cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Groupe PSA
Historie
I 1974 var Citroën i ferd med å gå konkurs, og av frykt for høy arbeidsledighet sørget franske myndigheter for at Peugeot vurderte et oppkjøp av Citroën. Dette førte i første omgang til at Peugeot SA kjøpte 38,2 % av aksjene i 1974, før de i 1976 økte eierskapet til 88,95 % og dannet PSA (PSA er en forkortelse for Peugeot Société Anonyme) som senere ble endret til PSA Peugeot Citroën. I årene frem til 1979 var dette oppkjøpet en økonomisk suksess for Peugeot, takket være Citroën-modellene GS og CX. I 1979 kjøpte PSA opp Chrysler Europe for én milliard amerikanske dollar, noe som sørget for store tap for selskapet i årene mellom 1980 og 1985. I denne perioden mistet PSA sin posisjon i markedet for større sedanmodeller, en posisjon de aldri har klart å gjenoppta.
6. mars 2017 ble det kunngjort at PSA ville kjøpe opp de europeiske merkene til General Motors – Opel og Vauxhall Motors – for 18 milliarder kroner (2,2 milliarder euro). Kjøpet ble gjennomført 1. august 2017.
Selskapet
Ved sammenslåingen beholdt de to merkene separate salgs- og markedsføringsapparater, men de har nytt godt av felles teknologi og utvikling. PSA arbeider aktivt med å ekspandere til nye markeder, spesielt i utviklingsland, noe som har ført til store investeringer og partnerskap i Sør-Amerika, Iran og Kina.
Belarus’ flagg
Belarus’ flagg ble antatt den 7. juni 1995 som en følge av en folkeavstemning måneden før. Flagget erstattet da det flagget som ble brukt før Sovjetunionen i 1919, og etter unionens oppløsning i 1991. Feltet ved stangsiden av flaggduken forestiller et typisk mønster som benyttes i belarusisk folkekunst, ikke minst i vevd tøy. Det er holdt i fargene hvitt og rødt, som tradisjonelt har vært de belarusiske fargene.
Groupe PSA
Samarbeider
PSA har også inngått et samarbeid med Toyota om utvikling og produksjon av en ny serie småbiler i en ny fabrikk i Tsjekkia. Selskapet som ble opprettet for dette samarbeidet heter TPCA (Toyota Peugeot Citroën Automobile) og produserer i dag modellene Citroën C1, Peugeot 108 og Toyota Aygo.
Dessuten har PSA en samarbeidsavtale med BMW om produksjon av motorserien Prince. For PSAs del vil disse motorene erstatte deres tidligere PSA TU-serie av motorer.
Belarus’ flagg
Flagget er i dag en modifisert variant av flagget som symboliserte Belarus i Sovjetunionen og som ble brukt fra 1951 til selvstendigheten i 1991. Modifikasjonen består hovedsakelig i at symbolet for sovjetkommunismen, korslagt hammer og sigd med stjerne over, er fjernet. I perioden fra unionen i 1919 til 1951 hadde Belarus en rekke forskjellige flagg etter sovjetisk mønster. Demokratiske og nasjonalistiske grupperinger har fortsatt å bruke nasjonalflagget fra 1991, til tross for at det ble forbudt av president Aleksandr Lukasjenkos regjering. Blant annet blir flagget brukt i demonstrasjoner mot regjeringen, og av den belarusiske diasporaen. Nøytrale utenlandske observatører har sagt at folkeavstemningen som ledet til det nåværende flagget ikke oppfylte demokratiske minstekrav.
Groupe PSA
Samarbeider
I 2005 gikk PSA inn i en allianse med Mitsubishi Motors. Denne avtalen går ut på at PSA importerer Citroën C4 Aircross og Peugeot 4008 for salg i Europa, to modeller som er basert på Mitsubishi ASX og produseres ved Mitsubishis fabrikk i Okazaki, Japan. Modellene vil være utstyrt med PSA dieselmotorer eller Mitsubishi bensinmotorer. I 2011 ble elektriske Mitsubishi i-MiEV utgitt av de samme selskapene.
PSA leverer også en 1,6 liters dieselmotor til Ford, som benyttes i modellene Ford Focus, Ford Mondeo og Ford Connect og Volvo S40.
Chu
Chu (kinesisk: 楚, pinyin: Chǔ, W.-G.: Ch'u), opprinnelig kjent som Jing og deretter Jingchu, var en uavhengig stat i Kinas Vår- og høst-tid og deretter stridende staters tid.
Historie
Landet Jing ble bebodd av chufolket. Den tidlige chustaten ble styrt av et aristokrati med sterke bånd til Zhou-kongene, hvis hovedstad var Danyang. Innen Zhous makt gikk tapt, ble territoriet overført av kong Cheng av østre Zhou til Xiong Yi.
I sine tidligste år var Chu en fremgangsrik ekspansjonistisk og militaristisk stat. Chu vokste fra en liten uselvstendig stat til et stort rike, som spilte stor rolle i politikken, og fikk til og med epitetet å være en av «de fem overstatene i vår- og høstperioden» (春秋五霸). Chu konsoliderte først sin makt ved å oppsluke de mindre statene i sin umiddelbare nærhet i Hubei; deretter ekspanderte man nordover, mot den nordkinesiske slette. Trusselen fra Chu gav opphav til at det ble dannet flere nordkinesiske allianser mot Chu og dens allierte; disse allianser holdt fremgangsrikt Chu i sjakk, med sin første store seier i slaget ved Chengpu. Da riket var på sitt mektigste, omfattet det det hele av det som i dag er provinsene Hunan, Hubei, Chongqing og Henan, og deler av Jiangsu. Chu-riket er også kjent som Jing (荆), Jingchu (荆楚) og Shu (舒).
I 447 f.Kr erobret Chu sin nordlige nabostaten Cai. Churikets makt fortsatte også etter Vår- og høstannalenes tid. I 333 f.Kr. erobret Chu og Qi kystriket Yue. Men sent i De stridende staters tid ble Chu svekket av indre uorden. Til slutt ble Chu oppslukt av sine aggressive naboer, statene Zhao og Qin.
Kultur
Chus tidlige gravofre bestod i hovedsak av bronsefartøyer i Zhoustil. Etterhvert inneholdt begravelsessritene, særlig i De stridende staters tid, mer utpregede Chu-artefakter, som fargerike lakkgjenstander, jern og silke, mens antallet bronsefartøyer minsket.
Et vanlig Chu-motiv var avbildninger av ormer, mystiske drager, fritt svevende skyer og ormelignende vesener. Noen arkeologer spekulerer i at Chu kan ha hatt kulturelle bånd til det svunne Shangdynastiet, ettersom mange motiver i Chus kunst var kjent fra Shang-funn, som bilder av guder med ormehale.
Den senere Chukulturen er kjent for sin forkjærlighet for sjamanistiske ritualer. Chu var også kjent for sin distinkte musikk; arkeologiske funn viser at Chus musikk var svært annerledes enn Zhous musikk; Chus hadde en forkjærlighet for forskjellige ensembler, såvel som sine egne og annerledes instrumenter; i Chu foretrakk se fremfor qin, mens man likte begge disse instrumenter i de nordre Zhoustatene.
Chu kom ofte i kontakt med andre folk i sør, særskilt med statene Ba og Yue. Et stort antall begravelsessteder og -artefakter i Ba- og Yue-stil er blitt funnet i hele Chus område, parallelt med begravelsessteder og -artefakter i Chustil.
Handynastiets tidlige herskere romantiserte Chus kultur, noe som ansporte til fornyet interesse for flere av dens kulturelementer, som poesiformen Chu Ci. Bevis på sterk kulturell innflytelse fra Chu i Handynastiets tidlige år finnes i Mawangdui. konfucianske vitenskapsmenn så på Chus kultur med avsmak, og kritiserte dens musikk og sjamanistiske ritualer.
Chukunsten oppviser stor variasjon innen farge og form, særskilt når det gjelder lakktrearbeidene. Rød- og svartfarget lakk benyttes mest. Silkevev fikk også høy standard, da man skapte lette klesplagg med lett formgivning. Det finnes eksempel på disse saker, bevarte i vannfylte graver (dette bevarte lakksakene, som lett avflakes i tørr tilstand) og i graver forseglet med kull og hvit leire (som bevarte alle ting meget vel, ettersom hvit leire er svært tettsluttende). Mawangdui er det beste eksempelet på en velforseglet grav.
Chu lå i et område med mange elver og man skapte der et effektivt båttransportsystem, trukket av vogner. Disse er avbildet på bronsegjenstander med gullinnlegg, som gjelder handelsbestemmelsene omkring hovedstaden Ying.
Nicko McBrain
Michael Henry McBrain (født 5. juni 1952 i England) er den nåværende trommeslageren i det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden. Han ble medlem i bandet i 1982 etter Clive Burr og debuterte på Piece of Mind-albumet (1983).
Han fikk kallenavnet «Nickey» av foreldrene sine som ung, men skiftet til «Nicko» da han en gang ble presentert som en italiensk trommeslager ved navn «Neeko».
Men Nicko hadde ingen trommeinstruktør. Han lærte seg det selv og så på de proff og lærte på den måten.
Nickos største inspirasjonskilder har vært Ringo Starr (The Beatles), Charlie Watts (The Rolling Stones), John Bonham (Led Zeppelin) og Keith Moon (The Who).
Georges Fleurix
Georges Fleurix (født 31. august 1892, død ukjent) var en belgisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Fleurix vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1924 i Paris. Han var med på laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2, og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3, og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. Fleurix spilte alle fem kampene og scoret ett mål.
Nicko McBrain
Han er kjent for å variere rytmen og stilen ofte. Men en ting han skiller seg merkbart ut fra er at han ikke bruker dobbelpedal eller to basstrommer. Han mener det er «for komplisert» og «u-trommerisk». Han har i stedet utviklet en enorm teknikk og fart med en pedal. Men han har brukt dobbelpedal på sangen «Face in the Sand». Den var ifølge Nicko en av de vanskeligste sangene å spille, og den har derfor aldri blitt brukt live.
Georges Fleurix
De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Joseph De Combe, Pierre Dewin, Albert Durant, Paul Gailly, Joseph Pletinckx, Jules Thiry og Jean-Pierre Vermetten
Ragnhild Jølsen
Ragnhild Theodora Jølsen (født 28. mars 1875 i Enebakk i Akershus, død 28. januar 1908 i Enebakk) var en norsk forfatter. Ragnhild Jølsen regnes som den mest originale heimstaddikteren på tidlig 1900-tall. Hun levde og skrev i brytningen mellom det gamle bygdesamfunnet og det moderne industrisamfunnet.
Nicko McBrain
Det eneste Nicko har skrevet for Maiden er basslinjen på «New Frontier» fra albumet Dance of Death (2003), han hevder i tillegg å ha skrevet en sang til A Matter of Life and Death (2006), men at denne ikke ble tatt med da Maiden ikke hadde tid til å spille den inn.
Ragnhild Jølsen
Liv
Ragnhild Jølsen kom fra en slekt med sterke kunstneriske og tekniske interesser. Felespill, treskjæring, trang til å gjøre oppfinnelser og sans for tekniske nyvinninger lå til slekta.
Ragnhild Jølsens far, Holm Jølsen, var en av de tidlige industripionerer i Norge og drev utfra storgården Ekeberg gård i Enebakk Skandinavias største fyrstikkfabrikk i Ekebergdalen i perioden 1866–1886. Han anla også cellulosefrabrikk. Fra før av hørte sagbruk og telgsteinsbruk til gården. Anleggene ble utsatt for branner, og Jølsen bygde seg opp igjen gang på gang. Til sist måtte han gi opp og ble satt under administrasjon. I 1889, da Ragnhild Jølsen var 14 år gammel, brøt familien opp fra den tradisjonsrike gården som hadde tilhørt slekta siden 1634, og flyttet til Kristiania. Her gikk den unge Ragnhild Jølsen på Hartvig Nissens skole. I tillegg tok hun timer i skulptur, og det finnes noen arbeider etter henne fra den tida og senere. Hennes innsikt i billedhuggerkunsten har tydelig bidratt til å bevisstgjøre henne som språkkunstner.
Familien flyttet tilbake til Enebakk i 1896, og det var en påkjenning for den da 21 år gamle Ragnhild Jølsen å oppleve slektsgården i forfall. Det var nå hun tok til å samle tradisjoner og begynte å skrive for alvor. Begge foreldrene satt inne med tradisjonsstoff, og især var moren, Pauline Jølsen, en kilde for muntlig folketradisjon som datteren forsto å gjøre seg nytte av. Hun samlet også fra andre kilder. I 1903 pleiet hun sin mor til hun døde, samme år kom hennes første roman ut. I 1904 ble gården solgt. Hun tok seg også av sin far på dødsleiet. Han døde i 1906. Ragnhild Jølsen drev rovdrift på egne krefter og skapte de verker hun er kjent for i ettertid i løpet av en periode på fem år.
Etter å ha mottatt et legat reiste hun til Roma i november 1906 og vendte tilbake til Enebakk i juli 1907. Hun døde i januar 1908, knapt 33 år gammel. Kanskje fikk hun i seg for mye av sovepulveret Kloral som var i bruk på den tid. Det kan også tenkes at hun led av en alvorlig svekkelse. Hun bodde sammen med to eldre søstre da hun døde, og de har gitt detaljert informasjon om omstendighetene rundt dødsfallet. Ragnhild Jølsen var ung, vakker, begavet og med et visst ry som bohem. Det var ikke til å unngå at hennes brå død utløste spekulasjoner. Ragnhild Jølsen er begravet mellom sine foreldre ved Enebakk kirke, nær østveggen.
Ragnhild Jølsen hadde mange planer for sitt videre forfatterskap da hun døde, blant annet var hun i gang med den romanen som skulle hete Den røde høst. Til denne forelå det ved hennes død en disposisjon og to kapitler, «Haven» og «Vibe Vang». Med disse fragmentene som utgangspunkt har Kari Christensen bygd opp sin framstilling av Ragnhild Jølsens liv og diktning.
Forfatterskap
Handlingen i bøkene utspiller seg gjerne i grenselandet mellom drøm og virkelighet. Forholdet mellom slekt og individ er et sentralt tema. I Rikka Gan (1904) fornyer hun den gotiske roman.
Den myto-poetiske grunnkvalitet
Helge Nordahl hevder at «den myto-poetiske grunnkvalitet som skaper den store diktning» især preger Rikka Gan, Fernanda Mona, som er en direkte oppfølger av Rikka Gan, – og Hollases krønike. Ved å legge vekt på det myto-poetiske vil han avdekke perspektiver i tekstene som kanskje ikke har vært så påaktet. Ikke minst synes det fruktbart å lese boka om den ættestolte – og samtidig ættebundne – Rikka Torsen fra Gan ut fra et slikt synspunkt. Om henne fortelles det at hun en gang stod på en bergknaus og sang i trass mot stormen med stor, uklar stemme:
Nordahl påpeker at Jølsen opplevde denne romanen som lite forstått i samtida. Selv satte hun den høyest av sine arbeider. Ved å legge vekt på betydningen av Rikkas møter med den gamle klokkedrageren i Ud, får Nordahl fram Rikka-skikkelsens dimensjoner på en måte som kaster fornyet lys også over Jølsens diktning.
Den gamle klokkedrageren i Ud, som knapt hører på det ytre øret lenger, har utviklet et helt usedvanlig gehør for døde mennesker som ikke har funnet ro i sine graver, og ringer fred over dem med sin aller minste klokke. Han har tydeligvis også et særskilt øre for den uforløste smerte hos de levende. Da han en sankthansaften finner Rikka på kirkegåren med blomster til en anonym barnegrav, skjønner han hvilken dulgt smerte hun bærer på. Det er ikke første gang han er vitne til at kvinner (dvs. barnemordersker) i ensomhet oppsøker kirkegården på denne måten. Da han en tid senere får vite at Rikka og hennes svigerinne (som også er hennes kusine) er druknet på en rotur over Gan sjø en dramatisk stormnatt, foretar han ganske alene en rituell begravelse. Han ror utpå og ringer fred over dem med sin minste klokke. Helge Nordahl, som uten videre går ut fra at sjøen ved Gan gård må være Øyeren, avslutter sin analyse av Rikka Gan på denne måten:
Nordahls analyse synes å bekreftes av den siste setningen i Rikka Gan: «- Og dypt nedi sjøen var Rikka Torsens tanker stilnet.---»
Man kan tenke seg at det konkrete forbildet for Gan sjø er «Børtervannet» og ikke Øyeren, ettersom gården Børter bærer preg av å være forbildet for Gan gård hos Jølsen. Det er også denne ærverdige gården som gjerne avbildes i samband med romanen Rikka Gan
Hollases krønike og Brukshistorier
Blant billedhuggerarbeider etter Ragnhild Jølsen finnes en mefistoskikkelse og et madonnarelieff. Til sammen kan de sies å favne om ytterpunktene i det dikterunivers som Jølsen beveget seg i, og ikke minst slik de kommer til uttrykk i Hollases krønike. Denne fandenivoldske, gnistrende romanen representerer et nytt løft i forfatterskapet. De mest utpregede kontrastskikkelsene er den diabolske kunstsmeden og treskjæreren Hollas, som stilles opp mot den rene og kjærlighetsfylte billedkunstneren Angelica, prestens søster. Kontrasten avtegner seg også i det stilistiske. Bokas mest upregede lyriske partier forbinder seg med Angelica. Helge Nordahl kaller dem 'Angelica-diktene'. Til disse hører utvilsomt dette:
Best kjent i ettertid er hennes Brukshistorier, som inneholder fortellinger fra miljøet rundt fyrstikkfabrikken. De har oppnådd en posisjon i det som gjerne oppfattes som vår nasjonallitteratur. Ragnhild Jølsen har portrettert sin far i skikkelsen Helle Holm.
Jølsen i ettertid
Ragnhild Jølsens forfatterskap, liv og gåtefulle død har fascinert mange. Hans E. Kinck skrev i 1908 i «Ved Ragnhild Jølsens død», blant annet dette: «Med Ragnhild Jølsen er en steil begavelse gått bort, en rik mulighet – en av de rikeste vi hadde». Han mener at hun «vokste for hvert verk», og at betydelige verdier gikk tapt ved hennes for tidlige død. Brukshistoriene representerer for Kinck ikke bare høyt utviklet skrivekunst, men og humør, ja, et slektskap med Tryggve Andersen, en annen dikter Kinck satte høyt. Han avslutter sin omtale slik:
Inspirert av Ragnhild Jølsens liv og verk skrev Jens Bjørneboe den halvdokumentariske romanen Drømmen og hjulet (1964). Der har han nok gitt sitt bilde av Ragnhild Jølsen noe av sitt eget temperament. Rockegruppa Moys har satt musikk til Ragnhild Jølsens tekster på CD-en Måneskinn og tåke (2009). Den mest omfattende musikalske behandling av Ragnhild Jølsens litterære univers finnes i Morten Gaathaugs dramatiske kantate "Den Røde Høst" fra 2009.
Ved Ekeberg gård i Ragnhild Jølsens hjemkommune Enebakk ble det i 1938 reist en minnestein med et bronserelieff av Ragnhild Jølsen.
I 1988 gav Aschehoug forlag ut Ragnhild Jølsen Romaner og fortellinger som gigantbok (ny utgave i 1996), og i 2008 markerte Enebakk kommune at det var 100 år siden hun døde.
Joseph Cludts
Joseph Cludts (født 1896, død ukjent) var en belgisk svømmer og vannpolospiller som deltok i De olympiske leker i 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Cludts vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL i 1924 i Paris. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var 13 nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia 5–1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike 0–3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige 4–3 og over USA 2–1. Cludts spilte alle fem kampene og scoret to mål.
De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Joseph De Combe, Pierre Dewin, Albert Durant, Georges Fleurix, Paul Gailly, Joseph Pletinckx, Jules Thiry og Jean-Pierre Vermetten.
Ansvarsområde
Ansvarsområde eller AOR (eng: Area of Responsibility) er et luftrom hvor en lufttrafikktjenesteenhet er ansvarlig for utøvelse av lufttrafikktjeneste.
AOR i Norge
Norge er i dag delt inn i tre ansvarsområder, og har derfor tre kontrollsentraler. Disse er Stavanger, Oslo og Bodø. Disse tre hører sammen under Norway FIR (Flight Information Region). Forkortelsen AOR skal kun brukes om kontrollsentralers avgrensede luftrom, selv om begrepet ansvarsområde kan brukes for en avgrenset mindre del av et luftrom, hvor en annen enhet er ansvarlig for utøvelse av lufttrafikktjeneste, f.eks en TMA (Terminalområde).
Herb Elliott
Herbert «Herb» Elliot (født 25. februar 1938 i Perth) er en tidligere australsk friidrettsutøver.
Elliot ble olympisk mester under OL 1960 i Roma på 1500 meter. 6. september vant han finalen med 3.35,6 på ny verdensrekord foran Michel Jazy fra Frankrike og István Rózsavölgyi Ungarn.
Olga Kuzenkova
Olga Sergejevna Kuzenkova (russisk Ольга Сергеевна Кузенкова, født 4. oktober 1970 i Smolensk) er en russisk sleggekaster, hun er den første kvinnen som har kastet mer enn 70 meter i slegge. Hun ble olympisk mester i Athen i 2004.
Norsk organisasjon for dyreassistert terapi
Eliassen-Coker og et samlet styre gikk inn for å  legge ned organisasjonen da de anså  det som  uansvarlig å  drive videre uten finansiering i 2013. Organisasjonen ble drevet videre at enkeltmedlemmer som formet et nytt styre på årsmøtet.
NODAT er en landsomfattende ideell organisasjon. NODATs formål er å jobbe for helsefremmende tiltak ved hjelp av dyr. Dette er et frivillig supplement til eksisterende helsetjenester.
Antolín Alcaraz
Han er en del av, og ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Ursula Evje
Ursula Evje (født 13. desember 1944 i Oslo) er en norsk politiker (Uavhengig). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Akershus i 1997 for FrP. (Uavhengig fra 14. desember 2004)
McLarens Formel 1-resultater
Tabellene under gir en detaljert oversikt over resultater i Formel 1-mesterskapet for McLaren siden. Øverst er resultatene til fabrikklaget McLaren, og nederst er en tabell over resultatene til privateide McLaren-biler som har deltatt i Grand Prix-løp i Formel 1-mesterskapet.
Resultater for fabrikksteamet McLaren
(Forklaring) (resultater i uthevet skrift indikerer pole position (første startspor), resultater i kursiv indikerer raskeste runde) Noter til tabellen:
Resultater for andre McLaren-biler
(Forklaring) (resultater i uthevet skrift indikerer pole position (første startspor), resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Hydra (gresk mytologi)
Hydra (gresk: Ὕδρα) eller Uhyret fra Lerna var et kjempestort sjøuhyre i gresk mytologi. Ifølge legenden hadde Hydra ni hoder, hvorav det midterste var udødelig. Dersom et av hodene hennes ble hugget av, vokste det straks ut to nye. Hun var datter av Ekhidna og Tyfon, og søster til Kerberos, Khimaira og Sfinksen.
I våpenskjold forekommer hydra som heraldisk skjoldfigur og avbildet lik en syvhodet drage. I Norge bl.a. i segl fra 1796 for prokurator Leonard N. Scheitli, som ses i fotografi i H. Nissen og M. Aase: Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim (Trondheim 1990) side 125.
Jules Thiry
Jules Thiry (født 1898, død 1931) var en belgiske vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris Thiry vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1924 i Paris. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. Thiry spilte to kamper i OL-turneringen.
De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Joseph De Combe, Pierre Dewin, Albert Durant, Georges Fleurix, Paul Gailly, Joseph Pletinckx og Jean-Pierre Vermetten.
Jeg er din venn
Jeg er din venn er Gro Anita Schønns andre soloalbum. Den ble utgitt i 1971. Platens betegnelse var RCA LPNES 305
Sporliste
Side A Side B
Otto I av Hellas
Otto I av Hellas (gresk: Ὄθων, Βασιλεὺς τῆς Ἑλλάδος, født 1. juni 1815 i Salzburg, død 1867 i Bamberg) var konge av Hellas 1832–62.
Den greske nasjonalforsamlingen valgte i august 1832 den liberale bayerske prinsen Otto av Wittelsbach, sønn av Ludwig I av Bayern, til konge.
Et opprør i 1843 tvang ham til å kalle sammen nasjonalforsamlingen, og i 1844 gav han landet en grunnlov som etablerer et representasjonsystem med to kamre; senatet og deputertkammeret. Fra Bayern hadde kong Otto med seg folk som bosatte seg i landsbyer rundt Athen. Under andre verdenskrig ble deres etterkommere hentet hjem som folketyskere og som SS ønsket omplassert til nye tyske kolonier. De fikk plass i en leir i Passau, enda de ønsket seg hjem til Hellas.
Gjennom hele sin tid som konge sto Otto overfor politiske utfordringer angående Hellas’ finansielle svakhet og myndighetenes rolle i kirkens anliggender. Hellas’ politikk var basert på landets tilknytning til de tre stormaktene Storbritannia, Frankrike og Russland, og Ottos evner og dyktighet til å skaffe seg støtte fra stormaktene var nøkkelen til hans grep om makten i Hellas. For å styrke egen posisjon forsøkte Otto å spille interessene til stormaktene opp mot hverandre uten å forverre situasjonen. Da Hellas ble blokkert av den britiske marine i 1850 og på nytt i 1853 for å forhindre at Hellas angrep Det osmanske rike under Krimkrigen, ble Ottos posisjon blant grekerne langt dårligere. Som et resultat var det et forsøk på å myrde dronningen og til sist den 13. februar 1862 brøt et nytt opprør ut, en militærrevolt som førte til at kongen ble avsatt 23. oktober 1862. Han døde i landflyktighet i Bayern i 1867.
Arras
Arras (nederlandsk Atrecht) er en by og kommune nord i Frankrike. Byen er préfecture (administrasjonssenter) i departementet Pas-de-Calais i regionen Hauts-de-France, og har rundt 40 000 innbyggere.
Arras er det historiske senteret i området Artois. (Unntaksvis skal s-en i navnet uttales.)
Arras er kjent som Maximilien Robespierres fødested; han ble født i 1758. Ca 20 km nord om Arras ligger Vitry-en-Artois, som musikteoretikeren Philippe de Vitry skal ha kommet fra.
Historie
Opprinnelig var Arras bosetningen til en keltisk stamme kalt Atrebates, og ble senere en romersk garnisonsby kalt Atrebatum.
Den ligger i den tidligere nederlandske og franske provinsen Artois. I mange hundreår var Arras på grensen mellom Frankrike og Nederlandene, og området byttet ofte eiere før det endelig ble værende fransk sent på 1600-tallet. Festningsverkene som Vauban bygget hjalp til med å holde byen fransk. Byen har vært nært knyttet til handel med Flandern, og ble senere et viktig senter for dyrking og prosessering av sukkerroer.
Unionen i Atrecht (det nederlandske namnet for Arras) ble signert her i januar 1579 av det katolske fyrstedømmet i Nederlandene som var lojale til kong Filip II av Habsburg. Dette fremprovserte Unionen i Utrecht senere samme måned.
9. mai 1915 fant det første slaget ved Arras sted i nærheten av byen, som involverte "Hello" („Nazdar“) - selskapet Tsjekkoslovakiske legion i Frankrike. Kampene fortsatte med økt intensitet, spesielt i 1917, da byen ble alvorlig skadet.
Under første verdenskrig lå Arras nær fronten og flere slag ble utkjempet i nærheten, blant andre slaget ved Arras der flere tunneler under byen fra middelalderen, som tyskerne ikke kjente til, ble en viktig faktor for at franskmennene klarte å holde byen. Byen ble derimot hardt rammet og måtte bygges opp igjen etter krigen. Under andre verdenskrig ble byen okkupert av tyskerne og 240 mistenkte franske motstandsfolk ble henrettet her.
Jean-Pierre Vermetten
Jean-Pierre Vermetten (født 6. februar 1895, død ukjent) var en belgiske svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris Vermetten vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1924 i Paris. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. Vermetten spilte fire kamper i OL-turneringen og scoret et mål.
De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Joseph De Combe, Pierre Dewin, Albert Durant, Georges Fleurix, Paul Gailly, Joseph Pletinckx og Jules Thiry.
Lyngbakkefly
Lyngbakkefly (Xestia castanea) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Hordaland i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 34 – 40 mm), så godt som ensfarget gråbrunt, rødbrunt eller lysbrunt nattfly. Nyre- og ringmerkene er små og brungule eller brunoransje. Bakvingen er lyst gråbrun med en silkeaktig glans.
Levevis
Arten lever på lyngheier. Larvene lever på røsslyng (Calluna vulgaris) og andre lyng-arter (Erica spp.). De voksne sommerfuglene flyr i august – september.
Saab 9-3
Saab 9-3 er en personbil produsert av Saab i to generasjoner fra modellåret 1998.
Saab 9-3 (1998-2002)
Saab 9-3 var en såkalt «ansiktsløfting» av Saab 900. Ved ansiktsløftet valgte man også å døpe om bilen til 9-3 etter det nye navnesystemet som ble innført ved introduksjonen av den større Saab 9-5. Navnebyttet ble også sett på som en nødvendighet for at bilen ikke skulle kobles for tett med den problemrammede Saab 900 som den erstattet.
9-3 ble modifisert på en rekke punkter. De mest synlige var ny design av støtfangeren, ny grill, registreringsskiltenes plassering ble flyttet til mellom baklysene (tidligere plassert under). Understellet ble oppdatert på enkelte punkter og bilens kollisjonsstruktur ble forsterket. Endringene ble gjort for å modernisere den noe tilårskommede Saab 900 og for at bilen utseendemessig skulle matche Saab 9-5.
Generasjon 1 av Saab 9-3 ble levert i en 3- og 5-dørs combi coupé og en kabriolet.
9-3 Viggen
I 1999 kom en enda sterkere variant enn toppmodellen 9-3 Aero kalt 9-3 Viggen, navngitt etter jagerflyet Saab 37 Viggen. Motoren var en 2,3 liters turboladet 4-sylindret maskin på 230 hk. Andre forandringer var blant annet bedre clutch, fastere støtdemping, kortere fjærer og diverse utseendemessige endringer (eksempelvis bakspoilene som økte marktrykket med 50 %). Til sammen ble det produsert omtrent 3000 eksemplarer av 9-3 Viggen.
Saab 9-3 NG (2002-2012)
Nye generasjon (NG) 9-3 kom i 2002 og ble den siste egenutviklede Saab, selskapet gikk konkurs ti år senere. Den kom først som Sports Sedan (SS), fra 2004 som kabriolet og fra 2005 som stasjonsvogn (Sports Combi, SC). Nyheter var SAHR II for å redusere nakkeskader og passiv bakhjuls-styring (ReAxs) for å redusere understyring. I likhet med forrige 9-3 var bunnplaten samme som for blant annet Opel Vectra, altså GMs Epsilon-plattform.
Turbo X fra 2008 (også kalt Black Turbo) hadde 280 hk V6. Den ble den første Saab med firehjulsdrift (XWD) levert av svenske Haldex, samt en spesiell differensialsperre, eLSD. 9-3X fra 2009 var en stasjonsvogn med høyere bakkeklaring som kunne leveres med firehjulsdrift. 9-3 ePower var en prototype stasjonsvogn fra 2010. I fabrikkens to siste år (2010 og 2011) ble 9-3 levert med en ny biopower bensinmotor på 163 hk, TTiD dieselmotorer (130 og 160 hk) og små endringer ellers. Den 23. februar 2011 lanserte man 9-3 Griffin som modell, der griffin-logoen var erstattet med bokstaver. Salget av fabrikken fra GM til nederlandske Spyker ble markert med en spesiell Independence Edition kabriolet ble produsert i 366 eksemplarer.
Fabrikken ble så solgt til det kinesisk-eide NEVS (National Electric Vehicle Sweden) AB som i 2014 laget en serie på Limited Edition med 220 hk biopower turbomotor. De har også videreutviklet den elektriske 9-3 sedan EV, blant annet for salg i Kina.
Tracker
Navnet kommer fra trackerprogrammet Ultimate Soundtracker for Amiga, laget av Karsten Obarski i 1987.
Konsept
En tracker er nyttig ved produksjon av musikk med mange samplinger, ved å arrangere de i hvert sitt «spor». Et spor, eller kanal, kan bare spille av én sampling i gangen. Mens den originale Amiga-trackeren kun hadde fire spor, gjør dagens kraftige datamaskiner at antall spor nærmest er ubegrenset.
Et spor har vanlig vis 64 rader og 16 taktslag, men disse kan endres fritt av brukeren selv. For f.eks å lage en typisk trommerytme kan man programmere inn basstromme på rad 0, 4, 8, 12 osv., og hi-hat på 2, 6, 10, 14 osv. på et annet spor.
Ved hjelp av mønster (patterns) kan en lage en sang ved å angi når en skal spille forskjellige spor.
Trackere i dag
Tilgjengeligheten til mer moderne softsamplere og softsynthesizere har nedgradert trackerenes viktighet, men artister som Venetian Snares, Brothomstates og Bogdan Raczynski bruker det fremdeles i sin produksjon. Gamle Amiga-trackere som ProTracker og OctaMED oppdateres fremdeles. Tracker-musikk kan også finnes i enkelte videospill.
Anders Fjell
Anders Martin Fjell (født 17. april 1974) er en norsk psykolog og professor i kognitiv psykologi ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo. Han forskning har primært fokusert på endring i sentralnervesystemet som følge av naturlig aldring hos mennesker. Sammen med ektefellen, professor i nevropsykologi Kristine Beate Walhovd, etablerte han Senter for livsløpsendringer i hjerne og kognisjon ved Psykologisk institutt; senteret ble i 2015 av regjeringen gitt statusen «verdensledende forskningsmiljø», som et av fem sentre ved UiO.
I 2016 ble han valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for filosofi og psykologi
Uwatec
Uwatec var en produsent av dykkerutstyr som først og fremst er kjent for sine dykkecomputere. Selskapet ble etablert i Sveits i 1984 og ble slått sammen med Scubapro i 1997.
Modeller
Noen av de mest kjente dykkecomputerene som ble produsert av Uwatec:
Eksterne lenker
Johnson Outdoors
East Sussex
East Sussex er et grevskap i England. Det ligger i regionen Sørøst-England, og grenser til Kent, Surrey og West Sussex. Mot sør ligger Den engelske kanal. Administrasjonsbyen er Lewes.
I 1888 ble det tradisjonelle grevskapet Sussex delt i to administrative områder, med hvert sitt grevskapsråd. Sussex besto likevel som et seremonielt grevskap inntil 1974, da dette også ble delt i to etter den administrative grensen. Området Mid Sussex ble lagt under West Sussex.
Det seremonielle grevskapet East Sussex består av fem distrikter i det administrative grevskapet samt den enhetlige myndigheten Brighton and Hove, som ble selvstyrt i 1997 og fikk status som city (se bystatus) i 2000.
Historie
East Sussex er en del av det historiske grevskapet Sussex som har sine røtter i middelalderriket til sørsakserne som etablerte seg selv der på 400-tallet etter at romerne hadde forlatt Britannia. Det er rikt med arkeologiske levninger, særlig i opplandene. Områdets lokalisering ved kysten gjorde det utsatt for invasjoner, inkludert romerne, senere norrøne vikinger og normannere. Eldre tradisjonelle industrier har vært fiske, jernframstilling, og handel med ull, nå enten forsvunnet og minsket.
Fantomet 2006
Det kom ut tjueseks ordinære utgivelser av Fantomet i 2006 i Norge, Sverige og Finland. På grunn av at det i 2005 kom ut tjuesju nummer i Norge, men bare tjueseks i de to andre landene, er nummereringen forskjøvet for Norges del, slik at historiene og nummeret til utgivelsene ikke lenger samsvarer (se Fantomet 2005). Det som i Norge var Fantomet 1/2006, var i Sverige og Finland Fantomen/Mustanaamio 2/2006 respektivt. Rekkefølgen på historiene og innholdet i bladet forøvrig er ellers det samme. Det kom også ut åtte utgivelser av Fantomet Krønike, samt at det kom ut seks årgangsbøker.
East Sussex
Historie
Selv om navnet Sussex er avledet fra den saksiske perioden mellom 477 og 1066, går historien til den menneske bosetningen i Sussex tilbake til paleolitikum, eller den eldre steinsalder. Sussex har vært bosatt siden den gang og selv om det har vært et framgangsrikt land, men har også vært underlagt ulike forfølgelser, kriger, invasjoner, politisk uro og migrasjoner gjennom hele sin lange historie.
Fantomet 2006
2006 var seriens 70-årsjubileum; første stripe av serien ble utgitt 17. februar 1936. For å feire dette ble det gitt ut et ekstra stort jubileumsnummer, Fantomet 13/2006, som viste forskjellige versjoner av Fantomet-serien siden dens unnfangelse. Det ble i Norge også utgitt et 64 sider langt jubileumshefte i landskapsformat, Fantomets jubileum: 1936–2006, som inneholdt to tidlige historie av Lee Falk og Ray Moore, «Fantomet og Sala» og «Baron Danton». Forsidetegner var Terje Aspmo.
East Sussex
Geologi
Fra en geologisk synsvinkel er East Sussex en del av Wealds sørlige antiklinale fold: South Downs, en rekke av moderate krittåser som strekker seg over den sørlige delen av grevskapet fra vest til øst og har sin parallell i Kent ved North Downs. I nord ligger parallelle daler og høyder, den høyeste er selve Weald, bestående av Hastings Beds (en geologisk enhet) og Wealden Clay. Sandsteinene og leire møter havet ved Hastings; North og South Downs ved Beachy Head.
Jason Talbot
Biografi
Jason Talbot startet sin profesjonelle karriere i Bolton Wanderers i 2003. I september 2004 signerte han på en utlånsavtale med Derby County, og han debuterte for Derby 25. september 2004 i en ligakamp mot Wigan Athletic. Etter 2 ligakamper for the Rams returnerte han til Bolton i oktober 2004. I november 2004 var han klar for nok et låneopphold, og denne gang gikk turen til Mansfield Town. Hans første ligakamp for Mansfield var mot Boston United 20. november 2004 i en kamp som endte 0-0. Etter to ligakamper for Stags vendte han tilbake til Bolton i desember 2004.
Sommeren 2005, og uten å ha spilt en obligatorisk kamp for klubben, ble han frigitt av Bolton Wanderers og kort tid etter skrev han under for Mansfield. Etter å ha spilt bare 6 ligakamper for Mansfield i første del av 2005/06-sesongen ble han lånt ut til Port Vale i januar 2006. Han debuterte for Port Vale 14. februar 2006 da de spilte mot Barnsley. Talbot spilte 5 ligakamper under dette låneoppholdet før han vendte tilbake til Mansfield da 2005/06-sesongen var over. Kort tid etter gikk han gratis til Port Vale.
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
Trekkspellkrigen
Trekkspellkrigen er den tredje LP fra Heimevernslaget. Den ble utgitt i 1979.
Norges Industriforbund
Norges Industriforbund (NI) var en næringslivsorganisasjon som ble dannet i 1919 gjennom delingen av Den Norske Fællesforening for Haandværk og Industri, som hadde blitt dannet 1886. Industriforbundet organiserte de større industribedriftene som tidligere hadde vært medlem av det gamle forbundet. Norges Industriforbund var dannet for å fremme storindustriens interesser og arbeidet med næringspolitiske spørsmål, med reguleringslovgivning, skatte- og avgiftsspørsmål og andre offentlige tiltak. Fra slutten av 1950-tallet argumenterte Industriforbundet sterkt for at Norge skulle gå med i EFTA – EF.
I 1989 gikk Industriforbundet sammen med Norsk Arbeidsgiverforening og Håndverkernes Arbeidsgiverforening og dannet Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).
Skogbakkefly
Skogbakkefly (Xestia collina) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet på det sørlige Østlandet og i Hordaland i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 27 – 32 mm), brunt nattfly, en av de mindre Xestia-artene. Forvingen er brun med små, svarte flekker innenfor ringmerket og mellom nyremerket og ringmerket. Disse merkene er lyse uten markerte kanter. Bakvingen er silkeaktig lysgrå.
Torsdagsklubben
Mange seere ble underholdt av denne formen mens atter andre ble opprørt, noe som igjen førte til presseoppslag. TV 2 beskrev det i 2008 selv slik: «I forrige runde [2002–2004] opplevde trioen alt fra latterbrøl, trampeklapp og skyhøye seertall til drapstrusler, politianmeldelser, og illsinte ministere – i både inn- og utland.»
Skogbakkefly
Levevis
Arten lever i skog. Larvene lever på ulike urter. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.
Torsdagsklubben
Høsten 2008 var Torsdagsklubben tilbake på TV 2, men ble lagt ned igjen etter bare 11 episoder. Den siste sesongen ble betegnet som en «seermessig nedtur for TV 2». I første periode, fra 2002 til 2004, ble programmet sendt direkte, men i sesongen som ble sendt i 2008 tok man opp en lengre versjon kvelden før, som så ble klippet ned til en 46 minutter lang versjon før den ble vist på TV (hvor programmet ble delt i to av en reklamepause).
Skogbakkefly
Utbredelse
Den er utbredt i det meste av den palearktiske sone bortsett fra Nord-Afrika. I Norge finnes den på det sørlige Østlandet. Dessuten er den funnet én gang i Røldal, Hordaland.
Torsdagsklubben
Silje Stang vant Gullruten 2003 i klassen beste kvinnelige programleder for programmet mens selve programmet ble nominert i klassen beste underholdningsprogram samme år.
Otto Jespersen avslutningsmonolog
Den faste avslutningsmonologen til Otto Jespersen, som han holdt hver uke, skapte til tider mye kontrovers rundt programmet. Allerede i oktober 2002 skapte serien store overskrifter og mye debatt etter at Jespersen i avslutningsmonologen kom med krenkende uttalelser mot daværende statsminister Kjell Magne Bondevik. Innslaget ble såpass kontroversielt at reprisen av programmet ble droppet, og Jespersen ble utsatt for drapstrusler etter uttalelsene. Under sin faste sluttmonolog i programmet 13. februar 2003 brente Jespersen det amerikanske flagget. Etter programmet 27. november 2008 ble Jespersen anmeldt for antisemittiske uttalelser.
Seertall
2004-sesongen var den nest beste i programmets historie med 743 000 seere i snitt, noe som ga en andel på 49,2 %. Bare høsten 2002 hadde programmet flere seere, da 932 000 seere i gjennomsnitt så programmet.
Siste episode av 2004-sesongen ble sett av 847 000.
Rygg i rand, to i spann
Rygg i rand, to i spann er ei krim-bok skrevet av Gunnar Staalesen i 1975. Den var den første kriminalromanen om de to politietterforskerne Dumbo og Maskefjes. Boken markerte Gunnar Staalesens debut som kriminalforfatter og fikk andreprisen i Gyldendals kriminalromankonkurranse 1975. Staalesen ble i juni 1976 tildelt Rivertonprisen for "årets beste kriminalroman 1975" for boken.
Pressen om boka
"… teknisk dyktighet, spenning, humør, stil – flott!" (Nils Nordberg, Dagbladet.)
José de León Toral
José de León Toral (født 23. desember 1900, død 9. februar 1929) var en meksikansk katolsk motstander av regjeringen som myrdet general Álvaro Obregón, den gang den valgte president i Mexico. Toral ble dømt til døden og henrettet for drapet.
Rygg i rand, to i spann
Pressen om boka
"Dette er en spennende kriminalroman, i det hele tatt en velskrevet bok – ja, en gledelig begivenhet … en ung mann med udiskutable anlegg for kriminalmysterier." (Terje Wiig, Aftenposten.)
José de León Toral
Mange ledere og medlemmer av den katolske kirke var meget kritiske av den meksikanske konstitusjonen av 1917 som begrenset kirkens aktiviteter i samfunnet, særlig artikkel 3 som forbød religiøs misjonering i skolene, og artikkel 130 som innførte et radikalt skille mellom stat og kirke, inkludert restriksjoner på at prester kunne ha offentlige posisjoner via politiske partier, og motta arv fra andre enn slektninger.
León Toral ble medlem av cristerobevegelsen, de som hevdet å kjempe for Kristus og hans stat på jorden. Etter en rekke hendelser som opprøret ham, besluttet León Toral å myrde presidenten. Den 17. juli 1928, to uker etter at Obregón hadde blitt gjenvalgt som president, møtte León Toral opp i en restaurant i San Ángel under dekke å være en karikaturtegner. Etter å ha vist tegningen til Obregón, sa presidenten at den hadde god likhet og ba ham fortsette. Da han snudde seg for å sette seg, trakk León Toral brått en pistol og skjøt Obregón fem eller seks ganger i ryggen som døde på stedet.
León Toral ble øyeblikkelig arrestert og han sa at han var skyldig og at han drepte Obregón for å etablere Kristus’ kongedømme. León Toral ble dømt til døden ved skyting og henrettet den 9. februar 1929.
Comptonia peregrina
Comptonia peregrina er en art i porsfamilien. Den er den eneste arten i sin slekt og er utbredt i østlige Nord-Amerika.
Chocó
Chocó er et departement nordvest i Colombia. Dette er den eneste departementet som grenser både til Stillehavet og Atlanterhavet. Chocó er også Colombias eneste grensedepartement mot Panama. I øst grenser den mot departementene Antioquia og Risaralda mens den grenser mot departementet Valle del Cauca i sør. Departementshovedstaden ligger i Quibdó. Andre byer er Istmina og Riosucio.
Comptonia peregrina
Blomstene er enkjønnede. Hann- og hunnblomster sitter som regel på ulike planter, men av og til på samme. Hannblomstene er samlet i endestilte rakler. Hunnblomstene sitter i en kuleformet blomsterstand med røde høyblad. Frukten har ikke noe vokslag og er 2,5–5,5 mm i diameter.
Comptonia peregrina vokser på næringsfattig, tørr jord i furuskog og på hogstflater. Den har nitrogenfikserende bakterier i utvekster på røttene som gjør at den kan trives på slike steder. Arten er utbredt i de canadiske provinsene New Brunswick, Nova Scotia, Ontario, Prince Edward Island og Québec. I USA finnes den vestover til Minnesota og sørover til nordligste Georgia.
De karakteristiske, bregneaktige bladene er funnet som fossiler fra sen kritt og kenozoikum mange steder på den nordlige halvkule. Fossile frukter er kjent fra sen kritt til pliocen i Russland og sen eocen til miocen i Europa.
Skiskyting under ski-VM for handikappede 2003
Under Ski-VM 2003 for handikappede var skiskyting en øvelse det ble konkurrert i. Øvelsene ble avholdt 8. og 11. mars.
Det ble konkurrert i 3 klasser;
Stående - 12,5 km
Nils Erik Ulset (LW3) kom på 7.-plass med 2+1+0+1 bom, og sluttid på 48.44,9.
Synshemmede - 12,5 km
Danske Anne-Mette Bredahl kom på 4.-plass med 2+2+1+0 bom.
Sagerska huset
Sagerska huset ligger i Strömgatan 18 i Stockholm. Bebyggelse på tomten ble første gang omtalt på 1640-tallet. I 1772 ble to eksisterende små fløyer overbygd med en etasje. I 1880 kjøpte brødrene Sager eiendommen. I 1893 lot Robert Sager bygge en paradeetasje over huset. Det var da bygningen fikk preget av fransk rokokko den bærer idag. Familien Sager eide huset frem til 1986, og staten kjøpte eiendommen i 1988. Etter renovering er Sagerska huset fra våren 1995 brukt som den svenske statsministerens offisielle bolig og representasjonslokale.
Tristan (navn)
Tristan og Isolde var en svært populær legende i middelalderen, og navnet har vært i bruk siden den tid.
Tristan brukes også som kvinnenavn, men langt sjeldnere.
Termitidae
Termitidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører underordenen termitter. Familien er den mest artsrike av termittfamiliene med tallrike arter i tropene. Dette blir regnet som de mest utviklede og mest typiske termittene.
Utseende
Arbeiderne er små (mindre enn 5 mm), hvite, blinde insekter. De kjønnede individene er mye større, sylindriske, gulbrune eller mørke. Hodet er rundet med små, men markerte fasettøyne. Når de svermer, har de store, avlange vinger med tett årenett, men dise faller snart av. Dronningene er store (opptil 10 cm lange) og pølseformede, bakkroppen enormt oppsvulmet. De er helt avhengige av å fores og stelles av arbeidere. Soldatene er middelsstore, blinde, med sterkt forstørrede hoder, gjerne med kraftige, skarpe kjever. Hos undergruppen Nasutitermitinae er hodet omdannet til en kjemikaliesprøyte med en dyse foran som de kan sprute etsende kjemikalier ut fra.
Levevis
Temitidae bygger, store, opptil 8 meter høye tuer. Disse termittene har en skarp kaste-inndeling. De store dronningene er av de mest fruktbare individene i dyreriket, én dronning kan legge over 10 millioner egg i løpet av et år. Disse termittene bygger ofte tunneler av jord slik at arbeiderne kan vandre mellom tuen og matkildene uten å komme ut i dagslys. Artene i gruppen Macrotermitinae dyrker sopp inne i tuene sine, i likhet med mange maur.
Utbredelse
Familien er i hovedsak utbredt i tropene, med særlig mange arter i Afrika. De finnes også på de andre kontinentene. Ingen arter er naturlig forekommende i Europa, men det finnes én art på Kanariøyene.