cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Flexus
Kommunerevisjonens kritikk
Forsinkelser og overskridelser gjorde at Oslo bystyre beordret undersøkelser av prosjektet, og Kommunerevisjonen gransket Flexus-prosjektet i to omganger. Resultatet var ifølge Aftenposten at revisjonen «slaktet» prosjektet. Noe av den vesentligste kritikken dreide seg om var:
Politisk oppvask
Etter Kommunerevisjonens gransking var det strid om Flexus-saken i Oslo bystyre. Ap, SV og Venstre kom med harde merknader mot tidligere samferdselsbyråd Peter N. Myhre (FrP). Han ble kritisert fordi han, tross store overskridelser og forsinkelser, ikke hadde tatt fatt i prosjektet. Ifølge Rune Gerhardsen (Ap) kunne det endt med mistillit mot Myhre, som imidlertid hadde trukket seg tre uker før saken kom opp. Myhre selv oppga at han hadde trukket seg for å drive valgkamp, og at det ikke hadde noe å gjøre med Flexus-saken. En annen politiker som var sentral i Flexus-prosessen var Michael Tetzschner (H). Han begynte som styreleder i Oslo Sporveier i 2001, og gikk ikke av før våren 2008.
Royal Gold Medal
Prisen er for alle arbeider, heller enn for en bygning eller for en arkitekt som er på moten.
Zoodochos Pigi
Zoodochos Pigi (gresk: Ζωοδόχος Πηγή) er et lite kapell i byen Kamari på Santorini i Hellas. Kapellet ligger i en fjellside, og man må derfor gå opp en bratt sti for å komme frem. I fjellet bak hulen skjuler det seg en grotte med en rennende kilde, som man ifølge mytene skal få evig liv av om man drikker eller vasker seg i det.
1108 Demeter
1108 Demeter er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 31. mai 1929 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Harlan Coben
Harlan Coben (født 4. januar 1962 i New Jersey) er en amerikansk forfatter innen krim/spenningsromaner og thrillere.
Flere av hans romaner har flere samtidige handlinger, og de har ofte lokalisering i og rundt New York og New Jersey. Hans kjennetegn er at den mystiske saken blir dreid fullstendig rundt under oppklaringen. Bøkene hans er blitt utgitt på mer enn 40 språk, og er solgt i flere enn 50 millioner eksemplarer.
Han var den første forfatter som mottok alle de tre store krimprisene i USA; Edgar Award, Shamus Award og Anthony Award.
Hemmeligheter og familiebånd er temaer i flere av hans bøker.
Fylkesvei 806
Fylkesvei 806 (Fv806) går mellom Korgen og Bleikvasslia i Hemnes og er en del av Villmarksveien.
Veien tar av fra E6 i Korgen og går i nesten rett linje sørover til Bleikvasslia. Villmarksveien fortsetter som fylkesvei 291.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Ève Curie
Ève Curie (født 6. desember 1904, død 22. oktober 2007) var en fransk og amerikansk skribent, journalist og pianist. Hun var den yngste datteren av Marie Curie og Pierre Curie. Hennes søster var Irène Joliot-Curie og hennes svoger var Frédéric Joliot-Curie. Ève var den eneste medlem av familien som ikke valgte en karriere innen vitenskapen og som ikke vant en nobelpris, skjønt hennes ektefelle Henry Richardson Labouisse jr. mottok en nobelpris i 1965 på vegne av UNICEF. Hun arbeidet som journalist og forfattet sin mors biografi Madame Curie og en bok om krigsreportasje, Journey Among Warriors. Fra 1960-tallet dedikerte hun seg til å arbeide for UNICEF, og skaffet hjelp til barn og mødre i utviklingsland.
Liv og virke
Etter å ha avsluttet sin skolegang med de beste karakterer, studerte Ève filosofi ved Sorbonne, og tok sin eksamen med innstilling, men kom ikke til å fortsette sin akademiske løpebane. Musikken hadde fanget henne, og hun utdannet seg som pianistinne og debuterte i Paris i 1925. I årene som fulgte hadde hun konserter rundt om i Frankrike og Belgia.
Curie fattet etterhvert økende interesse for litterært og journalistisk arbeid. Etter sin mors død i 1934 trakk hun seg tilbake til en liten leilighet i Auteuil (Yvelines) i Yvelines for å skrive biografien om sin mor. Madame Curie ble utgitt i 1937 og ble en bestselger. Under andre verdenskrig skrev Curie krigsreportasjeboka Journey Among Warriors.
UNICEF
Den 19. november 1954 giftet hun seg med den amerikanske politikeren og diplomaten Henry Richardson Labouisse, Jr., som var USAs ambassadør i Hellas fra 1962 til 1965. Ève Curie ble amerikansk statsborger i 1958. Fra 1960-tallet viet hun seg til arbeid for UNICEF. I 1965 oppga Richardson Labouisse sin jobb for den amerikanske regjeringen da FNs generalsekretær U Thant tilbød ham posisjonen som sjef for UNICEF. Han hadde denne posisjonen fram til 1979, aktivt støttet av sin hustru, som også arbeidet for organisasjonen og ofte ble kalt for "UNICEFs førstefrue". Sammen besøkte de mer enn 100 land, hovedsakelig i den tredje verden som fikk støtte fra UNICEF. I 1965 ble UNICEF tildelt Nobels fredspris. Det var ekteparet Curie -Labouisse som mottok prisen på vegne av organisasjonen. Hun ble enke i 1987.
Icewind Dale (videospill)
Icewind Dale er et videospill under kategorien rollespill. Det er oppkalt etter den arktiske regionen av Fâerun, der spillet foregår. Det ble utgitt av Black Isle Studios i 2000.
Handling
Spilleren begynner med å planlegge en ekspedisjon med opptil seks andre karakterer, enten ved å lage nye karakterer eller importere spillerne fra et annet spill. Hver nye karakter som blir opprettet krever at spilleren blant annet gir dem navn, kjønn, rase og andre opplysninger, samt bestemmer deres evner og våpen-ferdigheter. Alle disse opplysningene påvirker hvilke våpen og kamp-stiler de kan bruke, og hvor dyktige de kan være til å slåss.
Tom Kristensen (1893–1974)
Tom Kristensen (født 4. august 1893, død 2. juni 1974) var en dansk forfatter og kritiker. Tom Kristensen var født i London og vokste opp i København. Hans barndom skildres i den selvbiografiske romanen En Anden fra 1923 og i erindringsboken Aabenhjertige Fortielser 1966. Han bodde på Thurø fra 1946 til sin død. Mest kjent er han for romanene Hærværk (1930) og Livets arabesk (1921) og for diktsamlingen Fribytterdrømme (1920). «Hærværk» ble mottatt som en nøkkelroman – eller som han selv uttrykte det, «som et helt nøkleknippe».
Icewind Dale (videospill)
Handling
I byen Easthaven blir en gruppe eventyrere møtt i en taverna sammen med byens leder, Hrothgar, som inviterer dem til å bli med ham på en ekspedisjon for å undersøke byen Kuldahar, etter at de har mottatt en rekke rapporter angående merkelige hendelser fra området. På veien til Kuldahar blir ekspedisjonen tatt i bakhold av monster kalt frostkjemper som forårsaker et stort skred som sperrer stien tilbake til Easthaven. Ekspedisjonen fortsetter videre mot Kuldahar, og oppdager at en mystisk ond kraft har kidnappet landsbyboere, forårsaker unormale vær-mønstre, og andre hendelser.
Tom Kristensen (1893–1974)
Tom Kristensen var i 1922 på en studiereise i Asia som bl.a. brakte ham til Kina og Japan. Deler av de diktene som omhandler kinareisen, er omsatt til musikk av bluesmusikeren Peter Thorup i albumet Rejsen til Kina fra 1978 (senere gjenuttgitt på CD).
Icewind Dale (videospill)
Handling
Ekspedisjonen forsøker å oppdage kilden bak alle disse hendelsene, og eventyrerne begynner med å lete i Vale of Shadows - et område som inneholder Kuldahars krypter, på grunn av rykter om u-døde skapninger. Ekspedisjonen møter en forbannet ond ånd som heter Kresselack. Denne skapningen forteller at den egentlige trusselen ligger andre steder. Spilleren må deretter forsøke å finne ut hva som egentlig har skjedd i området, og finne igjen alle de savnede landsbyboerne.
Tom Kristensen (1893–1974)
Tom Kristensen levde i lange perioder av sitt forfatterskap som anmelder for Politiken og leverte noen av karrierens fineste dikt til nekrologer. Eksempelvis Det er Knud, som er død i anledning av polarforskeren Knud Rasmussens død i 1933. (Oppført i Kulturkanonen).
Hans roman Hærværk foregår i journalistverdenen i København og beskriver en alkoholisert og selvdestruktiv journalist. Romanen gir et tidsbilde av mellomkrigstidens håpløshet.
Fra 1960 var Kristensen medlem av Det Danske Akademi og mottok i 1968 Det Danske Akademis Store Pris.
Kristensen var først og fremst kjent for sine dikt og romaner. Men han utga også en lang rekke noveller. Flere av dem er samlet i novellesamlingen Vindrosen, som bl.a. inneholder den kjente ekspresjonistiske novellen Ulykken.
I 1997 utkom Samlede digte på forlaget Gyldendal. Den inneholder diktene fra alle hans ni diktsamlinger.
Iskaldt bedrag
Iskaldt bedrag (2001, no.utg. 2006) er en bok av Dan Brown, som også har skrevet Den digitale festning (1998, no.utg. 2005), Engler og demoner (2000), Da Vinci-koden (2003, no.utg. 2004) og Det tapte symbol (2009).
Handling
Iskadt bedrag åpner med at den amerikanske romfartorganisasjonen NASA har gjort et sensasjonelt funn. En forhistorisk meteoritt har blitt funnet begravd 60 meter nede i den arktiske isen ved Milne-platået. Kjerneprøver fra meteoritten viser tydelig at det er insektliknende fossiler inni den. Er oppdagelsen beviset på utenomjordisk liv, og er den redningen for en sittende amerikansk president som har gitt bort masse penger til mislykkede NASA-prosjekter? For å svare på spørsmålene sendes fire sivile forskere til Arktis for å studere og vurdere meteoritten og fossilene. Sammen med dem reiser Rachel Sexton, etterretningsanalytiker for Det hvite hus. Men før den offisielle kunngjøringen dør en av forskerne under mystiske omstendigheter, og de resterende oppdager at alt ikke er som det gir seg ut for i NASAs forskningsleir mens de kjemper for å skille sannheten fra bedraget. For å ikke ødelegge masse spennende lesing, vil ikke slutten fortelles her.
EOS-utvalget
Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste (EOS-utvalget) er et permanent kontrollorgan oppnevnt av Stortinget. Rapporteringen til Stortinget skjer i form av årsmeldinger.
Bakgrunn og virke
Kontrollområdet er ikke knyttet til bestemte organisatoriske enheter. Derfor er det ikke avgjørende hvilke organer eller etater som til enhver tid driver EOS-tjeneste. I dag er disse oppgavene i hovedsak lagt til Etterretningstjenesten, Politiets sikkerhetstjeneste, Nasjonal sikkerhetsmyndighet og Forsvarets sikkerhetsavdeling. Det er her utvalget i hovedsak utfører sin kontroll. I tillegg har Stortinget bestemt at utvalget skal ha en årlig inspeksjon av Etterretningsbataljonen og en årlig inspeksjon av Forsvarets spesialstyrker. Formålet er rent kontrollerende, og utvalget skal følge prinsippet om etterfølgende kontroll. Utvalget kan ikke instruere de kontrollerte tjenestene.
Utvalget skal også av eget tiltak inspisere politi og andre organer eller institusjoner som bistår PST. Dette inkluderer private virksomheter.
Utvalget kan også undersøke andre deler av forvaltningen som driver EOS-tjeneste om det anses nødvendig ut fra kontrolloppgaven. For eksempel vil det være naturlig for utvalget å kontrollere Sivil klareringsmyndighet med jevne mellomrom.
Overordnet påtalemyndighet, det vil si statsadvokatene og riksadvokaten, er unntatt fra kontrollområdet.
Utvalget mottar klager fra enkeltpersoner og organisasjoner, og avgjør selv om klagen gir grunn til undersøkelser. Uttalelser til klagere kan ikke inneholde graderte opplysninger, slik som at noen har vært gjenstand for overvåkning eller ikke. Ved klager om overvåkning kan utvalget bare uttale om klagen har gitt grunn til kritikk eller ikke.
Medlemmer
Utvalget har syv medlemmer medregnet leder og nestleder, alle valgt av Stortinget etter innstilling fra Stortingets presidentskap, for et tidsrom av inntil fire år.
Tidsskrift for samfunnsforskning
Historie
Tidsskriftet utkom første gang i 1960 på initiativ fra Vilhelm Aubert, som også ble tidsskriftets første redaktør. Tidsskriftet utgis av Universitetsforlaget på vegne av Institutt for samfunnsforskning. Det utgir fagfellevurderte artikler og forskningskommentarer, samt debattinnlegg og bokomtaler. TfS er det eneste, norske samfunnsvitenskapelige tidsskriftet i databasen til Institute for Scientific Information (ISI). Tidsskriftet er idag tilgjengelig i fulltekst for abonnenter på idunn.no. Fra 1. januar 2017 ble det et åpent tilgjengelig tidsskrift.
Utmerkelser
En artikkel publisert i Tidsskrift for samfunnsforskning har mottatt den nordiske prisen Årets tidsskriftartikkel, Ove Skarpenes' artikkel «Den ’legitime kulturens’ moralske forankring» (2007).
Olaus Thortveit
Olaus Thortveit (født 1872 i Iveland i Aust-Agder, død 1917) var en ingeniør og eksportør av feltspat fra Iveland. Han er særlig kjent som samler av sjeldne sørnorske pegmatittmineraler. Mange av hans mineralfunn ble gitt til Universitetet i Oslo, Bergens Museum og Norges tekniske høyskole. Et nytt mineral, thortveititt, ble kalt opp etter ham. I en periode var thortveititt regnet som verdens dyreste mineral.
Thortveit mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1914 for særlige tjenester for den mineralogiske forskning og for utvikling av feltspatindustrien i hjembygden.
Burrata
Burrata er en italiensk ferskost. Den ligner mozzarella, men har en bløtere konsistens. Den produseres tradisjonelt i Murgia nær Bari i Italia.
Den ferdige osten ligner en kule med en diameter på mellom 7 og 10 centimeter (i dette format kalles de burratina) eller mellom 15 og 20 centimeter, med en glatt, skinnende hvit overflate. Smaken er mild og smøraktig.
Osten er fremstilt i hånden og består av to deler, en pose a ca en halv centimeters tykkelse av mozzarellaost, fylt med fløte og trådet ostemasse som utgjør størstedelen.
Fyllet kalles også stracciatella (fordi det består av en ostemasse som er revet i mindre stykker), og selges ofte i løs vekt.
Fergesambandet Horten–Moss
Fergeforbindelsen Horten–Moss, kjent som «Bastøfergen», er et gammelt fergeforbindelse mellom byene Horten i Vestfold og Telemark og Moss i Viken. Forbindelsen har siden 1996 blitt trafikkert av Bastø Fosen AS; et datterselskap eiet av Torghatten ASA. Selskapet har seks ferger: MF «Bastø I», MF «Bastø II», MF «Bastø IV», MF «Bastø V», MF «Bastø VI» og MF «Bastø Electric». Selskapet fraktet i 2016 over 1,7 millioner kjøretøy og 3,35 millioner passasjerer. Fergeruten Horten–Moss er den eneste innenlandske fergeruten som ikke er subsidiert av det offentlige. Fergeforbindelsen er også Norges største, og er en del av riksvei 19. Lengden er 10 km. I mars/april 2021 ble «Bastø Electric» tatt inn i forbindelsen som første elektriske ferge, som også er verdens største elektriske ferge, målt i personbilenheter (PBE) og passasjerantall.
Historien om «Bastøfergene»
I et brev av 1712 beordret kong Frederik IV lensmannen i Borre å bygge en større ferge; den skulle kunne ta 16 hester og 50 mann. Ved fergeprivilegiet av 1752 ble det pålagt å holde ferge med plass for 6 hester med deres ryttere og i tillegg båtmenn. I 1784 gis det bestemmelser om fergetakstene, fergemannen skulle ha 40 skilling for å ro en båt for 12 personer over fjorden, vintertakst var 60 skilling.
I 1857 tok det offentlige over fergedriften, og fergestedet ble flyttet til Melløsbryggen i Moss. Åpningen av Smaalensbanen i 1879 og Vestfoldbanen i 1881 ga et behov for en mer stabil fergeforbindelse.
Dampskipene overtar
I 1884 startet konsul Richard Peterson fergefart med dampskipet «Axel» mellom Moss og Horten, året etter kom «Bastø», et nybygget dampskip. Dampskipet «Horten» ble innkjøpt som reservebåt, og i 1900 fikk selskapet «Bastø II». Denne fergeruten ble i 1910 tatt over av A/S Alpha, ved at de overtok dampskipene «Bastø» og «Bastø II». A/S Alpha var stiftet i Moss i 1892, og formålet var å drive dampskipsrute mellom Moss og Kristiania. I de første årene Alpha drev fergeruten på Horten var det passasjerer og gods som ble fraktet, men etter første verdenskrig ble det også fraktet biler.
I 1934 fikk selskapet overlevert DS «Bastø», fartøyet kunne ta 400 passasjerer og 18 biler. Denne fergen ble raskt for liten da trafikken steg sterkt, sommeren 1937 satte selskapet ny dagsrekord med 210 biler på én dag. I 1934 ble det fraktet 6,605 biler, i 1935 økte det til 8,745 og til 10,143 i 1936; behovet for en ny bilferge var klart.
I 1939 ble MF «Bastø II» levert fra Moss Værft & Dokk, den kunne ta 600 passasjerer og 34 biler. Denne fergen var selskapets første «roll-on-roll-off», med om bord ilandkjøring over spesialbygget fergeleie.
9. april 1940 gikk MF «Bastø II» i ordinær trafikk, på tvers av strømmen av tyske krigsskip inn fjorden. Under krigen ble seks av selskapets syv fartøy rekvirert av tyskerne.
Ekspansjon etter krigen
Ingen av selskapets fartøyer ble senket under krigen og i 1949 bygget man MF «Bastø», som søsterskip til MF «Bastø II». Trafikken økte stadig og i 1956 fikk man levert MF «Bastø I», med kapasitet for 600 passasjerer og 55 personbiler. Fra sommeren 1964 ble ruten betjent av fire ferger i sommerhalvåret; «Bastø I« (1956), «Bastø II» (1961), «Bastø III» (1949) og «Bastø IV» (1964). Resten av året gikk det tre ferger og det ble transportert 228,648 biler og 620,000 passasjerer.
I 1984 ble A/S Alpha solgt til Kosmos, det ble en divisjon i selskapet og navnet ble endret til Bastøfergen. I 1989 ble Bastøfergen kjøpt av avgående administrerende direktør i Kosmos, Bjørn Bettum, og det ble en del av hans familieeide selskap Gokstad AS. I 1991 ble MF «Vestfold» levert fra Trønderverftet med kapasitet for 700 passasjerer og 250 personbiler. Ruten ble da trafikkert av den nye fergen og den mindre MF «Østfold» (tidligere MF «Bastø II»).
Dagens fergeselskap etableres
Da de to nye pendelfergene kom i fart, ble fergetilbudet forbedret betydelig. Trafikken fortsatte imidlertid å stige, fra om lag 600,000 kjøretøy i 1996 til 1,400,000 kjøretøy i 2004 og i 2001 ble MF «Sogn» leid inn som et tredje ekstra fartøy. I 2003 søkte selskapet ny konsesjon og fikk denne frem til og med 2015, det la grunnlag for kontrahering av MF «Bastø III», levert fra Polen i februar 2005. Med fortsatt økning i trafikken ble det så først leid inn en ekstra ferge og etterhvert ble først MF «Bastø IV» og deretter MF «Bastø V» kjøpt inn.
Daglig drift
Selskapets fem ferger starter med de tre største, med første avgang kl 05.00 fra Moss og 05.15 fra Horten med siste avgang ved midnatt fra begge sider. På dagtid er det med fem ferger avgang hvert kvarter (med et «hull») fram til 20.30, og overfarten tar om lag 30 minutter. Om hverdagene er det 50 avganger fra hver side, noe færre i helgen. «Bastø III» tar 220 personbilenheter, de to eldre fergene MF «Bastø I» og MF «Bastø II» hver tar 200 PBE mens MF «Bastø IV» og MF «Bastø V» tar rundt 100 PBE.
Fra juni 2011 ble fergen MF «Stavanger» leid inn frem til 31. desember grunnet økende trafikk som følge av at Oslofjordtunnelen var stengt for vogntog over 7,5 tonn.
Ny konsesjonsperiode
Ny konsesjonsperiode startet 1. januar 2017 og har 10 års varighet, frem til 31. desember 2026. Statens vegvesen utlyste konkurranse for konsesjonsperioden og blant kravene var minimum fem ferger, én reserveferge (alle med kapasitet på minst 200 personbilenheter (PBE)) uten krav til utslipp utover minimumskravene stilt til internasjonal sjøfart gjennom IMO. Statens vegvesen ble kraftig kritisert for å utelate miljø som et satsningsområde i sitt anbud, og konsesjonen er gitt til dieseldrift i motsetning til løsninger som LNG-, batteri- eller hybriddrift.
8. desember 2014 ble kontrakten for konsesjonsperioden frem til 2026 undertegnet av representanter for Statens vegvesen og Bastø Fosen som vant anbudskonkurransen. Totalt blir det fem ferger som skal drifte sambandet, pluss en reserveferge. Tre av fem ferger skal bygges nye, de øvrige bygges om for å tilfredsstille konsesjonens krav til NOx-utslipp. Det ble innført betaling med AutoPASS 1. januar 2017. Det betyr at gående, syklister og bilpassasjerer slipper billettering. AutoPASS for ferje ordningen driftes av Skyttel AS. Kontraktene for bygging av de tre nye fergene som er designet av Multi Maritime i Førde ble i januar 2015 tildelt to tyrkiske verft.
De nye fergene fører alle kjøretøy på ett dekk for å få raskere lasting og lossing. Bildekket gir plass til 200 personbiler eller 24 (30) vogntog (avhengig av lengde). Fergene er 142 meter lange og 21 meter brede og er sertifisert for 600 passasjerer. Ny skrogform skal bidra til at drivstofforbruket reduseres med 25-30 prosent og utslippene av nitrogenoksider (NOx) med 80 prosent.
De to første av de nye fergene, MF «Bastø IV» og MF «Bastø VI», ble levert i desember 2016 og satt i drift da den nye konsesjonsperioden startet 1. januar 2017. Den tredje og siste, MF «Bastø V», ankom Horten 5. april og ble satt i rute i uke 16 eller 17 etter sikkerhetsøvelser samt verifikasjon. Et hybrid-skip begynte å seile på strøm i 2021, og lades med 7,2 MW i Horten.
Tunnel under Oslofjorden
Siden 1960-årene har det vært ulike ideer om fast forbindelse over Oslofjorden for å erstatte fergeforbindelsen. I mars 2008 la Statens vegvesen frem en rapport som anbefalte tunnel dersom den faste forbindelsen skulle realiseres. En eventuell tunnel ble da anslått til å koste om lag 5 milliarder kroner og være firefelts, i motsetning til en bro som ville koste om lag 15 milliarder. En eventuell tunnel vil bli 17 kilometer lang grunnet krav fra EU om maksimalt 6 prosent stigning, og på det dypeste vil tunnelen være 325 meter under havflaten.
En konseptvalgutredning offentliggjort i november 2014 antar at byggekostnadene for bro vil være 35–60 milliarder kroner, og for tunnel 15–25 milliarder kroner. En kvalitetssikringsrapport (KS1) offentliggjort i august 2015, anbefaler å avvise broløsningen, som der fikk anslått mulige kostnader helt opp til 74 milliarder kroner. Tunnelkonseptet anbefales utredet videre. Begge forslagene har møtt stor motstand på begge sider av fjorden. Både Moss og Horten kommuner vedtok høringsinnspill i prosessen der begge konseptene ble foreslått droppet. Moss nærings- og industriforening og Fylkesmannen i Østfold har også gått mot planene. Det er dannet store folkelige aksjonsgrupper på begge sider av fjorden som til sammen samler 10 000 medlemmer.
Ligusterslekta
Ligusterslekta (Ligustrum) er en slekt i oljetrefamilien.
De er løvfellende eller eviggrønne busker og små trær. Bladene er motsatte, enkle, helrandede og har en kort stilk. Blomstene sitter i opprette, endestilte eller sidestilte, kvaster. Bestøvningen gjøres av insekter, og blomstene er tvekjønnede, duftende og hvite. Frukten er en bæraktig steinfrukt.
Flere ligusterarter dyrkes i hager. Når de plantes utenfor sitt opprinnelige utbredelsesområde, blir de ofte plagsomme invaderende arter som fortrenger opprinnelig vegetasjon. Dette er et stort problem i østlige USA, Australia, New Zealand og på Mauritius og Réunion i Det indiske hav.
I norske hager dyrkes liguster og vinterliguster (L. ovalifolium). Den sistnevnte arten stammer fra Japan og Korea, er mer hardfør enn liguster, og finnes forvillet noen steder. Hybriden Ligustrum × ibolium (= L. obtusifolium × L. ovalifolium) blir også dyrket.
Michael Dawson (fotballspiller)
Michael Richard Dawson (født 18. november 1983) er en engelsk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs.
Han er også en del av.
Dawson har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Nottingham Forest og Tottenham Hotspur fra England.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Den 26. august 2014 meldte han overgang fra Tottenham Hotspur til Hull City AFC, hvor han skrev under på en treårskontrakt.
John David Nielsen
John David Nielsen (født 27. januar 1938 i London) er en norsk maler og forfatter. Han er utdannet ved Bjarne Engebrets malerskole i Oslo og som hospitant på Statens Kunstakademi. Studieopphold i Dresden og andre byer i DDR. Fra dette oppholdet vitner to Caspar David Friedrich-influerte malerier «Dimitroff-Brücke, Dresden» (1965/1979), der den mørke silhuetten av en ensom, ryggvendt figur skuer over Elben med den mektige barokkbrua og Frauenkirche på den andre elvebredden. (I dag er den bulgarske kommunistlederens navn – som nazistene anklaget for Riksdagsbrannen i 1933 – strøket fra det kjente forbindelsesleddet over elva. Som igjen bærer det opprinnelige navnet Augustus-Brücke). Men verken topografi eller typologi er av særlig betydning for Nielsens syn på maleri.
Eller for å bruke hans egne ord om maleriet: «resultatet er bestemt ut fra det faktum at verket er laget, og ikke skuet inn i lerretet (enten det er et indre eller et ytre syn det dreier seg om)». Fra et gjennomarbeidet gråtone- og jordfargemaleri i beskjedne formater, skulle Nielsen fra midten av 70-tallet ekspandere både når det gjaldt billedstørrelser og koloritt. Kunsthistorikeren Trygve Nergaard har pekt på den intensiverte spenningen som da oppsto ”mellom de litt svømmende, laserende flatene av temperafarge i jord og himmel og et mer fortettet, vibrerende midtparti med trær eller bygninger ble etter hvert et hovedtema i bildene”. Og fortsatte: ” Noen steder trenger flatene truende inn over områder som prøver å forskanse seg i sin egen farge. Andre ganger åpner de seg befriende og lar formene bre seg organisk og nesten uhindret over grunnen”. Verbale tilnærminger som blant annet får sitt gjensvar i maleriene «Hovedgaten» (1977) og «Lapsetorvet (fritt etter Reidar Fritzvold)» (1978–1979).
Da John David Nielsen deltok på den mye omtalte gruppeutstillingen «Romantik» i Oslo Kunstforening (1970), var det med mye av outsiderens rolle i den ellers så programmatisk, stilromantiske manifestasjonen med Odd Nerdrum som frontfigur. Han inngikk i et langt mer likesinnet lag sammen malerkolleger som Svein Strand, Johannes Vinjum og Oddbjørg Aarseth åtte år etter i Galleri K i Oslo. Ellers merker man seg den tette dialogen mellom Nielsen og skjønnlitterære forfattere, som Jan Jakob Tønseth i boka Antagelser (1984) og katalogforordet som Dag Solstad skrev til hans separatutstilling i 1993. Hans egne skrifter viser et sjeldent blikk for ordet, og en spennvidde fra Rembrandt til Fredrik Stabel.
Nielsen har gjort pastellen til en hovedteknikk ved siden av maleriet, og håndterer de porøse fargestiftene slik at det buktende linjespillet får en suggererende energi. Spillet mellom klingende flater og vital strek kan også åpne for surrealistiske overtoner. Ikke minst interiørene hvor antikvariske møbler blir medaktører til figurer i klaustrofobiske konstellasjoner. Men Nielsen regisserer sjelden med visuelt ettertrykk. Noe som framgår av serien ”Café-scener”(1990–1991), hvor pastellkrittene mer antyder de skiftende situasjonene i serveringslokalet. Slik er det også i temperamotivene fra Edinburgh (2012–2013), der han så lavmælt legger inn underfundige poenger bl.a. i ”Charles II” der det steilende ryttermonument på den tomme plassen blir redusert i betydning av den lille hesteskulpturen, som synes å ta et rolig overblikk fra posisjonen på sin kuppel.
Nielsen er far til tegneren Christopher Nielsen og musikeren Joachim Nielsen. Nielsen debuterte i Unge Kunstneres Samfund i 1965.
Separatutstillinger (utvalg)
Galleri K, Oslo, (1976, 1977, 1979, 1981, 1984, 1991, 1993, 2003, 2008, 2013).
Galleri Langegården, Bergen (1984).
Lillehammer Kunstmuseum, (1998).
Dvergsaksedyr (familie)
Dvergsaksedyr (Spongiphoridae) er en familie med insekter innen ordenen saksedyr. Det finnes en art i Norge. De lever vanligvis noe bortgjemt, i kompost, under stener og bark.
Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.
Utseende
Artene i familien dvergsaksedyr er små, under 15 millimeter. Antennene har mindre enn 12 ledd. Andre fotledd på framføttene er ikke utvidet og hjerteformet som hos artene i familien bredfotsaksedyr. Dvergsaksedyr har membrane, flygedyktige vinger under de små dekkvingene. Disse er på et meget sinnrikt vis foldet sammen for å få plass.
Saksedyr kjennes lett på «tangen» på bakkroppen. Selv om denne tangen kan være skremmende, er saksedyr helt ufarlige for mennesker. Noen ganger kan nymfer av andre arter saksedyr forveksles med dvergsaksedyr, men nymfer mangler vinger. De kan også forveksles med biller som enkelte arter kortvinger (Staphylinidae), men billene mangler tangen på bakkroppen.
Levevis
Dvergsaksedyr er nattaktive og flyr på varme kvelder og netter, og tiltrekkes da gjerne til lys, som utelamper. Mange arter er gode flygerer og kan fly lange strekninger. Før det lysner om morgenen leter de opp et fint sted å oppholde seg.
Saksedyr har ufullstendig forvandling, nymfene vokser seg gradvis mer og mer lik de voksne dyrene. Eggleggingen og utvikling skjer på våren og forsommeren i kompost med forholdsvis høy temperatur og fuktighet, i de varmeste indre deler hvor det er mellom 18-25 °C. Eggene klekkes etter 7-12 dager. Yngelpleie er vanlig. Hunnen passer egg som og nymfer i to til tre uker. Tiden det tar fra eggleggning til fullt utviklet voksent insekt, varierer med temperaturen i komposten. I varm kompost er den er omtrent tre måneder og ved lavere temperatur lengre.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Systematikken følger Fauna Europaea.
Buzău (fylke)
Buzău er et fylke (județ) i Romania. Det ligger i regionen Valakia. Administrasjonssenteret er byen Buzău. Fylket hadde 451 069 innbyggere ved folketellingen i 2011.
Tok pisin
Tok pisin er et kreolspråk som blir talt i på det nordlige fastlandet av Papua Ny-Guinea. Språket er det mest brukte i landet; det tales av omtrent 4 millioner, hvorav 120 000 har det som morsmål. Det har offisiell status i Papua Ny-Guinea og språket er nært relatert til Bislama, som snakkes på Vanuatu. På engelsk blir språket ofte kalt New Guinea Pidgin eller Tok Boi, eller i akademiske kretser, Melanesian Pidgin English eller Neo-Melanesian.
Opprinnelse
Tok Pisin oppstod på grunn av handelen i stillehavsområdet. I tidsrommet 1880-1914 jobbet mange fra Papua Ny-Guinea på tyske plantasjer på Samoa. Tok Pisin oppstod som et arbeidsspråk, slik at den multispråklige og multikulturelle arbeidsplassen kunne fungere, og folkene der kommunisere med hverandre.
Leda
Leda (gresk: Λήδα) er i henhold til gresk mytologi datter av kong Thestios (Θέστιος) av Aitolia, og hustru av kong Tyndareos (Τυνδάρεως) av Sparta. Hun huskes som «Leda med svanen», og hennes myte ga opphav til populære motiv i kunsten under renessansen og i senere kunst. Hun er også viktig i greske myter som mor til Helena (Ἑλένη) av Troja; Klytaimnestra (Κλυταιμνήστρα); og tvillingene Kastor og Polydevkes (Κάστωρ καὶ Πολυδεύκης), også kjent som dioskurene («sønner av Zevs»).
Ledas barn
Leda var beundret av Zevs, som forførte henne i skjul ved å forvandle seg til en svane. Som svane falt Zevs i hennes armer for å få beskyttelse fra en jagende ørn. Deres fullbyrdelse skjedde samme natt som Leda lå sammen med sin ektemann Tyndareos, noe som førte til at hun hun la to egg, og fra disse fødte eller klekket hun døtrene Helena og Klytaimnestra, og sønnene Kastor og Polydevkes. Hvilke av barna som Tyndareos var far til og hvem som Zevs var, er ikke konsistent, heller ikke hvilke barn som ble klekket fra hvilket egg. Delingen var bortimot alltid halvt dødelig, halvt guddommelig, skjønt tvillingene reflekterte ikke alltid barnas opphav. Kastor og Polydevkes er tidvis framstilt som dødelige, tidvis guddommelig, men om en av dem var udødelig, da var det alltid Polydevkes. Det ble også alltid uttrykt at Helena var datter av Zevs, men så var også hennes skjønnhet så besnærende at hun ble årsak til den trojanske krig. Denne mangelen på konsekvens har antagelig sin årsak at de var flere myter som ble forsøkt knyttet sammen og gitt en genealogi.
Leda fikk også andre barn, men utelukkende med Tyndareos, og de var alle døtre: Timandra (Τιμάνδρα), Foebe (Φοίβη), og Filonoe (Φιλονόη). De er ikke knyttet til noen betydelige myter.
I Homers Illiaden ser Helena ned fra Trojas murer og undrer seg på hvorfor hun ikke kan se sine brødre blant akhaierne (grekerne). Fortelleren bemerker at de begge er allerede døde og gravlagt i deres hjemland Lakedaimon (Sparta), således indikeres det at i den homeriske tradisjon ble de begge oppfattet som dødelige.
En avvikende myte hevder at Nemesis (Νέμεσις) var mor til Helena, ikke Leda. Hun ble også gjort gravid av Zevs i form av en svane. En gjeter fant egget og ga det til Leda, som omsorgsfullt tok vare på det i en kiste inntil egget ble klekket. Deretter adopterte hun Helena som sin egen datter. Zevs gjorde også ære på Helena ved å opprette stjernebildet Svanen (latin: Cygnus) på himmelhvelvingen. En senere rasjonalisering, blant annet ved Lactantius og Hyginus i hans verk Fabulæ, er at etter at Zevs yndet seg inn på Leda, noe man forestilte seg at skjedde ved elven Eurotas i Lakonia, la hun et egg som barna ble klekket fra, og senere ble hun guddommeliggjort som gudinnen Nemesis.
Ledas opphav
En teori på betydningen av navnet Leda (Λήδα) er at det betyr «kvinne», fra kretisk opphav. Hennes myte er gammel, og hun omtales blant annet i Fragment 105 av Sapfo. Hun kan ha hatt bakgrunn, i henhold til Robert Graves, som gudinnen Latona (eller Leto eller Let) som fødte Apollon og Artemis, en annen og lignende myte knyttet til Zevs’ utallige kvinneeventyr.
I kunsten
Motivet med bortførelsen og forførelsen av en kvinne er et av de mest hyppige i antikkens greske og romerske kunst. Bortførelser (eller kvinnerov) i mytologien er generelt framstilt som utført av en gud forkledd som et menneske eller et dyr, slik som Zevs i form av en okse, gullregn eller en svane, forfører en ung, vakker kvinne og gjør henne gravid. Disse mytene har blitt fortolket fra ulike synsvinkler, fra kjønnsmessig, samfunnsmessig, politisk og filosofisk.
Leda og svanen og Leda og egget var populære emner i antikkens kunst. I tiden etter antikken, særlig fra renessansen og framover ble det et emne for inspirasjon, blant annet Michelangelo og Leonardo da Vinci. Blant de diktere som tok for seg den antikke myten var den irske poeten William Butler Yeats’ med diktet «Leda and the Swan» (1923), hvor første vers lyder slik:
Klaus Störtebeker
Klaus Störtebeker (dansk Klaus Størtebeker; født ca. 1360, død 20. oktober 1401) var en piratleder for en sammenslutning av kapere kjent som «fetaljebrødrene» eller «vitaliebrødrene» (fra latin victualia) og som drev kapervirksomhet i Østersjøen.
Vitaliebrødrene ble opprinnelig hyret under en krig mellom Danmark og Sverige for å kjempe på svensk side, og til å seile forsyninger til den beleirete svenske hovedstaden Stockholm. Etter at krigen sluttet fortsatte Vitaliebrødrene å kapre handelsfartøyer for egen regning og kalte seg så for «Likedeeler» (= lik andel) ettersom de delte byttet innbyrdes.
Vitaliebrødrene ble støttet av den mecklenburgske adel. Vitaliebrødrene oppsto etter at den svenske konge Albrecht av Mecklenburg ble tatt til fange av dronning Margrete I i 1389. Deres mål var å bringe det beleirede Stockholm forsyninger (= viktualier). Senere plyndret de danske kjøpsteder og slo seg ned på Gotland.
Selv om det er mange myter og legender om Klaus Störtebeker finnes det svært lite faktisk kunnskap om livet hans. Selv navnet «Störtebeker» er sannsynligvis bare et kallenavn fra gammeltysk i betydningen «tøm begeret», noe som viser til piraters antatte evne til å tømme fireliters kanne med øl i en svelg uten å sette ned kannen eller begeret.
Störtebeker begynte å bli kjent rundt år 1398 etter at Vitaliebrødrene ble utvist fra Gotland hvor de hadde overtatt festningen i Visby. I løpet av de følgende årene kapret Störtebeker og hans medsammensvorne (de mest kjente var Gödeke Michels, Hennig Wichmann og Magister Wigbold) hanseatiske handelsskip uansett hvor de kom fra.
I 1401 klarte en flåte fra Hamburg ledet av Simon av Utrecht å nå Störtebekers flåte i nærheten av Helgoland. Ifølge enkelte historier hadde Störtebekers skip blitt gjort sjøudyktig ved hjelp av en forræder som hadde kastet flytende bly på kjettingen som holdt styreroret. Störtebeker og hans mannskap ble overmannet og fraktet til Hamburg for å dømmes.
Legenden vil ha det til at Störtebeker tilbød et kjede av gull langt nok til å ringe inn hele Hamburg by for sitt liv og løslatelse, men Störtebeker og samtlige av 73 medsammensvergede ble dømt til døden ved halshugging. Den mest berømte legenden om Störtebeker er om henrettelsen: Det ble sagt at Störtebeker ba borgermesteren av Hamburg å løslate så mange av hans menn som han kunne gå forbi etter at hodet hans var blitt hogd av! Forslaget synes å være risikofritt og ønsket ble derfor innvilget. Etter at han ble halshugget ble det påstått at kroppen hans klarte å gå forbi tolv av hans menn før bøddelen spente bein på ham. Disse tolv ble uansett henrettet sammen med de andre.
I Hamburg er det en statue av Klaus Störtebeker, og legenden om ham er også grunnlaget for det årlige festspillet i Ralswiek på Rügen, som har blitt spilt årlig siden 1997.
SyncML
SyncML (forkortelse for Synchronization Markup Language) er det tidligere navnet for en plattformuavhengig informasjonssynkroniseringsstandard. SyncML refereres nå til som Open Mobile Alliance Data Synchronization and Device Management. SyncML anvender standardspråket XML for å spesifisere de meddelelsene som synkroniseres mellom enheter som f.eks. mobiltelefoner og programmer som f.eks. Microsoft Outlook.
Finsetunnelen
Finsetunnelen er en 10,3 km lang jernbanetunnel vest for Finse på Bergensbanen, i Ulvik kommune i Hordaland. Av alle tunnelene på selve Bergensbanen (mellom Hønefoss og Bergen) er Finsetunnelen den lengste, selv om tog som kjører over Drammen på vei inn mot Oslo passerer gjennom Liertunnelen, som er litt lengre. Arbeidene med tunnelen startet i 1990 og den ble offisielt åpnet av kong Harald V den 16. mai 1993.
Mixco Viejo
Man tror at Mixco Viejo var hovedstaden i kongeriket Poqomam, som opprinnelig het Saqik'ajol Nimakaqapek. Byen hadde omtrent 10 000 innbyggere på det meste, på begynnelsen av 1500-tallet. Mixco Viejo ble erobra og ødelagt av spanjolen Pedro de Alvarado i 1525 etter en tre måneder lang beleiring.
Ruinene kan deles inn i 15 grupper av minst 120 større byggverk, inkludert templer, palasser og to ballspillbaner.
Juunarsip atuarfia
Juunarsip atuarfia (Juunarsip skole) er en skole i byen Qasigiannguit på vestkysten av Grønland.
Finsetunnelen
Etter at tunnelen ble åpnet ble også elleve kilometer av banen øst for Finse oppgradert slik at den tålte høyere fart og ble mer beskyttet mot snømengdene.
Juunarsip atuarfia
Skolen er bygd i etapper, fra 1940-tallet til 1980, da skolens gymsal ble bygd. Den har ca. 250 elever fordelt på 20 klasser i 1. til 11. klasse. 32 lærere er ansatt på skolen. For 1. og 2. klasse er det Skolefritidsordning før og etter skoletid.
Pegmatitt
Pegmatitt er en storkornet granittisk dyp- eller gangbergart. Det er ofte med mineralene alkalifeltspat, plagioklas, kvarts og glimmer. Ofte inneholder pegmatitter også turmalin, topas, beryll og en rekke andre mer sjeldne mineraler. Pegmatitt kommer av gresk pegma som betyr binding, nettverk.
Fylkesvei 5296
Fylkesveg 5296 går mellom Orfallet og Festtangen i Ytre Arna i Bergen.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 238 (Hordaland).
Miraklet i Milano
Miraklet i Milano (italiensk originaltittel Miracolo a Milano) er en italiensk spillefilm fra 1951 regissert av Vittorio de Sica. Manus ble skrevet av De Sica sammen med Cesare Zavattini og bygger på Zavattinis roman Totò il Buono («Toto den gode»). Hovedrollene spilles av Francesco Golisano og Emma Gramatica, mens sentrale biroller spilles av Paolo Stoppa og Guglielmo Barnabò.
Filmen vant Gullpalmen i Filmfestivalen i Cannes i 1951.
Handling
I denne perioden får Totò en magisk due fra Lolottas spøkelse, og han bruker kreftene til å gi ønsker til de som spør ham om hjelp. Leiren får et mer surrealistisk utseende når hvert hemmelige ønske blir oppfylt. Til slutt blir duen tatt tilbake av to engler. Uten duenes beskyttelse blir området snart overkjørt av politiet, og beboerne blir kjørt vekk for å bli fengslet.
Fylkesvei 2424
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 186 (Oppland).
Lisletta
Lisletta er ei lita grend i Ringerike kommune i Buskerud. Grenda, som ligger på høyden nord for Vegårdsfjerdingen og Steinssletta, ligger i sørenden av fylkesvei 241 i Norderhov og stekker seg via sørøstenden av Tanbergmoen og nordøstover mot Gullerud.
SimCity Creator
SimCity Creator er et videospill i Sim spill serien av utviklet av Hudson og utgitt av Electronic Arts. Det ble sluppet ut på Nintendo Wii i september 2008.
Austenitt
Austenitt er blanding mellom rent jern og karbon. Rent jern får en kubisk flatesentrert struktur ved 910-1390°C som karbon kan løses opp i, denne strukturen kaller vi γ-jern eller astenitt. Ved 1150°C kan denne strukturen løse opp maksimalt 2% karbon.
Når denne legeringen blir avkjølt sakte, blir karbonet skilt ut som sementitt i tynne lameller. Denne strukturen blir kalt perlitt og består av tynne lameller av ferritt og sementitt.
Oath Bound
Oath Bound er det sjette fulle albumet fra Summoning. Det er også bandets lengste, bare 21 sekunder lengre enn det tidligere albumet Dol Guldur. Albumet ble utgitt 25. april 2006.
Teknologiporten
Teknologiporten er den største bedriftskontakten for studenter ved Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi (IVT-fakultetet) på NTNU. Organisasjonens hovedmål er å skape kontakt mellom teknologistudenter og næringslivet. Dette gjøres primært gjennom bedriftspresentasjoner, avholdt enten på campus Gløshaugen eller i eksterne lokaler i Trondheim sentrum. Alle medlemmene er frivillige studenter tilknyttet en av fakultetets åtte linjer.
Bakgrunn
Høsten 2002 gikk linjeforeningene ved IVT-fakultetet sammen om å danne en felles bedriftskontakt. Formålet var å dekke etterspørselen fra større multidisiplinære selskaper som ville nå ut til flere studieretninger samtidig. Ettersom næringslivet tidligere var avhengig av å søke kontakt gjennom hver enkelt linjes bedriftskontakt, var målet at Teknologiporten skulle forenkle selskapenes rekrutteringsarbeid.
Med bakgrunn i arbeidet gjort av I-vinduet – bedriftskontakten for tidligere maskinlinjen ved NTH, ble så medlemmer fra alle linjeforeningene ved IVT-fakultetet valgt inn. Lister med navn på bedrifter ble skaffet til veie fra Teknologibedriftenes Landsforening (nå Norsk Industri), og Teknologiporten inviterte store norske industribedrifter som Kongsberg Automotive, Shell og FMC Technologies til Gløshaugen.
Dagens virksomhet
Organisasjonen avholder rundt 20 bedriftpresentasjoner i semesteret. Ved en slik presentasjon får bedrifter mulighet til å promotere seg selv for et utvalg ingeniørstudenter, samtidig som studentene kan komme i direkte kontakt med firmaets ansatte. Presentasjonen etterfølges som oftest av bespisning påspandert av bedriften.
Bedriftpresentasjoner er Teknologiportens hovedvirksomhet, men bedriftskontakten arrangerer også større arrangementer; eksempelvis avholder prosjekt-gruppen minst en karrieredag hvert semester.
I tillegg arrangerer organisasjonen hvert vårsemester en større arbeidsmarkedundersøkelse blant ingeniørstudentene. Undersøkelsen kartlegger studentene sin attraktivitet og deres potensielle lønnsbetingelser fra år til år.
Økonomisk modell
Teknologiporten drives på et ideelt grunnlag, organisasjonen har ikke mulighet til å ta ut overskudd. Overskuddet av inntektene som mottas fra bedriftene går uavkortet tilbake til studentene gjennom deres respektive linjeforeninger.
Oppbygging
Teknologiporten består av ett styre, og fem undergrupper.
Styret består av lederne for alle undergruppene, samt øvrige medlemmer med utvidet ansvar.
Bedriftsgruppen er den største gruppen innad i Teknologiporten. Gruppen annonserer organisasjonens virksomhet til aktuelle bedrifter, og står ellers for kontakten med næringslivet.
Markedsføringsgruppen har som hovedoppgave å annonsere bedriftpresentasjonene til studentene. Dette gjøres gjennom mail-utsendelser, trykte plakater, sosiale medier og elektroniske infoskjermer på campus. I tillegg har de ansvar for å promotere samarbeidspartnerne og Teknologiporten for studentene.
IT-gruppen administrer nettsiden og det elektroniske påmeldingssystemet til presentasjonene. Gruppen tar seg ellers av alle tekniske oppgaver som krever IT-kompetanse.
Prosjekt-gruppen er en kreativ prosjektgruppe som arrangerer karrieredager for aktuelle bedrifter rettet mot studentene.
Økonomigruppen har ansvar for budsjettering og føring av organisasjonens regnskap.
Teknologiporten FOKUS
I 2009 ble underorganisasjonen Teknologiporten FOKUS dannet. Gruppen har som formål å øke bevissthet rundt miljø- og samfunnsansvar blant de naturvitenskapelige studentene ved NTNU. Ved å avholde egenutviklede arrangementer rettet mot miljø og klima forsøker FOKUS å skape gode og kunnskapsbaserte miljøholdninger, slik at studentene senere kan ta disse med seg ut i arbeidslivet.
Første tiltak var et vedtak om en årlig overføring på 10 000 USD til mikrofinansportalen Kiva.
Annet
Ledere i Teknologiporten siden 2005:
Hovedsamarbeidspartnere siden 2007:
Jekaterina Malysjeva
Personlige rekorder
Oppdatert pr 20. mai 2011
Brus
Bakgrunn
Brus er opprinnelig den norske betegnelsen på kullsyreholdig limonade. Det er den boblende kullsyren som oppstår når flasken åpnes, som har gitt produktet sitt navn.
Jekaterina Malysjeva
Internasjonale mesterskap
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL ved 2 konkurranser.
Sprint-VM på skøyter deltatt i 3 sprint-VM.
Brus
Bakgrunn
Etter hvert har brus blitt en fellesbetegnelse for de fleste alkoholfrie drikker som er tilsatt kullsyre. En del av brusen som selges er sukkerfri. Den er da oftest søtet med andre søtningsstoffer som f. eks. aspartam, cyklamat og sakkarin. De sukkerfrie variantene markedsføres gjerne med navn som «lett», «light», «zero» eller lignende.
Jekaterina Malysjeva
Internasjonale mesterskap
Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i ett enkeltdistanse-VM ved 2 konkurranser.
Brus
Bakgrunn
Dersom råsaftinnholdet er lavere enn 8 %, men inneholder naturlige smaksemner fra råsaft, kan produktet kalles «brus med appelsinsmak». Mange brustyper har kun 3 % råsaft i sin oppskrift og består således altså av 97 % vann, søtstoff og kullsyre.
Jekaterina Malysjeva
Internasjonale mesterskap
EM på skøyter deltatt i ett EM.
Brus
Bakgrunn
Enkelte brustyper har smaker som er basert på naturlige smaksemner. De beskrives som brus med «naturlig aroma». Når produktet inneholder kunstige smaksemner brukes begrepet «aroma» alene i deklarasjonen. Ofte brukes også en rekke såkalte E-stoffer både for å gi smak og farge til disse produktene.
Jekaterina Malysjeva
Internasjonale mesterskap
Junior-VM på skøyter deltatt i 3 VM ved 6 konkurranser.
Brus
Bakgrunn
Det finnes også vann som ikke er tilsatt råsaft fra frukt, kunstige smaksemner eller søtningsstoffer, men bare kullsyre. Et eksempel på dette er vanlig Farris.