cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M48 Patton
Patton i Norge
Minst én M48 stridsvogn er bevart i Forsvarsmuseets eie.
Vuelta a Burgos
Vinnere
• 1997  Laurent Jalabert
• 1996  Tony Rominger
• 1995  Laurent Dufaux
• 1994  Armand de Las Cuevas
• 1993  Laudelino Cubino
• 1992  Alex Zülle
• 1991  Pedro Delgado
• 1990  Marino Lejarreta
• 1989  Francisco Antequera
• 1988  Marino Lejarreta
• 1987  Marino Lejarreta
• 1986  Marino Lejarreta
• 1985  José Recio
• 1984  Federico Echave
• 1983  Ángel de las Heras
• 1981  Faustino Rupérez
• 1948-1980 ikke arrangert
• 1947  Bernardo Ruiz
• 1946  Bernardo Capó
Josef K
Josef K var et skotsk post-pønkeband som var aktiv på begynnelsen av 1980-tallet. Bandets navn kommer fra en hovedperson i Franz Kafkas roman Prosessen.
Bandet kom sammen i Edinburgh i 1977 under navnet «TV Art», men tok navnet Josef K i 1979. Musikalsk blandet gruppa post-punk-gitarer med funk og disco-rytmer. Om bandets kommersielle suksess var laber kan man se deres innflytelse på andre band som Interpol og spesielt Franz Ferdinand.
Medlemmer
Alle sangene var skrevet av enten Paul Haig eller Paul Haig/Malcolm Ross.
Paul Haig gikk videre med solokarriere og utga en rekke album på sitt eget plateselskap Rhythm of Life mellom 1984 og 2002, mens Malcolm Ross ble medlem av Orange Juice og deretter med Aztec Camera og Blancmange før også han forsøkte en solokarriere.
Plateutgivelser
Crazy to Exist (live recordings from 1981, released 2002)
Eksterne lenker
Joseph K. Јозеф К.
Elin Bonde
Elin Bonde (født 17. juli 1945) er en norsk skoleleder og lærebokforfatter. Hun er per 2008 rektor ved Ringstabekk skole i Bærum.
I forbindelse med L97 deltok Bonde som forfatter på et større lærebokkverk for norskfaget i grunnskolen, kalt Pegasus. Hun er også en mye brukt foredragsholder i forbindelse med læreplanarbeid og implementering av disse i skoler.
Hun er mor til komikeren Sigrid Bonde Tusvik.
Våpenkappe
Våpenkappe eller våpentelt (engelsk mantle, fransk manteau, tysk Wappenmantel) er en allegorisk, grafisk og heraldisk figur. En våpenkappe er som oftest en hermelinsforet purpurkappe som i de to øvre hjørner er knyttet sammen med gullbånd, og midt på øverst har en kongekrone, annen fyrstelig krone eller rangkrone. Betegnelsen våpentelt brukes mest når våpenkappen øverst har et lite avrundet paviljongtak eller buet del, mellom kronen og kappen.
thumb|200px|Norsk og svensk unionsvåpen med våpenkappe, 1844-1905. Våpenkappe eller våpentelt ble tatt i bruk som deler av kongevåpen, særlig fra 1600-tallet, og var knyttet til eneveldets suverenitetsideologi og symbolikk. Våpenkappe eller våpentelt kan stilistisk føres tilbake til lignende tøyarrangementer over tronstoler og telt når fyrster var på reise eller skulle overvære seremonier, bl.a. i avbildninger av franske konger.
Det mest synlige av en våpenkappe er det innvendige fôret som viser stilisert hermelinspels i form av små kommalignende, svarte haler på hvit bunn. Det er på denne innsiden at våpenets skjold blir plassert, ofte med krone, skjoldholdere og ordenskjeder, f.eks. i de store riksvåpen (kongevåpen) for Danmark og Sverige. Det norske kongevåpenet fra 1905 har våpenkappe med skjold og St. Olavsordenens storkorskjede, men uten skjoldholdere.
Det finnes våpenkapper også i noen våpenskjold som tilhører adel med eller uten tittel, bl.a. i våpenet til den dansk-norske slekten Ely. Just Henrik Ely førte et slikt våpen i sitt segl på Norges Grunnlov den 17. mai 1814. Det er våpenkapper i mange svenske adelsvåpen, bl.a. det som Carl von Linné fikk da han ble adlet. Vi har et sjeldent tilfelle av våpenkappe i et norsk ikke-adelig slekts- og personvåpen. I seglet fra 1715 for fogden Jørgen Mathiesen i Helgeland er hjelmen utstyrt med våpenkappe i stedet for det vanlige hjelmkledet. (Krag side 31).
Noe annet enn en våpenkappe er hjelmkledet som henger ned fra issen til en hjelm som er plassert på øvre skjoldkant i et våpenskjold.
Litteratur
Utenlandsk
Stribørstet fotblomsterflue
Stribørstet fotblomsterflue (Platycheirus peltatus) er en middelsstor, slank flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt over hele Norge.
Post-punk
Post-punk er en bred genre rockemusikk som oppsto fra punkebevegelsen på slutten av 1970-tallet. Denne bevegelsen var nært beslektet med utviklingen av musikksjangre som gotisk rock, nypsykedelisk musikk, no wave, og industriell musikk.
Stribørstet fotblomsterflue
Utseende
En middelsstor (8-11 mm), slank, blankt gul og svart blomsterflue. Den er en av de største Platycheirus-artene. På hannens forbein er låret brungult med tette, mørke hår langs bakkanten, leggen er ganske slank. Det første fotleddet er stort og hvitt, de påfølgende leddene ganske små. På mellombeina er leggen litt ujevn, men ikke tydelig utbuktet i midten. Bakkroppen har tre par firkantede, gule flekker.
Pedras Grandes
Pedras Grandes er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Stribørstet fotblomsterflue
Levevis
Arten forekommer på mange slags åpne lokaliteter, både myrer og tørrere enger, også i skogbryn og åpen fjellbjørkeskog. Larvene lever av bladlus, også slike som går på kulturplanter, slik at arten er å se på som nyttig i jord- og hagebruk. De voksne fluene besøker gjerne blomster og flyr i mai-september.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av Europa og det nordlige Asia. Det er uklart om den også er utbredt i Nord-Amerika. I Norge finnes den over hele landet og er jamtover ganske vanlig.
Post-punk
Post-punkmusikerne stod i opposisjon til pompøs mainstream-rock som blant andre The Eagles, Emerson, Lake & Palmer og Electric Light Orchestra spilte. De eksperimenterte i stedet med å tilføre punkmusikken elementer fra elektronisk musikk og svart dansemusikk, og tok i bruk innovative innspillingsteknikker. Musikken handlet ofte om kunst og politikk, og post-punkerne var inspirert av kritisk teori, modernistisk kunst og litterær modernisme. Det utviklet seg miljøer rundt musikken som opprettet uavhengige plateselskap eller skapte visuell kunst, multimedia-forestillinger og fanziner.
Tidlige eksempler er grupper som Siouxsie and the Banshees, Wire, Magazine, Gang of Four, Public Image Ltd, The Pop Group, Joy Division, Throbbing Gristle, The Slits, Cabaret Voltaire, The Cure, The Fall, Au Pairs, Talking Heads og Pere Ubu. På midten av 1980-tallet var post-punkbølgen i ferd med å flate ut, men den hadde banet vei for ny-pop og ikke minst alternativ rock.
Ma’anshan Wannengda kullkraftverk
Ma'anshan Wannengda kullkraftverk , også kjent som Maanshan Nr 2, er et kullkraftverk i Wannengda i byprefekturet Ma'anshan, Anhui-provinsen i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.320 MW. Anlegget stod ferdigbygd i 2008.
DOS
DOS (Disk Operating System) er en samling operativsystemer som var vanlige på åtti- og nittitallet. Eldre versjoner av Microsoft Windows, inkludert Windows 95, Windows 98 og Windows Millennium Edition, er bygd på en versjon av DOS som heter MS-DOS.
Noen av de forskjellige utgavene av DOS er:
På en Linux-maskin er det dessuten mulig å emulere dos gjennom et program som heter dosemu, mens på en Windows-pc kan det samme gjøres med dosbox.
Aleksandr Danilovitsj Mensjikov
Aleksandr Danilovitsj Mensjikov  (født, død ) var en russisk general og adelsmann, og samtidig av Peter den store. Han bar tittelen prins av Russland, og var formelt guvernør for både St. Petersburg og for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1710–1719. Han reiste Mensjikov-palasset i 1710, et barokt palass som i dag huser deler av Eremitasjen.
Under tsarinaen Katarina I av Russland var han i årene 1725–27 i praksis eneveldig, men ble senere sendt i eksil og fristet en usikker tilværelse de neste to årene som forvist til Sibir, inntil sin død i 1729.
Josh Walker
Joshua «Josh» Walker (født 21. februar 1989 i Newcastle) er en engelsk fotballspiller. Han er en sentral midtbanespiller som for øyeblikket spilelr for Stevenage på utlån fra Middlesbrough FC. Han har tidligere vært utlånt til blant andre Bournemouth og Aberdeen.
Harbin kullkraftverk
Konfigurasjonene er slik:
Juno (film)
Juno er en amerikansk dramakomedie fra 2007 regissert av Jason Reitman og skrevet av Diablo Cody. Elliot Page har hovedrollen i dramakomedien som en rappkjeftet tenåring som konfronteres med en uventet graviditet. Michael Cera, Jennifer Garner og Jason Bateman spiller også i filmen.
Filmen fikk i stor grad positive anmeldelser, og havnet på mange filmkritikeres «topp 10»-lister for 2007. Filmen ble også nominert til fire Oscar, bl.a. Oscar for beste film. Mens filmen fortsatt spilte på et mindre tall kinoer, klarte den å tjene inn sitt budsjett på $6,5 millioner innen 20 dager. Bare i Nord-Amerika har filmen tjent inn mer enn 18 ganger budsjettet sitt.
Sammendrag
16 år gamle Juno MacGuff (spilt av Elliot Page) fra Minnesota, oppdager at hun er gravid etter å ha ligget med sin gode venn Paulie Bleeker. Hun vurderer først å ta abort. Juno reiser til en klinikk, men en rekke faktorer fører imidlertid til at Juno ombestemmer seg. Hun bestemmer seg for å føde babyen, og adoptere bort barnet i stedet. Ved hjelp av en venninne, Leah, leter Juno etter noen hun håper kan gi barnet hennes et passende hjem. Hun forteller sin far, Mac, og ste-moren, Bren, at hun planlegger å adoptere bort barnet og de støtter henne. Sammen med Mac møter Juno et par, Mark og Vanessa Loring, i deres hjem og hun samtykker til en adopsjon. Juno besøker Mark ett par ganger, og de deler smak når det gjelder punkrock og skrekkfilmer. Mark arbeider hjemmefra med å komponere kommersielle sanger. Juno oppfordrer Vanessa til å snakke med babyen sin i livmoren hennes, og barnet begynner å sparke. Graviditeten skrider frem.
Juno sliter med følelsene hun har for babyens far, Paulie, som åpenbart er forelsket i henne. Juno opprettholder en likegyldig holdning til ham. Men når hun får vite at Paulie har bedt en annen jente til en kommende skole-fest, konfronterer hun ham i sinne. Paulie minner Juno om at det er på hennes anmodning at de ikke er kjærester, og forteller henne at hun knuste hjertet hans. Kort tid før babyen skal komme, besøker Juno igjen Mark. Han forteller at han planlegger å forlate Vanessa, for å finne ut av livet hans. Juno blir forferdet over denne informasjonen, og Mark avslører også at han begynner å utvikle romantiske følelser for Juno. Mark forteller Vanessa at han ikke føler seg klar til å bli far, og at det fremdeles er andre ting han ønsker å gjøre i livet først.
Juno ser at Loring-ekteskapet holder på å falle fra hverandre. Hun kjører sin vei, og bryter sammen i tårer i en veikant. Etter en diskusjon med faren sin, innrømmer Juno at hun elsker Paulie. Juno forteller også til Paulie at hun elsker ham, og Paulie gjør det klart at følelsene hennes er gjengjeldt. Kort tid senere blir Juno hastet til sykehuset, og hun føder en gutt. På grunn av deres tidligere historie sammen forteller ikke Juno Paulie om fødselen. Når Paulie finner ut at Juno skal føde, skynder han seg til sykehuset, og finner ut at Juno nettopp har født sønnen deres. Vanessa kommer til sykehuset hvor hun med glede tar imot den nyfødte gutten som adoptiv-mor. Hun planlegger å ta seg av babyen på egen hånd, uten ektemannen. Filmen avsluttes med at Juno og Paulie spiller gitar, og synger en sang sammen, påfulgt av et kyss.
Adrian Boothroyd
Adrian «Aidy» Boothroyd (født 8. februar 1971 i Bradford) er en engelsk tidligere fotballspiller og senere trener som for øyeblikket er manager for Englands U20 landslag.
Boothroyd spilte i de lavere divisjoner som venstreback. Han spilte for Huddersfield Town, Bristol Rovers, Hearts, Mansfield Town og Peterborough United. Han spilte flest kamper for Mansfield av klubbene han var innom. Boothroyd måtte legge opp da han var 26 år på grunn av skader.
I mars 2005 ble han ansatt som Watford-manager. I hans første sesong i klubben, førte han laget til Premier League. Han var da den yngste manageren i Premier League. Boothroyd var i Watford til 2008. I 2009 ble han ny manager i Colchester United FC etter at Paul Lambert ble ny manager i Norwich City FC.
Spaltefrukt
Spaltefrukt (schizocarp) deler seg når den modnes slik at hver del av frukten inneholder ett frø. Disse delfruktene spres så hver for seg. Som regel deler en spaltefrukt seg langs med fruktbladene. Ofte er spaltefrukter dannet fra mange fruktblader og de er gjerne tørre frukter.
Planter med en slik type frukt er f.eks: Kattostslekten – Malva og mange medlemmer av skjermplantefamilien – Apiaceae
Eksempler på planter som har spaltefrukt:
Józef Andrzej Załuski
Józef Andrzej Załuski  (født 12. januar 1702, død 7. januar 1774) var en polsk katolsk prest, biskop i Kyiv, som støttet forskning og kultur, kjent som en stor bibliofil. Han er kjent som grunnleggeren av Załuski-biblioteket, en av de største samlinger av bøker fra 1700-tallet.
Sammen med sin bror, Andrzej Stanisław Załuski, ble han oppdratt av sine onkler (Andrzej Chryzostom Załuski, biskop i Warmia og Ludwik Załuski, biskop i Płock).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bøverdalen (andre betydninger)
Bøverdalen kan vise til:
Chenab (elv)
Chenab (punjabi: ਚਨਾਬ – canāb, hindi: चनाब, urdu: چناب) er ei elv i Pakistan og India. Den er 1 242 kilometer lang, og dannes ved samløpet mellom elvene Chandra og Bhaga ved Tandi, som ligger i det øvre Himalaya i Himachal Pradesh i India. I det øvre løpet kalles elva også Chandrabhaga. Den renner gjennom Jammu-regionen i Jammu og Kashmir og ut på slettelandet i Punjab. Den løper sammen med Jhelum ved Trimmu og deretter med Ravi. Deretter løper den sammen med Sutlej nær Uch Sharif. Chenab munner ut i Indus ved Mithankot.
Penha
Penha er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Vladimir Petrovitsj Dolgorukij
Vladimir Petrovitsj Dolgorukij (Dolgorukov, russisk: Владимир Петрович Долгоруков; født 1696, død 31. mai 1761) var en russisk adelsmann, og formelt guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1753–1758, og for Guvernementet Livland i årene 1751–53 samt 1758–61.
Pharnavaz I av Iberia
Pharnavaz I (ფარნავაზი) (datert til 300-tallet og 200-tallet f.Kr. ) var konge i Kartlis, også kjent som Kaukasisk Iberia. Han regnes som grunnlegger av den første dynastiet i landet. Han er blant annet beskrevet i verket Kongenes Liv, som dateres til 800-tallet e.Kr.
BeOS
BeOS var et nytt operativsystem, bygd helt fra grunnen. Det er ikke basert på UNIX, en vanlig misforståelse som kommer av delvis støtte for POSIX-standarden, og bruken av Bash som kommandolinje. BeOS ble designet og optimalisert for arbeid med digitale media, digital video, audio, 3D-grafikk og animasjoner.
Fra starten kjørte BeOS kun på egen maskinvare, BeBox, men etter hvert ble det utvidet til å også kjøre på maskiner med PowerPC-prossesorer og Intel-prosessorer med kloner. Be Inc. sluttet etter hvert med å konstruere egen maskinvare, og ble til slutt et rent programvare-selskap.
BeOS blir ikke utviklet lenger, i 2001 ble kildekoden til BeOS, samt alle varemerker og logoer solgt til Palm Incorporated. Palm har siden den tid ikke vist noe interesse i å utvikle BeOS videre. Et tysk selskap, yellowTAB, utvikler et nytt operativsystem kalt Zeta, som er en videreutvikling av den siste versjonen av BeOS.
Etterfølgere
En rekke nye operativsytemer som har som mål å klone BeOS eller er sterk inspirert av BeOS er under utvikling. Med unntak av Zeta, er disse i større og mindre grad basert på åpen kildekode.
Norsk Herpetologisk Forening
Norsk Herpetologisk Forening (NHF) ble stiftet i 1970 og er en interesseforening for alle som er interessert i reptiler og amfibier.
NHF arbeider for å få herptilhold legalisert i Norge, og fungerer som høringsinstans og bidragsyter i forbindelse med arbeid rundt ny lovgivning og nye forskrifter ovenfor lovgivende myndigheter. De støtter vern av herptiler nasjonalt og internasjonalt, og arbeider for at et mer riktig bilde av herptiler og herptilhobbyen presenteres gjennom media. Videre arbeider NHF for vern av herptiler nasjonalt og internasjonalt og sprer informasjon om norske arter.
Siden 1977 har det vært et forbud mot å holde, innføre og omsette reptiler og amfibier i Norge. Man mente at klimaet i Norge ikke var egnet for hold av eksotiske dyr, og valgte derfor å forby hold av dyrevernshensyn. NHF mener at dette forbudet virker mot sin hensikt, og i de siste årene har NHFs fremste oppgave vært å arbeide for en legalisering når det gjelder hold av herptiler.
NHF arbeider også med å informere om lovverket og forvaltningen, gir informasjon og veiledning i riktig hold av herptiler, og informerer om veterinærspørsmål. Foreningen støtter dessuten feltarbeid og vern av herptiler nasjonalt og internasjonalt, og arrangerer jevnlig herptil-ekskursjoner i norsk natur for medlemmer og andre interesserte for å se dyrene i sitt naturlige miljø. NHF ønsker også å hindre fryktreaksjoner som fører til at folk dreper f.eks. hoggormer eller padder i sitt nærmiljø ved å opplyse og påvirke holdningene overfor disse dyrene og ev. finne andre løsninger som f.eks. å omplassere dyrene lenger unna boligområdet.
Grunnkretser i Lier kommune
Grunnkretser i Lier kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Lier kommune, Buskerud, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Cubas president
Cubas president (spansk: Presidente de Cuba), offisiell tittel republikkens president (spansk: Presidente de la República), er statsoverhode i Republikken Cuba, og øverstkommanderende for Cubas forsvar.
I Cubas sosialistiske politiske system utgjør presidentembetet sammen med førstesekretæren for Cubas kommunistparti (CKP) de mektigste embetene. CKP er ansvarlig for å veilede staten gjennom å utforme nasjonal politikk, mens statsapparatet – ledet av presidenten – har som oppdrag å iverksette denne politikken.
Det første presidentembetet ble etablert i grunnloven av 1901, som var inspirert av USAs politiske system. Dette systemet vedvarte frem til Den cubanske revolusjon i 1959. I perioden 1959–76 hadde ikke Cuba en nasjonal grunnlov. Fidel Castro styrte landet gjennom statsminister-embetet. I 1976 ble den sovjetiske modellen innført på Cuba; og Fidel Castro ble valgt av Nasjonalforsamlingen for folkemakten som regjeringssjef og statssjef i tillegg til sin rolle som leder av kommunistpartiet. Fidel Castro ledet arbeidet i statsrådet og ministerrådet, to kollektive beslutningsorganer. Etter hans død innførte Raúl Castro flere endringer i det politiske systemet ved blant annet å gjøre presidenten mer uavhengig av statsrådet. I 2019 ble embetet «Statsrådets president» oppløst og erstattet med dagens presidentembetet.
Presidenten er ansvarlig for driften av regjeringsapparatet, og ivaretar landets uavhengighet og territoriale integritet. Statsoverhodet kan innkalle til ekstraordinære møter i nasjonalforsamlingen. Presidenten er pliktig til å nominere en statsminister til nasjonalforsamlingen, som da stemme for eller avslå forslaget. Statsministeren leder ministerrådet (landets regjering), mens presidenten er ansvarlig for å gjennomføre politikken. I tillegg er presidenten som øverstkommanderende ex officio leder av Det nasjonale forsvarsrådet. Presidenten kan foreslå endringer i ministerrådet overfor statsrådet og nasjonalforsamlingen.
Presidenten velges for en femårsperiode av nasjonalforsamlingen i en hemmelig avstemning. Kandidaten må få mer en 50 prosent av stemmene for å bli valgt. Presidenten kan bare velges i to valgperioder. Liste over Cubas presidenter gir en oversikt over alle presidenter i Cubas historie.
Bakgrunn
Det første forsøket på å etablere en cubansk stat fant sted i 1811, da José Agustín Caballero skrev et utkast til en nasjonal grunnlov. Dette og senere grunnlovsutkast bygget på at Cuba skulle forbli en selvstyrt del av kolonimakten Spania. I 1851 ble den cubansk-venezuelanske Narciso López den første til å foreslå uavhengighet fra Spania.
I 1868 startet Den cubanske uavhengighetskrigen mot Spania. Cuba fikk selvstyre i 1897, men var forsatt en del av Spania. Spania tapte den spansk-amerikanske krigen i 1899. Etter et midlertidig amerikansk militærstyre fikk Cuba i 1902 etter amerikansk innflytelse en egen grunnlov. Styringssystemet bygget på det amerikanske systemet, men den Cubanske presidenten fikk mer makt enn den amerikanske.
Moderne embete
Da 26. juli-bevegelsen tok makten vedtok den nye regjeringen «Republikken Cubas grunnleggende lov». Den trådte i kraft 7. februar 1959 og opphevet Cubas grunnlov fra 1940. Landets regjering (som var ledet av Fidel Castro) ble tildelt retten til å endre den grunnleggende loven uten offentlig konsultasjon eller vedtak i en lovgivende forsamling. De første årene etter revolusjonen var kjennetegnet av uklare styringslinjer og svake institusjoner. Regjeringsdepartementer ble opprettet, fusjonert og/eller oppløst hyppig.
Perioden 1959–1976 var kjennetegnet av hva revolusjonslederne døpte «gerilja-administrasjon». Den amerikanske statsviteren William M. Leo Grande skriver at denne styringsmodellen var grunnlagt på Fidel Castros karismatiske ledelse. Viktige beslutninger ble tatt av Fidel Castro sammen med en liten uformell sirkel av individer som han møtte i løpet av revolusjonen hevder Leo Grande videre. Denne deformaliseringen av makt ville kjennetegne Cubas styringsinstitusjoner frem til Fidel Castro gikk av som statssjef.
På 1960-årene startet arbeide med en ny grunnlov. Den sovjetiske modellen ble innført på Cuba den 15. februar 1976. Den nye grunnloven etablerte den lovgivende forsamlingen Nasjonalforsamlingen for folkemakten, statsrådet, ministerrådet, regjeringssjef-embetet og statssjef-embetet. Fidel Castro ble valgt som statssjef og regjeringssjef i 1976 av nasjonalforsamlingen. Dette skilte seg fra normen i andre sosialistiske stater hvor disse vervene ofte ble fordelt på to personer. Til tross for innføringen av sovjetiske institusjoner fortsatte det cubanske systemet å bygge på en slags «dualisme bestående av karismatisk ledelse og legal-rasjonelle elementer» hevder statsviter Bert Hoffmann. Noen av embetene Fidel Castro ble valgt til som for eksempel «Statsrådets president» og «Førstesekretær av Cubas kommunistparti» var hentet fra Sovjetunionen og hadde grunnlag i rettslig-bindende dokumenter (legal-rasjonell autoritet). Andre embeter som Fidel Castro ble tildelt som for eksempel «Revolusjonenskommandør» hadde ikke grunnlag i verken lov eller partiets interne regler (karismatisk ledelse).
Det siste tiåret av Fidel Castros styretid var kjennetegnet av en deinstitusjonalisering av parti- og statsapparatet. For eksempel sier partiets grunnlov at en partikongress skal bli innkalt hvert femte år, men ingen partikongress ble avholdt i 2002 (og ingen uttalelse om hvorfor ble annonsert). I statsapparatet ble nærkontakt med Fidel Castro anerkjent som en legitim grunn til forfremmelse. Grunnlaget for å utnevne Felipe Pérez Roque til utenriksminister var at han var «bedre kjent med ideene og tankene til Fidel Castro enn de fleste». Roque forsto dette og fortalte nasjonalforsamlingen i 2005 at cubansk sosialisme var grunnlagt på en karismatisk modell fremfor institusjonalisme. Han hevdet at folks blinde tro på Fidel Castro var revolusjonens «største skatt»; «Måten vi forstår denne autoriteten på er som følger: 'Jeg forstår ikke så godt, men hvis Fidel sa det, er jeg sikker på at det stemmer.» Videre hevdet han at «sosialisme er vitenskapen om å sette et godt eksempel», og konkluderte at «Så lenge dette landet har en ledelse basert på eksempel... så er den uovervinnelig.»
Som statsrådets president innførte Raúl Castro reformer for å styrke det politiske systemet på bekostning av personaliseringen av makt som hadde kjennetegnet styringssystemet. I hans første tale som statssjef sa Raúl Castro at «Kommunistpartiet, en sikker garantist for den cubanske nasjonens fortsatte enhet, er den eneste verdige arvtaker til vårt folks tillit til sin leder [Fidel Castro].» I samme tale hevdet han at «Institusjonalisering er... en av bærebjelkene som sikrer revolusjonens usårbarhet på det politiske feltet». Institusjonalisering argumenterte Raúl Castro ville sikre at revolusjonen ville fortsette selv etter at dens historiske ledere var døde. I et stikk mot Fidel Castros linje påsto Raúl Castro at improviseringen som kjennetegnet hans forgjenger hadde bidratt til «dyre irrasjonaliteter».
Raúl Castro representerte en annen lederstil enn Fidel. Fremfor å fortsette med enmanns-dominering som kjennetegnet Fidels lederstil fremmet han kollektiv ledelse, en lederstil der beslutninger blir tatt kollegialt. Kollektiv ledelse ble styrket i 2011 da Raúl Castro foreslo til den 6. kongressen «å begrense tjenestetid i høye politiske og statlige stillinger til maksimalt to femårsperioder». Statsviter Ramón I. Centeno mener å kunne tolke «innføringer av tidsbegrensninger som en form for kollegialt forhold for innføring av åremål. Dette vitner om en intensjon om å vende seg til en mer kollektiv beslutningstil – i motsetning til den udefinerte varigheten av karismatisk styre.» Disse forslagene ble gjort til lov den 19. april 2019 da Cubas nye grunnlov trådte i kraft. Den nye grunnloven endret på rollen til embetet «Statsrådets president» og etablerte et nytt embetet for statssjefen og hans assistent; «Republikkens president» og «Republikkens visepresident».
Cubas kommunistparti
Cuba er en sosialistisk stat hvor Cubas kommunistparti (CKP) har monopolisert staten i henhold til marxisme-leninisme. I landets grunnlov heter det at CKP «var født ut av en enhetlig vilje blant organisasjonene som bidro avgjørende til revolusjonens triumf og legitimert av folket utgjør grunnpilarene og er garantisten for vår økonomiske, sosiale og politiske orden.» Videre formidler grunnlovens artikkel 5 at CKP er «unikt, martisk, fidelistisk og marxist-leninistisk, og er den organiserte fortroppen til den cubanske nasjonen, opprettholdt av sin demokratiske karakter, så vel som sin permanente tilknytning til folket, er den overlegne drivkraften bak samfunnet og staten.» I dens kapasitet har CKP ansvar for å organisere krefter for å bygge sosialisme og utvikle landet i en kommunistisk retning. Likevel går det et skille i marxist-leninistisk filosofi mellom «veiledning» og «administrasjon», og partiet er ansvarlig for veilede statsapparatet gjennom generell politikk utforming. Statsapparatet er klart adskilt fra partiapparatet på alle områder, med unntak av på sentral hold; statssjefen er for eksempel som regel også førstesekretær. Rent analytisk er det derfor vanskelig å vite hvilket embete som styrer landet.
Innenrikspolitikk
Presidenten er ansvarlig for at Cubas grunnlov blir etterfulgt og beskyttet. Dette medfører at embetsholder er ansvarlig for å undertegne lover som er vedtatt av nasjonalforsamlingen, og for å sørge for offentliggjøring av lover. I samsvar med grunnlovens bestemmelser og/eller relevante lover kan presidenten foreslå å suspendere, endre eller tilbakekalle ordrer eller avtaler vedtatt av statlige organer som er strid med grunnloven eller loven, eller som kan påvirke landets generelle interesser. Han har rett til å utstedte dekret og andre ordre i henhold til loven.
Presidenten skal representere staten og lede utformingen av statens politikk. Han er derfor ansvarlig for å foreslå medlemmer av ministerrådet til nasjonalforsamlingen. Forsamlingen har rett til å stemme for eller imot presidentens forslag. Presidentens forslagsrett gjelder også valg, suspendering, tilbakekalling og/eller erstatning av embetspersoner som er statsminister, Folkets høyesteretts president, statsadvokaten, generalkontroller, valgkomiteens president og ministerrådets medlemmer. Videre kan presidenten foreslå valg og tilbakekalling av de provinsielle guvernører og viseguvernørene til den provinsielle forsamlingen det gjelder. Presidenten skal være kjent med, evaluere og vedta beslutninger angående rapporter produsert av statsministeren som dokumenterer hans eller hennes ledelse, så vel som av ministerrådet og dens utøvende komité.
Statssjefen har rett til å lede møtene til ministerrådet og dens utøvende komité. I tillegg har presidenten rett til å delta på statsrådets møter, og kan innkalle statsrådet til møte om det måtte ønskes. I tillegg kan presidenten etablere kommisjoner, komiteer og andre utvalg for å realisere spesifikke mål.
Nikolaj Repinin
Nikolaj Vasiljevitsj Repinin (russisk: Николай Васильевич Репнин; født i Sankt Petersburg, død  i Riga) var en russisk adelsmann, med tittel prins, og formelt guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1792–1798, og for Guvernementet Livland i samme periode. Han residerte sjelden i Baltikum.
Cubas president
Utenrikspolitikk, sikkerhet og forsvar
Presidenten er statens representant i utlandet, og har derfor myndighet til å utøve Cubas utenrikspolitikk. Utenrikspolitikken skal ta hensyn til hjemlandets forsvar og sikkerhet. I tråd med dette kan presidenten foreslå for statsrådet utnevnelsen eller tilbakekallingen av diplomatiske sendemenn til andre stater og internasjonale organisasjoner. Presidenten har rett til å tildele og tibakekalle tittelen «Republikken Cubas ambassadør». Embetsholder har rett til å godkjenne, eller å ikke godkjenne, sendemenn fra andre stater til republikken Cuba. Sjefer for utenriksstasjoner i Cuba må overlevere sine akkreditiver til presidenten, eller i dennes fravær til visepresidenten.
Presidenten er øverstkommanderende for Cubas forsvar (Fuerzas Armadas Revolucionarias, FAR) og ex officio formann av Det nasjonale forsvarsrådet. Som forsvarssjef har presidenten myndighet til å kunne omorganisere forsvaret og som forsvarsrådets leder er presidenten pliktig til å utnevne «Forsvarsrådets visepresident». Gitt denne myndigheten kan presidenten foreslå for statsrådet eller nasjonalforsamlingen å erklære krig eller krigstilstand. Videre kan presidenten beordre en mobilisering av de væpnede styrker om situasjonen krever det, samt å erklære en unntakstilstand eller en katastrofesituasjon i henhold til grunnloven, med underretning om avgjørelsen til nasjonalforsamlingen eller statsrådet ved første mulighet. Presidenten kan utnevne, forfremme og avsette lederne av militære institusjoner i henhold til fastsatte prosedyrer.
Valgsystemet på Cuba
Det cubanske valgsystemet er grunnlagt på demokratisk sentralisme. Stemmerett har innbyggere som fylt 16 år. Staten kan på visse vilkår frata enkeltindivider stemmeretten. Det er ingen stemmeplikt.
Kandidatene må være bosatt i det valgdistriktet. Kommunalvalg skal ha fra to til åtte kandidater per valgdistrikt. For å vinne må en kandidat få mer enn 50 prosent av de avgitte stemmene. Dersom ingen kandidat oppnår flertall av stemmene, holdes omvalg mellom de to som har fått flest stemmer. Valgperioden er to og et halvt år.
Abel Muzorewa
Abel Muzorewa (født 14. april 1925 i Umtali, død 8. april 2010 i Borrowdale) var en zimbabwisk politiker og metodistbiskop. Muzorewa var statsminister i det såkalte Zimbabwe-Rhodesia noen måneder i 1979.
Cubas president
Valgsystemet på Cuba
Kandidatene til provinsforsamlingen og nasjonalforsamlingen blir foreslått på grunnlag av lister satt sammen av de nasjonale og provinsielle kandidatutvalgene. I disse valgene er det kun én kandidat per sete. De nominerte kandidatene stiller deretter til valg, og må få over 50 prosent av stemmene for å kunne bli valgt. Valg av de provinsielle valgforsamlingene og nasjonalforsamling blir avholdt hvert femte år. De valgte representantene til nasjonalforsamlingen velger på sitt konstituerende møte de ledende embetene i staten og statsrådets sammensetning. Kandidatene til disse vervene er bestemt på forhånd av en valgliste lagd av Den nasjonale valgkomiteen etter konsultasjon med hver enkelt folkevalgt representant i nasjonalforsamlingen, men representantene kan ikke foreslå alternativer. Før stemmegivning stemmer nasjonalforsamlingens representanter på å godkjenne eller ikke å godkjenne nominasjonslisten. Om den godkjennes velger nasjonalforsamlingen kandidatene i henhold til nominasjonslisten.
Presidentens stedfortreder
Hvis presidenten ikke kan utføre sine plikter som president er visepresidenten stedfortreder. Presidenten selv bestemmer når han eller hun kan gjenoppta sine arbeidsoppgaver. Hvis presidenten blir forhindret fra å utføre sine oppgaver i en lengre periode på grunn av sykdom eller annen form for arbeidsuførhet, blir nasjonalforsamlingens president utnevnt som stedfortredende president og vil fungere inntil en ny president har blitt valgt av nasjonalforsamlingen.
Abel Muzorewa
Abel Muzorewa stilte opp i presidentvalget mot Robert Mugabe i 1995, men tapte klart.
Cubas president
Presidentens stedfortreder
I tilfelle død i embetet eller avskjed vil nasjonalforsamlingen velge ny president. I mellomtiden vil nasjonalforsamlingens president fungere som stedfortredende president.
Klemetsrudveien (Oslo)
Klemetsrudveien (1–41, 2–50) er en vei på Klemetsrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går fra Enebakkveien / E6 til Lofsrudveien.
Veien fikk navn i 1985 etter Klemetsrud gård og går over grunn som tilhørte gården.
Klemetsrud energigjenvinningsanlegg er i nr. 1.
Gongxian kullkraftverk
Gongxian kullkraftverk er et kullkraftverk under bygging i byprefekturet Yibin i provinsen Sichuan, sentrale Kina. Det får en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW. Anlegget ble påbegynt høsten 2008, fabrikken eies og opereres av China Huadian Corporation.
Peritiba
Peritiba er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Geir Bakke
Geir Bakke (født 23. oktober 1969) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Vålerenga Fotball. Bakke ble i 2017 kåret til årets trener på herresiden i norsk fotball av Norsk Fotballtrenerforening.
Spillerkarriere
Bakke spilte aldersbestemt fotball i Rælingen FK til han var første års junior, da han gikk til Strømmen IF i 1987. Han spilte for Strømmen og Bærum i 2. divisjon og 1. divisjon, før han i 1993 signerte for Kongsvinger i Eliteserien. I Kongsvinger var han blant annet med å spille 1–1 mot Juventus på Ullevaal Stadion i UEFA-cupen i 1993. Fra 1995 til 1997 spilte Bakke for Stabæk, i sin siste sesong i Stabæk slet han stort med skader og spilte ikke kamper.
Trenerkarriere
Etter seriegullet med Vålerenga ble Bakke hovedtrener for Moss FK i 1. divisjon foran 2006-sesongen. Han ledet laget til en 8.-plass i 1. divisjon i 2006, før det ble 5.-plass i 2007. I august 2008 ble det kjent at Bakke ga seg i Moss etter sesongen og hadde signert kontrakt som assistenttrener i Stabæk fra januar 2009. Kort tid etter ble Bakke og Moss enige om og avslutte arbeidsforholdet med umiddelbar virkning.
Fra 2009 til 2011 var Bakke assistenttrener i Stabæk, før han i november 2011 ble klar som hovedtrener i Kristiansund BK i 2. divisjon. I sin første sesong ledet han laget til et suverent opprykk fra 2. divisjon. I september 2012 skrev han ny kontrakt med Kristiansund ut 2016-sesongen. I Kristiansund sin første sesong i 1. divisjon i 2013, ledet Bakke laget til en 9.-plass. I januar 2014 ble det kjent at Bakke forlot Kristiansund for å bli assistenttrener i Molde FK i Eliteserien under Tor Ole Skullerud. Han var i 2014-sesongen med å bli seriemester med Molde, som tok ny poengrekord i Eliteserien med 71 poeng.
Foran 2015-sesongen ble Bakke ny hovedtrener i Sarpsborg 08 i Eliteserien. I sin første sesong ledet Bakke klubben til sin første cupfinale i 2015, finalen endte med tap, 0–2 for Rosenborg. Under Bakkes ledelse hadde Sarpsborg 08 resultatforbedring år for år de første sesongene, 11.-plass i 2015 ble etterfulgt av 6.-plass i 2016, før de i 2017 endte på 3.-plass og tok bronse i Eliteserien. I 2017 ble det også nok en cupfinale, denne gangen var det Lillestrøm som ventet i finalen, men nok en gang endte det med tap for Bakke og Sarpsborg. Bakke ble i 2017 kåret til årets trener på herresiden i norsk fotball av Norsk Fotballtrenerforening. Etter bronsen i Eliteserien 2017 skulle Sarpsborg 08 prøve seg i Europacup i 2018. Under ledelse av Bakke slo Sarpsborg ut islandske IBV, sveitsiske St. Gallen og israelske Maccabi Tel Aviv i kvalifiseringen til Europa League, og avanserte til gruppespill. I gruppespillet mot Genk, Besiktas og Malmö tok Sarpsborg 08 fem poeng - tre av disse i åpningskampen hjemme mot Genk. Mot Malmö endte det uavgjort i begge kamper, mens Besiktas ble for sterke begge ganger. Etter lengre tids spekulasjoner om at Bakke skulle bli ny hovedtrener i Rosenborg, signerte han i desember 2018 ny kontrakt med Sarpsborg 08 frem til 2024. I februar 2019 tok Sarpsborg 08 et uvanlig grep for toppfotball å være, og Geir Bakkes kontrakt ble utvidet til fast ansettelse i klubben.
31. desember 2019 ble det klart at Bakke var ansatt som ny hovedtrener for Lillestrøm SK, som akkurat hadde rykket ned til 1. divisjon. Sammen med assistenttrener Petter Myhre tok de laget til opprykk i første sesong. Lillestrøm tok raskt steget opp i toppen etter opprykket, og både i 2021 og 2022 endte de på 4.-plass. I NM 2022–23 tok laget seg helt til cupfinalen, hvor det ble tap for Brann.
12. juli 2023 signerte han som hovedtrener for Vålerenga.
Statistikk
Hentet fra Norges Fotballforbund.
Johan Bülow (hoffmarskalk )
Johan (von) Bülow (1751–1828) var en dansk hoffmarskalk og kommandør av Nordstjerneordenen.
Liv og karriere
Bülow ble løytnant ved livgarden og studerte samtidig ved Sorø Akademi. I 1773 ble han kammerjunker hos kronprins Frederik. Han vant kronprinsens tillit og var svært aktiv under forberedelsene og utførelsen av regjeringsskiftet 14. april 1784, da kronprinsen grep makten og dannet et nytt regjeringskabinett.
Bülow var kronprinsens rådgiver enda noen år, i 1784 ble han hoffmarskalk og i 1790 geheimeråd. Men han likte ikke metodene regjeringen brukte for å fremme sine framskrittsideer, og han lyttet gjerne til regjeringens kritikere. Dessuten mislikte han kronprinsens krigslyst, og advarte ham mot hans kommende svigerfar, prins Karl av Hessen. Som et resultat falt Bülows stjerne, og tilslutt fant kronprinsen noen passende påskudd til å avskjedige ham fra alle hans stillinger. Avgjørelsen ikke bare vilkårlig, men også og svært uforstandig, siden Bülow var dyktigere og med langt alvorligere åndelige interesser enn de menn Frederik VIs omga seg med etter Christian VIIs død i 1808.
Etter avskjedigelsen 4. juni 1793 slo Bülow seg ned på herregården Sanderumgård på Fyn. I 1785 var han blitt gift med Else Marie Hoppe, datter av konferensråd Peder Hoppe. Hun skal verken ha vært vakker eller begavet, men hadde en såpass stor formue at han ble i stand til å leve som en svært velstående godseier. Han fikk aldri noen stilling i staten eller ved hoffet mer, og det gikk mange år før Frederik VIs unåde svekket seg, likevel holdt Bülow øye med det som foregikk i København. Han korresponderte intensivt med mange av landets lederskikkelser og tok vare på nesten alle sine papirer, så korrespondansen og arkivet fra tiden i regjeringen er i dag et stort og verdifullt kildemateriale til perioden.
Den siste delen av livet var Bülow en betydelig mesén for vitenskapene og bidro med i alt minst 4 000 riksdaler. Han ble forsonet med kongen i 1822, og mottok etter det livsvarig pensjon og en rekke ærestitler.
Evi Mittermaier
Evi Mittermaier-Brundobler (født 16. februar 1953 i Reit im Winkl) er en tidligere tysk alpinist. Hun er søster av den dobbelte olympiavinneren fra OL 1976, Rosi Mittermaier, og alpinisten Heidi Mittermaier.
I løpet av karrieren vant Mittermaier to renn i verdenscupen, begge i utfor. Hun deltok i VM 1978 i Garmisch-Partenkirchen, der hun kom på sjetteplass i utfor. Hun la opp i 1980.
Egersunds Idrettsklubb
Egersunds Idrettsklubb (stiftet 16. september 1919) et idrettslag fra Egersund i Rogaland, som driver med fotball, friidrett og håndball.
Platon Mussin-Pusjkin
Platon Mussin-Pusjkin var en russisk adelsmann, og formelt guvernør for det russiske Guvernementet Estland en kort periode i 1736.
Egersunds Idrettsklubb
Klubbens A-lag i fotball spiller i 2023-sesongen i 2. divisjon, avd. 1.
Etablering
Egersundere ble først kjent med fotballsporten igjennom engelske arbeidere på byens fayancefabrikk, grunnlagt i 1847. Til å begynne dreide det seg om uorganisert sparking i gater og på jorder rundt byen, men våren 1909 så Egersund Fodboldsklubb dagens lys. En engelskmann som jobbet på fayansen, Mr Staton, har sannsynligvis vært toneangivende i stiftelsen av denne klubben.
Klubben ble stiftet 16. september 1919. I årene før krigen hevdet A-laget seg bra i Rogalands kretsserie, med tredjeplass i klasse A i 1932 som beste plassering. Laget spilte i Norgesserien i den avbrutte sesongen 1939-40, men har senere aldri spilt på øverste nivå i norsk fotball.
Fra annen verdenskrig og frem til 1990-tallet
Serien i 1946-47 sesongen fungerte som en kvalifiseringsserie for å plassere de forskjellige klubbene i en ny nasjonal liga. EIK endte midt på tabellen og måtte derfor høsten 1947 starte i 2. divisjon. Her endte også EIK midt på treet, men enda en omstrukturering av ligaen betydde at da 1948-49 sesongen startet, befant EIK seg i 3. divisjon. I september 1948 kom klubbens hittil største serieseier da Saif ble slått 13-0 i Idrettsparken, men laget var på nedadgående og rykket i 1951 ned i 4. divisjon.
Selv om EIK forsvant ut av det gode selskap i begynnelsen av 1960-årene, var ofte landets toppklubber på visitt til Egersund. Bakkebøbanen ble åpnet på slutten av 1950-tallet, og ofte var dette den første gressbanen i landet som ble åpnet om våren. Blant annet Viking, Fredrikstad og Skeid var på besøk på Bakkebø.
2000-tallet
I 2002-sesongen ble det på ny tap for Vard i Rogalandscup-finalen, etter tap mot samme lag året før, mens serieinnsatsen igjen var skuffende med en sjetteplass etter at laget hadde ledet ved ferien. I 2003 ble det en fin tredjeplass i serien etter at EIK lenge var med i kampen om opprykk. Dermed var ambisjonene satt foran sesongen 2004.
Resultatmessig ble denne sesongen en av klubbens aller beste noensinne, med bare et tap i serien. Kvalifiseringskampene om opprykk til andre divisjon mot Randaberg IL ble vunnet sammenlagt 4-2 og «Tigrane» var dermed tilbake i andre divisjon etter elleve sesongers fravær. Dessverre ble spill i andre divisjon en for stor utfordring for laget også denne gang. Til tross for at vi spilte jevnt med de fleste endte vi tredje sist med 23 poeng og måtte gå den tunge gang ned til 3. divisjon igjen. Sesongen 2005 vil imidlertid for alltid stå som en begivenhetsrik sesong. Etter mange års snakk greide EIK endelig å bygge tribune i Idrettsparken. Vi arrangerte også vennskapskamp mot Birmingham City fra engelske Premier League, en kamp engelskmennene vant 2-0.
Kampen mot Birmingham FC
Birmingham slo Egersund 2-0 foran 1000 tilskuere i Egersund 13. juli 2005. Julian Gray gjorde gjestenes første mål etter 45 minutter, mens finnen Njazi Kuqi fastsatte resultatet til 2-0 etter 68 minutter
Meritter – Fotball
EIK som klubb har vel aldri skapt de store overskriftene på nasjonalt plan, og er en klubb der bredden står i fokus. Allikevel har klubben år om annen hevdet seg i forskjellige konkurranser.
Lokalrivalisering
EIKs største rival er Eiger FK som også kommer fra Egersund. EIKs geografiske nedslagsfelt er i de sentrumsnære områdene rundt Husabø hvor lagets hjemmebane ligger, mens Eiger holder til på Eigerøya utenfor byen. Dette er imidlertid et rivalforhold som nok betyr mer for Eiger enn EIK. EIKs supportere har fra gammelt av hatt et rivalforhold til klubbene i Stavanger, og selv om EIK formelt har hatt et samarbeid med Viking de siste årene, er det en stor del av klubbens supportere som fremdeles har et anstrengt forhold til stavangerklubben.
Sportslig sett har EIK tradisjonelt sett vært den beste klubben i Egersund, foruten en periode på slutten av 80-tallet og på 90-tallet. Det har flere ganger vært vurdert en sammenslåing av EIK og Eiger, men hver gang har planene strandet.
Lokaloppgjørene mellom EIK og Eiger har flere ganger trukket over 1000 tilskuere til Idrettsparken, og historien har flere ganger vist at tabellposisjon, form og klasse spiller mindre rolle når disse lagene møtes.
Spillerstall
''Oppdatert 7. juni 2023. ''
Nåværende ledelse og støtteapparat
''Oppdatert 9. mai 2023. ''
Huolinhe kullkraftverk
Huolinhe kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shaanxi i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW. Anlegget stod ferdigbygd i 2008.
Lysende nattskyer
Lysende nattskyer, også kjent som noctilucente skyer eller polarmesosfæriske skyer, er et lysende skyfenomen som oppstår et stykke før solen står opp eller etter solen har gått ned. De er mest vanlig i sommermånedene mellom 50° og 70° nord og sør for ekvator.
De er de høyeste skyene som kan oppstå i atmosfæren, og er å finne i mesosfæren i høyder på rundt 75 ~ 85 km. De er bare synlige når solen skinner på dem fra under horisonten og de lavere delene av atmosfæren er mørk.
Vi vet ikke så mye om de lysende nattskyene, særlig fordi de er så høyt oppe at fly og værballonger ikke når så høyt. Skyer oppstår vanligvis ikke i så store høyder. I 2006 skal det derimot sendes opp en satellitt (AIM) som skal brukes i forskning på slike skyer.
Tidligere var en forklaring at skyene kunne bestå av vulkansk aske eller meteorstøv, men i dag vet vi at de hovedsakelig består av iskrystaller. Det kan se ut til at det er et relativt nytt fenomen siden de først ble rapportert i 1885, like etter et utbrudd av vulkanen Krakatau, og det har blitt foreslått at de kan være et resultat av klimaendringer. Dr. Michael Stevens, en amerikansk forsker fra Naval Research Laboratory, tror at utslipp fra romfartøy kan føre til lysende nattskyer.
28. august 2006 fortalte forskere fra Mars Express-ferden at de fant skyer av karbondioksid 100 km over planeten Mars, som lignet lysende nattskyer.
Newcastle (andre betydninger)
Newcastle kan vise til:
Annet
Det er også en rekke steder som har navn som betyr det samme, som Nyborg i Danmark og Nyslott i Finland.
Matt fotblomsterflue
Utseende
En middelsstor (7-10 mm), slank, gul og svart blomsterflue. Den kan kjennes fra de alle fleste andre Platycheirus-artene på at ansiktets nedre del er kraftig framskytende, og på at thorax på oversiden er kraftig bestøvet og noe matt. På hannens frambein er leggen ganske slank, mens de to første fotleddene er kraftig utvidete og hvite. Bakfotens første ledd er ganske tykt. Bakkroppen har tre par gule flekker som ikke når helt ut til ytterkanten, og er bredt skilte i midten.