cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lucius Tarquinius Superbus
Veltet og forvist
I mellomtiden sendte Tarquinius sendebud til senatet, tilsynelatende for å be om at hans personlige eiendeler ble levert ut, men i virkeligheten for å underminere et antall av byens fremste menn. Da det ble oppdaget ble de som ble funnet skyldige henrettet av konsulene. Brutus ble tvunget til dømme to av sine egne sønner til døden, Titus og Tiberius, som etter sigende hadde deltatt i sammensvergelsen. Etter å ha etterlatt Lucretius med ansvar av byen reiste Brutus for å møte Tarquinius på slagmarken. I slaget ved Silva Arsia, i en skog i nærheten av Roma, vant romerne en hardt utkjempet seier over Tarquinius og hans etruskiske allierte. Begge sider fikk tunge tap; konsul Brutus og hans fetter Arruns Tarquinius falt i slaget mot hverandre.
Votivsten
Nylig er det gjort flere funn i elven Scheldes delta. Disse var også tilegnet Nehalennia, og det antas at de ble ofret etter at skippere og handelsmenn hadde returnert etter en reise til Brittannia.
Lucius Tarquinius Superbus
Veltet og forvist
Sviktet av Porsena måtte Tarquinius seg om etter andre for støtte. Han ble til sist beseiret i 498 eller 496 f.Kr. da han overtalte sin svigersønn, Octavius Mamilius, diktator av Tusculum, til marsjere mot Roma i spissen for en hær. Den romerske hæren ble ledet av Albus Postumius Albus og Titus Aebutius Elva, mens den aldrende kongen og hans siste gjenværende sønn, Titus Tarquinius, fulgte med en styrke av landsforviste romere. Slaget ved Regillus, en innsjø i nærheten av Roma, ble hardt utkjempet, og med store tap på begge sider. Octavius Mamilius ble drept, Aebutius hardt skadd, og Titus Tarquinius unnslapp med nød og neppe. Roma beholdt sin frihet.
Etter nederlaget reiste Tarquinius til hoffet til Aristodemos ved Cumae, hvor han døde i 495 f.Kr. Etter utkastelsen av kongen stemte senatet for å aldri igjen tillate styret til en konge og reformerte Roma til republikansk styre i 509 f.Kr.. Den nye styreformen skulle lede romerne til å erobre mesteparten av middelhavsverdenen og ville overleve i de neste fem hundre årene inntil Julius Cæsar og Cæsar Augustus.
Votivsten
Etter at Onze Lieve Vrouw van 't Hart-basilikaen (no.: Vår frue av hjertet) i Sittard ble bygget i 1877, ble mer enn 1400 votivstener ofret i løpet av de tre påfølgende årene. Disse, sammen med andre ex-votos angir at kirken var en pilegrimskirke. Takknemlige pilegrimer hadde etterlatt takkofre i dekorasjonene av veggene og søylene etter å ha blitt bønnhørt. Kirkens bakvegg består av hundrevis glaserte votivstener.
Lucius Tarquinius Superbus
Moderne representasjoner
Tarquinius er nevnt av William Shakespeare i hans skuespill Titus Andronicus, Julius Cæsar, Macbeth, og Cymbelin.
I 1765 holdt amerikaneren Patrick Henry en tale for House of Burgesses, forsamlingen i Virginia, som opponerte mot Stempelloven 1765. Mot slutten av sin tale la han inn en retorisk blomst ved å sammenligne kong Georg III og ulike historiske figurer som ble revet ned av sine fiender, blant andre Karl I av England, Julius Cæsar, og i en del redegjørelser av talen, også Tarquinius.
Votivsten
Under mudring i elven Maas ble en votivsten funnet ved Wijk bij Duurstede. På denne nevnes navnet Batavi.
Lucius Tarquinius Superbus
Moderne representasjoner
Et kulturelt fenomen som i den engelskspråklige verden er kjent som høy valmue-syndromet (engelsk: tall poppy syndrome) er hvor personer av uvanlig fortjeneste blir angrepet eller mislikt, har sitt navn fra en episode hos Livius hvor Tarquinius skal ha instruert sin sønn Sextus å svekke byen Gabii ved å drepe byens ledere. Motivet å benytte utilsiktet budbringer for å avlevere en slik beskjed ved å kappe hodene av de høyeste valmuene, kan være lånt fra Herodotos som forteller en lignende historie, men som involverer hvete framfor valmuer. Et avsnitt om Livius' versjon av fortellingen opptrer i Søren Kierkegaards filosofiske verk Frygt og Bæven (1843).
Den engelske komponisten Benjamin Britten benyttet seg av Tarquinius som figur i hans kammeropera The Rape of Lucretia fra 1946.
Darcys lov
Darcys lov for væskestrøm i et porøst medium gir sammenhengen mellom kreftene som virker på væska og hastigheten til væska. Loven ble først formulert av Henry Darcy i 1856, basert på eksperimenter med vannrensing gjennom et sandfilter. Darcys lov er en empirisk lov, men kan også utledes under visse forutsetninger fra  Navier-Stokes ligning.
Darcys lov er basis for en vitenskapelig definisjon av permeabilitet. Loven spiller en viktig rolle for å forklare grunnvannsbevegelser, samt væskebevegelser i gass- og oljereservoar. Loven er en flukslov, tilsvarende Ficks lov for diffusjon, Fouriers lov for varmestrøm og Ohms lov i elektristetslæren.
Darcys lov gjelder for sakte viskøs strøm av en enkelt væske. Under disse forutsetningene kan loven formuleres matematisk som gitt under. Generaliseringer av loven eksisterer for strøm av flere væsker og også for strøm ved høye hastigheter.
der
Den aktverdige morderen
Den aktverdige morderen er skrevet av Jan Guillou. Den ble først lansert på norsk i 1991 av Cappelen, utgitt på nytt i 2007 av Piratforlaget. Det er bok nummer fem om Carl Hamilton. Boken ble utgitt i Sverige i 1990 med tittelen Den Hedervärde Mördaren.
SMS «Blücher» (1908)
SMS «Blücher» var et skip i den keiserlige tyske marinen. Det ble bygget under flåtekappløpet mellom Storbritannia og Tyskland i årene før første verdenskrig. Skipet var oppkalt etter Gebhard Leberecht von Blücher, den prøyssiske generalfeltmarskalken.
Den aktverdige morderen
Handlingen
To pensjonerte militære blir myrdet på samme tidspunkt, en av dem har et hakekors risset inn på brystet. Carl Hamilton blir trukket inn for å renvaske denne generalen, altså fjerne ryktene om at han støttet nazistene. I tillegg til at han skal finne ut hvorfor disse to offiserene ble drept. Åke Stålhandske og Joar Lundwall leter i gamle arkiver og finner etterhvert ut at svensk borgere overleverte en hel del mennesker til Gestapo i Norge. Dette fører dem til to personer som er sønner av noen som ble overlevert. Disse sønnene har hevnet seg, men på feil personer noe som senere kommer fram. I den avsluttende fasen drar de tre spesialutdannede etterretningsoffiserene til Nord-Norge for å avhøre de to norske morderne. De tilstår alt, en av dem gir inntrykk av at han angrer sterkt. Carl gjør det han kan for at den aktverdige morderen skal gå fri, da han ikke er noen fare for samfunnet lenger. Via tysk korrespondanse som blir oversatt litt sent får man vite at en av de to myrdede svenske offiserene ikke var tyske spioner.
SMS «Blücher» (1908)
Det ble snart klart at en oppgradert tung krysser som «Blücher» ikke var sterk nok til å kunne matche den nye britiske klassen med slagkryssere, og den tyske marinen begynte derfor heller å bygge SMS «Von der Tann», som var en «ekte dreadnought» slagkrysser.
Sportsklubben Hajduk Bergen
Sportsklubben Hajduk Bergen (stiftet 9. mars 1996) er en norsk futsalklubb fra Bergen. Klubben ble først stiftet under navnet Hajduk Split, oppkalt etter det kroatiske fotballaget med samme navn, men skiftet navn til Sportsklubben Hajduk Bergen i 2006. Klubben består primært av spillere fra bergensområdet. Hajduk er kroatisk og betyr landeveisrøver, fredløs eller lovløs.
SMS «Blücher» (1908)
Ved utbruddet av første verdenskrig var «Blücher» stasjonert i Østersjøen. Det ble snart overført til Nordsjøen, der det deltok i artilleriraid mot britiske kystbaser. Skipet ble skadet under ett av disse raidene, men greide å returnere til havn uten hjelp.
Sportsklubben Hajduk Bergen
Sportsklubben Hajduk Bergen er et av Norges mestvinnende futsallag. Sesongen 09-10 spiller de 1. div. avd. vest i Norges fotballforbunds futsalserie. I tillegg deltar de i turneringer både i Norge og i utlandet.
SMS «Blücher» (1908)
Den 24. januar 1915 var «Blücher» en del av den tyske skvadronen til admiral Franz Ritter von Hipper som ble overrasket av fem britiske slagkryssere i Nordsjøen, deriblant HMS «Lion». I slaget ved Doggerbank i 1915 ble «Blücher», under kommando av kaptein Erdman senket av britene, da det både var langsommere, lettere bestykket og dårligere pansret enn de øvrige skipene. Hipper måtte oppgi det sterkt skadede skipet for å komme seg unna.
Sportsklubben Hajduk Bergen
Sportsklubben Hajduk Bergen har deltatt i 99 turneringer (pr. 15.02.09). Av disse har de vunnet 42, og vært i finalen i 73. De ble Norgesmestere i innendørsfotball i 2005 og 2006. Og i 2005 ble de Skandinavisk seriemester i SIS (Scandinavian Indoor Series). Sesongene 08-09 og 09-10 vant de 1. div. avd. vest.
Sportsklubben Hajduk Bergen ble i 2008 registrert som Hai Bergen Sportsklubb i Norges idrettsforbund, for å oppfylle NIFs krav om at idrettslag skal ha norsk navn. Klubben fikk derfor ikke bruke sitt opprinnelige navn. Sportsklubben ønsker imidlertid fortsatt å bli kalt Sportsklubben Hajduk Bergen. Det er også dette navnet som stort sett blir brukt om klubben.
Orden og rettferdighet
Det ble dannet som Det liberaldemokratiske parti (Liberalų Demokratų Partija, LDP) i 2002 av tidligere statsminister Rolandas Paksas og andre utbrytere fra Litauens liberale forbund. Partiet begynte raskt å drive en valgkamp inspirert av Jean-Marie Le Pen i Frankrike, men erklærte samtidig støtte til litauisk medlemskap i EU og NATO. I 2006 tok partiet navnet Orden og rettferdighet. Rolandas Paksas var Litauens president fra 2003 til 2004, men var partiuavhengig så lenge han var president.
Orden og rettferdighets gruppe i nasjonalforsamlingen Seimas inkluderte også Valgaksjon for polakker i Litauen.
Mellom 2004 og 2019 hadde Orden og rettferdighet også representanter i Europaparlamentet, og hvor de satt i gruppe med Union for nasjonenes Europa og de senere Europa for frihet og demokrati (EFD) og Europa for frihet og direkte demokrati (EFDD) sammen med partier som italienske Lega Nord og britiske UKIP.
Bergsjøvassdraget
Bergsjøvassdraget er et lite vassdrag i Ringerike kommune. Vassdraget, som renner ut i sørenden av Torevannet ved Sokna i Soknedalen, omfatter Ørtesvatnet og Ørteselva, Bergsjø og Bergsjøelva, Bliksrud-Langevannet og Eidselva.
Orden og rettferdighet
I 2020 gikk Orden og rettferdighet inn i det nye partiet Frihet og rettferdighet.
Tonkinbukten
Tonkinbukten (eller Beibubukten) er en utløper av Sør-Kina-havet. Navnet er avledet av den vietnamesiske landsdelen Tonkin.
Bukten er omkring 90 000 km² stor. Største dybde er bare 68 m. Den røde flod munner ut i bukten. De viktigste havnebyene er Haiphong i Vietnam, Beihai (Peihai) på det kinesiske fastland, og Haikou på Hainan (mot Qiongzhoustredet).
En av de mest kjente severdighetene i bukten er Halongbukten i Vietnam.
Det alternative navnet Beibubukten (Bei Bu = «Nordbukten») har begynt å få gjennomslag fordi Tonkin på en rekke asiatiske språk også kan bety Tokyo.
São Miguel do Tocantins
São Miguel do Tocantins er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Likkledet i Torino
Likkledet i Torino (latin Sindon Taurinensis og italiensk Sindone di Torino), også omtalt som Det hellige likkledet (italiensk Sacra Sindone eller Santa Sindone) og liknende, er et 4,4 meter langt og 1,1 meter bredt tøystykke av lin med avtrykket etter en mann, som kristne siden 1300-tallet har påstått er liksvøpet til Jesus fra Nasaret. Kledet regnes som kristenhetens viktigste relikvie (hellige levning). Undersøkelser har vist at bildet er laget i middelalderen, og den katolske kirken omtaler det i dag også som et ikon.
Det lange tøystykket har to avtrykk eller svake bilder som forestiller for- og baksida av en naken mannskropp med hendene i kors over skrittet. Figuren har spor etter skader som kan passe med torturen de fire evangeliene i Bibelen forteller om fra Jesu korsfestelse. Personframstillingen likner arketypen av den lidende Kristus i middelalderens kirkekunst, med smalt ansikt, langt hår og skjegg i  tradisjonen fra «Jesu hellige ansikt» og acheiropoieton, «mirakuløse» Jesus-portretter på ansiktsduker, treskulpturer og ikonmalerier.
Den eldste kjente omtalen av kledet knytter det til Frankrike i 1356. I 1532 ble linduken skadet i brann. Siden 1578 er tøystykket blitt oppbevart i Johannes Døperens katedral i Torino i Italia, der det er et viktig mål for pilegrimer. Én av i alt rundt 50 kopier verden over blir vist i Museo della Sindone i Torino.
Et tilsvarende avtrykk kan lages ved hjelp av et relieff (eller en virkelig kropp) som avtegnes på en linduk ved å gni den ujevne duken inn med pigmenter som siden blir brent bort i en bakerovn. Rettsmedisinere mener for øvrig at ikke alle blodsporene på kledet passer med beskrivelsene i Bibelen. Det er dessuten funnet pollenkorn som ikke stammer fra Midtøsten. I tillegg tilsa jødisk gravskikk at lik ble vasket for blod og smurt inn med oljer før begravelsen. Evangeliet etter Johannes forteller ellers at liket ble pakket inn i flere strimler eller tøybiter og fikk en egen duk over ansiktet, altså ikke ble svøpt i ett stykke
Det er likevel uavklarte forhold som fortsatt overbeviser enkelte om at likkledet virkelig er fra Jesu grav. Kristne som tviler på ektheten, betrakter i stedet kledet som et symbol på den katolske kirken og en påminnelse om pasjonshistorien og troen på Kristus som guddommelig frelser. Bildet kan også ha blitt til som et vanlig, menneskeskapt ikon, men siden ha blitt feiltolket som et mirakuløst avtrykk.
En medaljong med «Jesu hellige ansikt» fra likkledet bæres som katolsk symbol på hengivenhet overfor Jesus Kristus.
Historikk for kledet
I 1389 skrev biskop Pierre d'Arcis av Troyes i et brev til paven at likkledet ble gitt av enken etter en franske adelsmann til augustinerkorherreklosteret i Lirey i Frankrike i 1357. Han skrev videre at han hadde forbudt offentlig visning av kledet. Han hadde bevis på at det var en forfalskning, og fått det bekreftet av maleren.
Noen mener at likkledet også er omtalt i eldre kilde enn 1389, men det er ikke vist at det er det samme duken som i dag er i Torino.
I løpet av seinmiddelalderen skiftet kledet eiere flere ganger og endte i 1578 i kapellet i domkirken i Torino. Kledet er skadet i flere branner, blant annet i 1532, men er likevel godt bevart.
Framstillingen av bildet
Det har vært ulike oppfatninger om bildet har blitt til som et avtrykk av en som lå i linkledet, eller om det er laget på annen måte. Forskjellige teorier har blitt foreslått og noen er testet. Bildet er laget uten penselstrøk eller andre spor som en kunne forvente om bildet var blitt laget på vanlig måte. Til nå har ingen klart å lage en helt nøyaktig kopi, så det er fortsatt usikkerhet om framstillingsmetoden.
På 1970-tallet viste Joe Nickell at en ved å strekke et fuktet tøy over et planrelief som forestiller en korsfestelse, og derettet gnikker tøyet med farger, får et negativt bilde uten spor av pensel, og som er i samsvar med likkledets egenskaper. Denne teknikken var tilgjengelig for relikviemakere på 1300-tallet.
Picknett og Prince har funnet en annen metode, som bygger på camera obscura, der de har laget et bilde av en byste på en duk, et bilde som sterkt minner om linkledets negative bilde med synlige 3D-effekter. Prinsippene for camera obscura er beskrevet allerede i år 1036 av Ibn Al-Haitham.
Paolo Di Lazzaro og andre presenterte i 2008 at de ved å beskyte et klede med elektromagnetisk energi med kort bølgelengde i ett år, klarte å få en avbildning på kledet. De mente at en ikke kan utelukke at deler av bildet på likkledet kunne være laget på samme måte. De hadde ikke tilgang på det originale likkledet. Elektromagnetisk stråling kan ikke lage de fargestoffene som er funnet i teppet.
Dateringen av kledet
Legger en til grunn C14-dateringen, står det igjen særlig to forklaringer, enten er det et falskneri eller det er et fromt bilde som senere ble feiltolket. De mest brukte argumentene for at det er fra middelalderen er:
Diskusjonstemaer
Det har vært diskusjoner og uenigheter om hvor kledet stammer fra og hvor gammelt det er. Noen har ment at kledet stammer fra Jesus Kristus. Det har vært vanskelig å få objektive diskusjoner da spørsmål om tro og livssyn blir så sentrale.
Likkledet har bare vært tilgjengelig for undersøkelser av to forskergrupper. Det var en amerikansk forskergruppe (kalt STURP – Shroud of Turin Research Project) i 1978 som gjorde detaljerte undersøkelser, og gruppen som gjorde C-14-undersøkelser i 1988. Omfanget av direkte studier på kledet er derfor begrenset, og nyere vurderinger må basere seg på deres arbeider. Muligheten for etterprøving av gruppenes arbeider er derfor begrenset. Det er siden skrevet et stort antall publikasjoner med til dels helt nye tolkninger. Selv om en bare begrenser seg til artikler i vitenskapelige tidsskrifter, er antallet betydelig, og det er stadig voksende. Nedenstående betraktninger er derfor kun et utvalg:
Raymond Rogers mente i 2005 at den kjemiske sammensetningen i prøvene fra 1988 ikke kunne stemme overens med biter fra resten av kledet, og at forskerne hadde funnet alderen på tekstiler som ble brukt til å reparere skader og ikke det opprinnelige stoffet. Liknende påstander ble også satt fram i 2008 av M. Sue Benford og Joseph G. Marino. Uten at kledet gjøres tilgjengelig for undersøkelser er det ikke mulig å sjekke om dette er rett. Den eldste kjente reparasjonen av kledet var i 1532, og det stemmer dårlig med C14-dateringen. Raymond Rogers mente at også at målinger viser et lavt innhold av vanillin i lintøyet, som indikerer at det er mellom 1 300-3 000 år gammelt. Alderen i hans metoder er avhengig av hvilken temperatur tøyet er oppbevart ved. Rogers har regnet med 20, 23 eller 25oC. Dette er en dateringsmetode som ikke er vanlig anerkjent. Det har ikke vært vanlig å varme opp kirker, så kledet kan ha vært utsatt for temperaturer som er nær utetemperaturen. Den årlige middeltemperaturen for Torino er om lag 15oC, som med denne metoden skulle tilsi at alderen på kledet var nærmere 5 000 år gammelt. En slik alder må anses svært lite sannsynlig. Artikkelen fra Raymond Rogers har fått mye motbør.
Flere har påpekt at likkledet ble forurenset ved brannen i 1532, og at C14-dateringen da er feil. For å få en feil på 1 300 år måtte asken ha veiet mer enn kledet.
Det har vært en del diskusjon om rødfargen i malingen inneholdt blod eller ikke. Walter McCrones konkluderte med at det dreide seg om et bilde laget med vanlige fargepigmenter. En analyse av «blodflekkene» viste at de består av rød oker blandet med farge. «Blodflekkene» på kledet er i dagslys fortsatt klart røde. Tørket blod blir brunt.
Linkledet som relikvie
Det er mange som mener at likkledet i Torino er det kledet som Jesus ble svøpt i da han ble lagt i graven, og at bildet er et direkte avtrykk av Jesus.
En innvending går ut på at Johannesevangeliet forteller at Jesus hadde linbind rundt kroppen og en duk rundt hodet.
Castilla elastica
Castilla elastica er et tre i morbærfamilien. Det vokser i de tropiske områdene i Mexico, Mellom-Amerika og det nordlige Sør-Amerika. Treet var hovedkilden for lateks for mesoamerikanske folk i førkolumbisk tid. Lateksen ble på sin side brukt til å lage gummi, som ble brukt blant annet til å produsere baller til det mesoamerikanske ballspillet. På nahuatl kalles treet olicuáhuitl.
Saros-syklusen
Saros-syklusen er en ekliptisk periodisitet som tidigere ble benyttet til å beregne solformørkelser og måneformørkelser. Syklusens periode, som var kjent alt for kaldeerne i Babylon, avhenger av tre ulike periodisiteter hos månens bane og omfatter 18 år 11 døgn og 8 timer.
Saros-syklusen er svært anvendbar når det gjelder å forutsi tidspunkter, da nær identiske formørkelser kommer til å inntreffe. Dens opphav ligger i at man oppdaget at 223 synodiske måneder er omtrent like med 239 anomalistiske måneder og også omtrent like med 242 drakoniske måneder – en tilnærming som er god innenfor ca to timer.
Sør-Frøya
Sør-Frøya er en tidligere selvstendig kommune i Trøndelag. Sør-Frøya ble opprettet som egen kommune 1. januar 1906 da Frøya ble delt i Sør- og Nord-Frøya.
Sør-Frøya hadde ved etableringen 2 091 innbyggere.
1. januar 1964 ble Sør-Frøya og Nord-Frøya igjen slått sammen til kommunen Frøya. Sør-Frøya hadde ved sammenslåingen 2 208 innbyggere.
Autopilot
Autopilot er et hjelpemiddelsystem som brukes i skip, fly og biler. Det er forbundet med instrumentene slik at det i fly kan avlese bl.a. høyde og retning, og med hjelp av flyets ror (for eksempel ved hjelp av hydraulikk), styre flyet.
Autopilotens viktigste inndata er :
Gyroer for å avlese flyets attitude (stilling i lufta) og kompassretning, og akselerometer for å måle akselerasjonen i alle tre retninger (opp, ned, og sidelengs).
I nyere fly er autopiloten også i stand til å lande flyet automatisk, et eksempel på dette er Boeing 737.
I en akuttsituasjon da piloten ønsker å ta kontroll over flyet manuelt, kan det gi betydelige problemer om autopiloten ikke slåes av først.
Autopilot for skip fungerer på lignende vis, ved at kursen settes iflg. kompasset, mens styreautomatikken vil tilstrebe å holde retningen. Der er lagt inn et visst slingringsmonn, for at kurskorreksjonene på grunn av bølgeslag ikke skal bli for effektive og vare for lenge, slik at skipet blir gående i sikksakk i stedet for i den gitte retningen.
George Clifford III
George Clifford III (født 1685, død 1760) var en rik nederlandsk bankier og direktør for Det nederlandske ostindiske kompani. Clifford er kjent for sin store interesse for planter og hagestell. Hans eiendom Hartekamp hadde et rikt utvalg av planter og han engasjerte den svenske naturforskeren Carl von Linné for å skrive Hortus Cliffortianus, det regnes som et mesterstykke av tidlig botanisk litteratur, og ble utgitt i 1738.
Arkitekturåret 1180
Arkitekturåret 1180 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1180.
Arkitekturåret 1100
Arkitekturåret 1100 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1100.
Gordon Audley
Audley vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1952 i Oslo. Han kom på delt tredjeplass på 500 meter skøyter med tiden 44,0 sammen med Arne Johansen fra Norge. Gull- og sølvmedaljen ble vunnet av Kenneth Henry og Donald McDermott begge fra USA.
Nord-Frøya
Nord-Frøya er en tidligere selvstendig kommune i Trøndelag. Nord-Frøya ble opprettet som egen kommune 1. januar 1906 da Frøya ble delt i Nord- og Sør-Frøya.
Nord-Frøya hadde ved etableringen 3 972 innbyggere.
1. januar 1964 ble Nord-Frøya og Sør-Frøya igjen slått sammen til kommunen Frøya. Nord-Frøya hadde ved sammenslåingen 4 348 innbyggere.
Den tyske storlosje av gamle, frie og anerkjente murere
Den tyske storlosje av gamle, frie og anerkjente murere (tysk: Die Großloge der Alten Freien und Angenommenen Maurer von Deutschland) er en storlosje innenfor tysk frimureri med hovedsete i Berlin, som ble grunnlagt den 19. juni 1949. Storlosjen består av 264 St. Johanneslosjer, fordelt på 10 distrikter, og hadde 8 851 medlemmer per 1. januar 2007.
St. Johannesloger
Den tyske storlosjen har således sterke likheter med Det Danske Frimurerlaug og det danske Sct. Johannes-Logeforbundet af gamle, frie og antagne murere.
Historie
Storlosjen fikk sitt nåværende navn i 1970, da den ble en del av storlosjeforbundet Tysklands forente storlosjer.
Sprint-VM på skøyter 1971
Sprint-VM på skøyter 1971, det andre uoffisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi (ISU Sprint Championships), ble arrangert på Eisstadion Inzell i Inzell, Vest-Tyskland den 20. og 21. februar 1971. Sprintmesterskapene fikk først offisiell status som verdensmesterskap fra 1972.
«Potemkin»
Skipet ble berømt for matrosoppstanden i 1905 i forbindelse med 1905-revolusjonen. Her tok sjøfolkene kontroll over skipet og førte det til Constanţa i Romania. Rumenerne tok imidlertid kontroll over skipet og leverte tilbake til russiske myndigheter. Hendelsene i 1905 dannet basis for Sergej Eisensteins film Panserkrysseren Potemkin (1925).
Båtgraven i Ballateare
Båtgraven i Ballateare ble oppdaget i 1946 på vestkysten i Man i Irskesjøen, i sognet Jurby nord på øya. Graven ble utforsket av den tyske arkeologen Gerhard Bersu.
Båtgraven inneholdt gravstedet til en norrøn vikingkriger fra slutten av 800-tallet. Av skipet er ingenting igjen av. Krigeren var gravlagt med sine våpen. Det viktigste gravgodset besto av et sverd med tveegget blad, nesten en meter langt, som var prydet med innlegg i sølv. Bladet på sverdet var med hensikt delt i tre deler, muligens for å motvirke at gravrøvere plyndret graven, skjønt det kan ha vært andre, kanskje religiøse grunner. Sliren eller sverdskjeden, som var laget av lær, stoff og tre, var også bevart. Av andre gjenstander av jern ble det funnet tre spydspisser, en kniv og skjoldknopp. De bevarte delene av treskjoldet avslørte at det en gang hadde vært dekorert i fargene rød, hvit og svart.
Krigeren var blitt gravlagt i en kappe som ble holdt på plass av en ringhodet nål av bronse. Som følge hadde vikingen fått med seg en kvinne til etterlivet som var blitt drept av et hogg med et skarpt våpen tvers over bakhodet. Antagelig var det en trellkvinne ettersom frie kvinner hadde selvstendig status i det norrøne samfunnet og ville i normale tilfeller ikke ha blitt ofret. At hun ble avdekket ved mannens føtter tyder på at hun hadde lav status. Han hadde også fått med seg husdyr i form av brente dyrebein som ble funnet i gravhaugen som dekket graven.
Sverdet og andre objekter fra Ballatearegraven er i dag utstilt i Manx Museum.
Andre båtgraver
Båtfunnet ved Ballateare er ikke det eneste fra nordboere som bosatte seg på Man i vikingtiden. Det er funnet elleve gravhauger, men i henhold til 1995 var kun fem av dem undersøkt av arkeologer. En annen skipsgrav ligger nordspissen av Man, Knock-y-Doonee-gravhaugen. I tillegg finnes Balladoolegraven som også er en båtgrav på sørkysten av Man, og som Gerhard Bersu undersøkte året forut Ballateare.
I 1937–1939 i forbindelse med byggingen av Mans hovedflyplass ved Ronaldsway ble et større forhistorisk materiale avdekket. Dessverre hadde området vært utbygget i lang tid, og en større gravhaug, som var på 33 meter i diameter og 1,2 meter i høyden, var blitt fjernet på midten av 1800-tallet. Trolig var det en også en skipsgrav i storhaugen ved Ronaldsway hvor man også har funnet oksiderte nagler fra et klinket skip.
Eksterne lenker
Balladoole
Henry Johansson
Henry Johansson (født 23. september 1897, død 28. mai 1979) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1928 i St. Moritz.
Johansson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia.
Spillerne på Sveriges OL-, VM- og EM-lag i 1928 var Carl Abrahamsson, Emil Bergman, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Henry Johansson, Nils Johansson, Ernst Karlberg, Erik Larsson, Bertil Linde, Sigfrid Öberg, Wilhelm Petersén og Kurt Sucksdorff.
5. serierunde i Premier League 2006/07
5. serierunde i Premier League 2006/2007 begynte 16. september med Charlton Athletic mot Portsmouth FC og avsluttes 17. september med Manchester United mot Arsenal FC.
Esmod
Esmod er verdens første og eldste motedesignskole, og har røtter tilbake til 1841, da Alexis Lavigne grunnla en motedesignskole basert på egenutviklede metoder.
Skolen ble etterhvert kjent som ESMOD INTERNATIONAL og utviklet et nettverk av skoler over hele verden, og har i dag skoler i Berlin, Beijing, Beirut, Bordeaux, Damaskus, Dubai, Jakarta, Lyon, Moskva, München, Osaka, Oslo, Paris, Rennes, Roubaix, São Paulo, Seoul, Sousse, Tokyo, Tunis og Sydney.
Arkitekturåret 1250
Arkitekturåret 1250 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1250.
Ljungskile
Ljungskile er et tettsted i Uddevalla kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 3 375 innbyggere.
Emil Bergman
Emil «Nacka» Bergman (født 28. juli 1908, død 13. april 1975) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1928 i St. Moritz.
Tomaszów Mazowiecki
Den israelsk historikeren og politikeren Simha Flapan ble født i byen.
Emil Bergman
Bergman vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia.
Spillerne på Sveriges OL-, VM- og EM-lag i 1928 var Carl Abrahamsson, Emil Bergman, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Henry Johansson, Nils Johansson, Ernst Karlberg, Erik Larsson, Bertil Linde, Sigfrid Öberg, Wilhelm Petersén og Kurt Sucksdorff.
Landselva
Landselva er ei elv i Ringerike kommune i Viken. Elva har utspring fra et lite tjern på Svartebuåsen på Holleia, og renner ut sør i Torevannet, vest for Sokna i Soknedalen.
São Salvador do Tocantins
São Salvador do Tocantins er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Ingvar Hjorth
Ingvar Magnus Olsen Hjorth (født 19. august 1862, død 4. oktober 1927) var en norsk arkitekt. Hjorth var i utgangspunktet murer og utdannet seg videre ved Kunst-og håndverkskolen og i Berlin. Han var gift med Emma Hjorth.
Hjort står bak flere markante byggverk i Oslo, blant annet Kunstindustrimuseet (sammen med Bredo Greve), den andre hovedbygningen til Norges Bank (nå Museet for samtidskunst) og Sjøfartsbygningen.
Älgarås
Älgarås er et tettsted i Töreboda og Gullspång kommuner i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 417 innbyggere, hvorav 416 i Töreboda kommune og 1 i Gullspång.
Herrestad
Herrestad er et tettsted i Uddevalla kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. Det ligger cirka fire kilometer vest for Uddevalla. I 2010 hadde tettstedet 2 583 innbyggere.
Terry Jacks
Terrence Ross Jacks  (født 29. mars 1944 i Winnipeg, Manitoba i Canada), kjent som Terry Jacks, er en kanadisk sanger, gitarist, plateprodusent og låtskriver, best kjent for sangen «Seasons in the Sun», en engelskspråklig versjon av den belgiske sangen «Le Moribond» ("Den døende mannen") av Jacques Brel med tekst omskrevet til engelsk av den amerikanske sangeren Rod McKuen i 1963. Sangen portretterer en døende manns farvel til sine elskede. Sangen ble en verdensomspennende hit i 1974 for Terry Jacks og ble en Christmas nummer 1 i Storbritannia i 1999 for Westlife.
Tidlig liv
Terry Jacks ble født og vokste opp i Winnipeg, Manitoba. Familien hans flyttet til Vancouver tidlig på 1960-tallet. Jacks begynte å spille gitar tidlig i tenårene og da han var 18 år dannet han et band kalt The Chessmen sammen med gitaristen Guy J. Sobell. Bandet hadde fire topp ti hiter i Vancouver mellom 1964 og 1966. Etter The Chessmen, dannet Terry og Susan Pesklevits (Susan Jacks), som han senere giftet seg med, bandet The Poppy Family, sammen med Craig McCaw og Satwant Singh. De hadde flere hits i Canada og internasjonalt. Deres største hit var «Which Way You Goin' Billy?», som klatret til #1 i Canada og #2 på the Billboard charts i USa. Sangen var og produsert av Terry Jacks, hvilket gav ham en Gold Leaf (Juno) utmerkelse i 1970 for sin produksjon. The Poppy Family spilte Lethbridge, Alberta, sommeren 1971.
«Seasons in the Sun»
Terry Jacks ble bedt av The Beach Boys om å produsere en sang for dem, og han foreslo «Seasons in the Sun», som han hadde hørt spilt av The Kingston Trio (1963). The Beach Boys gjorde en demoversjon, men nektet å utgi den, så Terry Jacks bestemte seg for å spille inn sangen selv. Den ble utgitt i USA i desember 1973, ble en stor hit året etter og solgte i over 10 millioner eksemplarer.
Sent på 1970-tallet trakk Jacks gradvis ut av det musikalske liv. Han og Susan skilte seg i 1973. På 1980-tallet ble han involvert i miljøvern. For arbeidet sitt fikk han i 1997 "The Eugene Rogers Environmental Award". Han ble også tildelt utmerkelser fra "United Nations Association in Canada" og "Western Canada Wilderness Committee".
Senere gav Terry Jacks ut «If You Go Away» (en annen McKuen adapsjon av en Jacques Brel sang, med tittelen "Ne Me Quitte Pas"), som klatret til #8 i Storbritannia og #24 i Tyskland, og en coverversjon av Kevin Johnson's «Rock 'N' Roll (I Gave You the Best Years of My Life)«», som begge hadde mer suksess i Kanada, men som også havnet på Billboard Hot 100 i USA. Jacks skrev og spilte inn en rekke andre sanger, og fortsatte med å produsere musikk for mange artister, inkludert sangene «Crazy Talk» og «There's Something I Like About That» for Chilliwack, fra ders album Riding High.
Terry Jacks produserte to sanger for Nana Mouskouri, «Scarborough Fair» og «Loving Arms» i 1976. Han produserte også Vancouver top 10 hiten "Country Boy Named Willy" for "SPRING" på London Records (#38 i Kanada), og Valdy's originalversjon av «Rock and Roll Song» Innspillingen var ment å utgis på London Records, men ble spilt inn på nytt i Los Angeles med en annen produsent idet Valdy signerte en innspillingskontrakt. Han spanderte også mye tid på Buddy Knox på 1970-tallet og produserte en singel for ham med to sanger: «Me and You» (skrevet av Terry Jacks) og en sang av George Jones, «White Lightnin». Singelen ble aldri utgitt. Jacks fortsatte å produserte låter for forskjellige artister på 1980-tallet og 1990-tallet, inkludert DOA, som spilte inn en punkrock-versjon av «Where Evil Grows».
2010-tallet
I 2011 ga Terry Jacks venn, Al Jardine ut en ny versjon av «Don't Fight the Sea», spilt inn sammen med Beach Boys–medlemmene Mike Love, Brian Wilson, Bruce Johnston og Carl Wilson.. Et begrenset antall hvite 45 rpm vinylplater ble gitt ut og solgt som en støtte til japanske tsunamiofre.
Terry Jacks ga ut Starfish on the Beach i 2015, en dobbelt-CD med en samling 40 av Jacks' favoritt-låter fra de siste 40 årene, og mange av hans innspillinger fra 1970-tallet og 1980-tallet er med på dobbelt-CD'en. Med på CD'n er også en brosjyre med fotografier og Jacks' oppsummering av sin musikalske karriere.
Personlig liv
Mot slutten av 1970-tallet, dro Jack seg gradvis vekk fra musikkverdenen. Han og Susan skilte seg i 1973. I 1985 ble han far til en datter. På 1980-tallet, ble han involvert i miljøbevegelsen, med fokus på "pulp mill forurensningen" (trefliser eller andre plantefiber som lages til fiberbrett som kan omdannes og utvikles i Kanada.) Hans miljøarbeid har gitt ham en del utmerkelser, inkludert en fra "United Nations Association in Canada" og "The Western Canada Wilderness Committee". He ble tildelt "Lifetime achievement award" i 1997 for sitt arbeid, og dessuten en "Eugene Rogers Environmental Award".
Kongur Tagh
Kongur Tagh (mongolsk: Хонгор Таг, eller kinesisk Kongur Shan 公格尔山; pinyin: Gōnggé'ěr Shān) er høyeste fjelltopp i Pamir i Kina. Den kalles også ved kortformen Kongur.
Terry Jacks
Diskografi
Studioalbum
Kongur Tagh
Fordi den ligger så fjernt, og skjult bak omliggende fjell, ble den ikke oppdaget før i 1900.
Terry Jacks
Diskografi
EP
John William Robinson
John William «Jack» Robinson (født 22. april 1870 i Derby, Derbyshire, England, død 28. oktober 1931 i Derby, England) var en engelsk landslagsspiller i fotball som spilte for ti engelske klubber og en amerikansk klubb.
Robinson, som var keeper, spilte elleve landskamper for.
Biografi
John William Robinson startet sin fotballkarriere i Derby Midland før han gikk til Lincoln City i 1889. I 1891 ble Derby County hans neste klubb, og mens han var i denne klubben fikk han også sin debut på det engelske landslaget. Det skjedde den 20. februar 1897 da England slo 6–0 i Nottingham.
Terry Jacks
Diskografi
Singler (utvalg)
John William Robinson
Biografi
I august 1897 gikk Robinson til Brighton New Tower, og han var i denne klubben fram til mai 1898 da han signerte for Southampton. Hans mest berømte tid i denne perioden var da han slo seg sammen med en rekke tidligere landslagsspillere og erfarne spillere fra øverste divisjon for å hjelpe Southampton til å dominere The Southern League på begynnelsen av det 20. århundre. Deretter spilte han for Plymouth Argyle, Millwall og Exeter City før han i oktober 1906 skrev under for Green Waves. I 1908 returnerte til Exeter City, mens han i mai 1909 skrev under på en kontrakt med Stoke City. Robinson avsluttet sin fotballkarriere i New York med spill for Rochester.
Kongur Tagh
Et første forsøk på å bestige fjellet ble gjort i 1956, men det måtte avbrytes. Det var ikke før i 1981 at toppen ble nådd av en britisk fjellklatrerekspedisjon bestående av Chris Bonington, Al Rouse, Peter Boardman og Joe Tasker.
John William Robinson
Biografi
Robinson ble regnet som en av de beste fotballspillerne i andre halvdel av 1800-tallet. Han spilte også baseball i tillegg til å spille fotball. Sammen med baseball-spilleren Steve Bloomer spilte han for Derby County Baseball Club og hjalp dem med å bli britiske vinnere to ganger i løpet av 1890-årene.
Kilder
Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0
Terry Jacks
Diskografi
Samlingsalbum
Han (stat)
Han (tradisjonell kinesisk: 韓, forenklet kinesisk: 韩, pinyin: Hán) var en stat i De stridende staters tid i Kina. Hovedstaden var Xinzheng, ikke langt sør for Det østlige Zhou-dynastiets hovedstad Chengzhou (ved det moderne Luoyang).
Han-territoriet blokkerte staten Qins adkomst til den nordkinesiske slette, og staten Han ble derfor stadig mål for militærekspedisjoner fra Qin. Selv om Han hadde gjennomført en rekke reformer som styrket statsdannelsen, særlig under den berømte rettsfilosofen Shen Buhai, klarte den aldri å sette en stopper for angrepene fra Qin. Den ble faktisk den første av de seks statene som ble erobret av Qin, noe som åpnet veien for Qin-dynastiet.
Qin-invasjonen av Shangdang-kommanderiet var opptakten til det blodigste slaget som skulle bli utkjempet i hele denne perioden, nemlig slaget ved Changping i 260 f.Kr..
Soconusco
Soconusco er en region sør i den meksikanske delstaten Chiapas, på grensa til Guatemala. Regionens økonomiske sentrum er Tapachula. Soconusco består av 16 kommuner.
Navnet kommer fra nahuatl xoconostle, som er navnet på en type pærekaktus.
Pumpemekanisme
Pumpemekanisme (engelsk pump-action) er en type lademekanisme på et repetergevær. Ladingen foregår ved at man normalt drar forskjeftet på geværet bakover og så frem i en pumpebevegelse, og med dette kaster ut tomhylse og lader inn ny patron. Denne typen mekanisme brukes i hovdsak på hagler (pumpehagle), men noen få rifler benytter også denne lademekanismen.
Virkemåte
Nesten alle pumpemekanismer benytter en frem- og tilbakebevegelse for å lade våpenet. Skjeftet er vanligvis knyttet til sluttstykket, og bevegelsen bakover låser opp sluttstykket og trekker det tilbake. Den brukte patronen trekkes ut av kammeret og kastes ut ved hjelp av en utstøter. Samtidig presser en fjær i magasinet en ny patron inn i en heis, som løfter patronen opp i stilling bak kammeret mot slutten av bakoverbevegelsen. På dette tidspunktet spennes også hanen eller tennstempelet. Når skjeftet deretter beveges fremover, blir patronen brakt inn i kammeret, sluttstykket låses, og våpenet er igjen klar til avfyring.
Verdensmesterskapet i landhockey for kvinner
Verdensmesterskapet i landhockey for kvinner ble arrangert første gang i 1974 i Mandelieu, og arrangeres hvert fjerde år.
Mord med døden til følge
Handling
Lionel Twain (Truman Capote) er en eksentrisk millionær som bor på et gammelt og øde hus med knirkende dører, blinde butlere og døve tjenere. En dag inviterer han verdens dyktigste detektiver til middag... og et mord. Alle dukker opp og setter seg til bords slik at moroa kan begynner. Twain avslører så komplottet. En av de tilstedeværende vil bli myrdet ved midnatt. De inviterte begynner så å spørre seg om hvem vil dø og hvem er morderen?
Om filmen
Mord med døden til følge er spekket med gamle krim- og grøsser-klisjeer, som utvikler seg til en lattervekkende kriminalparodi. Detektivene er klare parodier på anerkjente detektiver:
Filmen fikk i 1978 en oppfølger kalt Den lusne detektiv. I 1985 kom en nyinnspilling kalt Clue.
Nils Johansson (1905–1936)
Nils «Björnungen» Johansson (født 5. februar 1905, død 3. desember 1936) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1928 i St. Moritz.
Johansson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia.
Spillerne på Sveriges OL-, VM- og EM-lag i 1928 var Carl Abrahamsson, Emil Bergman, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Henry Johansson, Nils Johansson, Ernst Karlberg, Erik Larsson, Bertil Linde, Sigfrid Öberg, Wilhelm Petersén og Kurt Sucksdorff.
SES Astra
SES Astra SA er et selskap underlagt SES (Société Européenne des Satellites), basert i Betzdorf i østlige Luxembourg som eier og opererer en rekke kommunikasjonssatellitter ved navn Astra som overfører bortimot 2490 analoge og digitale fjernsyns- og radionkanaler til rundt 122 millioner husholdninger over hele Europa.
Selskapet ble dannet i 1985 som Société Européenne des Satellites (SES), som Europas første private operatør av satellitter. Deres motto er for øyeblikket «Your Satellite Connection to the World» («Din satellittforbindelse til verden»).
Den første kunden av SES Astra var Sky Television som leide fire transpondere på Astra 1A for lanseringen av deres fjernsynssendinger i 1989. Astra er medlem av Hybrid Broadcast Broadband TV (HbbTV), et konsortium av fjernsyn- og internettselskaper (som også omfatter Humax, Philips, OpenTV, Espial og ANT Software) som fremmet og etablerer en åpen europeisk standard kalt HbbTV for å motta bredbåndsTV og multimediainnhold på bredbånd innenfor ett felles brukergrensesnitt.
Soknavassdraget
Sognavassdraget, Soknavassdraget eller Soknedalsvassdraget (Drammensvassdraget) er et mindre vassdrag i Ringerike kommune i Buskerud, som renner ut i Nordfjorden (den nordlige delen av Tyrifjorden) mellom Ask og Karlsrudtangen naturreservat. Vassdragets nedbørfelt er på cirka 644,1 km² (kilde NVE). De høyeste delene når 1220 moh., mens utløpet i Tyrifjorden ligger cirka 63 moh.
Deler av vassdraget ligger i Flå, Krødsherad, Sør-Aurdal (i Oppland) og Modum kommuner. Det omfatter Bergsjøvassdraget, Rudsvassdraget, Kollsjøvassdraget og Strømsoddbygdvassdraget og hovedelva Sogna med sideelver fra Sokna og ned gjennom Soknedalen til utløpet i Tyrifjorden.
Sognavassdraget med Sogna ned til Tyrifjorden ble vernet mot kraftutbygging i 1993 gjennom Verneplan IV for vassdrag, på grunn av frilufts-, natur- og miljøverninteresser. Det ligger imidlertid to små, private kraftverk der. Heierenfossen kraftverk er et såkalt minikraftverk som ligger ved Heierenfossen i nedre del av Sogna og har en installert ytelse på 600 kW. Rud Gårdskraftverk er et såkalt minikraftverk som ligger ved som ligger ved Rudsfossen i Rudselva og har en installert ytelse på 90 kW.
Torghatten Trafikkselskap
Torghatten Trafikkselskap AS (TTS) var et norsk rederi med hovedkontor i Brønnøysund som drev ti ferge- og hurtigbåtsamband i Nord-Trøndelag og Nordland. Virksomheten ble skilt ut fra morselskapet i konsernet i 2009, som samtidig endret navn til Torghatten ASA. Den 1. mars 2022 fusjonerte selskapet med FosenNamsos Sjø som endret navn til Torghatten Midt.
Skip eid av Torghatten Trafikkselskap
Dampskip:
Ukomplett
Motorskip
Arkitekturåret 1640
Arkitekturåret 1640 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1640.
BMW 5-serie
BMW 5-serie er en mellomstor luksussedan av den tyske bilprodusenten BMW. 5-serien er tilgjengelig som sedan og stasjonsvogn. 5-serien var i 2006 verdens niende mest solgte luksusbil, med 49 296 enheter.
Historie
5-serien fikk navnet fordi dette var den femte serien «nye modeller» etter V-8 og Isetta. 5-serien skulle erstatte de mindre sedanmodellene 1500, 1800 og 2000. Karosseriet ble designet av Marcello Gandini, basert på Bertones 1970 BMW Garmisch 2002ti utstillingsmodell fra bilutstillingen i Genève.
Frem til i dag har det blitt produsert fem forskjellige modeller av 5-serie. For å skille dem fra hverandre henviser man til dem ved deres unike chassisnummer (Exx).
5-serien startet BMWs tradisjon med å navngi modellene ved tre sifre. Det første sifferet (i dette tilfellet «5») angir modellen, og de følgende to sifrene angir vanligvis motorstørrelsen i desiliter. I tillegg legges flere bokstaver eller tall til på slutten av dette tresifrede tallet for å angi drivstofftype (bensin eller diesel), motor- eller girkassespesifikasjoner eller karosseritype. Opprinnelig sto en «i» for at motoren var utstyrt med elektronisk innsprøytning.
E12 (1972-1981)
BMW E12 var den første 5-serie som BMW laget. Følgende modeller ble laget av E12:
E28 (1982-1988)
BMW E28 var den andre modellen i BMW 5-serien.
Følgende modeller ble solgt i Norge 1981 – 1988.
E34 (1988-1996)
BMW E34 var den tredje modellen i BMW 5-serie. Denne modellen finnes med to typer grill. En vanlig og en V8 (facelift) E34 var i sin produksjonstid en av de mest pålitelige luksusbilene på markedet. Den var også blant de sikreste med kollisjonsputer og blokkeringsfrie bremser på alle fire hjul. Chassiet er mye stivere enn tidligere modeller. E34 anses som en av de mest driftsikre bilene BMW har laget. Og var den best likte bilen BMW produserte i lang tid. E34 hadde og god kjørekomfort, så god den ble ansett som en av de mest gjennomtenkte bilene BMW produserte, og hadde rykte på seg for å være som tatt ut av framtiden.
Modeller som ble solgt i Norge 1988-1996
E39 (1996-2003)
BMW E39 var den fjerde modellen i BMW 5-serie, og en av de største suksessene til BMW. Mange BMW-entusiaster hevder dette er den beste modellen BMW noensinne har produsert, og det amerikanske magasinet Consumer Reports gav BMW 530i fra 2001 den høyeste karakteren noen bilmodell hittil har fått.