cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dita Von Teese
Fetisj- og glamourmodell
Von Teese er en meget populært modell i de største motemagasinene og har vært på forsiden av flere fetisjmagasiner, inklusive Bizarre og Marquis. Det var på denne tiden at hun poserte, bundet og delvis opphengt, på forsiden av Midoris bok, The Seductive Art of Japanese Bondage.
Von Teese ble fotografert i magasinet Playboy i 1999, 2001 og 2002. Det var hennes Playboy-forside i desember 2002 som ga hennes kunstneriske etternavn. Hun var opprinnelige bare kjent som «Dita», en hyllest til stumfilmskuespillerinnen Dita Parlo, men Playboy insisterte på at hun måtte bruke et etternavn. Marilyn Manson tok bildene av Dita til 2002-utgaven. Hun plukket «Von Treese» ut av en telefonkatalog, men det ble feilstavet til «Von Teese». Dita, som likte feilen, adopterte det som sitt kunstneriske etternavn. Dita har sagt at det var hennes opptreden i Playboy som til slutt vant hennes fars respekt for hennes yrkesvalg.
Det tyske metallbandet Atrocity har også brukt Dita som covermodell for sitt album Werk 80 II, som kom i 2008.
Burlesk
Dita Von Teeses karriere innenfor burleskdans har inneholdt en opptreden på et veldedighetsshow for New York Academy of Art, der hun var påkledd ingenting annet enn diamanter verdt fem millioner USD. I tillegg ble Von Teese den første gjestestjernen som noen sinne opptrådte ved Crazy Horse i Paris, da hun opptrådte der i oktober 2006.
Cameron Diaz gjorde en referanse til Von Teeses martiniglass-show i filmen Charlie's Angels: Full Throttle. Von Teeses navn er i rulleteksten, under "Special Thanks". Ryktene sier at dette ble kun lagt til etter at Dita truet med å saksøke filmens produsenter for å ha stjålet hennes idé.
Von Teeses første bok, som består av hennes synspunkter om historien til burlesk og fetisj, Burlesque and the Art of the Teese/Fetish and the Art of the Teese, ble publisert i 2006 av HarperCollins. Vanity Fair kalte henne for «a Burlesque Superheroine.»
16. mai 2009 deltok Von Teese i sceneopptredenen til Tysklands bidrag i finalen i Eurovision Song Contest 2009 i Moskva. Sangen Miss Kiss Kiss Bang, fremført av Alex Swings & Oscar Sings kom på 20.-plass av 25 deltakere.
Skuespillerinne
I sine tidligste år, var Dita Von Teese med i fetisjrelaterte filmer som Romancing Sara og Matter of Trust, der hun ble kreditert som «Heather Sweet», og også i to filmer av Andrew Blake: Pin Ups 2 og Decadence. I april 2008 skrev den britiske avisen The Sun om at Von Teese angivelig skulle ha deltatt i flere pornografiske filmer fra tidlig i sin karriere, og at disse filmene fantes på diverse internettsteder.
I de senere årene har Von Teese også deltatt i mer vanlige filmer, som kortfilmenThe Death of Salvador Dali (2005), skrevet av Delaney Bishop, som vant priser for beste manus og beste foto ved flere festivaler, inklusive SXSW, Raindance Film Festival og Mill Valley Film Festival, og en pris for beste skuespillerinne til Von Teese ved Beverly Hills Film Festival. Hun har også roller i spillefilmene Saint Francis (2007) og The Boom Boom Room (2007).
I tillegg til dette, har Dita vært med i flere musikkvideoer, inklusive videoen til bandet Green Days sang "Redundant", videoen til Zip Gun Bop av bandet Royal Crown Revue, Agent Provocateurs video for deres coverversjon av «She's Lost Control», og hun gjorde sin martiniglass-burlesk-rutine i videoen til «Mobscene» av Marilyn Manson.
Men Von Teese har uttalt at skuespill ikke er på toppen av hennes agenda, og at hun kun ville ta roller dersom hun følte at de var riktige for henne, og sa «I don't understand why women feel the need to go into acting as soon as they become famous... But I suppose if the part were aesthetically correct, then maybe I could consider it».
Mote- og modellarbeid
I de senere årene har moteverdenen akseptert Von Teese og hennes retro-utseende, og hun har dukket opp på en rekke lister for mest velkledde kvinne. Von Teese er ofte å se på første rekke ved motefremvisninger, spesielt Christian Dior og Marc Jacobs, merker hun ofte bruker selv.
Dita Von Teese har også selv vært modell ved flere anledninger. Under Los Angeles Fashion Week, våren 2004, stilte hun som modell for Richie Richs motemerke, Heatherette. I 2005 var hun med som modell for Giambattista Valli, en tidligere designer hos Ungaro, i Paris. I 2006 ved moteuken i Milano, gikk Von Teese på runway, og åpnet showet for Moschino diffusion label, Moschino Cheap & Chic. I 2007 var hun med to ganger på Jean Paul Gaultier Haute Couture show under Paris Fashion Week. I tillegg har hun vært med i flere reklamekampanjer. Hun var med i reklamen for Vivienne Westwoods vår/sommer kolleksjon i 2005, og ble ansiktet for det australske klesselskapet Wheels and Dollbaby for deres 2006/7 Vår/Sommer reklamekampanje. Hun har også vært en talskvinne for MAC Cosmetics. Von Teese har vært avbildet i Vanity Fair, Vogue, Elle og i svært mange andre motemagasiner.
Wonderbra valgte Von Teese som sin nye frontkvinne. Hun skulle få designe en helt egen undertøyskolleksjon for klesmerket, og hun skulle også fronte merket som modell. Ifølge Wonderbras talsperson ble Dita Von Teese valgt som deres nye modell på grunn av hennes glamorøse og personlige stil. Undertøyskolleksjonen ble lansert 23. september 2008. Inspirasjonen var hentet fra 1940- samt 1950-årene, og var bare tilgjengelig i et begrenset antall europeiske butikker.
Trass i alt dette sier Von Teese at hun aldri bruker en stylist. «The one time I hired a stylist, they picked up a pair of my 1940s shoes and said, "These would look really cute with jeans." I immediately said, 'You’re out of here.'» Hun legger sin egen make-up, og farger sitt naturlig blonde hår sort hjemme.
Hun har også vært med på en kampanje for People for the Ethical Treatment of Animals (PETA), og opptrådt i deres reklamer for dyrebeskyttelse.
Personlig liv
Von Teese bor for tiden i Hollywood.
Von Teese nevner ofte at hennes beste venn er burleskdanseren Catherine D'lish, som også designer alle Von Teeses burleskkostymer for henne.
Før sitt ekteskap var Von Teese sammen med vokalist/gitarist Mike Ness fra bandet Social Distortion og med skuespilleren Peter Sarsgaard. Hun har selv også snakket om flere lesbiske forhold inklusive et langvarig forhold til en kvinne da hun var 20 år gammel.
Forholdet til Marilyn Manson
Marilyn Manson hadde vært en fan av Von Teese i lengre tid, og var medlem av nettstedet hennes. De møttes første gang da han ba henne om å danse i en av hans musikkvideoer. Selv om hun ikke kunne ta på seg oppdraget, holdt de kontakten. På Mansons 32. fødselsdag i 2001, ankom hun med en flaske absint, og de ble et par. Manson fridde 22. mars 2004 og ga henne en forlovelsesring i diamanter fra 1930-tallet på 7 karat.
28. november 2005 ble de gift i en privat seremoni i hjemmet sitt. En større seremoni ble avholdt 3. desember ved Gurteen Castle i Kilsheelan (County Tipperary) i Irland, i hjemmet til deres venn Gottfried Helnwein. Bryllupet ble avholdt av forfatter og regissør av surrealistiske filmer, Alejandro Jodorowsky. De utvekslet løfter foran omtrent 60 gjester, inklusive burlesksensasjonen Catherine D'lish, Lisa Marie Presley, Eric Szmanda, Jessicka av Scarling og Christian Hejnal. Hun bar en purpurfarget kappe, lagd av Vivienne Westwood pluss en hatt designet av Stephen Jones og et matchende Mr. Pearl korsett. Moschino designet en tilleggsgarderobe for resten av helgen, bare for Von Teese. Musikken i mottakelsen ble spilt av det tyske retrobandet "Palast Orchester mit Max Raabe". Bildene fra bryllupet ble vist i mars 2006-utgaven av Vogue under tittelen "The Bride Wore Purple".
29. desember 2006 søkte Von Teese om skilsmisse fra Manson. Von Teese forlot huset deres tomhendt på julaften, og var ikke i stand til å komme i kontakt med Manson for å fortelle han nyheten. I et intervju med The Daily Telegraph, sa Von Teese at «I wasn't supportive of his partying or his relationship with another girl. As much as I loved him I wasn't going to be part of that». Den 'andre piken' tros å være den da 19 år gamle skuespillerinnen Evan Rachel Wood, som Manson fortsatte å ha et forhold til etter skilsmissen fra Von Teese, trass i sure kommentarer fra kritikere. Von Teese har også sagt at hun ga Manson et ultimatum, men sa at «it didn't work. Instead, it made me the enemy». Von Teese ville ikke ha bidragspenger og har ikke uttrykt noen interesse i noen av Mansons penger eller formue. Nyheten ble offentlig kjent på Mansons fødselsdag 5. januar 2007, da han fikk skilsmissepapirene.
Dita Von Teese har i senere intervjuer kommet med en lang liste med grunner til at hun skilte seg fra Manson, inklusive hans narkotikamisbruk. I et intervju med The The New York Times fortalte hun blant annet at hun var glad for at stoffmisbruket var borte fra livet hennes, og sa videre «Jeg tok med meg diamantringen jeg fikk da vi forlovet oss og fikk den omgjort hos Christian Dior i Paris til en vakker ring. Den er pen og stor. Jeg føler at jeg led mye for den diamanten og den trengte å bli gjenfødt som noe bedre» og «En av de største utskeielsene mine da jeg flyttet ut av huset til min tidligere ektemann, var å kjøpe matchende rosa stekeovn og kjøleskap i 50-tallsstil».
Filmografi
I tillegg har Von Teese vært gjest i programmet America's Next Top Model og som trener i burlesk-dans i programmet Faking It.
Tyrkia under Vinter-OL 1988
Tyrkia under Vinter-OL 1988. Åtte sportsutøvere, alle menn, fra Tyrkia deltok i to grener, alpint og langrenn under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. Tyrkia, som deltok for niende gang i et vinter-OL, vant ingen medaljer. Beste plassering var en 31.-plass i slalåm for menn.
Seikyo Shimbun
Seikyō Shimbun (japansk: 聖教新聞; ordrett: «avisen for spirituell læring») er en avis som eies og drives av den Nichirenbuddhistiske organisasjonen Sōka Gakkai. Avisen ble første gang publisert den 20. april 1951. Per 2016 hadde den et opplag på 5,5 millioner, og er Japans tredje største avis.
Osoriini
Osoriini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Denne underfamilien er representert med 37 arter i Mellom- og Sørvest-Europa, nordligst i Tyskland og Polen.
Utseende
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt fargede. Ellers kan de varierer en del i utseende og ligner ofte på andre underfamilier, særlig tannkortvinger (Oxytelinae). Noen arter er påfallende flate. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Noen arter har hornlignende utvekster i pannen. Hos en del arter har kroppen markerte lengderibber. Pronotum er forholdsvis smalt og kan være sylindrisk eller mer eller mindre hjerteformet. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og smal, sylindrisk til avflatet. Beina er temmelig korte.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær. Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.
Nasjonalt senter for realfagsrekruttering
Nasjonalt senter for realfagsrekruttering (tidligere RENATEsenteret) er Kunnskapsdepartementets nasjonale senter for realfagsrekruttering. Senteret jobber både for høyere utdanning, ungdomsskoler og videregående skoler. Målet er å øke rekrutteringen til realfagutdanning og realfaglige yrker. Senteret er lokalisert til NTNU i Trondheim. Senteret driver nettstedet Velgriktig.no, mentorprogrammet ENT3R www.ent3r.no og Rollemodell.no.
Ripsbuemåler
Ripsbuemåler (Macaria wauaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). I Norge er den vanlig nord for Nordland.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 25 – 30 mm), slank, lysgrå måler som kjennes lettest på et hakeformede, mørke tverrbåndet midt i vingen. Forvingen er ikke innbuktet bak vingespissen. Vingens fremkant har fire flekker, de tre innerste er smale og brunsvarte. Den andre av disse flekkene er forlenget til et kraftig, brunsvart tverrbånd med en markert hake rundt vingens midtpunkt. Bak denne haken blir båndet utydelig. Tverrbåndene som går ut fra de andre flekkene er utydelige, ofte knapt synlige. Den ytterste flekken er ganske stor, rødbrun og trapesformet, vanligvis uten noe synlig tverrbånd. Bakvingens bakhjørne er ikke markert.
Levevis
Denne artens larver lever på hagerips (Ribes rubrum), solbær (Ribes nigrum), stikkelsbær (Ribes uva-crispa) og andre ville og dyrkede arter i slekten Ribes. De blir sjelden mye tallrike at de gjør skade i Norge. De voksne målerne flyr om natten i juni – juli og kommer gjerne til lys. Denne arten overvintrer som egg på vertsbuskenes grener.
Utbredelse
Ripsbuemåleren er europeisk. I Norge er den forholdsvis vanlig nord til det sørlige Nordland.
Management (andre betydninger)
Management er et engelsk ord som blant annet kan oversettes til ledelse, administrasjon, behandling, forvaltning eller håndtering.
Management kan referere til:
Offentlig og næringsliv
Management er en vanlig engelsk betegnelse på ledelse, typisk linjeledelse og mellomledelse, som leder en gruppe mennesker eller enheter mot et mål. Management kan også referere til.
Humanistisk vigsel
Ekteskapsloven i Norge ble i 2004 endret slik at Human-Etisk Forbund kan autorisere egne vigslere og gi tilbud om seremonien Humanistisk vigsel. Vigsleren er parets kontaktperson under planleggingen fram mot seremonien.
Human-Etisk Forbund gjennomførte sin første vigsel av dette slaget den 31. desember 2004 og feirer dermed 10-årsjubileum nyttårsaften 2014.
U19-EM i fotball for kvinner 2016
U19-EM i fotball for kvinner 2016 ble arrangert i Slovakia i 2016.
Hjuksebø skole og barnehage
Hjuksebø skole og barnehage var et oppvekstsenter i Notodden kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Oppvekstsenteret besto av en barneskole, barnehage og skolefritidsordning for tilsammen 120 barn i alderen 1 til 12 år. Skolen dekket trinnene 1. til 7. klasse og hadde 77 elever. Målformen var bokmål. Skolen hadde 18 ansatte.
Rektor var Johnny J. Gangsøy, Solveig Vestmoen var styrer/ nestleder og Ingrid Kasin var teamleder. Seniorrådgiver for PPT var Tor Reinsnos.
The Voice of the Child
The Voice of the Child er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av D. W. Griffith.
Hjuksebø skole og barnehage
I kjelleren på skolen holdt Hjuksebø Ungdomsklubb til.
Skolen ble nedlagt 2013, lokalene ble overtatt av Hjuksebø Montessoriskole 2014.
The Voice of the Child
Handling
Historien er sentrert rundt en travel forretningsmann som er alt for opptattt på jobben og dermed forsømmer sin kone. Hun blir narret til å tro at ektemannen har en affære.
Singulær
Singulær i matematikk er et begrep som faller utenfor de vanlige reglene. Singulære løsninger av differensialligninger er løsninger som ikke har den vanlige formen. Et singulært punkt eller en singularitet på en kurve er punkt med spesielle egenskaper, for eksempel dobbeltpunkt, spisser, isolerte punkt, vendepunkt osv.
En singularitet for en funksjon er et punkt der funksjonen ikke er analytisk.
For eksempel har funksjonen
på den reelle linjen en singularitet ved x = 0, der løsingen ser ut til å «eksplodere» til ±∞ og ikke er definert.
Kuala Lumpur internasjonale lufthavn
Kuala Lumpur internasjonale lufthavn er hovedflyplassen til Malaysias hovedstad Kuala Lumpur, og er en av Sørøst-Asias største lufthavner. Den er også Malaysias viktigste internasjonale lufthavn. Den ble åpnet i 1998, og ligger i Sepang-distriktet, rundt 50 km sør for Kuala Lumpur.
Kuala Lumpur internasjonale lufthavn har en kapasitet på 35 millioner passasjerer og 1,2 millioner tonn frakt per år. Lufthavna drives av Malaysia Airports (MAHB) Sepang Sdn Bhd, og er hjemmebase for flyselskapene Malaysia Airlines, MASkargo, AirAsia, AirAsia X.
IATA-lufthavnkoden KUL ble arvet fra Malaysia tidligere hovedflyplass, Subang internasjonale lufthavn, som nå bare benyttes av propellfly, privatfly og en militærbase.
Twitch Plays Pokémon
Etter at strømmen ble ferdig med å spille Pokémon Red, har kanalen siden gått over til å spille resten av Pokémon-spillene, blant annet Pokémon Crystal, Pokémon Emerald, Pokémon FireRed, Pokémon Platinum, Pokémon HeartGold, Pokémon Black, Pokémon Black Version 2, Pokémon X, Pokémon Omega Ruby, Pokémon Colosseum og Pokémon XD. Eieren av kanalen har tenkt til å fortsette prosjektet så lenge det er interesse for det.
Grupo Modelo
Forøvrig er følgende mest populære nasjonalt (av Grupo Modelos produkter).
Henry Sturmey
John James Henry Sturmey (født 1857 i Somerset, død 1930 i Coventry) var en britisk oppfinner med 47 patenter i sitt navn, og gründer av Sturmey Archer og British Duryea Company, og redaktør av tidsskriftet The Autocar. Sturmey var styreleder av Daimler Motor Company. Han var også involvert i flere andre selskaper, deriblant Sturmey Motors Ltd, Lotis, and Bramco Ltd.
I heteste laget
I heteste laget (originaltittel: Too Hot to Handle) er en britisk kriminalfilm fra 1960, regissert av Terence Young og produsert av Wigmore Productions og Associated British Picture Corporation (ABPC). I hovedrollene spiller Jayne Mansfield, Leo Genn og Karlheinz Böhm. Filmen handler om dramatikken som foregår bak kulissene i en strippeklubb i Soho. Manus er skrevet av Herbert Kretzmer og Harry Lee.
Lavbudsjettsfilmen fikk først og fremst oppmerksomhet på grunn av de dristige dansenumrene, og måtte sensureres før den kunne vises i USA.
Handling
Den kyniske forretningsmannen Johnny Solo driver Pink Flamingo Club, en av de mest kjente strippeklubbene i Soho i London. Den største konkurrenten hans er Diamonds Dielli, som driver Diamond Horseshoe rett over gaten. Johnny er kjæreste med Midnight Franklin, en av jentene som jobber for ham. Hun elsker ham, til tross for at han har gjort det klart at han ikke er interessert i et seriøst forhold.
En dag blir Johnny kontaktet av den franske journalisten Robert Jouvel, som ønsker å skrive en artikkel om klubben hans. Johnny går med på dette. Robert blir umiddelbart fascinert av den mystiske danserinnen Lilliane Decker. Han hjelper henne ut av flere situasjoner der hun føler seg truet, og gradvis stoler hun mer på ham. Likevel nekter hun å avsløre noe om seg selv.
I mellomtiden har Johnny blitt kontaktet av Diamonds, som hevder at han har mottatt et trusselbrev. Diamonds spekulerer at det kan være mafiaen som står bak, og foreslår at Johnny skal samarbeide med ham. Johnny lar seg ikke skremme, men ikke lenge etter begynner også han å motta trusler. Midnight blir redd, men Johnny nekter å gå med på kravene. Etter at han blir banket opp på kontoret sitt, innser han at det er Diamonds som står bak det hele. Midnight overhører en telefonsamtale der hun får vite at Diamonds samarbeider med Novak, manageren på Pink Flamingo Club. Hun er imidlertid usikker på om hun skal fortelle dette til Johnny.
Johnny arrangerer et møte mellom Pony Tail, en av de nye danserinnene på klubben, og herr Arpels, en velstående kunde. Både Lilliane og Midnight forsøker å overbevise den unge og naive Pony Tail om at hun ikke må treffe ham, men hun er overbevist om at han kan hjelpe henne karrieremessig. Midnight forsøker også å ta det opp med Johnny, ettersom de begge er klar over at Pony Tail ikke er myndig, men Johnny vil ikke høre. Samtalen deres blir overhørt av Robert. Han har også til slutt funnet ut at Lilliane er en savnet person som skapte overskrifter i vesttyske aviser. Møtet mellom Pony Tail og herr Arpels ender med at han dreper henne da hun motsetter seg fremstøtene hans.
Midnight bestemmer seg for å fortelle Johnny det hun har fått vite om Novak. Da han sier at han vil drepe Novak blir hun redd og forsøker å prate ham ut av det. Han forsikrer henne om at han ikke engang har skytevåpen, til tross for at han har en pistol gjemt på kontoret sitt. Like etter kommer politiet for å finne ut hvem som drepte Pony Tail. De eneste som sier seg villig til å vitne mot Johnny er Robert og Lilliane. Da Midnight går inn på kontoret til Johnny, finner hun imidlertid pistolen hans, og innser at han har løyet til henne. Hun bestemmer seg for å fortelle politiet det hun vet om Johnny, ettersom hun mener at det er den eneste måten å forsikre seg om at han er trygg. Han fiker til henne før han blir arrestert, og en gråtende Midnight forlater klubben alene.
Mottakelse
De dristige dansenumrene skapte problemer for filmsensuren. Før filmen kunne vises i USA måtte 13 minutter klippes bort. Playboy publiserte bilder av noen av Mansfields lettkledde kostymer.
Monthly Film Bulletin mente at filmen var umoralsk, og at den «utnytter de lastene som den later som den fordømmer». Variety lot seg heller ikke imponere over filmen, og beskrev den som «tvilsom og snuskete underholdning».
Johan H. Kippenbroeck
Johan Henrik F. Kippenbroeck (født 25. juli 1931 død 29.12.2003) var en norsk billedkunstner, illustratør og kunstfagprofessor som var bosatt i Bergen.
Kippenbroeck studerte ved Grafisk høyskole i Amsterdam i 1951, Grafisk Institutt i Stockholm fra 1966 til 1969 og som hospitant ved Bergens Kunsthåndverkskole i 1985. Han har hatt flere separatutstillinger og blitt innkjøpt av blant andre Bergen Billedgalleri, Grieghallen og Bergens Tidende.
I 1973 mottok Kippenbroeck Kirke- og kulturdepartementets illustrasjonspris for tegningene til Jørgen Moes I brønnen og i tjernet.
Fra 1994 var han professor II ved den tidligere Statens høgskole for kunsthåndverk og design (SHKD) i Bergen.
The Vote That Counted
Handling
Senator Jack Dare er på vei til et viktig møte, og reiser derfor fra hjembyen med tog. Hans gamle mor var passasjer på det samme toget, og både konduktøren og en annen ansatt er sikker på at Jack tilbrakte natten i en av vognene. Om morgenen er imidlertid køyeplassen hans tom og Jack har forsvunnet, selv om noen av klærne hans fremdeles ligger igjen. Saken forvirrer både jernbane-tjenestemennene og politiet, og Violet Gray får en mulighet til å løse saken.
Violet får vite av konduktøren og en annen ansatt, som tilfeldigvis hadde tilbragt natten våken i hver sin ende av toget, at senatoren ikke gikk forbi noen av dem. Dette etterlater bare vinduet i vognen hans som senatorens eneste middel til å komme seg ut av toget, og Violet innser at Jack må kommet seg ut den veien. Det blir også oppdaget at det skal foregå en viktig avstemning blant senatorene kort tid senere, og Jack Dare kan være den avgjørende stemmen. Ettersom en mektig lobby ikke har klart å bestikke ham, planlegger motstanderne hans andre metoder for å sørge for at Jack skal støtte dem.
Vanity Fair (film fra 1911)
Vanity Fair er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av Charles Kent.
Handling
Amelia Sedley, akkompagnert av frøken Becky Sharpe, kommer tilbake fra en internatskole. Den bastante Joseph Sedley blir umiddelbart forelsket i Becky. Han tar henne med til Vauxhall Gardens, hvor han finner på tåpelige påfunn som han skammer seg veldig over - og nekter derfor å overholde en avtale med Becky dagen etter. Han seiler i stedet til Skottland, for å unnslippe henne. Kort tid senere skal Becky bli en del av Sir Pitts husholdning som guvernante - hvor hun møter Rawdon Crawley, yngste sønn av Sir Pitt, som også faller for sjarmen hennes.
De gifter seg kort tid senere, og tar sener inn på en elegant innkvartering ved Mayfair. Rawdon blir utnevnt som kaptein i den engelske hæren. De får besøk av hans kamerater fra militæret: Kaptein Dobbin, Amelia Osborne og ektemannen hennes - løytnant Osborne, som blir fascinert av fru Crawley. En uke senere seiler de til Brussel, og deltar på en sammenkomst planlagt av hertuginnen av Richmond. Becky møter markisen av Steyn, men alle sammen får snart beskjed om slaget ved Waterloo. Kort tid senere blir løytnant Osborne drept under en annen konflikt mot franskmennene
Blagoja Vidinikj
Blagoja Vidinikj (makedonsk: ; født 11. juni 1934 i Skopje, død 29. desember 2006 i Strasbourg) var en jugoslavisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma. Vidinikj vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Sovjetunionen. Jugoslavia vant kvartfinalen med 9–1 over USA og i semifinalen beseiret de India med 6-0. Finalen tapte de med 0–1 til. Vidinikj spilte en kamp i turneringen.
Stavmikser
Stavmikser er et avlangt nett- eller batteridrevet kjøkkenredskap i stavformat. I det vesentlige oppfyller det de samme funksjoner som en kjøkkenmikser, men på grunn av formen er det bedre egnet til arbeider av enklere karakter. En stavmikser kan mikse, hakke, mose og vispe. Den har etter hvert blitt svært populær både på restauranter og hjemme.
I håndtaket på apparatet der det en kraftig elektromotor med høyt omdreiningstall (ca. 10.000 bis 12.000/min, delvis også opp til 20.000/min). Denne motoren driver en roterende kniv ved den underste enden av apparatet.
1950 ble et patent for et «appareil ménager portatif» (bærbart kjøkkenapparat) anmeldt av sveitseren Roger Perrinjaquet. 1954 solgte han patentet til firmaet ESGE AG, som siden har produsert den opprinnelige stavmikseren under merkenavnet «bamix», en forkortelse for «battre et mixer» (vispe og mikse).
Patrisiervilla
Patrisiervilla eller patrisierhus er en eldre, herskapelig villa.
De første ble bygd fra rundt 1860 og frem til 1930 for det bedre borgerskapet. For å leve opp til navnet - patrisiere var gammel romersk adel - ble de helst tegnet av en av tidens førende arkitekter, og bygd med de beste materialer som var å finne. Ettersom disse villaene er oppført i historisismen, har de elementer fra tidligere tiders arkitektur, så som gotisk stil, renessanse, barokk og klassisisme. Typisk er huset bygd symmetrisk omkring en nesten pompøs inngang, og midtpartiet er ofte trukket litt frem, slik at det oppnås en relieffdybde og skyggevirkning som virker fornem og imponerende.
Referanser
<References />
Valira
Valira, også kalt Gran Valira, er en elv i Andorra. Den har sitt utspring i Pyreneene og er en sideelv til Segre, som igjen renner ut i Ebro, en av de viktigste elvene i Spania. Valira renner gjennom hovedstaden Andorra la Vella.
Valira er Andorras største elv. Den samler alle elver i landet, bortsett fra i Solana d'Andorra, som ligger på nordsiden av Pyreneene. Hovedelven dannes av Valira d'Orient og Valira del Nord, som møtes i kommunen Escaldes-Engordany. Også elven Madriu renner ut i Valira. Elvesystemet er til sammen 41,4 km langt.
Alexander Conze
Alexander Christian Leopold Conze (født 10. desember 1831 i Hannover, død 19. juli 1914 i Berlin) var en tysk arkeolog.
Han ble professor i Halle i 1863 og professor i klassisk arkeologi i Wien i 1869 og Berlin i 1877 samt utnevnt til generalsekretær ved Det tyske arkeologiske institutts sentralstyre i Berlin i 1887. Conze gjorde flere forskningsreiser til de greske øyer og utgav ulike bøker om sine reiser.
Åse Svenheim Drivenes
Åse Svenheim Drivenes (født 3. januar 1977) er en dokumentarfilmregissør fra Tromsø.
Vår mann i Kirkenes (2010)
Hennes regidebut var Vår mann i Kirkenes som hadde premiere under Tromsø Internasjonale Filmfestival i 2010. Filmen handler om den garvede journalisten Hallgeir i lokalavisen Finnmarken, Etter sterk kritikk fra en av sine mest trofaste lesere, innser journalisten at lokalavisa Finnmarken ikke lenger er hva den var. Når hans nye, ferske kollega blir satt til å dekke årets begivenhet innser den garvede pressemannen at hans dager er talte og det på tide å løfte blikket. Det er ikke så lett når man er over 50 og med godt inngrodde vaner. Men finnmarkingen stiller ikke sitt lys under en skjeppe! Der det er liv er det mat. Der det er mat er det muligheter! Dokumentaren følger Hallgeirs store vendepunkt.
I am Kuba (2014)
Hennes andre dokumentarfilm I am Kuba fra 2014 har blitt solgt til en rekke land og hadde norsk premiere under Tromsø Internasjonale Filmfestival hvor den vant Tromsøpalmen for beste dokumentarfilm. I am Kuba handler om det polske brødreparet Kuba og Mikolaj som må klare seg alene hjemme i Polen mens foreldrene drar til utlandet for å tjene til livets opphold. Filmen ble vist på NRK i mars 2015 og har vunnet flere priser, blant dem Die Grosse Klappe, Polish Tadeusz-Mazowiecki-Journalistenpreis og Ildflue-prisen for beste korte/mellomlange Dokumentarfilm fra Den Norske Dokumentarfilmfestivalen
Maiko's Dance (2015)
Drivenes' tredje film Maiko's Dance (alternativ tittel Maiko: Dancing Child) er en dokumentar om ballettdanseren Maiko Nishino. Maiko (31) har gjennom beintøff trening og hard disiplin nådd toppen av sin karriere som prima ballerina i den Norske Nasjonalballetten. Som ballettdanser har hun oppnådd mye, men drømmer om å nå enda lengre. Samtidig er Maiko er på et sted i livet hvor  hun lengter etter et barn. Filmen fanger Maiko på et brytningspunkt i livet hvor hun kjemper for å holde seg på toppen og følge egne personlige drømmer.
Craig Brown
James Craig Brown (født 1. juli 1940 i Hamilton i South Lanarkshire, død 26. juni 2023) var en skotsk fotballspiller og -trener. Han var trener for Aberdeen FC i Scottish Premier League.
Brown var trener for Motherwell FC, Preston North End FC og Clyde FC. Han var også trener for i årene 1993 til 2001, som er den lengste perioden for en skotsk landslagstrener. Under Brown kvalifiserte Skottland seg til både fotball-EM 1996 i England og fotball-VM 1998 i Frankrike.
Han ble i 1999 utnevnt til kommandør av Order of the British Empire for sine tjenester innen fotball.
Han ble utnevnt til månedens trener i januar 2010, februar 2010 (for Motherwell FC) og januar 2012 (for Aberdeen FC).
Audun Frode Ringkjøb
Audun Frode Ringkjøb (født 15. januar 1947) er en norsk organist, korleder, komponist og ensemblemusiker (tuba).
Ringkjøb er utdannet i Oslo og Bergen, og tok eksamen som organist i 1971. Han virket som organist ved Veme kirke, Ringerike, i tidsrommet 1962–1966, Bogstadveiens kapell, Oslo 1966–1968, Haakonsvern kirke ved Bergen 1968–1970. Var i tiden 1970-1976 organist og musikklærer i Røyken, Buskerud. Fra 1976 organist/kantor ved Norderhov, Ask og Tyristrand kirker, Ringerike.
Ringkjøb har komponert en rekke korsanger, orgelstykker og instrumentalverker, spesielt for trompet og orgel. Ringkjøb har også publisert en rekke artikler i lokalhistorisk sammenheng. Han er medlem av Den norske Frimurerorden.
Fylkesvei 15
I Norge finnes fylkesvei 15 i de følgende fylkene:
De har fra 2019 andre nummer.
Se også: riksvei 15
Rüdiger von der Goltz (jurist)
Rüdiger von der Goltz (1894–1976) var en tysk jurist og politiker (NSDAP). Han var under første verdenskrig offiser i et garderegiment, men skiftet yrke som følge av en krigsskade. Han studerte jus i Geneve, Tübingen og Berlin. Våren 1933 var han president i det pommerske provinsparlament (Provinziallandtag der Provinz Pommern). Han arbeidet i forvaltningen og var fra 1939 advokat og notar i Berlin. Goltz ble regnet som toppjurist under nasjonalsosialismen. Han forsvarte tiltalte i flere femeprosesser, blant annet den mot Edmund Heines, en bombeprosess i Altona og andre nasjonalsosialistiske prosesser. Han forsvarte også Goebbels i 1930. Goltz hadde etter den såkalte machtergreifung flere stillinger i forvaltningen. Blant annet hadde han andre halvår av 1934, en midlertidig lederstilling (Führer der Wirtschaft) i Reichswirtschaftsministerium. Goltz ble innvalgt i Riksdagen i 1936 og ble gjenvalgt i 1938. Senere spilte han en rolle ved forberedelsene til 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler. Dette antas å ha spilt en rolle under straffesaken mot ham etter krigen. Goltz fikk en relativt mild straff.
Bakgrunn og familie
Han var sønn av den fremstående tyske general Rüdiger von der Goltz som ledet frikorps i Baltikum og den tyske intervensjonen i borgerkrigen i Finland.
Goltz var gift med norskfødte Astrid Hjort, søster av den norsk advokaten Johan Bernhard Hjort. Hans bror, Georg Conrad von der Goltz var gift med den andre søsteren. Sommeren 1937 besøkte Heinrich Himmler juristen Rüdiger von der Goltz for å treffe hans svoger Johan Bernhard Hjort og bli orientert om den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Norge. Himmler hadde blitt kjent med von der Goltz og hans kone under riksbondedagene i Goslar i 1935.
Familien Hjort i Tyskland
Etter at Johan Bernhard Hjort var blitt arrestert 21. oktober 1941, var von der Goltz' arbeid avgjørende for hans løslatelse. Goltz' første forsøk på å overtale Josef Terboven gjennom brevveksling var mislykkede. Terboven var svært skuffet over Hjorts holdning til okkupasjonsmakten. På riksdagsmøtet i Berlin 11. november 1941 møttes Terboven og Goltz ansikt til ansikt, men Terboven avslo igjen. Da Hjort i februar 1942 ble overflyttet til Berlin, ble arbeidet samtidig straks lettere for Goltz. Hjort ble plassert i Reichssicherhetshauptamt i Prinz Albrecht-strasse, og var dermed i Himmlers varetekt. Himmler tilbød Hjort relativ frigang (sivilinternering) i Tyskland, på betingelse av at resten av familien forlot Norge og sluttet seg til ham i landet. Hjort fetter på morssiden Bodo von der Marwitz inviterte familien Hjort til å bo på fetterens gods ved Groẞ Kreutz i Brandenburg. Etter å ha besøkt sin mann i fengselet, bestemte Anna Cathrine Hjort at det måtte bli slik. Etter overflyttingen startet familien etter initiativ fra datteren Wanda Heger sitt arbeid med å kartlegge oppholdsstedene til norske fanger i Tyskland formidle matpakker til dem.
Liriomyza
Liriomyza er en artsrik slekt av små fluer. De voksne fluene er ofte grå og gule på farge, med slank kropp og forholdsvis store vinger. Minérfluenes larver lever inne i planter der de danner miner, det vil si de spiser plantevevet som er under huden (epidermis), men uten å komme til overflaten. De fleste minerer i blad, men alle deler av planten kan angripes. Noen arter av minérfluer er alvorlige skadedyr i landbruk og hagebruk.
Utseende
Små til middelsstore (1–6 mm lange), slanke fluer, vanligvis med store vinger. Artene i denne slekten er ofte grå- eller gulaktige (gjerne grå på ryggen og mer eller mindre gule på sidene) med glassklare vinger. Hodet er rundt med runde fasettøyne. Langs innerkanten av fasettøynene sitter det flere børster, men disse kan variere mye i størrelse og antall. Pannen er bred, og de tre punktøynene sitter på en litt opphøyet trekant som ofte er annerledes farget enn resten av pannen. Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete, det ytterste leddet kan være ganske stort eller tilspisset, og bærer en ganske lang og kraftig antennebørste (arista) på oversiden nær roten. Kinnbørste (vibrissa) finnes, munndelene er av vanlig fluetype, ikke påfallende store. Brystet (thorax) har vanligvis kraftige børster på ryggen og sidene. Vingene er store sammenlignet med kroppen, vanligvis gjennomsiktige uten fargeflekker. Beina er korte og kraftige. Bakkroppen er kort og kjegleformet. Hunnene har et kort, men kraftig eggleggingsrør (ovipositor). Larvene er pølseformede, ganske tykke. De eneste tydelige strukturene sett fra utsiden er åndehullene (spiraklene), som sitter på opphøyde vorter på den fremste og bakerste segmentet.
Levevis
Alle minérfluene har larver som lever inne i planter, de fleste i blad, men også noen i stengler, røtter og frø. Liriomyza-artene angriper særlig planter i kurvplantefamilien, men også kaprifolfamilien, skjermplantefamilien, klokkefamilien, erteblomstfamilien og gressfamilien, og også på karsporeplanter i snellefamilien. Noen arter kan angripe et vidt spenn av vertsarter. Eggene stikkes inn under huden på planten, og larven klekkes etter noen få dager. Larvene spiser opp vevet innenfor ytterhuden og etterlater seg ganger i blad eller stengler, som er synlige utenfra som hvite felter eller tunneler. Disse kalles miner. Lignende miner lages av mange små sommerfugler og enkelte biller og planteveps. Larveutviklingstiden varierer fra en uke til flere måneder. Når larven er utvokst, kryper den vanligvis ut av planten og faller ned på bakken, der den forvandler seg til en puppe. Noen minérfluer kan gjøre stor skade, på jordbruksvekster og særlig på prydplanter der de lyse minene er skjemmende og kan gjøre planten uselgelig. Formen på minene kan ofte brukes til å bestemme arten av minérflue.
The Death of Eric Cartman
The Death of Eric Cartman
Norgesmesterskapet i dynamisk sportsskyting
Norgesmesterskapet i dynamisk sportsskyting kan vise til:
5. divisjon fotball for menn (Buskerud)
5. divisjon fotball for menn (Buskerud) er en regionalliga i fotball under Buskerud Fotballkrets. Fra og med sesongen 2011 var 5. divisjon det nest høyeste nivået i det regionale divisjonssystemet.
Merkesmann
Merkesmann (gno merkismaðr) var i middelalderen den personen i hirden som bar kongens merke i strid.
Merkesmannen var en del av hirden. Hirden bestod av unge menn fra gode ætter, som skulle være lojale mot kongen. Merkesmannen var en av dem med høyest rang i hirden, etter stallaren. Merkesmannen blir omtalt allerede på Harald Hårfagres tid. I strid skulle merkesmannen ta vare på kongens merke, en fane eller et banner med kongens symbol på. I fredstid ble merkesmannen trolig benyttet som rådgiver for kongen.
Merkesmannen var en del av kongens innerste krets, og fra høymiddelalderen var merkesmannen en del av riksrådet, den rådgivende forsamlingen av adel og geistlige som gav kongen råd om styringen av landet.
The Human Revolution
The Human Revolution (japansk: Ningen kakumei) er en biografisk roman av Daisaku Ikeda som forteller om arbeidet til Josei Toda, den andre presidenten av Sōka Gakkai, med å konstruere denne buddhistiske bevegelsen etter løslatelsen fra fengsel på slutten av andre verdenskrig. Bokverket har solgt i flere millioner eksemplarer og har blitt tjent som kilde i to filmer av samme navn, produsert av Toho Company og redigert av Toshio Masuda. Romanen har 12 bind og ble utgitt fra 1972 til 2008.
Macenta
Macenta er en by i det sørøstlige Guinea, beliggende tett ved grensen til nabolandet Liberia. Byen har et innbyggertall (per 2008) på cirka 88 000.
Hongkongs kvinnelandslag i fotball
Hongkongs kvinnelandslag i fotball representerer Hongkong i internasjonal fotball. Hongkong var en av pionerene innen kvinnefotball, men tilhører nå som oftest nedre del av resultatlisten. Hongkong ha vært med i samtlige mesterskap fra det første i mesterskapet i 1975, bortsett fra de to siste, i 2006 og 2008. I begynnelsen var Hongkong i bunnen av resultatlisten, men etter hvert tilhørte de den midtre delen av asiatiske landslag, ofte på andre eller tredjeplass i gruppespillet. I det uortodokse mesterskapet i 1979, ble det en tredjeplass, og på hjemmebane i mesterskapet i 1981 kom de på fjerdeplass etter å ha tapt bronsefinalen mot India, en bragd de gjentok, også da på hjemmebane, i 1989.
Etter at Hongkong ble innemmet i Kina i 1997, endret resultatene seg drastisk til det verre for Hongkong. Fra å vake i nærheten av plassen som ga semifinale, ble Hongkong stort sett sist eller langt bak nummer to. Etter hvert maktet ikke Hongkong å slå lag de vanligvis hadde kontroll på, som Filippinene, noe som førte til at landslaget ikke kvalifiserte seg til Asiamesterskapet i 2006.
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner 2006
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner 2006 var en norsk håndballturnering som kåret norgesmesteren i håndball for kvinner 2006.
Egil Fjetland
Egil Fjetland (født 12. august 1962 i Stavanger) er en norsk tidligere fotballspiller. Han er tvillingbroren til fotballspilleren Jan Fjetland som han spilte samme med i Viking. Den av brødrene Fjetland som spilte flest sesonger i Viking. Han ble cupmester med Viking i 1989 og seriemester i 1991. Spilte i løpet av sin karriere i Viking totalt 92 kamper og skåret 21 mål, i perioden 1989-1993. Fikk også en landskap for Norge B, og flere kamper på aldersbestemtenivå. På ni sesonger for Vidar ble han stående med 113 mål på 325 kamper.
Hans eldre bror Gunstein Fjetland var også fotballspiller for Vidar og Viking.
Bonnie May
Bonnie May er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Joseph De Grasse og Ida May Park. Hovedrollen spilles av Bessie Love. Manus er basert på en roman fra 1916 av Louis Dodge.
Valira d’Orient
Valira d'Orient eller Valira d'Encamp er en elv i Andorra. Den har sitt utspring i Encamp, flyter sammen med Valira del Nord i Escaldes-Engordany og danner hovedelven Valira, Andorras viktigste elv.
Bonnie May
Handling
Den unge skuespillerinnen Bonnie May finner arbeid ved et privat skuespill som snart skal settes opp ved Mrs. Barons herskapshus. Hun blir snart forelsket i Victor Baron, sønnen i huset og stykkets manusforfatter. Han ber Bonnie om å hjelpe ham med å skrive et annet skuespill.
Mikkel Stensrud
Mikkel Stensrud (født 8. juni 1989 i Hamar) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte på Grüner fra 2010. Stensrud spilte også kamper for moderklubben Storhamar Dragons. Stensrud debuterte for Storhamars a-lag i 2008/2009-sesongen, og har landskamper for Norge både på U16 og U18-nivå.
The Brand of Lopez
The Brand of Lopez er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Joseph De Grasse. Hovedrollene spilles av Sessue Hayakawa og Florence Turner.
Räntmästarhuset
Räntmästarhuset (eller Räntmästarehuset ) er en bygning i Achilles-kvartalet på Skeppsbron 48 i Stockholm. Bygningen opptar hele kvartealet og er hjørnehuset på Slussplan / Skeppsbron. Räntmästarhuset ble sannsynligvis tegnet på 1660-tallet av Nicodemus Tessin d.e. og har blitt bygget om flere ganger; på 1890-tallet av Fredrik Lilljekvist og sist på begynnelsen av 1970-tallet med Anders Tengbom som arkitekt. Bygningen har fått sitt navn etter byggherren, räntmästaren Börje Cronberg.
The Brand of Lopez
Handling
Når en berømt matador blir tvunget til å bli en fredløs, forsøker han å hevne seg på den dansende unge kvinnen som hadde forrådt ham.
Räntmästarhuset
Achilles-kvartalet
Achilles-kvartalet, som fylles helt av Räntmästarhuset, ble først dannet på 1660-tallet. Fram til da fantes fremdeles Stadsholmens middelalderske byplan. I området ved det søndre forsvarstårnet, Södertorn, fantes det på denne tiden en lav bebyggelse av forskjellig slag; trehus, murhus, boder og bindingsverkshus samt pælekransen ute i Saltsjön. I 1637 ble Södertorn revet, og like øst for tårnet ble det i 1640 bygd et kvernhus på nordsiden av den såkalte Kvarnströmmen. Mellom Kvarnströmmen og det nåværende kvartalet Cadmus fantes det på 1630-tallet tre langsmale kvartaler, hvor de to nordligste senere har blitt slått sammen med kvartalet Achilles. På Jean de la Vallées reguleringsforslag fra 1680 er det sørligste av de tre kvartalene borte.
Historikk
De første opplysningene om Börje Cronbergs store byggeprosjekt finnes nedtegnet i Byggningskollegiets protokoll fra 1662. Da kjøpte han gatumark som sannsynligvis var smuget mellom de to langsmalae tomtene i Achilles-kvartalet og/eller en del av Skeppsbron.
I 1663 utvidet Cronberg sin eiendom gjennom innkjøp av et bindingsverkshus og en bod og begynte med byggearbeidene samme år. Hans byggeplaner og rivingsarbeid førte til kritikk fra nærmeste nabo som mente at hans hus hadde blitt skadet ved Cronbergs pælearbeider og at Cronbergs planlagte nybygg ville bli for høyt og skygge for lyset. Til sitt forsvar engasjerte Cronberg blant annet den nye byarkitekten Nicodemus Tessin d.e. Til tross for dette ble det bøter for Cronberg, han måtte betale 500 daler i kobbermynt til naboen og bygge opp en nedrast mur.
Noen byggetegninger av Cronbergs palass finnes ikke bevart, men med all sannsynlighet har Tessin vært Räntmästarhusets arkitekt. Når Tessin noen år senere oppførte sitt eget hus på Skeppsbron 20 (senere revet), krevde han på grunn av tidligere erfaringer først befaring av nabohusene, slik at ingen vanskelige erstatningssaker skulle oppstå i etterkant. I 1688 stod Räntmästarhuset ferdig. Gränden (smuget) sør for bygningen fikk etterhvert navnet Räntmästare gränd og trappen ned til vannet Räntmästare trappen  (Tillæus 1733).
1680-tallsbygningen
Mot Skeppsbron bestod hovedfasaden av fem vindusakser og langs Räntmästare gränd (dagens Slussplan) sannsynligvis av åtte vindusakser, etter det man kunne finne ut etter undersøkelser i 1962, siden grunnmurene fremdeles var bevart. Fasaden var inndelt av pilastre, som holder sammen begge de høye etasjene. Sokkeletasjens fasade hadde en rustikk karakter og under taket fantes en lavere attikaetasje.
I 1673 døde Cronberg, 51 år gammel. Arvingene hans fikk ikke beholde Räntmästarhuset. I 1683 ble eiendommen solgt til greve Nils Nilsson Brahe. Han hadde allerede i 1668 lånt ut penger til Cronberg med eiendommen som pant. Som det het på datidens tjenestespråk:«...huus å frij och egen grundh medh där tillhöriga gårdstomter samt andra commoditeter och rättigheter här i staden widh änden av Skiepsbroen belägit.» Cronbergs hustru og tre barn samt tjenestefolk fikk likevel bli boende i huset.
Under Cronbergs eller hans arvingers tid ble det også bygd et nytt murt hus tilknyttet det opprinnelige huset mot vest, som strakte seg langs hele bredden av kvartalet ved Järntorgsgatan. Huset ble på 1700-tallet kalt Oranienbad og hadde sin hovedfasade mot Järntorgsgatan med inngang og trappehus i husets midtakse.
1700-tallsbygningen
På begynnelsen av 1700-tallet var feltmarskalk og Kungligt råd Nils Bielke husets eier, deretter fulgte i rask takt forskjellige huseiere. På slutten av 1730-tallet hadde en renovering av Räntmästarhuset blitt satt i gang når husets eier Olof Ahllöf døde. I hans bobeskrivelse ble bygningen beskrevet på følgende måte:
''«Det ståtliga huset inrymde såväl magasinslokaler som bostadslägenheter, en kombination, som icke var ovanlig i Skeppsbroraden. Byggnaden var fyra våningar hög förutom vinden. Endast på norra sidan fanns källare, nämligen fem större och mindre välvda rum. De voro ännu icke reparerade. Första våningen d.v.s. bottenvåningen innehöll mot Skeppsbron en stor spannmålsbod, något under gatunivån, och försedd med 2 bottnar.[...] Mot gränden i samma bottenvåning låg trenne rum under reparation. På gården fanns en stallbyggnad med vagnshus, som erfordrade reparation. De båda stora våningarna däröver innehöllo vardera 13 rum och ett skafferi. Fjärde våningen (attikavåningen) bestod av 14 rum och 3 contoir. Vinden var stenlagd och brandfri. Det undre taket var täckt med taktegel och det övre med järnplatar. Taket hade nu höjts och blivit brutet...»''.
I årene fra 1739 til 1742 hadde Carl von Linné sin legepraksis i Räntmästarhuset. I perioden han var lege i Gamla Stan fikk han mange ledende personer i Stockholm som sine kunder. En medaljong av ham finnes på husets fasade mot sør. Det har blitt sagt at også en slektning av Linné, Emanuel Swedenborg, skulle ha bodd i huset. Ifølge historien skulle han ha overtatt Linnés leilighet i Räntmästarhuset, da Linné høsten 1741 flyttet til Uppsala og fikk et professorat i medisin. Men det finnes ikke noe belegg i manntallet for at det var tilfelle.