cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Motörhead
Nye bandmedlemmer (1982–1987)
21. januar 1982 gikk Motörhead nok engang i studio, og mer eller mindre frivillig ble bandet presset til å lage nye låter. Bandet begynte med å spille inn noen demoversjoner med produsent Vic Maile, som hadde jobbet med dem på Ace of Spades og No Sleep 'til Hammersmith. Men Phil Taylor hatet lyden på trommesettet som Maile hadde skaffet ham, og nektet derfor å samarbeide med produsenten. Nok en gang var Motörhead uten produsent. Etter å ha pratet med flere produsenter fant de ut at alle ønsket for mye penger. Til slutt ble det bestemt at gitarist Eddie Clarke skulle produsere det (sammen med Will Reid Dick), selv om han egentlig ikke ønsket det selv. Iron Fist ble gitt ut 17. april 1982, og bandet var misfornøyd med det endelige resultatet; både produseringen, det halvferdige materialet de måtte gi ut på grunn av press fra plateselskapet og albumcoveret. Bandet la ut på en ny turné i USA i mai og juni 1982, men under turneen følte Eddie Clarke seg utstøtt og forlot Motörhead. De to andre medlemmene mente han «bare forlot bandet» og aldri ble ekskludert. Han ble erstattet av den tidligere Thin Lizzy-gitaristen Brian «Robbo» Robertson før Motörhead la ut på en turné i Japan og Europa. Europa-turneen avsluttet de i Crawley i England, 24. november samme år.
De første månedene av 1983 gikk med til innspillingen av albumet Another Perfect Day. De øvrige bandmedlemmene skal ha blitt irritert av at Robbo brukte mye lengre tid på å spille inn gitaren enn det Eddie Clarke hadde gjort, noe som skapte en dårlig stemning. I slutten av mai la Motörhead ut på enda en turné; først i England og så USA før de returnerte til Europa igjen mot slutten av året. Another Perfect Day ble utgitt i begynnelsen av turneen, 4. juni 1983, og blir generelt dårlig mottatt. Da de hadde fullført Europa-turneen, valgte Robbo å forlate bandet. Han hadde fått kritikk og blitt mislikt for utseendet og klesstilen sin av fansen, som ikke var fornøyde med at Clarke forlot Motörhead. Robbo var en spinkel, rødhåret skotte, som alltid gikk i shorts og brukte feminine sko og nektet konsekvent å endre stilen sin. Han skal også ha blitt ertet av Lemmy, mens Robbo kom godt overens med trommeslager Phil Taylor.
Motörhead trengte en ny trommeslager, og Phil Campbell hadde møtt trommeslageren Pete Gill før han ble med i bandet. Pete Gill hadde spilt for heavy metal-bandet Saxon fra 1977–1981 og var allerede en kjent musiker. Lemmy, som tidligere hadde turnert med Saxon, visste hva han var god for, og etter en prøvespilling ble Gill fast medlem av Motörhead. På grunn av rettsoppgjør med plateselskapet Bronze Records som bandet forlot i 1984, gikk 1985 med til turnering. I juni fikk Norge for første gang besøk av Motörhead da de la ut på Skandinavia-turneen «It Never Gets Dark». På ni dager spilte Motörhead fem konserter i noen av de største byene Norge.
Oppgjøret med Bronze Records ble så fullført, og Motörhead spilte inn albumet Orgasmatron, som ble gitt ut på GWR Records 9. august 1986. Lemmy spilte så en rolle i tillegg til å bidra med filmmusikken med Motörhead til filmen Eat the Rich, utgitt 1987. Da bandet skulle ta taxi hjem fra innspillingen av låta «Eat the Rich» i 1987, førte en misforståelse til at Lemmy måtte vente på Pete Gill og Phil Campbell i taxien. Pete Gill startet en krangel med Lemmy, noe som resulterte med at Gill dro derfra og avsluttet sitt opphold i bandet. Etter dette returnerte Phil Taylor til Motörhead.
Forskjellige utgivelser (1987–2003)
Da Phil Taylor returnerte til bandet, spilte de inn deres neste album Rock 'N' Roll med en gang, men det ble sett på som nok en musikalsk nedgang.
De neste årene gikk med til turneer, og Motörhead opptrådte blant annet som spesiell support for legenden Alice Cooper i USA i 1988. Etter en tur tilbake til Europa dro Motörhead til USA nok en gang dette året. Denne gangen som hovedakt og med thrash metal-veteranene Overkill og Slayer som support. Samme år hjalp Lemmy sangeren Lita Ford med å skrive sangen «Can't Catch Me» til hennes kommende album og tekst til sangen «Head Over Heels» for Girlschool. I 1989 besøkte Motörhead både Brasil og Jugoslavia for første gang.
Etter flere plateselskapsproblemer signerte Motörhead med Sony Records i 1990, og i begynnelsen av 1991 ble albumet 1916 gitt ut. 1916 ble godt mottatt og til og med nominert til en Grammy. Grammy-en mistet de til fordel for Metallicas selvtitulerte musikkalbum, også kjent som The Black Album. I 1991 hjalp også Lemmy med å skrive tekstene til fire sanger på Ozzy Osbournes album No More Tears. Resten av året gikk med til turnering, inkludert to måneder i USA med Judas Priest og Alice Cooper, samt en turné i Tyskland med Sepultura.
Colaspedusa
Colaspedusa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Motörhead
Forskjellige utgivelser (1987–2003)
I 1992 begynte Motörhead å spille inn sitt neste album. Etter å ha blitt nominert til en Grammy, skrevet kontrakt med giganten Sony og et suksessrikt samarbeid med Ozzy Osbourne, ønsket Lemmy Kilmister å gi ut deres hittil største og mest kommersielle album. Men det nye albumet March ör Die, bestående av utradisjonelle Motörhead-låter, ble ingen suksess. Albumet tiltrakk ikke spesielt mange nye fans slik bandet hadde håpet på, og tidligere fans var generelt misfornøyde. Under innspillingen av albumet fikk bandet ny trommeslager: Mikkey Dee fra King Diamond og Dokken. Til å begynne med ble Mikkey Dee mislikt av mange, ettersom han hadde spilt i et glam metal-band hvor imaget handlet om utseende og glamour. March ör Die-albumet inneholdt hele tre forskjellige trommeslagere. Det var Philthy Taylor, som ble sparket fordi han ikke klarte å lære seg trommerytmene, Tommy Aldridge, som spilte inn det meste av trommene på albumet, og Mikkey Dee, som spilte trommene på sangen «Hellraiser». «Hellraiser» var opprinnelig skrevet til Ozzy Osbournes album No More Tears, men en alternativ versjon ble benyttet av Motörhead på March ör Die. Sangen «I Ain't No Nice Guy» inneholder også gjestevokal av Ozzy Osbourne og gjestegitaristen Slash fra Guns N' Roses.
Colaspedusa
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Motörhead
Forskjellige utgivelser (1987–2003)
I 1993 spilte Motörhead inn nok et album. Det er det første albumet hvor trommeslager Mikkey Dee spilte på alle låtene og det Motörhead-albumet han selv er mest stolt av. Bastards ble gitt ut 29. november 1993 på plateselskapet ZYX Records. I 1994 turnerte Motörhead med Black Sabbath og Morbid Angel og holdt en konsert i Argentina, hvor de delte scenen med The Ramones foran 45 000 fans.
I 1995 ble albumet Sacrifice gitt ut på plateselskapet CMC International Records. Albumet fikk god respons og viste at Motörhead fortsatt klarte det de ble kjent for; å levere rett-fram, fengende og kraftige heavy metal-låter til å spilles på fullt volum. Like etter at albumet ble gitt ut, forlot Würzel Motörhead, og bandet var tilbake som en trio. Samme år fylte Lemmy 50 år (og Motörhead feiret 20 år). På bursdagen fløy Metallica inn for å feire Lemmys bursdag og holdt en konsert hvor de framførte noen av Motörheads mest kjente sanger.
Odontologforeningen
Odontologforeningen er en medlemsforening for tannlege- og tannpleierstudentene ved Det odontologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Foreningen ble opprettet i 1910.
Foreningen arrangerer ulike møter, sammenkomster og andre sosiale aktiviteter for medlemmene og disponerer et eget lokale i Geitmyrsveien 71, Odontosauruskiælderen, til slike formål.
Motörhead
Forskjellige utgivelser (1987–2003)
Så å si hele 1997 blir viet til reising. 12. januar 1997 var Phil Campbells sønn, Todd Campbell, gjestemusiker for Motörhead i Astoria i London, og 25. oktober 1997 gjestet Lemmys sønn, Paul Inder, bandet under «Ace of Spades» i Brixton Academy, London. 10. mars 1998 ga Motörhead ut sitt 15. studioalbum, Snake Bite Love.
Colaspedusa
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Odontologforeningen
Odontologforeningen eier dessuten Tannlegehytta i Nordmarka. De utgir også "Tidens Tann", som kommer ut 4 ganger i året. Tannlegestudentene har også et eget musikkorps, Odontoblæsten, og en egen idrettsklubb, Odontologisk Idrettsklubb.
Motörhead
Forskjellige utgivelser (1987–2003)
6. juni 1999 gjestet James Hetfield Motörhead i Milano under sangen «Overkill», og de neste 2-3 månedene dro bandet til Brackel i Tyskland for å spille inn We Are Motörhead, som ble gitt ut 16. mai 2000. 25. mai 2000 gjentok Motörhead James Hetfield-opptredenen i San Francisco. I august 2001 spilte Motörhead på Quartfestivalen i Kristiansand og Wacken Open Air i Tyskland. Konserten i Tyskland ble filmet, og fire av sangene ble utgitt på 25 & Alive: Boneshaker DVD-en. Nina C. Alice fra Skew Siskin var gjestevokalist på sangen «Born to Raise Hell». 9. april 2002 ble det neste studioalbumet gitt ut. Albumet fikk navnet Hammered, og i likhet med det forrige albumet, We Are Motörhead, fikk ikke albumet spesielt god kritikk. 2003 ble stort sett brukt til turnering, hvor Motörhead blant annet spilte med Iron Maiden og Dio på en turné i USA.
Odontologforeningen
Eksterne lenker
Odontologforeningen
Motörhead
Den siste tiden (2004–2015)
22. juni 2004 leverte Motörhead albumet Inferno. Albumet ble sett på som en stor opptur for bandet, etter at de hadde gitt ut flere skuffende album. Inferno viste at Lemmy, til tross for å være en storrøyker på 59 år, fortsatt klarte å levere det han er kjent for. Albumet var det siste albumet siden March ör Die fra 1992 som nådde opp til den britiske albumlisten, hvor Inferno nådde en 95.-plass. I 2005 feiret Motörhead 30 år og la i den anledning ut på en Europa-turné i forbindelse med jubileet. Denne sommeren spilte Motörhead både i Oslo, Hamar og Stavanger. Samme år mottok Lemmy flere ærespriser, inkludert «Living Legend» fra Classic Rock Magazines første årlige prisutdeling og «The Golden God Award» fra Metal Hammer Magazine. 19. november 2005 kom Lemmy på scenen i London mens supportbandet Girlschool spilte. De fremførte låta «Please Don't Touch» live for første og siste gang sammen på scenen.
Motörheads nittende studioalbum ble utgitt 29. august 2006. Kiss of Death mottok gode kritikker. Albumet nådde en 45.-plass på den britiske albumlisten og 9.-plass på den norske. Motörhead benyttet seg av den amerikanske plateprodusenten Cameron Webb på dette albumet som på det forrige. I juni 2007 ble Motörhead nødt til å kansellere flere konserter i Europa, henholdsvis 3., 5. og 6. juni etter at Lemmy pådro seg en luftveisinfeksjon. Motörheads neste utgivelse var det doble konsertalbumet Better Motörhead than Dead: Live at Hammersmith som ble gitt ut 16. juli 2007. I november lanserte Locoape en 6 tommer høy actionfigur i plast av Lemmy Kilmister.
Lemmy Kilmister døde 28. desember 2015 i sitt hjem i Los Angeles.
World Wrestling Entertainment
Motörhead er godt kjente innenfor fribrytingen for sin fremføring av introsangen til den populære WWE-fribryteren Triple H kalt «The Game» fra julen 2000. I tillegg til at sangen ble hørt på flere RAW-forestillinger og andre pay-per-viewer, har bandet fremført sangen live på to WrestleMania-forestillinger, WrestleMania X-Seven (1. april 2001) og WrestleMania 21 (3. april 2005). De stod også for intromusikken til Triple Hs tidligere wrestlinggruppe, Evolution, med sangen «Line in the Sand». «The Game» ble gitt ut på både den amerikanske versjonen av Hammered og WWF The Music Volume 5.
Siden da har Motörhead fremført en ny låt kalt «King of Kings» for å fremheve Triple Hs «King of Kings»-rolle, som debuterte på WrestleMania 22. «King of Kings» er også inkludert på WWE Wreckless Intent-samlingsalbumet.
Noen år før Motörhead begynte å lage musikk for Triple H, hadde bandet sendt inn en coverversjon av Metallicas «Enter Sandman» til Extreme Championship Wrestling for å brukes på en CD. Wrestleren Sandman som lenge hadde brukt Metallica sin originale versjon, byttet over til Motörhead sin versjon en periode etter at han hørte opptaket.
Triple H innrømmet på sin DVD-utgivelse The Game fra 2002 at han har vært en fan av Motörhead hele sitt liv, og at det var en stor ære at Motörhead fremførte introsangen hans på WrestleMania X-Seven. På ekstramaterialet til WrestleMania 21 DVD-en er det et segment som inneholder Triple H som tilbringer tid med Motörhead i garderobeområdet. I andre segmenter og videoer som viser Triple H utenfor wrestling-ringen (vanligvis segmenter i gymen) har han ofte på seg Motörhead-produkter, som oftest en trøye. Triple H har også en bart, som ofte blir referert til som en hyllest til Lemmy.
Lemmy og Phil Campbell var begge til stede under en utgave av RAW 8. mai 2006, med Luke Perry og Billy Gibbons.
Motörhead i Norge
Motörhead besøkte Norge og spilte flere ulike steder i landet siden de første gang besøkte Oslo i 1985.
Terengganu
Terengganu er et sultanat på Malayahalvøya, som inngår som en delstat i føderasjonen Malaysia.
VM i hagleskyting 1930
VM i hagleskyting 1930 (verdensmesterskapet i skyting) ble arrangert i Roma i Italia i 1930.
Víctor Claver
Víctor Claver (født 30. august 1988) er en spansk basketballspiller som spiller for klubben Idaho Stampede. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det spanske landslaget.
Anna (Go to Him)
«Anna (Go to Him)» er en sang skrevet og utgitt av Arthur Alexander 7. september 1962. Plateselskapet var Dot Records. En coverversjon ble innspilt og utgitt med The Beatles på deres debutalbum Please Please Me året etter.
Arthur Alexanders originalversjon
Teksten handler om Alexanders problemer i ekteskapet med sin kone Ann og de ble etter hvert skilt. Grunn-akkorden i «Anna (Go to Him)» er h-dur og blant musikerne er det Floyd Kramer som spiller piano, og ellers består arrangementet av både strykere og damekor. Til tross for at sangtittelen er «Anna (Go to Him)» synger Alexander heller «go with him». Det samme gjør John Lennon på The Beatles sin versjon.
I episoden «Oldies But Young 'Uns» fra den kjente amerikanske sitcom-serien Våre verste år (også kalt «Bundy»), har Al Bundy «Anna (Go to Him)» på hjernen, men kommer ikke på hva tittelen er.
The Beatles' versjon
The Beatles' versjon går i d-dur (i stedet for h-dur som originalen). John Lennon synger med George Harrison og Paul McCartney på kor. I stedet for piano, blir riffet ivaretatt av Harrison på sin sologitar. Ringo Starr kopierte det meste av trommespillet fra originalen, bortsett fra i mellomversene hvor han også benytter taktfast hi-hat slag. I versene gjør trommisene på begge versjoner en spesiell markering med hi-hat rett før skarptromme-slaget. Lennon var veldig forkjølet den 11. februar 1963 da The Beatles spilte inn sin versjon og etter tredje tagning, var den klar for remiksing. Den ble først utgitt 22. mars 1963 på gruppens debutalbum Please Please Me. I USA var den først planlagt utgitt 22. juli 1963 på albumet Introducing... The Beatles, men så ikke dagens lys før 10. januar 1964.
Personell på The Beatles' versjon
The Beatles spilte «Anna (Go to Him)» på sine konserter i peroden høsten 1962 – våren 1963, og de spilte også inn to versjoner for BBC Radio:
== «Anna (Go to Him)» fremført av The Beatles i BBC radio ==
Amarna
Amarna, også kalt el-Amarna eller feilaktig Tel el-Amarna (arabisk: العمارنة al-‘amārnah) ligger øst for Nilen i den moderne egyptiske provinsen Minya, rundt 58 km sør for byen al-Minya, rundt 312 km sør for den egyptiske hovedstaden Kairo, og 402 km nord for Luxor. Stedet Amarna består av flere moderne landsbyer hvor de fremste er el-Till i nord og el-Hagg Qandil i sør.
Området består av omfattende egyptisk arkeologisk funnsted som representerer levningene av oldtidens egyptiske hovedstaden til farao Akhnaton som ble opprettet på kort tid på slutten av det 18. egyptiske dynasti (ca 1353 f.Kr.) og forlatt ikke lenge etterpå. Navnet for byen som ble benyttet av oldtidens egyptere var Akhetaton, som betyr «Atons horisont».
Betegnelsen «Tel el-Amarna» for byen, som nevnt over, er unøyaktig: på intet sted utgjør oldtidsbyen en haug av erodert arkitektur som vil forsvare beskrivelsen av en ås eller høyde (arabisk «Tell» for ås).
Byen Akhetaton
Byens område var et jomfruelig sted, og det var i denne byen som ble beskrevet som Atons:
Byen ble bygget som den nye hovedstaden til farao Akhenaton, dedikert til hans nye religionsdyrkelse av Aton. Konstruksjonen begynte i eller rundt År 5 av hans styre (1346 f.Kr.) og ble antagelig fullført ved År 9 (1341 f.Kr.), skjønt den ble hovedstad to år tidligere. For å øke byggetiden av byen ble de fleste av bygningene konstruert av soltørket leiremurstein og hvitvasket. De mest betydningsfulle bygningene ble bekledd med lokal stein.
UEFA-cupen 2003/04
UEFA-cupen 2003/2004 ble vunnet av den spanske klubben Valencia CF med 2-0 i finalekampen over den franske klubben Marseille. Dette var UEFA-cupens 33. sesong. Turneringens toppscorertittel ble tildelt brasilianske Sonny Anderson fra Villarreal CF med sine syv mål totalt.
Burlington County
Burlington County er et fylke i den amerikanske delstaten New Jersey. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Mercer County i New Jersey i nord, Monmouth County i nordøst, Ocean County i øst, Atlantic County i sør og mot Camden County i vest. Det har også grense mot delstaten Pennsylvania i nordvest.
Amarna
Byen Akhetaton
Byen er den eneste by fra oldtidens Egypt hvor dens interne plan er bevart i store detaljer, i stor del på grunn av at byen ble forlatt og oppgitt etter at Akhnaton var død. Byen synes å ha forblitt aktiv i et tiår eller så etter hans død, og en helligdom for Horemheb indikerer at de var minst delvis bosatt på begynnelsen av hans styre, om ikke annet som en kilde eller grustak for byggematerialer til andre steder. Straks stedet var fraflyttet forble det uten beboelse inntil bosetning i romersk tid begynte langs utkanten av Nilen. Imidlertid, grunnet spesielle omstendigheter i byens opprettelse, er det diskutabelt hvor representativ den er for oldtidens egyptiske byer. Akhetaten ble bygget i all hast og dekket et område som tilsvarte rundt 13 km av østsiden av Nilen. Motsatt side av Nilen var forbeholdt jordbruk for byens befolkning. hele byen var omsirket av et totalt antall grensesteiner som ga detaljer for Akhenatons begrunnelser for etableringen av hans nye hovedstad.
Den engelske ligacupen
Mens FA-cupen omfatter alle engelske fotballklubber, er turneringen forbeholdt profesjonelle lag i de fire øverste divisjonene. Dette innebærer at bare de 92 lagene i The Football League og Premier League kan delta. Vinneren av turneringen blir kvalifisert for Serieligaen dersom de ikke allerede er kvalifisert for spill i Europa.
Amarna
Byen Akhetaton
Den grensestein eller stele som er eldst er Grensestele K som er datert til «År 5, IV Peret (eller måned 8), dag 13» av Akhenatons styre. De fleste av de opprinnelige 14 grensesteinene har blitt hardt erodert. De bevarer en redegjørelse av Akhenatons grunnleggelse av byen og nedtegner faraos ønske om ha flere templer for Aton reist her, for flere kongelige graver å bli opprettet på de østlige åsene for Akhenaton selv, hans førstehustru Nefertiti og hans eldste datter Meritaten foruten også hans uttrykkelige ordre at da han var død ville han bli fraktet tilbake til Akhetaten for gravleggelse. Grensestein K introduserer en beskrivelse av hendelsene som ble feiret ved Akhetaton:
Denne teksten fortsetter med å hevde at Akhenaton hadde gjort en stor offergave til guden Aton «og dette er temaet [for anledningen] som er vist i lunetter av stelene hvor han står med sin dronning og eldste datter foran et alter fylt med ofringer under Aton, mens det skinner på ham og forynger hans legeme med dets stråler.»
Den engelske ligacupen
Ligacupens navn
Siden 1982 har ligacupen fått navn etter sponsoren av turneringen. I 2016 fikk cupen det offisielle navnet English Football League Cup, forkortet til EFL Cup og cupen ble ikke gitt navn etter sponsor dette året. Fra og med 2017/18-turneringen har cupen igjen fått sponsorens navn.
Amarna
Byens historie
Valget av Akhetaton for den nye hovedstaden kan ha hatt sin årsak i at solen der gikk opp mellom to klipper, noe som lignet på hieroglyfen for «horisont». Lignende klippeformasjoner finnes dog ved utallige steder langs Nilen. Amarna virker derimot å ha hatt et utmerket geografisk plassering halvveis langs Nilens mellom to av Egypts viktigste byer, Mefis i nord og Teben i sør. Plassen var i tillegg ubebodd og besto av et lavt plan på et ørkenplatå ved Nilens østlige bredde. Ørkenplatået ble omgitt av klipper som utgjorde et stort område i halvsirkelformat, noe som var enkelt å bevokte.
Byen ble antagelig innviet et par år etter beslutningen og deretter til å fungere som Egypts hovedstad under Akhenatons og hans ettertredere eller samregent Smenkhkares styre. Da Tutankhamon besteg tronen ble det bestemt at hovedstaden skulle flyttes herfra. Man flyttet trolig også de døde fra sine graver. Senere ble det benyttet byggemateriale fra Akhetaton til tempelbyggingen i nabobyen Hermopolis (El-Ashmunein). Akhetaton var helt ubebodd i rundt 15 år og plassen lå siden øde fram til romersk-bysantinsk tid da noen mindre bosetninger og et koptisk kloster ble oppført. I området finnes det i dag noe mindre jordbrukslandsbyer; Et-Till og El-Hagg Qandil. Det meste av området med ruinene er dekket av ørkensand.
Byplanen
Akhetaton ble lagt ut parallelt med Nilens østlige bredde i lang form som var rundt 1 km bred og rundt 12 km lang. Byen ble bundet sammen i lengden med rette og for sin tid uvanlig brede gater på opptil 40 meters bredde. De aller fleste bygningene ble oppført i soltørket murstein som ble gjort på stedet.
I midten av byen lå den sentrale bykjernen som ble dominert av offisielle bygninger som det store tempelet til guden Aton (ytre 760 ganger 270 meter) og det kongelige palasset med tronsaler og statlige forvaltningbygninger. Disse ble omgitt av militærkaserner, magasin for forråd og verksteder for håndverkere.
Boligområdene, som av arkeologene ble kalt for de nordlige og sørlige forstedene, lå i nord og sør for den sentrale bykjernen. I motsetningen til de offisielle kvarterene synes det ikke som om boområdene har vært underordnet en sentral plassering. Middel- og underklassens hus lå spredt mellom overklassens inngjerde villaer.
I den nordlige delen av byen var det to kongelige palass, som antagelig var den virkelige boligområdene for den kongelige familiene. Rett nord for disse fantes det en av byens grensesteiner hvor bergveggen kryper ned mot Nilens bredder.
Sør for den sørlige forstaden lå det ennå et tempel ved elvebredden samt anleggingen Maru-Aton. Sistnevnte er blitt tolket av arkeologene som et kongelig sommerpalass med tregårder og anlagte sjøer, men kan også ha vært ennå et tempelbygg for Aton. Ytterligere lengre sør lå et antall grensesteiner der hvor berget nærmet seg Nilen.
Øst for byen lå gravarbeidernes by inngjerdet av en mur ute i ørkenen. Byens gravplasser fantes blant klippene i den østlige ørkenen og besto av tre adskilte områder: de nordlige gravene, den kongelige graven, og de sørlige gravene. På den motsatte siden av Nilen, på den vestlige siden av elvebredden, synes det ikke som om det har vært bygninger. Det fantes dog grensesteiner selv på denne siden av Nilen og området besto trolig av jordbruksmark som tilhørte byens tempel og palasser.
Byliv
Den tidligere populære forestillingen var at Akhetaten ble befolket av hengivne tilhengere til Akhenaton og hans nye religion. Selv om Aton var den eneste gud som offisielt ble dyrket i byen har arkeologene funnet bevis for at byens vanlige beboere holdt fast ved sine gamle guder.
I selve verket synes Akhetaten å ha blitt befolket av mennesker knyttet til administrasjonene, såvel høye embetsmenn som arbeidere, som fulgte med da hovedstaden ble flyttet dit. Det fantes også en betydelig industriell virksomhet av håndverkere som tilhørte templene og palassene, samt en stor styrke av politi og militære. I prinsippet var samtlige sysselsatte statsansatte, hvilket enkelt forklarer hvorfor byen så raskt kunne bli oppgitt da administrasjonen flyttet derfra under Tutankhamon.
Kongefamilien, et tyvetalls personer, levde helt adskilt fra resten av befolkningen i byens nordlige palass, mens flertallet av folket bodde i den sørlige delen av byen. Det eksisterte ingen tydelig oppdeling i rike og fattige boligområder. Derimot skilte overklassens villaer seg ut i størrelse og standard fra mellom- og underklassens hus. Husstanden fikk vann fra brønner. Beregninger av Akhetatens totale folkemengde varierer til opp mot 40 000 beboere, noe som betyr at Akhetaten var en av de største byene i sin tid.
Arkeologiske oppdagelser
Den europeiske oppdagelsen av stedet ble gjort først under Napoleons egyptiske ekspedisjon 1798–1799. Det ble fulgt opp av kortvarige undersøkelser av briten John Gardiner Wilkinson på 1820-tallet og tyskeren Karl Richard Lepsius på 1840-tallet. De første virkelige arkeologiske utgravningene ble startet i 1892 av briten William Flinders Petrie etter funnet av Amarnabrevene i 1887. Tyske arkeologer fra Deutsche Orient-Gesellschaft under ledelse av Ludwig Borchardt gjorde undersøkelser i tiden 1907–1914, samt etter den første verdenskrig, fulgt av en ny britisk ekspedisjon fra Egypt Exploration Society i tiden 1921–1936 med blant annet Henri Frankfort, John Pendlebury og Leonard Woolley. Siden 1977 har britiske Egypt Exploration Society gjennomført et antall utgravninger og studert plassen under ledelse av Barry Kemp fra University of Cambridge.
Av de arkeologiske funnene fra Amarna er kunstobjekter i form av statuer, figurer, keramikk, veggmalerier og steinrelieffer blant de fremste. De representerer en særskilt retning innen egyptisk kunst som kalles for Amarnakunst. Det mest kjente funnet er unektelig bysten av dronning Nefertiti som ble gjenfunnet av tyske arkeologer og tilhører i dag Egyptiske museet i Berlin.
Et annet viktig funn var Amarnabrevene som først ble funnet i 1887 av en bondekvinne som gravde på stedet. Petries' utgravninger noen år senere gjenfant restene av brevene i Akhetatons riksarkiv. Amarnabrevene inneholder korrespondanse mellom Akhenaton og hans far Amenhotep III med utenlandske konger og småkonger. Derimot fant arkeologene stort sett ingen dokument i Amarna fra den egyptiske administrasjonen av byen eller hjemlandet, foruten et stort antall segl til krukker.
Amarna og Akhetaton er unikt ettersom det gir et bilde av arkitekturen og livet til oldtidens egyptiske storby ved et bestemt tidspunkt, selv om de spesielle omstendighetene rundt byens tilblivelse antyder at Akhetaton ikke er representativ for de fleste andre egyptiske byer. Boligområdene og de offisielle bygningene, som ble oppført i soltørket murstein, har på de fleste andre steder blitt ødelagt gjennom årtusenene, blant annet som et resultat av ny bebyggelse, jordbruk, og Nilens årlige oversvømmelser. Amarnas isolerte beliggenhet i ørkenen og dens korte levetid har medført at byen har blitt bevart relativt godt.
Cupra
Cupra er et spansk bilmerke eiet av SEAT, og en del av Volkswagen Group. Hovedkontoret er i Barcelona.
Cupra springer ut fra motorsport og navnet er en sammenfatning av Cup Racing. Cupra-merkevaren oppstod først som oppgraderte og mer sportslige utgaver av allerede eksisterende SEAT-modeller.
Crush
Crush var et amerikansk heavy metal-band.
Bandet ble startet av Crimson Glory medlemmene Jon Drenning og Jeff Lords, de fikk med seg trommeslager Ravi Jakhotia og vokalist David Van Landing. Bendet ga kun ut et selvtitulert debutalbum i 1995, hvor så bandet ble oppløst/skiftet navn til Erotic Liquid Culture.
Wayne Hammond
Wayne Gary Hammond (født 5. september 1948 i Brisbane), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München og 1976 i Montréal. Hammond vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det australsk laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak New Zealand. Australia vant semifinalen med 2-1 mot Pakistan men tapte finalen mot New Zealand med 0-1. Hammond spilte åtte kamper i mål i OL-turneringen.
Landet med de kalde kyster
Landet med de kalde kyster er en bok av Helge Ingstad, utgitt i 1948. Boken skildrer Svalbard, og tittelen er en direkte oversettelse av det gammelnorske ordet Svalbard.
Handling
Buster Keaton bestemmer seg for å begå selvmord, etter å ha mistet både jobben sin og kjæresten sin. Men etter flere mislykkede forsøk på å avslutte livet, bestemmer han seg for å være med på en ekspedisjon som har fått i oppdrag å fange et beltedyr. Han blir stadig mer selvsikker gjennom en rekke eventyr (deriblant fiske og revejakt) etter hvert som historien fortsetter.
Men selvtilliten blir til slutt den unge mannens egen undergang, når han bommer på basseng når han forsøker å dykke fra et høyt stupebrett. Han treffer i stedet bakken på den andre siden av bassenget, og med en slik kraft at han forsvinner ned i et hull.
Lepinaria
Lepinaria er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Kroppsformen ligner på slekten Pachnephorus.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Vest-Malaysia.
Spanska ögon
Spanska ögon er et samlealbum med Stein Ingebrigtsen, utgitt i 2008.
The Rosebuds
The Rosebuds er et indierock/dans/folkeband fra Raleigh, Nord-Carolina, USA (må ikke forveksles med gruppen Rosebuds som spilte inn for George Goldners Gee Records på 1950-tallet). De nåværende medlemmene er Ivan Howard (vokalist, gitar, trommer, bass, keyboard, programmering) og Kelly Crisp (vokalist/keyboard/trommer/gitar/trekkspill). Bandet har hatt flere forskjellige trommeslagere. Billy Alphin siplte trommer på The Rosebuds Make Out, Wes Phillips spilte trommer på EP-en «Unwind», Lee Waters spilte på Birds Make Good Neighbors, og Matt McCaughan spilte på både Night of the Furies og Life Like. Rob Lackey spilte trommer på liveutgivelsen The Rosebuds Live at the Cats Cradle, som ble solgt på cytunes.org. Alle inntektene ble gitt til kampen mot kreft.
Howard og Crisp møttes først i videregående i Wilmington, North Carolina, hvor de grunnla The Rosebuds sammen med trommeslageren Jonathon Bass. De flyttet senere til Raleigh, og erstattet Bass med Billy Alphin fra bandet Schooner. Merge Records fikk øyet opp for bandet da de hørte demoen deres tidlig i 2003, og gav ut The Rosebuds Make Out som deres albumdebut tidlig i oktober samme år.
Etter utgivelsen av albumet forlot Alphin bandet, og ble erstattet av Jonathan Bass, som spilte trommer på turné med bandet i 2003. The Rosebuds Unwind, en EP med seks sanger, ble gitt ut i april 2005, fulgt av Birds Make Good Neighbors i september. The Rosebuds fikk så med seg Logan Matheny og Matt McCaughan på trommer under konserter og turnéer. Under premiereepisooden av Dirt ble sangen «4-Track Love Song» fra albumet Birds Make Good Neighbors spilt i bakgrunnen. Deres tredje album, Night ofthe Furies, ble gitt ut i april 2007. Deres fjerde studioalbum, Life Like, ble gitt ut i oktober 2008.
I 2007 spilte The Rosebuds inn en coverversjon av Pixies sin «Break My Body» for American Laundromat Records sitt samlealbum «Dig for Fire – a tribute to PIXIES». Andre band som spilte inn sanger for albumet inkluderer OK Go, They Might Be Giants og British Sea Power.
I 2008 spilte bandet igjen inn en coverlåt for American Laundromat Records, denne gangen en versjon av The Cures «The Walk» for albumet «Just Like Heaven – a tribute to The Cure». Andre band som spilte inn sanger for albumet inkluderer The Wedding Present, Dean & Britta, The Brunettes og The Submarines.
Borgen stasjon
Stasjonen lå opprinnelig mellom Volvat og Heggeli stasjon. Heggeli stasjon ble nedlagt 18. mai 1995 og Volvat stasjon ble nedlagt 7. april 1997, så i dag ligger Borgen stasjon mellom Smestad og Majorstuen stasjon.
Borgen stasjon ble flyttet lengre vestover da Røabanen ble oppgradert til såkalt metrostandard i 1995. Opprinnelig lå den i forlengelsen av det nye krematoriet på Vestre gravlund, omtrent der hvor den lysregulerte fotgjengerovergangen er i dag.
Liste over isbreer i Norge
Dette er ei liste over Norges største isbreer basert på NVEs kartlegging av alle norske breer ved hjelp av satellittbilder fra perioden 1999–2006.
På bakgrunn av tellingen ble det definert 2534 isbreer, hvorav 1252 lå i Sør-Norge og 1282 i Nord-Norge. Det samlede arealet som var dekket av breer og flerårige snøfelt var 2692 km², noe som tilsvarer 0,7 % av Norges samlede landareal. 57 % av isbrearealet befant seg seg i Sør-Norge. De to foregående breatlasene inkluderte kun 1627 brer, den store forskjellen skyldes i hovedsak en metodeendring og at det nye breatlaset har tatt med flere små enheter. Den nye kartleggingen anslår så langt at Norges brearealet har minket med ca. 12 prosent i perioden fra 1960-tallet til den nye kartleggingen fra tiden 1999 til 2006.
SAI KZ II
SAI KZ II var en serie en-motors propellfly, som ble bygget i perioden 1937–1946. KZ II var det første fly bygget av Skandinavisk Aero Industri-merket. Kramme & Zeuthens første fly, KZ I, ble bygget i 1937, før selskapet ble formelt etablert. KZ II hadde kapasitet for to personer (pilot og passasjer/elev), Kupé-modellen hadde en lukket førerkabin med seter side om side, mens de senere modellene, Sport og Skolefly hadde åpen førerkabin med seter i tandem.
KZ II Kupé
Da Skandinavisk Aero Industri ble etablert i august 1937 var arbeidet i gang med KZ II Kupé, som var et konvensjonelt, lavvinget fly med et skjelett av stålrør kledd med finér og duk, mens vingene var av tre og kledd med trefinér. Vingerne kunne forøvrig foldes tilbake langs kroppen under transport og lagring. Motoren var en de Havilland Gipsy Minor eller Cirrus Minor I (66 kW).
KZ II Sport
Allerede året etter Kupéens flyvning kom Sport-modellen, som hadde åpen førerkabin, seter i tandemkonfigurasjon og var i stand til å utføre akrobatmanøvrer. Motoren ble utskiftet med den noe sterkere Hirth 504A med 105 hestekrefter.
Første flyvning ble foretatt den 10. oktober 1938, og i alt 16 maskiner ble bygget. Mange fly ble dog konfiskert under andre verdenskrig og enkelte ble eksportert til utlandet, men i dag finnes kun et enkelt eksemplar, som er utstilt på Danmarks Flymuseum i Stauning.
KZ II Skolefly
Den siste varianten ble produsert som løsning på opplæringsbehovet hos Hærens og Marinens felles flyskole, hvor man etter andre verdenskrig hadde bruk for skolefly til å gjenoppbygge de væpnede styrker. SAI kunne raskt levere utstyret og bygget en oppgradert utgave av Sport-modellen, kalt KZ II Træner. Den hadde en sterkere motor, en Gipsy Major X på 145 hestekrefter og et sterkere skrog, men dermed også en høyere egenvekt.
Malcolm Poole
Malcolm Poole (født 6. november 1949, australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal. Poole vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det australsk laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak New Zealand. Australia vant semifinalen med 2-1 mot Pakistan men tapte finalen mot New Zealand med 0-1. Poole spilte åtte kamper i OL-turneringen.
Ruth Reeses plass (Oslo)
Ruth Reeses plass er en plass i bydel Grünerløkka i Oslo. Plassen ligger foran hovedporten på det nå nedlagte Schous bryggeri, der Trondheimsveien starter og Thorvald Meyers gate slutter.
Plassen er oppkalt etter sangeren, smykkedesigneren og antirasisten Ruth Reese (1921–1990), en av de første etablerte afro-amerikanske artistene i Norge.
Kondemnering
Kondemnering innebærer at kostnadene med å reparere eller redde en eiendel overskrider den forventede verdien til eiendelen etter reparasjoner, slik at det er mer kostnadseffektivt å erstatte den gamle eiendelen med en ny ekvivalent fremfor å reparere. Begrepet brukes blant annet innen forsikring.
Den estimerte verdien det sammenlignes mot kan være en tilsvarende fungerende eiendels markedsverdi (mer vanlig med biler og hus) eller en avtalt verdi i forsikringspapirene (mer vanlig i sjøforsikring). Det beregnes gjerne et estimat på kostnad til tid og materialer som vil gå med til berging og reparasjoner. Dersom den sikrede er uenig i beregningene kan disse kanskje påklages. Kondemnerte eiendeler rives, vrakes eller resirkuleres vanligvis.
Michele della Torre
Han ble kreert til kardinal den 12. desember 1583 av pave Gregor XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
SMB Norge
SMB Norge (tidligere Bedriftsforbundet) er en interesseorganisasjon for små og mellomstore bedrifter etablert i 1992. Forbundet arbeider for å påvirke næringspolitikken til beste for småbedriftene.
Bakgrunn
Det var et sterkt engasjement mot delingsmodellen som var grunnlaget for dannelsen av det som i dag er SMB Norge. Mange bedriftsledere følte at de manglet politikere og organisasjoner som stod på deres side. Bedriftslederne uttalte at NHO først og fremst ivaretok de store bedriftenes interesser og etterlyste en organisasjon som tok mindre bedrifter på alvor.
Organisasjon
Under forbundets kongress i Drammen i juni 2019 ble det vedtatt å bytte navn til SMB Norge. Organisasjonen har per juni 2021 cirka 5500 medlemsbedrifter over hele landet. SMB Norge er organisert i seks regioner som alle har eget regionstyre.
Organisasjonens hovedkontor ligger i Oslo. Administrerende direktør er tidligere stortingspolitiker Jørund Rytman.
Fernando San Emeterio
Fernando San Emeterio (født 1. januar 1984) er en spansk basketballspiller som spiller for klubben Caja Laboral. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det spanske landslaget.
Kirsten Gillibrand
Kirsten Elizabeth Rutnik Gillibrand (født 9. desember 1966 i Albany i New York i USA) er en demokratisk politiker som da hun ble valgt inn var den yngste senator i USAs senat.
Den 7. november 2006 ble hun valgt som kongressrepresentant for New Yorks 20. distrikt i USAs kongress. Hun er den første demokrat som representerer dette distriktet etter Edward W. Pattison i 1978.
Den 23. januar 2009 ble Gillibrand utnevnt av New Yorks guvernør David Paterson for å overta i senatet etter statens tidligere juniorsenator Hillary Rodham Clinton, som hadde måttet fratre fordi hun ble utenriksminister i Barack Obamas regjering. Gillibrand var 42 år ved utnevnelsen, og var dermed USAs yngste senator.
Den 15. januar 2019 kunngjorde hun at hun ville stille som kandidat ved presidentvalget i USA 2020. Hun trakk seg 28. august samme år.
Hege Rimestad
Hege Rimestad (født 27. november 1954) er en norsk fiolinist og komponist, kjent som pioner på elektrisk fele, og som medlem i flere kjente grupper som Veslefrikk og Amtmandens døtre (1974; videreført i «Halvsøstra»), Geirr Lystrups backingband «Godtfolk» og Mari Boine band.
Musiker og komponist
Hennes egen plateutgivelse Hvite pil inneholdt tradisjonell musikk, også fra Shetland, Den ble gitt ut på plateselskapet Grappa i 1997, og med seg på platen hadde hun gitaristen Roger Ludvigsen og bassisten Gjermund Silset. I 2003 ga hun ut platen Fly som en stein sammen med Geirr Lystrup; albumet inneholdt sanger som omhandler kjente steiner, og ble gitt ut på plateselskapet Euridice. Denne platen fikk Spellemannprisen i 2003 i kategorien «barneplate». I 2011 ga hun ut en solo-CD med tittelen The Seed Keeper; inspirasjon til denne utgivelsen hadde hun fått på sine mange turer til India. CD-en ble utgitt sammen med et hefte som inneholdt fotografier tatt av Anna Widén som hyller indiske småbønder og de som ivaretar såkornet.
Hun var en av initiativtagerne til AKKS, en organisasjon som har etablert og driver musikksentre for kvinner i alle de største byene.
Rimestad har komponert musikk til flere teaterforestillinger, for både voksne og barn. Rimestad har også komponert musikk for kortfilm, blant annet til den internasjonalt prisbelønte animasjonsfilmen Sinna mann som var regissert av Anita Killi.
Skuespiller
Rimestad spilte rødnissejenta i NRK s adventskalenderserie Jul i blåfjell, som hadde premiere på fjernsyn i 1999..
Scotoplanetes
Scotoplanetes er en slekt av blinde billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (6-7 millimeter), spinkle, matt gulbrune løpebiller uten øyne, men med lange bein og antenner. Hodet er rundet, lengre enn bredt, kjevene (mandiblene) er slanke og sigdformede, nesten like lange som resten av hodet. Fasettøyne mangler, antennene er tynne og nesten like lange som kroppen. Pronotum er smalt, avrundet firkantet, nesten dobbelt så langt som bredt. Dekkvingene er rundede og hvelvede, mye bredere enn forkroppen. Beina er lange og tynne.
Utbredelse
Artene lever i huler i Bosnia-Hercegovina og Montenegro.
VM i hagleskyting 1933
VM i hagleskyting 1933 (verdensmesterskapet i skyting) ble arrangert i Wien i Østerrike i 1933.
Christoph Kuffner
Christoph Johan Anton Kuffner (Kueffner) (født 28. juni 1780 i Wien, død 7. november 1846 samme sted) var en østerriksk dikter.
Christoph Kuffner ble født inn i en embetsmannsfamilie. I foreldrehjemmet vanket Mozart og Haydn, den sistnevnte ville til og med adoptere ham. Kuffner studerte i Wien og gikk i 1803 inn i statsadministrasjonen.
Kuffner var produktiv som forfatter og oversetter. Han oversatte blant annet Plautus' lystspill. Han satte også tekst til Haydns oratorium «Die vier letzten Dinge» og Ignaz Aßmayers «Sauls Tod». Kuffner fikk i 1808 oppdrag å lage teksten til Beethovens «Korfantasi». Teksten fremgår ikke i oversiktene over Kuffners verker, men i 1852 opplyste Beethovens elev Carl Czerny at Kuffner var forfatteren. Nyere forskning har bekreftet dette, ved gjenfinningen av en anonym anmeldelse i Annalen der Literatur und Kunst in dem Oesterriechischen kaiserthume, Intelligenzblatt februar-heftet 1809, der det også fremgår at Kuffner var forfatteren. Kuffners tekst understreker musikkens og ordets evne til å bringe kjærlighet og fred.
Skandinavisk påvirkning på engelsk språk
Skandinavisk påvirkning på engelsk har funnet sted i flere adskilte perioder. I vikingtiden førte hovedsakelig norsk og dansk kolonisering på De britiske øyer med seg omfattende påvirkning på engelsk — særlig i Nord-England og Skottland, men i noen grad også i Irland. I nyere tid har særlig skandinavisk utvandring til Nord-Amerika, spredningen av vintersport utenfor Skandinavia og turisme fra Storbritannia og Nord-Amerika til Skandinavia ført til en del påvirkning fra skandinaviske språk på engelsk.
Middelalderen
Ord av skandinavisk opprinnelse som går tilbake til vikingtiden inkluderer sentrale ord som they (norrønt þeir), egg, bag (norr. baggi)
Usortert/uverifisert
atto-, femto-, floe, iceberg, lemming, nudge, rig, rorqual, silt, walrus, york, dollar
Analamanga
Analamanga er en av Madagaskars 22 regioner. Den ligger i provinsen Antananarivo. Hovedstaden i regionen er Antananarivo som også er nasjonal hovedstad. Regionen hadde 3 439 589 innbyggere i 2014.
John Tate
John Tate er navnet til flere personer:
Says lov
Says lov er en lov utarbeidet av den franske økonomen Jean-Baptiste Say som fastslår at ens mulighet til å konsumere avhenger av ens evne til å produsere, at først kommer produksjon og deretter konsum. Dermed er ikke en generell overproduksjon mulig på grunn av at folket selger noe fordi de ønsker å kjøpe noe annet. Ifølge denne loven bør man få økonomisk vekst ved å unngå å hindre produksjon, ikke ved å stimulere etterspørselen.
De to kjente økonomene David Ricardo og Thomas Malthus hadde en sterk «feide» omkring Says lov på begynnelsen av 1800-tallet. Malthus satte spørsmålstegn ved om loven gjaldt, mens Ricardo derimot forsvarte den med stor kraft. Det var Ricardos syn som vant fram blant økonomene på 1800-tallet og Malthus godtok tilslutt loven.
Den britiske økonomen John M. Keynes tok på 1900-tallet sterk avstand fra Says lov i forbindelse med sine analyser av mellomkrigstidens krise. Han hevdet at det var en ulykke at det var Ricardo som hadde gått seirende ut av striden med Malthus i dette spørsmålet, fordi dette senere hadde ført til at mange nødvendige tiltak for å rette opp den økonomiske utviklingen ikke hadde blitt satt i verk.
Piatã
Piatã er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Graeme Reid
Graeme Reid (født 15. juni 1948), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München og 1976 i Montréal. Reid vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det australsk laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak New Zealand. Australia vant semifinalen med 2-1 mot Pakistan men tapte finalen mot New Zealand med 0-1. Reid spilte én kamp i OL-turneringen.
Living Word Bible Center
Living Word Bible Center er en filippinsk menighet i Oslo.
Menigheten ble startet av Santiago Del Valle, en tidligere bibelskoleelev fra Levende Ord. Den var tidligere med i deres nettverk. Menigheten møtes på Mortensrud, og ledes pr. 2007 av pastor Victor Del Valle. Menigheten har også gudstjenester i Drøbak og Slitu.
Glandulariini
Glandulariini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur. Det er funnet 26 arter i Norge.
Utseende
Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.
Konsernbidrag
Konsernbidrag er en overføring av skattepliktig inntekt fra et konsernselskap til et annet. Et konsernbidrag vil vanligvis bestå av penger, men kan i prinsippet også bestå av andre formuesgoder som eksempelvis naturalia. Reglene om konsernbidrag finnes i skattelovens kapittel 10 §§ 10-2 – 10-4.
Konsernbidragets funksjon og virkning
Hovedregelen i norsk skatterett er at konsernselskaper er egne og selvstendige skattesubjekter. Norge praktiserer ikke konsernligning, noe som innebærer at hvert enkelt konsernselskap lignes særskilt. Dette innebærer også at et konsernselskap ikke kan ta nytte av et annet konsernselskaps skatteposisjon.