cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hwange nasjonalpark
Hwange nasjonalpark er inkludert i det internasjonale verneområdet Kavango-Zambezi Transfrontier Conservation Area (KAZA) som er et samarbeid mellom nabolandene Angola, Botswana, Namibia, Zambia og Zimbabwe.
Det arkeologisk interessante Bumbusi National Monument ligger i nasjonalparken.
A8
A8, a8 eller A-8 kan vise til:
Ikaros-prisen
Ikaros-prisen er en utmerkelse til et langvarig forfatterskap av høy kvalitet. Prisen deles ut av styret i Kulturfondet Ikaros a/s. Prisen er på 50 000 kroner.
Musvåk
Musvåk (Buteo buteo) er en art av rovfugl som inngår i slekten Buteo (egentlige våker) i haukefamilien (Accipitridae). Arten er vanlig i de vestlige og sentrale delene av Eurasia, mens trekkfuglene blant dem overvintrer i det sørlige Afrika. Arten består som ni underarter, hvorav nominatformen hekker i Norge nord til Trøndelag, men den er mest vanlig i det sørlige Sør-Norge og mest tallrik på Sørlandet.
Taksonomi
To av de nåværende ni aksepterte underartene, såkalt kappverdevåk (B. b. bannermani) og steppevåk (B. b. vulpinus), blir av noen regnet som selvstendige arter, men HBW Alive regner ikke artsspørsmålet som avklart.
Beskrivelse
Musvåken blir cirka 40–52 cm lang og har korte, brede vinger med fem løse håndsvingfjær. Hunnen blir størst og veier typisk 486–1 360 g, mens hannen typisk veier 427–1 180 g. Vingespennet utgjør cirka 109–136 cm.
Stjerten er rett avskåret og fjærdrakten er svært variert utfarget, men i hovedsak kamuflasjefarget. Både helt mørke og helt lyse individer finnes, herunder en variant som er nærmest hvit med mørke spetter. Oversiden er oftest ensartet brunlig, mens fuglen ofte på undersiden har et lyst brystbånd. Halen er grålig med mange tverrbånd og et tydelig ytterst randbånd. Ved knoken på undersiden av vingen har fuglen ofte mørke pletter, samt mørke randbånd. Musvåken kan lett forveksles med fjellvåken, som er litt større og mer langvinget. Den har imidlertid alltid hvit overgump og et mørkt felt over buken samt et mørkt bånd ytterst på halen og fjærkledde ben. Vepsevåken kan også likne musvåken, men den har slankere hale og et mindre, mere dueaktig hode med gule øyne.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017). Den er imidlertid kontroversiell og må regnes som uavklart. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige i påvente av offisielle beskrivelser.
Ssp. bannermani (kappverdevåk) ble i en genetisk studie anslått å stå nærmere sokotravåk (B. socotraensis) og ørnvåk (B. rufinus) enn musvåk, og blir av og til plassert som en underart av en av disse. Taxonomy in Flux har imidlertid løftet underarten til en selvstendig art og plassert den mellom disse to artene, men dette er kontroversielt.
Ssp. vulpinus (steppevåk) nærmer seg status som selvstendig art, og vil i så tilfelle få ssp. menetriesi som underart.
Habitat
Musvåken foretrekker åpne landskaper i flatt terreng med spredte trær og små skoger, gjerne nær dyrket mark, eng og beitemarker. Normalt fra havnivået og opp til 2 000 moh. Om sommeren også i områder opp over tregrensen. Om vinteren gjerne i områder med få trær, åpne felt, steppe og våtmark.
Atferd
Musvåken flyr høyt på himmelen med stive, forsiktige vingeslag. Den svever med vingene utbredt i en flat "V" mens den ser etter føde. Den er en fremragende flyver, og ekspert i å utnytte termiske drag i luften, og man kan se den utnytter disse luftstrømmene til å sirkle rundt i svært lang tid nesten uten å bruke energi. Den kan også bruke en jaktteknikk der den sitter på en høy utkikkspost og speider etter føde.
Vokalisering
Stemmen kan beskrives som et høyt mjauende «Hi-æææ».
Ernæring
Dietten består helst (opp mot 90 prosent) av små pattedyr (som regel smågnagere), men det jakter og eter også padder, frosk, åtsler, ormer og en sjelden gang også fugler den slår på bakken(helst fugleunger som er noe dårligere i å fly). Den kan av og til også stjele bytte fra andre rovfugler som for eksempel vandrefalk.
Hekking
Musvåken bygger et stort rede, tildels av friske grener og som regel i et tre. De 2-4 eggene er hvite eller gråbrune med rødbrune flekker. Eggene legges i mai. Rugetiden er ca. 36 dager. Begge kjønn ruger og pleier ungene som forlater redet etter 45-50 dager.
Ziyang (Yiyang)
Ziyang (kinesisk: 资阳区; pinyin: Zīyáng Qū ) er et bydistrikt i byprefekturet Yiyang i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Nøtterø Skytterlag
Nøtterø skytterlag er et norsk skytterlag som ble stiftet på Oserød i 1922 og er knyttet til Det frivillige skyttervesen. Skytterlagets bane og klubbhus ligger ved Lofterød, på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold.
Historie
Nøtterø skytterlag ble stiftet 24. november 1922 på Oserød på Nøtterøy. Skytterlagets første styremøte ble avholdt i januar 1923, det ble da avgjort at skytterlaget skulle benytte herredets gamle navn, Nøtterø. Ved utgangen av 1923 hadde skytterlaget 28 aktive medlemmer. Laget holdt til på en bane på Torød frem til 1939.
I januar 1939 fikk skytterlaget tillatelse til å bygge en skytebane på Lofterød. Laget ervervet deretter jord og fikk et anleggslån av Nøtterø Sparebank på 3000 kroner og et bidrag fra kommunen på 1000 kroner. Banen ble bygget på sommeren og tidlig høst 1939, og besto av totalt åtte skiver på avstand 300 meter.
Skytterlaget lå nede under andre verdenskrig, men utviklet seg kraftig utover 1950- og 60-tallet, ledet an av flere gode resultater av blant andre Einar Gjelstad og Willy Enger.
På 1980-tallet utviklet skytterlaget seg til å bli et av landets fremste, både når det kom til sportslige resultater og arenafasiliteter. I 1986 sto lagshuset «Nystua» klar til bruk og i 1987 sto en ny skytebane klar, som i 1939 med en betydelig støtte fra Nøtterøy kommune. Den nye banen ble bygget med elektroniske skiver, og standplasser på 200, 100 og 50 meters hold. Nystua inneholdt dessuten en 15 meter innendørs bane.
Skyttere
Nøtterø Skytterlag har hatt flere gode skyttere gjennom historien. Skytterne med de beste prestasjonene er trolig:
Leif Sande
Leif Sande (født 18. september 1953) er en norsk politiker og tidligere fagforeningsleder. Han er 1. vararepresentant til Stortinget for Arbeiderpartiet i Hordaland (2017-2021). Han var leder av Industri Energi, et LO-forbund for ansatte innen olje, gass og landindustri, frem til han gikk av med pensjon i 2017. Forbundet er med sine nærmere 60.000 medlemmer et av Norges største. Sande hadde ledet Industri Energi siden forbundet ble stiftet i 2006. Før dette var han leder (2000-2006), nestleder (1985-2000) i Norsk Olje- og Petrokjemisk Fagforbund (NOPEF).
I tillegg til å ha vert forbundsleder for Industri Energi, hadde Leif Sande også en rekke andre verv i fagbevegelse og organisasjonsliv. Blant annet ledet han (co-chair) energiseksjonen (9 millioner energiansatte) til den den globale fagorganisasjonen IndustriALL Global Union, priskomiteen for Arthur Svenssons internasjonale pris for faglige rettigheter, og satt i styret til Industrianstälda i Norden.
Leif Sande startet karrieren som tillitsvalgt i Jern og Metall. Senere ble han prosessoperatør og klubbleder på Statoil Mongstad. Sande har vært tillitsvalgt på heltid i de siste 25 årene. Han representerte i mange år SV i kommune- og fylkespolitikken, og som vara på Stortinget, men er i dag vara på Stortinget for Arbeiderpartiet.
I tillegg til å arbeide for ansattes lønns- og arbeidsvilkår, har Leif Sande og Industri Energi etablert seg som en viktig stemme i politiske debatter om olje- og energipolitikk og norsk industris rammevilkår. Stavanger Aftenblad har flere ganger rangert Sande som en av de mektigste i norsk oljenæring. Senest i august 2014, da han ble utropt til den fjerde mektigste (sammen med Kjell Inge Røkke).
Naval Station Ingleside
Naval Station Ingleside var en orlogsstasjon for U.S. Navy i Ingleside i Texas. Basen var i drift fra 1988 til 30. april 2010. Den lå nord i bukten Corpus Christi Bay, nordøst for byen Corpus Christi.
St. Franciskus barnehage
St. Franciskus barnehage er Norges eneste katolske barnehage, og ligger på Tyholmen i Arendal sentrum, med 24 plasser for barn i aldersgruppen 1-6 år, i en avdeling. Barnehagen eies og drives av St. Franciskus Xaverius menighet.
Historie
Barnehagen ble offisielt etablert i 1997, men den er en direkte etterfølger av St. Franciskus førskole som startet opp i 1962. Dette førskoletilbudet ble drevet av St. Franciskus Xaveriussøstrene, og var i mange år et tilbud til 6-åringer i Arendal som alternativ til ordinær barnehage. Førskolen måtte avslutte sin virksomhet i forbindelse med Reform 97, som innebar at alle 6-åringer skulle begynne i førsteklasse fra høsten 1997. Førskolen hadde 40 barn fordelt på to grupper daglig. I samme anledning ble St. Franciskus barnehage vedtatt etablert.
Barnehagen deler bygning med St. Franciskus SFO, og ligger i nær tilknytning til St. Franciskus skole og St. Franciskus Xaverius kirke.
Akvamarin
Akvamarin er et krystallisert beryllium-mineral. Navnet betyr sjøvann, og kommer fra fargen som strekker seg fra dyp blå til grønn. Kjente områder hvor akvamarinen finnes er Brasil, Zambia og Vietnam. I Norge forekommer mineralet blant annet i Hurum og på Iveland. Stenen brukes ofte som smykkesten når kvaliteten er god nok. Jo mørkere blå jo mer verdifull.
Beryl Aquamarine (color)
Ole André Sivertsen
Ole André Sivertsen (født 1971) er en norsk sivilingeniør og programleder som har jobbet både i TV3, NRK og TV 2.
Sivertsens tv-debut var som deltaker i første utgave av realityserien Robinsonekspedisjonen i 1999. I 2001 var han fast paneldeltaker i spesialprogrammet Robinson direkte. Fra 2000 til 2002 var han programleder for det populærvitenskapelig tv-programmet Newton på NRK (88 program). Etter det gikk han tilbake til TV3 for å lede den norske versjonen av reality-serien Camp Molloy (2003). Han var samme år faglig medhjelper i spørreprogrammet Klisterhjerne på TV 2. I 2005 var han medprogramleder og programutvikler i reality-tv-serien Søppelkongen (på TV 2) og i 2007 var han konkurranseredaktør for årets sesong av Robinsonekspedisjonen. I 2009 ledet han dokumentarserien Den Norske Polarhistorien på NRK. Serien bestod av seks timelange episoder og handlet om norsk engasjement i polare strøk.
Sivertsen har også jobbet med formidling av naturfag, blant annet som programleder og manusforfatter for «Kraftskolen» – en undervisningsserie for skoleverket finansiert av Statkraft. Han har også produsert en rekke mindre TV-prosjekter for høyskoler, ideelle organisasjoner og næringslivet. Fram til 2010 var han redaktør for naturfag i undervisningsavdelingen i forlaget Cappelen Damm. Sammen med kona Marte Næss har han drevet selskapet Filiokus Media AS, som spesialiserer seg innen forlagsvirksomhet og medieproduksjon.
I 2011 skrev han boka Bakrus - en røff guide til dagen derpå som er en populærvitenskapelig, humoristisk gjennomgang av alkoholens fysiske, psykiske og sosiale virkning på mennesker. Boka la grunnlaget for TV-konseptet Fylla, som han i 2012 utviklet i samarbeid med produksjonsselskapet Teddy TV. Med Sivertsen som programleder ble serien på seks programmer sendt på NRK3 høsten 2013. En ny sesong ble produsert og sendt i 2014.
Sivertsen er utdannet sivilingeniør i miljøfysikk fra Norges landbrukshøgskole (NLH).
Skjoldmø
Skjoldmøy (norrønt skjaldmær) var i henhold til norrøn litteratur kvinner som slåss som krigere på lik fot med menn. De mest kjente skjoldmøer var Hervor i Hervors saga og Brynhild i Volsungesaga. Valkyrjene var Odins kvinnelige dødsvetter som samlet inn døde krigere, og disse ble også beskrevet som «Odins skjoldmøyer».
Historiske vitnemål
Det norrøne samfunn i middelalderen som de fleste andre samfunn hadde klare skiller mellom menns og kvinners roller, men før kristendommen ble innført er det betegnende at kvinner på mange områder hadde en markant stemme i samfunnet og i den norrøne mytologien, og kvinner framstilles ofte som sterke og stridbare i litteraturen. Kvinner ble respektert, særlig jo eldre de ble, og kvinnegraver var like velutstyrte som mannsgraver. Betydningen kan ofte ha vært symbolsk. Kvinner valgte ofte sin ektemann og hadde rett til å skille seg, en rett som ble opphevet med kristendommen.
Det er få bevis som tyder på at kvinnelige krigere, Nordens amasoner, var et utbredt fenomen. Likevel synes det som om det unntaksvis kunne inntreffe. Det er dog uklart i hvilken grad legendene gjenspeiler en historisk virkelighet.
Det er få historiske vitnemål at vikingtidens kvinner tok aktiv del i krigføringen, men den bysantinske historikeren Johannes Skylitzes nedtegner at kvinner kjempet i slag da den norrøne herskeren av Kiev angrep bysantinerne i Bulgaria i år 971. Da nordboerne hadde gått på et knusende nederlag var de østromerske seierherrene overrasket over å oppdage bevæpnede kvinner blant fiendens falne krigere. At kvinner så vel som barn var med på felttog var imidlertid ikke uvanlig da man alltid var avhengig av å ha med seg tren for å kunne holde en hær med forsyninger på større hærferder. Propaganda-elementet hos Skylitzes skal heller ikke undervurderes, fienden omtales også som barbarer. At kvinner blir nevnt i samme åndedrag kan skyldes en intensjon om å tegne et dårligere bilde av fienden.
I henhold til Eirik Raudes saga skal Leiv Eiriksons gravide søster Frøydis Eiriksdatter i Nord-Amerika ha vist heroisk opptreden i møte med voldelig fare. Da den norrøne bosetningen ble angrepet av skrælinger tok mennene skrekken og flyktet. Frøydis skal da ha grepet et sverd, blottet brystene og slått flatsiden av sverdet mot brystene. Da ble skrælingene redde, løp til båtene sine og rodde vekk.
Arkeologiske spor
Arkeologiske spor viser at de gravgaver som fulgte de døde var mannlige gjenstander for menn (som sverd og skjold) og kvinnelige gjenstander for kvinner (som spinnehjul og stekespade), men det er også blitt avdekket spyd og skjold i kvinnegraver, blant annet i England. Det er også en mulighet for at det eksisterer en del feilkilder i tidligere arkeologi da graver med våpen automatisk ble tolket som mannsgraver og uten DNA-analyser er det behov for å bekrefte slike graver med ytterligere analyse. Det var vanlig å ha med seg tren på felttog, og at kvinner og barn inngikk i kolonisering.
Litterære spor
I sagalitteraturen, som i Hervarar saga, og hos Saxos Gesta Danorum, er det fortellinger som vitner om kvinnelige krigere. Det nevnes Brynhild i Bósa saga ok Herrauds; den svenske prinsessen Tornbjørg i Hrólfs saga Gautrekssonar; og Hed, Visna og Veborg i Gesta Danorum. Den norsk-svenske forfatteren Lars Magnar Enoksen i boken Vikingarnas stridskonst mener at kvinnelige krigere var en realitet.
I den legendariske slaget ved Bråvalla i Østergøtland skal etter sigende flerfoldige kvinner ha deltatt på den danske siden av slaget, 300 skjoldmøer i henhold til Saxo. Skjoldmøer finnes også i fortellinger hos andre germanske folkeslag; gotere, kimbrere, og markomannere.
Adam av Bremen som hadde Svein Estridsson som kilde, uten at danskekongen er noen garanti for korrekthet, nevner en fortelling om et kvinneland:
Også den russiske Nestorkrøniken fra 1100-tallet har en fortelling om en kvinneøy som kan ha samme opphav som Adam av Bremens fortelling: «Blant amasonene finnes det ingen menn». Den svenske forskeren Bertil Wahlquist mener disse fortellingene kan ha en troverdig kjerne, og går så langt som å foreslå to øyer utenfor Estland.
Rosenrot
Rosenrot (Rhodiola rosea, synonym: Sedum rosea (L.) Scop.) er en plante i bergknappfamilien som blir 5-30 cm høy. Den har kjøttfulle, tette grønne skruestilte blad på en tjukk stengel. Bladene er 1-4 cm lange, tykke, helt eller svakt tannede, og sukkulente (vannholdige). Navnet kommer av at roten på planten lukter som roser.
Beskrivelse
Rosenrot er normalt særbu, men blomster av motsatt kjønn kan av og til finnes i blomsterstanden. Blomstene er arrangert i en skjermkvast. Vanligvis er blomstene 4-tallige (av og til 5-tallige) og kronbladene er slanke og spisse. Hannblomstene er gule og pollenbærerene er også gule, men pollenknappen er brun-lilla. Hunnblomstene er røde og utvikler seg til 4 sterkt røde skolmkapsler.
Utbredelse
Rosenrot trives på fuktig og åpen grunn, torvjord, langs havet, eller i fjellet. Den dyrkes også langs hele kysten. I Norge er det bare i lavlandet på sørøstlandet at rosenrot er lite utbredt.
Bruksområder
Rosenrot var tidligere klassifisert som et legemiddel i Norge, men i 2003 ble urten omklassifisert til «ikke legemiddel» og kan nå omsettes fritt på markedet. I dag brukes rosenrot derfor ofte i kosttilskudd. Det sies at rosenrot er et såkalt adaptogen, og at den har en oppkvikkende effekt som ligner ginseng. Ved psykisk og fysisk stress skal rosenrot hjelpe å redusere symptomene. Dette har vært kjent i Norge i folkemedisinen siden vikingtiden.
Rosenrot skal også være en antioksidant. Selv om mange nettsider markedsfører påståtte helseeffekter, foreligger det ingen dokumenterte positive effekter på verken fysisk eller mental kapasitet ved kort- eller langvarig bruk av rosenrotmidler. Langtidsstudier av virkningene mangler helt. Russerne har lenge brukt rosenrot som prestasjonsfremmende middel for idrettsutøvere. Virkestoffer: rosavin, salidrosid, flavonoider.
Mangschou
Mangschou er et norsk forlag som ble etablert i 1997. Forlaget utgir barne- og ungdomsbøker samt enkelte bøker med lokal tilknytning. Redaksjonen holder til i Bergen.
Tetryl
Tetryl eller 2,4,6-Trinitrofenylmetylnitramin er et sensitivt og giftig høyeksplosivt sprengstoff. Kjemisk formel er C7H5N5O8. Det har form som gule krystaller. Detonasjonshastighet er 7570 meter/ sek. Tetryl er et nitramin, og er for det meste erstattet av sprengstoffet heksogen. Det er praktisk talt uløselig i vann, men lett oppløselig i aceton og andre løsemidler. Stoffet er mere sensitivt enn trinitrotoluen (TNT). Det detonerer hvis det blir utsatt for slag, friksjon eller sterk varme og brukes blant annet i detonatorer og som sprengladning i små-kaliber granater.
Nitraminet brukes i fenghetter som er beregnet på TNT for å sikre en positiv detonasjon.
Tetryl produseres ved å tilsette dimetylanilin til konsentrert salpetersyre. Konsentrert svovelsyre brukes som katalysator i denne prosessen.
Sprengstoffet ble brukt i både første og andre verdenskrig. Da i en blanding med 30% TNT og 70% tetryl, kalt tetrytol.
Tetryl produseres ikke lenger i USA, og er erstattet av andre typer sprengstoff.
Langsnutet maurpiggsvin
Langsnutet maurpiggsvin er en art av maurpiggsvin som hører hjemme på Ny-Guinea.
Det langsnutede maurpiggsvinet har en lang og bøyd snute, og ikke så lange pigger. Dets viktigste føde er meitemark.
Perle
Perle er en kalkdannelse som oppstår hos muslinger når et sandkorn eller lignende fremmedlegeme trenger inn mellom skalldelene. Selve perlen består av det samme materialet som dannes på muslingskallets innside - perlemor, som er en mikroskropisk struktur som består av tynne lag som er «limt» sammen av vekselvis conchiolin og ørsmå sekskantede kalkkrystaller av aragonitt, som er en kilde til kalsiumkarbonat.
Perler betraktes og håndteres som edelstener og edelmetaller, men de er altså dannet av et organisk materiale. Tilnærmet perfekte perler er runde og har en iriserende glans, og menneskeheten har gjennom årtusener latt seg tiltrekke av denne spesielle glansen som perler har. Den moderne benevnelsen perle kan imidlertid både vise til ei ekte naturperle eller kulturperle, samt til ei uekte syntetisk perle eller ei perleformet kule av et helt annet materiale. Så kvaliteten og verdien varierer mye.
Ekte perler dannes gjennom at muslingen utskiller en perlesubstans for å innkapsle fremmedlegemet, fordi det skaper irritasjonen. Det legges lag på lag av perlesubstans over fremmedlegemet, og jo lenger tid dette pågår, jo større blir perlen. For at perlen skal få en brukbar størrelse, må den ligge lenge i muslingen. Perfekte naturperler er svært sjeldne og meget kostbare.
Verdens største perfekte perle, kanskje synonym med «Pearl of Kuwait» (64,5 karat (12,9 gram)), ble funnet i Persiagolfen på 1600-tallet, og måler cirka 7,5 x 5 cm. Den har form som en dråpe, og noen mener den er synonym med den dråpeformede perlen Maria I av England bærer på noen av sine portretter. En kinesisk forretning skal ha gjort en krone av perlen, som trolig oppbevares i en bankboks i London, med ukjent eier. Verdens trolig største perle, «Pearl of Puerto», ble funnet av en lokal fisker på øya Palawan i Filippinene omkring 2006. Den veide cirka 34 kg og ble i 2016 anslått å ha en verdi på cirka US$ 100 millioner.
Erfaringer fra Bayern i Tyskland på 1800-tallet tilsa at man måtte åpne 2 701 ferskvannsskjell for å finne ei god perle, 2 215 for å finne ei middels god perle, og 103 ferskvannsmuslinger for i det hele tatt å finne ei perle. Brander (1957) hevdet at man trolig måtte åpne 10 000 skjell for å finne ei verdifull perle. Ziuganov et al. (1994) hevder at utbyttet etter å ha åpnet 1 000 skjell større enn 7 cm normalt vil være 4–5 perler, hvorav 1–2 vil kunne ha noen verdi. I dag regner man imidlertid med at bare hvert tusende ferskvannsskjell inneholder ei perle, og at bare hver tusende perle holder god nok kvalitet til å ha noen verdi som et smykke.
I Japan lyktes man i 1890-åra med å stimulere perleøsters til å danne perler, gjennom å sette inn et implantat i en østers. Implantatet var en liten kule av perlemor. Dette ga opphav til såkalte kulturperler, som altså er en perle som dannes naturlig over et implantat. Senere har man også lykkes med å stimulere ferskvannsmuslinger til å danne kulturperler. I dag er så godt som alle ekte perler kultiverte.
Klassifisering av perler
Kun ekte perler klassifiseres, men det eksisterer ingen industristandard for å bedømme perler. Dette betyr at det er opp til hvert enkelt perleselskap å klassifisere sine perler, og de fleste bruker enten Akoya-modellen (A–AAA) eller Tahiti-modellen (A–D) som utgangspunkt. Begge har i utgangspunktet fire grader. Mange aktører legger imidlertid til grunn egne kriterier og ekstra grader, noe som gjør det svært vanskelig for forbrukere å orientere seg. På grunn av disse variasjonene i graderingen bør man alltid forhøre seg om hva beste kvalitet er og hvor mange grader man regner med, og så ta sine forholdsregler om man tenker å kjøpe.
Perler bedømmes etter størrelse (dimensjoner og vekt), form (rund, semirund, dråpe, oval, knapp, sirkel, halvbarokk og barokk), glans (ypperlig, megt god, god og dårlig) og orient (iriserende effekt). Perler måles gjerne i vekt som karat enkeltvis (1 karat = 200 mg) eller som momme (1 momme = 3,75 g) i større kvanta. Symmetriske perler med slett overflate og ypperlig glans er mest verd, avhengig av størrelsen, men absolutt perfekte perler finnes ikke. Profesjonelt kategoriseres gjerne perler som A, AA, AA+, og AAA (Akoya-modellen), der sistnevnte har høyest kvalitet. Av og til benyttes også klassifiseringsgraden AAA+, AAAA eller edelstenkvalitet (også kalt hanadama) som beste kvalitet, men disse tilsvarer AAA og gir på ingen måte noen garanti om at perlen er av en høyere kvalitet enn AAA eller av absolutt beste kvalitet, siden graderingen i mangel av en industristandard må bli subjektiv. Mange bruker også mellomgraderinger (som A+, AA+ AAA+ osv.) for klassifisere perler som faller inn i kvalitet mellom to av gradene. Når slik høyere eller lavere klassifisering benyttes (som A+, AAA+, AAAA og edelstenkvalitet) kan imidlertid lavere klassifiaseringer bli forvirrende, fordi den faller i gradering i forhold til normalen. Et eksempel er sydhavsmodellen, som benytter edelstenkvalitet som beste kvalitet, men har en AAA-gradering som tilsvarer AA+ i Akoya-modellen. Noen bytter dessuten ut standardgraderingen med gradene A, B, C og D, etter den såkalte Tahiti-modellen, men selv denne kan variere.
Perlemorlagets tykkelse, jevnhet og evne til å absorbere, bryte og reflektere lyset (glansen) har stor betydning for kvaliteten og verdien på perlen. Denne glansen og den iriserende effekten kalles perlens orient, og er opphav til beskrivelsen orientalperle eller orientalsk perle. Glansen er det mest betydningsfulle for verdien. Perfekte perler er symmertriske og har tilnærmet lytefri overflate. Usymmertriske perler kalles barokke eller halvbarokke og har mindre verdi.
Graderingstabell for klassifisering
Tabellen under bygger på den grunnleggende Akoya-modellen og gjelder egentlig bare for saltvannsperler, men den brukes også i noen grad til å bestemme kvaliteten på ferskvannsperler. Vær oppmerksom på at aktørene ofte fører opp sine egne tilleggsgraderinger, jamnfør forklaringen ovenfor. Det eksisterer i øyeblikket ingen internasjonelt anerkjente metoder for gradering og klassifisering av ferskvannsperler.
Perletyper
Perler deles inn i ekte perler og uekte perler. Sistnevnte har sjelden særlig stor økonomisk verdi, men de kan ha stor kulturell verdi. Ekte perler består videre av de to typene naturperler og kulturperler. Naturperler er naturlig nok mer kostbare enn kulturperler (gitt samme kvalitet og størrelse), men begge er ekte perler som klassifiseres etter den samme normen. Uekte perler deles videre inn i syntetiske perler og andre uekte perler. Blant de sitnevnte kan visse typer ha både stor økonimisk verdi, for eksempel gullperler og jadeperler, og stor kulturhistorisk verdi, for eksempel glassperler fra gravfunn og lignende. For mange har dessuten perler hatt en religiøs betydning, ikke minst i kraft av ulike bedekranser.
Qaqortoq
Qaqortoq (dansk Julianehåb) er Sørgrønlands største by, tilhørende Kujalleq kommune, inntil 2008 daværende Qaqortoq kommune. Navnet Qaqortoq betyr «Det hvite» fordi Hvalsey kirke som den eneste norrøne bygningen på Grønland var hvittet med kalk.
Perle
Naturperler
Når det gjelder ekte naturperler, skilles det mellom orientalperler og ferskvannsperler. Disse perlene dannes i en naturlig prosess og helt uten menneskelig bistand, ved at et lite fremmedlegme (ofte et sandkorn) trenger inn mellom skallene på muslingen. Fremmedlegmeet kapsles lagvis inn i perlemor og danner en perle, og jo tykkere perlemorslaget blir, dessto dypere blir glansen. Naturperler har normalt et tykkere lag av perlemor enn kulturperler. De blir sjelden perfekte, men de som blir det blir desto mer verdifulle.
Kulturperler
Kulturperler er også ekte perler, men de dannes med mennesklig bistand. Fordelen er at det kan dyrkes flere perler samtidig i samme musling. Japan har vært ledende i produksjonen av kulturperler, men det dyrkes også kulturperler mange andre steder. Ferkvannskulturperler blir for det meste dyrket i Kina. Det var japaneren Kokichi Mikimoto som i 1893 etter mange års forsøk endelig klarte å dyrke fram runde perler. Regulært oppdrett ble igangsatt fra 1917. Dette ble gjort og gjøres fremdeles – ved at et perlemorfragment implanteres i en musling, som blir irritert og avsondrer perlesubstans, som vokser i lag rundt fragmentet. Etter at perlemorskulen er implantert, senkes muslingen i havet i store kurver og pleies omhyggelig. Kvinnelige dykkere rengjør hver musling fra alger, tang og tare hver sjette uke, og det tar tre til seks år før en perle er ferdig. Jo lenger perlen ligger i muslingen, jo tykkere blir perlesubstansen. Bare hver tiende perle er så fin at den kan anvendes til smykker.
Qaqortoq
Byen ble etablert som en handelsplass av den norske handelsmannen Anders Olsen i 1775.
Perle
Syntetiske perler
Syntetiske perler er et perleimitat som blir laget rundt en syntetisk kjerne, som dekkes av en blandingsmasse bestående av blant annet fint knust glass, fiskeskjell, perlemor, «lim» og kjemikalier. Imiterte perler har liten verdi, og lar seg lett skille fra ekte perler. Hvis man skulle være i tvil, kan man ta perlen og føre den over kanten av tennene. Uekte perler har glatt overflate, mens ekte perler er ru, nesten som sandpapir.
Andre uekte perler
Av andre uekte perler kan nevnes glassperler, treperler, ravperler, steinperler, keramikkperler, edelmetallperler, metallperler og plastperler. Edelmetallperler kan ha stor økonomisk verdi. De fleste andre har liten eller ingen økonomisk verdi i seg selv, men de kan ha kulturell verdi. Noen slike perler blir dessuten hånddekorerte og kan utgjøre små kunstverk, men en hviss verdi. Det er funnet glassperler i mange gravfunn, og disse har naturlig nok både en viss egenverdi og stor kulturell verdi. I så måte ble det funnet både glass- og ravperler, samt ei sølvperle i det såkalte Sætrangfunnet (Ringerike kommune, Viken), som er datert til romertid (cirka år 375 e.Kr.). Dette er en nasjonal kulturskatt som i dag normalt oppbevares ved Kulturhistorisk museum i Oslo. Funnet viser at perler har vært viktige i Norge lenger enn hva folk flest tenker seg.
Qaqortoq
Qaqortoq har 3 089 innbyggere (2016), og er dermed Grønlands femte største by.
Kultur
I Qaqortoq ligger Grønlands eldste fontene fra 1928, plassert i byens gamle sentrum. I sentrum av byen ligger også Qaqortoq Museum i byens eldste bygning. Denne bygningen er fredet.
Perle
Perler i kulturhistorien
Perler har vært ettertraktet i land som Persia, Mexico og Peru i mer enn 5 000 år. De gamle grekerne anså at perler hadde magisk kraft. Det var imidlertid orientalske perler som ble bragt til Persia og senere videre til antikkens Hellas, fra hvor kunnskapen og begjæret senere spredde seg videre til resten av Europa. Akkurat når det ble oppdaget at elvemuslingen (Margaritifera margaritifera) var perlebærer er ikke kjent, men romerske historieskrivere forteller at Julius Cæsar var svært opptatt av perlene som fantes i denne arten, og at forekomsten av muslinger i de britiske elvene var en av årsakene til at romerne invaderte de britiske øyer omkring år 55 og 54 f.Kr. De eldste bevisene man har for perler etter elvemusling i Norden stammer fra svenske gravfunn, som dateres til 900 og 1000-tallet.
Qaqortoq
Kultur
Byen har et stort bibliotek i et iøynefallende gult hus med grønt tak. Biblioteket heter «Det gule bibliotek». Her kan innbyggerne låne både bøker, blader og cd-er, samt bruke bibliotekets pc-er til internettbruk.
Perle
Perler i kulturhistorien
For lenge siden trodde man at perler var engletårer som hadde falt ned i havet. Perlens glans har i århundrer vært symbol for skjønnhet og renhet. De gamle indere oppfattet perlens form som et symbol for gudenes fullkommenhet. Perlen har vært meget kostbar og ble lenge betraktet som statussymbol. Keiser Nero lot veggene i sin bærestol kle med perler, og rike romerinner bar perlebesatte sandaler og tre rader perler om halsen.
Stell av perler
Ekte perler (natur- og kulturperler) er gjort av et organisk materiale som trenger å bli håndtert med forsiktighet. Både parfyme og ulike sprayer kan ha negativ virkning på ekte perler, spesielt på glansen. Perler bør tørkes rene med en myk bomullsklut når de har vært i bruk. Perler må ikke renses med kjemiske hjelpemidler. Et kjerringsråd er at «skitne perler blir rene og gjenvinner glansen når de legges i kald melk tilsatt litt grønnsåpe» over natten. Perler bør dessuten oppbevares i et mykt klede (fortrinnsvis av bomull eller silke), slik at de ikke gnisser mot hverandre eller mot noe annet.
Qaqortoq
Kultur
Litt utenfor byen ligger ruinen av Hvalsey kirke, en av regionens viktigste ruiner. Denne ligger innerst i fjorden, ved Qaqortukulooq (Hvalsey), og fra Qaqortoq tar det ca. 20 minutter med båt, eller 8 timer til fots. Qaqortoq kommune arbeider også med å få denne kirkeruinen inn på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder som det eldste bevis på møtet mellom inuittene fra nordvest og nordboerne fra sørøst.
Sigurd Weisæths vei (Oslo)
Sigurd Weisæths vei (1–17, 2–12) er en vei på Stovner (bydel Stovner) i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Stovnerbakken.
Veien fikk navn i 1978 etter Sigurd Weisæth (1917–73), som var formann i Stovner Vel i ni år.
A9
A9 og a9 kan vise til:
Egil Rafto
Egil Rafto (1951–1997) var en norsk journalist og programleder.
Han ble en kjent skikkelse i Bergen gjennom sin journalistikk, hvor han dekket et bredt spekter av saker, alt fra intervjuer med internasjonale rocke-legender, til personlige historier fra hverdagsslitere. På slutten av sin karriere var han programsekretær i NRK Hordaland. Han jobbet i programmet som Dagsrevyen og var programleder for underholdningsprogrammet TVG - Tenke det, ville det, gjøre det! (1995). I 1996 gikk han over til TV 2 hvor han i en periode jobbet som reporter i dokumentarprogrammet Dokument 2.
Rafto var sterkt engasjert i kampen for menneskerettigheter. I 1989 organiserte han hjelpesendinger til barnehjem i Romania, og han hadde verv i mange humanitære organisasjoner, blant annet i Raftostiftelsen. Rafto jobbet også med kultur. Han var formann i Statens Filmproduksjonsutvalg, Teaterforeningen i Bergen, og skrev musikk- og filmanmeldelser i Bergens Tidende. Han satt også i Kringkastingsrådet (1986–1990).
Rafto døde av kreft (hjernesvulst) i 1997, 45 år gammel. Stiftelsen Egil Raftos Hus (Raftohuset) ble etablert etter hans bortgang.
Han var sønn av professor Thorolf Rafto.
Christian Fredrik Michelet
Christian Fredrik Michelet (født 23. juni 1863 i Christiania, død 25. juli 1927 på Birkeli i Bærum) var en norsk politiker (H), utenriksminister og advokat.
Slekt
Michelet er en gammel militærslekt som nedstammet fra franske hugenotter. Han var sønnesønn av generalmajor Christian Frederik Michelet og sønn av artillerioberst Georg Ove von Ramel Michelet og Anna Beata f. Stang. Også broren var offiser. Selv ble han i 1888 gift med Elisabeth Holmsen (født 1867).
Advokat og politiker
Slektstradisjonen tilsa at Michelet skulle velge en militær løpebane, men på grunn av svak helse ble han i stedet student fra Aars og Voss' skole i 1882 og cand.jur. i 1886. Etter en utenlandsreise var han sorenskriverfullmektig og advokatfullmektig hos Nils Nicolaysen. I 1890 stiftet han egen advokatpraksis i Kristiania sammen med Edmund Harbitz, og tok advokaturen i 1892. De to drev snart firmaet frem til stor anseelse, og Michelet fikk flere viktige stillinger i norsk næringsliv, blant annet i A/S Elektrisk Bureau, Toftes Cellulosefabrik og Den norske Creditbank, hvor han var formann i styret gjennom seks år.
I 1894 kjøpte Michelet eiendommen Birkeli på Fornebu i Bærum, hvor han i 1897 kom med i formannskapet. Han ble ordfører i 1899, og var i mange år en populær ordfører, før han i 1910 ble innvalgt til Stortinget fra Bærum og Follo krets. På Stortinget ble han sittende i fire perioder, fra 1919 som formann i konstitusjonskomitéen.
Utenriksminister
Da Otto Bahr Halvorsen dannet sin første første regjering i 1920, ble Michelet utnevnt til utenriksminister. I denne sin første periode som utenriksminister fikk han mye arbeid med de utenrikspolitiske forviklingene som følge av Norges forbudspolitikk, som var blitt innført under Venstre-regjeringen. Det lyktes ham å få i stand en handelsavtale med Frankrike. For øvrig avviste han Danmarks krav om at Norge skulle anerkjenne Danmarks overhøyhet over hele Grønland (se Grønlandssaken).
Michelet ble igjen utenriksminister da Halvorsen dannet sin andre regjering i 1923, og fortsatte etter dennes død som utenriksminister i Abraham Berges regjering 1923–1924. I denne perioden førte han forhandlingene med Danmark som ledet til en avtale om Østgrønland i 1924. Under Halvorsens sykdom, fra 24. mars til 30. mai 1923, var han fungerende statsminister.
14. juli 1926 ble Michelet samt seks andre medlemmer av Berges regjering stilt for riksrett på grunn av regjeringens støtte til Den norske Handelsbank. Alle de tiltalte ble frifunnet 25. mars 1927.
Michelet var på dette tidspunktet trådt tilbake fra politikken. Senere samme år døde han av vådeskudd hjemme på Birkeli i Bærum, etter at en patron hadde kilt seg i salongriflen han brukte til å jage fugler vekk fra eiendommen. På denne tiden var han nylig blitt operert for en sykdom, og planla å vende tilbake til politikken. Han ville stille til valg for Høyre i Akershus ved stortingsvalget samme høst, og hadde påtatt seg vervet som Norges representant ved Folkeforbundet i Genève.
Michelet som menneske
Som medlem av en gammel norsk militærslekt med røtter i Frankrike var Michelet svært slektsbevisst; Hambro kaller ham en «romantiker». Han var noe av en aristokrat og selskapsmann, «en utpræget type for the leisured class som i Norge er så sjelden, kanskje dens sidste fremragende type». På Stortinget var han kjent for sin skjødesløshet og sine flåsete bemerkninger. Han kunne imidlertid være veltalende når det dreide seg om saker han interesserte seg for.
Per Fosser
Per Fredrik Fosser (født 1945) er en norsk orienteringsløper fra Eidsberg. Fosser har representert OL Flaggtreff og Indre Østfold OK, samt Göteborgs OK i studietiden.
Han ble verdensmester i orientering i 1970, som tredjemann på det norske stafettlaget. Han ble nummer 5 i det individuelle løpet. Fosser har også en bronsemedalje fra stafetten i VM i orientering fra 1968.
I 1970 deltok han på OL Flaggtreffs lag som ble norgesmester i stafett for herrer senior, sammen med Svein Syversen og Ole Homstvedt.
I sitt yrkesliv har Fosser vært boligsekretær i Eidsberg kommune og daglig leder i Eidsberg boligbyggelag. Han har også tegnet en rekke orienteringskart.
Zusam
Fra kilden til Buttenwiesen, en strekning på ca 50 kilometer, renner elven gjennom Augsburg-Westliche Wälder naturpark.
Norfolk Naval Shipyard
Norfolk Naval Shipyard, også kalt Norfolk Navy Yard, er en orlogsstasjon tilhørende U.S. Navy i Portsmouth i delstaten Virginia for bygging, ombygging og reparasjon av orlogsfartøyer. Basen hadde navnet Gosport Shipyard frem til 1862, og går helt tilbake til 1767.
Egge videregående skole
Egge videregående skole var en offentlig videregående skole i Steinkjer i Nord-Trøndelag.
Egge videregående skole ble innlemmet i Steinkjer videregående skole i 2008 og videreført i sine gamle lokaler som Steinkjer videregående skole, avdeling Egge. Steinkjer videregående skole ble samlet på Guldbergaunet fra høsten 2012. Egge videregående skoles lokaler på Kvamsenget ble revet i 2014.
Inger Lønseth
Inger Lønseth (født 13. februar 1945 i Drammen) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet. Hun har vært ordfører i Svelvik kommune, var 1. vara og møtende til Stortinget fra Vestfold Arbeiderparti i perioden 1985 til 1989. Hun representerer i perioden 2007 til 2011 Vestfold Arbeiderparti i fylkestinget. Hun sitter også i styret i Vestfold kraft og har vært rektor på Svelvik ungdomsskole.
Aschehougs reisestipend
Aschehougs reisestipend er et stipend som skal gå til norske skjønnlitterære forfattere etter innstilling fra forlagets redaksjoner for norsk skjønnlitteratur og barne- og ungdomslitteratur og forlagets ledelse. Stipendiet kan ikke søkes. Stipendiet er på 60,000 kroner, som kan deles på flere forfattere.
Regeringens Sikkerhedsudvalg
Regeringens Sikkerhedsudvalg er et dansk særutvalg som er en del av regjeringens sikkerhetsorganisasjon. Utvalget består av statsministeren, som er leder, samt utenriksministeren, justisministeren og forsvarsministeren. Øvrige ministre deltar etter behov. Lederne av etterretningstjenestene, Politiets Efterretningstjeneste og Forsvarets Efterretningstjeneste, deltar dessuten i møtene, likesom enkelte embedsmenn. Utvalget ble etablert i 1958.
Utvalget møtes etter behov og drøfter følsomme og prinsipielle spørsmål om blant annet Danmarks sikkerhets- og utenrikspolitiske forhold. Under den kalde krigen diskuterte utvalget blant annet spionsaker og utvisning av diplomater.
Nganasansk
Nganasansk er et uralsk språk som snakkes av nganasanerne i Russland.
Federico Bahamontes
Federico Martín Bahamontes (født 9. juli 1928, død 8. august 2023) var en spansk profesjonell syklist. Han var kjent som en klatrespesialist og hadde kallenavnet El águila de Toledo (Ørnen fra Toledo).
Ziyang (Ankang)
Ziyang (kinesisk: 紫阳县; pinyin: Zǐyáng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Ankang i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 348,814 innbyggere i 1999.
Aldin Softic
Aldin Softic (født 17. juni 1984) er en bosnisk fotballspiller. Han spilte for Alta IF fra 2008 til 2010. Aldin Softic slet i starten for Alta IF, og var i ferd med å dra hjem til Bosnia igjen, men klubben fikk overtalt han til å bli ut sesongen. Softic har tidligere spilt for Troglav, Iskra og National Bucurest.
Hwange
Hwange kan ha flere betydninger:
Oriya
Oriya (oḍiā: ଓଡ଼ିଆ) er et indoarisk språk som snakkes i delstaten Odisha i det nordøstlige India.
Takk for sist
Takk for sist er et norsk talkshow med Jon Skolmen som gikk på TVNorge fra 1994 til 1995. Her inviterte Skolmen kjente underholdningsartister som han hadde arbeidet med i løpet av karrieren. I tillegg til å intervjue dem forsøkte programlederen å konfrontere gjestene med en fobi som de hadde. Programmet hadde et humoristisk preg og gikk på fredager.
Yngvar Numme, Harald Heide Steen Jr., Kari Svendsen, Elisabeth Andreassen, Herodes Falsk, Knut Borge, Halvdan Sivertsen, Tor Erik Gunstrøm, Yngvar Numme og Lasse Åberg var noen av gjestene.
Programmet ble godt mottatt av seerne.
Yueyanglou
Yueyanglou (kinesisk: 岳阳楼区, pinyin: Yuèyánglóu Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Yueyang i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Arealet er på 304 km² og innbyggertallet på ca. 550.000. Distriktet er sentrum og lokalregjeringssete for Yueyang.
VM i skiflyging 2008
Verdensmesterskapet i skiflyging 2008 ble arrangert i Oberstdorf, Tyskland fra 22. til 24. februar 2008. Oberstdorf arrangerte mesterskapet for femte gang. Tidligere har Oberstdorf arrangert mesterskapet i 1973, 1981, 1988 og 1998.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928
Under Vinter-OL 1928 i St. Moritz ble det arrangert tre av fire planlagte øvelser i hurtigløp på skøyter. Alle skøyteøvelser gikk på Eisstadion Badrutts Park. 10 000 meter måtte annulleres etter avbrutt 5. par på grunn av for høy temperatur og ulike baneforhold siden isen smeltet.
Kjetil Almenning
Kjetil Almenning (født 26. juni 1979 på Vereide i Gloppen kommune) er en norsk kordirigent og sanger. Han ble i 2009 ny domkantor i Bergen, og etterfølger Magnar Mangersnes som har innehatt stillingen i 38 år.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928
Medaljeoversikt
* = Det ble delt 2-delt gull på herrenes 500 m, samt 3-delt bronse på samme distanse og ingen sølv-medaljer utdelt for denne distansen.
Kjetil Almenning
Almenning gikk på Firda videregående skole fra 1995 til 1998. Han har bachelorgrad i kirkemusikk fra Norges musikkhøgskole og diplomeksamen i kordireksjon fra Kungliga Musikhögskolan i Stockholm. Almenning var kunstnerisk leder og dirigent for det norske vokalensemblet Ginnungagap fra 2001 til 2005, dirigerte Vestoppland Kammerkor fra 2003 til 2005 og var dirigent for Norges ungdomskor 2004 – 2005. Høsten 2007 overtok Almenning stillingen som dirigent for kammerkoret Ensemble 96. Som sanger har Almenning arbeidet med ensembler som Det norske solistkor, Barents International Chamber Choir, Eric Ericsons Kammarkör og Radiokören.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928
Beste utøvere medaljer
* = Det ble delt 2-delt gull på herrenes 500 m, samt 3-delt bronse på samme distanse og ingen sølv-medaljer utdelt for denne distansen.
Kjetil Almenning
I 2009 ble Almenning tildelt Eric Ericson Award.
Almenning ble nominert til Grammy-prisen for 2011 i kategorien Best Choral Performance for platen «Kind», innspilt sammen med kammerkoret Ensemble 96 og utgitt på musikkmerket 2L. Platen ble også nominert i kategorien Best Surround Album (produsent og tekniker Morten Lindberg).
Trøndelag høyere yrkesfagskole Steinkjer
Trøndelag høyere yrkesfagskole Steinkjer, tidligere kjent som Steinkjer tekniske fagskole, er nå en del av den samlede Trøndelag høyere yrkesfagskole (THYF), med egen avdeling i lokalene til Steinkjer videregående skole på Guldbergauet.
THYF Steinkjer tilbyr 2-årig teknisk fagskole, linje elektro med fordypning elkraft. I dag gir skolen en teoretisk utdannelse som bygger på fag/svennebrev eller annen treårig yrkesutdannelse i ulike fag. Utdanningen gir tittelen fagtekniker og kvalifiserer til mange typer stillinger innen elforsyning, oljeindustri og prosessindustri. Det kan være tekniker eller driftsleder, produktutvikler, service- og vedlikeholdstekniker, faglærer i videregående skole, selger/ markedsfører av teknisk utstyr, planlegger/ prosjekterer av tekniske anlegg eller ingeniør. Skolen tilbyr dette fagskoletilbudet som et nettbasert utdanningstilbud over tre år. Studentene innkalles til samlinger der lærerne gjennomgår vesentlige elementer i lærestoffet. Noen samlinger omfatter også laboratorieøvinger. Tilbudet innen el-kraft på Steinkjer gjennomføres i samarbeid med Nordland fagskole, avdeling Hadsel.
Historie
Steinkjer tekniske fagskole ble etablert i 1968. I perioden 2012-2018 var fagskolen underlagt Steinkjer videregående skole. Etter at Nord- og Sør-Trøndelag ble sammmenslått til en Fylkeskommune ble fagskolen samlet under felles administrasjon men lokalisert på ulike steder i fylket.
Kindstugatan
Kindstugatan er ei gate i Gamla stan i Stockholm. Den går fra Brända tomten fram til Tyska brinken ved Tyska kyrkan.
Historikk
Gatas eldste kjente navn er Kindhästagatan (kinhaestagatan i 1449), men det forekommer flere ulike navn i tidens løp; Kindhästegatan, Kinstagatan, Kinnestagatan, Kinstugugatan med flere. Navnet inneholder i sin opprinnelige form ett gammelt ord kindhäst eller kindpust som betyr ørefik som trolig har å gjøre med et omtalt slagsmål som fant sted i gata. Muligens var gata en tid beryktet for voldsomheter.
På Kindstugatan lå et bordell som figurerte i prostitusjonsskandalen rundt Sara Simonsdotter på 1600-tallet.
Kindstugatan i fornøyelseslivet
På nåværende Kindstugatan 14 lå en kro kalt källaren Fimmelstång, der Lasse Lucidor ble drept i 1674. På 1760-tallet var Kindstugatan 11 kjent som stedet der Stenborgs Sällskap, det eneste svenskspråklige teater i hovedstaden, spilte når de opptrådte i byen om somrene.
Spiritualistisk sakramentforståelse
Spiritualistisk sakramentforståelse er et begrep som brukes som betegnelse på det som ligger til grunn for at noen trossamfunn ikke forvalter sakramentene som liturgiske eller fysiske handlinger i menighetens gudstjenesteliv. Vennenes samfunn og Frelsesarmeen er de mest markante blant disse. I Kirkenes Verdensråds «Limadokument» er det gitt en definisjon på «kristne». Der står det blant annet at på tross av ulik forståelse er sakrament ene dåp og nattverd felles fysiske kjennetegn for dem som kaller seg kristne. En fotnote tar med at de to ovenfor nevnte trossamfunn likevel er betraktet som inkludert i den universelle kirke selv om de ikke observerer disse fysiske kjennetegnene.