cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikhail av Russland
Bakgrunn og oppvekst
Den store urotiden 1598–1613 munnet ut i valget av Mikhail Romanov til tsar i mars 1613. Stendersamlingen stod for valget; bojarene var nektet adgang for å ha overgitt Kreml til fienden. Sekstenåringen og hans mor ble vekket i klosteret der de holdt til, og fortalt at en delegasjon var kommet for å hente dem til Moskva 320 km mot sørvest. Gutten var dårlig til beins og hadde nervøse tics ved øyet, og både han og hans mor motsatte seg at han skulle bli tsar. Han gråt ved tanken, han mintes sitt nylige fangenskap i Kreml. Men gjestene falt på kne og tryglet, og til sist ga Mikhail etter, kysset korset og mottok tsarens stålbeslått stav.
Straks nyheten om utnevnelsen av Mikhail nådde polakkene, sendte de kosakker for å få ham drept. Området ved Kostroma ble gjennomsøkt, men bonden Ivan Susanin førte dem på villspor. Han ble underkastet grov tortur, men røpet ingenting. Da Mikhail Glinka skrev operaen Ivan Susanin, fikk tsar Nikolaj I endret tittelen til Et liv for tsaren som en semi-offentlig hyllest til Romanovene. Susanins etterkommere ble invitert til alle Romanov-kroninger frem til den siste i 1896, og de ble æret under Romanov-dynastiets trehundreårsjubileum i 1913. Ivan Susanin var også en av Stalins favoritter, og librettoen ble av politiske årsaker omskrevet i 1939.
Regjering
Mikhail tilhørte bojarslekten fra Moskva og så det som sitt mål å gjenopprette den tsaristiske autoritet som hadde eksistert under Ivan III og Ivan den grusomme. Han gjennomførte dette ved å innskjerpe livegenskapen for å knekke de protesterende bøndene. Samtidig gav han bojarene frie tøyler, noe som førte til en ny runde med uro og protest. Zemskij sobor, stenderforsamlingen, hadde sterk innflytelse over den nye tsaren, og Mikhail lot den sitte samlet til 1622. Denne garanterte gjenoppbyggingen av riket gjennom fastleggelsen av nye skatter. Forsamlingen ble gjeninnkalt i 1632 og satt deretter frem til 1642.
Mikhail var omgitt av ustyrlige bojarer; noen hadde ambisjoner om selv å bli tsar. Kongene i Sverige og Polen samlet tropper for å angripe ham, khanen herjet sørpå, og sønnen til «Falske Dmitrij 2» og «heksen Marinka» som hadde giftet seg med kosakkhøvdingen Zarutskij, bodde i Astrakhan. Men Mikhail innvilget i å ikke la noen henrette «uten etter rettferdig rettergang og etter enighet med bojarene». Da troppene hans tok Marinka, hennes mann og sønn til fange, lot han likevel Zarutskij spidde på en påle opp i rektum på Den røde plass. Marinka ble sultet i hjel, og sønnen hengt fra Kremls murer. Mikhail oppnådde at svenskene inngikk fred i Stolbova i oktober 1615, og Novgorod ble russisk igjen. Men Russland var blitt avskåret fra Østersjøen.
Den unge tsaren slet med helseproblemer, men trivdes med hagearbeid og jakt, og omga seg ned en trupp med akrobater, klovner og dverger. Utlendinger bemerket det lune smilet hans, og han var levende interessert i vestlige oppfinnelser; han samlet også på ur. Samtidig var han svært from og opptatt av tradisjoner. Hver helligtrekongersdag gikk han og et følge ned til et hull i isdekket på elven Moskva for «å velsigne vannet i Jordan», jfr tradisjonen om Russland som det hellige land.
Sin far som med-tsar
Fremdeles holdt polakkene hans far som gissel, og da Filaret hørte at sønnen var valgt som tsar, var han opprørt over at han ikke var rådspurt i saken. Høsten 1617 gikk den polske hær inn i Russland, og Władysław IV Vasa angrep 1. oktober 1617 Moskva. Men den russiske vinteren førte til den polske hærs fullstendige sammenbrudd, og 2. februar 1619 ble det inngått våpenhvile. Smolensk ble riktignok polsk, men Mikhails far ble løslatt. I juni 1619 møttes far og sønn igjen etter ni års atskillelse. Filaret ble utnevnt til med-tsar av sin sønn, og de satt side om side på identiske troner. Men Filaret var «oppfarende, mistenksom og så diktatorisk at selv tsaren var redd ham», og hans fokus var å forberede en gjengjeldelse mot Polen. Kirkens eiendommer ble overført til Romanovene og dannet grunnlag for dynastiets rikdom. Jordeierne fikk større kontroll over sine livegne i bytte mot militær støtte. Trettiårskrigen gjorde det enklere å få tak i erfarne leiesoldater, og britiske offiserer moderniserte Russlands egen hær.
Ekteskap
Mikhail hadde på en brudevisning i desember 1615 valgt Maria Khlopova som sin brud. Hun skiftet navn til Anastasia og fikk tittelen «tsaritsa». Men tsarens mor, nonnen Marfa, var misfornøyd med valget og allierte seg med sin nevø, munnskjenken Saltykov. Ved én anledning besvimte Khlopova foran hoffet, og det ble da trukket i tvil om hun var robust nok til å få barn. Saltykov begynte å gi henne styrkende medisin, men nå fikk hun kramper og kastet opp. Hun ble sendt i unåde og eksil til Sibir med sin familie, og faren utnevnt til guvernør i det fjerne øst. Men Mikhail glemte ikke piken, og nektet i fire år å se på andre kandidater. Så ble det oppdaget at Khlopova var helt frisk, og hadde vært det før Saltykov ga henne «medisin». Han ble nå landsforvist, og slapp fra det med livet kun fordi Marfa holdt sin hånd over ham. Saltykov-familien vendte dermed senere tilbake og satt ved makten frem til revolusjonen i 1917. Mikhail ville nå gifte seg med Khlopova, men hans mor nektet fremdeles å velsigne forholdet, og presset ham til å gifte seg med hennes slektning Maria Dolgorukaja i 1624. Denne bruden døde fire måneder senere. Et år senere, i februar 1626, giftet Mikhail seg med Jevdokija Stresjneva fra en fattig lavadelsfamilie. De fikk ti barn, først to døtre og så en arving, Aleksej I.
Smolensk-krigen 1632-34
I april 1632 døde kong Sigismund III av Polen, og Filaret grep sjansen til å angripe landet med en styrke på 60.000 mann, ledet av to bojarer som kom i krangel om hvem som hadde høyest rang, og måtte fratre. Smolensk ble i 1633 beleiret av Mikhail Sjein som hadde sittet fengslet sammen med Filaret, og hoffmannen Izmajlov. De beleiret Smolensk, men de innleide britiske offiserer kranglet slik at skotten Leslie til slutt skjøt og drepte den engelske offiseren Anderson. Den russiske hær ble drevet vekk fra Smolensk, og Władysław beleiret dem i deres egen leir. I februar 1634 Sjein overga seg til polakkene som deretter marsjerte mot Moskva. Sjein og Izmajlov ble nå anklaget for landssvik og å ha kysset det katolske korset, og halshugget for dette. Men polakkenes fremrykking måtte avbrytes da den ottomanske sultanen Murad IV rykket inn i Polen. 17. mai 1633 inngikk Polen og Russland «den evige fredsavtale». Mikhail tapte Smolensk til Władysław, som til gjengjeld anerkjente ham som russisk tsar. Filaret og hans kone døde samme høst.
Siste tid
I 1639 døde to av sønnene, noe som gikk inn på tsaren. I april 1645 fikk han skjørbuk og vatersott. Han gråt så mye at legene som analyserte tsarens urin, diagnostiserte ham med «overflod av tårer i mage, lever og milt». Som medisinering anbefalte de rhinskvin, avføringsmiddel og ingen middag, men han ble ikke bedre av kuren, tvert om besvimte han i kirken utpå sommeren og døde samme natt.
Jana Gantnerová
Jana Gantnerová (født 15. juli 1989 i Kežmarok) er en slovakisk alpinist.
Hun debuterte i verdenscupen i alpint 22. oktober 2005, men hun har ikke klart å plassere seg blant de 30 beste i noe verdenscuprenn.
Gantnerová deltok i Vinter-OL 2006 og deltok også for Slovakia under Vinter-OL 2010. I 2010 oppnådde hun en 24.-plass i slalåm som beste resultat.
Marie-Michèle Gagnon
Marie-Michèle Gagnon (født 25. april 1989 i Lac-Etchemin) er en canadisk alpinist.
Karriere
Gagnon debuterte i verdenscupen i alpint 13. desember 2008, og hennes første pallplassering i verdenscupen kom med en tredjeplass i slalåm i Åre 10. mars 2012. Hennes første verdenscupseier kom i superkombinasjon i Altenmarkt im Pongau 12. januar 2014.
Hun deltok for Canada under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 21.-plass i storslalåm som beste resultat.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 8 i utfor.
Atje Keulen-Deelstra
Atje Keulen-Deelstra (født 31. desember 1938 i Grouw, død 22. februar 2013 i Leeuwarden) var en nederlandsk skøyteløper. Hun dominerte internasjonal skøytesport på begynnelsen av 1970-tallet, og ble blant annet verdensmester fire ganger.
14. mars 1970 satte hun verdensrekord på 1 500 meter med tiden 2.17,2.
Hulepiggsvin
Hulepiggsvin er en familie av gnagere. De ligner til en viss grad piggsvin, som imidlertid er insektetere og ikke gnagere. Hulepiggsvin er marsvinlignende gnagere med store piggformede hår på ryggen. De spiser hovedsakelig plantekost.
Norge under Vinter-OL 1952
Norge under Vinter-OL 1952. Syttitre sportsutøvere fra Norge, sekstien menn og tolv kvinner, deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1952 i Oslo. De deltok i alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn, skihopping, skøyter, kombinert og ishockey. Norge ble beste nasjon med sju gull-, tre sølv- og seks bronsemedaljer. Skøyteløperen Hjalmar Andersen, som vant tre gullmedaljer, var norsk flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|Alpint Alpine grener
Menn
Kvinner
30px|Langrenn Langrenn
Menn
Kvinner
30px|Kunstløp Kunstløp
Kvinner
Parløp
Ramah Navajo indianerreservat
Ramah Navajo indianerreservat er et indianerreservat for Navajo-stammen og er en ikke-sammenhengende del av Navajo Nation. Reservatet ligger i deler av fylkene Cibola County og McKinley County i den amerikanske delstaten New Mexico, rett øst-sørøst for Zuni-indianerreservatet. Landarealet er 597,445 km², og over 95 % av dette er avsatt som tilsynsområde utenfor reservatet. Folketellingen i 2000 registrerte en befolkning på 2 167. Reservatets areal utgjør mindre enn 1% av Navajo Nations totale areal.
Alajávri
Alajávri (finsk: Alajärvi) er den tredje største innsjøen langs Torneälven i Sverige, og den ligger 25 km nedstrøms fra Torneträsk. Innsjøen er om lag ti km lang og er på det dypeste 20 meter. Den 170 000 hektar store øyen nord for Alajávri er siden 1980 Alajávri naturreservat, og dessuten et Natura 2000-beskyttet område.
Alajávris innløp er Jiegaguoika (Jiekakoski), mange bekker og kilder, og utløpet er Váhkuguoika (Vakkokoski). Alajávri er nordsamisk og har blitt benyttet på kart siden 1983, mens innsjøen lokalt kalles Alajärvi, som er finsk for «nedre sjøen». Alajávri, Jiegajávri og Dárrájávri har egen bestand av røye som har tatt seg ned fra Torneträsk, men denne er i ferd med å bli utryddet av sik, som dominerer innsjøen. Innsjøen har lange tradisjoner med fiske. I området finnes et titalls hytter, og en av de første til å bygge en var Hans Rikard Stöckel i 1929. Helt siden 1600-1700-tallet har folk reist hit fra Kurravaara for å fiske.
Jungwi
Jungwi eller Chungwi (koreansk: 중위) er den nest laveste offisersgrad i både Nord-Korea og i Sør-Korea. Det tilsvarer løytnant i det norske forsvaret.
Mario Van Peebles
Mario Van Peebles (født 15. januar 1957 i Mexico by i Mexico) er en amerikansk regissør og skuespiller som har spilt i en rekke Hollywood-filmer, blant annet i Heartbreak Ridge (1986) og Haisommer – hevnen (1987).
Peebles er sønn av filmskaper, regissør og skuespiller Melvin Van Peebles og hans kone, den tyske skuespillerinnen og fotografen Maria Marx. Peebles studerte ved en videregående skole i Connecticut før han ble uteksaminert fra Columbia University i 1978 med en bachelorgrad i økonomi. I løpet av de neste 30 årene, spilte Van Peebles i og regisserte flere TV-programmer og filmer, deriblant Lost, Panther, Ali og New Jack City. Peebles er gode venner med flere kjente skuespillere som Christopher Lambert og Jean-Claude van Damme. Van Peebles og hans familie bor i en miljømessig og bærekraftig livsstil, som er dokumentert i reality-serien Mario's Green House, som i USA ble vist på TV den 27. september 2009.
Georges van de Poele
Van de Poele kom på andreplass i sprangridning med hesten «Windsor Squire», et sekund bak sin landsmann Aimé Haegeman på «Benton II», under OL 1900 i Paris. De brukte 2 minutter og 17 sekunder på den 850 meter lange banen med 22 hinder. I høydesprangkonkurransen kom han på tredjeplass med hesten «Ludlow», de hoppet 1,70 meter. Franske Dominique Gardères på «Canéla» og Giovanni Giorgio Trissino på «Oreste» fra Italia ble olympiske mestere med 1,85.
Liste over Riigikogus presidenter
Riigikogus president er leder for Estlands nasjonalforsamling.
Estlands kongress
Estlands kongress var et grasrotparlament som ble etablert som en del av prosessen i å vinne tilbake uavhengighet fra Sovjetunionen.
Christina Ackermann
Christina Ackermann (født Christina Geiger 6. februar 1990) er en tysk tidligere alpinist.
Hun debuterte i verdenscupen i alpint 29. desember 2008 og fikk sin første pallplassering i verdenscupen da hun ble nummer tre i slalåm i Semmering 29. desember 2010. I junior-VM 2010 i Frankrike vant hun slalåm.
Geiger deltok for Tyskland i vinter-OL 2010 og oppnådde en 14.-plass i slalåm. Dette var den eneste øvelsen hun deltok i.
Hennes beste resultat i verdenscupen er andreplass i byrennet (parallellslalåm) i Stockholm 19. februar 2019.
Zola Taylor
Zola Mae Taylor (egentlig Zoletta Lynn Taylor) (født 17. mars 1938 i Los Angeles, død 30. april 2007) var en rhythm-and-blues-sanger fra USA. Hun var det eneste kvinnelige medlemmet av The Platters i perioden fra 1954 til 1962, da gruppa hadde de fleste av sine slagere. Platters blei dermed den første av de store afroamerikanske vokalgruppene som hadde et kvinnelig medlem.
Før hun gikk inn i The Platters, var Taylor med i jentegruppa The Queens. Hun spilte også inn singelen «Make Love To Me». Med Platters synger hun blant annet på «My Prayer», «Twilight Time», «The Great Pretender» og «Only You». Gruppa opptrer også i filmene The Girl Can't Help It, Rock Around the Clock og Rock all Night.
Som gruppemedlem blei Taylor i 1990 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Hun var – etter eget utsagn – en periode gift med Frankie Lymon. Filmen Why Do Fools Fall in Love (oppkalt etter Lymons hitlåt med samme navn) er basert på hans korte liv (25 år) og karriere og omhandler også stridighetene hans tre koner hadde om rettighetene til sangene hans. I filmen spilles Taylor av Halle Berry.
Taylor fortsatte å synge i ulike grupper fram til 1996, blant annet en av tallrike Platters-varianter.
1. serierunde i Adeccoligaen 2009
1. serierunde i Adeccoligaen 2009 startet søndag 5. april med syv kamper klokken 18:00. Runden ble avsluttet tirsdag 7. april klokken 19:35 med Sogndal mot Hønefoss.
Katarina av Küstrin
Katarina av Küstrin eller Katarina av Brandenburg-Küstrin (født 10. august 1549 i Küstrin, død 30. september 1602 i Cölln) var en tysk prinsesse. Hun var datter av Heinrich von Braunschweig (1513–1571) i hans første ekteskap med Katharina (1518–1574).
Katarina giftet seg 8. januar 1570 med kurfyrst Joakim Frederik av Brandenburg (1546–1608). Deres datter Anna Katarina giftet seg med den dansk-norske kongen Christian IV.
Operasjon Ramadan
Operasjon Ramadan (14. juli- 2. august 1982) var den første offensiven mot Iraks andre største by, Basra av Irans styrkene under Irak-Iran-krigen.
Forspillet
Tapet av Khorramshahr under Operasjon Beit-ol-Moqaddas' sluttfasen i sent mai 1982 var et alvorlig strategisk nederlag for de irakiske styrkene på Khuzestan som med tapet av deres viktigste holdepunktet ikke lenge kan forsvarte de gjenværende vinningene fra 1980. Med det i tankene besluttet Saddam Hussein å slå retrett tilbake over grensen, oppgitt alle områdene som var iransk territorium. Med i planleggingen for retretten fra sørvestlige Iran hadde det vært fattet beslutning om en oppbygging av sterke fortifikasjoner på den irakiske siden av grensen på østbredden av Shatt al-Arab floden foran Basra som lå på den vestlige bredden av floden.
Mot sør bøyet grensefloden seg til sørøst der byen Khorramshahr ligget, bare et stykke vekk var riksgrensen opptrukket i en rett linje mot nord for minst 50 kilometer før et avbrudd rett vestover mot et sumplandskap, Hawizeh-sumpene som trakk seg fra nord minst åtti kilometer vekk til bare tretti kilometer nord for Basra. Terrenget foran Basra var fast grunn med få sjøer og lavtliggende sletter mest mot sør mellom Hawizeh-sumpene og Karun-elven på mindre enn femti kilometer lengde. De irakiske planleggerne hadde realisert at det smale terrenget med fast grunn vil gjør et sterkt forsvar mulig, samtidig var det tilstrekkelig dybde for deployering av reservestyrker og store depoter med ammunisjon. Dessuten var byggingen av fortifikasjonene ikke langs grensen, mot Shatt al-Arab med lavtliggende og dels ufremkommelige terreng mot Khorramshahr som utgjort en trussel for et angrep mot irakernes høyre flanke hadde man valgt en andre løsning. Langs vestbredden av Shatt al-Arab var en rekke befestede posisjoner med tung artilleri reist sørøst for Basra. På østbredden hadde irakerne trukket seg tilbake minst 15 kilometer, oversvømte store områder der en tidlig fiskeplass ble omgjort til en stor kunstig, grunn sjø. Denne sjøen ble kalt Fiskesjøen.
Ved begynnelsen av juli hadde de irakiske ingeniørstyrkene som hadde opparbeidet seg en stor ekspertise i tyngre ingeniørkunst, fullført oppreisingen av fortifikasjonene i to linjer, den første som et midlertidig vern av befestede posisjoner i kontakt med hverandre langs frontlinjen og den andre som befestede holdepunkter med artilleri, stridsvogner, maskingeværer og rakettvåpen dels beskyttet med stor dekning med mer massive hindringer. Hvis den første linjen var gjennombrutt, måtte iranerne fortsatt videre flere kilometer mot den andre linjen på åpen, bar slettelandskap uten dekningsmuligheter. Stilt overfor en slik utfordring synes et fremstøt på irakernes høyre flanke over Fiskesjøen tiltrekkende, men der hadde ingeniøravdelingene utplassert minefelter, snubletråder og strømledende tråder som produserte elektriske støt mot enhver som kom over disse i vannet.
Men den iranske ledelsen i Teheran med Khomeini i spissen hadde avgjort å avslå fredstilbudene fra Bagdad der Saddam Hussein var desperat nok til å gå med på det meste med unntak av tre betingelser som var umulig å akseptere: Det irakiske regimet måtte gå av, krigserstatning på 150 milliarder dollar og alle 100 000 sjiamuslimene som var utvist i 1979 til 1980, skulle få vende tilbake til Irak. Bare en dag etter 21. juni 1982 etter Saddam Hussein hadde tilbudt fred ved tilbakeretrett fra hele Iran, kunngjort Khomeini at en invasjon av Irak var forekommende. De profesjonelle offiserene i Iran var ikke helt enig med presteregimets ambisjoner, de ment de iranske styrkene har stor mangel på tilgjengelige våpen og logistiske kapasitet for en offensiv krigføring inn i irakiske territorium.
Operasjonens start
Om aften den 14. juli 1982 startet den ventede storoffensiven med mellom 70 000 og 90 000 menn i 21st. infanteridivisjon mot Fiskesjøen, 92nd. pansrede divisjon med tung støtte av pasdaran-enhetene, 77th. infanteridivisjon og 88th. pansrede divisjon fra sør til nord langs den vestlige frontlinjen. Fra nord mot den nordlige frontlinjen var 16th. pansrede divisjon satt inn for å avlede og binde opp forsvarstyrkene. Iranerne forsøkt seg på to større fremstøter som på den vestlige frontlinjen skulle bryte gjennom mens et tredje fremstøt av 21st. infanteridivisjon mot Fiskesjøen.
Irakerne hadde deployert 3rd., 9th. og 10th. irakisk pansrede divisjoner med tilsammen 700 stridsvogner i reserve bak Fiskesjøens nordlige ende mens fem forsterkede divisjoner utgjort frontlinjetroppene og deres umiddelbare reserveenhetene. Opptil 100 000 irakiske soldater var deployerte på landet foran Basra.
De innledende kampene ble blodige, for de iranske soldatene hadde ikke før støttet på slike sterke befestninger i massive jordvoller med nedgravde stridsvogner, pansrede kjøretøyer og artilleriskyts samt luftvernskyts. Triangulære og femkantede fortifikasjoner med ildsoner på alle sider sammen med skyttergraver og et veinettverk for kjøretøyene sørget for enorme tap på de avanserte iranske troppene som ble kappet ned og slaktet. Mot nord var fremstøtet av 77th. og 88th. iransk divisjonene stoppet på startpunktet, men mot sør ved byen Shalamcheh hadde den mer erfarne og kampvante 92nd. pansrede divisjon støttet av pasdaran-troppene med 200 stridsvogner brutt gjennom.
Slagets første fase
Etter gjennombruddet ved Shalamcheh var et faktum, avanserte de iranske styrkene i 92nd. pansrede divisjon gjennom begge befestede frontlinjene med stor suksess. Men mot sør hadde pasdaran-styrkene og 21st. infanterdivisjon blitt slått tilbake, den planlagte knipetangsmanøveren med et bredt gjennombrudd fra øst og sør var bare halvveis gjennomført, et eneste fremstøt hadde brutt gjennom. På få timer var iranerne tvunget seg 27 kilometer dypt inn, men på kun ti kilometer bredde. 92nd. pansrede divisjon rykket videre uten å vente på forsterkninger som var langt vekk for øyeblikkelig oppfølgning, nådde den nordlige enden av Fiskesjøen. Iranerne svinget om mot nord, men da hadde irakerne allerede flyttet 10th. irakisk pansrede divisjon mot øst, beordret 9th. irakisk divisjon til frontale angrep mens 3rd. irakisk pansrede divisjon kom om den nordlige enden av Fiskesjøen. Den 15. juli 1982 startet et stort slag mellom de tre pansrede divisjonene og den ene pansrede divisjon som hadde ennå ikke fått forsterkninger. Over ni hundre stridsvogner var involvert i en av krigens største panserslager.
Christian Rohlfs
Christian Rohlfs (født 22. desember 1849 i Gross Niendorf i Segeberg i hertugdømmet Holsten, død 8. januar 1938 i Hagen) var en tysk maler som regnes som representant for den tyske ekspresjonismen.
Operasjon Ramadan
Slagets første fase
Etter to til tre dager med intense kamp der begge sider hadde deployerte alle mekaniserte tropper og pansrede enheter som fikk støtte av kamphelikoptre som Mi-24 og AH-1J Cobra, var 92nd. pansrede divisjon drevet tilbake med enorme tap, de fleste infanterienhetene var utslettet eller påført lammende tap. Iranerne forsøkt å stabilisere brohodet ved Shalamcheh, men irakerne for andre gang lansert et motangrep som påførte de gjenværende iranske styrkene stor tap, de var lukket inn i et trangt rom som var allerede utpekt som ildsoner for de irakiske artilleribatteriene.
Christian Rohlfs
Rohlfs var over 50 år da han tok opp ekspresjonismen som malestil. Arbeidene hans ble beslaglagt og erklært entartete kunst av nazistene i 1937. Beslaglisten omfatter 185 verk. Han fikk maleforbud og ble ekskludert fra det prøyssiske kunstakademiet i Berlin. Han døde i byen Hagen i Westfalen.
Operasjon Ramadan
Slagets første fase
Ved 17. juli 1982 var det store slaget endelig over, men begge parter hadde lidd stor tap under de blodige kampene. De iranske stridsvognene tross irakisk overlegenhet i antall stridsvogner mot 700 mot 200 til snart 100, hadde sammen med de iranske kamphelikoptre ødelagt 9th. irakisk pansrede divisjon og desimerte de andre to panserdivisjonene. Irakerne hadde mistet flere stridsvogner og pansrede kjøretøyer overfor de bedre trente iranerne som flere ganger måtte slåss på kloss hold. 92nd. pansrede divisjon var slått ut av slaget for en lang tid.
Slagets andre fase
Tross tapet av delene i en pansrede divisjon og en infanteridivisjon som måtte tars ut av offensiven for få dager, fortsatte staben for de iranske styrkene deres offensiven. To dager senere startet iranerne kampene igjen med flere separate mindre fremstøter. I natten til 21. juli hadde pasdaran-styrkene brutt gjennom ved Zaid øst for Fiskesjøen 15 kilometer mot sør fra Shalamcheh, men de var slått tilbake etter ett døgn med blodige kamp av rasende irakiske motangrepene.
Ved 28. juli for tredje gang angrepet iranerne de irakiske frontlinjene med 77th. infanteridivisjon, pasdaran-styrkene og den reformerte 92nd. pansrede divisjon nord for Fiskesjøen. Igjen for tredje gang var irakerne i stand til å drive vekk de iranske angriperne, påført dem stor tap i prosessen. Ved 2. august 1982 var begge parter utmattet, men irakerne hadde vunnet. De fremste iranske troppene hadde i 15. juli vært nær nok til å se silhuettene av byen Basra på horisonten, men lenge kom de ikke.
I krigens hittil største feltslaget hadde spesielt de iranske infanteristyrkene stor tap, men for Iran var tapet av de krigvante og erfarne regulære som pasdaran-personell med stor ekspertise enda merkbart. Tre ganger hadde iranerne brutt gjennom, tre ganger var de slått tilbake. Etter beretninger var menneskebølgeangrep på minefelter hendt der basij frivillige var brukt som kanonmat som minerydding så pasdaran-troppene som kom etter, forserte minefeltene som var blitt «ryddet». Som mange beretninger ved bruk av menneskebølgeangrep er denne ikke mulig å bekrefte av selvstendige kilder.
Tapene
Mellom 140 000 og 200 000 menn var innblandet i det største slaget på flere tiår som karakteriseres som et enslig feltslag. Tapene på begge sider er ikke kjent, bare at iranerne hadde opptil tre ganger større tap enn irakerne. Etter Cordesman var mellom 20 000 og 30 000 iranske soldater drept og skadet, hvorav 10 000 døde. Det er antakelig minst en tredjedel av alle deployerte enhetene på 70 000 til 90 000 menn.
Irak hadde ikke oppgitt deres tap, men 3 000 døde var registrert.
Etterspillet
Krigen fortsatte, men de iranske militære hadde ansett de sterke fortifikasjonene foran Basra altfor sterk for nye offensiver. I flere år framover var Basra ikke truet gjennom fremstøt mot selve byen, men ved omgående bevegelser mot nord og senere mot sør.
For Irak var krigen nå et forsvar mot en invasjon.
Asterix og Obelix fyller år – Gullboken
Asterix og Obelix fyller år – Gullboken er en tegneseriealbum om Asterix og Obelix. Boken ble gitt ut i 2009 i forbindelse med tegneseriens 50-årsjubileum og er den det 34. heftet i serien.
Tekst og tegninger er av Albert Uderzo. På grunn av at backflash fra tidligere historier i serien blir brukt er også avdøde René Goscinny kreditert.
Albumet består av tre historier: En prolog for albumet, den korte stripen «Å lese med Obelix» og selve hovedhistorien.
Handling
Historien begynner i år 1 etter Kristus. Men alle de andre bøkene i serien ble satt til femti år tidligere. Karakterene som blir introdusert, er også femti år eldre enn i tidligere publikasjoner. Noen håndverkere, kjøpmenn eller krigere fra Gallia har allerede fått barn eller barnebarn. Asterix og Obelix har tilfeldigvis fødselsdag på samme dag, og de mottar brev fra vennene deres for å gratulere dem.
Ved en stor fest dukker det opp en rekke tilbakevendende, eller viktige, karakterer fra alle de tidligere eventyrene til Asterix og Obelix, og gir dem en rekke presanger. Til slutt kommer også Kleopatra og Julius Cæsar. Selv om Cæsar i utgangspunktet var motvillig til å være med på feiringen.
Ismail (navn)
Ismail eller Ismael (arabisk: إسماعيل‎) er et arabisk mannsnavn med opprinnelse i det hebraiske navnet יִשְׁמָעֵאל som betyr «Gud vil høre».
Utbredelse
Ismail er et utbredt arabisk mannsnavn ifølge Dictionary of Arab Names.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Odessamassakren
Odessamassakren viser til utryddingen av jøder i Odessa i Sovjetunionen (dagens Ukraina), og byene i områdene rundt i Transnistria høsten og vinteren 1941 under andre verdenskrig. Massakren ble utført av rumenske og tyske soldater under tysk kommando.
Bakgrunn
Odessa hadde før andre verdenskrig en stor jødisk befolkning på rundt 180,000, som utgjorde rundt 30 % av byens totale befolkning. Byen ble tatt av rumenske styrker etter en lang beleiring, og på dette tidspunktet var det igjen mellom 80,000 og 90,000 jøder i byen. De øvrige hadde enten flyktet eller blitt evakuert av de sovjetiske myndighetene. Før massakrene startet, hadde jøder fra de omkringliggende områdene blitt samlet i Odessa og satt i gettoer og konsentrasjonsleirer i området, noe som gjorde det raskt å samle jødene.
Tyske og rumenske styrker rykket inn i byen 16. oktober etter at de sovjetiske styrkene hadde evakuert byen. En uke senere eksploderte en tidsinnstilt bombe som sovjeterne hadde satt opp før de evakuerte, og denne bomben sprengte det rumenske hovedkvarteret og drepte 67 personer, herunder den rumenske øverstkommanderende, ytterligere 16 andre rumenske offiserer og fire tyske offiserer.
Massakren
Ion Antonescu la ansvaret for bomben på jødene og kommunistene, i tillegg la han ansvaret for de rumenske tapene på de antatt jødiske kommissærene i Den røde armé, og dagen etter ble 5,000 jøder innsamlet og enten skutt i grupper på 30-40 eller hengt. Samme ettermiddag ble 25,000 jøder samlet inn og plassert i fire store lagerbygninger og skutt med maskingeværer som var plassert i hull i veggene. For å forsikre seg om at ingen overlevde, ble det klokken 17.00 satt fyr på bygningene. Andre jøder ble samlet i havneområdet, oversprøytet med bensin og satt fyr på.
Etter krigen ble det funnet massegraver med tilsammen mer enn 22,000 menneskelik.
Boksmia forlag
Randen er småbruker og driver med geit, sau og forlagsdrift på sitt eget bruk, Ellingsgard i Ål. Der oppretta han Boksmia i 1997, med kontor og boklager på låven.
Fram til 2007 hadde Boksmia gitt ut i 23 bøker, hvorav 16 på nynorsk.
Busachi
Busachi (sardisk: Busàche) er en italiensk kommune i provinsen Oristano i regionen Sardinia. Den har 1 291 innbyggere og ligger rundt 379 meter over havet.
Liste over ordførere i Øvre Stjørdal
Liste over ordførere i Øvre Stjørdal. Øvre Stjørdal ble utskilt fra Stjørdal i 1850 og delt i Hegra og Meråker i 1874.
Anne Lise Gjøstøl
Anne Lise Gjøstøl (født 6. juli 1952 i Oslo) er en norsk sanger.
Hun er også utdannet maler fra Statens håndverks- og kunstindustriskole og har hospitert hos Odd Nerdrum.
Ministry
Ministry er et amerikansk industrirock-band som har holdt det gående siden 1981. Sammen med band som Godflesh, Nine Inch Nails og Pitchshifter har de i stor grad bidratt til å definere sjangeren. Alain Jourgensen har som eneste medlem vært med siden starten, og regnes som bandets ubestridte leder, særlig etter at Paul Barker, som hadde blitt med i 1986, forlot bandet rundt årsskiftet 2003/04.
I den første perioden besto bandet kun av Jourgensen på sang og keyboard, og Stephen George på trommer. På denne tiden var bandet et forholdsvis melodisk elektronisk new wave-band, og det er lite i de første utgivelsene som minner om det Ministry som senere bidro til å definere industrirocken. Etter at George sa takk for seg i 1985 var Ministry en periode et enmannsprosjekt. På dette tidspunktet endret også musikken seg, og ble samtidig både mørkere og mer dansbar. Albumet Twitch fra 1986 var produsert av den senere legendariske plateprodusenten Adrian Sherwood. På tross av gode anmeldelser og hyppig spilling i new wave-klubber ble imidlertid ikke albumet noen kommersiell suksess.
Albumet The Land of Rape and Honey fra 1988 var Ministrys første album i den genren de senere skulle bli kjent for. På denne tiden var Ministry igjen blitt et band, og flere album fulgte. De fikk også en hit på MTV med «Jesus Built my Hotrod» fra Psalm 69: The Way to Succeed and the Way to Suck Eggs i 1992, som også fikk platina-plate. Etter dette albumet støtte bandet imidlertid på problemer. Jef Ward, som hadde turnert med bandet og spilt med Jourgensen og Barker i Lard tok livet sitt på grunn av narkotika-problemer i 1993, og også bandet var sterkt hemmet av eget narkotikabruk, som blant annet medførte flere fengselsopphold. i 1996 kom imidlertid Filth Pig, og selv om den totalt solgte dårligere enn forgjengerne, nådde den 19.-plass på Billboards albumliste, Ministrys beste plassering til dags dato. Jourgensen har selv også uttalt at Filth Pig er den plata han er mest fornøyd med.
I 1999 begikk nok et tidligere medlem, William Tucker, selvmord, og bandets narkotikaproblemer avtok ikke. De deltok med filmmusikk til både A.I.: kunstig intelligens og The Matrix, og oppnådde også en Grammy-nominasjon for sistnevnte. Kommersielt gikk det imidlertid i nedoverbakke. Dark Side of the Spoon solgte dårlig, og uenigheter rundt en samleplate gjorde at bandet brøt med Warner Brothers og skrev kontrakt med britiske Sanctuary Records. Siden 2006 har bandet gitt ut plater på Jourgensens eget selskap 13th Planet Records i samarbeid med det klassiske heavy metal-selskapet Megaforce Records.
Rundt 2001/02 klarte Jourgensen å få kontroll over narkotikaproblemene sine, og med Animositisomina ga Ministry ut sin tyngste og mest brutale plate siden Psalm 69. Kort tid etter forlot Barker bandet fordi han ville prioritere familien. Bandets 2004-album Houses of the Molé var bandets mest politiske til da, og inneholder krass kritikk av George W. Bush. Denne ble fulgt opp av albumet Rio Grande Blood fra 2006 der Bush anklages for på forhånd å ha kjent til Terrorangrepet 11. september 2001. Musikalsk har Ministrys siste utgivelser gått i retning av mer støy og improvisasjon.
Bjørnøya (Tromsø)
Bjørnøya er ei øy i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Bjørnøya ligger nordvest for Kvaløya og Sessøya. Gårdsnavnet kommer av dyrenavnet bjørn.
Historie
Allerede i 1522 nevnes Bjørnøy i «Norsk Regnskap for Jordebøker». I 1567 hadde gården 4 oppsittere. Så har det bodd folk der i over 400 år. Det er 2 plasser på øya som har bebyggelse. Den ene heter Bjørnøygård og den andre heter Gammelgård og ligger på øyas nordside. Som rorvær er øya av yngre dato. År 1900 ble det oppført hus for å kjøpe fisk og for å drive handel, samt noen rorbuer.
Fra begynnelsen var det lite plass og veldig værutsatt for å legge båter der ute. Men så, etter flere års hard jobbing, fikk man laget en molo som gjorde at det ble plass for 7-8 mindre båter, med stram fortøyning. Det var ganske mange gårder på Bjørnøya. År 1900 var det 60 personer på øya. På Gammelgård var det 4 hus og på Bjørnøygård var det 2 hus. Så var det post, butikk og fiskebruk på øya.
Gammelgård var fiskevær til ut på 1970-tallet. I 2017 er øya for lengst fraflyttet, men flere av husene brukes fortsatt som hytter.
Eophileurus
Eophileurus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore til store (gjerne 20-40 millimeter), avlange, blankt rødbrune til svarte biller. Hannen har et kort horn i pannen, pronotum har en lengdefure og er vanligvis uthulet foran der det sitter en liten knøl, og nokså tett punktert. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige punktstriper.
Levevis
Larvene lever i råtten, død ved, de er rovdyr som jakter på andre vedlevende insekter. De voksne billene kan leve temmelig lenge.
Eli Anne Linnestad
Eli Anne Linnestad (født 1944) er en norsk skuespiller som var ansatt ved Oslo Nye Teater gjennom flere tiår.
Eophileurus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Indonesia.
Eli Anne Linnestad
Linnestad er utdannet ved Statens Teaterhøgskole.
Hun debuterte i 1965 i Arthur Millers Heksene fra Salem i Fjernsynsteatret, og ble ansatt ved Oslo Nye Teater i 1967. Der har hun blant annet medvirket i stykker som Vintereventyret, En midtsommernattsdrøm, Hamlet (Dronning Gertrud), monologene Bag Lady, Ringeren & Notre Madame og Det minner meg om Oslo. Hun var ved teatret frem til hun gikk av med pensjonen i 2014. Hennes siste forestilling var I siste minutt. Hun har parallelt med tiden der deltatt i flere film- og TV-produksjoner, blant annet for Fjernsynsteatret. Hun har også flere bidrag til Radioteatret.
Av de spillefilmer hun har deltatt i kan en nevne Ingen roser takk, Elling og Budbringeren.
Hun vant Amandaprisen for sin rolle i Budbringeren.
Filmografi
(utvalg)
N7 (Irland)
N7 er en nasjonal vei og av de viktigste veirutene i Irland, og går mellom Dublin og Limerick. Den er også tilfartsvei fra Dublin for N8 til Waterford og N9 til Cork. N7 har alltid vært den travleste veien i Irland. Selv på 1960-tallet var det trafikkproblemer som passerte gjennom Naas, den første store byen på vei sørvest ut av Dublin. Ettersom N7 er startpunktet for ruten som fører til de tre regionale byene Limerick, Cork og Waterford, er det en av de viktigste strategiske rutene i landet.
Veien starter sør for Clondalkin i Dublin, der den kalles Naas Road. Et stykke går det trikkeskinner mellom de to kjøreretningene. N7 krysser M50 ved Red Cow Roundabout, som på grunn av de store trafikkproblemene på folkemunne er kjent som Mad Cow Roundabout. Arbeid med å oppgradere denne delen av veien fra fire til seks felt startet i januar 2005. Mad Cow Roundabout skal også erstattes med en mer effektiv trafikkmaskin.
Etter Portlaoise går den forbi Roscrea og Nenagh før den når den sørlige ringveien rundt Limerick. Deretter går den forbi Annacotty og kommer inn i Limerick ved Castletroy.
Szymon Ziółkowski
Szymon Jerzy Ziółkowski (født 1. juli 1976 i Poznań) er en polsk sleggekaster.
Ziółkowski deltok i OL for tredje gang i Athen i 2004. Under OL 1996 i Atlanta kom han på tiendeplass, mens han under OL 2000 i Sydney sørget for en sensasjon ved å ta gullmedaljen.
Kim Tae-yun
Kim Tae-yun (født 28. september 1994) er en sørkoreansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste individuelle resultat var nummer 30 på 1000 meter. Under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang tok han bronse på 1000 meter.
Stavnsbåndet
Stavnsbåndet («bundet til torven») var en ordning innen landbruket i Danmark på 1700-tallet, innført i Danmark i 1733 av Kong Christian VI etter ønske fra godseiere og militærvesenet. Ordningen bandt mannlige bønder mellom 14 og 36 år, senere mellom 4 og 40 år, til å bli boende på det godset eller den herregården hvor de ble født. Stavnsbånd gjaldt bare for Danmark og ikke i andre deler av Danmark-Norge. Ordningen ble opphevet i 1788.
Szymon Ziółkowski
Under VM 2001 bekreftet han at det ikke var en tilfeldighet ved å bli verdensmester. Etter et par mislykkede mesterskap (VM 2003 og OL 2004) kom han sterkt tilbake under VM 2005 i Helsingfors, der han først la beslag på bronsemedaljen, men er etter hvert blitt tilkjent gullmedaljen blant annet på grunn av positiv dopingprøve til den opprinnelige medaljevinneren Ivan Tsikhan.
Stavnsbåndet
Opprinnelse
Stavnsbåndet ble innført etter en alvorlig landbrukskrise på 1730-årene som blant annet hadde sin grunn i en sviktende etterspørsel fra de land som Danmark eksporterte varer til. I tillegg kom innvandringen fra distriktene og inn til byene, noe som betydde at det ble færre igjen ved godsene. Ytterligere en grunn var at militæret ville sikre seg soldater til landmilitsen, men i praksis sikret det adelen billig og forutsigbar arbeidskraft.
Tvangsordning med ufrihet var gjeldende fram til det ble oppløst ved landbruksreformene av 20. juni 1788 med en overgangsperiode fram til 1800. Ordningen avløste i sin tid «vornedskapet» som i 1702 ble opphevet for de bønder som var eller ble født etter kong Fredrik IVs tronbestigelse i 1699. Det var kun innenfor Fyn og Nordjylland hvor vornedskapet ikke eksisterte. I 1701 ble landmilitsen opprettet og da fikk bønder i vernepliktig alder lide under flere innskrenkninger (de måtte ha pass og skriftlig tillatelse for å flytte på seg). Disse innskrenkningene ble ytterligere skjerpet i 1724, noe som ryddet vegen for stavnsbåndet i 1733.
Opphevelse
Det viktigste resultat av Landbokommisjonens arbeid var stavnsbåndets opphevelse. Det skjedde meget langsomt i starten ettersom autoritetene fryktet at samfunnet ville gå i oppløsning hvis bønder fikk gjøre som de ville. I første omgang ble det løst kun for de som var yngre enn 14 år, deretter for de som var over 36 år og så for de som hadde tjenestegjort som soldat. Først fra år 1800 hadde alle bønder lov til å bosette seg hvor de ville. Bøndene tilhørte dermed ikke lengre som en del av godsenes inventar.
Grunnen til at ufriheten ble opphevet var først og fremst borgerskapet i byene som var preget av opplysningstiden og på bakgrunn av den franske revolusjonen i årene1789 –1799. Som et varig minne om stavnsbåndets opphevelse ble Frihetsstøtten reist i København. Grunnsteinen ble lagt allerede den 31. august 1792 av Københavns borgermester, og selve obelisken med figurer omkring ble ferdig i 1797.
I 1840 skrev Nikolai Frederik Severin Grundtvig følgende:
Morteza Pashaei
Morteza Pashaei (persisk: مرتضی پاشایی‎, født 13. august 1984 i Teheran, død 14. november 2014 samme sted) var en iransk musiker, komponist og popstjerne.
David Lynch (musiker)
David Lynch (født 3. juli 1929 i St. Louis i Missouri, død 2. januar 1981 i Long Beach i California) var en USA-amerikansk rhythm-and-blues-sanger (tenor). Han var medlem av The Platters fra begynnelsen til 1970-tallet, og han blei i denne sammenheng innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1990.
Morteza Pashaei
Pashaei studerte grafisk design og var svært interessert i musikk helt siden barndommen da han begynte å spille gitar. 3. november 2014, to tiår senere ble han innlagt på Teherans Bahman sykehus og diagnostisert med magekreft. Kjemoterapi ble igangsatt mot den aggressive kreften, men forsøket feilet og han døde 14. november 2014, 30 år gammel.
Tidlig liv
Pashaei ble født 11. august 1984 i Aryashar i Teheran. Han var interessert i musikk og begynte å spille gitar som fjortenåring. I tillegg til gitar spilte han også piano og skrev mange av sine egne låter. Han studerte grafisk design ved Islamic Azad-universitetet og ble uteksaminerte i 2008.
Kreft
Sent i 2013 ble det annonsert at Pashaei ble diagnostisert med magekreft. Hans nærmeste avviste nyheten, men nettsiden til den unge musikeren annonserte at hans planlagte konserter hadde blitt kansellert grunnet sykdom. Han dukket opp med hatt på TV en måned senere og snakket om sykdommen han hadde. Han undergikk en omfattende operasjon før han annonserte nyhetene.
Den 3. november 2014 ble Pashaei overført til Baham i Teheran og journalført under intensivavdelingen på sykehuset. Hans fysiske form ble forverret og tusen av fans samlet seg rundt sykehuset hvor han holdt til. Til tross for sykdommen ga Pashaei aldriopp og kjempet til det siste. Ifølge legen hans holdt styrken hans han i live i ett år. Han sa også at Pashaei ennå hadde håp om å overleve etter en siste behandling og hadde håp om å overleve slik at han kunne opptre i Toronto i Canada den 29. november 2014 som skulle være den første konserten på hans kanadiske og internasjonale turne.
Trepiggsvin
Trepiggsvin er en familie av gnagere som er hjemmehørende i Amerika. De er klatrende dyr som med sine børsteformede eller piggformede hår ligner på piggsvin.
Arten børstetrepiggsvin regnes av noen til familien piggrotter.
Broager kommune
Broager kommune er en tidligere kommune i Sønderjyllands amt i Danmark. Ved regionreformen i 2005-07 ble kommunen innlemmet i den utvidede Sønderborg kommune i Region Syddanmark.
Kommunen ble dannet i 1922 ved en sammenslåing av Egernsund Sogn og Broager Sogn. Dette gjorde at innbyggertallet var over 6000 i 1970. Kommunen ble dermed ikke berørt av kommunalreformen samme år.
Kommunen er dominert av hovedbyen, Broager, som ligger høyt oppe på halvøya Broager Land. Den totårnede kirken er den mest markante bygning i byen.
Eksterne lenker
Broager kommun
Bredebro kommune
Bredebro kommune (tysk: Rothenkrug) var en kommune sørvest i Jylland i Sønderjyllands amt, Danmark som ble dannet ved kommunalreformen i 1970. Kommunens administrasjonssentrum lå i Bredebro. Ved den påfølgende kommunalreformen i 2007 ble kommunen del av den nye Tønder kommune.
Ved kommunevalget i november 2005 ble Bredebros egen borgermester Vagn Therkel Pedersen også valgt til ordfører i den nye Tønder kommune.
Rundt Rødekro lå kommunene Tønder og Løgumkloster i øst, Skærbæk i nord og Højer i sør. Vest for kommunen ligger Nordsjøen.
Kommunalreformen av 1970
Under kommunalreformen i 1970 ble de følgende sognene i Tønder, Højer og Lø herred slått sammen til Bredebro kommune:
Kommunalreformen av 2007
Ved kommunalreformen i 2007 ble kommunen slått sammen med Højer, Løgumkloster, Nørre-Rangstrup (med unntagelse av Bevtoft sogn), Skærbæk og Tønder til til Tønder kommune i den nye Region Syddanmark. Kommunens areal er etter dette 1278 km² og den har 40 331 (2007) innbyggere.
Henryk Muszyński
Henryk Muszyński (født 20. mars 1933 i Kościerzyna) er erkebiskop av Gniezno i Polen. Da det polske episkopatet ble reorganisert i mars 1992 ble han erkebiskop av Gniezno. Før var han biskop av Włocławek.
Ørjan Berg
Ørjan Berg (født 20. august 1968 i Bodø) er en norsk tidligere fotballspiller, og del av fotballfamilien Berg fra Bodø som sønn av midtbanespilleren Harald Johan «Dutte» Berg og bror til s Runar Berg og Arild Berg. Han avsluttet sin karriere etter 2006-sesongen, etter å ha spilt flere år for. I løpet av sin karriere spilte han også 19 kamper på det norske. Per 2020 er han daglig leder for barne- og ungdomsavdelingen i Bodø/Glimt.
Henryk Muszyński
Han ble presteviet 28. april 1957. Etterpå forsket han på Det gamle testamentet ved universiteter i Jerusalem, Heidelberg og Roma. Han promoverte i 1973 i Roma på Qumran-temaet. Han var professor i Warszawa også da han var allerede biskop.
Han er stort engasjert i den kristelig-jødiske dialogen. Han er leder i det katolske instituttet for den kristelig-jødiske dialogen i Warszawa. Han fikk Buber-Rosenzweig-Medaljen i 1999 og ble æresdoktor av universitetet i Bonn.
Ørjan Berg
Karriere som spiller
Ørjan Berg startet sin karriere, som sin far Harald Johan «Dutte» Berg, i Bodø/Glimt i 2. divisjon. På høsten 1984 debuterte han for Glimt 16 år og to måneder gammel. Som 18-åring hadde han et halvt års opphold som lærling hos. I 1988 hentet daværende Rosenborg-trener Nils Arne Eggen Berg og Jahn Ivar «Mini» Jakobsen fra Bodø/Glimt til Rosenborg. Debutsesongen endte med gull i både serien og cupen.
Etter to sesonger i Rosenborg ble Berg høsten 1990 solgt til den sveitsiske klubben FC Wettingen for 1,3 millioner kroner. Berg ankom en klubb som allerede hadde fylt kvoten av utenlandske spillere, og samtidig var preget av økonomiske problemer. Spillertillatelsen var klar først i mars 1991 og kort tid etter debuten for Wettingen i april 1991 ble han på trening skadet ut 1990/91-sesongen. 1991/92-sesongen gjorde Berg sine saker bra for Wettingen i første halvdel av sesongen, til tross for at han spilte for et økonomisk tynget lag som endte sesongen på siste plass i den sveitsiske toppdivisjonen. Fra februar 1992 var Berg utlånt til tyske i 2. Bundesliga for resten av sesongen. Sesongen 1992/93 tilbragte Berg på utlån til i sveitsisk 2. divisjon.
Moderne femkamp
Moderne femkamp (moderne pentatlon) er en idrettsdisiplin som består av øvelsene fekting, pistolskyting, 200 m svømming, sprangridning og terrengløp. Ordet moderne brukes for å skille øvelsen fra den tidligere friidrettsøvelsen femkamp.
Ørjan Berg
Karriere som spiller
I 1999 ble Berg leid ut til Rosenborg, som søkte å styrke spillerstallen i forkant av Champions League. I mars 2000 gikk leiekontrakten ut, og Rosenborg kjøpte da Berg fra Bodø/Glimt. Ørjan Berg fortsatte å storspille etter kjøpet, og ble kåret til «Årets spiller i norsk fotball» av VG i 2000. 2001 sesongen ble derimot en liten nedtur for Berg, som mistet halve sesongen etter ha skadet kneet allerede i andre serierunde. Han ble igjen kåret til «Årets spiller» for 2002.