cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lothar Mühleisen
Politiker i Jugoslavia
Lothar Mühleisens politiske virke fant sted i en turbulent tid i etterkant av første verdenskrig som var preget av etniske konflikter i det som etterhvert ble Jugoslavia. Marburg var på begynnelsen av 1900-tallet en by med litt over 82% tyskspråklig befolkning og litt over 17% slovenskspråklig befolkning. I tiden etter første verdenskrig gjorde det nye Kongeriket av serbere, kroater og slovenere (senere kalt Kongeriket Jugoslavia) krav på byen; flertallet i byen motsatte seg dette og ønsket å bli del av Østerrike. Dette førte til konflikter som til dels var voldelige, herunder den såkalte blodsøndagen tidlig i 1919 da ni innbyggere ble skutt ned av slovenske soldater. Fordi byen allerede var under slovensk militær kontroll ble byen 10. september 1919 tildelt Jugoslavia i Saint-Germain-traktaten. Etter 1918 forlot mange tyskspråklige innbyggere byen. Som ledd i en tvungen assimileringspolitikk ble tyskspråklige institusjoner bestemt stengt av den jugoslaviske staten, selv om de tyskspråklige innbyggerne fortsatt utgjorde rundt 25% ved slutten av 1930-årene.
Lothar Mühleisen var farfar til Wencke Mühleisen, som skrev om sin familie i boken Kanskje det ennå finnes en åpen plass i verden.
En livredd mann
«En livredd mann» (engelsk tittel: «If Music Could Save You») er en norsk popballade utgitt 25. januar 2019. Sangen er skrevet og fremføres av Kjetil Mørland, og den var en av deltakerne i Melodi Grand Prix 2019. Sangen var Mørlands første norskspråklige singel, selv om den også ble utgitt på engelsk under tittelen «If Music Could Save You».
Bakgrunn
Han sendte inn sangen til Melodi Grand Prix 2019, der den ble plukket ut som en av ti låter til den norske finalen lørdag 2. mars. Han fremførte låten selv, men den ble slått ut i første runde av finalen.
Mottakelse
Sangen er en popballade og den fikk middels mottakelse av norske musikkanmeldere etter utgivelsen 25. januar 2019. Aftenposten var mest positiv og omtalte sangen som en «tre minutter knallsterk og moderne ballade», mens NRK omtalte bidraget som «Sårt, men samtidig med et snertent nok krutt til å ta publikum med storm».
Dagbladets anmelder Anders Grønneberg ga den terningkast 2 og roste sangen for en oppløftende og vakker starter. «Derfor blir fallet desto større sekunder seinere når teksten åpenbarer seg, for her stables det klisjeer i både høyden og bredden.» Også VGs anmelder kritiserte teksten, og la til at Mørland «stiller med egen dialekt og nasjonalromantisk usikkerhet. Det burde han ikke gjort».
Tross de varierende anmeldelsene var låten en av favorittene til å vinne den norske finalen. På veddemålbyråenes oddslister lå den på en andreplass, bak «Spirit in the Sky» med gruppen KEiiNO. Tross favorittstempelet ble låten slått ut i første runde under den norske finalen.
Kommunereformen i Norge
Kommunereformen i Norge er en reform av kommunestrukturen i Norge, som ble igangsatt 3. juli 2014 som et av de politiske prosjektene til Erna Solbergs regjering. Den er nært beslektet med regionreformen, som ble vedtatt av Stortinget den 8. juni 2017. Kommunereformen ble enstemmig vedtatt av Stortinget 9. juni 2015, og legger opp til kommunesammenslåinger innenfor flere tidsrammer. Den 1. januar 2017 ble antall kommuner i Norge redusert fra 428 til 426 og 1. januar 2018 til 422. Andre kommunesammenslåinger trer i kraft 1. januar 2020.
Kommunene ble gitt en frist til 30. juni 2016 med å avklare sammenslåinger, basert på rådgivende folkeavstemninger og innbyggerundersøkelser. I denne fasen ble det fattet vedtak om å redusere antallet primærkommuner i Norge fra 428 til 387.
Fristen for landets fylkesmenn til å gi sin tilråding var 3. oktober 2016. I likhet med Vaboutvalget, foreslo de langt færre kommuner enn 387. Kommunene ble gitt en utvidet frist til desember 2016 med å avklare ytterligere sammenslåinger. Foreløpig (18. november 2016) ligger det an til å ende opp med 381 kommuner.
Det ble fattet vedtak angående sammenslåing i 416 av landets da 428 kommuner. 65 % av kommunene vedtok å stå alene, mens 40 kommuner vedtok sammenslåing uten å finne en partnerkommune.
Regjeringen la våren 2017 fram forslag om en ny kommunestruktur, og Stortinget fattet sitt vedtak 8. juni 2017. Stortinget foretok tvangssammenslåinger i enkelte tilfeller. I desember 2017 vedtok Stortinget å oppheve ett av sammenslåingsvedtakene slik at antallet kommuner etter de vedtatte kommunesammenslåingene vil være 356.
Kommunen er det laveste administrative og folkevalgte nivået i Norges politiske system. Kommunene har ansvar for en rekke basisoppgaver som grunnskole, barnehager, primærhelsetjeneste, arealplanlegging og tekniske tjenester. En effekt av reformen blir trolig at kommunene overtar oppgaver som idag utføres av stat og fylke.
Regjeringens forarbeid
I tilleggsproposisjonen for statsbudsjettet 2014 varslet regjeringen at arbeidet med en kommunereform vil starte i 2014. Den 22. november 2013 startet sonderinger med opposisjonspartiene, ettersom regjeringen ønsket et bredt politisk samarbeid om reformen.
Vaboutvalget
Den 4. januar 2014 nedsatte kommunal- og moderniseringsminister Jan Tore Sanner et utvalg for kommunereformen. Utvalget møttes første gang 14. januar 2014 og ble ledet av professor Signy Vabo ved Høgskolen i Oslo og Akershus. Øvrige medlemmer var professor ved Universitetet i Oslo, Terje Hagen; professor i samfunnsøkonomi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og leder av Teknisk beregningsutvalg for kommunesektoren Lars-Erik Borge; forsker Bent Aslak Brantzæg, Telemarksforsking; direktør for Kompetansesenter for distriktsutvikling, Halvor Holmli; rådmann i Finnøy kommune, Helene Ohm og rådmann i Lenvik kommune, Margrethe Hagerupsen.
Første delrapport
Utvalgets leder Signy Vabo presenterte første delrapport den 31. mars 2014. Rapporten foreslo at norske kommuner bør ha minimum 15 000 – 20 000 innbyggere, og at antall kommuner bør reduseres fra 428 til omkring 100. Den 14. mai 2014 la kommunalministeren frem Kommuneproposisjonen 2015 i Stortinget, med en tidsplan for gjennomføringen. En pressemelding ble lagt frem av departementet 3. juli 2014. Landets kommuner ble gitt en frist frem til 30. juni 2016 med å avklare sammenslåinger, med virkning fra 1. januar 2018. En rapport fra 25. juni 2014 meldte at 110 av landets kommuner var i gang med utredninger, den 21. august 2014 var 199 kommuner i gang, og den 24. oktober 2014 hadde 250 kommuner startet reformarbeidet.
Stortingsmelding og stortingsvedtak
Den 20. mars 2015 la Solbergregjeringen frem en stortingsmelding om kommunereformen, som ble godkjent i statsråd samme dag. Saken ble sendt til Stortingets kommunal- og forvaltningskomité den 24. mars, og komitéen ved leder Helge André Njåstad (FrP) og saksordfører André N. Skjelstad (Venstre) la frem sin innstilling 2. juni 2015. Kommunereformen ble enstemmig vedtatt av Stortinget i henhold til innstillingen den 9. juni 2015, etter at åtte andre forslag fra opposisjonen var stemt ned.
1. januar 2017
Først ut i kommunereformen var de tre kommunene Andebu, Stokke og Sandefjord i Vestfold. Den 6. februar 2015 kl 12:30 leverte de en søknad om sammenslåing til Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Sammenslåingen ble besluttet i statsråd 24. april 2015 med virkning fra 1. januar 2017, og den nye kommunen ble hetende Sandefjord. Vear-området i Stokke ble overført til Tønsberg kommune.
1. januar 2018
Kommunestyrene i Vestfold-kommunene Lardal og Larvik vedtok i september 2014 å igangsette en utredning om sammenslåing. Utredningen ble lagt frem 22. mai 2015, og en felles politisk plattform ble lagt frem 2. juni 2015. Lardal kommunestyre vedtok sammenslåing 12. november 2015. Larvik kommunestye vedtok sammenslåing 19. november 2015. Den 20. november 2015 sendte de to kommunene inn en søknad om sammenslåing til kommunal- og moderniseringsdepartementet, som ble godkjent 5. februar 2016. Den nye kommunen heter Larvik og ble opprettet 1. januar 2018.
Den 12. mars 2015 vedtok kommunestyrene i Rissa i Sør-Trøndelag og Leksvik i Nord-Trøndelag en intensjonsavtale om sammenslåing. Den 13. og 14. september 2015 ble det avholdt rågivende folkeavstemninger i begge kommuner. I Rissa sa 63,3 % ja til sammenslåing; i Leksvik ble det 50,0 % ja (949 ja, 949 nei). Kommunestyret i Rissa vedtok sammenslåing av de to kommunene den 17. september 2015. Den 20. oktober 2015 vedtok Leksvik kommunestyre å videreføre prosessen mot sammenslåing, og sammenslåingen ble vedtatt av Leksvik kommunestyre den 21. desember 2015. De to kommunene sendte inn en søknad om sammenslåing til kommunal- og moderniseringsdepartementet den 22. desember 2015, som ble godkjent 17. juni 2016. Den nye kommunen heter Indre Fosen og ble opprettet 1. januar 2018.
Den nye kommunen ble en del av det nye Trøndelag fylke, som ble opprettet samme dato gjennom en sammenslåing av Nord- og Sør-Trøndelag fylker. Sammenslåingen av fylkene ble vedtatt av Stortinget den 8. juni 2016.
En rådgivende folkeavstemning i Vestfold-kommunen Tjøme 15. september 2015, ga 36,1 % nei til sammenslåing, 45,2 % for sammenslåing av Tjøme og Nøtterøy, og 18,2 % for sammenslåing av Tjøme, Nøtterøy og Tønsberg. Kommunestyret i Tjøme vedtok 5. november 2015 å forhandle med Nøtterøy om en sammenslåing. I et felles kommunestyremøte den 20. januar 2016 vedtok Nøtterøy og Tjøme å sende inn en søknad om sammenslåing. Søknaden ble sendt den 25. januar 2016 til kommunal- og moderniseringsdepartementet, og ble godkjent 5. februar 2016. Den nye kommunen heter Færder og ble opprettet 1. januar 2018.
De neste kommunene i denne prosessen var Vestfold-kommunene Hof og Holmestrand. Kommunestyret i Hof vedtok sammenslåingen den 15. desember 2015, og kommunestyret i Holmestrand vedtok sammenslåing 16. desember. Hof og Holmestrand sendte inn en søknad om sammenslåing den 19. desember 2015, som ble godkjent 18. mars 2016. Den nye kommunen heter Holmestrand og ble etablert 1. januar 2018.
1. januar 2020
En folkeavstemning 14. september 2015 satte en stopper for sammenslåingsprosessen mellom Sande og Drammen (52,91 % nei). Den 17. juni ble det avholdt en ny avstemning. Den ga 68,3 % ja til sammenslåing, de fleste av disse ønsket sammenslåing med Hof og Holmestrand. Den 23. juni 2016 vedtok kommunestyret i Sande en sammenslåing med Holmestrand. Sammenslåingen skjedde 1. januar 2020, og kommunen heter Holmestrand.
Her var spørsmålet en sammenslåing av kommunene Trondheim, Malvik og Klæbu. Den 22. februar 2016 anbefalte rådmannen i Malvik en sammenslåing med Trondheim, og en innbyggerundersøkelse som ble gjennomført fra 13. til 20. april 2015 viste at 85 % av innbyggerne i Malvik ønsket en sammenslåing. Kommunestyret i Malvik avviste derimot en kommunesammenslåing. Den 4. april 2016 inngikk Trondheim en intensjonsavtale med Klæbu om sammenslåing, og en rådgivende folkeavstemning i Klæbu 9. mai ga klart ja til sammenslåing (67,5 %). Både bystyret i Trondheim og kommunestyret i Klæbu vedtok sammenslåingen enstemmig den 16. juni. Den nye kommunen heter Trondheim og ble opprettet 1. januar 2020.
Den 12. mai 2016 inngikk kommunen Asker i Akershus en intensjonsavtale med kommunene Røyken og Hurum i Buskerud om sammenslåing. Den 14. juni 2016 ble sammenslåingen vedtatt av Asker kommunestyre, og den 16. juni ble den vedtatt av Røyken kommunestyre. En rådgivende folkeavstemning i Hurum den 9. mai 2016 ga 63,7 % ja til sammenslåing, og den 21. juni ble sammenslåingen vedtatt av Hurum kommunestyre. Den nye kommunen opprettes 1. januar 2020.
I februar 2016 inngikk de tre kommunene Fjell, Sund og Øygarden i Hordaland en intensjonsavtale om sammenslåing. Innbyggerundersøkelser viste ja-flertall i Fjell og Sund, men et knapt nei-flertall (52 %) i Øygarden. De tre kommunene vedtok sammenslåingen den 20. juni 2016. Den nye kommunen blir hetende Øygarden og opprettes 1. januar 2020. (Også navnet Sotra er aktuelt).
De fem kommunene Ski, Oppegård og Ås, Enebakk og Frogn i Akershus signerte 3. mai 2016 en intensjonsavtale om sammenslåing. En innbyggerundersøkelse i Oppegård ga nei til sammenslåing (52 %), mens en rådgivende folkeavstemning den 12. juni viste at 54,8 % var positive i Ski (54,8 %). For de tre andre kommunene var resultatet negativt. Den 20. juni vedtok kommunestyret i Oppegård sammenslåingen, og den 21. juni gjorde kommunestyret i Ski det samme.
Den 17. mars 2015 ble det innledet en utredning av sammenslåing av seks kommuner i Drammensregionen: De fire kommunene Drammen, Lier, Øvre Eiker og Nedre Eiker i Buskerud og de to kommunene Svelvik og Sande i Vestfold. Bare Drammen og Svelvik var aktuelle til slutt. I en innbyggerundersøkelse i Svelvik sa 66,7 % ja til sammenslåing med Drammen. Både kommunestyrene i Drammen og Svelvik vedtok sammenslåing med Svelvik 21. juni 2016. 14. desember 2016 valgte likevel kommunestyret i Nedre Eiker å slå seg sammen med Svelvik og Drammen. Den nye storkommunen skal opprettes 1. januar 2020.
Den 8. juni 2016 inngikk de tre kommunene Lindås, Meland og Radøy i Hordaland en intensjonsavtale om sammenslåing. Innbyggerundersøkelser i Lindås og Radøy ga flertall for sammenslåing (henholdsvis 69 % og 51 % ja), mens det i Melands folkeavstemning ble et knapt nei (50,9 %) den 23. mai 2016. Den 22. juni vedtok likevel alle tre kommunestyrene en sammenslåing. Den nye kommunen blir hetende Alver og opprettes 1. januar 2020.
Den 4. mars 2016 signerte kommunene Aukra, Eide, Gjemnes, Molde, Midsund, Nesset og Rauma i Romsdal i Møre og Romsdal en intensjonsavtale om sammenslåing; Fræna kommune sluttet seg til 14. mars. Dette alternativet, som også ble kalt «Stor-Molde», ble imidlertid lagt dødt i løpet av prosessen. En innbyggerundersøkelse i Molde viste et klart flertall i befolkningen (71 %) for sammenslåing. Den 19. mai 2016 inngikk Molde, Gjemnes og Nesset en ny intensjonsavtale. Kommunestyrene i Molde, Nesset og Midsund vedtok sammenslåing med Molde 23. juni 2016, mens kommunestyret i Gjemnes den 28. juni 2016 vedtok å fortsette som egen kommune. Molde, Midsund og Nesset slås sammen til nye Molde kommune fra 1. januar 2020.
Stavanger, Rennesøy og Finnøy kommuner er vedtatt slått sammen fra senest 1. januar 2020.
Voss og Granvin kommuner er vedtatt slått sammen fra senest 1. januar 2020.
I januar 2017 vedtok kommunestyrene i Selje og Eid å slå sammen de to kommunene fra 1. januar 2020. Vedtaket er bekreftet av Stortinget. Den nye kommunen skal hete Stad.
Stordal og Norddal kommuner er vedtatt slått sammen fra senest 1. januar 2020. Den nye kommunen skal hete Fjord.
Rømskog kommune i Østfold er vedtatt slått sammen med Aurskog-Høland kommune i Akershus fra 1. januar 2020. Kommunen vil hete Aurskog-Høland og ligge i Akershus fylke.
Eide og Fræna i Romsdal inngikk en intensjonsavtale om sammenslåing den 11. februar 2016, etter at «Stor-Molde» ble lagt dødt. Her viste innbyggerundersøkelser i begge kommunene en positiv holdning til sammenslåing. Kommunestyret i Fræna vedtok først sammenslåingen. Deretter vedtok kommunestyret i Eide sammenslåingen 16. juni 2016. Den nye kommunen skal hete Hustadvika
Kommunene Moss og Rygge i Østfold inngikk en intensjonsavtale om sammenslåing den 18. januar 2016. Sammenslåingen ble vedtatt av kommunestyret i Rygge den 16. juni 2016, og av kommunestyret i Moss den 20. juni 2016. Den nye kommunen blir hetende Moss og opprettes 1. januar 2020.
Den 28. januar 2016 inngikk Åfjord og Roan i Sør-Trøndelag en intensjonsavtale om sammenslåing. Den 16. juni 2016 ble kommunesammenslåingen vedtatt av kommunestyret i Roan, og den 24. juni 2016 gjorde kommunestyret i Åfjord det samme. Den nye kommunen blir hetende Åfjord kommune.
Den 19. mai 2016 inngikk kommunene Bø og Sauherad i Telemark en intensjonsavtale om sammenslåing. Rådgivende folkeavstemninger den 10. juni 2016 ga positive resultater både i Bø og Sauherad. Den 16. juni vedtok kommunestyret i Sauherad sammenslåing med Bø. Også kommunestyret i Bø har godkjent sammenslåingen. Bø kommune og Sauherad kommune blir Midt-Telemark kommune.
Kommunene Audnedal og Lyngdal i Vest-Agder inngikk en intensjonsavtale om sammenslåing den 18. mai 2016. Den 27. mai ble sammenslåingen vedtatt av kommunestyrene i begge kommunene.
Kommunenestyrene i kommunene Mandal, Marnardal og Lindesnes i Vest-Agder har vedtatt sammenslåing senest fra nyttår 2020. Den nye kommunen vil hete Lindenes, og kommunesentrum vil være i Mandal.
Kommunene Kvalsund og Hammerfest i Finnmark inngikk en intensjonsavtale om sammenslåing den 3. april 2016. Rådgivende folkeavstemninger den 30. mai 2016 ga positivt resultat i begge kommuner. Kommunestyret i Kvalsund vedtok sammenslåing 2. februar 2016. Også kommunestyret i Hammerfest har vedtatt sammenslåingen.
Den 18. mars 2016 inngikk de seks kommunene Namsos, Namdalseid, Fosnes, Flatanger, Høylandet og Overhalla en intensjonsavtale om kommunesammenslåing. Kommunestyret i Namsos bestemte seg for ikke å gjennomføre folkeavstemning, men en innbyggerundersøkelse viste at 71 % var positive til en sammenslåing. Rådgivende folkeavstemninger i de andre fem kommunene den 23. mai 2016 ga ja i Namdasleid (61,1 % ja) og Fosnes (67,9 % ja), men nei i de tre andre kommunene Flatanger (73,8 % nei), Høylandet (82 % nei) og Overhalla (63 % nei). Kommunestyret i Namdalseid vedtok sammenslåingen den 24. juni 2016 med 18 mot 1 stemmer, og kommunestyrene i Fosnes og Namsos vedtok sammenslåingen 30. juni.
I Sogn og Fjordane har Førde, Jølster, Gaular og Naustdal en intensjonsavtale om sammenslåing. Folkeavstemninger den 4. april 2016 ga 53 % ja i Førde, 51,42 % ja i Jølster, og 52 % ja i Gaular. I Naustdal var 63 % for sammenslåing, 34 % ja til sammenslåing med Førde, Jølster og Gaular, og 29 % som også ønsket sammenslåing med Flora. Den nye storkommunen Sunnfjord etableres 1. januar 2020.
Den 10. mars 2016 inngikk Ullensvang, Odda og Jondal en intensjonsavtale om sammenslåing. Rådgivende folkeavstemninger den 23. mai 2016 ga ja til sammenslåing (56,2 % ja) i Ullensvang og i Odda (80,5 % ja); i Jondal ble det 49,76 % nei til sammenslåing, mens 40,19 % sa ja til sammenslåing mellom Ullensvang og Odda, mens 9,58 % sa ja til sammenslåing med Kvam. Kommunestyret i Odda vedtok sammenslåing med Ullensvang den 22. juni 2016. Jondal kommunestyre vedtok 5. oktober 2016 å gå inn i den nye storkommunen. Den nye kommunen skal hete Ullensvang kommune og skal opprettes 1. januar 2020. Den 8. februar 2016 innledet kommunene Snåsa, Steinkjer og Verran i Nord-Trøndelag forhandlinger om sammenslåing, og en intensjonsavtale ble signert 29. mars 2016. Rådgivende folkeavstemninger 23. mai 2016 ga nei i Snåsa (69,8 % nei), men ja i Steinkjer (61,8 % ja) og Verran (73,8 % ja). Den 22. juni fattet kommunestyret i Steinkjer enstemmig et vedtak om sammenslåing, og kommunestyret i Verran fatter sitt vedtak 30. juni.
Kinn
Flora og Vågsøy inngikk 27. februar 2017 en intensjonsavtale om sammenslåing til Kinn kommune. Det ble gjennomført en innbyggerundersøkelse i forkant av kommunestyrene, der et flertall (65 %) av innbyggerne i Flora svarte ja, mens et flertal (55 %) i Vågsøy svarte nei. 21. mars sa bystyret i Flora ja til sammenslåing. Vågsøy sa ja til sammenslåing 30. mars.
Pågående prosesser
Den 21. januar 2015 startet utredningen av sammenslåing av syv kommuner i regionsrådet Knutepunkt Sørlandet. Dette består av de fire kommunene Kristiansand, Søgne, Songdalen og Vennesla i Vest-Agder, samt de tre kommunene Iveland, Birkenes og Lillesand i Aust-Agder. Utredningsgruppen leverte sin rapport den 24. juni 2015. Kommunestyrene i Iveland og Vennesla vedtok 3. september og 10. september 2015 at de to kommunene i stedet ville utrede en sammenslåing av hverandre, og den 8. mars 2016 signerte de en intensjonsavtale. De øvrige fem kommunene fortsatte arbeidet; 14. og 15. desember 2015 møttes forhandlingsutvalgene fra de fem kommunene på Scandic Kristiansand Bystranda, og den 18. februar 2016 signerte de fem kommunene en intensjonsavtale om sammenslåing. Bystyrene avgjør saken i juni 2016.
Den 26. februar 2016 signerte de to kommunene Aure og Halsa på Nordmøre i Møre og Romsdal og de to kommunene Hemne og Snillfjord i Sør-Trøndelag en intensjonsavtale om sammenslåing.
Nye kommunevåpen
Våpen for den nye kommunen kan bli laget på flere måter: Det blir advart mot å skape nye kommunevåpen med mange farger, figurer og felter. Riktignok er slike våpen vanlige i engelsktalende land, men i tysktalende land blir det advart mot våpen av den typen. Advarselen mot kompliserte kommunevåpen er fordi de er dårligere egnet som kjennetegn som skal være lette å oppfatte raskt, på avstand eller i lite format, for eksempel på bygninger, biler, grenseskilt, nettsteder og i avisannonser.
Nada Daabousová
Nada Daabousová (født 15. januar 1997) er en slovakisk synkronsvømmer.
Hun representerte Slovakia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 22 i duett.
Liste over kriger Mexico har deltatt i
Denne listen er laget for å vise hvilke kriger Mexico har vært delaktig i.
Kalsiumoksid
Kalsiumoksid, også kjent som brent kalk eller ulesket kalk, er en forbindelse med kjemisk formel CaO(s). Ved romtemperatur er den alkalisk, krystallinsk og etsende.
Brent kalk dannes fra kalsiumkarbonat i kalkstein ved oppvarming til rundt 1000 °C. I prosessen, som kalles kalkbrenning, frigjøres det karbondioksid ;
Viktige faremomenter
Irriterer øyne, hud og luftveier. Ved tilsetning av vann kan stoffet virke etsende på hud og øyne.
Julie Alapnes
Julie Kristine Alapnes Normann (født 1987 i Tromsø) er en norsk felespiller, vokalist og folkemusiker.
I 2009 mottok hun tildelingen Coop Nords kulturpris, og i 2011 ble hun, sammen med musikere fra Palestina, Egypt og Norge, tildelt UNESCOs tittel: «Young Artist for Intercultural Dialogue between Arab and Western Worlds», for et samarbeid i forbindelse med Førdefestivalens internasjonale talentprosjekt. Av andre stipend og priser, har hun mottatt stipend fra Sparebankstiftelsen, TONO, NOPA og Music Norway.
Hun startet i 2014 bandet Julietnorth som ga ut debutalbumet Julietnorth i februar 2018 til gode kritikker fra presse og publikum. I 2017 medvirket hun på albumet Flygande kråka får alltid nåkka av folkmusikkgruppa Fotefar i Tromsø. For albumet ble de nominert til Folkelarmprisen 2017 i åpen klasse.
I 2022 ha hun ut albumet Helleristning, det første albumet under eget navn. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2022 i klassen tradisjonsmusikk.
Flere av hennes egne låter har også blitt spilt inn av andre artister, for eksempel kan man finne «Julies vals» og «Arnt Ivars polska» på franske, canadiske og skotske utgivelser.
Thorleif Heyerdahl
Thorleif Heyerdahl (født 16. april 1900 i Kristiania, død 11. februar 1981 i Lillehammer) var en norsk kunstmaler. Heyerdahl bodde 20 år av sitt liv på Tjøme, hvor også mange av hans motiver er fra. Han hentet også motiver fra Svolvær og senere fra Gausdal, Gudbrandsdalen og Lillehammer-området, særlig etter at han flyttet til Lillehammer i 1953.
Familie
Thorleif Heyerdahl var den yngste av fire søsken, barn av Peter Møller Heyerdahl og Clara Dorothea Lysholm. Heyerdahl giftet seg med den norske musikeren Erica Anker Gude 16. november 1932 i Tønsberg kirke. Erica var barnebarn av en av Norges viktigste nasjonalromantiske malere Hans Fredrik Gude
Utdannelse
Heyerdahl utdannet seg ved Kunstakademiet i Antwerpen, studier i München og var elev ved Pola Gauguins malerskole i årene 1920–1924. Heyerdahl hadde også flere studieturer til Belgia, Nederland, Paris, Italia og Tyskland. Heyerdahl mottok Lillehammer bys kunstnerstipend.
Marte Rommetveit
Marte Rommetveit (født 13. desember 1979) er en norsk programleder fra Stord. Hun er kjent for sin rolle som programleder for Vestlandsrevyen og Norge i dag på NRK.
Familie
Hun er datter av tidligere NRK-journalist Geir Rommetveit og søster til skuespilleren og sangeren Berte Rommetveit. Stortingsrepresentant Magne Rommetveit (Ap) er onkel.
Hun var tidligere gift med Sigurd Sele.
Cornelius Thomas Rønnau
Cornelius Thomas Rønnau (født 16. september 1752 i Kristiansand død 11. november 1828 i Trondheim) var en norsk prest, forfatter og visesamler.
Oppvekst og studier
Rønnau vokste opp i et småborgermiljø i Kristiansand. Han startet sin utdannelse ved katedralskolen i hjembyen og ble uteksaminert derfra i 1772. Deretter studerte han ved Københavns Universitet, hvor han ble cand.theol. i 1777. Som student fungerte han også som huslærer i Mandal, mens han i årene 1780–84 var privatlærer i København. Han ble presteviet 1784.
Liv og Virke
Rønnau var en aktiv skribent og dessuten svært musikalsk. Han utgav i 1801 en musikksamling: Aftryk af Cantater, opførte Tid efter Tid i Solbergs Kirke i Bedstaden. To år etter kom han med et oppbyggelig og et kirkehistorisk skrift, Et ungt Menneskes bedste Beslutning paa Confirmationsdagen og Religiøse Høitideligheder i Norge. Rønnau skrev også en oppmuntrende vise for soldatene fra hans prestegjeld, Soldatervise for det Opdalske Kompagnie paa Marchen til Bataillonssamlingen 1805. Noe senere kom han med to topografiske beskrivelser av Oppdal, én utgitt i 1817 og én i 1820. Den siste var ment som en korreksjon til Krafts Topografisk-Statistisk Beskrivelse over Kongeriget Norge fra årene 1820-1835.
En svært viktig del av Rønnaus innsats var 30 melodier til Nyerup og Rahbeks Udvalgte danske Viser som kom ut i 1814. Han samlet flere viser enn de som kom med i samlingen, men de fleste er gått tapt.
Rønnau var en ivrig folkeopplysningsmann, og ønsket derfor å inndra embetet som residerende kapellan i Beitstad. De innsparte midlene skulle brukes til å erstatte en av omgangsskolene med fastskole. Ordningen lot seg imidlertid ikke gjennomføre så lenge stillingen var besatt, men ble gjennomført av Rønnaus etterfølger. I Oppdal grunnla han et kornmagasin og stiftet et allmuebibliotek. Han opprettet også søndagsskole, hvor han selv underviste. I sine prekener oppfordret han til driftighet og industriutvikling, og startet selv to pottaskekokerier.
Rønnau arbeidet ellers for mer edruelighet blant bøndene. Han kritiserte de lange bryllupsfestene og fikk mange av sine sognebarn til å gå inn for måtehold. En del av inntektene til Sogneprestembetet i Oppdal kom fra St. Antonius prebende i Trondhjem. Rønnau viste her sitt nasjonale sinnelag da han i 1808 gav avkall på denne inntekten og lot midlene gå til styrking av Norges sjøforsvar.
Han giftet seg i 1788 med Karen Christina Ford (1769–91), datter av sogneprest Willum Ford. De fikk tvillingdøtre før hun døde i 1791. Han oppdrog også Rasmus Hansen, som kom fra et bondehjem i Oppdal.
Utmerkelser
Cornelius Thomas Rønnau var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1804 og ble i 1809 ridder av Dannebrogordenen. I 1821 ble han dekorert med Borgerdådsmedaljen.
Jana Labáthová
Jana Labáthová (født 27. september 1988) er en slovakisk synkronsvømmer.
Pierre Broué
Pierre Broué (født 8. mai 1926 i Privas i Ardèche i Frankrike, død 27. juli 2005 i Grenoble) var en fransk historiker, forfatter og Trotzkist.
Noah Vicktor
Noah Vicktor (født 18. august 2001 i Freilassing) er en snøbrettkjører fra Tyskland, som representerer klubben WSV Bischofswiesen. Han deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der han kom på 16.-plass.
Idrettskarriere
Han kom på 72.-plass sammenlagt i verdenscupen i 2019/20, og på 33.-plass i sesongen 2020/21. I europacupen i snøbrett kom han på åttendeplass i slopestylecupen i 2017/18, og i europacupen 2018/19 vant han slopestyle og kom på andreplass i big air. Han kom på 38.-plass i big air under europacupen i 2019/20, og på 16.-plass i slopestyle & big air i europacupen i 2020/21.
Gyokuon-hōsō
Gyokuon-hōsō (玉音放送) var en radiosending hvor den japanske keiseren Hirohito leste opp dekretet som formelt brakte en slutt på andre verdenskrig i Japan. I sendingen leser Hirohito at Japans regjering har akseptert Potsdamdeklarasjonen, som krevde at Japan skulle umiddelbart overgi seg for å avslutte andre verdenskrig. Sendingen ble kringkastet mellom 12:00 og 12:04 (UTC+09.00) 15. august 1945, kort tid etter Slaget om Okinawa, atombombene ble sluppet over Hiroshima og Nagasaki og Sovjetunionens invasjon av Mandsjuria.
Dette var den første gangen en japansk keiser hadde talt til Japans befolkning generelt (riktig nok via fonograf). Hirohito leste opp dekretet på klassisk japansk, en veldig formel språkform som få forsto. Sendingen nevner ikke direkte at Japan hadde overgitt seg, men sa istedenfor at regjeringen hadde fått beskjed om å godta Potsdamdeklarasjonen i sin helhet og at Japan hadde godtatt den. Hirohito nevnte også at de allierte hadde brukt «grusomme bomber». Dette skapte mye forvirring for de som hørte på sendingen, siden det ikke var klart om Japan faktisk hadde overgitt seg eller hva Potsdamdeklarasjonen i det hele tatt betød for Japan. Sendingens dårlige lydkvalitet, i tillegg til bruken av det formelle språket, gjorde forvirringen verre. En digital nyversjon av sendingen ble gitt ut i 2015.
Sendingen
Hirohitos tale ble ikke kringkastet direkte, men ble spilt av fra et fonografopptak gjort i keiserpalasset i Tokyo 14. august 1945. NHK sendte lydteknikere for å utføre opptake til keiserpalasset i Tokyo. Det ble satt opp mikrofoner i et bunkerkontor under keiserhoffsministeriet. Keiser Hirohito utførte opptaket mellom 11:25 og 11:30. Ved første opptak snakket han for lavt, og etter å ha fått råd fra lydteknikerne at de burde prøve på nytt, ble det gjort. I det andre forsøket mente de at han snakket med for høy tone, i tillegg til at han hoppet over noen tegn. Likevel ble denne versjonen ansett som offisiell, og det første opptaket var i reserve.
Flere deler av Den keiserlige japanske hær var sterkt imot at Hirohito skulle ende krigen, siden de mente at det var æresløst. Oppmot 1000 offiserer og soldater i hæren raidet dermed keiserpalasset om kvelden 14. august, i håp om å ødelegge opptakene. De ble forvirret av keiserpalassbygget, og fant derfor ikke opptakene, som hadde blitt gjemt sammen med flere andre dokumenter. De ble dermed smuglet ut av palasset, for så å bli kringkastet dagen etter. Major Kenji Hatanaka prøve å hindre opptaket i å bli kringkastet på NHK-radiostasjonen, men ble beordret av Østdistriktshæren om å ikke være til hindring for kringkastingen.
Om morgenen 15. august kunngjorde samtlige NHK-stasjoner at keiseren skulle tale til nasjonen klokken 12. Mange valgte å kle seg formelt til denne begivenheten. På slaget 12 samme dag, fortalte NHK at en skulle reise seg for en svært viktig kunngjøring. Nasjonalsangen Kimi Ga Yo ble dermed spilt av, fulgt av opptaket av keiserens tale.
For å lette på forvirringen skapt av sendingen, etter at opptaket hadde spilt ferdig, klargjorde en av radiovertene keiseren budskap ved å si at Japan virkelig hadde overgitt seg. Ifølge Robert Guillain, en fransk journalist som bodde i Tokyo på tiden, etter at sendingen var ferdig, dro de fleste japanere hjem eller på jobb i flere timer for å tenke over betydningen av sendingen i stillhet.
Etter at opptaket ble spilt av, forsvant grammofonplaten som talen var spilt inn på i kaoset etter Japans overgivelse. En radiotekniker hadde i hemmelighet lagd en kopi, som han ga til de allierte okkupasjonsmaktene. Denne kopien er kilden til alle opptakene av talen siden. Den originale har blitt gjenfunnet, men aldri blitt spilt av.
Talen ble oversatt til engelsk av og kringkastet internasjonalt av Tadaichi Hirakawa. USAs Federal Communications Commission tok opp denne sendingen, som senere dukket opp i fulltekst i The New York Times.
Jozef De Kesel
Jozef De Kesel (født 17. juni 1947 i Gent i Øst-Flandern i Belgia) er en katolsk kardinal som var primas av Belgia, erkebiskop av Mechelen-Brussel og belgisk militærbiskop.
Prest
Jozef De Kesel studerte ved seminarene i Gent og Leuven og ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma.
Den 26. august 1972 ble han ordinert til prest av sin onkel Leo De Kesel, som var hjelpebiskop i Gent fra 1969 til 1990. I 1977 tok han doktorgrad med en avhandling om den historiske Jesus i Rudolf Bultmanns teologi. Han var foreleser ved Sociale Hogeschool Gent og professor i fundamentalteologi og filosofisk antropologi ved Storseminaret i Gent og ved Katholieke Universiteit Leuven. Fra 1992 til 2002 var De Kesel biskoppelig vikar for teologisk og pastoral formasjon i bispedømmet Gent.
Hjelpebiskop i Mechelen-Brussel
Den 20. mars 2002 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Bulna og hjelpebiskop i erkebispedømmet Mechelen-Brussel. Erkebiskopen av Mechelen-Brussel, kardinal Godfried Danneels, ordinerte ham til biskop den 26. mai samme år; medkonsekratorer var Arthur Luysterman, biskop av Gent, og Rémy Victor Vancottem, hjelpebiskop i Mechelen-Brussel.
Biskop av Brugge
Den 25. juni 2010 utnevnte pave Benedikt XVI ham til den 26. biskop av Brugge, bare noen uker etter at forgjengeren, biskop Roger Joseph Vangheluwe hadde fått sin førtidige avskjedssøknad ekspeditt innvilget. Innsettelsen fant sted 10. juli samme år.
Erkebiskop av Mechelen-Brussel
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Mechelen-Brussel og belgisk militærbiskop 6. november 2015. Så tidlig som i 2010, da etter at kardinal Godfried Danneels hadde trukket seg, ble han ansett som en kandidat for erkebispedømmet Mechelen-Brussel. De Kesels' innsettelse fant sted 12. desember 2015.
De Kesel har tatt til orde for ordinasjon av gifte menn til prestedømmet.
I 2016 oppløste De Kesel Fraterniteit van de Heilige Apostelen, kanonisk opprettet i 2013 av hans forgjenger André-Joseph Léonard og grunnlagt av Michel-Marie Zanotti-Sorkine. Oppløsningen ble approbert av pave Frans i april 2018.
Kardinal
I konsistoriet 19. november 2016 kreerte pave Frans ham som kardinalprest med titulærkirken Santi Giovanni e Paolo.
I april 2018 krevde De Kesel offentlig at den katolske kirkens ledelse respekterte seksuelt samkvem mellom homofile par og at kravet om avholdenhet ikke lenger var holdbart. Seksualitet må skje «i sammenheng med et forhold der ærlighet, pålitelighet og engasjement er sentralt», sa De Kesel. Han ba også om at offentlig velsignelse av par av samme kjønn skulle tillates.
I september 2022 publiserte han sammen med de andre biskoper i Flandern et dokument om velsignelse av homoseksuelle par, og understreket imidlertid at denne velsignelsen ikke skulle forstås som en annen form for ekteskap som forblir et sakrament forbeholdt foreningen mellom mann og kvinne. Denne bestemmelsen var eksplisitt i strid med et Responsum publisert av Kongregasjonen for troslæren i 2021 og godkjent av paven, der det erklæres at det ikke er mulig å velsigne likekjønnede par.
Pave Frans innvilget den 22. juni 2023 hand alderbetingede avskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Psst! Mrr…
'Psst! Mrr...' er en samleplate med The Pussycats, utgitt i 1981.
Ela Bhatt
Ela Ramesh Bhatt (født 7. september 1933- 2. november 2022) var grunnlegger av organisasjonen Self-Employed Women's Association of India (SEWA). Med bakgrunn som advokat er Bhatt en del av de internasjonale arbeider-, kooperativ-, kvinne-, og mikrofinansbevegelsene. Hun fikk flere nasjonale og internasjonale priser og utmerkelser.
Oppvekst og starten på yrkeslivet
Ela Bhatt ble født i Ahmadabad i India. Barndommen hadde hun i byen Surat. Faren hennes, Sumantrai Bhatt, hadde en vellykket advokatpraksis og moren, Vanalila Vyas, var aktiv i kvinnebevegelsen. Bhatt gikk på Sarvajanik Girls High School in Surat fra 1940 til 1948. Hun fikk ein Bachelor of Arts fra M.T.B. College i Surat i 1952. Etter å ha tatt eksamen begynte hun på Sir L. A. Shah Law College i Ahmadabad. I 1954 tok hun en grad i juss og fikk en gullmedalje for arbeidet sitt med hindulov. Deretter underviste hun en kort periode i engelsk på SNDT Women's University, eller bare SNDT, i Mumbai før hun i 1955 begynte i jussavdelingen til Textile Labour Association (TLA) (tekstilarbeidernes forening) i Ahmadabad.
Ela Bhatt bor nå i Ahmadabad i Gujarat med familien sin.
TLA og SEWA
I 1956 giftet Ela Bhatt seg med Ramesh Bhatt. Etter at hun hadde jobbet en stund for styresmaktene i Gujarat, ble hun spurt av TLA om å lede kvinneavdelingen deres i 1968. I forbindelse med dette dro hun til Israel hvor hun studerte på Afro-Asian Institute of Labor and Cooperatives i Tel Aviv i tre måneder og fikk en internasjonal diplom innen arbeid og kooperasjoner i 1971. Hun var svært påvirket av at tusenvis av kvinner jobbet i tekstilindustrien borte fra familien sin for å forsørge dem, mens lovene i staten kun gav rettigheter til dem som var rene industriarbeidere og ikke disse kvinnene som var selvstendig næringsdrivende. I samarbeid med Arvind Buch som var president i TLA, gikk Bhatt igang med å organisere disse kvinnene i en organisasjon som lå under kvinneavdelingen i TLA. I 1972 ble Self-Employed Women's Association (SEWA) etablert med Buch som president og henne selv som generalsekretær.
Annet arbeid og priser
Hun var en av grunnleggerne av Women's World Banking i 1979 sammen med Esther Ocloo og Michaela Walsh, og var leder fra 1980 til 1998. Hun var leder for SEWA Cooperative Bank og er leder for Women in Informal Employment: Globalizing & Organizing (WIEGO) i 2013.
Hun har også vært trustee i Rockefeller Foundation.
Hun fikk et æresdoktorat fra Harvard University i juni 2001 og i 2012 fra Georgetown University og Universite Libre De Bruxelles in Brussels, Belgium. Hun har også æresdoktorater fra Yale og University of Natal.
Ela Bhatt fikk den sivile medaljen Padma Shri av Indias regjering i 1985 og Padma Bhushan i 1986. Hun fikk Ramon Magsaysay-prisen i 1977, Right Livelihood Award i 1984 og Niwano-prisen i 2010 for sitt arbeid for fattige kvinner i India. I november 2010 fikk hun Global Fairness Initiative Award av USAs utenriksminister Hillary Clinton for å hjelpe mer enn en million fattige indiske kvinner til en verdig og uavhengig stilling. Hun fikk den prestisjetunge Radcliffe Medal 27. mai 2011 for arbeidet sitt for kvinner.
I november 2011 fikk Ela Bhatt Indira Gandhi-prisen for fred, nedrustning og utvikling for sitt livsverk med å gi kvinner makt gjennom grasrotentreprenørskap.
The Elders
18. juli 2007 i Johannesburg i Sør-Afrika samlet Nelson Mandela, Graça Machel og Desmond Tutu en gruppe verdensledere for å få dem til å bidra med sin visdom, uavhengige lederskap og integritet for å takle noen av verdens største problemer. Nelson Mandela annonserte grunnleggelsen av gruppen The Elders i en tale han holdt i forbindelse med sin 89-årsdag.
The Elders jobber globalt med både tematiske og geografisk spesifikke spørsmål. Ela Bhatt er spesielt involvert i deres arbeid for kvinnerettigheter, inkludert arbeid mot barneekteskap. I februar 2012 dro hun til Bihar i India sammen med Desmond Tutu, Gro Harlem Brundtland og Mary Robinson. Sammen besøkte de Jagriti, et ungdomsledet prosjekt for å forhindre barneekteskap, og oppmuntret statlige virkemidler i kampen. Som en tilhenger av Gandhis ikke-voldsprinsipp, dro Bhatt til Midtøsten med The Elders delegasjoner i august 2009 og oktober 2010. I en bloggpost hun skrev på The Elders nettside etter gruppens besøk til Gaza i oktober 2010, sa Bhatt at ikke-voldelig motstand mot urettferdigheten krever «more hard work than fighting» og at «it is the coward who uses weapons.»
Tiarn Collins
Tiarn Collins (født 9. november 1999 i Brisbane) er en snøbrettkjører fra New Zealand. Han deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der han kom på 18.-plass.
Idrettskarriere
Collins deltok i Vinter-OL for ungdom 2016, og kom der på fjerdeplass i slopestyle og femteplass i big air. Under VM i snøbrett 2017 kom han på åttendeplass i slopestyle og 24.-plass i big air, og under Junior-VM i snøbrett 2017 kom han på tredjeplass i slopestyle og fjerdeplass i big air.
Han kom på 20.-plass sammenlagt i verdenscupen i 2019/20, og på 48.-plass i sesongen 2020/21. I Australia og New Zealand Cup i snøbrett kom han på sjetteplass i halfpipe i 2016.
Under Vinter-OL 2022 kom han på 18.-plass i slopestyle.
Denops
Denops er en slekt av maurbiller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.
Utseende
Små til middelsstore (gjerne 5-6 millimeter), slanke, blanke, hårete maurbiller. Gruppen har en ganske smal kroppsform, pronotum er tydelig lengre enn bredt, hodet er stort og bredt. Antennene er tynne ved roten, de ytre leddene er tykkere og sagtakkede.
Levevis
Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen. Mange lever av treborende insekter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet og på Kanariøyene.
Bodilus
Aphodius (Bodilus) spp. er en underslekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den palearktiske sone og det sørlige Afrika.
Black Friday (shopping)
Black Friday, eller svartfredag, er en årlig handledag som finner sted dagen etter den fjerde torsdagen i november, noe som vil si dagen etter Thanksgiving i USA. Dagen er tradisjonelt begynnelsen på julehandelen og mange utsalgssteder åpnes ofte så tidlig som klokka tre på natta eller tidligere og tilbyr en rekke salgsvarer, ofte begrenset i antall eller tidsrom. Ettersom Thanksgiving i USA alltid faller på den fjerde torsdagen i november vil Black Friday finne sted på en fredag mellom 23. og 29. november.
«Black Friday» er et begrep som har blitt benyttet i mange sammenhenger. Som handelsdag har det amerikansk opprinnelse og går tilbake til 1800-tallet hvor det i USA ble assosiert med finanskrisen i 1869. Den eldste kjente bruken av «Black Friday» var en handledag som kom etter Thanksgiving («takksigelsesdag», da amerikanere uansett hadde fri) som skjedde den 1. desember 1961 i et utgave av avisen The Shortsville-Manchester Enterprise (Shortsville, New York). I denne artikkelen refereres det til en bruk av begrepet av politiet i Rochester i New York.
Det har også blitt hevdet at «Black Friday» beskriver at handelen denne dagen bidrar til at mange butikker igjen går med overskudd – og dermed går fra røde til svarte tall i regnskapet. Dagen er også en viktig indikator på hvordan julehandelen kommer til å bli; den fungerer som et barometer på folks vilje til å bruke penger. Språkrådet har foreslått formen «svartfredag» for bruk på norsk.
I Norge
Den 26. november 2010 ble shoppingfenomenet «Black Friday» for første gang brukt i Norge, da Norwegian Outlet i Vestby introduserte handledagen. Komplett.no var den første nettbutikken i Norge som arrangerte Black Friday, også i 2010. Det første norske mediet som fulgte opp fenomenet kommersielt var Nettavisen, som i 2013 lenket til norske og amerikanske nettbutikker gjennom live-oppdateringer på salget hele døgnet. De seneste årene har avisen fulgt salgene i Norge og USA direkte hele det som kalles Black Week. Nettavisen har også opprettet en egen side for dette.
The Political Machine
The Political Machine er et valgkamp-spill fra Stardock og det første i serien med The Political Machine. Spillet går ut på å lede valgkampen til en kandidat som, om man lykkes, blir USA's neste president. Spillet har fått en ny oppfølger til hvert presidentvalg i USA, der siste versjon (fra 17. november 2015) blant annet lar en spille som Donald Trump ved valget i 2016.
Spillet
Hvert spill starter ved at man velger en offisiell kandidat, eller lager sin egen kandidat, fra et av de to store partiene, Det republikanske partiet eller Det demokratiske partiet i USA. Som valgkampleder må du samle inn penger og "investere" disse i reklame som profilerer kandidatens syn på forskjellige saker. En reklame for skattekutt vil oppfattes forskjellig blant republikanere i Texas og demokrater i Massachusetts. Hvordan kandidaten svarer på spørsmål fra pressen vil også påvirke oppslutningen, samt villigheten til å gi bidrag til kampanjen.
Har man opparbeidet seg politisk nok kapital kan også bruke den til å ansette "rådgivere" som arbeider med å støtte egen kampanje eller å ramme eller latterliggjøre motstanderen.
Opplåsbare kandidater
Disse kandidatene låses opp dersom man slår dem i valgkampen.
Tonsenveien
Tonsenveien er en gate i bydel Nordre Aker i Oslo. Den har husnummer 5A-37 og 14-42 og ligger på Disen fra Disenveien til Kjelsåsveien. Tidligere gikk veien fra Trondheimsveien. Navnet ble vedtatt i 1905.
Den eldre villen i nr. 25 fikk et tilbygg (ark. Knut Hjeltnes) i 1994 og vant Sundts premie samme år.
Den delen av Tonsenveien som ligger mellom Lofthusveien og Kjelsåsveien arrangerer gatefest årlig siste helgen før skolens sommerferie er over. Husnummerne i gata går fra 5 til 42.
Rolf Wiborg
Rolf Wiborg (født 23. desember 1948) er en norsk sivilingeniør, oljemann og varsler.