cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Risto Jarva
Risto Antero Jarva (født 15. juli 1934 i Helsingfors, død 16. desember 1977 i Helsingfors) var en finsk filmregissør. Han var en av hovedaktørene i den såkalte finske nye bølgen sent på 1960-tallet/tidlig 1970-tallet, sammen med Mikko Niskanen, Jaakko Pakkasvirta og Erkko Kivikoski
Astronautens kone
Astronautens kone (originaltittel: The Astronaut's Wife) er en amerikansk sciencefiction-thriller fra 1999 regissert av Rand Ravich. Hovedrollene spilles av Johnny Depp og Charlize Theron.
Vitenskapsåret 1544
Vitenskapsåret 1544 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1544.
2. etappe av Tour de France 2014
Klatrespurt (Côte de Holme Moss)
2. kategorisert stigning etter 143,5 km
Pietrosella
Pietrosella er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Risto Jarva
Biografi
Han studerte kjemi ved Tekniska högskolan i Helsingfors, og viste fort interesse for filmmediet. Han dannet Montage, ett film-miljø bestående av studenter ved Tekniska högskolan.
2. etappe av Tour de France 2014
Klatrespurt (Côte de Midhopestones)
3. kategorisert stigning etter 167,0 km
Risto Jarva
Biografi
Man ser tydelig internasjonale inspirasjonsskilder i filmene til Jarva, som for eksempel Lykkespillet (orig : Onnenpeli) som står i stor gjeld til den franske nye bølgen.
Astronautens kone
Den ble ikke satt opp på norske kinoer.
Hardeep Singh (landhockeyspiller)
Hardeep Singh (født 1960 i Ludhiana) er en indisk landhockeyspiller.
Risto Jarva
Biografi
Der hvor Yö vai päivä virker søkende og usikker i sitt filmspråk, er Onnenpeli leken og selvsikker. Den kan minne om Truffauts Jules & Jim i karakterenes vilje til å ta livet på strak arm og møte dagen løpende.
Han var en sosialt engasjert person, noe som reflekteres i filmene han regisserte. I løpet av sin karriere klarte aldri Jarva å skape seg et navn utenfor skandinavias grenser, han holdt seg bevisst unna filmfestivaler og internasjonale co-produksjoner. Det han fokuserte på, var å etablere seg som en sentral person i Finlands filmkultur.
Hans siste film I harens år (orig : Jäniksen vuosi), kom som ett friskt pust i Jarvas filmografi. Etter ett par svake og uinspirerende komedier så virket det nå som han hadde kommet tilbake til sitt tidligere friske og utfordrende filmspråk. Han døde dog i en bilulykke på veien fra premierevisningen, og gikk inn i rekken av store finske regissører som led en tidlig død.
Hardeep Singh (landhockeyspiller)
Han representerte India under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 5.
Arthur Calwell
Bakgrunn 0g virke
Calwell virket som president for fagforeningen for offentlige ansatte i Victoria mellom 1927 og 1931. Han fikk sete i Representantenes hus da han ble valgt inn for Melbourne sentrum i 1940. Under den andre verdenskrig virket Calwell som minister for informasjon i daværende statsminister John Curtin Labor Party-regjering, og han ble godt kjent for hans tøffe holdning mot alle australske aviser og hans strenge håndheving av sensuren i krigstiden. Dette gjorde at han fikk seg fiender innen store deler av den australske pressen.
2. etappe av Tour de France 2014
Klatrespurt (Côte de Bradfield)
4. kategorisert stigning etter 175,0 km
Romeo James
Han representerte India under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 5.
Tropeområdene i Queensland
Tropeområdene i Queensland (Wet Tropics of Queensland) er et verdensarvsted og et samlingsnavn for en rekke av nasjonalparker som strekker seg 450 km langs Australias nordøstlige kyst. Området er omtrent 8,940 km² stort og går fra Townsville til Cooktown og grenser til Great Barrier Reef, en annen verdensarv.
De tropiske våtmarkene kom inn på UNESCO s verdensarvliste i 1988. Tropeområdene i Queensland ble også innskrevet på Australian National Heritage List i mai 2007.
Arthur Calwell
Bakgrunn 0g virke
I 1945 ble Calwell gjort til immigrasjonsministeren i Ben Chifley sin Labor-regjering. Dermed ble han hovedmannen ba etterkrigstidens australske innvandringspolitikk. Etterkrigstidens var en tid da mange europeiske flyktninger ønsket et bedre liv langt fra sine egne krigsherjede hjemland, og Calwell ble kjent for hans nådeløse immigrasjonspolitikk.
Tropeområdene i Queensland
Nationalparker som inngår i verdensarven
I tillegg over 700 vernede områder inklusive privat land.
2. etappe av Tour de France 2014
Klatrespurt (Côte d'Oughtibridge)
3 kategorisert stigning etter 182,0 km
Tropeområdene i Queensland
Vegetasjon
Området inneholder over 390 sjeldne plantearter, derav 74 truede arter. Det er minst 85 arter som bare finnes her, 13 forskjellige slag med regnskog og 29 arter av mangrove, som er mer enn noe annet sted i landet.
2. etappe av Tour de France 2014
Klatrespurt - (VC Côte de Jenkin Road)
4. kategorisert stigning etter 196,0 km
Arthur Calwell
Bakgrunn 0g virke
Calwell overvant den australske befolkningens motstand mot masseinnvandring ved å fremme hans politikk under slagordet "populate or perish" (befolkningsvekst eller å gå til grunne). Dette trakk oppmerksomhet til behovet for en økt arbeidsinnvandring til Australia, for å øke Australias industrielle og militære evner gjennom en massiv økning av befolkningen. I juli 1947 signerte han en avtale med FN om å akseptere innvandrere som var blitt fordrevet fra andre europeiske land som var blitt kraftigst ødelagt under den andre verdenskrig.
Til tross for hans fremsynt innvandringspolitikk, var Calwell en sterk talsmann for en mest mulig hvit innvandring (White Australia Policy). Mennesker som kom fra Europa var mest velkommen til Australia. Samtidig sørget Calwell for å deportere mange innvandrere som hadde kommet fra land som Malaysia, Indonesia eller Kina. Noen av disse flyktningene hadde allerede giftet seg med australske borgere og startet familier i Australia da de likevel ble sendt ut av landet igjen.
Astronautens kone
Handling
Den unge astronauten Spencer og hans vakre kone, lærerinnen Jillian, elsker hverandre lidenskapelig og er i andres øyne det perfekte par. En dag Spencer (Johnny Depp) er ute på et rutineoppdrag i verdensrommet, mister han på mystisk vis kontakten med Jorden. Dette varer bare i to minutter, men Spencer mister bevisstheten, og med nød og neppe greier han å komme seg ned på landjorden igjen i live. Han blir mottatt som en helt av hele nasjonen med presidenten i spissen. Etter dette slutter han i NASA og begynner i en lederstilling hos en flyprodusent, mens kona oppdager at hun er gravid med tvillinger. Etterhvert registrerer hun en personlighetsforandring hos Spencer og hun spør ham hva som egentlig skjedde i de to minuttene hvor han mistet kontakten med jorden. Hun får intet svar, men skjønner at noe mystisk og faretruende skjedde med ektemannen mens han var i verdensrommet.
Tata Steel Chess 2017
Tata Steel Chess 2017 var den 79. utgaven av sjakkturneringen Tata Steel Chess og ble spilt i Wijk aan Zee i Nederland fra 14. til 29. januar 2017. Turneringen ble vunnet amerikaneren Wesley So, som dermed har vunnet tre eliteturneringer på rad, etter også å ha vunnet Sinquefield Cup 2016 og London Chess Classic 2016.
Ján Tánczos
Ján Tánczos er en slovakisk tidligere skihopper og nåværende trener som konkurrerte for Tsjekkoslovakia og representerte Dukla Banská Bystrica.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1976-1983, og var to ganger blant de 20 beste sammenlagt i Hoppuka, med 15.-plass i 1976/77 og 19.-plass i 1978/79. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen (som startet opp vinteren 1979/80) eller Hoppuka var 3.-plass i Vikersund 2. mars 1980. Beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 45.-plass i 1979/80. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 33 i storbakken og 41 i normalbakken (begge av 55 deltakere), og var på det tsjekkoslovakiske laget som ble nummer 5 av 10 lag i lagkonkurransen, som var prøvegren. Han var med i VM i skiflyging i Vikersund i 1977 og Planica i 1979, og ble nummer 19 begge gangene.
Astronautens kone
Om filmen
Filmen ble relativt dårlig mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 16 % på Rotten Tomatoes (2012) og 37 % på Metacritic.
Ján Tánczos
Ján Tánczos var trener for det tsjekkoslovakiske hopplandslaget fra 1989 til 1993, og deretter hovedtrener for Slovakias hopplandslag. Høsten 2002 ble han hovedtrener for det tsjekkiske landslaget, og fra høsten 2004 hovedtrener for Tsjekkias juniorlandslag. Han er (pr. 2012) leder for skihopping i det slovakiske skiforbundet, og var sesongen 2011/12 hovedtrener for hovedtrener for det slovakiske hopplandslaget.
Arthur Calwell
Bakgrunn 0g virke
Calwell gikk av i 1949 da Chifley og hans regjeringen ble beseiret av det liberale partiet, som på denne tiden var ledet av Robert Menzies. Hans påfølgende periode i opposisjon var en stor frustrasjon for ham. Som mange parlamentarikere fra Labor Party tilhørte også Calwell den romersk-katolske tro. Den australske katolske kirken var i denne perioden sterkt anti-kommunistisk og hadde i 1940 oppfordret katolske fagorganiserte til å motsette seg kommunister innenfor deres fagforeninger.
Astronautens kone
Om filmen
Den innbrakte bare i underkant av $20 millioner på verdensbasis, hvorav $10 millioner i USA. Den havnet dermed på en 91.-plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 1999 (122.-plass i USA). Produksjonskostnadene var på ca $34 millioner.
Anapanasati
Ānāpānasati (pāli, sanskrit: ānāpānasmṛti; kinesisk: 安那般那; pinyin: ānnàbānnà; singalesisk: ආනා පානා සති) er et begrep innenfor buddhismen. Det betyr «årvåkenhet» (sati) overfor pusten eller «innånding og utånding» (ānāpāna) og er en form for buddhistisk meditasjon som er vanlig innenfor tibetansk buddhisme, Zen, Tiāntái og Theravada, såvel som innenfor vestlig baserte årvåkenhetskurs. Ānāpānasati hentyder til årvåkenheten overfor pustens bevegelser i kroppen. Ifølge tradisjonen ble den opprinnelig overlevert fra Gautama Buddha i flere sutraer, deriblant Ānāpānasatisutta (MN 118).
Arthur Calwell
Bakgrunn 0g virke
Organisasjonene som samordnet den katolske innsatsen ble kalt industrielle grupper. Calwell hadde opprinnelig støttet de industrielle gruppene som oppstod i Victoria, og han fortsatte å gjøre dette frem til tidlig på 1950-tallet. Etter Chifleys død i 1951 ble Dr H.V. Evatt den nye lederen for Labor Party, og Calwell ble hans stedfortreder. Under Evatts ledelse, begynte Labors holdning til de industrielle gruppene å endre seg. H. V. Evatt hadde mistanke om at en av hovedmålene til disse katolske industrielle gruppene var å fremme det katolske element i Labor Party.
Calwell sitt nære vennskap med mange av lederne i de industrielle gruppene gjorde at Evatt tstilte spørsmål ved hans lojalitet til partiet. De to mennene hadde derfor et stadig vanskeligere samarbeid. Evatt sine påfølgende offentlige angrep på medlemmer av de industrielle gruppene plassert Calwell i en vanskelig posisjon. Han måtte velge mellom den Evatt-ledede offisielle Australian Labor Party og gruppene som var hovedsakelig bestod av viktorianske og katolske medlemmer.
Labor Party-lederen Evatt pensjonerte seg fra politikken i 1960, og Calwell etterfulgte ham som leder for dette partiet og han valgte Gough Whitlam som hans visepresident. Calwell beseiret nesten Robert Menzies under det føderale valget i 1961, på grunn av utbredt misnøye hos Menzies på grunn av den økonomiske politikken han førte. Calwell motsatte seg bruken av australske tropper i Malaya og han var kraftig imot etableringen av at den amerikanske militære kommunikasjonen skulle bli basert i Australia.
Calwell har også opprettholdt det tradisjonelle politikken til Labor Party med å nekte statsstøtte til private skoler. Ved valget i 1963 vant Menzies ti seter i parlamentet fra Labor Party. Mange trodde at Calwell skulle pensjonere seg etter dette valget, men han var bestemt på å fortsette og kjempe til han hadde gjenvunnet setene de hadde tapt. Calwell gikk av leder for Australian Labor Party i januar 1967. Han ble etterfulgt i denne posisjonen som den universitetsutdannede Gough Whitlam fra den australske middelklassen.
Calwell viste sin voldsom motstand til Australias militære engasjement under Vietnam-krigen og han var imot innføring av verneplikt for å få nok soldater til å sende til denne krigen. Han skal ha offentlig uttalt at «en stemme for Menzies er en blodstemme". Dessverre for Calwell, var krigen i utgangspunktet svært populær i Australia, og det fortsatte å være slik etter at Menzies pensjonerte seg fran hans politiske posisjoner i 1966. Australian Labor Party led et knusende nederlag ved valget i 1966 og Menzies sin etterfølger ble Harold Holt.
Calwell er også kjent for å være det andre offeret for et forsøk på et politisk attentat i Australia (den første var Prince Alfred i 1868). Den 21. juni 1966 var Calwell til stede ved en anti-verneplikt demonstrasjon ved Mosman Town Hall i Sydney. Da han forlot møtet, og akkurat i det bilen han satt i var i ferd med å kjøre ut, kom en 19 år gammel student ved navn Peter Kocan opp til passasjersiden av bilen og avfyrte et skudd med en avsagd rifle mot Calwell på kloss hold. Heldigvis for Calwell, var bilvinduet lukket og den forandret retningen til kulen og derfor pådro Calwell seg kun mindre skader i ansiktet på grunn av det knuste glasset. Calwell besøkte senere attentatmannen Kocan mens han var innlagt på mentalsykehus, hvor han var innesperret i ti år. Gjennom en vanlig korrespondanse mellom de to oppmuntret Calwell til hans videre mentale rehabilitering.
45. sovjetiske infanteridivisjon
45. sovjetiske infanteridivisjon ble oppsatt 18. april 1943 på basis av 67. infanteribrigade og noen marineinfanterienheter i området etter ordre fra sjefen for 26. armé i Den karelske front. Høsten 1944 ble divisjonen satt inn på Murmanskfronten, og den 18. oktober forserte ett av regimentene, 253. infanteriregiment, Grense Jakobselv og rykket senere fram til Kirkenes via Elvenes. I 1957 ble divisjonen nedlagt, og divisjonens ressurser ble brukt til å sette opp 131. motoriserte infanteridivisjon
Ján Tánczos
Ved parlamentsvalget i 1998 var Tánczos kandidat for partiet Strana priateľov vína («Vinvennpartiet»), nå Ľudová strana Naše Slovensko («Folkepartiet Vårt Slovakia»), men ble ikke valgt inn.
Astronautens kone
Om filmen
Den ble nominert for beste film ved Sitges Film Festival i Catalonia, Spania.
Innsatsrettferdiggjøring
Teorien om innsatsrettferdiggjøring er en del av Festingers teori om kognitiv dissonans. Den hevder at mennesker har en tendens til å oppleve høyere tilfredshet med noe de har jobbet hardt for å oppnå. For eksempel vernepliktige soldater som må gjennom tunge fysisk opptakskrav for å få medlemskap i en bestemt forsvarsgren, vil være stoltere over medlemskapet sitt og føle sterke samhold i gruppen. Til sammenligning vil vernepliktige som blir plassert i den samme forsvarsgrenen uten opptakskrav, oppleve mindre stolthet og mindre samhold enn de som måtte gjennom opptakskravene.
Pila-Canale
Pila-Canale er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Joaquim Carvalho
Joaquim Carvalho (født 16. august 1959) er en indisk landhockeyspiller.
Innsatsrettferdiggjøring
Teoretisk bakgrunn
Teorien om kognitiv dissonans foreslår at en uoverstemmelse mellom våre tanker, holdninger eller atferd produserer et psykologisk ubehag (dissonans) som vi er motivert til å redusere. Med dette utgangspunktet dannet Aronson og Mills en hypotese om at desto mer innsats man gir for å oppnå noe, jo mer vil man verdsette det man oppnår. Forskerne predikerte at dissonans oppstår når individer opplever at målet de oppnådde ikke var verdt innsatsen de måtte gi for å oppnå det. I studien ble frivillige kvinnelige studenter vervet til å delta i en gruppediskusjon om psykologi og sex. De ble fortalt at de måtte bestå en «pinlighetstest» for å kvalifisere til gruppediskusjonen, da det viste seg at de som blir pinlig berørt av seksuelle temaer ikke engasjerer seg i diskusjonen. Studien anvendte et mellomgruppe-design og deltagerne ble tilfeldig fordelt i tre grupper. I den milde-betingelsen måtte ord relatert til sex leses høyt. I den vanskelige betingelsen måtte seksuelt eksplisitte ord leses høyt. Kontrollgruppen slapp pinlighetstesten. Studiens egentlige formål var å undersøke forholdet mellom vanskelighetsgrad i opptakskrav for å oppnå gruppemedlemskap, og behag for oppnådd gruppemedlemskap. Deltagerne ble fortalt at for å unngå at noen skal bli pinlig berørt, skal diskusjonen foregå over et intercom system. Gruppediskusjonen som påfølger pinlighetstesten var svært kjedelig og uinteressant. I tillegg ble deltagerne på forhånd fortalt at diskusjonen allerede er i gang vedrørende en bok medlemmene tidligere har lest. Deltagerne ble derfor rådet til å lytte til diskusjonen og heller delta aktivt på neste møte. Når diskusjonen var over ble deltagerne bedt om å svare på hvor godt de likte diskusjonen og de andre medlemmene. Funnene støttet hypotesen. Resultatene demonstrerte tydelig at deltagerne i den vanskelige betingelsen verdsatte diskusjonen og medlemmene bedre, sammenlignet med deltagerne i mild- og kontrollbetingelsen. Årsaken er at individene i den vanskelige betingelsen reduserte disonnansen de opplevde ved å overbevise seg selv om hvor godt de likte gruppemedlemskapet og de andre medlemmene.
Joaquim Carvalho
Han representerte India under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 5.
Innsatsrettferdiggjøring
Implikasjoner
Ifølge innsatsrettferdiggjøring er mengde innsats individer gir for å oppnå et mål, positivt korrelert med den subjektive verdien til målet. Fenomenet har blitt demonstrert i eksperimenter hvor innvielsesprosedyrene er mengde innstats på en pinlighetstest, elektrisk sjokk, og forventet og faktisk mental innsats. Denne tendensen tenkes også å gjelde for individer som eksempelvis utsettes for innvielsesritualer i studentforeninger, opptakskravene til en forsvarsgren, eller å måtte stå i en lang kø utenfor et utested. Konsekvensen er at individene føler sterkere samhold med de andre gruppemedlemmene og er stoltere over gruppemedlemskapet sitt, sammenlignet med andre individer som slipper rett inn i gruppen.
Vineet Kumar Sharma
Vineet Kumar Sharma (født 6. januar 1959) er en indisk landhockeyspiller.
Han representerte India under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 5.
Peter Haselhurst
Peter Haselhurst (født 13. juli 1957) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Selfjorden (Flakstad)
Selfjorden er en fjord på nordøstsiden av Moskenesøya i Flakstad kommune i Nordland som strekker seg omtrent 7 kilometer i sørvestlig retning fra innløpet mellom Moberget i vest og Geitøya i øst. Mot nordøst er det passasje til Norskehavet via Hovdanvika, Røssøystraumen og Rambergsvika og fra Andopsnes går Sundstraumen sørover og gir passasje til Vestfjorden.
Fjorden går mellom Langneset og Kitinden (757 moh.) på nordsiden og Nesfjellet og Narvtinden (677 moh.) på sørsiden. De indre 700 meter heter Laukvika, og er omgitt av Småtindan, Middagstinden, Nonstinden og Tverrfjellet. Mellom Tverrfjellet og Vegneset, ved foten av Kitinden, går Stormarkpollen av som en arm 1,7 kilometer i nordvestlig retning inn mot foten av Ryptinden (613 moh.).
Største bosetning er den lille bygda Krystad, som er endepunkt for Fv986, på nordvestsiden. Spredt bebyggelse langs lokal vei til Selfjord. E10 går langs den nordøstlige delen av fjorden.
Stølsvatnet
Stølsvatnet kan vise til flere innsjøer i Norge:
Eystein Borgen
Eystein Borgen (født 2. mai 1963) er en norsk oppfinner, gründer innen vindkraftsindustrien, og administrerende direktør.
I 2001 etablerte han Sway, et selskap som utvikler flytende turbiner og tårn for flytende vindmøller. Under Borgens ledelse ble Statoil bragt inn på prosjektet og selskapet kapitalisert opp med en kvart milliard kroner. I 2010 fikk datterselskapet Sway Turbine AS konsesjon for bygging og tidenes største tildeling fra NVE på 137 millioner kroner for utvikling av verdens største vindturbin på 10 MW.
I 1988 ble han utdannet sivilingeniør innen marinteknikk ved NTNU.
Treva King
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Dalbakkveien (Oslo)
Dalbakkveien (1-75, 2-106) er en vei på Godlia i bydel Østensjø i Oslo. Den går sørover fra Låveveien og krysser Promenaden og Terrasseveien før den også krysser Låveveien og ender opp som blindvei på østsiden av denne.
Navnet ble vedtatt i 1917. Godlia tennisklubb har et anlegg i nr. 33, og i nr. 39 er Søndre Skøyen kapell. Ellers er dette en utpreget boligvei.
Bjølsengata (Oslo)
Bjølsengata (1-17C, 12-20) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Advokat Dehlis plass til Sarpsborggata, øst for Bjølsen skole og Bjølsenparken. Hele gaten er imidlertid avstengt for biltrafikk og fremstår dermed som gangvei.
Navnet ble vedtatt i 1864. Gata er imidlertid svært gammel, og kan gjenfinnes på kart i alle fall tilbake til 1700-tallet. Gata gikk da fra Maridalsveien opp til hovedbølet på Bjølsen gård. Navnet "Bjølsengrinda" vært brukt på bebyggelse i den nedre delen av gata.
I Bjølsengata finner man noen av de siste restene av trehusbebyggelsen som en gang var karakteristisk for nabolaget Bjølsenjordet, et arbeiderstrøk mellom Bjølsenparken og Maridalsveien. Et av disse husene er almueskolen fra 1870-tallet, som i dag er et leilighetskompleks med adressen Kongsberggata 2.
Nora Farah
Nora Farah (født 1. juni 1964 i Oslo) er en norsk designer og moteskaper.
Edita Nuković
Edita Nuković (født 1. august 1997 i Hammel) er en dansk-serbisk håndballspiller som spiller for den tyske klubben og det serbiske landslaget.
Nuković ble tatt ut i 18-mannstroppen til Uroš Bregar foran Håndball-EM 2022.
Terry Leece
Terry Leece (født 23. november 1957) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Jelena Đurašinović
Jelena Đurašinović (Јелена Ђурашиновић; født 26. mars 1998 i Vrbas) er en serbisk håndballmålvakt, som spiller for den serbiske klubben og det serbiske landslaget.
Hazarsjøen
Hazarsjøen (tyrkisk Hazar Gölü) er en innsjø i Tyrkia sørøst for Elazığ. Den er kjent som kilden for Tigris.
Jelena Đurašinović
Hun ble tatt ut i den serbiske bruttotroppen foran både Håndball-EM 2020 i Danmark og Håndball-VM 2021 i Spania, men var ikke blant de utvalgte til noen av mesterskapene. Đurašinović ble først tatt ut i 18-mannstroppen til Uroš Bregar foran Håndball-EM 2022.
Hazarsjøen
Tektoniske krefter har skapt denne innsjøen. Vannet er alkalisk og innsjøen klassifiseres som oligotrof. Fåbørstemark er den viktigste gruppen av virvelløse dyr. Innsjøen har flere endemiske fiskearter: smerlingen Oxynoemacheilus hazarensis, lauen Alburnus heckeli og tannkarpen Aphanius asquamatus, som helt mangler skjell.
Nikolaj Akhsjarumov
Nikolaj Dmitrijevitsj AKhsjarumov (russisk: Николай Дмитриевич Ахшарумов, født 1819 i St. Petersburg, død 1893) var en russisk novellist og forfatter.
Akhsjarumov var i krigsdepartementets tjeneste 1839-45. Deretter viet han seg til litteraturen.
Christian Wilhelm Vagel de Ulrichsdal
Christian Wilhelm Vagel de Ulrichsdal (1749–1790) var en norsk adelsmann.
Han fødtes i Frederikstad som sønn av major Joakim Vagel (d. 1765) og Maria Elisabeth de Ulrichsdal (d. 1769), barnebarn av Ulrik Frederik Gyldenløve. Vagel fulgte i farens fotospor og ble 10 år gammel fenrik reformé i 2. Vesterlenske nasjonale Infanteriregiment, i 1762 sekondløytnant reformé samme sted. Han oppholdt seg i en periode i København for «at lære adskillige Videnskaber».
1769 var han virkelig sekondløyntant i søndenfjeldske hvervede Infanteriregiment; 1773 premierløytnant i 1. Smaalenske nasjonale Infanteriregiment. Tok avskjed i 1775, samme år giftet han seg med Christine Sophie Jentoft (d. 1790), datter av justisråd og lagmann over Hedemarkens og Oplandenes Lagdømme, Johan Arnt Jentoft og hans første hustru Christiane Lachmann.. I 1777 ble han utnevnt til virkelig krigsråd. og samme år søkte han om borgerskap som kjøpmann i Christiania.
Sammen med sin svigerinne, eide han halvparten av I & L Jacobsens Tobaks Fabrique i sammme by. I 1778 søkte han derfor sammen med henne kongen om tillatelse til å drive fabrikken og forhandle tobakk.
I 1780 ble han eier av gården Tofsrud på Hedemarken, mens han to år senere ble opptatt i adelstanden med morfarens navn Ulrichsdal og våpenskjold. Denne gren av slekten utdøde på mannssiden i 1883.
Poggiolo
Poggiolo er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Nogent-sur-Seine
Nogent-sur-Seine er en kommune og underprefektur i departementet Aube i regionen Grand Est i Frankrike. Nogent kjernekraftverk ligger i kommunen.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Nogent-sur-Seine
Gäbleins vei (Oslo)
Gäbleins vei (1-7; ingen partallsadresser) er en vei i Ullevål hageby i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra John Colletts allé til Damplassen.
Veien fikk navn i 1918 etter den tyskfødte gartneren Carl John Gäblein (1714–83), som var en foregangsmann for hagebruket i Aker.
Alle adressene er oppført på Byantikvarens gule liste.
Saint-André-les-Vergers
Saint-André-les-Vergers er en kommune i departementet Aube i regionen Grand Est i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-André-les-Vergers
Marx Reichlich
Marx Reichlich (født 1460 i Brixen, død 1520) var en østerriksk maler.
Reichlich var en maler av hovedsakelig religiøse verk. Han malte mange tradisjonelle scener på oppdrag fra kirker, herunder Åpenbaringen for hellig tre konger, og Dommedag. Noen av hans verk finnes i Kunsthistorisches Museum i Wien.
Grant Mitton
Grant Mitton (født 10. oktober 1962) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Attacus lemairei
Attacus lemairei er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Utseende
En meget stor (vingespenn ca. 230 millimeter), brun påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen. Vingene har et markert, hvitt tverrbånd, kantet med sølvgrå skjell på yttersiden, som bølger seg sterkt i forvingen. Vingenes gjennomsiktige felter er smalt trekantede hos hannen, hos hunnen er de bredt trekantede, i forvingen gjerne med en ekstra, smalt oval flekk.
La Chapelle-Saint-Luc
La Chapelle-Saint-Luc er en kommune i departementet Aube i regionen Grand Est i Frankrike.
Attacus lemairei
Levevis
Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.
La Chapelle-Saint-Luc
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen La Chapelle-Saint-Luc
Attacus lemairei
Utbredelse
Arten lever på Palawan.
Michael Nobbs
Michael Nobbs (født 4. januar 1954) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Mr. Gilfil’s Love Story
Mr. Gilfil’s Love Story er en britisk stum romantisk dramafilm fra 1920, regissert av A. V. Bramble og med Robert Henderson Bland i hovedrollen. Filmen er basert på en novelle av George Eliot.
The Moon Riders
The Moon Riders er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1920 regissert av B. Reeves Eason og Theodore Wharton, og med Art Acord i hovedrollen. Føljetongen er innen western-sjangeren og består av 18 filmer som antas å ha gått tapt.
Handling
Historien følger en gruppe lovlydige menn som forsøker å slåss mot en skruppelløs gjeng, samtidig som kjeltringene planlegger å tjene penger gjennom løgn og svindel.
Domenico Campagnola
Domenico Campagnola (født ca. 1500, død 1564) var en italiensk maler og grafiker.
Campagnola assisterte ved Tizians arbeid i Padova i 1511. Hans egne malerier har ikke blitt ansett som særlig betydningsfulle og bare 15 kopperstikk, signert 1517-18 er kjent etter hans hånd. Etter dette arbeidet Campagnola hovedsakelig som tegner, en av de første som utøvde pennetegning som selvstendig kunstart.
Attacus lorquinii
Attacus lorquinii er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Utseende
En meget stor (vingespenn ca. 190-220 millimeter), brun påfuglspinner med sigdformede forvinger, særlig hos hannen, som er spinklere og mer smalvinget enn hunnen. Arten ligner mye på atlasspinneren (Attacus atlas), men vingenes grunnfarge er dypere brun.
Adrian Berce
Adrian Berce (født 11. juli 1958) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Attacus lorquinii
Levevis
Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.
Ypsilostethus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Colombia og Venezuela.
Attacus lorquinii
Utbredelse
Arten lever på Filippinene, der den forekommer på flere av de større øyene.
Nigel Patmore
Han representerte Australia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor laget hans ble nummer 4.
Sainte-Savine
Sainte-Savine er en kommune i departementet Aube i regionen Grand Est i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Sainte-Savine
Oskar Östlund
Östlund fikk sin profesjonelle debut i HockeyAllsvenskan under 2012/13-sesongen for Karlskrona.
Etter sesongen signerte Östlund for den Østerrikske andredivisjonsklubben Bregenzerwald, hvor han spilte i to sesonger.
19. mai 2015 signerte Östlund for GET-ligaklubben. Etter sesong 2018/19 dro han til Skellefteå AIK	i SHL. Så ble det en Krefeld Pinguine i DEL.
Japan under Paralympiske vinterleker 1994
Japan deltok med 26 deltakere i Paralympiske vinterleker 1994 på Lillehammer.
Netrobalane canopus
Netrobalane canopus er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Utseende
En nokså liten til middelsstor (vingespenn 26-45 millimeter) smyger med noe uregelmessig formede vinger. På oversiden er vingene brune ved roten og ved spissen av forvingen, ellers brunhvite.
Levevis
Arten er utbredt i savanne-områder der larvene lever på planter i slektene Grewia, Dombeya, Pavonia og Hibiscus (alle i kattostfamilien).
Utbredelse
Arten er utbredt i tropisk Afrika.
Vest-Lofoten Fotballklubb
Vest-Lofoten Fotballklubb er en fotballklubb som ble stiftet 10. januar 2010. Laget hører til Hålogaland Fotballkrets og spiller der i 5. divisjon, avdeling 2.
Finlands olympiske fortjenstkors
Finlands olympiske fortjenstkors (finsk: Suomen olympialainen ansioristi, svensk: Finlands olympiska förtjänstkors) er en finsk utmerkelse innstiftet i 1952 av president Juho Kusti Paasikivi i anledning av Sommer-OL i Helsingfors i 1952.
Inndeling
Finlands olympiske fortjenstkors er inndelt i to klasser:
I tilknytning til fortjenstkorset ble det innstiftet en medalje, kalt Finlands olympiske fortjenstmedalje (Finlands olympiska förtjänstmedalj, finsk: Suomen olympialainen ansiomitali'').
Insignier
Tegnet for Finlands olympiske fortjenstkors består av en hvitemaljert kors (stjerne) med fem utbøyde armer med innsvingninger ytterst og med kuler i spissene. I midten bærer korset de olympiske ringer. Over vinklene mellom korsarmene nederst er det plassert en finsk løve, lik den i Finlands riksvåpen. I de øvrige korsviklene finnes grankvister. Over korset er det plassert en skål med flammetunger. For 1. klasse er fortjenstkorset i forgylt sølv, for 2. klasse i sølv. Fortjenstmedaljen har fortjenstkorset preget som motiv på rund sølvmedalje.
De to klassene av fortjenstkorset er opphengt i bånd av forskjellig utforming: 1. klasse til å bære rundt halsen, 2. klasse til å bære i bånd på brystet. Medaljen er også opphengt i bånd til å bære på brystet. Både kors og medalje er opphengt i lyst blått bånd med smale hvite striper, tre i midten og én ved hver av kantene. Blått og hvitt er fargene i Finlands flagg.
Insigniene er utformet av Oskar Pihl.
Tildeling
Finlands olympiske fortjenstkors ble tildelt i forbindelse med de olympiske sommerleker i 1952 og var en engangsforeteelse. 1. klasse ble tildelt medlemmer av Den internasjonale olympiske komité, ledere for nasjonale olympiske komitéer og idrettsforbund og styremedlemmer i organisasjonskomitéen. 2. klasse ble tildelt personer med lavere status. Det ble utdelt 283 fortjenstkors i gull, hvorav 116 til finner, og 700 fortjenstkors i sølv, hvorav 508 til finner. Medaljen ble utdelt i et antall av 2000, der 1732 gikk til finner.
Norske mottagere
Kong Olav var blant mottagerne av 1. klasse av Finlands olympiske fortjenstkors.
Romilly-sur-Seine
Romilly-sur-Seine er en kommune i departementet Aube i regionen Grand Est i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Romilly-sur-Seine
The Mother of His Children
The Mother of His Children er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Edward LeSaint og med Gladys Brockwell i hovedrollen.
Filmen antas å ha gått tapt.
Handling
Når prinsesse Yve kommer til Paris, fulgt av sin trofaste tjener Hadji, møter hun billedhuggeren Richard Arnold og de to forelsker seg. Men dette driver grev Tolstoff, som også er forelsket i prinsessen, til et misunnelig raseri. Tolstoff forsøker å ta hevn ved å ødelegge Richards prisvinnende arbeider som billedhugger.
Tolstoff bryter seg inn i studioet hans, men blir forfulgt av Hadji. I den påfølgende krangelen blir greven drept, og Richard blir arrestert for å ha myrdet ham. I tillegg oppdager prinsessen at Richard allerede er gift med en annen kvinne.
Shulamith Firestone
Shulamith Bath Shmuel Ben Ari Firestone (født Feuerstein; 1945–2012) var en kanadisk-amerikansk feministisk forfatter og aktivist. Hun var en sentral skikkelse i den tidlige utviklingen av radikal feminisme og feminismens «andre bølge», og var med på å etablere tre radikale feministiske grupper: New York Radical Women, Redstockings og New York Radical Feminists. Innenfor disse radikale bevegelsene ble Firestone kjent som «the firebrand» (brannstifter/ildspåsetter) og «the fireball»(ildkule/stjerneskudd) for den gløden og lidenskapen hun viste. Hun snakket ut der hun mente det var viktig, og deltok i flere feministiske aksjoner, blant annet en demonstrasjon ved en Miss America-konkurranse. Hun organiserte en begravelse for tradisjonell kvinnelighet kjent som «The Burial of Traditional Womanhood», protesterte i Madison Square Garden mot seksuell trakassering, organiserte abort-«speak outs» («abort-snakkut» der kvinnene ytret seg offentlig om sitt syn på abort) – og forstyrret og avbrøt abortlovgivningsmøter.
I 1970 skrev Firestone The Dialectic of Sex (oversatt til norsk i 1973 som Kjønnenes dialektikk) Boken har hatt stor betydning for feminismen. Den ble viktig både i cyberfeminisme og xenofeminisme, ettersom ideene hennes var forløpere for andre emner som gjaldt teknologi og kjønn. I sin forfatterkarriere var Firestone med på å skrive og redigere magasinet Notes. Hennes siste publiserte bok var Airless Spaces, (Lufttomme Rom) fra 1998. Den besto av noveller som alle var relatert til hennes erfaring med psykiske lidelser og schizofreni.
Firestone slet med schizofreni etter at hun trakk seg fra aktivisme og led av sykdommen til hun døde i 2012.
Tidlig liv
Firestone ble født i Ottawa, Canada. Hun var den andre av seks søsken og den første datteren til foreldrene Kate Weiss, en tysk jøde som flyktet fra Holocaust, og selgeren Sol Feuerstein fra Brooklyn. Firestones foreldre var ortodokse jøder. I april 1945, da hun var fire måneder gammel, deltok faren i frigjøringen av Bergen-Belsen konsentrasjonsleir i Tyskland.
Da hun var liten, angliserte foreldrene etternavnet til Firestone og flyttet til St. Louis, Missouri, USA. Faren var blitt ortodoks som tenåring, og ifølge den amerikanske forfatteren Susan Faludi, var han en streng far. En av Shulamiths søstre, Tirzah Firestone, fortalte Faludi at faren ofte lot raseriet gå ut over «Shulie». Hun opponerte mot familiens kjønnsdiskriminering, som blant annet førte til at hun måtte re brorens seng fordi hun var jente. Firestones mor ble beskrevet av søsteren Tirzah som en kvinne som hadde et passivt syn på femininitet, som ble styrt av det hun betraktet som «hva jødiske kvinner gjør.»
Utdannelse og aktivisme
Firestone gikk på den ortodokse jødiske skolen Telshe Yeshiva i nærheten av Cleveland. Deretter studerte hun ved Washington University I St. Louis, og i 1967 fikk hun en bachelorgrad i kunst fra School Of The Art Institute Of Chicago (SAIC). Mens hun var I Chicago startet hun sin første kvinnefrigjøringsgruppe, Westside.
Radikal feminisme
Firestone ble ansett som en radikal feminist fordi hun mente at kvinner er en undertrykt kjønnsklasse, og at kvinners frigjøring bare kan oppnås ved å styrte det verdenspatriarkalske systemet gjennom revolusjon. Hun støttet seg til verkene til Karl Marx og Frederick Engels, men kritiserte dem for deres mangel på klasseuavhengig analyse av kvinners undertrykte situasjon, og hun utvidet dermed deres analyse til å omfatte kvinners underordning. I The Dialectic of Sex hevdet hun at «feminister må stille spørsmål, ikke bare ved all vestlig kultur, men ved organiseringen av kulturen i seg selv, og ved selve organiseringen av naturen.» En av hennes radikale oppfatninger var at kvinneundertrykkelse sprang direkte ut fra kvinners evne til, og sårbarhet under, graviditet og fødsel, noe menn var i stand til å utnytte. I The Dialectic of Sex argumenterte hun for at det bør investeres i avansert teknologi for å frigjøre kvinner fra fødsel. Hennes syn på fødsel sjokkerte andre feminister. Perspektivene hennes i The Dialectic of Sex kan også sees på som en forløper for cyberfeminisme. Handlingene hennes i de ulike feministgruppene ble sett på som radikale fordi de grep fatt i spørsmål rundt kvinners liv som vanligvis ikke ble diskutert, spesielt ikke av kvinner. Noen av disse emnene inkluderte kvinnelig orgasme og abortsaker.
Westside
I 1967 deltok Firestone sammen med nesten 2000 andre unge aktivister på National Conference for New Politics i Chicago. Her møtte hun Jo Freeman, og de to fant hverandre i felles opprør mot at kvinnesaker ikke ble akseptert på konferansen. De to kvinnene fremmet en resolusjon der de krevde rettferdige ekteskaps- og eiendomslover og kvinners kontroll over egen kropp. De ble fortalt at resolusjonen ikke var viktig nok for en åpen diskusjon (floor discussion). De klarte til slutt å få erklæringen føyd til på slutten av agendaen, men den ble ikke diskutert. Konferansens leder, Willam F. Pepper, nektet å godkjenne noen av de kvinnene som ventet på å få uttale seg. Da fem kvinner, inkludert Firestone, stormet podiet for å protestere, klappet Pepper Firestone på hodet og sa: «Kjøl deg ned, lille venn; vi har viktigere ting å snakke om enn kvinners problemer.» Like etter denne hendelsen innkalte Firestone og Freeman til et møte og etablerte den første kvinnefrigjøringsgruppen i Chicago. De ble kjent som the Westside group (Vestkantgruppen) fordi kvinnene møttes ukentlig I Freemans leilighet På Chicagos vestkant.
Etter noen måneder startet Freeman et nyhetsbrev, Voice Of The Women’ s Liberation Movement (Kvinnefrigjøringsbevegelsens stemme). Nyhetsbrevet sirkulerte over hele USA (og i noen få andre land), og ga den nye bevegelsen sitt navn. Mange av kvinnene i the Westside group etablerte nye feministiske organisasjoner, blant annet Chicago Women’s Liberation Union.
New York Radical Women
I oktober 1967, etter at hun hadde etablert the Westside group, flyttet Firestone til New York for å flykte fra en fysisk voldelig kjæreste. I et upublisert verk skrev hun om overgrepene hun var blitt utsatt for.
Etter at hun flyttet til New York, hjalp Firestone til med å grunnlegge den radikale feministiske gruppen New York Radical Women sammen med Robin Morgan, Carol Hanisch og Pam Allen. The New York Radical Women var byens første kvinnefrigjøringsgruppe. Gruppen skrev et manifest, kalt New York Radical Women’s Principles. I manifestet avviste de all historie som var basert utelukkende på et mannlig perspektiv. Manifestet tok for seg hvordan kvinners historie hadde blitt undertrykt, og alle som trodde på feminisme burde samarbeide for å bekjempe denne undertrykkelsen. Det var tydelig angitt i prinsippene at vold ikke var den rette handlingen for å forsøke å skape endring.
New York Radical Women-gruppen utviklet et psykologiprogram som ble ansett som radikalt. Programmet hadde som mål å lære kvinner å se på seg selv som sterke, uavhengige og selvsikre. Tanken var at kvinner dermed ikke lenger ville bli sett på som underordnet menn, og at det kunne bekjempe samfunnets nedvurdering av kvinner.
Redstockings, New York Radikale Feminister
Da NYRW dannet «bevissthetsgjøringsgrupper», var Firestone og Ellen Willis med på å grunnlegge den radikale feministgruppen Redstockings (Rødstrømper). Navnet var inspirert av Blue Stockings Society, en litterær kvinnegruppe fra det 1700-tallet.
Gruppen arbeidet for at historien skulle sees fra et kvinnelig perspektiv, og mente at kvinnelige forfattere kunne bidra til å protestere mot patriarkatet. Kvinnene i Redstockings mente at bevisstgjøring var en måte å reformere historien på, og dette var deres form for motstand. De arbeidet for å øke sin egen bevissthet ved å studere kvinners liv, og de fokuserte på aspekter som barndom, jobber og moderskap. I gruppene diskuterte de sine egne personlige erfaringer, i stedet for bare å fokusere på eksisterende skriftlig materiale om et emne. Kvinnene brukte også visse generaliseringer og teorier på seg selv og observerte virkelige følelser og opplevelser for å fremme forståelse. De forsto at bevisstgjøring kunne bidra til å vurdere og avvise gamle ideer og presentere samfunnet for nye. Massebevissthet kunne føre til handling i større skala. Det var imidlertid ikke i gruppens interesse å gjøre Redstockings til en serviceorganisasjon eller en stor medlemsorganisasjon.
I likhet med New York Radical Women-gruppen mente Redstockings det var nødvendig å revolusjonere samfunnet på et psykologisk nivå. De agiterte for å få kvinner til å utforske sin egen individualitet for å motstå mannlig dominans. Hvis makt kunne tas tilbake av enkeltpersoner, ville prosessen kunne utvides til også å påvirke samfunnet.
Andre handlinger og aksjoner
Firestone deltok i mange protester og politiske aksjoner angående feministiske spørsmål, og hun organiserte til og med den første abortdemonstrasjonen (Abortion speak out). Demonstrasjonen ble holdt i mars 1969 ved Judson Memorial Church og besto av tolv kvinner som Firestone hadde overtalt til å dele sine personlige erfaringer i offentlighet. De feministiske gruppene som Firestone hadde hjulpet til med å etablere, deltok også i protester og gateopptredener. Noen aksjoner inkluderte forstyrrelse av abortlovhøringer og samlinger på etablissementer som forbød kvinner å delta uten mannlig følge. Kvinnene deltok også i «the Burial of Traditional Womanhood» som fant sted på Arlington Nasjonale Kirkegård i 1968. Der ble det holdt begravelse for en dukke i full målestokk, kledd for å ligne «den vanlige husmoren». Andre aksjoner var å slippe løs mus under en brudemesse i Madison Square Garden – og fotfølging og flørting med menn på Wall Street for å rette oppmerksomheten mot seksuell trakassering.
The Women’s Rights Movement in the U.S.A. : new view
Firestone publiserte essayet The Women's Rights Movement in the US: A New View i 1968. Essayet fokuserte på Firestones tro på at bevegelsen hadde potensial til å bli revolusjonerende. I essayet hevdet hun at kvinnefrigjøringsbevegelse alltid har vært radikal. Hun diskuterte suffragistene fra 1800-tallet og brukte eksempler på kvinner som stilte opp mot kirken, mot hvit mannlig makt, og mot den «tradisjonelle» familiestrukturen. I essayet protesterte hun mot bagatellisering av kvinnekampen og undertrykkelsen de kjempet mot.
The Dialectic of Sex
The Dialectic of Sex : The Case for Feminist Revolution (1970) ble en klassisk tekst for feminismens andre bølge. Dette var Firestones første bok og ble utgitt da hun var bare 25 år. I boken forsøkte hun å utvikle et materialistisk syn på historien, basert på kjønn, og hun beskrev et ideelt samfunn, helt uten undertrykkelse av kvinner. The Dialectic of Sex ble oppfattet som et utopisk manifest dedikert til å utforske, til det ekstreme, noen av motsetningene som fantes i USA på den tiden. Boken ble møtt med både applaus og forargelse, og den kom til og med på bestselgerlistene. Den er oversatt til flere språk, og kom på norsk i 1973 med tittelen Kjønnenes dialektikk, oversatt av Sissel Lie.
Firestone forente ideene til Sigmund Freud, Wilhelm Reich, Karl Marx, Frederick Engels og Simone De Beauvoir til en radikal feministisk teori om politikk. Hun anerkjente også innflytelsen fra Lincoln H. Og Alice T. Days Too Many Americans (1964) og, bestselgeren fra 1968, The Population Bomb av Paul R. Ehrlich.
I sin bok hevdet Firestone at det moderne samfunnet ikke kan oppnå ekte likestilling før kvinners biologiske egenskaper er skilt fra deres identitet. The Dialectic of Sex ble i stor grad påvirket av Simone De Beauvoirs synspunkter. Firestone støttet hennes syn på at kvinner var begrenset på grunn av sin evne til å bli gravide og føde barn. Hun koblet også ideene i boken sin til De Beauvoirs syn på at moderskap undertrykte kvinner, og at kvinner ble ofre i et patriarkalsk basert samfunn. Firestone trodde på viktigheten av å anerkjenne og skape bevissthet om historien og forgjengerne til den feministiske bevegelsen, så hun dediserte boken sin til Simone De Beauvoir.
Firestone betraktet graviditet og fødsel som «barbarisk» og kjernefamilien som en viktig kilde til kvinneundertrykkelse. Prevensjon, in vitro-fertilisering og andre medisinske fremskritt betydde at sex en dag ville bli skilt fra graviditet og barneoppdragelse, og at kvinner dermed kunne bli frie. Hun håpet å ta reproduksjonen enda et skritt videre og skille den helt fra kvinnekroppen. Hun oppfordret til fremveksten av en ny type kunstig reproduksjon, referert til som «flaskebabyen», der kvinner, akkurat som menn, kunne frigjøres fra den hindringen fødsler er.
Airless Spaces
Da The Dialectic of Sex ble utgitt i 1970, hadde Firestone stort sett sluttet å være politisk aktiv. Hun trakk seg fra politikken tidlig i syttiårene, flyttet til Saint Marks Place og arbeidet som kunstmaler. Mot slutten av åttiårene ble hun psykisk syk.