cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Risør fagskole i husstell
Risør fagskole i husstell var en offentlig husmorskole som ble opprettet i Risør i 1973. Skolen ble i 1989 en del av Risør videregående skole i 1989.
Arkivet
Arkivet etter skolen befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter bl.a. møtebøker, journaler, saksarkiv og elevdokumentasjon.
Traveling Wilburys
The Traveling Wilburys var en såkalt supergruppe bestående av George Harrison, Jeff Lynne, Roy Orbison, Tom Petty og Bob Dylan. Bandet spilte inn to album i løpet av de årene de var sammen.
«Wilburys» var slang utviklet av Harrison og Lynne under innspillingen av Harrisons album Cloud Nine som en referanse for makkverk eller lignende som man kunne kvitte seg med under miksingen: «Vi gravlegger dem i miksen!». Uttrykket ble også brukt da hele gruppen var sammen. Harrison foreslo «The Trembling Wilburys» som gruppens navn, Lynne kom opp med endringen «Traveling», og dette ble godtatt av de andre. Både personnavnene og historiene foruten ikonografien rundt er en bevisst lek med rockemyter.
1988–1990
Opptakten til bandet skjedde en gang Roy Orbison, George Harrison og Jeff Lynne var på besøk i Bob Dylans hjemmestudio i Malibu, California for å spille inn en låt som skulle bli B-siden på George Harrisons sang «This Is Love». Tom Petty ble med da Harrison fant ut at han hadde glemt gitaren sin hjemme hos ham. Bandet fant til slutt ut at sangen som de hadde produsert, «Handle with Care», var for god for å være kun en singelfyller.
Ectyche
Ectyche er en gruppe av skyggebiller.
Traveling Wilburys
1988–1990
The Traveling Wilburys bidro med tittelsangen, «Nobody's Child», til «Romanian Angel Appeal benefit»-album Nobody's Child: Romanian Angel Appeal, utgitt 24. juli 1990. Et nytt album ble utgitt 30. oktober 1990. Det var titulert under navnet Traveling Wilburys Vol. 3, selv om det var bandets andre album. Dette albumet hadde relativt mindre suksess enn det første albumet. Harrison sa en gang i et intervju med MTV at bandet hadde håndskrevet materiale for et Vol 2, men materialet var blitt stjålet før utgivelsen. En annen grunn for fraværet av Vol. 2 er Tom Pettys album fra 1989, Full Moon Fever. Albumet hadde George Harrison, Roy Orbison og Jeff Lynne. Dette gjorde det til et mulig Wilburys-album. Den «offisielle» historien (fra perspektivet av den fiktive Wilbury-familien) er at Vol. 3 var skrevet og fremført av et annet sett med Wilburyene (derfor de forskjellige Wilbury-navnene), og at det er årsaken til at de hoppet over Vol. 2 slik at den tittelen kunne brukes hvis det originale bandet noen gang gjenforenes. Dette var en siste hyllest til Orbison. Det vil si at det opprinnelige bandet aldri kunne gjenforenes.
Ectyche
Utseende
Nokså små (gjerne 2-3 millimeter), ovale og hvelvede, gjerne brunlige skyggebiller. Antennene er utvidet mot spissen, pronotum avrundet firkantet, dekkvingene jevnbrede. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med oppstående hår.
Traveling Wilburys
2007
Sent på 1990-tallet og tidlig i 2000 var de to Traveling Wilburys-albumene vanskelige å få tak i. Harrison, som hadde de fleste rettighetene til bandet, døde i 2001, og etter hans død tok det flere år før musikken ble gitt ut på nytt. I juni 2007 ble de to albumene gjenutgitt som The Traveling Wilburys Collection, en samling som inkluderte begge albumene på CD (med bonusspor) og en DVD med en 24 minutters dokumentar om bandet og en samling med musikkvideoer.
Ectyche
Levevis
Denne gruppen lever i tørre områder.
Traveling Wilburys
2007
Boksen ble utgitt i tre utgaver:
Ectyche
Utbredelse
Gruppen lever i det nordlige og vestlige Australia.
Traveling Wilburys
2007
iTunes-butikken har siden kommet med en digital versjon av begge albumene, dokumentaren og videoene.
Utgivelsen overrasket mange da den debuterte på førsteplass på de britiske listene, United World Chart, australske lister , Amazons forhåndbestillingsliste og salgsliste og iTunes. Samlingen solgte 500 000 eksemplarer globalt i løpet av de tre første ukene og fortsatte på UK topp 5 i syv uker etter utgivelsen.
Konserter
Traveling Wilburys holdt aldri konserter. I oktober 1992 (under jubileumskonserten for Dylan i New York) sto Bob Dylan, George Harrison, Tom Petty og Jim Keltner på samme scene, men spilte da ingen Wilburys-sanger. Det nærmeste man har kommet en gjenforening er Concert for George den 29. november 2002: På scenen sto da Tom Petty, Jeff Lynne, Dhani Harrison (Harrisons sønn) og Jim Keltner som spilte «Handle With Care» til ære for avdøde George Harrison. Tom Petty har i senere tid inkludert «Handle With Care» i sitt eget konsertrepertoar. I 1997 fremførte George Harrison «If You Belonged To Me» (fra Vol. 3) i et VH1-program.
Medlemmer
The Traveling Wilburys på Volume 1 var:
The Traveling Wilburys på Volume 3 var
Ytterligere musikere på 2007-samlingen var:
Jim Keltner, kjent studiotrommeslager og perkusjonist, var ikke kreditert på Vol. 1 eller Vol. 3, men dukket opp i noen av musikkvideoene. I DVD-en fra 2007 har han fått kallenavnet «Buster Sidebury». I tillegg er Ayrton Wilbury, et pseudonym for Dhani Harrison kreditert på de uutgitte sangene «Maxine» og «Like A Ship». Førstegitaren på sangen «She's My Baby» (fra Vol. 3) ble spilt av bluesgitaristen Gary Moore.
Singler
«—» viser singler som ikke kom på noen liste eller var ikke gitt ut i det landet.
«♦» viser albumspor som kom på listene, men ikke kommersielt utgitt som singel.
Giorgio Morandi
Giorgio Morandi (født 20. juli 1890, død 18. juni 1964) var en italiensk maler og grafiker som spesialiserte seg på stillebener. Maleriene hans er kjent for sine subtile nyanser, samtidig som han skildret tilsynelatende enkle motiver i hovedsak begrenset til vaser, flasker, skåler, blomster og landskap.
Biografi
Giorgio Morandi var født i Bologna. Andrea Morandi var faren, og Maria Maccaferri moren. Han bodde på Via Lame. Broren Giuseppe (som døde i 1903) og søsteren Anna, var født her. Familien flyttet til via Avesella. Der ble hans to andre søstre født. Dina i 1900, og Maria Teresa i 1906. Fra 1907 til 1913 studerte han på kunstakademiet i Bologna. Familien flyttet til via Fondazza etter at faren døde i 1909. Giorgio påtok seg familieansvaret.
Tradisjonen på akademiet bygget på malerkunst fra det 14. århundre. Morandi lærte seg å etse. Han studerte bøker om Rembrandt og utmerket seg som student, selv om professorene ikke godkjente stilendringen de to siste årene han studerte ved akademiet. Selv om Morandi bodde hele livet i Bologna, lot han seg inspirere av Cézannes, Derains og Picassos kunst. I 1910 besøkte han Firenze. Giottos, Masaccios, Piero Della Francescas og Paolo Uccellos kunst gjorde sterkt inntrykk på ham. Han gjorde et kortvarig sprang inn i futurismens verden i 1914. Samme år ble han tegneinstruktør for grunnskolene i Bologna. Stillingen hadde han til 1929.
I 1915 ble han tatt opp i hæren, men fikk sammenbrudd og ble utskrevet på ubestemt tid. Under krigen ble de komposisjonelle elementene mer redusert, og renere i formen. Han avslørte sin beundring for både Cézanne og Rousseau.
I 1918 til 1920 var han inspirert av Carlo Carràs metafysiske malerier, pittura metafisica. Dette skulle bli hans siste store stilskifte. Senere fokuserte han i økende grad på subtile graderinger av fargetoner og gjenstander ordnet samlet i en atmosfærisk dis. Han la grunnen for retningen kunsten hans skulle ta resten av livet. Morandi stilte ut på utstillingen Novecento Italiano i 1926 og 1929, men var forbundet med den fascistiske Strapaese-gruppen på slutten av tiåret. For gruppen var lokale kulturtradisjoner viktige. Han sympatiserte dessuten med fascist-partiet på 1920-tallet, men vennskapet med anti-fascister førte til en kortvarig arrestasjon i 1943. Fra 1928 deltok Morandi på Veneziabiennalen, og på Quadriennale di Roma. Han stilte ut i forskjellige italienske og utenlandske byer.
I 1929 illustrerte Giorgio Morandi Il sole a picco av Vincenzo Cardarelli, som vant Premio Bagutta. Fra 1930 til 1956 var Morandi professor i etsing ved Accademia di Belle Arti. I 1948 fikk han førsteprisen på Veneziabiennalen. Han besøkte Paris for første gang i 1956, og i 1957 vant han hovedpremien på biennalen i São Paulo.
Morandi er begravet ved kirkegården Certosa i Bologna i familiegraven sammen med sine tre søstre. På graven er det et portrett donert av skulptøren og vennen Giacomo Manzù.
Mexicos geografi
Mexicos geografi beskriver landområdene til de forente meksikanske stater. Totalt landområde er 1 972 550 km², hvor 2,5 % består av vann. Mexico består av i alt 31 delstater og 1 føderalt distrikt. Landet befinner seg på det nordamerikanske kontinentet og grenser til USA i nord og til Belize og Guatemala i syd. Nord-Mexico er preget av mye ørken mens det er svært fruktbart lengre syd. Syd for ørkenen befinner det fruktbare området Bajío seg. Dette strekker seg fra kyst til kyst mellom byene Guadalajara, León og Querétaro. Det sentrale høylandet lengre syd er preget av vulkaner. Her finner man Det transmeksikanske vulkanbeltet som strekker seg 900 kilometer fra vest mot øst i Mexico og som også populært kalles for «Sierra Nevada» på grunn av de snedekkede fjelltoppene. Blant de aller mest kjente vulkanene finner man Citlaltépetl og Popocatépetl. Lengre syd finner man store områder med tropisk regnskog.
Byer
Se også: Liste over byer i Mexico
Mexico 15 største byer (bykommuner) er (i rekkefølge etter folketall): Mexico by, Ecatepec de Morelos, Guadalajara, Puebla de Zaragoza, Ciudad Juárez, Tijuana, León de los Aldamas, Ciudad Nezahualcóyotl, Monterrey, Zapopan, Naucalpan, Chihuahua, Mérida, Guadalupe og San Luis Potosí. «Stor-Mexico», også kalt for ZMCM, består blant annet av både Mexicos føderale distrikt, Ecatepec de Morelos, Ciudad Nezahualcóyotl og Naucalpan fra den overstående listen.
Delstater
Mexico er inndelt i 31 delstater: Aguascalientes, Baja California, Baja California Sur, Campeche, Chiapas, Chihuahua, Coahuila, Colima, Durango, Guanajuato, Guerrero, Hidalgo, Jalisco, México, Michoacán, Morelos, Nayarit, Nuevo León, Oaxaca, Puebla, Querétaro, Quintana Roo, San Luis Potosí, Sinaloa, Sonora, Tabasco, Tamaulipas, Tlaxcala, Veracruz, Yucatán og Zacatecas, samt Mexicos føderale distrikt.
Kommuner
Se også: Mexicos kommuner
Mexico er inndelt i 2438 kommuner.
Fjell
Se også: Liste over fjell i Mexico
De 10 høyeste fjellene er: Citlaltépetl (Pico de Orizaba), Popocatépetl, Iztaccíhuatl, Xinantécatl (Nevado de Toluca), Tliltépetl (Sierra Negra), Matlacuéyetl, Colimavulkanen, Chichimeco, Cofre de Perote og Tacaná.
Daler
Se også: Mexicos daler
Øyer
Se også: Mexicos øyer
Mexico har en god del små øyer i nær tilknytning til fastlandet. I tillegg er øyene Isla Guadalupe og Islas Revillagigedo underordnet meksikansk territorium.
Innsjøer
Se også: Liste over innsjøer i Mexico
Mexico har flere innsjøer. Blant de mest kjente finner man Chapalasjøen, Pátzcuaro-sjøen og Catemaco-sjøen.
Elver
Se også ''Liste over elver i Mexico
Mexico har flere større elver. Den mest kjente er Rio Grande.
Super Why!
Super Why! er en amerikansk-kanadisk animasjonsserie, som ble vist på PBS Kids og CBC Kids fra til. Den ble aldri vist i Norge.
Handling
Historien er lagt til Storybrook Village, hvor hovedpersonen, Whyatt Beanstalk, bor sammen med vennene sine Woofster (opptrådte for første gang i sesong 2), Littlest Pig, Red Riding Hood og Princess Pea.
I hver enkelt episode har en av hovedpersonene (noen ganger to karakterer, eller flere) et veldig stort problem eller mysterium, som de forsøker å løse. Underveis møter de ofte forskjellige hindringer.
Hong Rengan
Hong Rengan (kinesisk: 洪仁玕, pinyin: Hóng Réngān, Wade-Giles: Hung Jen-kan; født 18. februar 1822 i Huadu i provinsen Guangdong i Kina, henrettet 23. november 1864 i Nanchang i Jiangxi) var en av Taipingopprørets fremste ledere. Han var nevø av bevegelsens grunnlegger og åndelige leder Hong Xiuquan. Hans stilling som prins Gan (干王) lignet rollen som statsminister. Han forsøkte å gjennomføre store reformer i taipingenes maktområde, og ble svært populær i vestlige land.
Unge år
Som ung mann virket Hong som landsbylærer i Guanlubu i Guangdong-provinsen. Han hadde selv fått god utdannelse, men klarte ikke de eksamenene som gjaldt ved det keiserlige hoffet. Han var en av de første personene som Hong Xiuquan fikk omvendt til kristendommen. I 1847 ledsaget han Hong Xiuquan på en reise til Guangzhou der Hong Xiuquan og Issachar Jacox Roberts ga ham en kort innføring i den kristne bibelens lære.
I Hongkong
Hong var også assistent for den engelske misjonæren James Legge, som han hjalp med å oversette kinesiske klassikere, og med å produsere Chinese Serial, den første kinesiskspråklige avis i Hongkong. Til gjengjeld lærte Hong meget om vestlig politikk, historie, geografi, astronomi og andre vitenskaper.
Med Taiping-bevegelsen
Da Hong Xiuquan etter en strabasiøs reise klarte å oppsøke sin nevø Hong Rengan i Nanjing, ble han bedt om å hjelpe til med å regjere Taipingriket. Da han kom inn i bildet, var det sterke rivninger i bevegelsens lederskikt. På den ene siden stod administrasjonen og de religiøst hengivne i Nanjing, og på den annen generaler som ledet bevegelsens armeer rundt om i landet. En tidligere maktkamp hadde ført til 20.000 døde i Nanjing. Det var i denne atmosfære at Hong Rengan ble utnevnt til bevegelsens nest høyeste leder. Bare Hong Xiuquan selv var mektigere.
Hong Rengan fikk sin lederstilling på grunn av sin utdannelse, i særdeleshet sin innsikt i Vestens politikk, kunst og teknologi. Han var også preget av en protestantisk religiøs innstilling, til forskjell fra mange av de øvrige taipingeres religiøsitet som var mer preget av Det gamle testamente i forening med stifterens mange visjoner som ikke alltid hadde kontakt med klassisk kristendom. Hong reformerte gudstjeneste og bønnemøter til mer protestantiske former. Han motarbeidet også bruken av betegnelsen «barbarer» om vestlige mennesker.
Men det meste av Hongs innsats var rettet mot å sentralisere Taipingbevegelsen og fornye dens militære gjennomslagskraft. Hsn gikk inn for bygging av jernbaner og etablere bankvesen. Han ble i ettertid gjerne beskrevet som Kinas første moderne nasjonalist, og skulle få positiv omtale både i Kuomintangs og det kinesiske kommunistpartis ridlige skrifter. Protestantiske vestlige land begynte på fatte interesse og få sympati med taipingerne på grunn av ham, men dette ble dempet etter hvert som taipingstyrkene nærmet seg Shanghai og det ble klart at de var aktivt opptatt av å bannlyse opiumsbruken fra sine områder.
De fleste av Hong Rengans reformer ble aldri implementert. Skjønt han hadde vist betydelig militært talent under de få felttogene han ledet, ble han motarbeidet av taipingenes ledende general, Li Xiucheng. Under et forsøk på å gjenerobre øver deler av Yangtzedalen nektet Li å etterkomme ordre fra Hong, og vendte tilbake til Nanjing. Feilslaget tillot Qing-dynastiets styrker å gjennomføre en massiv blokkade av taipingenes kjerneområder, noe som etter hvert førte til at opprøret brøt sammen. Hong Rengans makt ble snart redusert til dekreter godkjent av Hung Xiuquan, men som aldri ble adlydt utenfor byen.
I 1864 ble Hong Xiuquan funnet død, og Nanjing falt så raskt i hendene på Qing-styrkene. Hong Rengan og de andre taipinglederne flyktet fra byen, og forsøkte å opprettholde sitt styre ved hjelp av dekreter fra Hong Tianguifu, Hung Xiuquans sønn. Men de ble tatt til fange og dømt til døden.
Hong Rengan var den eneste av taipinglederne som var lojal mot taipingbevegelsen inntil det siste. Han ble henrettet i Nanchang (南昌) i Jiangxi den 23. november 1864, kort tid etter henrettelsen av Hong Tianguifu og Li Xiucheng.
Santa Cruz (provins i Peru)
San Pablo er en provins i regionen Cajamarca i det nordlige Peru. Den grenser til provinsen Chota i nord, til provinsen Hualgayoc i øst, til provinsen San Miguel i sør og til regionen Lambayeque i vest. Provinshovedstaden er Santa Cruz de Succhabamba.
Johnny Copeland
Johnny Copeland (født 27. mars 1937, død 3. juli 1997) var en amerikansk Texas blues-gitarist og vokalist.
Santa Cruz (provins i Peru)
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 11 distrikter.
Blåsmark
Blåsmark er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. Det ligger cirka femten kilometer sørvest for Piteå. I 2010 hadde tettstedet 339 innbyggere.
Johnny Copeland
Karriere
Copeland var påvirket av T-Bone Walker, dannet bandet Dukes of Rhythm i Houston, Texas, og gjorde sin platedebut i 1956. Året etter signerte han platekontrakt med Duke Records. Selv om hans tidlige plater fikk liten kommersiell suksess, oppnådde han økende populariet de neste to årene.
Hans tidlige platekarriere omfavnet blues, soul og rock and roll. Han fortsatte å spille inn singleplater for ulike plateselskaper. Hans første singler var «Rock 'n' Roll Lily», «Down On Bending Knees» og «Please Let Me Know».
Han flyttet til New York i 1979 og holdt konserter. I 1981 signerte han platekontrakt med Rounder Records, for hvem han laget musikkalbum som Copeland Special (1981) og Bringing It All Back Home (1985), la ut på lange turneer og på festivaler som Long Beach Blues Festival i 1983, og San Francisco Blues Festival i 1988. Han ble tildelt en Grammy i 1987 for beste tradisjonelle bluesalbum for albumet Showdown !, sammen med Albert Collins og Robert Cray. I 1985 spilte Copeland på Montreux Jazz Festival, som gjest med Stevie Ray Vaughan and Double Trouble.
Hans senere år ble preget av dårlig helse på grunn av en medfødt hjertefeil og han døde 60 år gammel, i Harlem, New York.
Hans datter, Shemekia Copeland, har hatt en vellykket karriere som sanger.
Paikuse kommune
Paikuse  er en tidligere landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå midt i fylket. Kommunen hadde cirka 3 030 innbyggere og et areal på om lag 175 km². Folketallet var relativt konstant. Kommunens administrasjonssenter lå i Paikuse, som er en småby med 2 629 innbyggere og svakt fallende folketall.
Andre tettsteder er Silla med 530 innbyggere.
Louis, greve av Clermont
Louis de Bourbon (født 15. juni 1709 i Slottet i Versailles, Versailles, Frankrike, død 16. juni 1771 i Paris, Frankrike) var et medlem av kadettgreinen av Huset Bourbon. Han er kjent for å ha ledet de franske styrkene i Tyskland under syvårskrigen, hvor han tok kommando i 1758 etter den feilslåtte invasjonen av Hannover. Han var ute av stand til å overvinne den britisk-tyske hæren til Ferdinand av Braunschweig og erobre Hannover. Han var greve av Clermont fra fødselen av.
Sukru Bilgic
Sukru Bilgic (født 5. november 1947) er en kurdisk forfatter fra Tyrkia, bosatt i Oslo.
Mykyta Nesterenko
Mykyta Nesterenko (ukrainsk: Микита Валентинович Нестеренко; født 15. april 1991) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast.
Masood Munawer Bhatti
Masood Munawer Bhatti (født 30. mai 1944) er en pakistansk forfatter, oversetter og lyriker, bosatt i Drammen.
Han flyttet til Norge i 1984 som politisk flyktning med hjelp av FN, og oversatte flere norske verk til morsmålet urdu, blant annet Ibsens Et dukkehjem, «Ja, vi elsker dette landet» og utgivelser fra Toril Brekke og Tor Obrestad.
Gotham
Gotham kan være:
Faktaboks UTTALE gˈoutəm
Svensbyn
Svensbyn er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 342 innbyggere.
Daleelva kraftverk
Daleelva kraftverk er et vannkraftverk i Myklebustdalen i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 97 meter i Daleelva.
Installert effekt er 2,5 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 9 GWh.
Kraftverket eies av ni lokale grunneiere, organisert i Myklebust Energi AS.
The Middle Man
I filmen spiller Pål Sverre Hagen hovedrollen som Frank Farelli som er bosatt i den fiktive byen Karmack i midtvesten i USA. Byen blir utsatt for mange tragiske ulykker og dødsfall, og Farelli blir ansatt som mellommann for å overbringe dødsbudskapene til de pårørende. Skuespillerne i filmen er norske, svenske, danske og canadiske og diagogen er på engelsk. Filmen ble innspilt i Canada og Tyskland.
Filmen hadde premiere under Toronto internasjonale filmfestival 12. september 2021 og norsk kinopremiere fem dager senere.
Filmen vant to priser under Amandaprisen 2022; Pål Sverre Hagen vant klassen beste mannlige skuespiller mens vant klassen for beste produksjonsdesign/scenografi. I tillegg var filmen nominert i klassene beste foto (John Christian Rosenlund) og beste kostyme.
Humbug
Humbug er i norsk språk et synonym for svindel, juks eller bløff og det betegner noe som tilsynelatende kan virke overbevisende, men som er lureri. Ordet stammer fra et engelsk slanguttrykk av ukjent opphav, i bruk fra ca 1750.
Ordet er først registrert i skriftlig norsk i en artikkel i Morgenbladet fra 1825 som omtaler en britisk ærekrenkelsessak. I 1912 ble Jens Arnfred Olesen den siste i Norge som har blitt dømt for blasfemi da han publiserte artikkelen «Den store humbug». Dette fikk han ti kroner i bot for.
Hallvard Birkeland
Hallvard Birkeland (født 29. mars 1950 i Vesterålen) er en norsk forfatter og lyriker, bosatt i Tromsø.
Halden Idrettslag
Halden Idrettslag (stiftet 27. april 1912) er et idrettslag fra Halden i Østfold. Hovedaktiviteten er friidrett, men klubben har også vært aktiv innen håndball, orientering og skøyter.
Klubben trener utendørs på Halden Stadion og innendørs i Remmenhallen, og arrangerer flere banestevner, samt Byløpet, Kanonløpet, og Fredrikstenstafetten i samarbeid med SpareBank 1 Østfold Akershus.
Crack Bluff
Crack Bluff er en skrent som ligger 15 km sørøst for Kutschin Peak på vestsiden av Nilsen Plateau i Dronning Mauds Fjell. Skrenten har en høyde på 2 810 moh og består av mange eksponerte klipper. Navnet ble foreslått av Edmund Stump i feltgruppen fra Ohio State University under US Antarctic Research Program som geologisk kartla skrenten den 27. desember 1970. Navnet skildrer den rare underhorisontale sprekken som består av biter av breksje.
Sjulsmark
Sjulsmark er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 350 innbyggere.
Strupen kraftverk (Gloppen)
Strupen kraftverk (Gloppen) er et vannkraftverk i Myklebustdalen i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 77 meter i Strupen.
Den opprinnelige søknaden var å utnytte 390 meter av elva inkludert Strupenfossen. Planlagt effekt var 6,9 MW og årlig produksjon på 27 GWh. Et så stort kraftverk ble avslått av naturvernhensyn.
Strupen Kraft AS eies 100% av Forte Energy Norway AS.
TUI Norge
TUI Norge, inntil 1. november 2016 Startour-Stjernereiser AS (kjent som Star Tour), er en norsk reisearrangør i TUI-gruppen som tilbyr charterreiser og andre typer pakkereiser som cruise og storbyreiser. Selskapet ble etablert i 1973 og het Star Tour frem til 1. november 2016.
Virksomhet
TUIs tilbud domineres av charterreiser til middelhavsområdet, Kanariøyene, Kapp Verde, Mexico og Thailand. Utover det tilbys pakkereiser med hotell og rutefly til mange andre solrike destinasjoner, samt storbyer og cruise.
Egne konsepthoteller
TUI Gruppen har ca 380 egeneide hoteller. Blant TUIs mest kjente og mest populære konsepter er barneklubben Bamseklubben og familiehotellene TUI Family Life. I tillegg til dette har TUI flere egne konsepter som for eksempel TUI Sensimar for voksne, TUI Magic Life for de aktive, TUI Robinson for helse og velvære, hotellkjeden RIU og femstjernerskonseptet TUI Sensatori.
Distribusjon
Historisk sett har TUI/Star Tour nådd sine kunder via en kombinasjon av salgskanaler som egne butikker, telefonsalg og salg via reisebyråer og agenter. Etter 2000 har onlinesalg tatt mer og mer over og er i dag den viktigste salgskanalen med 82 % av alt salg.
Historie
Selskapet ble etablert i 1973 og det var destinasjoner som Gran Canaria, Tenerife og Sovjet som stod på programmet. Charterkonseptet ble raskt populært i Norge, og kun to år etter etableringen utvidet selskapet tilbudet med sportsreiser og cruise.
Selskapet vokste gjennom en rekke fusjoner, oppkjøp og nyetableringer, både i Norge og i Norden. Norske Star Tour og svenske Fritidsresor ble én organisasjon i 1980, og i 1996 ble danske Star Tour etablert.
I 1998 ble den nordiske Fritidsreisergruppen kjøpt av britiske Thomson, hvilket to år senere fusjonerte med tyske Preussag/TUI.
Böle (Norrbotten)
Böle er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 424 innbyggere.
Björk Bjarkadóttir
Björk Bjarkadóttir (født 6. oktober 1971) er en grafisk designer, kunstner, forfatter og illustratør av barne- og ungdomsbøker, bosatt i Oslo.
Hemmingsmark
Hemmingsmark er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. Det ligger cirka femten kilometer sørvest for Piteå. I 2010 hadde Hemmingsmark 367 innbyggere.
Sikfors (Piteå kommune)
Sikfors er et småsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2005 var Sikfors regnet som et tettsted, og hadde da 211 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Sikfors ligger ved Piteälven, som ofte angis som en av de gjenværende «uutbygde» elvene i Sverige. Dette er imidlertid ikke helt riktig, siden Sikfors har en demning ved Sikforsen. Her er et moderne kraftverk sprengt inn i berggrunnen. Sikforsen har en fallhøyde på 14,7 meter.
Sikfors heter Siikakoski på finsk/meänkieli. Tidligere var det jernbanestasjon her ved Piteåbanan, som passerer Piteälven på en bro ved kraftverksdammen.
Saarde kommune
Andre tettsteder er Tihemetsa med 724 innbyggere, Saarde (367 innb), og Tali (355 innb).
Sikfors (Piteå kommune)
I 1999 vant Sikfors den svenske konkurransen Årets by (på norsk: «årets bygd»). Den dominerende bedriften i Sikfors er sagbruket Stenvalls Trä AB.
Saarde kommune
Den 16. oktober 2005 ble Kilingi-Nõmme by samt Tali kommune innlemmet i Saarde kommune. Tolv år senere, den 21. oktober 2017, ble også Surju kommune innlemmet.
Sikfors (Piteå kommune)
Roland Larsson, som var gissel hos FARC-geriljaen i Colombia fra 17. mai 2007 til 17. mars 2009, kommer fra Sikfors.
Méry von Bruiningk
Marie (Méry) von Bruiningk (født 1818 på Kerstenshof i Livland i Tsarrussland, død 1853 i London) var en estisk (tyskbaltisk) baronesse og demokrat, kjent som revolusjonær og talsperson for de demokratiske ideene i Baltikum i revolusjonsåret 1848.
Hun var datter til friherre Johann Georg von Bruiningk (1775–1848) og Maria Dorothea Margareta von Anrep (1797–1839) og giftet seg 1839 med friherre Johann Georg von Lieven. Hun er kjent som en sentral figur innenfor den radikale del av familien von Bruiningk, som hyllet de nye frihetsideene på 1840-tallet. Hun opprettholdt kontakt med Karl Marx og Alexander Herzen.
I 1850 forlot hun Livland av helbredsmessige årsaker. Året etter måtte hun flykte fra Hamburg til London på grunn av sine frihetsvennlige tanker,.
Lillpite
Lillpite er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 426 innbyggere.
Cotyperiboeum
Cotyperiboeum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Bolivia.
Broads Authority
Broads Authority er et britisk offentlig organ med ansvar for å forvalte natur- og vassdragsområdet The Broads i East Anglia.
Organets virksomhet startet i 1989, etter at det britiske parlamentet hadde vedtatt opprettelsen i en særlov av 1988.
Oppgavene til Broads Authority er å forvalte The Broads med hensyn til naturen, dyrelivet og kulturmiljøet; til publikums bruk av området; og til navigasjon.
Hovedkontoret ligger i Norwich.
130-årene f.Kr.
-- 139 f.Kr. -- 138 f.Kr. -- 137 f.Kr. -- 136 f.Kr. -- 135 f.Kr. -- 134 f.Kr. -- 133 f.Kr. -- 132 f.Kr. -- 131 f.Kr. -- 130 f.Kr.
Tiårsoversikt
Frankie Jones
Francesca Victoria R. Jones (født 9. november 1990) er en britisk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 24.
Cyclasteropinae
Cyclasteropinae er en underfamilie av familien Cylindroleberididae som er den ene av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne underfamilien har 9 slekter og 24 arter. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cylindroleberididae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Franklin Chang-Díaz
Franklin Chang-Díaz (født 5. april 1950 i San José i Costa Rica) er en costaricansk-amerikansk ingeniør, fysiker og tidligere astronaut. Han har vært sju ganger i verdensrommet, noe som gjør han til det mennesket som har vært flest ganger i rommet, sammen med Jerry L. Ross. Changs første tur var med NASAs STS-61-C i 1986, og han ble da den tredje latinamerikaneren i rommet. 4. mai 2012 fikk han plass i Hall of Fame på John F. Kennedy Space Center i Florida.
Nynorsk Antikvariat
Nynorsk Antikvariat er et antikvariat opprettet i 1989, beliggende i Tvedestrand. Hovedtyngden av virksomheten dreier seg om å ta vare på nynorsk litteratur.
Antikvariatet ble startet av Arne-Ivar Kjerland og Kjell Gunnar Straumsvåg, begge var før oppstarten av antikvariatet aktive i nynorskbevegelsen. Utgangspunktet for virksomheten var deres egne boksamlinger. De holdt først til i Oslo, da antikvariatets første katalog kom i 1989 favnet den 750 bøker, siden har virksomheten vokst. Fra 2004 har antikvariatet vært drevet av Kjerland, etter at de to gründerne skilte lag. Straumsvåg tok sin antikvariat-virksomhet til Fjærland, mens Kjerland etterhvert flyttet Nynorsk antikvariat til Tvedestrand. Tiltross for navnet og firmamålsettingen er over halvparten av antikvariatets bøker på bokmål, da det ikke er lønnsomt nok å bare selge nynorsk litteratur. Men med nesten 30% av bøkene på nynorsk har de sannsynligvis Norges største samling av nynorskbøker tilsalgs. Salgene skjer stort sett over internett med postforsendelse av bøkene.
Kjerland og selskapet er medlemmer i Norsk Antikvarbokhandlerforening.
Katteprinsen
Katteprinsen (originaltittel: 猫の恩返し / Neko no Ongaeshi) er en japansk animasjonsfilm fra 2002. Den er produsert av Studio Ghibli. Filmen er skrevet av Aoi Hiigari og regissert av Hiroyuki Morita. Den er basert på en Manga med samme navn og er en oppfølger til Yoshifumi Kondo's Whispers of the heart fra 1995.
Handling
Filmen handler om en jente som heter Haru. Hun redder en katt fra å bli påkjørt. Den katten viser seg å være Katteprinsen og hun blir tilbudt å dra til Katteriket. Baronen prøver å beskytte Haru fra Katteriket, for hvis hun blir der forvandles hun til en katt.
Om filmen
Filmen ble den bestselgende i Japan i 2002 og var den tredje filmen hvor Studio Ghibli brukte CGI.
Produksjon
Studio Ghibli brukte en annen stil og tykkelse på strekene enn i Chihiro og heksene. Denne filmen hadde en tydeligere mangastil enn de andre filmene Studio Ghibli har laget. Filmen kostet 2 milliarder Yen. Musikken er laget av Yuji Nomi.
Dette var den tredje filmen hvor Studio Ghibli CGI. De brukte en metode hvor de scannet bildene og restaurerte linjene på datamaskinen og senere la på bakgrunner. Dette er billigere, enklere og mindre tidbesparende enn den gamle teknikken hvor de bruker cels. Dette er også den fjerde filmen hvor de brukte 3D, til å skape roterende perspektiver i filmen. De bruker en teknikk hvor de får 3D-bildene til å se malte ut.
Rignotbreen
Rignotbreen er en isbre i Antarktis. Den er om lag sju km lang og drenerer nordsiden av King Peninsula og flyter ut i Abbotisen.
Breen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Eric J. Rignot ved Jet Propulsion Laboratory ved California Insititute of Technology. Han benyttet fjernmålinger til å studere isbrembevegelser i Antarktis fra 1990-årene.
Niels-Henrik Kolderup
Niels-Henrik Kolderup (født 31. januar 1898 i Bergen, død 2. januar 1971 samme sted) var en norsk professor i geologi og høyrepolitiker.
Han studerte ved Krigsskolen 1916-17 og ble ansatt ved Bergens Museum i 1919, der faren Carl Fredrik Kolderup var professor. Etter en del forskning fikk Niels-Henrik sin dr.philos. i 1928. Han ble i 1939 utnevnt til professor samme sted, det året faren gikk av som professor. Med faren ga han i 1940 ut Geology of the Bergen Arc System.
I det militære hadde han blitt sekondløytnant 1918, premierløytnant 1925 og kaptein i 1935, ett år før han ved den nye Handelshøyskolen i Bergen ble engasjert som foreleser. Han ble arrestert under den andre verdenskrig, og satt først på Grini i 1941, så tre år i tyske konsentrasjonsleire (Natzweiler), lammet fra livet og ned.
Etter kirgen fortsatte han i sitt professorat, og han ledet komiteen som utredet loven for det nye Universitetet i Bergen. Det ble mye styr da han gikk inn for at studenter skulle få møterett i fakultetsrådet, noe de fikk. Han ble i 1948 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi såvel som æresmedlem i Geological Society of London. Dette var det året museet inngikk som en del av det nye Universitetet i Bergen. Kolderup var dekan ved det matematisk-naturvitenskapelige fakultetet i disse første årene 1948–53. Han var redaktør for Norsk geologisk tidsskrift 1952–64. Han ga seg i 1969 etter å ha mottatt St. Olavs Orden i 1967. Hans etterfølger i professoratet ble briten Brian Sturt (1933–2000).
Kolderup var med i Høyres sentralstyre fra 1934 til 1950. Fra 1945 til 1953 var han vararepresentant for Høyre på Stortinget. Ellers hadde han en lang rekke verv lokalt og nasjonalt. Han var sønn av professor i geologi ved Bergens Museum, Carl Fredrik Kolderup (1869–1942) og Kitty Pedersen (1871–1961). Han giftet seg i 1928 med Else Krabbe (1900-1994) De var bosatt i Olaf Ryes vei 17 i en sveitservilla de kjøpte i 1930,
Astrid Bjønnes
Astrid Bjønnes (født 1952) er en norsk forfatter.
Le Matin
Le Matin var en fransk avis utgitt første gang i 1884 og avviklet i 1944.
Historie
Le Matin ble lansert på initiativ av Chamberlain & Co., en gruppe av amerikanske finansfolk og den amerikanske aviseredaktør Samuel Selwyn Chamberlain, i 1883, etter modell av den britiske dagsavis The Morning News. Ledelsen av prosjektet ble overlatt til den franske journalisten Alfred Edwards,.
Sammen med The New York Times sponset avisen det store billøpet New York - Paris i 1908 Et par måneder senere forlot Edwards  'Le Matin for å starte  sin egen avis, Le Matin Français som snart passerte 'Le Matins opplagstall. Senere kjøpte Edwards Le Matin og slo de to avisene sammen. Han moderniserte den resulterende hybrid med de mest moderne teknikker og teknologier som telegraf og knyttet kontakt med tidens store forfattere som Jules Vallès og Arthur Ranc. Le Matin var talerør for moderate republikanske idéer, i motsetning til boulangisme og sosialistiske idéer.
Søylebein
Søylebeinet eller Columella er en liten knokkel i mellomøret som overfører lyd fra omgivelsene til sneglehuset hos krypdyr og fugler. Knokkelen er homolog med stigbøylen hos pattedyr. Den tilsvarende knokkelen hos amfibier kalles pars media plectra, men denne overfører bare lyd hos frosk og padder.
Le Matin
Historie
Edwsrds ble innblandet i Panama-skandalen og solgte avisen i 1895 tilbake til banken og annonsøren Henri Poidatz, som i reklamerte i den. Avisen ble spesielt kjent under Dreyfus-saken så tidlig som i 1896 da den stilte spørmål om kommandanten Esterhazy holdt tilbake bevis mot den jødiskettede offiseren, Dreyfus som var anklaget for forræderi og publiserte i juli 1899 kommandantene tilståelse. Det førte til at Dreyfus slapp ut fra Djeveløya
Euryceraea
Euryceraea er slekt av biller i delgruppen (underfamilien) Chrysomelinae.
Morten Bjerga
Morten Bjerga (født 20. juni 1960) er en norsk forfatter, bosatt i Sandnes. Han jobber i dag som lektor ved Sandnes videregående skole.
Euryceraea
Levevis
Slekten kan finnes på mange ulike planter.
Utbredelse
Slekten er naturlig utbredt i den neotropiske økosonen.
Systematisk inndeling
Slekten blir noen ganger slått sammen med Dorysterna.
Søylebein
Utvikling og evolusjon
Søylebeinet dannes i den øvre halvdel av den 2. gjellebuen på fosterstadiet. Hos bruskfisk og beinfisk er dette en stor og tung knokkel kalt hyomandibula som holder overkjevebeinet fast til hjernekassa. Hos de første landvirveldyrene var søylebeinet på samme måte stor og tung og holdt sammen hodeskallen, og utviklet seg til å overføre lyd fra trommehinnen til det indre øret separat hos frosk og padder på den ene siden og krypdyr og deres etterkommere på den andre. Det er også mulig at denne utviklingen skjedde separat hos diapsider og synapsider, slik at søylebeinet som høreknokkel har skjedd tre ganger. Hos salamandere og ormepadder fyllet denne knokkelen fortsatt funksjon som støtte for overkjeven.
I medisin
Hos mennesker kan kunstige søylebein lages ved transplantasjon fra egent skjelett. Slike kunstige søylebein brukes som erstattning for stigbøylen ved ørekirurgi for å rette opp enkelet former for hørelsskader, som cholesteatoma eller ødelagte trommehinner.
Robert Urbanek
Robert Urbanek (født 29. april 1987 i Łęczyca) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast.
Han fikk bronse i diskos ved EM i friidrett 2014, med et kast på 63,81 meter.
Cyrtonogetus
Utbredelse
Arten er utbredt på New Zealand.
Hryhorij Vovtsjynskyj
Hryhorij Vasiljovytsj Vovtsjynskyj (ukrainsk: Григорій Васильович Вовчинський; født 4. juli 1988 i Belousovka) er en ukrainsk handikappidrettsutøver som konkurrerer i skiskyting og langrenn. Han konkurrerer i klassen LW8 for stående utøvere. Han har paralympisk gull på skiskyting fra 2014 og to VM-gull i skiskyting fra 2011 som fremste internasjonale meritter.
Han ble født med en arm som var kortere enn den andre, og begynte med langrenn i 2007. Han er gift med Oleksandra Kononova, som er paralympisk mester i både langrenn og skiskyting.
Idrettskarriere
Vovtsjynskyj deltok i sitt første VM ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009 i Vuokatti. Her fikk han én medalje; ukraine fikk bronse på 1x4 +2x5 km stafett i langrenn, åpen klasse. I langrenn individuelt kom han på 5.-plass på 20 km og 13.-plass på 10 km og langrennssprinten. I skiskyting kom han på 4.-plass på 12,5 km og 5.-plass på 3,6 km jaktstart. Året etter deltok han ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver. Der deltok han på det ukrainske laget som fikk sølv på 1x4 + 2x5 km langrennsstafett, åpen klasse, og han fikk også bronse på 10 km klassisk stil individuelt. Han kom på 6.-plass på langrennssprinten, og 15.-plass på 20 km. I skiskyting fikk han sølv på 12,5 km og bronse på 3 km jaktstart.
Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty-Mansiysk vant han to øvelser i skiskyting; 12,5 km og 3 km jaktstart. Han deltok også på 7,5 km, der han kom på 10.-plass. Han var med og vinne bronsemedalje på 1x4 + 2x5 km i langrenn. På langrennssprinten kom han på 6.-plass, og han kom for øvrig på 7.-plass på 20 km og 11.-plass på 10 km.
Han fikk to sølvmedaljer ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 i Sellefteå; han kom på 2.-plass både på 7,5 km og 12,5 km i skiskyting. På 15 km kom han på 6.-plass. I langrenn deltok han kun på sprinten, der han kom på 18.-plass.
Han representerte Ukraina igjen ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji, der han vant 15 km skiskyting. Han kom på hhv. 7. og 8.-plass på 12,5 km og 7,5 km skiskyting. Han ble slått ut i semifinalen på langrennssprinten, og endte på 9.-plass sammenlagt, og han kom på 16. plass på 10 km fri teknikk.
Djibouti
Republikken Djibouti (tidligere Fransk Somaliland) er det minste landet på Afrikas horn. Det grenser til Eritrea i nord, Etiopia i sørvest og Somalia i sørøst. Resten av landets grenser består av Rødehavet og Adenbukten. Den arabiske halvøy og Jemen er bare 20 kilometer utenfor kysten. Djibouti er omtrent 23,000 km² i areal og har drøyt 800,000 innbyggere.
Historie
Landområdet som utgjør staten Djibouti ble sent befolket. Dette skyldes at landet har mye ørken og lite fruktbare områder. Før kolonitiden var det lite bofaste folk der. Det var stort sett nomader som bodde der i korte perioder. Etter hvert kom det afarer til området fra Etiopia og Eritrea, og issaer fra Adal-kongedømmet i sør. Befolkningen ble religiøst påvirket av araberne og folket ble muslimer. Afarene var slik de fortsatt er, organisert i flere forskjellige klaner og sultanater.
Etter hvert kom også europeere til området. Franskmenn slo seg ned ved Obock i 1859. I 1884 ble området fransk protektorat, og koloni fra 1896 med navnet Fransk Somaliland. Dette var viktig for Frankrike fordi britene i 1897 begynte å bygge havnen Aden på den andre siden av Rødehavet.
I 1946 ble statusen for området endret til fransk oversjøisk territorium. Reformen åpnet for politisk aktivitet, blant annet til å holde møter og danne fagforeninger. Egne folkeforsamlinger ble også opprettet, men den franske guvernøren hadde fortsatt all reell myndighet.
Yasmine Rostom
Yasmine Rostom (født 25. juli 1993) er en egyptisk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 23.
Djibouti
Historie
På 1960-tallet gikk det en bølge av avkolonisering over Afrika og svært mange av de europeiske koloniene i Afrika ble selvstendige. Dette var også aktuelt for Fransk Somaliland. Samtidig ble området gjort krav på av både Etiopia og det nylig selvstendige (og konstruerte) Somalia. Etter folkeavstemning i 1967 ble forslagene forkastet. Isteden forble området under fransk kontroll, med utvidet indre selvstyre under navnet Afar- og Issa-territoriet. Opposisjonspartiet Ligue populaire africaine pour l'Indépendence (LPAI) presset med støtte fra Somalia på for selvstendighet. Ti år senere, i 1977, ble det igjen holdt folkeavstemning om selvstendighet. Et stort flertall var da for dette, og området ble selvstendig under navnet Djibouti.
Duncanius
Duncanius er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Djibouti
Selvstendighet
27. juni 1977 ble Republikken Djibouti selvstendig, og 20. september samme år ble det medlem av FN. Perioden etter selvstendigheten har vært preget av uroligheter mellom folkegruppene afarene og issaene. Den første presidenten, LPAI-lederen Hassan Gouled Aptidon greide til en viss grad å begrense urolighetene med sitt ettpartistyre. I 1979 etterfulgte Rassemblement populaire pour le progrès (RPP) LPAI, og Gouled ble valgt til president uten motkandidat.
I 1980-årene var all politisk opposisjon forbudt, og måtte derfor operere i all hemmelighet. I 1986 flyktet tidligere statsråd Aden Robleh Awalleh til Etiopia der han etablerte opposisjonsgruppen Mouvement national djiboutien pour ĺinstauration de la démocratie (MNDID). I 1989 utviklet det seg voldelige motsetninger mellom etniske grupper i hovedstaden Djibouti Ville og i den afar-dominerte byen Tadjourah, med økene spenninger i afar-områdene. Også året etter var det etniske sammenstøt i hovedstaden.
Duncanius
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Djibouti
Selvstendighet
Ved inngangen til 1990-årene ble motstanden mot Gouleds regime skjerpet, og i 1990 gikk Front démocratique pour la libération de Djibouti (FDLD) sammen med MNDD i en felles front, Union des mouvements démocratiques (UMD). Dette var første gang to politiske grupper med basis i hver av de to etniske gruppene afar og issa gikk sammen for en felles sak.
Konflikten mellom de to etniske gruppene utviklet seg i første halvdel av 1990-årene til en borgerkrig, da særlig Front pour la restauration de l'unité et de la démocratie (FRUD), som bestod av tre militante afar-grupper, grep til våpen mot Gouleds regime 1991. Året etter tok FRUD kontroll over flere deler av landet, særlig i nord, noe som førte til at presidenten påkalte militærhjelp fra Frankrike, som plasserte soldater flere steder i landet. Gouled hevdet at opprørerne var støttet av Etiopia, og den djiboutiske hæren økte i 1990-årene fra 2500 til 25 000 mann. FRUD signerte en fredsavtale med regjeringen i 1994, og mesteparten av volden opphørte. Tilstandene var imidlertid ikke helt rolige før frem til 2001.
Demokratisering
I 1992 ble det vedtatt en flerpartigrunnlov, men begrenset antall partier til fire, hvor FRUD var ett av partiene som ikke ble godkjent, noe som førte til at deler av opposisjonen boikottet valget, og regjeringspartiet RPP vant alle de 65 setene i nasjonalforsamlingen. Gouled vant det første presidentvalget med mer enn én kandidat i 1993 etter å ha blitt gjenvalgt uten motkandidat 1987.
I 1993 brøt det ut nye kamper, blant annet ved en omfattende regjeringsoffensiv i det nordlige og sentrale Djibouti, da FRUDs hovedkvarter ble erobret. 80 000 mennesker fordrevet fra sine hjem som følge av kampene. 1994 ble FRUD splittet, og Ali Mohamed Daoud ble utpekt til ny leder. Den tidligere lederen Ahmed Dini Ahmed dannet en rivaliserende organisasjon i Addis Abeba i Etiopia.
I 1994 kom det i stand fredsforhandlinger mellom regjeringen og FRUD, og som resultat av megling fra Frankrike ble det inngått en fredsavtale desember 1994, som la grunnlag for å etablere en koalisjonsregjering og å fordele makt mellom folkegruppene og regionene. FRUD-medlemmer ble gitt amnesti og medlemmer av geriljaen ble innlemmet i det nasjonale forsvaret. FRUD forpliktet til gjengjeld å oppgi den militære kampen. Noen sammenstøt fant fortsatt sted 1995–96, men i 1996 ble FRUD legalisert som Djiboutis fjerde politiske parti. FRUD ble splittet på ny, og først i 2000 ble det inngått en endelig fredsavtale. Året etter overga FRUD alle sine våpen til regjeringshæren for destruksjon.