cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cuthbert av Lindisfarne
Biografi
Ved synoden i Whitby 663/664 ble det vedtatt å følge romerske tradisjon i kirken, blant annet for utregning av datoen for påsken. St. Colman av Lindisfarne trakk seg som biskop i protest mot dette, og sammen med alle de irske munkene og tretti av de engelske dro han tilbake til Irland. Eata ble da utnevnt til biskop og abbed av Lindisfarne, og i 664 utnevnte han Cuthbert til prior i klosteret der. Cuthbert støttet nå innføringen av den romerske tradisjon, og bidro sterkt til å fremme denne saken i Northumbria og Durham.
Subjunksjon (grammatikk)
Når, idet og da lar leddsetningen bestemme tidspunktet for helsetningen:
Cuthbert av Lindisfarne
Biografi
Egentlig ønsket han helst å være eneboer, og han bodde en tid alene på en liten øy, nå kalt St Cuthbert's Isle, rett ved Lindisfarne. I 676 trakk han seg fra priorembetet, og flyttet til øya Inner Farne, hvor St. Aidan tidligere hadde levd.
Subjunksjon (grammatikk)
Subjunksjonene å og at er litt spesielle; de indikerer at leddsetningen "tilhører" helsetningens verbal:
Noen ganger kan det være flere subjunksjoner i samme periode:
Cuthbert av Lindisfarne
Biografi
Mindre enn to år senere kjente han at livet ebbet ut, og la ned sitt embete. Han feiret jul på Lindisfarne i 686, og trakk seg tilbake til Inner Farne. Der levde han tre måneder til, syk og for det meste alene. Munkene fra Lindisfarne kom for å pleie ham, men fikk ikke lov til å bosette seg sammen med ham. Han ville selv gravlegges på øya, men gikk med på munkenes ønske om at han skulle legges i klosterkirken. Etter å ha mottatt sakramentene sovnet han stille inn 20. mars 687.
Helgen
Cuthbert ble allerede mens han levde regnet som en helgen, og det ble fortalt at han utførte flere miraker. Elleve år etter begravelsen på Lindisfarne ble hans legeme tatt opp, og det skal ha vært like friskt som da han døde. Dette bidro til å styrke hans helgenkult.
Etter at Lindisfarne ble ødelagt av vikinger i 793 ble hans relikvier flyttet, og flere munker reiste rundt i Nord-England for å finne et trygt sted for dem. De ble gjemt flere steder før de kom til sitt endelige hvilested, Durham. De kom dit i 955, og i 999 ble en saksisk kirke bygget over graven, og relikviene ble flyttet opp i et helgenskrin i kirken. Det ble hevdet at det skjedde mange mirakler der, og han ble derfor raskt Nord-Englands mest populære helgen.
Durham ble et bispesete i 1083, og ti år senere startet byggingen av Durhamkatedralen. I 1104 ble Cuthberts relikvier overført dit. Helgenskrinet ble ødelagt under reformasjonen, og hans jordiske levninger ble gravlagt. I 1828 ble de funnet igjen, sammen med flere andre relikvier som hans messeklær, et bærbart alter og et pektoralkors. Ektheten av relikviene er allment akseptert, men det finnes en tradisjon som sier at han er gravlagt et annet sted i katedralen, som bare er kjent av tre medlemmer av Benediktinerordenen.
Hans minnedag feires 20. mars, og en translasjonsfest 4. september.
I kunsten vises han gjerne som abbed eller biskop, ofte bærende på St. Oswalds hode, som ble gravlagt sammen med ham. Han blir også vist med otre eller ærfugler ved sine føtter; disse hadde han stor omsorg for på Inner Farne, som nå er et fuglereservat.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Slapp av
Slapp av... er et musikkalbum med Kørvan, utgitt i 1983. Dette er gruppas debutalbum.
Mohammed Sayyid Tantawi
Mohammed Sayyid Tantawi (arabisk: ) (født 28. oktober 1928, død 10. mars 2010) var en egyptisk storimam av al-Azhar-moskeen og storsjeik av al-Azhar-universitetet. Han ble beskrevet som «muligens den fremste sunniarabiske lederen», og «anerkjent som den høyeste spirituelle lederen for nesten en milliard sunnimuslimer». Ifølge danske BT ble han regnet som muslimenes svar på paven.
Terje Aasland
Terje Aasland (født 15. februar 1965 i Skien) er en norsk politiker (Ap) som er olje- og energiminister i Jonas Gahr Støres regjering siden 7. mars 2022. Han ble innvalgt på Stortinget fra Telemark i 2005.
Alternativa Sociale
Alternativa Sociale con Alessandra Mussolini var en italiensk valgallianse. Det ble grunnlagt av parlamentarikeren Alessandra Mussolini, etter at hun brøt med det reformerte fascistpartiet Alleanza Nazionale, fordi partiets leder Gianfranco Fini tok avstand fra hennes bestefar Benito Mussolini.
Terje Aasland
Aasland har bakgrunn som energimontør og tillitsvalgt i fagbevegelsen. Fra 1982 til 1994 var han lærling og senere energimontør ved Skiensfjordens Kommunale Kraftselskap. Han er distriktssekretær i LO i Telemark, og var dessuten medlem av kommunestyret i Skien fra 1991 til 2003. Han var medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre 1998–2000.
Alternativa Sociale
Ved europavalget i 2004 vant Alternativa Sociale con Alessandra Mussolini ett sete i Europaparlamentet.
Terje Aasland
Statsråd
Etter Hadia Tajiks oppsigelse etter kontroverser angående bruken av pendlerbolig og frynsegoder, ble Marte Mjøs Persen utnevnt til hennes etterfølger 7. mars 2022. Aasland ble samtidig utnevnt til Persens etterfølger.
Stortingskomiteer
Aasland var medlem av gruppestyret i Arbeiderpartiets stortingsgruppe 2009–2013 og 2017–2022, der han i fra 2021 var nestleder (parlamentarisk nestleder).
Anne Marit Bjørnflaten
Anne Marit Bjørnflaten (født 18. juni 1969 i Harstad) er en norsk politiker (Ap). Hun er statssekretær i Jonas Gahr Støres regjering.
Bjørnflaten ga i 2004 ut boken Et nytt nei sammen med partifellene Tore O. Sandvik, Jo Stein Moen og Wegard Harsvik. Boken omhandler EUs utvikling siden folkeavstemningen i 1994.
Porsanger Boligbyggelag
Porsanger Boligbyggelag var et boligbyggelag som opererer i Porsanger i Finnmark og ble etablert 16. oktober 1978. I 2010 fusjonerte laget med Alta Boligbyggelag.
Boligbyggelaget hadde 99 medlemmer og forvalteet 46 boliger i 2 borettslag.
Porsanger Boligbyggelag var en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Fåfengtjern
Fåfengtjern (eller Fåfengtjennet) er et vann ved Kjølen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Sigbjørn
Sigbjørn er et mannsnavn dannet av de norrøne ordene sigr, «seier», og bjǫrn, «bjørn».
Utbredelse
Sigbiôrn er kjent brukt i 19 runeinnskrifter fra vikingtiden, og kortformen Sibbi er kjent i 26 innskrifter, så disse navnene var antakelig mye brukt i Norden på den tiden. Sigbjǫrn er ellers kjent brukt i Norge fra 1320.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kosta
Kosta er et tettsted i Lessebo kommune i Kronobergs län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 884 innbyggere.
Sveriges eldste glassverk som fremdeles er i drift ligger i Kosta og har vært i drift siden 1742. Anders Koskull og Georg Bogislaus Staël von Holstein grunnla Kosta glassverk og både det og tettstedet ble oppkalt etter deler av navnene; Koskull og Staël.
Econa
Econa (tidligere Siviløkonomene) er en interesse- og arbeidstakerorganisasjon for siviløkonomer og masterutdannede innen økonomisk-administrative fag med 28,000 medlemmer (2023).
Foreningen jobber for å tydeliggjøre økonomifagenes betydning i samfunnet og for å
Econa er medlem i Akademikerne.
Foreningen har 14 lokalavdelinger og 16 studentgrupper (13 studentgrupper i Norge, 3 i utlandet, København, Lancaster og London)
Econa samarbeider med tilsvarende organisasjoner i andre nordiske land gjennom svenske Civilekonomerna, danske Djøf, Finlands ekonomer og FVH (Félag viðskiptafræðinga og hagfræðinga) på Island.
Historie
Econa ble stiftet stiftet 28. februar 1939 i Oslo som en forening for handelskandidater fra Norges Handelshøyskole. I 1977 ble foreningen en interesseorganisasjon, da den ble med i Akademikernes Fellesorganisasjon. I 1997 var Siviløkonomene med på bruddet med Akademikernes Fellesorganisasjon, og var med på å stifte Akademikerne.
Fra og med 2003 har medlemskap vært åpent for flere enn personer med siviløkonomutdanning og alle personer med utdanning på nivå med mastergrad i økonomiske eller administrative fagområder kunne nå bli medlem. I tillegg kan enkelte med fireårig utdanning i økonomiske/administrative fag få medlemskap. Fra 2010 skiftet organisasjonen navn fra Siviløkonomene til Econa.
Sør-Varanger Boligbyggelag
Sør-Varanger Boligbyggelag er et boligbyggelag som opererer i Kirkenes i Finnmark og ble etablert 26. september 1979.
Sør-Varanger Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
The Goonies
The Goonies er en amerikansk eventyrkomedie og familiefilm fra 1985 regissert av Richard Donner. Filmen handler om en ung vennegjeng som finner et gammelt skattekart laget av en legendarisk sjørøver. Jakten på den sagnomsuste skatten bringer dem avgårde på en eventyrlig reise som ble langt mer dramatisk enn hva de kunne forestille seg. Filmen er basert på en historie skrevet av Steven Spielberg.
Handling
Goonies er kallenavn på en gjeng gutter og jenter i 11–12-års alderen som henger sammen og finner på sprø ting. Alt er langt ifra lykken hos gjengen, for foreldrene til Mikey og Brand trues med å bli fratatt huset sitt dersom de ikke kan betale forfalt gjeld. En dag snubler gjengen over et gammelt skattekart oppå loftet hos Mikey og Brand. Kartet viser veien til den legendariske One Eyed Willys bortgjemte skatt. Mikey klarer å overtale de andre til å hive seg med i skattejakten som fører dem til en gammel, nedlagt restaurant hvor en forbryterfamilie ved navn Fratelli har sitt skjulested. Dette er ettersøkte mordere og det oppstår store komplikasjoner når de også kommer på sporet av skatten.
Økonomi og popularitet
The Goonies ble en stor suksess i USA hvor den innbragte 61,5 millioner dollar; Den ble den niende mest innbringende filmen i USA i 1985.
Filmkritikerne
Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 71 % på Rotten Tomatoes. Filmkritikeren Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Dagbladet gav den terningkast tre, mens VG gav den to.
Priser
Anne Ramsey ble tildelt en Saturn Award for beste kvinnelige birolle, mens Sean Astin ble tildelt en Young Artist Award.
I 2017 besluttet National Film Preservation Board at filmen var betydningsfull nok til å lagres i USAs nasjonale filmregister.
I rollene
(utvalg)
Nova Tebas
Nova Tebas er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Alleanza Nazionale
Alleanza Nazionale (nasjonalalliansen) var et høyreorientert politisk parti i Italia. Det ble hovedsakelig grunnlagt av medlemmene av det tidligere Movimento Sociale Italiano i 1994 etter partiets allmøte i Fiuggi. Alleanza Nazionale inkluderte også konservative deler av det tidligere Democrazia Cristiana. Partileder var Gianfranco Fini. Den politiske ideologien ble karakterisert som nasjonalkonservativ. Partiet var siden dannelsen en nær samarbeidspartner av Silvio Berlusconis Forza Italia.
Et tidligere partimedlem er Alessandra Mussolini, som brøt med partiet da Gianfranco Fini tok avstand til hennes bestefar Benito Mussolini.
Storrtjern
Storrtjern (eller Storrtjennet) er et vann ved Kjølen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Vestre Grimevann
Vestre Grimevann er en innsjø i Stigselvvassdraget i Lillesand kommune i Agder fylke. Innsjøen ligger 43,6 meter over havet og har et areal på 1,6 kvadratkilometer. Nedbørsfeltet er 21 kvadratkilometer. Årlig tilsig er 19 millioner kubikkmeter.
Vestre Grimevann har ingen hovedinnløp, siden det er en sidegren av selve vassdragsstrengen, men flere mindre innløp. De viktigste er Dalebekk, Fiskebekk fra Øvre Fjellvann, Froholtbekken, Fossbekk og Budalsbekken fra Budalstjønna. Vestre Grimevann er forbundet med Østre Grimevann via en kanal som ble gravd ut på 1880-tallet. Kanalen er vannets utløp.
Vannet er rikt på fisk – det er seks forskjellige fiskeslag i Vestre Grimevann: ørret, abbor, røye, lagesild, ål og trepigget stingsild. På 1960 og 70-tallet ble flere av fiskeartene; ørret, røye og lagesild nesten utryddet på grunn av sur nedbør. I tiårene som fulgte gjennomførte Grimevann fiskelag et omfattende redningsprosjekt med innsjøkalking, bekkekalking og utsetting av stedegen fisk. Alle fiskestammene er i dag rehabilitert.
Informasjon om fritidsfiske og fiskekort finnes på nettsiden til Grimevann fiskelag. Sportsfiskeforeningen Skitt fiske har gode råd om fiske og fiskeplasser på sine nettsider.
Næringsgrunnlaget i området er skogbruk og jordbruk. Ved Vestre Grimevann ligger gårdsbrukene Tingsbekk, Froholt, Østre Grimenes, Øvre Grimenes og Vestre Buene. Vannet har vært en viktig ferdselsvei siden de første bosetninger ble etablert her allerede i folkevandringstiden.
Vannet ligger i et populært turområde og benyttes mye for rekreasjon, som bading, fisking og kanopadling. Populære utfluktsmål er Budalen, Synningtangen (Bjørketangen), Bukilen, Byttingsholmen og Beints kjøkken på Bærholmen.
Vestre Grimevann ble i 1993, sammen med resten av Stigselvvassdraget, vernet mot regulering og kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag. (NVE kaller vassdraget Grimeelva.) Verneforskriftene er gitt i Forskrift om rikspolitiske retningslinjer for vernede vassdrag.
Plácido Rosas (Uruguay)
Plácido Rosas eller Paso del Dragón er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Befolkning
Plácido Rosas har 415 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Transport
Ruta 18 forbinder Plácido Rosas med Mendizábal, Estación Rincón og Vergara i Treinta y Tres-departementet.
Field spaniel
Rasen er godt egnet som familiehund forutsatt at den får tilstrekkelig fysisk og mental aktivisering. Field spaniels er godt egnet til mange hundesporter og kan for eksempel brukes til praktisk jakt, jaktprøver, utstilling, rallylydighet, lydighet, agility eller andre hundeaktiviteter i tillegg til å være en god turkamerat og selskapshund.
Field spaniel stammer fra spaniels som ble brukt som støtende fuglehunder i Storbritannia. En periode ble hundene avlet kortere i bena. Dette førte til at de ble dårligere egnet for praktisk jakt. Kombinasjonen av dette og at rasen hadde mørk pelsfarge og var vanskelig å se i mørke gjorde at mange jaktfolk valgte andre raser. Senere har det blitt gjort omfattende avlsarbeid for å forlenge beina, der det blant annet ble krysset inn engelsk springer spaniel. Etter hvert ble field spanielen en godt balansert hund som ble godt egnet til spanieljakt.
Rasens hjemland er Storbritannia. Den betraktes som sjelden, og er ført opp som ”Vulnerable Native Breed” i hjemlandet.
Kilder: www.fieldspanielsociety.co.uk, www.thekennelclub.org.uk, www.nkk.no, www.spaniels.org www.skk.se, www.fieldklubben.se, www.kennelliitto.fi, www.fieldspanielit.com, www.akc.org, www.fieldspanielsocietyofamerica.org, www.showdog.com
Opprinnelse
Rasen stammer fra hunder som ble brukt som støtende fuglehunder i Storbritannia. Rasen ble upopulær som jakthund fordi den en periode ble avlet kortere i bena og dermed ble dårligere fysisk egnet til spanieljakt og at hundene i tillegg hadde mørk pelsfarge som var vanskeligere å få øye på i mørket enn hunder med hvite områder, som for eksempel engelsk springer spaniel.
I 1909 hadde den gjennomsnittlige field spanielen en vekt på 16-20 kg og ensfarget pels. Ytterligere endringer fra den opprinnelige landspanielen skjedde da basset hound ble krysset inn i rasen. Senere ble engelsk springer spaniel krysset inn i avlen for å gi hunder med lengre ben som var bedre fysisk egnet til praktisk jakt. Dette resulterte i den field spanielen vi kjenner i dag, som er en trivelig, godt balansert jakthund som også egner seg godt til andre hundesporter og som familiehund. Nesten alle field spaniels kan spores tilbake til fire hunder fra 1950-tallet; Colombina av Teffont, Elmbury Morwena av Rhiwlas, Gormac Teal, og Ronayne Regal.
Field spaniel er fortsatt en sjelden rase, også i Storbritannia. I 2009 ble totalt 51 hunder registrert hos den britiske kennelklubben; The Kennel Club. Blant alle spanielraser registrert hos The Kennel Club, har field spaniel lavest registreringsantall. Til sammenligning blir det i Storbritannia årlig registrert 12 700 engelsk springer spaniels og 22 211 cocker spaniels. The kennel club i Storbritannia har vært overrasket over denne statistikken, da field spaniel er en rase som er godt egnet både som familiehund, jakthund og til annen hundesport. De er registrert som en ”Vulnerable Native Breed” av The Kennel Club med formål å få økt fokus på rasen.
Utseende, anatomi og fysikk
Field spaniel har en skulderhøyde på 43-46 cm og en vekt på 18-25 kg. Den er mellom cocker spaniel og engelsk springer spaniel i størrelse. Godkjente farger er leverbrun, sort, leverbrun med tan, sort med tan, leverbrun med roan, sort med roan, leverbrun med roan og tan, sort med roan og tan. Hvit eller roan brystflekk er tillatt. Leverbrun er den vanligste fargen.
Rasen har som springer spaniels oftest kortere pels på hodet og hoveddelen av kroppen, med beheng på ørene, under brystet, under magen, på baksiden av forbeina og foran på låret på bakbeina. Pelsen er lettstelt, men krever jevnlig vedlikehold. Ørene må følges opp jevnlig for å sikre god lufttilgang og forebygge problemer.
Lynne og væremåte
Field spaniel er en utmerket familiehund, men den trenger stimulering. Uten noe formål blir den fort rastløs. Rasen passer godt til de fleste hundesporter. Den er kjærlig og tålmodig med barn og kommer godt overens med andre hunder. Den har et roligere gemytt en spaniels generelt og ifølge Stanley Corens ”The Intelligence of Dogs” er field spaniel over gjennomsnittet intelligent. Rasen brukes også som terapihund.
Helse
Det finnes noen okulære tilstander som Field spaniel kan være disponert for. Disse inkluderer grå stær, retinal atrofi og retinal dysplasi. Hoftedysplasi har dukket opp i enkelte britiske linjer av field spaniels. En helseundersøkelse utført av den britiske kennelklubben fastslo at den primære årsaken til død i field spaniels var kreft, den nest hyppigste årsaken var alderdom. Gjennomsnittlig levetid for rasen er elleve år og åtte måneder, som er fem måneder høyere enn gjennomsnittlig levetid for alle hunderaser.
Genyodonta
Genyodonta spp. er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slektsnavnet blir gjerne nå regnet som et synonym for Anisorrhina.
Utbredelse
Artene er utbredt i Afrika
Byste
En byste er en skulptur som avbilder en persons bryst, skuldre og hode, vanligvis støttet av et stativ eller en sokkel. Ofte er det et portrett der de tredimensjonale formene likner modellen og gjenskaper de karakteristiske trekkene. Byster kan lages i alle typer formbare materialer, men modelleres vanligvis i leire med avstøpning i bronse eller hugges ut i marmor eller andre varige materialer.
Beckham County
Beckham County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger vest i staten og det grenser mot Roger Mills County i nord, Custer County i nordøst, Washita County i øst, Kiowa County i sørøst, Greer County i sør og mot Harmon County i sørvest. Det har også grense mot delstaten Texas i vest.
Beckham Countys totale areal er 2 342 km² hvorav 6 km² er vann. I 2000 hadde fylket 19 799 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Sayre og fylkets største by er Elk City. Fylket har fått sitt navn etter guvernør J. C. W. Beckham.
H.H. Kung
K'ung Hsiang-hsi (, født 11. september 1881 i fylket Taigu i prefekturet Jinzhong i provinsen Shanxi i Kina, død 16. august 1967 i Locust Valley på Long Island utenfor New York City), best kjent som H.H. Kung, var en kinesisk bankmann og politiker. H.H. Kung var i sin tid Kinas rikeste mann.
Bakgrunn
Kung nedstammet fra en slekt av rike handelsfolk bankierer i Taigu fylke i Shanxi-provinsen, og betraktet seg som en av etterkommerne etter Konfucius. Han kunne regne opp leddene bakover, og var selv etterkommer av filosofen i det 75. slektsledd. Kungs far var Kung Fantsi (1861–1911).
H.H. Kung fikk sommeren 1901 hjelp av Luella Miner, en protestantisk misjonær uteksaminert fra Oberlin College i Ohio i USA, hjelp til å reise til Oberlin for høyere utdannelse. Men ved ankomst i San Francisco ble Kung og hans medreisende på grunn av Chinese Exclusion Act holdt i fengsel i flere uker til den kinesiske gegeralkonsul utløste dem ved å kausjonere for dem. De tok ble så nektet å reise til Obverlin for nok et år. Deres jernbanereise tok dem gjennom Canada, og det var bare etter en kraftig intervensjon fra en kongressmann for Ohio som gjorde at de kunne krysse grensen og inn i USA igjen. Kung fikk eksamen fra Oberlin i 1906, og fortsatte så med økonomistidier ved Yale University.
Han giftet seg med Soong Ai-ling, en av Soong-søstrene, og ettersom Chiang Kai-shek var gift med en annen av søstrene, ble de to svogre.
Politisk virke
Kung var en tidlig støttespiller til Sun Yat-sen og senere til Chiang Kai-shek. Han var minister i Republikken Kinas regjering som industri- og handelsminister (1928–1931), finansminister (1933–1944), og guvernerør for Central Bank of China (1933–1945). Han kom med i eksekutivkomiteen for Kuomintang (KMT) i 1931. I 1937 besøkte han og to andre kinesiske Kuomintang-representanter Tyskland, der de ble mottatt av Adolf Hitler. Dette var på et tidspunkt da Tyskland hadde et samarbeid med Republikken Kina, og det var kinesernes håp å kunne utdnytte dette vennskapet - som gikk tilbake til republikkens tidligste tider - for å få hjelp mot japansk ekspansjonisme.
H.H. Kung var statsminister fra 1. januar 1938 til 20. november 1939.
Emigrasjon til USA
I 1948, omkring avslutningen av den kinesiske borgerkrig, flyttet han til USA.
Nordkapp Boligbyggelag
Nordkapp Boligbyggelag er et boligbyggelag som opererer i Honningsvåg i Finnmark og ble etablert 20. desember 1973.
Boligbyggelaget har 115 medlemmer og forvalter 87 boliger i 5 borettslag.
Nordkapp Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Skruv
Skruv er et tettsted i Lessebo kommune i Kronobergs län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 490 innbyggere.
Thomas Segerström
Per Thomas Waldau Segerström  (født 17. januar 1946 i Lund) er en svensk skuespiller og regissør. Han er kunstnerisk leder for Romateatern på Gotland. Thomas Segerström er bror av Michael Segerström og de har tidigere jobbet sammen i blant annet Tidningsteatern.
Parti communiste français
Det franske kommunistpartiet (Parti communiste français, PCF) er det største kommunistpartiet i Frankrike og medlem i Det europeiske venstrepartiet EL (på engelsk European Left, på fransk Gauche Européenne).
PCF ble grunnlagt i 1920 av medlemmer i Det franske sosialistpartiet SFIO som hadde gått imot den første verdenskrig og som støttet oktoberrevolusjonen i Russland. PCF sluttet seg til den kommunistiske Tredje Internasjonalen (KI, Komintern).
Midt på 1930-tallet vokste PCF kraftig, særlig etter at Komintern slo inn på folkefrontstrategien, og gikk inn for allianse med både andre sosialistiske partier og liberale borgerligee partier mot fascismen. Partiene som var med i den franske folkefronten (Front Populaire), blant dem PCF, vant parlamentsvalget i 1936, og en regjering ledet av sosialisten Léon Blum ble dannet, med støtte men uten deltagelse fra PCF.
Linjeskiftet i sovjetisk utenrikspolitikk var et stort problem for partiet. Det hadde fått økt popularitet også på grunn av Sovjetunionens iherdige forsøk på å etablere en sovjetisk-fransk-britisk allianse mot Hitler-Tyskland fra midten av 1930-tallet, noe som strandet på britisk motstand. Men da den sovjetiske diktatoren Josef Stalin bråsnudde og plutselig inngikk en ikke-angrepsavtale med Tyskland i 1939 (Molotov–Ribbentrop-pakten), ble PCF forbudt av den nye regjeringen under den borgerlige Édouard Daladier.
PCF fulgte ei antikrigslinje til å begynne med under den andre verdenskrig. Men særlig etter angrepet på Sovjetunionen i 1941 ble PCF det mest aktive partiet i motstandsbevegelsen og fikk stor oppslutning i folket på grunn av det. Da Frankrike ble frigjort i 1944, gikk PCF inn i samlingsregjeringen ledet av Charles de Gaulle, men ble tvunget ut av koalisjonsregjeringen til Paul Ramadier i 1947 da den kalde krigen tok til. Men PCF var fortsatt det største partiet i landet i mange år.
Etter hendelsene i mai 1968, der PCF stort sett var fiendtlig innstilt til det som skjedde, og undertrykkelsen av Prahavåren seinere samme året, begynte PCF å distansere seg fra Moskva. Partiet ble til slutt en sterk kritiker av sovjetkommunismen. PCF ble et eurokommunistisk parti. I 1981 gikk PCF inn i regjering som koalisjonspartner med François Mitterrand sitt reorganiserte sosialistparti PS.
Deltagelsen i flere koalisjonsregjeringer har ikke styrket PCF, fordi politikken til disse regjeringene ikke har svart til forventningene fra medlemmene og velgerne til PCF om en virkelig venstrekurs. Fallet til kommunistregimene i Øst-Europa rundt 1990 har også bidratt til nedgangen for PCF, fordi partiet på tross av sin selvstendige reformkommunistiske kurs siden 1970-åra fortsatt i noen grad blir forbundet med disse regima i media og i folks bevissthet. Partiet nådde bunnen ved presidentvalget i 2007, da kandidaten deres, Marie-George Buffet oppnådde under 2 % av stemmene.
Xie Fuzhi
Xie Fuzhi (kinesisk: 谢富治, pinyin:  Xiè Fùzhì, Wade–Giles: Hsieh Fu-chih; født i august 1909 i Huang'an fylke i prefekturet Huanggang i Hubei i Kina, død 26. mars 1972 i Beijing) var en kinesisk radikal intellektuell og politiker som fikk stor innflytelse i det kinesiske kommunistparti under kulturrevolusjonen. Han var kjent for effektivitet og sterk lojalitet overfor Mao Zedong.
Den kinesiske borgerkrig
Xie Fuzhi, som i 1931 ble medlem av det kinesiske kommunistiske parti, far til å begynne med politoffiser i fjerde kolomme av 2. feltarme, hvis politkommissar var Deng Xiaoping. Hans enhet deltok mellom november 1948 og januar 1949 i slaget ved Huaihai mot Den nasjonalrevolusjonære hær, og ble deretter del av den 41. divisjon av den nydannede 4. arme innen 2. feltarme. Deretter ble han først politkommissar i den 4. armé kommandert av general Chen Geng og samtidig stedfortredende politoffiser i 3. arme, som stod under general Chen Xilians kommando.
Folkerepublikkens tidligste år
Etter grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina den 1. oktober 1949 ble han viseminister for offentlig sikkerhet og var samtidig mellom 1952 og 1959 førstesekretær for konnunistpartiet i provinsen Yunnan.
I 1955 ble han forfremmet til general, og på den 9. nasjonalkongress for kommunistpartiet i 1956 ble han medlem av partiets sentralkomite og dessuten av Den sentrale militærkommisjon.
Det store spranget
I september 1959 ble han under Det store spranget-kampanjen etterfølgeren til sikkerhetsminister Luo Ruiqing og beholdt dette embede til sin død.
Kulturrevolusjonen
Fire dager etter ble Xie banket opp og holdt i fangenskap av mytteristene. Han ble ikke sluppet fri før større militære styrker hadde konfrontert general Chen, som da overgav seg.
Xie Fuzhi døde før arrestasjonen og fordømmelsen av «firerbanden» i 1976, men han ble nevnt som en av de to som også hadde tilhørt gruppen.
I 1980 ble han posthumt ekskludert fra kommunistpartiet, og hans urne ble fjernet fra Babaoshan, heltegravfeltet i Beijing.
Nepal – riksveier
Nepal – riksveier(på nepali rajmarg).
Nepal har i dag 15 riksveier
Novo Itacolomi
Novo Itacolomi er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Jaroslav III av Russland
Jaroslav III Jaroslavitsj (født 1230, død 1271) (russisk: Ярослав Ярославич) var den første fyrste av Tver og den femte storfyrste av Vladimir fra 1264 til 1271. Han og hans sønn Mikhail Jaroslavitsj var med på å gjøre Tver til et viktig sted i middelalderens Russland. Alle de senere hertugene av Tver stammet fra Jaroslav.
Linares-turneringen i sjakk
Linares-turneringen i sjakk ble arrangert første gang i 1978, fra 1979 annethvert år til 1985, og til sist fra 1988 til 2010 årlig, vanligvis i månedsskiftet februar/mars. Turneringen fant sted i byen Linares i Jaén-provinsen i Andalucía, Spania. I årene 2006, 2007 og 2008 ble den omtalt som Linares-Morelia-turneringen, ettersom første del ble avviklet i Morelia, Mexico. De to (hittil) siste i 2009 og 2010 fant igjen i sin helhet sted i Spania.
I den perioden turneringen ble avholdt årlig, var den én av de aller sterkeste i den årlige sjakk-syklusen, sammen med Wijk aan Zee- og Dortmund-turneringen, og ble noen ganger betegnet som sjakkens svar på Wimbledonturneringen innen tennissporten.
Da turneringen ble arrangert første gang i 1978 var den ikke et elitemesterskap, og ble vunnet av den relativt ukjente svenske spilleren Jaan Eslon. Etter påfølgende års turnering, ble den holdt hvert andre år fram til 1985. I 1987 ble det ikke arrangert noen turnering, fordi Linares var stedet for kandidatturneringen i Sjakk-VM. Fra 1988 til 2010 ble så Linares-turneringen arrangert hvert år, med unntak av 1996, da VM i sjakk for kvinner ble holdt.
Avlyst siden 2011 av økonomiske grunner
At Linares-turneringen ikke har blitt avholdt siden 2010 har etter alt å dømme økonomiske årsaker. Allerede samarbeidet med Morelia som arrangørsted var delvis å oppfatte som et sparetiltak, og i den siste utgaven av turneringen var antall deltakere redusert fra 8 til 6. I tillegg til private, var turneringen også delvis avhengig av offentlige spanske midler. I så måte kan den i noen grad anses å ha blitt ett av ofrene for finanskrisen, som rammet Spania spesielt hardt.
Magnus Carlsen i Linares
Magnus Carlsen deltok i Linares-turneringen fra 2007 til 2009, med to andreplasser (begge ganger bak daværende verdensmester Viswanathan Anand) og én tredjeplass som resultat.
Museum Nord
Museum Nord er en konsolidert museumsenhet for nordre del av Nordland fylke: Lofoten, Vesterålen og Ofoten. Museet er organisert som en stiftelse og ble etablert 13. desember 2002. Virksomheten tok til 1. januar 2004 og er en av tre museumsenheter i Nordland. De andre er Helgeland Museum og Nordlandsmuseet.
Museumsenheten har ca. 53 fast ansatte samt ca. 13 årsverk i selskapet Lofotr Næringsdrift AS, som er heleid av Museum Nord. Museum Nords administrasjon ligger på Melbu i Hadsel (personal og arkiv) og Borg i Vestvågøy (økonomi og markedsføring). Direktør for museumsenheten, med kontorsted på Melbu, er per 2021 Geir Are Johansen.
Museene som omfattes av Museum Nord mottar driftsstøtte fordelt på 60 % fra staten, 20 % fra fylket og 20 % fra kommunene.
Grunnleggerens orden
Grunnleggerens orden (engelsk: Order of the Founder) er en orden som deles ut av Frelsesarmeen. Denne blir gitt til offiserer eller soldater i Frelsesarmeen som har gjort en stor innsats utover hva som kan forventes av dem.
Følgende nordmenn har fått ordenen:
Ryssby
Ryssby er et tettsted i Ljungby kommune i Kronobergs län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 707 innbyggere.
Slaget ved Lyngør
Slaget ved Lyngør var et sjøslag som ble utkjempet mellom den dansk-norske og den britiske flåte i Lyngør havn 6. juli 1812. Bakgrunnen for slaget var at de britiske styrkene hadde blitt sendt mot Norge for å nøytralisere den nybyggede fregatten «Najaden».
Bakgrunn
Under britenes herjinger på Holmen i 1807 (se slaget om København (1807)) ødela de blant annet et linjeskip som sto på beddingen. Støttene ble hugget over slik at det la seg over og fikk knust babord side. Tømmeret på styrbord side var imidlertid intakt og ble tatt vare på. Dette ble senere brukt ved byggingen av en ny fregatt på 36 kanoner som skulle få navnet «Najaden». «Najaden» ble påbegynt i august 1808, og sjøsatt 26. oktober 1811. Etter å ha blitt utrustet, ble fregatten beordret til Norge i februar 1812 for å sikre proviantforsyningene mellom Danmark og Norge.
I juli 1812 sendte den engelske marinen en styrke mot Sør-Norge som bestod av linjeskipet HMS «Dictator» (64 kanoner) og tre kanonbrigger, HMS «Calypso», HMS «Podargus» og HMS «Flamer». Loggboken til HMS «Dictator» beskriver forløpet av kampene ved Lyngør. Forsiden angir kaptein William Autrige som sjef, men han var blitt syk og var erstattet av den 24 år gamle kaptein James Pattison Stewart.
Slaget
Den 6. juli 1812 lå Najaden til ankers i Hagefjorden ved Sandøya og Borøy utenfor Tvedestrand, sammen med tre brigger, «Kiel», «Lolland» og «Samsøe». Kaptein Hans Peter Holm på «Najaden» visste at engelskmennene krysset utenfor kysten, men han næret ingen bekymring. Holm var overbevist om at ingen engelskmann ville finne på å gå inn i den vanskelige skjærgården utenfor, i hvert fall ikke med et stort linjeskip. Kaptein Holm var så trygg at han tok imot en middagsinvitasjon fra sjefen på «Samsøe», løytnant Fredrik Grodtschilling, og forlot skipet sitt. Sammen med andre skipssjefer spiste de sin middag, og lot seg så ro i land for å spasere på Sandøya. Fra toppen av øya fikk de se at «Dictator» og briggene var på innsiden av grunnene, og på vei mot Sandøya. Skipssjefene kom seg raskt over til sine respektive fartøyer, beordret ankertauene kappet og satte seil for å unnslippe gjennom den indre leden nordøstover på innsiden av Askerøya.
HMS «Podargus», som hadde med kjentmann om bord, ledet de britiske fartøyene i forfølgelsen. Kjentmannen var likevel ikke kjent nok, og «Podargus» gikk på grunn på Buskjærsteinen, og ble stående fast. Sjefen på «Dictator», kaptein Stewart, beordret «Flamer» til å assistere «Podargus», mens «Calypso» og «Dictator» forfulgte «Najaden» og de dansk-norske briggene. «Flamer» og «Podargus» ble straks angrepet av løytnant Parnemann med kanonsjaluppen «Kiøge Bugt», Kanonjolle Nr.3, under kommando av løytnant Ring, og Digernes batteri, senere forsterket med fire kanonbåter fra Arendal kystforsvarsdivisjon under kapteinløytnant Dietrichson. Dette er omtalt som trefningen ved Buskjærsteinen. Etter en lengre fekting klarte briggene å komme seg unna med store skader. Imidlertid hadde aksjonen nede ved Borøya forhindret kanonjollene i å komme «Najaden» til unnsetning i tide.
Kaptein James Stewart var skotsk, ikke engelsk, og blant sine kolleger i Royal Navy var han kjent som «Mad Jim». Dessuten var han en dyktig sjømann og en uforferdet taktiker. Han stod inn Store Svalsund for styrbords halser, og midt i sundet slapp han et anker akter. Mens trossen løp ut seilte «Dictator» rett mot land på Lyngørsiden, og satte baugen på grunn. Ved hjelp av ankeret kunne Stewart varpe «Dictator» slik at hele bredsiden pekte mot «Najaden», avstanden er bedømt av Stewart som «1/2 pistol shot» (35–40 m). Ca. kl. 21.30 åpnet «Dictator» ild i hurtige bredsider mot «Najaden». Ilden ble holdt mot fregatten bare i få minutter før den var satt ut av stand til å forsvare seg. Allerede første bredside slo mastene av «Najaden», og den store riggen falt forover og mot babord. I fallet knuste den dekkene, slik at ikke bare øvre dekks kanoner ble satt ut av spill, men hovedbatteriet ble også ubrukelig. «Dictator»s kanoner slynget over fire tonn jernkuler mot «Najaden» i løpet av ca. 15 minutter. «Dictator»s ild ble så rettet mot de to nærmeste briggene, som strøk flagg og overga seg kl. 21.47.
Ettersom «Dictator» oppga sin posisjon i forhold til «Mardoe» - dvs. Merdø - mottok flere av de engelske offiserene senere en medalje utstyrt med dronning Victorias portrett, samt navnet «Mardoe».
«Najaden» synker
«Najaden» kantret over mot babord, og skipet ble fylt gjennom kanonportene. Det oppstod brann akterut, og kl. 22.10 nådde den kruttmagasinet, slik at «Najaden» detonerte. 133 mann ble drept og 102 såret av et mannskap på 315. Britene besatte briggene «Kiel» og «Lolland», mens «Samsøe» klarte å komme seg unna mot øst. Kanonbåtene fra Arendal var blitt oppholdt i kamp mot «Flamer» og «Podargus», og Risørdivisjonen som fikk sent varsel, ble ytterligere forsinket av en tiltagende sørvestlig kuling.
Kl. 01:00 var alle de fem tilgjengelige kanonbåtene samlet ved Lyngør. Kampen ble gjenopptatt, og britene måtte rømme briggene. Etter hvert fant kaptein Stewart at situasjonen begynte å bli truende. «Dictator» ble halt av grunnen kl. 02:00, men drev på nytt på grunn, og måtte flytte en del av de forre kanonene akterut for å komme løs. Kl. 05:00 var den klar, «Dictator» og «Calypso» satte seil, kom seg ut av Svalsund og østover skipsleden under konstant ild fra kanonbåtene.
Kanonbåtene påførte britene store skader, men de utslitte mannskapene klarte ikke å forfølge fartøyene som var under seil, og britene unnslapp til åpen sjø.
Den norske veterinærforening
Den norske veterinærforening (DNV) er et fagforbund som organiserer vel 90 prosent av alle yrkesaktive veterinærer, som vil si 2 331 medlemmer per 1. januar 2008.
Vererinærforeningen har flere særforeninger:
DNV utgir Norsk veterinærtidsskrift. President er Torill Moseng.
Charles Fleetwood
Charles Fleetwood (født ca. 1618, død 4. oktober 1692) var en soldat for de parlamentariske styrkene, rundhodene, i den engelske borgerkrigen, og deretter politiker og Lord Deputy of Ireland fra 1652 til 1655, hvor han brutalt gjennomførte den cromwellianske bosetning. Etter restaurasjonen i England i 1660, da monarkiet ble gjeninnført, ble han inkludert i loven om erstatning og ettergivelse av 1660, og ble endelig forhindret fra å holde noen posisjon eller tillitsverv og hans offentlige karriere var dermed over.
Tidlig liv
Charles Fleetwood var den tredje sønnen til sir Miles Fleetwood av Aldwinkle, Northamptonshire, og av Anne, datter av Nicholas Luke av Woodend, Bedfordshire. Han kan ha fått sin utdannelse ved Emmanuel College ved Universitetet i Cambridge før han ble tatt opp ved Gray's Inn den 30. november 1638 for å bli utdannet som advokat.
Den engelske borgerkrig
Ved begynnelsen av den engelske borgerkrig ble han, som mange andre unge advokater som senere utmerket seg på slagmarkene, en del av Essexs livgarde, og han ble såret i det første slaget ved Newbury i 1643. Han skaffet seg et regiment i 1644 og kjempet i slaget ved Naseby. Han hadde allerede blitt utnevnt som mottaker ved court of wards, et system som administrerte føydale rettigheter, og i 1646 ble han parlamentsmedlem for Marlborough. I striden mellom hæren og parlamentet spilte Fleetwood en hovedrolle, og det ble hevdet at han var hovedmannen bak konspirasjonen for å gripe kongen ved Holmby, men han deltok ikke rettssaken mot kong Karl I. I 1649 ble han utnevnt til guvernør av Isle of Wight, og i 1650 gjort til generalløytnant av regimentet, deltok i Oliver Cromwells krig i Skottland og assisterte i seieren ved Dunbar. Det neste året ble han valgt til medlem av statsrådet. Han ble kalt tilbake fra Skottland for å ta kommandoen over styrkene i England og spilte en hovedrolle i den endelige triumfen ved Worcester den 3. september 1651.
Irland
I 1652 giftet Fleetwood seg med Cromwells datter Bridget, Henry Iretons enke, og han etterfulgte også Ireton som øverstkommanderende for de parlamentariske styrkene i Irland. I tillegg til denne tittelen ble han også utnevnt til Lord Deputy of Ireland, Irlands stattholder. Det første året han var stattholder gikk med til å rydde unna den siste irsk-katolske motstanden mot den cromwellianske erobringen av Irland. Fleetwood forhandlet med de gjenværende irske geriljagruppene (kjent som «tories») til de enten overga seg eller forlot landet ved å ta tjeneste i hæren til et land som ikke var i krig med det engelske samveldet. Den siste organiserte irske styrken overga seg i 1653.
Den fremste oppgaven som ble utført under hans sivile administrasjon, som varte fra september 1652 og fram til september 1655, var gjennomføringen av Loven om bosetning av 1652. Denne loven ga engelske soldater fra New Model Army rett til å bosette seg på land og eiendommer konfiskert fra katolske landeiere og forvisning av disse. Loven ga også straff, inkludert dødsstraff for de som motsatte seg dette. Fleetwood håndhevet loven nådeløst. Han var også nådeløs i forfølgelsen av de katolske prestene i Irland og favoriserte anabaptister og ekstreme puritanske sekter framfor de mer moderate presbyterianerne, noe som førte til stor misnøye blant engelskmennene på Irland og et opprop ble til sist sendt til London for å få ham tilbakekalt.
Karriere under protektoratet
Fleetwood var en sterk og urokkelig tilhenger av Oliver Cromwells politikk. Han støttet Cromwells antagelse i posisjonen som Lord Protector og hans oppløsning av parlamentene. I desember 1654 ble han medlem av rådet og etter at han kom tilbake til England i 1655 ble han utnevnt til en av protektoratets ti administrative generalmajorer. Han godkjente Humble Petition and Advice, et lovforslag under protektoratet som opprinnelig hadde til hensikt å gjøre Cromwell til konge, noe Fleetwood mente var uklokt, og det endte også med at Cromwell betakket seg. Han ble medlem av det nye overhuset og støttet glødende Cromwells utenrikspolitikk i Europa som var basert på religiøse inndelinger, og hans forsvar av protestanter som ble forfulgt i utlandet. Ved Cromwells død ble han dermed ansett for å være hans naturlige etterfølger, og det er også hevdet at Cromwell faktisk hadde nominert ham. Han ga imidlertid sin støtte til Richard Cromwells antagelse i posisjonen som den neste Lord Protector. Senere var han, om ikke den som frembragte dem, den som tillot petisjoner fra hæren som krevde at den skulle bli uavhengig, og til slutt var han (med støtte fra de andre offiserene i Wallingford House-gruppen) blant de som med makt tvang Richard Cromwell til å oppløse det tredje protektoratparlamentet.
Protektoratets sammenbrudd
Flere parlamentariske generaler ledet av George Monck besluttet at den eneste måten å stabilisere landet på var å gjeninnføre monarkiet. Monck ledet sine soldater fra garnisonen i Skottland på en marsj mot London. Mens Monck nærmet seg hovedstaden ble Fleetwood i London for å opprettholde orden. Fleetwood nøler med å velge side i konflikten og er på nippet til å komme til en overenskomst med kong Karl II når Moncks hær ankommer London og innsetter rumpparlamentet på nytt den 24. desember. Deretter fratas Fleetwood sin kommando og beordres til parlamentet for å svare for sin oppførsel.
Ved å omgjøre Pride's purge, som fant sted da medlemmene av det lange parlamentet ble fjernet med makt av oberst Thomas Prides styrker, og igjen slippe medlemmene av det lange parlamentet inn i rumpparlamentet, fant konvensjonsparlametet og starten av monarkiets restaurering sted uten at Fleetwood hadde noen innflytelse. Han ble inkludert i loven om erstatning (''Act of Indemnity) som en av de tyve personene som ble idømt andre straffer enn dødsstraff, og ble til sist fratatt muligheten å inneha en offentlig stilling. Hans karriere var således avsluttet, men han overlevde fram til 4. oktober 1692. Han ble gravlagt i Bunhill Fields.
Arv
Ved sitt ekteskap i 1664 til Mary, datter av sir John Coke og enke etter Edward Hartopp, skaffet han seg en eiendom i Stoke Newington, den gang en landsby nord for London. Fleetwood House, ved siden av Abney House i Church Street, er oppkalt etter ham. Det tjente som et møtested for dissentere, og fra 1824 huset det Newington Academy for Girls, en innovativ pikeskole drevet av kvekere.
Gymnosporia cassinoides
Gymnosporia cassinoides er en plante i spolebuskfamilien. Arten er mer kjent som Maytenus canariensis.
Den er en eviggrønn, sterkt forgrenet busk eller lite tre og blir opptil åtte meter høy. Bladene er ovale og opptil sju centimeter lange. Blomstene er femtallige, små, hvite og sitter i en klase. Fruktkapslene er tredelte; de er først grønne, men blir til slutt lysebrune.
Gymnosporia cassinoides er endemisk for Kanariøyene og finnes på alle hovedøyene, unntatt Lanzarote, men den er svært sjelden på Fuerteventura. Arten vokser i en høyde på 100–1000 moh og er vanligst i intervallet 150–500 moh. Lokalbefolkningen kaller planten peralillo.
Alta Boligbyggelag
Alta Boligbyggelag ble startet 12. mars 1969 og opererer i Alta i Finnmark. I 2010 fusjonerte Porsanger Boligbyggelag med laget.
Alta Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Vittaryd
Vittaryd er et tettsted i Ljungby kommune i Kronobergs län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 318 innbyggere.
Høltjern (Aurskog-Høland, Kjølen)
Høltjern (eller Holtjenn) er et vann ved Kjølen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Den populære skiløypetraséen mellom Bjønnemyra ved Fv 236 Nordre Mangen vei og Kjøltjernhytta passerer forbi Høltjern.
Giovanni Francesco Albani (1720–1803)
Bakgrunn
Giovanni Francesco Albani stammet fra en fornem italiensk familie hvis forfedre hadde flyktet til den italienske halvøy fra Albania på 1400-tallet. Hans foreldre var Carlo Albani, fyrste av Soriano, og hans hustru Teresa Borromeo. Andre kardinaler i slekten var Gian Girolamo Albani (kreert 1570), Gianfrancesco Albani (kreert 1690 – ble pave Klemens XI i 1700), Annibale Albani (1711), Alessandro Albani (1721) og Giuseppe Albani (1801).
Lophorrhina
Lophorrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Giovanni Francesco Albani (1720–1803)
Kardinal
Han deltok ved konklavet i 1758 som valgte kardinal Carlo della Torre Rezzonico til pave Klemens XIII.
Lophorrhina
Utseende
Middelsstore, brokete gullbasser. Hannen har et skovlformet framspring i pannen. Pronotum er svart, ofte med gule eller hvite lengdestriper. Dekkvingene er ofte mørke med oransje flekker.
Giovanni Francesco Albani (1720–1803)
Kardinal
Han deltok så i konklavet i 1774–1775 som valgte kardinal Gianangelo Braschi til pave Pius VI.
Lophorrhina
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Giovanni Francesco Albani (1720–1803)
Kardinal
I 1789 var han sammen med kardinalstatssekretær Francesco Saverio de Zelada og kardinalene Leonardo Antonelli, Hyacinthe Sigismond Gerdil og Filippo Campanelli medlem av den særlige kongregasjon som pave Pius VI innsatte for å granske og så fordømme Ems-punktasjonen av 25. august 1786 og likeså Synoden i Pistoia som fant sted 18.–28. september 1786, fordi den angivelig hadde fremmet jansenismen.
Etter at revolusjon brøt ut i Frankrike ble han bedt om å danne en kongregasjon for franske anliggender, sammen med kardinalene Vitaliano Borromeo, Leonardo Antonelli, Filippo Campanelli, Guglielmo Pallotta og Gregorio Salviati. Denne undersøkte den situasjon som oppstov ved promulgasjonen av Constitution civile du clergé (sivilkonstitusjonen for kleresiet), og tilrådet paven å komme med klare mottiltak. Under franskmennenes første okkupasjon av Roma under den kortlivede romerske republikk ble Albani og hans slektninger truet med fengsel av general Louis-Alexandre Berthier. Kardinal Albani flyktet i februar 1798 fra Roma og skjulte seg i noen tid i klosteret Casamari; derfra dro han i juli 1798 til Napoli. Da de franske styrker inntok Roma, ødela og plyndret de kardinalens villa og beslagla hans eiendom. Albani forble for en tid i Napoli, og tok så imot kardinal Jean-Siffrein Maurys innbydelse til å komme til Venezia.