cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vasaloppet 2011
Oxberg - Kvinner
Not: Pl = Plassering, Nr = Startnummer, Tid = Passeringstid
Hökberg - Herrer
Not: Pl = Plassering, Nr = Startnummer, Tid = Passeringstid
Hökberg - Kvinner
Not: Pl = Plassering, Nr = Startnummer, Tid = Passeringstid
Eldris - Herrer
Not: Pl = Plassering, Nr = Startnummer, Tid = Passeringstid
Romertiden
Romertiden kan referere til:
Demetrius Pinder
Demetrius Pinder (født 13. februar 1989 på Grand Bahama) er en bahamansk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter.
Junior
Han deltok i U20-klassen ved CARIFTA Games (Caribbean Free Trade Association) i 2006, 2007 og 2008. Ved disse lekene fikk han to medaljer:
Senior
Ved Sentralamerikanske og karibiske leker 2010 fikk Bahamas sølv på 4 x 400 meter, bak Jamaica. Her løp Pinder sammen Andretti Bain, Michael Mathieu og La'Sean Pickstock.
I 2011 deltok han ved sitt første VM, da han deltok ved VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea. Han deltok på 400 meter, der han fikk 15.-plass.
Ved VM i friidrett innendørs 2012 deltok han på 400 meter. Han hadde raskeste tid i kvalifiseringsheatene, med 46,49, og hadde også raskest tid i semifinalene, med 45,94. I finalen ble han imidlertid slått av Nery Brenes, og fikk sølv.
Stolpen
Stolpen er en by i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i den sentrale delen av Fristaten Sachsen. Byen ligger 25 km øst for Dresden og har 5 904 innbyggere (31. desember 2008).
Stolpen er kjent for borgen og turistattraksjonen Burg Stolpen, som ligger på et basaltfjell.
Stolpen var en by i Kreis Sebnitz fra 1952 til 1990, og i Landkreis Sebnitz fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var byen innlemmet i Landkreis Sächsische Schweiz, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Alpenes hovedkam
Alpenes hovedkam er kjeden som dannes av Alpenes høyeste fjelltopper og -egger. Denne danner en bueformet linje fra Cadibonapasset ved Savona i Liguria via den fransk–italienske grensen, Sveits og Østerrike til nærheten av Wien. I store deler av sitt forløp følger Alpenes hovedkam nasjonale grenser og viktige vannskiller.
Hovedkammens hydrologi
Fra Witenwasserenstock (Gotthardmassivet) til Piz Lunghin (Albula-Alpene) er Alpenes hovedkam sammenfallende med det europeiske hovedvannskillet (Nordsjøen–Middelhavet, dvs. her Rhône–Rhinen). Vest for dette avsnittet utgjør hovedkammen stort sett vannskillet mellom Middel- og Adriaterhavet (resp. Rhône og Po). I Øst-Alpene fortsetter hovedkammen først som vannskillet mellom Adriater- og Svartehavet (resp. Adige og Inn), så som vannskille mellom ulike bielver av Donau (bl.a. Salzach, Drau, Enns og Mur).
Det fins flere andre markante kammer i Alpene som møter hovedkammen og kan betraktes som forgreninger av denne:
Hovedkammens nasjonale grenser
Alpenes hovedkam er i dag i store deler av sitt forløp sammenfallende med nasjonale grenser. Øst/syd for hovedkammen ligger hovedsakelig Italia. Vest/nord for hovedkammen ligger Frankrike, Sveits og Østerrike. Større og mindre unntak forekommer imidlertid mange steder, spesielt i Sveits (Ticino og Graubünden), som har store områder syd for hovedkammen. Til gjengjeld har Italia mindre områder nord for hovedkammen (bl.a. Livigno).
Det har ikke alltid vært slik. Dagens situasjon er i en historisk sammenheng nokså ung. Fra den tidlige middelalderen til midten av 1800-tallet eksisterte det en rekke passtater, som kontrollerte sammenhengende territorier på begge sider av Alpenes hovedkam. De største av disse var Savoie, Det sveitsiske edsforbund, Graubünden og Tirol. I disse statene var ikke Alpenes hovedkam noe skille, men tvert imot transport over dens pass et av livsgrunnlagene. Med unntak av Sveits ble passtatene ofret i de europeiske stormaktenes kamp om å opprette territorialstater. Disse var ikke interessert i de kulturhistoriske enhetene, men i formålstjenlige grenselinjer.
Hovedkammens geologi
Alpenes hovedkam passerer (fra sydvest til nordøst) i Vest-Alpene gjennom gneissonen og sentralmassivene, og i Øst-Alpene gjennom Sentral-Alpene og De nordlige kalkalper. Hovedkammen er dermed ikke kjennetegnet ved noen geologiske fellestrekk, men må heller sies å være et kombinert resultat av tektoniske prosesser på den ene siden og erosive tilfeldigheter på den andre siden.
Det fins også flere eksempler på fjelltopper ved siden av Alpenes hovedkam som er høyere enn de nærmeste toppene i hovedkammen (Dauphiné-Alpene med bl.a. Barre des Écrins; Gran Paradiso og Gran Casse i De grajiske Alpene; Ortlergruppa med bl.a. Ortler; Wildspitze i Ötztal-Alpene).
Håkonshella
Håkonshella er et boligområde i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Håkonshella ligger mellom Mathopen og Alvøen, ut mot sjøen. Håkonshella grunnkrets hadde 1 119 innbyggere 1. januar 2012 og et areal på 1,23 km², hvorav 0,03 km² er ferskvann.
Håkonshella er i dag et boligområde med hovedsakelig eneboliger. Det er og noe industri, to småbåtverksteder og fire småbåtbrygger. Videre er det et entreprenørfirma og anlegg for Statens havnevesen.
Det norrøne navnet var Hákonarhella. Kong Håkon den gode skal ha blitt født her i år 920. 40 år senere, i år 960, skal han ha dødd på samme sted etter slaget på Fitjar. Andreleddet er ordet hella, som betyr «flatt berg». Ordet «hella» blir mange steder benyttet om et landingssted for båter.
På Håkonshella helt nede ved sjøen er det oppført en bautastein til minne om Håkon den gode. Den ble oppført år 1920, tusen år etter han ble født her.
I Topografisk Statistisk Samling No 2, trykt i 1813, står det en skildring fra 1779 som opplyser at Håkonshella på den tid gikk under navnene Hagens Hælle, Haakheilen, Hagensund og Haakelsund.
Linnea Dale
Linnea Dale (født 22. april 1991 i Tinn i Telemark) er en norsk sanger og låtskriver. Hun slo gjennom musikalsk i Idol i 2007.
Dale var deltaker i sangkonkurransen Idol på TV 2 i 2007 og kom til finaleomgangene. I semifinalen 10. oktober 2007 fremførte hun den egenkomponerte låten «What Do I Know About Love». Dale ble stemt ut, men fikk senere Wild Card og gikk videre derfra til finalerundene.
Dale var gjestevokalist på singlene «Ambitions» og «Sometimes» i tillegg til sangen «Awake» og den nyeste sangen til Donkeyboy, «Think you should», som ble lansert i 2019.
Dales første soloplate, Lemoyne Street, ble utgitt i 2012 med produsenthjelp fra Øystein Greni og Nikolai Eilertsen fra BigBang. EP-en Children of the Sun og singelen «And Then the Sun Comes Up» ble også lansert I 2012.
Dales andre soloplate, Good Goodbyes, ble utgitt i 2014, med produsent og låtskriverhjelp fra Paal Waaktaar og Kim Edward Bergseth. Dale opptrådte i den norske Melodi Grand Prix-finalen samme år med låten «High Hopes». Dales tredje soloplate, Wait for the Morning, ble utgitt i 2018. Albumet fikk ternigkast 5 i VG, Dagsavisen og Aftenposten.
Olympiabakken (Garmisch-Partenkirchen)
Den store Olympiabakken (tysk: Große Olympiaschanze) er et skihoppanlegg ved byen Garmisch-Partenkirchen i Tyskland. Anlegget ligger ved fjellet Gudiberg i bydelen Partenkirchen, like ved målområdet til stedets utforløype, og består av fire hoppbakker med størrelse K125 (HS140), K80 (HS89), K43 (HS45) og K20. Olympiabakken er særlig kjent som arena for det årlige nyttårshopprennet 1. nyttårsdag, som også inngår i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen. Bakken ble også brukt under OL i 1936.
Historie
Den første hoppbakken ved Gudiberg ble bygd opp av snø i 1902 og senere satt opp som permanent hoppbakke. Fra 1922 ble det årlige nyttårshopprennet arrangert i bakken, som fikk navnet Olympia-Schanze am Gudiberg (norsk: Olympiabakken ved Gudiberg), i dagligtale Gudibergschanze (Gudibergbakken). Det var på dette tidspunktet ikke planlagt noe virkelig OL i Partenkirchen – navnet kom av at tyskerne arrangerte sine egne vinterleker i 1922, delvis fordi de etter 1. verdenskrig ble nektet å delta i sommer-OL i 1920 og 1924 samt det første vinter-OL i 1924.
Ombyggingen av Gudibergschanze startet våren 1934. Sommeren samme år ble det bestemt at det kombinerte hopprennet i OL skulle holdes i den ombygde bakken, som var omdøpt til Lille Olympiabakken (Kleine Olympiaschanze), mens det spesielle hopprennet skulle holdes i storbakken, Store Olympiabakken (Große Olympiaschanze). Det første rennet i den ombygde Lille Olympiabakken ble arrangert 6. januar 1935. I et internasjonalt renn fem dager senere forbedret Randmod Sørensen bakkerekorden i den store bakken til 84 meter.
Tribunene rundt sletta hadde kapasitet på rundt 40 000 tilskuere, mens 20 000 til kunne komme inn dersom alt av plass rundt sletta ble utnyttet. Foran spesialhopprennet i OL og avslutningsseremonien gjorde man plass til enda 20 000, mens rundt 50 000 sto utenfor sperringene, i bakkene rundt og lengre unna i dalen. Dermed var hele 130 000 tilskuere til stede under det spesielle hopprennet i OL i 1936, som ble vunnet av norske Birger Ruud.
Garmisch-Partenkirchen ble igjen tildelt OL i 1940, etter at først Sapporo og så St. Moritz hadde trukket seg som arrangører. Men mesterskapet ble til slutt avlyst på grunn av 2. verdenskrig.
I 1950 ble storbakkens tårn av tre og betong erstattet av et tårn av stål, som kom til å prege Olympiabakken i nesten 60 år framover. Åpningsrennet i den første tysk-østerrikske hoppuka ble arrangert i Olympiabakken 1. januar 1953. Sammen med 1971/72 (Innsbruck) er det eneste gang rennet i Oberstdorf ikke har vært åpningsrennet i hoppuka.
Ombygginger i 1978 og 1996 strakte K-punktet i storbakken til 107 og 115 meter. Men Olympiabakken fikk etter hvert ry på seg for å være gammeldags, og var de siste årene den minste storbakken som ble brukt i verdenscupen. 14. april 2007 ble tårnet i den store Olympiabakken sprengt, og bakken ble ombygd til nyttårshopprennet 2008. Det ble bygd et nytt karakteristisk tårn av stål, og bakken ble utvidet fra K115 til K125. Den nye bakken er konstruert av arkitektfirmaet terrain:loenhart&mayr i samarbeid med ingeniørfirmaet Mayr+Ludescher og arkitektene Sieber+Renn. Alle de fire bakkene i anlegget har i dag plastmatter som muliggjør bruk også i sommerhalvåret.
Bakkerekorder
Den siste bakkerekorden før ombyggingen i 2007 var 129,5 meter, satt av Adam Małysz (Polen) 1. januar 2001. Dagens bakkerekord i den store Olympiabakken er 143,5 meter, satt av Simon Ammann (Sveits) i verdenscupen (nyttårshopprennet) 1. januar 2010. Rekorden ble tangert av Marius Lindvik i samme konkurranse 1. januar 2020. Anders Jacobsen hoppet 145 meter 31. desember 2014, men rekorden telles ikke fordi det var trening før kvalifiseringen. Bakkerekorder i de andre bakkene: K80: 89 meter, satt av Antonín Hájek (Tsjekkia). K43: 45,5 meter, satt av Choi Yong-jik (Sør-Korea) og Klemens Murańka (Polen) 30. juli 2005. K20: 22 meter, satt av Christoph Zornig (Tyskland).
Makalu
Administrativt hører det i Nepal til Sankhuwasabha, Kosi sone i Østregionen. Fjellet ligger i Malaku Barun naturpark som dekker den vestligste delen av distriktet.
Makalu ble først besteget 15. mai 1955 av en fransk ekspedisjon ledet av Lionel Terray, Jean Couzy og Jean Franco. Klatrergruppen hadde året før prøvd å nå toppen, men ble nødt til å snu. Også en amerikansk gruppe prøvde i 1954 å bestige fjellet, men måtte snu grunnet en snøstorm.
Makalu er kjent som et av verdens vanskeligste fjell å klatre i, grunnet dets stupbratte vegger og knivskarpe kanter.
Nordmenn på toppen
2004: Sven Gangdal besteg fjellet 21. april 2004.
2014: Arvid Lennart Lahti besteg fjellet 18. mai 2014
2019: Vibeke Andrea Sefland besteg fjellet 24. mai 2019
Symfoni nr. 2 (Valen)
'Symfoni nr. 2, opus 40' av Fartein Valen er et orkesterverk i fire satser fra 1944. En av inspirasjonskildene til symfonien var Rembrandts maleri «Kristus i Emmaus».
Besetning
Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 2 valthorn, 1 trompet, 1 trombone, pauker og strykere.
En typisk framføring varer rundt 25 minutter. Verket er tilegnet Hugo Lous Mohr og er utgitt på Harald Lyches Musikkforlag.
Bakgrunn
''Symfoni nr. 2'' ble skrevet i Valevåg under andre verdenskrig. Krigsårene var en tung tid for Valen. Han isolerte seg nærmest i sitt hjem i denne perioden og beveget seg ikke utenfor bygdegrensen før i 1947. I likhet med resten av befolkningen var han påvirket av krigsforholdene med varerasjonering og varemangel, og han ga i sine brev uttrykk for frustrasjon over krigens grusomheter. En tragedie som rammet lokalsamfunnet spesielt hardt var fiskebåten MK «Blia»s forlis i november 1941. Båten var på vei fra Bømlo til Shetland med 43 norske motstandsfolk og flyktninger. Ingen overlevde.
Symfonien ble uroppført først etter Valens død, i Universitetets Aula i Oslo den 28. mars 1957 av Filharmonisk Selskaps Orkester under ledelse av Odd Grüner-Hegge.
Verket
Symfoni nr. 2 er skrevet i fri tolvtoneteknikk. Men i likhet med hans øvrige symfonier står symfonien formmessig godt plantet i en klassisk-romantisk tradisjon. Valen benytter klassiske satstyper som sonatesatsform og sonaterondoform, riktig nok med noen modifikasjoner, og symfonien har i likhet med den klassisk-romantiske symfonien fire satser.
Første sats: «Allegro con brio»
Første sats, «Allegro con brio», er en dramatisk sats med store dynamiske kontraster. Uttrykket er sterkere enn vanlig til Valen å være, men det finnes ingen kilder som indikerer hva som har vært inspirasjonskilden til denne satsen. Berit Kvinge Tjøme hevder imidlertid i sin bok at man «med stor sannsynlighet» kan anta at satsen er et uttrykk for den «fortvilelse og [det] raseri» som Valen må ha følt over krigens tragedier. Tjøme sikter til forliset av «Blia», som skjedde nøyaktig én uke før Valen skrev ned de første skissene til førstesatsen.
Formmessig benytter Valen sonatesatsform, og satsen begynner direkte på hovedtemaet i førstefioliner:
Hovedtemaet har en oppadstrebende bevegelse i motsetning til sidetemaet. Sidetemaet presenteres i klarinett I:
Andre sats: «Adagio»
Denne satsen er ifølge Olav Gurvin inspirert av Rembrandts maleri «Kristus i Emmaus». Gurvin forteller at Valen hadde en reproduksjon av dette bildet stående på sitt skrivebord. Valen var spesielt fascinert av søyleportalen i bakgrunnen, som virket uendelig og nærmest ga en evighetsfornemmelse. Dessuten var Valen fascinert av uttrykket i Jesu ansikt. Ansiktstrekkene hadde for Valen «den annen skjønnhet», en skjønnhet som lå «bakenfor» og «høyere» enn det ytre. «Den annen skjønnhet» var et begrep Valen hadde funnet i en av Michelangelos sonetter som også var utgangspunktet for hans orkesterstykke «Sonetto di Michelangelo», op. 17, nr. 1. For Valen uttrykte «Den annen skjønnhet» nærmest essensen av hans egen musikalske estetikk. I et radiointervju sent i livet forklarer Valen følgende:
"«Når en gripes av den atonale musikken, opplever en det Michelangeo kalte for ‘den annen skjønnhet’. Vi [de atonale komponister] bruker bare teknikken for å få ‘den annen skjønnhet’ frem. [...] Den atonale musikk er likeså følt som noen annen musikk, kanskje enda mer, men riktignok på en annen måte.»"
Formmessig bygger satsen ifølge Kortsen på en sonaterondoform, med en hovedtemagruppe bestående av fire temaer og en sidetemagruppe. Førende av temaene i hovedtemagruppen er temaet i førstefioliner:
Tredje sats: «Allegretto»
Tredje sats, «Allegretto», er symfoniens korteste sats og har scherzo-karakter. Formmessig følger den ikke en tradisjonell scherzo, men har en variasjonsrondoform basert på fire temaer.
Fjerde sats: Finale: «Allegro molto»
Symfoniens siste sats, «Allegro molto», hadde Valen ifølge Gurvin planlagt å ende triumferende i likhet med første sats. Men da Valen begynte å komponere ble det annerledes. Store deler av satsen ble skrevet i julen, og satsen fikk da ifølge Gurvin en «julestemning».
Ifølge Kortsen er satsen basert på en tillempet sonaterondoform med en hovedtemagruppe bestående av to kontrasterende temaer, det ene i celli fra takt 1, det andre i trompet fra takt 3, og en sidetemagruppe. Tjøme tolker satsen som en avansert oppbygget dobbeltfuge basert på cello-teamet som tema 1 og trompet-temaet som tema 2. De to temaene er svært ulike. Cello-temaet er basert på flyktige opp- og nedadgående løp:
Kortsen peker i sin analyse på likheten mellom dette temaet og hovedtemaet i første sats i Bruckners ''Symfoni nr. 3 i d-moll'', også dette i solotrompet:
Påvirkningen fra Bruckner er kanskje ikke helt tilfeldig da dette var en komponist Valen ifølge et radiointervju satte svært høyt, på linje med Bach.
Diskografi
Bergen Filharmoniske Orkester / Aldo Ceccato (dirigent) (innspilt 1986?) Stavanger Symfoniorkester / Christian Eggen (dirigent) (innspilt 2006)
Knut Bjørnar Asphol
Asphol er opprinnelig fra Kleive øst for Molde. I 1998 gikk han ut fra Universitetet i Oslo med en mastergrad i musikk. Avhandlingen Exploring distortion (en studie i forvrengning) var veiledet av jazzgitaristene Staffan William-Olsson og Eivind Aarset.
Han jobber som musiker, musikkprodusent, komponist, tekstforfatter og masteringstekniker. Kjernen i hans jobb er Masterpool Studio på Gjerdrum i Akershus. Han har deltatt på over 400 hundre norske og utenlandske utgivelser. Har opparbeidet seg et stort antall sanger som fremføres av artister og band. Sangen Wonderful Girl fra Melodi Grand Prix 2003 var tonesatt og skrevet av Asphol, og fremført av hans band Monopole. Fra 2003 spilte han også med bandet «Expect a Miracle» med blant andre Lewi Bergrud og Knut Anders Sørum. Da Sørum forlot dette bandet i 2004, ble det nye navnet «7 days and a Miracle». Fra 2005 til 2010 turnerte han i Europa med gothrockbandet Postscriptum. I 2011 ble han for første gang produsent for Alexander Rybaks Visa vid vindens ängar. Dette samarbeidet førte til albumene Christmas Tales og Trolle, som også var produsert i Asphols Masterpool Studio i Gjerdrum. I 2014 produserte Asphol sangen «Into a Fantasy», som er soundtracket til Dreamworks-filmen How to Train Your Dragon 2. Han har også produsert MGP-bidraget til Alexander Rybak «That's How You Write a Song», som vant den norske Grand Prix-finalen i 2018. Etter leirskredet på Gjerdrum 30 desember 2020, var Asphol initiativtaker og kapellmester til minnekonserten som gikk på NRK1 31 januar 2021. Her deltok artister som Hanne Krogh, Alexander Rybak, Eva Weel Skram, Rein Alexander, Ellen Andrea Wang, Rolf Løvland m.fl.
Knut Bjørnar Asphol har familieprosjektet Superbarna som har utgitt syv album med egenskrevet og produsert musikk. Han mottok Spellemannsprisen 2016 for Beste barnemusikk albumet Hipp Hurra.
Asphol har utgitt soloalbum innen jazzsjangeren med blant andre Nils Petter Molvær, Arve Henriksen, Stian Carstensen, Helge Lien, Harpreet Bansal, Torstein Lofthus m.fl. I 2020 benyttet han artistnavnet KNUT, noe som førte til en annen utbredelse av musikken i blant annet Sør-Amerika. Han begynte nå å spille jazz og meditasjonsmusikk med akustisk nylonstrengsgitar. Påvirket av klassisk musikk og flamenco.
Asphol har også jobbet under navnet D'Dorian. Han har utgitt singler og album. I 2021 kom albumet «My Lo-Fi Stories».
Asphol var med da Oslo Soul Children ble dannet, og har produsert og skrevet mye av Soul Childrens materiale. Oslo Soul Children ble nominert til Spellemannprisen 2011.
Han fikk årets stipend under Musikkforleggerprisen i 2018, et stipend på 20,000 kroner som Steinar Fjeld, vinneren av æresprisen, valgte hvem skulle tildeles.
Knut Bjørnar studerte i 2022 til tittelen Sommelier ved Norsk Sommelier Utdannelse. Han begynte som vinanmelder og skrive artikler om vin i Romerikets Blad høsten 2022.
Syk kjærlihet
Syk kjærlihet er en roman skrevet av Hans Jæger (1854–1910) og ble utgitt i Paris i 1893. Romanen var, sammen med Bekjendelser og Fængsel og fortvilelse, en del av trilogien Kristiania-bohemens Bekjendelser.
Vår Frelsers kirke (Haugesund)
Vår Frelsers kirke er en langkirke med korskirkepreg fra 1901 i Haugesund kommune, Rogaland fylke.
Inventar
Kirken har glassmalerier laget av Linnicher Kunstanstalt i Tyskland. De har to temaer, Den hellige treenighet og de fire evangelistene.
Lysekronen er hele 11 meter, og skal symbolisere en diger kongekrone. På kronene er det tolv lamper, en for hver av apostlene. Altertavlen er malt av Fredrik Kolstø og viser Jesus i Getsemane.
Ellers har kirken et eksemplar av Fredrik IIs bibel fra 1589.
Gnagbiller
Gnagbiller (Trogossitidae) er en familie av biller som lever i død ved, på råtnende plantedeler, i lagrede matvarer eller på sopp. Larvene er rovdyr. Disse billene varierer sterkt i kroppsform, fra lange og tynne til brede og flate, og det er ikke lett å se at de ulike slektene er beslektet med hverandre. Flere av de norske artene er knyttet til urskog og derfor sterkt truet i dag.
Utseende
Små til middelsstore (3 – 15 mm) biller, snaue og som oftest noe blanke, mørke på farge, av og til metallglinsende. Kroppsformen varierer sterkt, fra lang, tynn og sylindrisk til bred og flat. Hodet er temmelig stort og bredt, med små fasettøyne som sitter langt fram på hodet og kraftige, fremoverrettede kjever. Antennene er 10- eller 11-leddete med en svak, tre-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) varierer sterkt i form, men framhjørnene er nesten alltid i alle fall litt fremskytende. Hos de brede og flate artene når gjerne framhjørnene like langt fram som hodet. Sidekantene er mer eller mindre bredt avsatt. Dekkvingene er sterkt punktert, og har ofte opphøyde lengdelister. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen, men er tvert avkuttet. Beina er slanke og forholdsvis korte, med fem-leddete føtter. Larvene er sylindriske, tynnhudete, marklignende, lyse på farge. Framkropp (thorax) leddene har tydelige, mørke ryggplater (tergitter), hodekapselen er også mørk.
Levevis
Man regner med at larvene til disse billene er rovdyr, og de kan finnes i mange ulike habitater. De har svært kraftige kjever og kan gnage ganger i ganske hard ved eller andre materialer. De finnes i død vegetasjon, død ved, i sopp (særlig poresopper), også noen arter på tørre, lagrede matvarer. Svart korngnager (Tenebroides mauretanicus) er spredt med handel over det meste av jorden, men den er ganske sjelden i Norge. Denne svarte, avlange billen finnes i matlagere, bakerier eller lignende, men gjør neppe noen særlig skade der, den spiser derimot andre skadedyr. De lange og tynne artene, for eksempel smalgnagbille Nemozoma elongatum, lever i andre borende insekters ganger. Furugnagbille Calitys scabra og Peltis grossa lever i død ved, særlig i lite menneskepåvirket skog (urskog). Disse billene er brede og flate og når de klekkes etterlater de seg karakteristiske, flate flygehull (som en myntinnkast-slisse lagt på siden). I dag er de utryddingstruet fordi moderne skogbruk har ødelagt de fleste av deres levesteder.
Fossiler
Det er beskrevet en god del arter i denne familien fra fossiler, tilbake i alle fall til kritt-tiden.
Pipe (mål)
Pipe er en gammel måleenhet for volum som tidligere ble benyttet i Skandinavia, herunder også i Norge. En pipe tilsvarte 2 oksehoder, 3 amer, 4 tønner, 12 ankere, eller 480 potter. En pipe var også lik 1/2 fat. Omregnet til en moderne volumenhet utgjorde en pipe ca. 463,25 liter. Volumet kan imidlertid ha variert noe gjennom historien.
Ingrid Schjelderup
Ingrid Schjelderup (født 21. desember 1987 i Oslo) er en norsk tidligere fotballspiller.
Klubb
Etter 7 år med forlot Schjelderup klubben i november 2009 sammen med Nora Holstad Berge til fordel for den svenske klubben  i Damallsvenskan.
Etter én sesong med, signerte Schjelderup i januar 2014 for.
Har signert for Eskilstuna United, Sverige for 2016 sesongen
Signerte for Vålerenga i januar 2018.
Landslag
Schjelderup debuterte for det norske A-landslaget i mars 2009 mot Danmark under Algarve Cup.
Hun ble 14. mai 2015 tatt ut i den norske troppen til VM i fotball for kvinner 2015. .
Effektivitet
Effektivitet eller det å være effektiv er kapabiliteten til å produsere et ønsket resultat eller evnen til å produsere en ønsket effekt. Når noe anses som effektivt betyr det at det har et ønsket eller forventet resultat, eller at det gir et dypt inntrykk.
Bruk
I matematikk og logikk brukes effektiv til å beskrive metalogiske metoder som passer kriteriene for en effektiv prosedyre.
I fysikk er en effektiv teori (på samme måte som en fenomenologisk teori) et rammeverk ment å forklare visse (observerte) effekter uten å påstandå at teorien korrekt modellerer de underliggende (uobserverte) prosessene.
I medisin er effektivitet knyttet til hvor godt en behandling fungerer i praksis, særlig i pragmatiske kliniske studier, i motsetning til effikasitet som måler hvor godt den fungerer i forklarende kliniske studier eller laboratoriestudier.
I ledelse er effektivitet relatert til «å få de riktige tingene gjort». «Effektivitet kan og må læres» ifølge Peter Drucker.
I menneske–maskin-interaksjon er effektivitet er definert som «korrektheten og fullstendigheten av brukernes oppgaver mens de bruker et system».
Relaterte begreper
Ordet effektiv brukes noen ganger på en kvantitativ måte, som «å være veldig effektiv eller ikke veldig effektiv». Imidlertid informerer verken «effektivitet» eller «effektivt» om retningen (positiv eller negativ) eller gir en sammenligning med en standard for den gitte effekten.
Sportsåret 1874
Sportsåret 1874 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1874.
Effektivitet
Relaterte begreper
Andre synonymer for effektivitet inkluderer innflytelse, slagkraft, kapabilitet, suksess, vekt eller ytelse. Antonymer for effektivitet inkluderer ubrukelighet eller ineffektivitet.
Enkelt sagt betyr «effektiv» å oppnå en effekt, og effisient betyr å få en oppgave eller jobb gjort med lite sløseri. Eksempelvis: Anta at man bygger 10 hus veldig raskt og billig (effisient), men ingen kjøper dem. I motsetning kan man bygge 5 hus på samme budsjett og tid som 10 hus, men man får solgt alle 5 og kjøperne er førnøyde (effektivt). Man får det ønskede resultatet ved å selge husene og ha fornøyde kunder (effekt).
Acácio da Silva
Acácio da Silva Mora (født 2. januar 1961 i Montalegre, Portugal) er en tidligere portugiskisk profesjonell landeveissyklist.
I løpet av hans karriere, fra 1982 til 1994, vant han flere etapper i Tour de France og Giro d'Italia, og hadde også den gule trøya i fire dager under Tour de France i 1989. I 1991 vant han spurtkonkurransen sammenlagt i Vuelta a España, uten å tatt en eneste etappeseier. Han ble portugisisk mester i landeveisritt i 1986.
Isle of Wight County
Isle of Wight County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Thor Håkon Ramberg
Thor Håkon Ramberg (født 1966) er en norsk lokalpolitiker fra KrF som siden 2015 er ordfører i Rømskog kommune.
Maria Bild
Maria Bild (født Maria Karlsson 25. september 1975) er en svensk profesjonell danser. Hun konkurrerte i konkurransen Let's Dance sammen med Måns Zelmerlöw i 2006 og gikk til sist ut som vinner av konkurransen. Sesongen 2007 danset hun med Harald Treutiger, men de røk ut av Let's Dance etter noen få omganger.
Yngvil Armand
Yngvil Armand (født 21. april 1945 i Høyanger) er en norsk førskolelærer og barnebokforfatter, bosatt på Nesodden.
Maria Bild
Hun er gift med den tidligere fotballspilleren Andreas Bild.
Yngvil Armand
Hun er født i Høyanger, og oppvokst i Bergen som datter av skuespilleren Eilif Armand.
Ame
Ame eller åm (også stavet aam) (av gresk og latin: ama = «vannspann») er en gammel måleenhet for volum av flytende varer som tidligere ble benyttet i Skandinavia, herunder også i Norge.
Ådalselva
Ådalselva er synonym med elvestrekningen mellom innsjøen Sperillen i Ådal og dannelsen av Storelva i Hønefoss. Elva utgjør søndre del av Begnavassdraget, som videre inngår som en betydelig del av Drammensvassdraget. Ådalselva dannes ved Kongsstrømmen sør i Sperillen, i Ringerike kommune i nåværende Viken fylke (tidligere Buskerud). Ved utløpet av Sperillen har elva et nedbørsfelt på cirka NaN og en sjøprosent på 6,9.
Ame
En ame tilsvarte 1/3 båt, 4 ankere, 60 kanner eller 120 potter. Omregnet til en moderne volumenhet utgjorde en ame ca. 154,417 liter. Volumet kan imidlertid ha variert noe gjennom historien.
Ådalselva
Ådalselva drenerer ned dalføret Ådal og kulminerer i Hønefossen, hvoretter elva møter Randselva like nedenfor Hønefoss bru midt i Hønefoss, og danner Storelva. Middelvannføringen i Ådalselva er 88 m³/s, men under middelflom drenerer elva i snitt 343 m³/s (basert på perioden 1947–2001). Ved samløpet med Randselva har nedbørsfelt for Ådalselva økt til cirka NaN. Storelva drenerer videre ned gjennom landskapet til utløpet i Nordfjorden i Tyrifjorden.
Ådalselva naturreservat
Ådalselva naturreservat (cirka NaN, hvorav cirka 103 daa landareal) ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 37 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Naturreservatet inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.
Naturreservatet omfatter elvestrekningen fra og med Hen på østbredden og Støa på vestbredden i sør og nordover, inkludert de mer eller mindre tilsnørte tjernene på østsiden; Henstjern (cirka 290 daa), Fluetjern (cirka 93 daa, på vestsiden av elva), Motjern (cirka 37 daa), Svensrudtjernet (cirka 83 daa), Grønvolltjernet (cirka 105 daa) og Døvlingen (cirka 105 daa), samt elvestrekningen videre oppstrøms til Hallingby.
Strekningen som inngår i reservatet er stilleflytende, og de to evjene og tjernene er mer eller mindre avsnørte fra elveløpet, men forbundet til denne og seg i mellom med smale kanaler. Motjern er tilnærmet avsnørt, men vannstanden følger elvas. Ved Semmen vider elva seg ut til en bredde på omkring 300 m og danner en elvestrekning som lokalt går under navnet Langsua (cirka 490 daa). Bortsett fra djupålen er elva grunn i dette området. Også evjene og tjernene er grunne, og gruntvannsområdene i elva utgjør cirka 1 300 daa til sammen.
Elvelangs
Langs Ådalselva finnes flere fosser, stryk, stiller, tjern, bielver, kraftverk og bruer med mer.
Fossefall og kraftverk
Det er flere fosser og kraftverk i Ådalselva.
Strykene nedstrøms Sperillen
Strykene i Ådalselva, regnet fra nord mot sør (med koordinatene i parentes). Noen av strykene kan i dag være kjent under andre navn.
Tjern og stiller
Tjern, evjer og stiller som ikke inngår i Ådalselva naturreservat.
I tillegg finnes ei stille mellom Kongsstrømmen og Killingstrømmen, som ikke er navngitt av Kartverket, men som omfatter Olsvika med Eldtjern i nordvest og Ringvika i sørøst.
Tilsig og bielver
Fire mindre bielver har utløp i Ådalselva nedstrøms Sperillen. Både Ådalselva og bielvene får dessuten tilsig fra en rekke større og mindre bekker.
Middelvannføring og flomverdier
Middelvannføring nedstrøms Sperillen er 88 m³/s ved Strømstøa. Middelflom er for perioden 1947–2001 beregnet til 343 m³/s. (avrundet til 350 m³/s.) Før utbyggingene i elva tok til fra 1947 og framover ble midlere flom for perioden 1864–1946 beregnet til 495 m³/s.
Flomverdiene i tabellen under er kulminasjonsverdier avrundet til nærmeste 10 m³/s. Verdiene gjelder middelflom (QM) og gjentaksintervallene 5-årsflom (Q5), 10-årsflom (Q10), 20-årsflom (Q20), 50-årsflom (Q50), 100-årsflom (Q100), 200-årsflom (Q200), og 500-årsflom (Q500). Samløpsverdiene er beregnet ut fra normalvannføring i Randselva, så ved flom i begge vassdragene kan Storelva bli mye større.
Flomhistorie
De største flommene i Ådalselva har stort sett vært i mai og juni i tiden før elva ble regulert, men det har også vært flere tilfeller av flomvannføringer på over 600 m³/s i månedene juli til september. Den største registrerte flommen opptrådte der våren 1879 og kulminerte 31. mai med en vannføring på 925 m³/s. Den største historiske høstflommen kulminerte 17. september 1866 med en vannføring på 805 m³/s. Samme året var det også en stor vårflom med nesten 700 m³/s. De store kraftutbyggingene i Begnavassdraget i perioden etter 1947 medførte en reduksjon av flommene, slik at 10-års middelet de senere årene stort sett har variert mellom 300 og 400 m³/s. Høstflomrekorden ble imidlertid ettertrykkelig slått under storflommen i august 2023, da elva kulminerte med en flomtopp på 851,89 m³/s ved Strømstøa målestasjon.
Flomtopper 1864–1946
Målingene nedenfor er gjort nedstrøms utløpet fra Sperillen.
Under den såkalte Storflaumen i 1860 (også kalt Ofsen) har NVE estimert at det gikk ut mer enn NaN fra Sperillen, men det finnes ikke målinger fra perioden før 1864. Vannstanden i Sperillen skal imidlertid ha vært omkring 2 m høyere enn hva som ble registrert ved de store flommene senere på 1800-tallet. Det eksisterer heller verken data eller observasjoner for Norgeshistoriens verste flomkatastrofe – den såkalte Storofsen, som toppet seg mellom 21. og 23. juli i 1789. En flomstein ved bredden av Mjøsa i Hamar viser imidlertid at forskjellen mellom vannstandene i 1789 og 1860 ikke var spesielt stor.
Flomtopper 1948–2001
Målingene nedenfor er gjort nedstrøms utløpet fra Sperillen.
Verken vårflommen i mai/juni 1967 eller i mai/juni 1995 ble like katastrofale som de største storflommene i Begnavassdraget. Flommen i 1995 ble senere kjent som Vesleofsen og gjorde stor skade mange steder på Østlandet, spesielt i Glommavassdraget. I Ådalselva kulminerte imidlertid flomtoppene på henholdsvis 635 m³/s i 1967 og 513 m³/s i 1995. I 1967 ble imidlertid Storelva svært flomstor, siden Randselva den gang ble mye større. Flomestimatene i Storelva er foreviget på flommsteinen på Schjong.
Flomtopper etter 2001
Under vårflommen i 2008 ble flomvannføringen i Ådalselva målt til 468 m³/s ved Strømstøa, hvoretter den kulminerte. Dette tilsvarte en gjentaksintervall på omkring 20 år.
Ådalselva hadde kraftig flomvannføring i siste halvdel av mai 2013, på grunn av mye nedbør i form av regn og snøsmelting i fjellet. Flomtoppen ble nådd mellom kl. 00:00 og 11:00 lørdag 25. mai og kulminerte med cirka 587 m³/s ved Strømstøa (nedstrøms Sperillen), noe som tilsvarer 50-årsflom. Utover dagen falt flomvannføringen til cirka 579.9 m³/s kl. 16:00. Ved Hønefoss er det anslått at flomvannføringen var cirka 45 m³/s høyere enn ved Strømstøa.
Storflommen i august 2023
Ekstremværet Hans førte med seg store mengder regn over Østlandet mellom 6. og 9. august i 2023, og deler av Buskerud og Innlandet var mest utsatt. Dette ga storflom i flere av vassdragene. Elvene i Begnavassdraget steg så voldsomt at det førte til at folk langs Ådalselva måtte evakueres fra Hofsfossveien og Hengsle og flere steder nedstrøms Hønefossen onsdag 9. Flere områder langs elva og fossen ble stengt av politiet.
Klokken 8:00 11. august var elva oppe i 844,42 m³/s ved Strømstøa målestasjon, økende til 847,4 m³/s klokken 9:00. Med vannet som kommer til fra Strømstøa og ned mot Hønefossen, så må man nå regne med at volumet har passert 900 m³/s, hvorav 40 m³/s kan slukes av Hønefoss kraftstasjon I og 120 m³/s av Hønefoss kraftstasjon II. Klokken 13:00 nådde elva flomtoppen ved Strømstøa, med en vannføring på 851,89 m³/s, hvoretter den flatet ut. Klokken 17:00 samme dag var den såvidt litt mindre enn klokken 13:00, hvoretter elva kulminerte. Man må tilbake til flomtoppene den 2. juni 1897 og 18. mai 1895 for å finne tilsvarende vannmasser i Ådalselva.
Lørdag 12. august klokken 00:12 falt en stort transportbånd i elva fra gamle Follum fabrikker. Det førte til øyeblikkelig stengning av Hønefoss bru, i frykt for at den sikkert flere tonn tunge metallkonstruksjonen kunne bli dratt med nedover elva og havne i fossen og påføre brua skader. Klokken 11:00 samme dag var vannføringen sunket til 821,97 m³/s. Søndag 13. august klokken 8:00 var vannføringen nede i 762,21 m³/s ved Strømstøa, synkende til 731,6 m³/s klokken 19:00. Klokken 7:00 mandag 14. august var vannføringen ved Strømstøa nede i 696,87 m³/s. Hønefoss bru ble åpnet igjen i 12-tiden mandag. Tirsdag 15. august kokken 8:00 på morgenen var vannføringen i elva nede i 629,66 m³/s ved Strømstøa, mens den klokken 17:00 på ettermiddagen var nede i 608,34 m³/s. Onsdag morgen klokken 8:00 den 16. august var vannføringen ved Strømstøa falt til 594,76 m³/s, og klokken 17:00 var den gått videre ned til 583,05 m³/s. Torsdag morgen klokken 8:00 den 17. august var vannføringen ved Strømstøa falt til 551,97 m³/s, og klokken 17:00 var den gått videre ned til 525,71 m³/s. Fredag morgen klokken 8:00 den 18. august var vannføringen ved Strømstøa falt til 485,78 m³/s, og klokken 17:00 var den gått videre ned til 464,75 m³/s. Lørdag morgen klokken 8:00 den 19. august var vannføringen ved Strømstøa falt til 436,33 m³/s, og klokken 17:00 var den gått videre ned til 419,96 m³/s. Søndag morgen klokken 8:00 den 20. august var vannføringen ved Strømstøa falt til 408,3 m³/s.
Fiske og friluftsliv
Ådalselva har flere rasteplasser og badeplasser, og har tradisjonelt vært kjent for godt sportsfiske etter ørret, selv om ørretbestanden har vært synkende i senere år. Visse stryk og strekninger langs elva har vært spesielt populære blant fluefiskere, men også fiske med mark, sluk og spinner er populært. Fra Hen og nordover er elva også godt egnet for kanopadling og sportsfiske med stang fra båt.
I tillegg til ørret finnes også abbor, gjedde, sik, brasme, ørekyt (lokalt kalt kime), edelkreps og elvemusling, Kanskje også harr enkelte steder, men neppe røye. Elvemusling ble fredet mot all fangst fra 1. januar 1993 i Norge.
Omtrent 5 km nord for Skollerud, på vestsiden av elva, ligger den populære fiskeplassen Eriksplassen, langs Vestre Ådal. Rett sør for fiskeplassen, på motsatt side av veien, ligger også Eriksplassen Motorsportanlegg, der det blant annet arrangeres trening og stevner i bilsport, som for eksempel bilcross og crosskart.
Sofus Heggemsnes
Idrettskarriere
Heggemsnes tok sølv i mangekamp fra Nordeuropeisk mesterskap i turn 2016, og bronse i hopp under World Challenge Cup 2019 i Ungarn.
Heggemsnes ble norgesmester i mangekamp i 2019, foran Stian Skjerahaug og Theodor Gadderud. Han fikk også tre gull i enkeltapparater (frittstående, bøylehest og svingstang), og fikk Kongepokal for NM-gullet sammenlagt.
Han deltok i VM i turn 2019, der han kom på 51.-plass, og ble også kvalifisert til Sommer-OL 2020.
Under NM i turn 2020 fikk han sølv i mangekampen, bak Stian Skjerahaug.
15. juni 2021 ble han tatt ut til å representere Norge under Sommer-OL 2020 i Tokyo. Her deltok han i kvalifiseringen uten å klare å kvalifisere seg til noen finaler.
Referanser
<References/>
Etylvanillin
Etylvanillin er et syntetisk tilsetningsstoff, som blir fremstilt av petrokjemiske produkter. Den er 3 ½ gang kraftigere enn vanlig vanillin som igjen er 400 ganger sterkere enn ekte vanilje. En av de største produsentene av etylvanillin er Borregaard i Sarpsborg.
Etylvanillin er den billigste og mest brukte vaniljesmaken som finnes, og brukes i varer som iskrem, kaker, desserter, parfyme og rengjøringsmidler. Den finnes også i jordbær, kokos og kirsebær som blir kunstig fremstilt.
Tusi-par
Tusi-par er et matematisk verktøy der en liten sirkel roterer inne i en større sirkel med to ganger diameteren til den lille sirkelen. Sirklenes rotasjon skaper et punkt på den lille sirkelens omkrets som svinger frem og tilbake i en lineær bevegelse langs en diameter for den store sirkelen. Mekanismen kan forstås som effekten av en spesiell hyposykloide.
Den ble utviklet i det 13. århundre av den persiske astronomen og matematikeren Nasir al-Din al-Tusi som en del av en planetarisk modell som gikk bort fra ekvanten som ble introdusert i Ptolemaios' Almagest tusen år tidligere.
Ranulph Fiennes
Fiennes har vært en eventyrer siden 1960-tallet. Mest kjent er han kanskje for Transglobe Expedition som ble gjennomført i 1979–1982 sammen med Charles Burton. Etter å først å ha nådd Sydpolen ble de i 1982 ble de første til å krysse Polhavet i én og samme sesong. De dro fra Cape Crozier på Ellesmereøya den 17. februar 1982 med ski og snøscooter og ankom Nordpolen den 10. april 1982.
Den 20. mai 2009 ble Ranulph Fiennes den hittil eldste brite til å nå toppen av Mount Everest. I tillegg til sine meritter som eventyrer har Fiennes forfattet en rekke bøker, både faglitterære og skjønnlitterære.
Kai Andersen (1955)
Kai Øivind Andersen (født 17. april 1955) er en norsk musiker, bassist, plateprodusent og lydtekniker. Han er mest kjent som studiomusiker, lydtekniker, plateprodusent for CC Cowboys, Vestlandsfanden, Madrugada, Ricochets, DumDum Boys, deLillos, The Margarets, Bigbang, Motorpsycho, The Grand, Hege Brynildsen, Tom Russell Band, Ole Evenrud, Henning Kvitnes, Supersilent, Jono El Grande og The Thing. Han driver til daglig Athletic Studio i Halden.
Inge Janssen
Inge Janssen (født 20. april 1989) er en nederlandsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8.
Pirassununga
Pirassununga er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Inge Janssen
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 6 i dobbeltfirer.
Sluttspillet i Telialigaen Rocket League Høsten 2022
Sluttspillet i Telialigaen Rocket League - Høsten 2022 blir spilt på SpillExpo på Norges Varemesse i Lillestrøm 12.-13.november 2022. Ligamesteren AW3 valgte å møte Nidaros i semifinalen. Den andre semifinalen blir Rotaryon Esports mot Mustu Fluck.
Endre Frøysa
Endre Frøysa (1927–1995) var en norsk skoleleder og politiker (KrF) som var politisk aktiv både lokalt og regionalt. Han satt i Melhus kommunestyre i 1960-årene og ble senere innvalgt i Sør-Trøndelag fylkesting.
Frøysa ble utdannet ved Volda lærarskule (1953) og Norges lærerhøgskole (1958). Han var ansatt ved Lillemork skole på Kornstad fra 1953 til 1954, Bjerkestrand skole på Frei fra 1954 til 1958 og Harøy skule på Sandøy fra 1958 til 1962. I 1962 gikk ferden til Sør-Trøndelag hvor ble han ansatt som inspektør/rektor ved den nyetablerte Eid skole på Korsvegen. Her arbeidet han, med noen avbrudd i politikken, til han gikk av med pensjon i 1995.
Frøysa var også politisk aktiv og det var etter at han kom til Trøndelag at han for alvor startet sin politiske karriere. Allerede i 1963 ble han innvalgt til Melhus kommunestyre, hvor han blant annet var varaordfører. Hans politiske engasjement flyttet seg senere på fylkesnivå og i perioden 1987–1991 satt han på Fylkestinget i Sør-Trøndelag, hvor han var leder av Helse- og sosialstyret.
Sluttspillet i Telialigaen Rocket League Høsten 2022
Semifinale 1
Semifinale 1 mellom AW3 Esports og Nidaros ble spilt lørdag 12.november kl.15:00 på SpillExpo.
Semifinale 2
Semifinale 2 mellom Rotaryon Esports og Mustu Fluck ble spilt søndag 13.november kl.11:00 på SpillExpo.
Finale
Finalen mellom Rotaryon Esports og AW3 Esports ble spilt søndag 13.november kl.12:00 på SpillExpo.
Endre Frøysa
I 1995 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje.
Endre Frøysa var sønn av fisker Sverre Frøysa (1899–1973) og Hildur (pikenavn Hareide) (1903–1978). Han ble gift 1954 med lærer Svanhild (pikenavn: Syrstad) fra Hølonda (1931–2014). De hadde ingen barn.
Bukono
Bukono er en setergrend i Øystre Slidre kommune i Valdres, Innlandet fylke. Stølen ligger på nordsiden av Vangsjøen. På Bukono har det vært flere støler, men kun få er fortsatt i bruk. Noen brukes som fritidsboliger.
Opéra (Paris Metro)
Stasjonen ligger ved enden av Avenue de l'Opéra, og har sitt navn etter L'Opéra Garnier som ble designet av Charles Garnier. Den har en av sine innganger tvers overfor operabygningen, og stasjonen betjener hele distriktet rundt Boulevard Haussmann. Stasjon Opéra er knyttet til jernbanestasjonen Auber via en undergang, og indirekte også med metrostasjonen Havre-Caumartin.
Det er flere innganger til stasjonen, totalt fire: to fra Place de l'Opéra; én fra 6, rue Scribe og en fra 43, avenue de l'Opéra.
Fjerding
En fjerding har fra gammelt av blitt brukt som måleenhet i flere sammenhenger. Uttrykket betyr en fjerdepart eller 1/4.
Vekt
Fjerding er en gammel enhet for vekt. En fjerding betegner et fjerdedels skålpund, tilsvarende 0,125 kg.
Lengde
En fjerdingsvei er et gammelt lengdemål. I norrøn tid var en fjerdingsvei lik 8 000 fot (tilsvarende 2 275,2 meter eller 1/4 vei). En vei tilsvarte distansen på en rast og en mil og var opprinnelig 32 000 fot. I takt med endringene i foten (og tommen) endret derfor lengden på en fjerding seg med årene. I mål- og vektsystemet som ble brukt i Norge fra 1683 til 1887 (da metersystemet ble innført) var en fjerdingsvei omtrent 2 823,75 meter. Til vanns ble den også benevnt som et roskift. Etter 1887 ble den 2 500 meter og har blitt kalt en kvartmil til lands.
Et eksempel på tidlig bruk av lengdemålet har vi i beretninger fra bispevisitaser, bl. a. Jens Nilssøns ferd over Krokskogen (Oslomarka) fra 1594:
Tabell over gamle norske enheter for lengde
Én kvart var -alen.
Areal
I middelalderen var det vanlig å dele administrative distrikter inn i fjerdinger, som et herred, et kirkesogn eller lignende. Hole på Ringerike var for eksempel delt i Steinsfjerdingen, Årnesfjerdingen, Holefjerdingen og Bønsnesfjerdingen. En lignende inndeling fantes også i nabokommunen Norderhov og i den fjerne kommunen Enebakk. På Vestlandet utgjorde fjerdingen fjerdeparten av et fylke, mens den på Island utgjorde fjerdeparten av hele landet. I våre tidlige byer stammer begrepet kvartal fra en fjerding (altså en kvartpart eller en fjerdepart).
Tid
Fjerdingår er en gammel betegnelse for et kvartal, dvs tre måneder.
Et eksempel på bruken av begrepet har vi fra Eilert Sundts "Haram. Et exempel fra fiskeri-distrikterne": "Det fjerdingår november, december og januar udmærker sig ved tilfældenes sjeldenhed i sammenligning med den lysere og roligere årstid."