Mwynfawr på moderne walisisk. Mynyddog var i Williams versjon konge av Gododdin med sitt hovedsete i Din Eidyn (dagens Edinburgh). En gang rundt år 600 samlet Mynyddog rundt 300 utvalgte krigere, noen så langveisfra som Gwynedd. Han bød dem et gilde ved Din Eidyn for et år og ledet dem deretter på et angrep på Catraeth, som Williams er enig med Stephens kan identifiseres med Catterick og som var angelsaksisk. Disse utvalgte krigerne ble møtt av en betydelig større hær fra de angelsaksiske kongedømmene Deira og Bernicia.
Christian Vennerød
Karriere
Fra 1972 til 1974 var han undervisningsleder ved IDA og fra 1974-85 bedriftsrådgiver ved Teknologisk Institutt. Han var medarbeider i den anarkistiske Gateavisa i perioden 1977-1981 og vært fast spaltist i Ny Tid, Aftenposten, NRK P2 og Kvinner & Klær. Mest kjent er han fra tiden som eier og redaktør av finansavisen Dine Penger, hvor han var redaktør fra 1985 til 2002.
Han har også satset på å utvikle brettspill gjennom sitt eget forlag Vennerød Forlag. Han har gjennom det utgitt spill som blant annet QuizDan, 20 spørsmål, Table Curling, Politisk ukorrekt og Ubongo. Han har også vært med på å utvikle noen spill for Aschehoug.
Han har stiftet og sittet i en rekke styrer, blant annet i selskaper som har oppkjøp av andre foretaks gjeld som forretningsidé.
Vennerød har utgitt flere bøker. Blant annet Arbeid mindre – lev mer (1982) og flere utgaver av Christian Vennerøds Skatteråd.
Film, TV og Bridge
Han har siden 2011 vært programleder/rådgiver for TV3s forbrukerprogram Luksusfellen. I 2007 var han en del av panelet til den norske talentserien Skaperen som ble sendt på TV 2.
Han er også en ivrig bridge-spiller og har deltatt på det norske VM-laget i bridge. I 2018 var han kaptein på Norges lag som tok gull under EM i bridge. Han har selv hevdet at han under studieårene i Bergen brukte rundt 40 timer i uken på kortspillet. I tillegg satt han i styret i Bergen Akademiske Bridgeklubb.
Familie
Vennerød giftet seg i 1985 med Jorunn Fryjordet. Han er bror til filmskaperen Petter Vennerød og har også hatt mindre roller i tre av hans filmer.
Johannes Brun
Johannes Finne Brun (født 10. mars 1832 i Verdal, død 7. mars 1890 i Kristiania) var en norsk komisk skuespiller som i sin samtid var Norges mest kjente.
Y Gododdin
Fortolkning
Slaget ved Catraeth har blitt betraktet som et forsøk å motstå framgangen til anglerne som sannsynligvis hadde besatt tidligere Votadini-landområder i Bryneich i dagens nordøstlige England og gjort det til anglernes kongedømme Bernicia. En tid etter slaget absorberte anglerne kongedømmet Gododdin, muligens etter at deres hovedstad Din Eidyn falt i 638, og lot det bli en del av kongedømmet Northumbria.
Johannes Brun
Han er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Y Gododdin
Fortolkning
Denne fortolkningen har blitt akseptert av de fleste moderne forskere. Jackson aksepterer fortolkningen, men mener at en styrke på 300 menn ville ha vært altfor liten til å påta seg den oppgave som var pålagt dem. Han mener at 300 krigere til hest ville ha blitt fulgt av et større antall fotsoldater, men som ikke ble betraktet verdig til å bli nevnt i diktet. Jarman følger også Williams' fortolkning. Jackson foreslår at etter kongedømmet Gododdin falt og ble erobret, i eller rundt år 638, ble diktet bevart i Strathclyde som opprettholdt sin uavhengighet i flere århundrer. Han mener at det først ble skrevet ned i Strathclyde etter en periode av muntlig overlevering og på slutten av 800-tallet. Det vil være av betydelig interesse i emner og diktning knyttet til Gododdin i Gwynedd ettersom det walisiske kongedømmets opphavsmyter besto av at Cunedda Wledig kom sørover fra Manaw Gododdin.
Johannes Brun
Familie
Johannes Brun var sønn av gårdbruker Diderik Brun (1810–1839) og Rebekka Dorthea Ring Olberg (1811–1887). Mellomnavnet Finne fikk han etter farmora Anna Margrethe Finne. På farssiden nedstammer han fra den kjente bergensbiskop Johan Nordahl Brun. Moren havnet etter farens død i 1836 etterhvert i Bergen, der hun i 1850 ble gift med Johan Koren.
Johannes Brun selv var gift to ganger. Det første ekteskapet ble inngått i Bergen i 1851 med skuespiller Louise Larsine Gulbrandsen (Louise Brun) (1830–1866). I 1880 giftet han seg på nytt i Kristiania med Georgine Dorthea (Thea) Schou (1841–1908). Med Louise fikk han sønnen Svend Busch Brun (1861–1916), som ble oppleser og far til offiser og bridgeekspert Johannes Schwartz Brun (1891–1977). I ekteskapet med Thea fikk han datteren Johanne Brun, som ble skuespiller ved Nationaltheatret.
Kunstnerisk virke
Johannes Brun var en dyktig tegner, og ble først satt i litografilære. Selv om han røpet et visst anlegg for faget, viste han mindre vilje for gravøryrket. Så mottok han plass som lærling hos en urmaker, men da han heller ikke her viste noen entusiasme, bar det på nytt tilbake til litografen som svenn. Som syttenåring hadde han vært i lære i til sammen fem år.
Y Gododdin
Alternativ fortolkning
I 1997 utga John Koch en ny studie av Y Gododdin som besto av et forsøk å rekonstruere det opprinnelige diktet skrevet på primitivt walisisk, eller som Koch foretrekker å kalle dette språket, «arkaisk ny-britonisk». Dette arbeidet innebar også en ny og svært forskjellig fortolkning av diktets bakgrunn. Koch ga oppmerksomhet til et dikt i Canu Taliesin kalt for «Gweith Gwen Ystrat» («Slaget ved Gwen Ystrat»):
Johannes Brun
Kunstnerisk virke
Selv om det var enighet om at han var oppvakt og lærenem, fordrev han mye av arbeidstiden med påfunn og guttestreker. Det ble klart at han måtte finne en annen måte å tjene til livets opphold. Han skal ha hatt drømt om å bli klovn på sirkus, men innså at dette ikke var et respektabelt yrke for sønnesønnen til en stiftsprost. Derimot laget han dukketeater og oppførte små forestillinger med dukker som karikerte kjente skikkelser i Bergen. Han satte også opp en amatørteaterforestilling over Ludvig Holbergs Jeppe på Bjerget med kameratene sine i ulike roller.
Y Gododdin
Alternativ fortolkning
Det er også en referanse til Catraeth i et noe senere dikt, Moliant Cadwallon, et panegyrisk dikt adressert til Cadwallon ap Cadfan av Gwynedd, antatt å ha vært diktet en gang rundt 633.
Johannes Brun
Skuespillerdebut ved den nye norske teaterscenen
23. juli 1849 averterte Ole Bull etter folk som ville gjøre prøver for Det norske Theater som han planla å etablere i Bergen. Blant en masse folk som mistrivdes i sine yrker, var skadet eller for svake til å utføre annet arbeid, møtte det også opp slike med brukbare evner til skuespilleri. Av de mest lovende var Johannes Brun og hans senere hustru, Louise Gulbrandsen. Begge mottok ansettelse, og fikk de sentrale rollene i stykket. 21. november 1849 ble Ludvig Holbergs Den Vægelsindede gitt en prøveforestilling.
Y Gododdin
Alternativ fortolkning
To strofer i dette diktet er oversatt av Koch som «fierce Gwallawc wrought the great and renowned mortality at Catraeth» («bistre Gwallawc rystet den store og kjente dødelighet ved Catraeth»). Han identifiserer Gwallawc som «Guallauc» som var en av de konger som kjempet mot Bernicia i allianse med Urien. Koch trekker oppmerksomhet til omtalen av «meibion Godebawc» («sønnene til Godebog») som en fiende i vers 15 i Y Gododdin og peker på at i henhold til gamle walisiske slektstavler var Urien og andre britonske konger etterkommere av «Coïl Hen Guotepauc».
Johannes Brun
Skuespillerdebut ved den nye norske teaterscenen
På stiftelsesdagen 2. januar 1850 ble stykket vist på ordentlig. Fra nå av fremsto Johannes Brun som teaterets ypperste skuespillertalent, og hans hustru Louise Brun (1830–1866) var teaterets første primadonna.
Y Gododdin
Alternativ fortolkning
Han mener at i lys av referansene i tre dikt at det er mulig å identifisere angrepet på Catraeth som er nedtegnet i Y Gododdin med slaget ved Gwen Ystrat. Dette ville datere diktet til rundt 570 heller enn til ca. 600 som ble favorisert av Williams og andre. Han tolker gododdinene som å ha kjempet britonene fra Rheged og Alt Clut i en maktkamp i Elmet med angelske allierte på begge sider, Rheged i en allianse med Deira. Han peker på at i henhold til Historia Britonnum var det Rhun, sønn av Urien Rheged, som døpte prinsesse Aenfled av Deira, hennes far Edwin og 12 000 av hans undersåtter i 626 eller 627.
Johannes Brun
Til København med Henrik Ibsen
Som nygifte fikk ekteparet Brun våren 1851 slå følge med sceneinstruktør (Henrik Ibsen) (1828-1906) via Hamburg til København med stipendium fra teaterets direksjon. Ibsen var pålagt å skaffe dem danseundervisning, samtidig som de naturligvis fikk se og lære atskillig om skuespillerkunsten. Ibsen skulle lære om iscenesettelser, teaterets tekniske utstyr, og utferdigelsen av kostymer, og fortatte reisen alene til Berlin og Dresden.
Y Gododdin
Alternativ fortolkning
Urien Rheged var således den egentlige seierherre i slaget. Mynyddog Mwynfawr er ikke et personnavn, men en personlig beskrivelse i betydningen «fjellgilde» eller «fjellhøvdingen». Noen aspekter av Kochs syn på den historiske sammenhengen har blitt kritisert av både Oliver Padel og Tim Clarkson. Sistnevnte har eksempelvis hevdet at referansen i Gweith Gwen Ystrat er til «mennene fra Catraeth»; det uttrykker ikke at slaget var kjempet ved Catraeth og at i henhold til Beda den ærverdige var det Paulinus, ikke Rhun, som døpte det store følget fra Deira.
Johannes Brun
Som skuespiller til hovedstaden
Med Ole Bulls hjemkomst til Bergen i 1857 oppsto en masse motsetninger i driften av teateret, og ekteparet Brun sa opp sine engasjement og forlot byen for å bli skuespillere ved Christiania Theater. Bortsett fra et lite avbrekk som skuespillere ved Kristiania norske Theater i 1862–1863, da utøverne selv drev den konkursbegjærte scenen videre på egenhånd.
Y Gododdin
Utgaver og oversettelser
Den første kjente oversettelsen av Y Gododdin var ved Evan Evans («Ieuan Fardd») som trykte ti vers med en latinsk oversettelse i hans bok Some Specimens of the Poetry of the Antient Welsh Bards, utgitt i 1764. Den komplette teksten ble første gang trykt av Owen Jones i Myvyrian Archaiology i 1801. Engelske oversettelser av diktet ble utgitt av William Probert i 1820 og av John Williams (Ab Ithel) i 1852, fulgt av oversettelser av William Forbes Skene i hans Four Ancient Books of Wales (1866) og av Thomas Stephens for Cymmrodorion Society i 1888. Gwenogvryn Evans produserte en faksimilekopi av Aneirins bok i 1908 og et utgave med en oversettelse i 1922.
Johannes Brun
Utmerkelser og æresbevisninger
En statue av Johannes Brun, utført av Brynjulf Bergslien, ble avduket i 1902 på det som i dag heter Johanne Dybwads plass ved Nationaltheateret i Oslo. Statuen ble senere flyttet til Bankplassen, hvor Christiania Theater i sin tid lå.
I 1896 ble en gate på Bolteløkka i Oslo døpt Johannes Bruns gate. I Bergen ligger Johannes Bruns gate på Nygårdshøyden. Også i Verdal finnes Johannes Bruns gate.
Mercian Regiment
Mercian Regiment (Cheshire, Worcesters and Foresters, and Staffords) er et regiment i British Army, opprettet 1. september 2007 gjennom en sammenslåing av tre eksisterende regimenter. Det er kjent som «hjertet av Englands infanteri» og rekrutterer fra de fem grevskapene som utgjorde det middelalderske kongedømmet Mercia.
Regimentet besto opprinnelig av tre stående bataljoner samt én bataljon i The Army Reserve, men 3. bataljon ble oppløst i 2014 som ledd i en større omstrukturering av British Army.
Y Gododdin
Utgaver og oversettelser
Den første pålitelig utgave var Canu Aneirin av Ifor Williams med et noteregister på walisisk, utgitt i 1938. Nye oversettelser basert på dette verket ble utgitt av Kenneth H. Jackson i 1969 og, med ny modernisert walisisk tekst og ordliste, av A.O.H. Jarman i 1988. En faksimileutgave i farger av manuskriptet med en introduksjon av Daniel Huws ble utgitt av South Glamorgan County Council og Det nasjonale bibliotek i Wales i 1989. John Kochs nye utgave med det mål å gjenskape den opprinnelige teksten kom i 1997. Det har også vært en antall oversettelser med det mål å presentere Y Gododdin som skjønnlitteratur heller enn som en forskningsrapport. Eksempler er oversettelser av Joseph P. Clancy i The earliest Welsh poetry (1970) og Steve Shorts oversettelse fra 1994.
Kulturell innflytelse
På engelsk var Y Gododdin en betydelig innflytelse på den lange diktet In Parenthesis (1937) av David Jones hvor han reflekterer over det blodbad og nedslaktning som han var vitne til under den første verdenskrig. Jones benytter et sitat fra Y Gododdin i begynnelsen av hvert av de syv seksjonene i sitt eget verk. En annen poet som skrev på engelsk, Richard Caddel, benyttet Y Gododdin som grunnlag for sitt vanskelige, men meget lovpriste dikt For the Fallen (1997), skrivet til minne av hans sønn Tom.
Baoshan (Shanghai)
Øst i Baoshan munner elven Huangpu ut i Yangtzefloden.
I Baoshan ligger hovedkvarteret til firmaet Baosteel, og det er også i dette distriktet at Shanghaiuniversitetet har sin hovedcampus. I gaten Donglin Lu ligger en minnepark til Den antijapansake krig (Den annen sino-japanske krig) med et lite museum med artefakter fra denne krigen. Her er også en moderne pagode av glass og stål.
Byen Wusong, ved utløpet til Huangpu, ble i 1964 inkorporert i det som nå er distriktet Baoshan. Kinas første jernbanelinje, Woosungbanen, ble anlagt mellom Shanghai og Wusong i 1876.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner:
Puyang
Med Puyang kan det siktes til
Pathologic
Pathologic (Мор (Утопия)) er et overlevelses- og rollevideospill som ble gitt ut i 2005 av Buka Entertainment til Windows. Det ble utviklet av Ice-Pick Lodge. Spillet ble oversatt til engelsk i 2006 av G2 Games. En oppdatert versjon kalt Pathologic Classic HD ble utviklet av General Arcade og gitt ut av Gambitious Digital Entertainment i 2015. En oppfølger til spillet, Pathologic 2, kom ut i 2019.
Spillet har tre ulike hovedfigurer en kan spille, som må overleve at byen de er i har blitt rammet av en dødelig sykdom. Hver av figurene ender opp med hovedmålet å enten helbrede, forhindre, eller ellers gjøre slutt på sykdommen, og det gis oppdrag av diverse andre spillfigurer til spillfiguren i løpet av spillet, men det er ikke noe krav å faktisk fullføre disse. Det eneste faktiske målet en har i løpet av spillet for å kunne fortsette er å overleve de tolv dagene spillet varer.
Spillet
Spillet har tre hovedfigurer en kan velge mellom, The Bachelor (Daniil Dankovsky), Haruspex (Artemy Burakh) og The Devotress, Klara (i 2015-versjonen: The Changeling, Clara). Man kan bare velge mellom de to første før en har spilt gjennom spillet med en av dem først. The Bachelor kommer utenfra byen og var opprinnelig på besøk i byen for å oppdage hovedan en kan bli udødelig, og siden han kommer utenfra, respekterer ikke byfolket han. Haruspex er sønnen til en respektert lege i byen, men har lenge vært borte på grunn av studier for å bli kirurg, og når han kommer tilbake er faren hans død, og andre i byen vil også at han skal dø. The Devotress er en mystisk figur som byfolket tror er en heks, men som faktisk kan helbrede sykdommen som rammer byen.
Hver figur har sitt eget mål som står skrevet i notatboken sin, men det eneste målet som en faktisk trenger å oppfylle er å overleve til slutten av hver dag av spillets tolv dager, ved å gjøre god bruk av ressursene en har og finner. I løpet av hver dag får en diverse oppgaver fra spillets NPC-er, men spillet fortsetter uavhengig om man fullfører de eller ei. Ved midnatt til hver dag mister man muligheten til å fullføre de oppdragene man ikke rakk. Det er et skille mellom hovedoppdrag, som det gis en av hver dag og som om en fullfører eller ei til avgjøre om en annen sentral figur i spillet kommer til å overleve eller ei; og sideoppdrag, som en kan inntjene penger og andre ressurser med. Å fullføre hovedoppdragene er viktig for å lære hva det er som faktisk foregår i spillet, etter som figurer som senere kommer til å fortelle en viktig informasjon kan dø eller ellers bli syke tidlig nok til at en ikke får vite noe.
Spilløkonomien følger hvordan tilbud og etterspørsel gjør livet i en fjern by som har blitt truffet av dødelig sykdom vanskelig. Alle distriktene og de store bygningene i byen er oppkalt eller kroppsdeler og biologi. Ved utekanten av byen ligger det et stort og umulig bygg som kalles for Polyhedron, som barna i byen bruker som et slags slott. Ved den andre siden av byen ligger et stort slakterhus, hvor byens kjøttindustri er sentrert, i tillegg til et gigantisk betongbygg som blant annet fungerer som byens gravplass.
Spillet kan avsluttes på fire måter. Hver hovedspillfigur har hver sin ending, men man kan også velge å få endingen til en av de andre hovedfigurene hvis en kan helbrede de spillfigurene de andre ikke klarte å holde friske på den siste dagen. Endingen til The Bachelor lar byen bli jevnet med jorden, for å redde det mirakuløse Polyhedron-bygget. Haruspex' ending lar Polyhedron-bygget bli ødelagt, hvilket lar han lage en kur til sykdommen, som så redder byen. The Devotress' ending redder både byen og Polyhedron-bygget, men lar heller noen av innbyggerne dø. Hvis man ikke klarer å holde alle spillfigurene man skal i live og friske, fortsetter sykdommen å ramme byen.
Utvikling
Pathologic var det første spillet utviklet av det russiske spillstudioet Ice-Pick Lodge. Det ble annonsert av Buka Entertainment 30. mars 2004 at det skulle komme ut i siste fjerdel av samme året. Den originale russiske versjonen av spillet kom ut 9. juni 2005. En oversettelse til tysk ble gitt ut av Frogster Interactive Pictures 20. april 2006. Den engelske oversettelsen ble publisert av G2 Games 16. august 2006.
Nyutgave
I november 2013 annonserte Ice-Pick Lodge at de ønsket å nylage spillet og skulle folkefinansiere denne nyversjonen. I juni 2014 ble bekreftet at nyversjonen skulle utvikles, og i september ble en innsamlingskampanje åpnet på Kickstarter, med mål om å samle inn 250,000 amerikanske dollar. Dette målet ble oppnådd i løpet av en uke, og med 333,127 dollar samlet inn fra 7,139 folk til slutt. I oktober 2015 annonserte Ice-Pick Lodge Pathologic Classic HD, og at det ble utviklet av General Arcade og skulle gis ut av Gambitious Digital Entertainment. Denne nyutgaven fikk forbedret grafikk, fikset noen problemer sammenlignet med originalversjonen, og hadde også blitt nyoversatt. Det kom til slutt ut 29. oktober 2015. I følge Metacritic fikk denne utgaven en gjennomsnittlig score på 76/100.
Mottagelse
I Russland ble spillet i hovedsak godt mottatt, med gode kritikker fra blant annet Absolute Games, Mir Fantastiki og PC Igry. Igromania derimot, ga bare 5/10 til originalversjonen, men nyversjonen fikk en nyanmeldelse som ga spillet 8,5/10 istedenfor. PC Igry kalte spillet for et av de beste i hele verden. Lutsjsjije kompjuternyje igry ga spillet prisen for årets spill i 2005.
Blant engelskspråklige medier var mottagelsen dårligere, som følge av en dårlig original oversettelse. Eurogamer lovpriste opplevelsen spillet ga, men kunne ikke anbefale det gitt hvor ødelagt spillet kunne være til tider, i tillegg til at oversettelsen ofte kunne være uforståelig. Rock, Paper, Shotgun kalte spillet for «det beste og viktigste spillet du aldri har spilt».