cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bak kulissene
Hovedrollen som den Bob Fosse-lignende hovedpersonen Joe Gideon spilles av Roy Scheider. Filmen var inspirert av Fosses maniske arbeid med å få klippet ferdig filmen Lenny samtidig som han satte opp Broadway-musikalen Chicago. Filmens originaltittel er hentet fra en sang fra denne oppsetningen, skrevet av Kander og Ebb. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Bak kulissene til tidenes 14. beste filmmusikal fra USA.
Handling
Filmens hovedperson Joe Gideon er ansvarlig for koreografi og casting for et nytt Broadway-show. Samtidig er han opptatt med å klippe ferdig en film om en standup-komiker. Filmens budsjett er overskredet og den er forsinket. Joe Gideon kjederøyker, er arbeidsnarkoman og har stadig one-night-stands-forhold til danserne sine. Uten Vivaldi, Visine, Alka-Seltzer, Dexedrine og sex ville han ikke hatt energi til å opprettholde sitt viktigste show; livet sitt. Kjæresten hans, Katie Jagger, eks-konen Audrey Paris og datteren Michelle forsøker å dra ham inn i et mer sunt liv, men det er for sent for hans utslitte kropp og stress-herjete hjerte. Tiår med overarbeid og konstant stress tærer på ham. I sin fantasi flørter Joe Gideon med dødsengelen Angelique.
Gideons tilstand blir verre etter en særlig stressende gjennomgang av manus. Han har brystsmerter og blir bragt til sykehus der han blir lagt inn med angina. Han prøver å late som ingenting og går rett tilbake til øvingene, men blir beordret til 3-4 ukers hvile. Showet utsettes, men Gideon fortsetter med sin usunne livsstil også på sykehuset Det flommer av champagne, han er omgitt av kvinner og sigaretter tennes ustanselig. Kardiogrammene viser ingen forbedring, Gideon flørter med døden. Når kritikkene av filmen hans er lunkne, får han et massivt hjerteatakk og må opereres.
Produsentene av Broadway-showet må bestemme seg for om de skal gi opp eller erstatte Gideon. Deres pragmatiske, penge-orientere forhandlinger med forsikringsselskapene sidestilles med scener fra Gideons hjertekirurgi. Produsentene forstår at det beste strengt tatt ville være om Gideon dør, dette ville bringe inn en profitt på 500 000 dollar. Imens ligger Gideon i sykehussengen og fantaserer og ser sitt liv som en lang sekvens av dansenummere og Broadway-show-inspirerte set ups. Han forstår at døden er nært forestående og får et nytt hjerteinfarkt. Med glittrende musikknumre går han gjennom fem faser i forhold til døden - sinne, fornekting, forhandling, depresjon og aksept. Når døden til slutt nærmer seg, blir fantasiepisodene volsommere og ekstravagante. Den siste scenen er satt opp som et voldsomt og monumentalt varietéshow der alle fra Gideons fortid er tilstede. Gideon selv står i sentrum for hele showet før han til slutt dør.
Umpumulo
Umpumulo var Det Norske Misjonsselskaps første permanente misjonsstasjon i Natal i Sør-Afrika. Stedet utviklet seg etter hvert til å bli et luthersk skolesentrum. Senere ble det også bispesete for Den lutherske kirke i Natal. Umpumulo ligger i Mapumulo om lag 800 meter over havet, ca. 130 km fra Durban, på sørsiden av Tugelaelven. Stedet har hatt stor betydning for kirke og misjon i Sør-Afrika.
Norsk misjonsstasjon
I 1850 tildelte de engelske myndighetene i Natal misjonær Hans Schreuder et område på 2019 mål som en «Mission Glebe», nærmest forklart som en prestegårdseiendom han kunne bruke for å skaffe sitt daglige brød på den tiden. Bakgrunnen var at myndighetene innså betydningen av den gryende misjonsvirksomheten. Misjonen fikk papir på eiendomsretten til området. I 1862 ble det opprettet et misjonsreservat på 48564 mål rundt glebelandet. I dette området hadde misjonen visse særrettigheter, blant annet fikk man beskyttelse fra myndighetene her, men misjonen eide ikke området. Stedet fikk navnet Umpumulo, som betyr «hvilested».
Sammen med Tobias Udland dro Schreuder i 1850 fra Uitkomst, gården han først hadde kjøpt som misjonsstasjon, for å bosette seg på Umpumulo. Stedet var mye nærmere området som han spesielt konsentrerte seg om i sitt misjonsarbeide, Zululand. De bodde i telt og i 1851 stod det første huset ferdig, bygget av soltørket leirjordsmurstein. Ettersom Schreuder etter hvert fikk lov av kong Mpande til å drive arbeid inne i Zululand, flyttet han selv til Empangeni sammen med Udland. Ommund Oftebro og Lars Larsen bosatte seg da på Umpumulo. I 1855 flyttet Oftebro til Empangeni og Udland kom tilbake til Umpumulo og ble der til han døde i 1875.
I 1861 ble kirken på Umpumulo innviet. Den var norsk misjons første kirke i et misjonsland. Den ble etter hvert for liten og ble erstattet av en korskirke, men fungerer som kirke på sykehuset som etter hvert ble reist her. Under krigen i 1879, da Zululand mistet selvstendigheten, flyktet mange zuluer fra hjemlandet og bosatte seg i Umpumulo-distriktet.
Foruten pionermisjonærene har disse vært styrere på Umpumulo: Petter Gottfred Nilsen, Hans Christian Martin Gottfried Leisegang, Hans Kristian Leisegang, Theodor Martin Leisegang, Sivert Dahle, Nils Martin Follesøe og Johan Mikal Langeland, som var den siste misjonæren som var prest for Umpumulo-menigheten og styrer for distriktet.
Skolesenter
I 1880 begynte NMS skole for misjonærbarn her. Man bygget da et hus som var både skole og internat for dem. Det hadde da lenge vært skole for innfødte barn. Da man måtte gi den fra seg til staten i 1955, hadde barneskolen over 400 elever.
Fra 1893 var det skole for katekister der. Den skolen brukte den bygningen som hadde vært skole for misjonærbarn.
I 1912 ble De samarbeidende lutherske misjoner i Natal etablert for å samarbeide om presteutdannelse, evangelistutdannelse, lærerutdannelse og litteraturarbeid. De bestemte at den felles lærerskolen skulle være på Umpumulo og overtok bygningen som hadde vært katekistskole. Den fikk navnet «Umpumulo Institution» og brukte offentlig godkjente undervisningsplaner. Skolen fikk støtte av staten og ble etter at det var reist nye skolebygninger i 1936 overtatt av staten. Misjonen drev da internatene. Men i 1962 ble avtalen med staten sagt opp, da kirken trengte bygningene til bispesete og presteskole.
Det var også realskole på Umpumulo en tid, men i 1948 ble den flyttet til Eshowe.
Bispesete
7. juli 1960 ble The Evangelical Lutheran Church in South Africa - South Eastern Region (ELC-SER) stiftet på Kwa Mondi misjonsstasjon i Zululand. Det var fire lutherske synoder som dannet en selvstendig kirke. Året etter kom enda en synode til. Til sammen hadde de 100.000 døpte medlemmer. Allerede fra starten av ble det bestemt at kirkens administrasjon skulle ligge på Umpumulu. Presteskolen for kirken, som hadde ligget på den svenske misjonsstasjonen Oscarsberg, og forskolen til presteskolen, som hadde ligget på Untunjambili, ble også flyttet dit. Den er nå flyttet til Universitetet i Pietermaritzburgh.
I 1962 flyttet biskopen til Umpumulo. Den første biskopen var svenske Helge Fosseus. Lærerskolens gutteinternat ble restaurert og ominnredet til kontorer og sengeplass til om lag 50 personer. Kirkerådet, utvalg og komiteer møtes her, og biskopen holder sine etterutdanningskurs for prestene her. Lærerskolens bygninger ble overtatt av presteskolen, og man bygget også 30 små hus for de gifte studentene.
Sykehus
I 1935 ble Umpumulo Mission Hospital grunnlagt av den norske sykepleieren Borghild Magnussen i bygningen som hadde vært jenteinternat for lærerskolen. Sykehuset betjener et landdistrikt i Natal med nærmere 50.000 innbyggere. Audun Storaas var den første norske legen. Han kom til sykehuset i 1962 og stod for byggingen av det nye som ble innviet i 1963. Da fikk man nye og tidsmessige lokaler for sykehuset.
Christopher Vogler
Christopher Vogler (født 1949) er en filmmanuskriptforfatter fra Hollywood. Han er mest kjent for sin veiledning innen filmmanuskriptskrivning: The Writer's Journey: Mythic Structure For Writers.
Karriere
Vogler jobbet for Disney Studios, Fox 2000 pictures og Warner Bros. i deres utviklingsavdelinger. Han har også vært lærer for USC School of Cinema-Television, Division of Animation and Digital Arts og UCLA. Han er president i firmaet Storytech.
Utdannelse
Vogler studerte filmlaging hos USC School of Cinema-Television, skolen der George Lucas gikk. Akkurat som Lucas så ble Vogler inspirert av mytologist Joseph Campbells verker, spesielt boka The Hero With a Thousand Faces.
Vogler brukte Campbells arbeide til å lage en nå legendarisk syvsiders firmanotis for Hollywoods manuskriptforfattere, A Practical Guide to The Hero With a Thousand Faces. Vogler utviklet så senere denne notisen til å bli en bok, utgitt i 1990: The Writer's Journey: Mythic Structure For Writers.
Nuoro (provins)
Provinsen Nuoro (it. Provincia di Nuoro) er en provins i regionen Sardinia i Italia. Nuoro er provinsens hovedstad.
Det var 164 260 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Geografi
Provinsen Nuoro grenser:
Oslo Kammerkor
Oslo Kammerkor ble stiftet av Grete Pedersen i 1984.
Koret er kjent for sin allsidighet og evne til å variere mellom ulike sjangere – og har såvel gregoriansk og klassisk musikk som folkemusikk og jazz på repertoaret. Mest anerkjent er kanskje koret blitt for sin banebrytende utforskning av den vokale folkemusikken. Den gamle kvedertradisjonens enstemte religiøse folketoner er bragt inn i korsammenheng på en helt ny måte. Dette har resultert i platene Dåm og Bergtatt i samarbeid med kvederne Berit Opheim og Sondre Bratland. I den senere tid har koret videreført arbeidet med kvedertrasisjonen og folketonene, og skapt nye kunstneriske uttrykk i møtet mellom folkemusikken og den sakrale, klassiske kormusikken. På produksjonen Strid (2011) presenterer koret noen av disse møtene, i samarbeid med blant andre Kirsten Bråten Berg og Sondre Bratland.
Oslo Kammerkor har flere turneer og festivalbesøk i inn- og utland bak seg. Koret besøkte USA i 2007 og 2009, Italia i 2008, Japan i 2005 og 2008, Tyskland i 1987, 1989 og 2002, Baltikum i 1991, 1993 og 1996, og Frankrike i 1996, 2001 og 2002. Under EUs kulturbymønstring i København i 1996 representerte Oslo Kammerkor Norge. I september 2000 turnerte koret i Palestinsk område og Israel på oppdrag av Utenriksdepartementet. I tillegg kommer en rekke andre besøk i Danmark og Sverige. Koret har deltatt på festivaler og festspill over hele Norge, blant annet på OL på Lillehammer, Kirkens tusenårsjubileum på Moster i 1995, folkemusikkfestivalene i Bø og Førde, Kongsberg Jazzfestival, Kirkefestspillene i Kristiansand, Olavsfestdagene i Trondheim og en rekke ganger på Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival.
Märkischer Kreis
Märkischer Kreis er en krets i Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. I denne kretsen ligger blant annet byene Altena og Lüdenscheid.
Jerzy Łukaszewski
Jerzy Łukaszewski (født 21. juli 1924 i Terebiezow i Polen, død 3. juni 2020) var en belgisk akademiker av polsk opprinnelse. Han underviste ved Europacolleget fra 1961 til 1990, og var fra 1972 collegets rektor. Fra 1991 til 1996 var han Polens ambassadør til Frankrike.
Ernest Ebbage
Ernest Walter Ebbage (født 1. august 1873, død 2. september 1943) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Ebbage vant en olympisk bronsemedalje i tautrekking under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget Metropolitan Police K Division som kom på tredjeplass i tautrekkingkonkurransen. De tapte i semifinalen mot City of London Police som siden vant finalen over Liverpool Police og ble olympiske mestere. Metropolitan Police K Division vant bronsefinalen over Sverige. Det var fem lag som deltok, alle medaljene ble vunnet av britiske lag.
Zelenodolsk (Russland)
Zelenodolsk (russisk: Зеленодо́льск, tatarisk (latinsk): Yäşel Üzän) er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved venstre (nordre) bredd av elva Volga, rundt 40 km vest for Kazan. Innbyggertall: 100 139 (folketelling 2002), 94 079 (folketelling 1989).
Zelenodolsk ble grunnlagt i 1865 som en landsby under navnet Kabatsjisjtsje. Senere het den Zeljonyj Dol (russisk: Зелёный Дол), hvorfra dagens navn utviklet seg. Den fikk innvilget bystatus i 1932, under navnet Zelenodolsk.
Kristvallabrunn
Kristvallabrunn er et tettsted i Nybro kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 246 innbyggere.
David Bellos
David Bellos (født 1945) er en britiskfødt oversetter og biograf. Han underviser i fransk litteratur ved Princeton University.
Bellos har også skrevet flere forfatterbiografier.
Dicronorrhina
Dicronorrhina spp. er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Store (40-60 millimeter), metallgrønne gullbasser, noen arter med hvite striper. Hannen har et "T"-formet, flatt horn i pannen.
Levevis
Larvene lever å råtnende plantemateriale i jorden. Utviklingen tar 8-9 måneder, og de voksne billene kan leve 3-4 måneder, slik at det blir en generasjon per år.
Systematisk plassering
Det synest noe uklart om den korrekte stavemåten er Dicronorhina eller Dicronorrhina.
Stavsjøfjelltunnelen
Stavsjøfjelltunnelen, eller Stavsjøtunnelen, er en tunnel på europavei 6 i Malvik kommune i Trøndelag. Tunnelen går gjennom Stavsjøfjellet vest for Hommelvik på E6 mellom Trondheim og Stjørdal.
Nye Veier bygger nytt tunnelløp som sammen med eksisterende tunnelløp skal bli en del av ny firefelts motorvei som skal åpne i 2024.
Et jordras gikk 4. mai 2022 over E6 utenfor den østligste tunnelåpningen der Nye Veier var i ferd med å avdekke løsmasser utenfor det nye tunnelløpet. En gravemaskin med en person inni ble tatt av raset, og en bil i anleggsområdet ble tatt av raset. Bilen med en mann inni ble liggende oppned inne i raset med bare ett hjul synlig. Mannen ble etter 50 minutters arbeid reddet ut av bilen av Trøndelag brann og rednings gruppe for urban søk og redning. En taxi på E6 ble truffet av raset, men både sjåføren og passasjeren unngikk å bli skadet. 95 husstander i Hommelvik ble evakuert, men fikk flytte tilbake samme ettermiddag. Vegen ble stengt i over fem døgn, noe som medførte saktegående kø på fylkesvei 950 gjennom Hommelvik.
Møre ​barne- og ungdomsskule
Møre ​barne- og ungdomsskule, tidligere Møre ungdomsskule Herøy, er en kristen friskole som ligger i Dragsund i Herøy kommune. Oppstart for skolen var høsten 2005 i Hydrakraftbygget. Skolen starta da med 8. og 9. klasse. Skolen har skaffet seg eget skolehus, like ved legesenteret i Myrvåg. Skolehuset var innflyttingsklart høsten 2007, og fikk gymsal våren 2009. Denne våren fikk skolen også godkjenning for å drive barneskole og dermed nytt navn.
Miguel Ángel Félix Gallardo
Miguel Angel Félix Gallardo (født 8. januar 1946) er en meksikansk narkotikaherre kjent som «El Padrino» (spansk for «Gudfaren») i Mexico, og første leder av Guadalajara-kartellet på 1980-tallet. Han kontrollerte nesten all narkotikahandel i Mexico og langs USA-Mexico grensen.
Gallardo ble arrestert for drapet på Drug Enforcement Administration (DEA) agent Enrique Camarena. Camarena ble torturert til døde på en av ranchene til Gallardo.
Somali (katt)
Somalikatten er en lang, slank og grasiøs katt som har en semilanghåret pels, og er søskenrasen til abyssineren.
Somalikatten er vanligvis gyllen brun/aprikos med svart ticking blandet i pelsen på ryggen. Ansiktet har en brun/aprikos grunnfarge med markerte deler av både sort og lysere toner. Rundt øynene og under haken er den ofte lysere enn andre steder, mens den har en «M»-form i pannen samt streker på undersiden og på siden av øynene. Den har en sort markert våtkant rundt øynene, også kalt eyeliner. Noen har også tufser på ørene.
Kroppen til en Somali skal være slank, muskuløs og akrobatisk med tilsvarende ben som er lange og elegante. Halen skal være i en viss lengde. Halen er i tillegg bustete og fluffy, slik som reven, og har gjerne en krage i tillegg.
Bak på bena til en Somali finnes «støvler» (sorte heler) og «bukser» (en fyldig pels).
Temperament
En Somali er kjent for å ha et godt lynne. Som abyssineren er somalikatten sterk og utholdende. Den misliker innesperring, er selvstendig og krever bevegelsesfrihet.
Kull
Somalikatter får ikke så mange unger i hvert kull,gjennomsnittskullet er 3 eller 4, men også ofte 5.
Farge og ticking
Ticket pels betyr at hvert enkelt pelshår har flere bånd med farge. For den viltfargede betyr det svart tupp, så brunt, svart, brunt osv. 2 – 3 fargebånd eller flere foreskriver FIFes standard for begge rasene. Somali kan ha flere, siden pelshårene er lengre. Ticking er regnet som et av kattens grunnmønstre og dominerer over andre mønstre som tigré, spotter og klassisk tabby. Genet er dominant og medfører at pelshårene brytes opp i fargestriper.
Fargen og tickingen utvikler seg svært sent. Jo «svartere» kattunge er, vil gjerne fargen og tickingen bli. Pelsen får ikke den fullstendige vilt- eller rødfargen før katten er 8-9 måneder gammel, og den fulle tickingen og kroppsutviklingen kommer ikke før ca. etter 18 måneder.
Farger
Somali og abyssiner er godkjente i 8 fargevarianter, 4 i den såkalte ”normalfargede” serien; viltfarget (n), sorrel (o), blå (a) og fawn (p) og 4 i sølv; sortsølv (ns), sorrelsølv (os), blåsølv (as) og fawnsølv (ps).
Søskenraser
Abyssiner og somali er søskenraser og kan pares med hverandre. Abyssineravkom etter somalilinjer får betegnelsen «somalivariant» på stamtavlen. Dette er en opplysning til de som ikke ønsker å introdusere langhårsgenet i sine linjer. En slik abyssiner er en fullverdig abyssiner med like konkurranserettigheter på utstillinger som abyssinere uten langhårsanlegg. Somalikattens appell ligger i dens «ville» utseende. Abyssineren ser også «vill» ut, men på en annen måte. Bunny-katten sies å minne om en krysning mellom en forvillet huskatt og den lille villkatten som hører hjemme i England og Europa, nemlig Felis silvestris silvestris.
Helse
Somalikatten har ingen spesielle helseproblemer eller medfødte defekter.
Somalikatten og abyssinerens kan ha ømfintlige mage. Somalioppdretterne er spesielt forsiktige med plutselige forandringer i kosten.
Abyssinervarianter
Mange varianter er utstillingsdyr med tufser på ørene og dyp grunnfarge, begge deler en arv fra somalilinjene. Noen varianter kan ha ubetydelige tabbymarkeringer på innsiden av forbena og ganske tydelig halsbånd – dette kan trekke noe ned i utstillingssammenheng. Somalien er en forholdsvis ung rase i motsetning til abyssiner som regnes blant de eldste.
Omega-3-fettsyre
Noen av de viktigste omega-3-fettsyrene, ernæringsmessig sett, er alfalinolensyre (ALA), icosapentaensyre (EPA) og docosahexaensyre (DHA). EPA og DHA er såkalte marine fettsyrer med litt ulik virkning. Det synes som om EPA er viktigst for hjerte- og karsykdommer, mens DHA trolig er viktigst for hjerne- og synsfunksjoner. Alle mennesker har begge stoffene i samtlige celler i kroppen. Kroppen danner imidlertid begrensede mengder av EPA og DHA. Av den grunn er det viktig at kroppen tilføres omega-3-fettsyrer via kosten som fet fisk, tran, fiskeolje, kapsler eller andre produkter som inneholder disse marine fettsyrene. De færreste behøver tran eller kapsler med omega-3-fettsyre. For flesteparten av oss er det nok med fet fisk som pålegg eller til middag én eller flere dager i uken. De som spiser fet fisk eller tar tran regelmessig får i seg nok av de viktige omega-3 fettsyrene. Personer som ikke spiser fet fisk, eller som spiser lite fet fisk, bør ta et daglig tilskudd av tran eller andre omega-3 tilskudd, ifølge helsedirektoratet.
Omega-3-fettsyre er viktig for blodtrykket, ettersom omega-3-fettsyrer får blodårene til å slappe av. Det advares mot inntak av omega-3-tilskudd i kombinasjon med legemiddelet Marevan.
Omega-3-fettsyre blir omdannet til signalstoffer som kroppen trenger og demper betennelse i kroppen. Dersom en har tendens til leddgikt, er omega-3-fettsyre ekstra viktig. Omega-3-fettsyre er viktig for immunforsvaret og for vekst, ettersom omega-3-fettsyre inngår i samtlige nye celler. Omega-3-fettsyre er også viktig for forplantning og særskilt viktig for barn. Det bedrer læreevnen, ettersom hjernen fungerer bedre.
Menneskekroppen kan ikke syntetisere omega-3-fettsyrer fra bunnen, men den kan syntetisere alle de nødvendige omega-3-fettsyrene ut fra den simple omega-3-fettsyren alfalinolsyre. Derfor er alfalinolsyre en essensiell fettsyre som hører med i kostholdet. De andre omega-3-fettsyrene som kan syntetiseres fra alfalinolsyre eller inntas via kostholdet, kalles også iblant for essensielle fettsyrer.
Gode kilder til omega-3-fettsyrer er fet fisk, som f.eks. makrell, laks, sild, ørret, ansjoser og sardiner (hvor fettet er fordelt i hele fisken), zooplankton som raudåte, krill, linfrø og -olje, og planter som f.eks. kiwi, perilla og tyttebær. Kveite er også en fet fisk, men her kan fettet bli skåret vekk. Samtlige typer fisk inneholder en viss mengde omega-3-fettsyre.
Sosial- og helsedirektoratet anbefaler at 0,5 prosent av energien per dag kommer fra omega-3, det vil si cirka 0,8 gram for kvinner mellom 18 og 30 år, og rundt ett gram for menn mellom 10 og 30 år. Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning (NIFES) anbefaler 1,0 energiprosent av næringsinnholdet bør være omega 3 fettsyrer (plante omega-3 + marint omega-3). EFSA, EUs mattrygghetsorgan, anbefaler friske personer et inntak på 0,1 energiprosent daglig av marint omega-3, dvs 0,25 gram, for å forebygge hjerte- og karsykdommer. Dette er også det lovverket som gjelder i Norge, derfor må alle som tilbyr marine omega-3 tilskuddsprodukter opplyse sine kunder om at det er dette som er minimumsinntak for å oppnå noen helsegevinst.
De vegetabilske omega-3-fettsyrene (blant annet ALA) er omega-3-fettsyrer som finnes i blant annet raps, linfrø- og soyaolje. Disse vegetabilske omega-3-fettsyrene har ikke de samme dokumenterte helseeffektene som marine omega-3-fettsyrer. De marine omega-3-fettsyrene EPA og DHA finnes både i fisk og i alger. Fisk syntetiserer ikke omega-3-fettsyrer; de får dem i seg fra alger (mikroalger spesielt) og plankton gjennom sine dietter.
Hjerne og visuelle funksjoner
Hjernefunksjon og syn er avhengig av diettinntak av DHA for å støtte et bredt spekter av cellemembranegenskaper, spesielt i grå substans, som er rik på membraner. En viktig strukturell komponent i pattedyrhjernen, DHA er den mest tallrike omega-3 fettsyren i hjernen.
Ryszard Warsinski
Han studerte ved det lokale kunstgymnasiet i Gdynia (1952–57) og kunstakademiet i Warszawa under Artur Nacht (1958–64), hvorpå han bosatte seg i Norge. Han var magister i kunsthistorie. Han giftet seg med billedkunstneren Brit Fuglevaag i 1964. Datteren deres er Maria Fuglevaag Warsinski.
Hans surrealistiske og ofte ikon-orienterte figurative stil brøt med den tids herskende abstrakt kunst. Warsinski mottok Statens arbeidsstipend (1975) og foretok studiereiser til Paris (1967, 1976–77).
Av utstillinger kan nevnes Kunstnerforbundet (1965), Galleri Haaken (1975), Kunstnernes Hus (1978), Galleri Asur (1998), Galleri F 15 (2001) og Henie-Onstad Kunstsenter (posthumt 2003). Hans verk er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Museet for Samtidskunst, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Universitetet i Oslo, Oslo kommunes kunstsamlinger, Astrup Fearnley Museet og Kunst på Arbeidsplassen.
Outspoken
Outspoken var et amerikansk straight edge hardcore-band fra Orange County, California, USA. Bandet eksisterte mellom 1990 og 1994, og ga i perioden ut en LP, to EPer samt flere spor på ulike samleplater. En CD med komplett diskografi ble gitt ut av Indecision Records i 2005.
Kort tid etter at bandet ble dannet ga de ut en demo-kassett kalt Look Beyond, og samme år fikk de gitt ut EP-en Survival New Age Records. Denne hadde et sterkt dyrevern- og vegetarianisme-budskap, både tekstmessig og omslagsmessig. Musikalsk hentet bandet elementer både fra straight edge hardcore-musikken slik den var utviklet i New York City på andre halvdel av 1980-tallet og fra heavy metal. De fulgte opp med kassett-singelen Don't Admit Defeat i 1991 før LP-en A Light in the Dark kom året etter. På tross av svak produksjon ble denne LP-en raskt en klassiker innen straight edge hardcore-bevegelsen. I 1993 ga Outspoken ut EP-en The Current, med et langt tyngre lydbilde enn tidligere utgivelser, før de kort tid etter la inn årene. Bandet har siden hatt flere gjenforeningskonserter.
Diskografi
Egne utgivelser
Samleplater
Iain Dowie
Iain Dowie (født 9. januar 1965 i Hertford, Hertfordshire i England) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. I sin karriere spilte han 59 kamper og laget 12 mål for.
Karriere
Iain Dowie var trener for Crystal Palace FC fra 2003 og 2006 og klarte da nesten å holde klubben i Premier League. Han fikk samme tidspunkt en pris for månedens manager. I 2006 fikk han jobben som trener for Charlton FC, men fikk sparken allerede i november etter en elendig sesongstart. I 2007 signerte han som manager for Coventry FC, men fikk 11. november 2007, sparken i klubben. 17. mars 2010 tok han over Hull City etter at Phil Brown fikk sparken.
Bugg (tyggegummi)
Bugg er en tyggegummi fra Freia som eksisterte fra slutten av 1970-tallet og frem til rett over årtusenskiftet. Sveitsiske Chocolat Frey AG relanserte Bugg i norske butikkhyller 1. februar 2010 gjennom distributøren Galleberg med smaksvariantene bringebær, jordbær, banan, sitron og pære, som alle var sukkerfrie.
Bakgrunn
Da Bugg kom i butikkene, kostet den 10 øre, men steg senere til 25 øre, 50 øre, 1 kr, 1,50 kr og 2 kr. Den første Bugg hadde en lett mintsmak, i 1979 kom smaksvariantene gul/grønn (banan) og svart/rød (lakris). Senere kom brun (cola), rosa (jordbær) og grønn (sitron). På starten av 1990-tallet ble det også solgt en variant kalt Maxi Bugg, som var en pakning med større biter med pæresmak.
Sammen med andre sukkervareprodukter ble varemerket overført fra Freia til Malaco på midten av 1990-tallet. Tyggegummien ble trukket tilbake tidlig på 2000-tallet. Det ble opprettet flere grupper på Facebook med over 50 000 medlemmer som ønsket at tyggegummien skulle bli solgt igjen.
Flygsfors
Flygsfors er et tettsted i Nybro kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 226 innbyggere.
Tucker – En mann og hans drøm
Tucker – En mann og hans drøm (originaltittel: Tucker: The Man and His Dream) er en amerikansk biografisk dramafilm fra 1988 som handler om den amerikanske oppfinneren og bilprodusenten Preston Tucker. Regi er ved Francis Ford Coppola. Hovedrollen som Tucker spilles av Jeff Bridges.
Filmen ble jevnt over godt mottatt av anmelderne, men ble til tross for det ingen publikumssuksess.
Handling
Filmen handler om Preston Tucker, som var en bildesigner som like etter andre verdenskrig startet på sitt livs drøm: Å bygge en fremtidsbil som kunne selges til kundene for en rimelig penge. Tuckers bil var utstyrt med flere moderne nyvinninger, blant annet direkte innsprøyting, skivebremser, setebelter og andre finesser som skulle bli standard på biler flere år senere. De store bilprodusentene gjør imidlertid hva de kan for å motarbeide Tucker og han møter også motgang fra enkelte politikere. Etterhvert blir han utsatt for grove beskyldninger om korrupsjon og trukket for retten.
Om filmen
Filmen ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 86% på Rotten Tomatoes og 74% på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner. Ebert mente at filmen ikke gikk tett nok innpå Tucker.
Aftenpostens anmelder gav den middels god omtale.
Filmen innbrakte kun $19,6 millioner på amerikanske kinoer. Produksjonskostnadene var på ca $23 millioner. Filmen ble ansett som en kommersiell fiasko siden den ikke greide å dekke kostnadene.
Martin Landau vant en Golden Globe for sin rolle i filmen, og ble i tillegg nominert til Oscar for beste birolle. Den ble nominert i ytterligere to Oscar-kategorier. Dean Tavoularis vant en BAFTA for beste produksjons design. Filmen ble i tillegg tildelt en rekke mindre filmpriser.
Wiens historie
Wiens historie med mennesklig aktivitet strekker seg fra rundt 2000 år før Kristus i henhold til de arkeologiske funnene så langt. Byen Wiens plassering ved Donau, fjellene Wienerwald og det sentraleuropeiske slettelandet la grunnlaget for en handelsplass som utviklet seg til en europeisk metropol og et dominerende maktsentrum.
I romertiden var Wien en befestet leir, Vindobona som dekket det meste av dagens bysentrum.
I 1278 ble den sentrum i det habsburgske rike (senere Østerrike-Ungarn), noe den var frem til slutten av første verdenskrig, noe som medførte at Wien idag er mye større og mer praktfull som hovedstad enn det nåværende Østerrikes størrelse skulle tilsi. Hele den indre byen finnes på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Den ble utsatt for store ødeleggelser under andre verdenskrig, men gjenoppbygget etter krigen.
Romertiden
I romertiden var Wien en befestet leir, Vindobona som dekket det meste av dagens bysentrum. Navnet Vindobona stammet fra keltisk og lå i det keltiske kongeriket Noricum.
Dette kongeriket ble innlemmet i Romerriket omkring år 15 f.kr. og elva Donau ble grense for det romerske imperiet. Romerne anla da et festningsanlegg og militærleire på bredden av Donau, og Vindobona ble betydelig utbygd. Senere var området under navnet Provincia Noricum, som en provins i Romerriket. Området var under romersk kontroll fram til 400-tallet.
Folkevandringstiden
I Folkevandringstiden mistet romerne kontroll og kontrollen over området ble i en periode kaotisk. Det kan tyde på at byen også brant på denne tiden, men ble ikke helt forlatt og eksisterte som en mindre bosetning som fulgte den romerske byplanen og bymurer som kan ha blitt brukt som beskyttelse for befolkningen.
Tidlig middelalder
Byen er første gang nevnt i tidlig middelalder hvor Annales iuvavenses (Salzburg-annalene) fra 881 omtaler slaget apud Weniam mot madjarerne, men det er litt usikkert om det henviser til byen eller elven Wien.
Under huset Babenberg
I 976 overlot keiser Otto II av Det tysk-romerske rike Marchia Orientalis til Leopold I av Huset Babenberg som et markgrevskap innen Det tysk-romerske rike. Wien lå da ved markgrevskapets grense mot Ungarn, og allerede på 1000-tallet ble byen et viktig handelssentrum. I forbindelse med et landbytte mellom Passau bispedømme og Leopold IV, hertugen av Bayern ble Wien referert til som Civitas for første gang, noe som indikerer at det har vært en bebyggelse ed en viss byplan.
I 1150 gjorde Henrik II av Østerrike til sin hovedstad, og året etter ble Østerrike gjennom Privilegium Minus opphøyet til et hertugdømme innen Det tysk-romerske rike. Wien ble da et hertugsete.
Det var imidlertid et press på at byen ikke var dets eget bispedømme. Det er kjent at Fredrik II av Østerrike forhandlet for å få opprettet et bispedømme i Wien, og det skal også Ottokar II av Böhmen ha gjort.
Den habsburgske perioden
I 1278 slo Rudolf I av Habsburg Ottokar og etablerte Huset Habsburgs styre. Det tok imidlertid lang tid før habsburgerne hadde sikret full kontroll, da motstandsgrupper som sympatiserte med Ottokar svekket deres kontroll. Det er kjent at det var en rekke oppstander under Albrecht I av Tyskland.
Allerede i 1280 ble byens historie skrevet for første gang, av den venetianske poeten og historikeren Jans der Enikel i boken Fürstenbuch.
Rudolf IV der Stifter
Da de tysk-romerske keiserne tilhørte Huset Luxembourg kom Wien i skyggen av Praha som regional senter og som keiserlig residensby i området.
Men da den habsburgske Rudolf IV grunnleggeren (der Stifter), som også var født i byen, ble østerriksk hertug i 1358 fikk byen et nytt oppsving og han fikk sitt tilnavn av to grunner: legge grunnlaget for etableringen av Wien som eget bispedømme og etableringen av byens universitet.
Habsburgerne hadde gjennom mer enn hundre år arbeidet for gjennom å få etablert Wien som et eget bispedømme, da dette var mer passende for et hertugsete. Dette hadde vært motarbeidet av Passau bispedømme, stiftet hvor Wien var tilhørende, som ønsket kontroll over byen. Rudolf tok initiativ og påbegynte oppføringen av Stefansdomen (hvor navnet tilsa skulle ha egen biskop), hvis medlemmer bar røde kapper slik kardinalene gjør. Prosten for avdelingen bar tittelen Erkestiftsfullmektig for Østerrike.
Videre sørget Rudolf for etableringen av Universitetet i Wien med navnet Alma Mater Rudolphina i 1365, og søkte slik å matche Karl IVs grunnleggelse av Karlsuniversitetet i 1348. For å forbedre Wiens økonomi introduserte Rudolf mange tiltak, som for eksempel overvåkning av hussalg av borgermesteren. Han fikk også etablert en relativt stabil valuta, den såkalte Wiener Pfennig.
Strid og nedgang
Men da den habsburgske hertugen av Østerrike siden 1404, Albrecht V ble valgt tysk-romersk keiser i 1438 som Albrecht II av Det tysk-romerske rike og Konge av romerne, gjorde han Wien til hovedstad. Han døde imidlertid året etter i et felttog mot osmanene, og er i ettertid mest kjent for å ha utvist den jødiske befolkningen fra byen i 1421/22.
Under opprørene mot Fredrik III av Det tysk-romerske rike støttet byen hans motstandere, henholdsvis Albrecht VI og den ungarske kongen Mattias Corvinus da Fredrik III ikke lyktes med å holde kontroll med de omflakkende gjengene med leiesoldatene etter husittkrigene.
I 1522 ble byen politiske struktur ødelagt da en rekke tidligere medlemmer av byens opposisjon mot Ferdinand I henrettet i den såkalte Blutgericht von Wiener Neustadt («Blodretten i Wiener Neustadt»). Byen kom deretter under direkte keiserlig kontroll.
Hovedstad og motreformasjon
På denne tiden ble det også hentet inn jesuitter som en del av motreformasjonen, da byen hadde blitt protestantisk under reformasjonen. Lederen av de motreformatoriske tiltakene var Melchior Khlesl, som ble biskop av Wien fra 1598 og kardinal fra 1616.
Gudå
Gudå er et sted og en grunnkrets i Meråker kommune i Trøndelag. Gudå ligger ved Stjørdalselva i dalføret Stjørdalen, ca. 7,5 km vest for kommunesenteret i Meråker, Midtbygda, og 30 km øst for Stjørdalshalsen.
Wiens historie
Osmanske beleiringer
Wien spilte også en stor rolle i stridighetene mellom de europeiske maktene og Det osmanske riket, og fra begynnelsen av 1500-tallet lå byen nært grensene mot Det osmanske riket. I 1529 ble Wien for første gang beleiret av de osmanske troppene, som imidlertid måtte heve beleiringen etter kort tid da det brøt ut epidemier blant de tyrkiske styrkene og en tidlig vinter. Byen var imidlertid bare beskyttet av middelalderens bymurer og greide bare såvidt å stå i mot angrepene og ble reddet av at tyrkerne måtte trekke seg tilbake. Beleiringen gjorde det klart at det måtte etableres nye fortifikasjoner.
Byen ble derfor utviklet til en festning i 1548 med elleve bastioner og omgitt av en vollgrav. Det ble videre etablert en glacis rundt byen, et bredt området uten bygninger som gjorde at forsvarerne fritt kunne beskyte en fiende. Denne festningsutviklingen opptok mye av byen byggeaktiviteter fremover mot og inn i 1600-tallet, og viste seg avgjørende under beleiringen og det store slaget i 1683.
Gudå
Europavei 14 og Meråkerbanen passerer Gudå. Gudå stasjon (stasjonsbygning revet januar 2020) er en trafikkert stasjon på Meråkerbanen. Stedet har også en campingplass, og er kjent som et godt fiskested av laksefiskere.
Den 1. januar 2014 hadde grunnkretsen Gudå 60 innbyggere.
Wiens historie
Osmanske beleiringer
I 1683 ble imidlertid Wien beleiret av osmanene for andre gang, og beleiret byen i to måneder før byen fikk hjelp fra en rekke katolske stater under ledelse av den polske kongen Jan Sobieski, klarte de keiserlige troppene å slo de osmanske styrkene og heve beleiringen. Dette ble et vendepunkt i krigene mot osmanene og i de påfølgende krigene ble imidlertid tyrkerne jaget bort fra de ungarske slettene, og Wien ble ikke lenger en grenseby.
Da osmanene flyktet fra Wien, etterlot de den enorme teltleiren rundt byen nesten intakt. Denne ble første plyndret av soldatene, deretter de sivile. Mange av de nye kulturelle impulsene dette ga, har siden preget vestlig kultur. Dette skal både gjelde kaffe, men det ble også funnet en rekke musikkinstrumenter som cymbaler, basstrommer og triangler, som skal ha lagt grunnlag for den vestlige Janitsjarmusikken, kalt tyrkisk militærmusikk som ble svært populært utover på 1700-tallet.
Wien under tredveårskrigen
Som rikshovedstad og keiserlig residens for Det tysk-romerske rike var Wien flere ganger et mål for felttog under tredveårskrigen.
1700-tallet
Perioden utover på 1700-tallet ble preget av store byggeaktiviteter som gjorde byen til en barokkby. De viktigste arkitektene var Johann Bernhard Fischer von Erlach og Johann Lukas von Hildebrandt. Den største byggeaktiviteten var i byens forsteder (Vorstädte) etter at adelen begynte å bygge sine palasser (Palais) med tilhørende hager, og derfor trengte landlig grunn. De mest kjente er Palais Liechtenstein, Palais Modena, Schönbrunn, Palais Schwarzenberg og Belvedere (Eugene av Savoias hagepalass). I 1704 ble det bygget en ytre forsvarsmur Linienwall, som gikk påå utsiden av byens Vorstädte.
Etter at byen hadde blitt sterkt rammet av byllepest i 1679 og 1713, begynte en jevn befolkningsvekst. Det er antatt at rundt 150,000 mennesker bodde i byen i 1724 og dette økte til 200,000 i 1790. På denne tiden ble også de første fabrikkene reist, de første i Leopoldstadt. Dette ble også området for byens jødiske befolkning, etter at de hadde blitt drevet ut av sin tidligere ghetto i 1670.
Royal Copenhagen
Royal Copenhagen er en dansk produsent av finere porselen, etablert som aksjeselskap under navnet Den Danske Porcelainsfabrik den 1. mai 1775, under beskyttelse av enkedronning Juliane Marie, daværende kronprins Frederik og kong Christian VII. Dagens navn oppsto da Kongelig Dansk fusjonerte med Holmegaard Glasværk i 1985.
Wiens historie
1700-tallet
Byens vekst førte til begynnende hygieniske problemer, og et kloakksystem ble utviklet som rengjøring av gatene. Videre ble det første gatenummereringen innført, (Konskriptionsnummern), sammen med et system for postombæring.
Under keiser Josef II ble byens administrasjon modernisert i 1783, med egne dedikerte tjenestemenn under ledelse av en magistrat. På samme tid ble byens gravsteder innenfor byen lagt ned.
Royal Copenhagen
Enkedronningen bestemte at den nye bedriften skulle ha «tre blå bølgende linjer» som sitt fabrikkmerke (logo), den ene over den andre. Dette ble tatt i bruk helt fra starten av, og logoen symboliserer Øresund, Storebælt og Lillebælt. De tre bølgene ble i mange år malt på porselenet av malerne selv, men i moderne tid har logoen blitt standardisert. Senere kom det også til ei kongekrone, som gjerne plasseres over de tre blå bølgete linjene. Kronen symboliserte opprinnelig det kongelige eierskapet.
Wiens historie
1800-tallet
Etter at Keiserdømmet Østerrike ble opprettet i 1804, ble Wien hovedstad i det nye monarkiet. Under de samtidige Napoleonskrigene ble byen inntatt av Napoleon to ganger, i 1805 og 1809. Første gangen ble byen inntatt uten kamp, mens andre gangen ble den inntatt etter et omfattende bombardement. Men ikke lenge etter led Napoleon sitt første store nederlag ved Aspern utenfor Wien.
Royal Copenhagen
Grunnleggelse og oppstart
Den danske kjemikeren Frantz Heinrich Müller (1738–1820) drev utstrakt forsøksvirksomhet med å framstille porselen i årene like før porselensfabrikken ble grunnlagt. Dette var noe som beskjeftiget mange i Europa tidlig 1700-tallet, etter at Europas første porselensfabrikk ble anlagt i Meissen i 1710. Müller hadde bakgrunn som laborant hos apotekeren på Bragernes i Drammen, der han også studerte norske bergarter og mineraler. Han hadde etablert sitt eget selskap i 1771. Fra 1772 jobbet han for å løse porselensgåten, som var en mer eller mindre godt bevart hemmelighet. Mange hadde prøvd og mislyktes. Müller henvendte seg ved flere anledninger til hoffet for å få støtte for sitt porselenprosjekt. Det lyktes han å framstille «ekte porselen» i 1774, og en ny henvendelse til hoffet førte da endelig fram til nødvendig støtte fra enkedronning Juliane Marie, som på den tiden var den reelle kongelige makthaveren i Danmark-Norge.
Et nytt aksjeselskap grunnlegges og fabrikken anlegges i eksisterende lokaler i Købmagergade 50 i København, i den tidligere «Post- og Gæstgivergaard» like ved Rundetårn og Trinitatis kirke. Enkedronningen og kronprinsen ble aksjeeiere sammen med noen få andre. I alt ble det tegnet 19 aksjer pålydende 1,000 riksbankdaler hver. Det var mindre enn de 50,000 rbdlr man hadde håpet på. I Købmagergade 50 ble de tidligere leietagerne oppsagt til påske. Müller ble ansatt som daglig leder av det nye selskapet, som ble innvilget monopol på produksjon av porselen i 50 år, etter Kgl. resolusjon av 6. mars 1775. Privilegiet ble utstedt 13. mars. Müller ledet fabrikken fram til Johan Manthey med hans bifall overtok lederskapet i 1801, men han fortsatte som konsulent for fabrikkledelsen like fram til sin død.
Wiens historie
1800-tallet
Det første halvåret av 1800-tallet ble preget av en omfattende industrialisering, hvor byen fikk jernbane i 1837.
Royal Copenhagen
«Kongelig dansk» oppstår
Det gikk ikke så bra økonomisk til å begynne med, så det ble produsert mer til lager enn hva som ble solgt. Interesseselskapet tilbød kongen å bli eneeier av porselensfabrikken i et brev datert 9. mars 1779. Tilbudet ble akseptert i kgl. res. av 21. april 1779 (i praksis bestemt av enkedronningen og kronprinsen, siden Christian VII var så sterkt sinnslidende at han ikke kunne styre selv) påtok seg det økonomiske ansvaret (overtok eierskapet). Deretter ble det kunngjort i en forordning av 29. juni s.å. at navnet heretter skulle være Den Kongelige Danske Porcelænsfabrik, ofte forkortet til enten Den Kongerlige Porcelænsfabrik eller i all enkelhet også til Kongelig Dansk. Det siste er naturligvis også opphavet til dagens engelskformulerte navnet, som først trådte i kraft midt i 1980-årene.
Wiens historie
1800-tallet
Februarrevolusjonen 1848 i Frankrike fikk en virkning helt til Wien, da marsrevolusjonen tvang Klemens von Metternich til å trekke seg 13. mars 1848.
Royal Copenhagen
De private overtar
Fabrikken forble statseiendom fram til den kom på private hender fra 1. januar 1868. Det var Gustav Adolph Falck (1833–1892) som fikk kjøpt Kongelig Dansk, som siden har vært i privat eie. For det betalte han 135,000 riksbankdaler og fikk beholde retten til å bruke den kongelige benevnelsen i firmanavnet. Han fikk orden på økonomien og økte omsetningen, fra 35,772 rbdlr i 1867 til 119,412 rbdlr i 1874.
I 1882 ble bedriften overtatt av fajansefabrikken Aluminia på Christianshavn, ledet av Philip Schou (1838–1922). Kort etter overtagelse ble produksjonen flyttet til en moderne bygningsmasse på Aluminias arealer på hjørnet av Smallegade og Søndre Fasanvej på Frederiksberg. De nye bygningene ble tegnet av Valdemar Ingemann. Schous direktørbolig på gatehjørnet ble tegnet av J.E. Gnudtzmann, og siden fabrikkenes to ledelser ble stadig mer adskilt, bygget Anton Rosen i 1908 enda en direktørbolig. Fra 1911 kom fabrikkens navn inn i firmanavnet. Aluminia ble nedlagt i 1969 og fajanseproduksjonen måtte fortsette i mindre skala.
Wiens historie
1800-tallet
Under keiser Josef II ble det gitt tillatelse å bygge veier og kjørende og gående gjennom glacisen, opplyst av lykter og avgrenset av trær. Håndverkere etablerte seg med verksteder i friluft, og det ble satt opp staller. For øvrig var området uendret, og la beslag på store tomterområder. Imidlertid viste erfaringene fra revolusjonene i 1848 behov for hurtige troppeforflytninger dersom uro brøt ut. I tillegg ble de forstedene som i dag er bydelene II til IX innlemmet i byen i 1850, noe som gjorde at de gamle bymurene var ytterligere i veien.
Royal Copenhagen
De private overtar
Kongelig Dansk kjøpte opp sølvsmiene Georg Jensen (etablert i 1904) og A. Michelsen i 1972 og fusjonerte siden med disse og Holmegaard Glasværk til det nye selskapet Royal Copenhagen i 1985, som videre fusjonerte med Bing & Grøndahl i 1987. I 2001 blir Royal Copenhagen en del av Royal Scandinavia, med det danske investeringsfondet Axcel som eiere. Konsernet eier også det svenske glassverket Orreefors Kosta Boda. I forbindelse med investeringsfondets overtagelse av Royal Copenhagen ble Holmegaard Glasværk solgt ut. Porselensfabrikken fortsetter imidlertid å bære navnet Royal Copenhagen.
Den 12. desember 2012 blir det inngått avtale om at Royal Copenhagen overtas av det finske storkonsernet Fiskars, som ble grunnlagt i 1649 og har 3,400 ansatte på verdensbasis per 2016. Kjøpesummen er 490 millioner danske kroner. Den finansielle transaksjonen skal gjennomføres i løpet av 1. kvartal 2013. Royal Copenhagen hadde mer enn 500 ansatte på verdensbasis per 2022. I Fiskars-gruppen inngår dessuten også det finske glassverket Iitala, den opprinnelig svenske porselensprodusenten Rörstrand, den danske kjøkkenutstyrsprodusenten Raadvad, og den amerikanske knivprodusenten Gerber.
Wiens historie
1800-tallet
I 1857 gav keiser Frans Josef sin tillatelse gjennom dekretet «Det er min vilje» (Es ist Mein Wille) til at befestningene i en bredde av 600 meter kunne rives, og en fikk frigjort et enormt byggeområde. Keiserens dekret ble offentliggjort på første side i Wiener Zeitung 25. desember 1857. Dette oppgir nøyaktig oppgitt størrelsen på den nye boulevarden, kalt Ringstraße, de geografiske posisjonene og de nye bygningenes funksjoner. Slik skulle den nye Ringstraße ble et utstillingsvindu for Habsburgmonarkiet storhet. Samtidig hadde byggevirksomheten til keiser Napoleon III av Frankrike i Paris vist hvor effektiv en utvidelse av gatene var for å unngå at revolusjonære bygget barrikader i dem. Det ble utlyst en stor konkurranse, og de tre prisvinnernes bidrag ble bearbeidet av regjeringen. Rivingsarbeidene ble påbegynt i mars 1858 ved Rotenturmtor ved Donaukanalen, men disse rivningsarbeidene ble ikke endelig ferdigstilt før i 1874. Men allerede sommeren 1858 hadde det kommet 85 prosjekter til grunnplanet for Ringstraße.
Royal Copenhagen
Oppstarten
Porselen lages av kaolin (en type leire), kvarts (knust stein) og kalifeltspat (mikroklinperthitt) tilsatt vann, som presses vekk og blir til ei masse. Den fuktige massen blir formet, dreiet eller (fra cirka 1900) støpt, dyppet i glasur, tørket og deretter brent ved 900–1600°C. Til ovnene går det med store mengder fyringsved, som danskene måtte hente i Norge og vanligvis skipe ut fra Bragernes til København. Første brenning skjer i forglødningsovn ved cirka 900°C, hvoretter dekorasjonene påføres og deretter dyppes i glasur og brennes andre gang ved cirka 1400–1450°C. Prosessen kalles underglasurdekorert. Ved overglasurdekor dekoreres produktene etter glasering, slik at farger kan benyttes nærmest ubegrenset. Dette er en mer komplisert prosessen er mer komplisert der delene krever flere opphold i ovnen, avhengig av dekoren. Derfor blir slikt porselen også mer kostbart.