cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svalbardkollen
Den opprinnelige hoppbakken var i bruk på 1930-tallet og lå på en steinbre i fjellsida i Longyeardalen mellom Longyearbyen og Sverdrupbyen. I denne naturbakken nådde Mathias Mathiassen 61,5 meter i renn og Ditlef Berg 62 meter på trening i 1935. Snømangel var ofte et problem i denne bakken, og bakken måtte nedlegges da det ble bygd en taubane over den.
I 1994 ble det bygd en ny hoppbakke i fjellsida nedenfor Huset i Longyeardalen. I april dette året hadde Svalbard Turn i Longyearbyen renn i nordnorsk kombinertkarusell, med hopprenn i Svalbardkollen og langrenn på Longyearbreen. Flere av de beste norske og utenlandske kombinertløperne deltok i dette rennet. Ved samme anledning ble det også holdt et spesielt hopprenn, der det norske hopplandslaget deltok. Knut Müller satte bakkerekord med 69 meter i rennet 13. april 1994.
Longyearbyen var også i 1995 tildelt renn i nordnorsk kombinertkarusell, men da måtte kombinerthopprennet avlyses på grunn av vind. Denne bakken var bygd noe større enn året før. 3 personer rakk imidlertid å hoppe likevel. Kvelden før ble det kjørt spor av Frode Vik Bredesen, som uoffisielt nådde 80 meter med det som viste seg å være ganske god fart i tilløpet. 2 løpere valgte å hoppe likevel etter at hopprennet ble kansellert, til ære for tilskuerne. Disse var Robert Stadelmann fra Østerrike og Bård Jørgen Elden. Langrennet ble avholdt som fellesstart på breen som planlagt, der den sterke vinden gjorde det utfordrende å gå.
Emil Dahle
Emil Dahle (født 30. oktober 1990) er en norsk fotballspiller som spiller for Brattvåg IL. Hans første klubb på seniornivå var Hamarkameratene. Han kom til klubben i 2010-sesongen fra sammen med Pål Alexander Kirkevold og fikk totalt 19 mål på 85 seriekamper for Hamar-klubben frem til han gikk videre til Stabæk i 2013.
Olympia (Hellas)
Olympia (gresk: Ολυμπία, Olympí'a eller Ολύμπια, Olýmpia) er en liten by i Elis, vest på Peloponnes i Hellas, berømt for det arkeologiske stedet ved samme navn som ligger rett ved. Det var en betydelig fellesgresk religiøs helligdom i antikkens Hellas hvor de olympiske leker ble arrangert i klassisk tid. Stedet var hovedsakelig dedisert til Zevs og trakk til seg besøkende fra hele den greske verden som av en gruppe av slike fellesgreske sentre som bidro til å bygge identiteten til antikkens grekere som en nasjon. Til tross for navnet ligger det ikke i nærheten av fjellet Olympos hvor de tolv olympiske guder, de fremste gudene i antikkens greske religion, var antatt å ha sin bolig.
Emil Dahle
Den 5. desember 2013 skrev han under på en treårskontrakt med Stabæk Fotball. Derfra ble han utleid til for vårsesongen 2015.
Culture Club
Culture Club er et britisk synthpop-/soulband opprettet i 1981.
Bandets medlemmer er vokalist Boy George, bassist Mikey Craig, gitarist/keyboardist Roy Hay og trommeslager Jon Moss. Bandets debutalbum ble utgitt i 1982, og de hadde flere hits inntil oppløsningen i 1986. De hadde så en gjenforening i 1998, som varte til 2002. I 2011 ble de igjen gjenforent. Culture Club har solgt omtrent 22 millioner musikkalbum verden over.
Emil Dahle
I mars 2016 meldte Dahle overgang tilbake til Hamarkameratene.
I januar 2017 meldte Dahle overgang til Brattvåg.
Olympia (Hellas)
De olympiske leker ble holdt hvert fjerde år gjennom hele den klassiske antikken, fra 700-tallet f.Kr. og fram til 300-tallet e.Kr. Det arkeologiske stedet har over 70 betydningsfulle bygninger, og ruinene til mange av disse finnes fortsatt, men hovedtempelet til Zevs eksisterer kun som steiner på bakken. Stedet er i dag en betydelig turistattraksjon som har to museer, et som er viet til antikkens og moderne olympiske leker.
Olympia i antikken
Olympia ligger i den brede dalen til ganske lille elven Alfeiós i den vestlige delen av den store halvøya Peloponnes, i dag rundt 18 km unna Det joniske hav, men antikken lå kysten kanskje bare halvparten så langt unna. Navnet Altis var avledet fra en forvanskning av det eliske ordet som hadde betydningen «lund» ettersom området var skogkledt med særlig oliven- og plantantrær. Altis, som helligdommen opprinnelig var kjent som, var et uregelmessig firkantet område på mer enn 183 meter på hver side og med en mur rundt, unntatt i nord hvor det ble avgrenset av Kronionfjellet.
I henhold til den greske geografen Pausanias på 100-tallet e.Kr. var det over 70 templer til sammen, dedisert til mange forskjellige guddommer. I kontrast til Delfi, en annen viktig fellesgresk helligdom, hvor det var en tilsvarende stor samling av monumenter som sto tett i tett innenfor grensene av temenos, tempelområdet, strakte Olympia seg utover grensemuren, særskilt i områdene som var viet gudene.
Helligdommen besto av et noe uordnet opplegg av ulike bygninger hvor det viktigste var tempelet til Hera (Heraion), tempelet til Zevs, Pelopion (en struktur som innbefattet statuen til Pelops) og området for det store alteret for Zevs hvor de fremste ofringene ble gjort. Det var fortsatt en god del åpne eller skogkledte områder innenfor helligdommen.
I nord for helligdommen lå Prytaneion (boliger for prester og myndigheter) og Filippeion (sirkelrund minnesmerke for Filip av Makedonias familie), foruten også en rekke skattekamre for forskjellige greske bystater. Metroon (hus tilegnet modergudinnene) lå sør for disse skattekamrene med Ekko-stoa i øst. I sør for helligdommen var Sørlige Stoa og Bouleuterion (administrasjonen) hvor det på vestsiden lå Palaestra (en del av Gymnasion), verkstedet for den store skulptøren Feidias, Gymnasion og Leonidaion (atletenes boliger). Hippodromen og den senere stadium lå mot øst.
Olympia var også kjent for den gigantiske statue av Zevs i kryselefantin (elfebbein og gull på en ramme av tømmer) som var kultbildet i hans tempel, skulptert av Feidias. Den ble navngitt som en av verdens syv underverker av Antipatros fra Sidon. Svært nær Zevstempelet som huset hans statue lå verkstedet til Feidias, utgravd på 1950-tallet. Bevis som ble funnet her, slik som skulptørens redskaper, bekrefter dette. De antikke ruinene er nord for elven Alpheios og sør for Kronosfjellet (som har navn etter den greske guddom Kronos). Kladeos, en elvegud i gresk mytologi, er også navnet på bielv til Alpheios, som flyter rundt området.
Kartplan over stedet
1. Nordvestlige Propylon, 2. Prytaneion, 3. Filippeion, 4. Tempelet til Hera, 5. Pelopion, 6. Nymfeum til Herodes Atticus, 7. Metroon, 8. Skattekamrene, 9. Krypt (buegang til stadium), 10. Stadium, 11. Ekko-stoa, 12. Bygning for Ptolemaios II Filadelfos og Arsinoe II, 13. Hestia stoa, 14. Hellenistisk bygning, 15. Zevstempelet, 16. Alter for Zeus, 17. Eks-voto til akhaierne, 18. Eks-voto til Mikythos, 19. Athene Nike av Paionios, 20. Gymnasion, 21. Palaestra, 22. Theokoleon, 23. Heroon, 24. Feidias' verksted og tidligkristen basilika, 25. Badene til Kladeos, 26. Greske bad, 27. og 28. hospits , 29. Leonidaion, 30. Sørlige bad 31. Bouleuterion, 32. Sørlige stoa, 33. Neros villa. Skattekamrene. I. Sikyon, II. Siracusa, III. Epidamnos(?), IV. Bysants(?), V. Sybaris(?), VI. Kyrene(?), VII. Ikke identifisert, VIII. Alter(?), IX. Selinunt, X. Metapontum, XI. Megara, XII. Gela.
Forhistorie
Det er antatt at stedet har vært bosatt siden minst 1500 f.Kr. En religiøs Zevs-kult utviklet seg rundt 1000 f.Kr. Det kan være slik isteden var det kun en helligdom fra 800- eller 700-tallet, skjønt dette er fortsatt et åpent spørsmål. Det er indikasjoner på at levninger av mat og brennoffer kan dateres tilbake til 900-tallet f.Kr. og således henvise til en lang historie med religiøs aktivtet ved stedet. Det har derimot ikke kunne påvise bygninger fra denne eldste epoken med anvendelse av stedet.
Arkaisk tid
De eldste greske festivalene var de ved Olympia, dedisert Zevs, og Delfi, dedisert Apollon, og Apollons hellige øya Delos på tredjeplass. Alle stedene var nøytral og langt unna tunge politiske sentra slik at medlemmene av den rike elite kunne møtes som likeverdige. Sent på 400-tallet f.Kr. beregnet Hippas fra Elis ut datoen for den første olympiske lekene og kom fram til 776, men arkeologiske undersøkelser har antydet en dato nærmere 700. Hippas’ dato ble uansett begynnelsen på den olympiske dateringssystem, og faktisk også en måte å datere alle viktige hendelser. Betydelige endringer ble gjort ved stedet rundt 700 f.Kr., inkludert utjevning av marken og grave nye brønner. Stedet var fortsatt av mindre betydning og hadde kun lokal deltagelse. Elis’ makt minsket og helligdommen kom i 676 f.Kr. under kontrollen til byen Pisa som i antikk tid var hovedstaden av et område kalt Pisatis hvor Olympia falt inn under. Pisaterne organiserte lekene fram til slutten av 600-tallet f.Kr.
Gradvis i løpet av 600-tallet vokste festivalen og trakk til seg deltagere først fra resten av Peloponnes, og deretter gradvis fra hele Hellas, og fortsatte i en form til på slutten av 300-tallet e.Kr. da det kom deltakere fra hele verden rundt Middelhavet. Kultbygninger og monumenter begynte å bli reist på slutten av 600-tallet f.Kr. sammen med den første stadion. Til sammenligning var det orakelvirksomhet ved Delfi på 700-tallet f.Kr., men festivalen kjent som Pytia ble antagelig etablert rundt 650 f.Kr. Ettersom Delfi var hellig for Apollon fremmet festivalen i begynnelsen musikalsk tevling, men etter endringene til Amfiktyoni på 500-tallet f.Kr. ble det også atletiske tevlinger som i Olympia.
Klassisk tid
Den klassiske perioden, mellom 400- og 300-tallet f.Kr., var en gullalder for Olympia. En bred rekke av nye religiøse og sekulære bygninger ble bygget. Zevstempelet ble reist på midten av 400-tallet f.Kr. Dets størrelse, skala og utsmykning var hinsides alt annet som tidligere var bygget på stedet. Ytterligere sportsarenaer, inkludert den endelige utgaven av stadium, og hippodrom, for kappkjøring med hestrukne stridsvogner, ble bygget. Prytaneion, bygningen for prestene og øvrighetspersonene bodde, ble bygget på nordvestlige siden av stedet i 470 f.Kr. Gresk bad ble konstruert på midten av 400-tallet f.Kr.
I sen klassisk tid ble det reist ytterligere strukturer til Olympia. Metroon, tempel dedisert en modergudinne, ble bygget i nærheten av skattekamrene en gang rundt 400 f.Kr. Reisningen av Ekko-stoa (grunnet den akustiske funksjonen av bygget) skjedde rundt 350 f.Kr., adskilt fra helligdommen fra området med lekene og stadium. Sør-stoa ble bygget, som betegnelse indikerer, i den sørlige enden av helligdommen på omtrentlig samme tid.
Olympia og Delfi grunnla de første atletiske tevlingene, men det var også andre. På begynnelsen av 500-tallet f.Kr. ble de nemeiske lekene ved Nemea, også dedisert Zevs, som utviklet seg til samme størrelse som de i Olympia; de isthmisk leker i nærheten av Korint, dedisert Poseidon; og Panathenaia, de panathenske leker ved Athen, dedisert Athene. Faktisk hadde hver eneste gresk by (polis) av en viss størrelse sitt eget gymnasion (bokstavelig et sted for å trene naken) med en brytebane for elitens menn og gutter kunne trene. De fire store festivalene, unntatt Panathenaia som var for nært og tett forbundet med Athen til å være nøytral, var koordinert med hverandre. I en fireårsperiode ble det holdt olympiske leker i Olympia i august og september det første året, ved Delfi i august og september det tredje året, ved Nemea i juli det andre og fjerde årene, og ved Korint i april det andre og fjerde årene. Pytia ble betraktet som det mest prestisjefylte etter Olympia, men i tiden vokste Isthmia til å bli de lekene med størst deltagelse.
Hellenistisk periode
Mot slutten av 300-tallet ble Filippeion som besto av statuer av familien til kong Filip II av Makedonia, inkludert var Filip II selv, hans sønn Aleksander, hans hustru Olympias, hans far Amyntas III og mor Eurydike I. Rundt 300 f.Kr. ble den største bygningen på stedet, Leonidaion, for å huse viktige gjester. Grunnet lekenes økende viktighet ble ytterligere atletiske bygninger konstruert, inkludert Palaestra for brytere på 200-tallet f.Kr., Gymnasion på 100-tallet og badehus en gang rundt 300 f.Kr. I 200 f.Kr. ble det reist hvelvet buegang knyttet til inngangen ved stadium til helligdommen.
Atletene som tevlet viste sin overlegen overfor pengepremier ved at de mottok en hodekrans framfor mer verdslig belønning. Ved Olympia mottok seierherrene en krans av oliven mens ved Delfi mottok de en av laurbær. Ved Nemea var det vill selleri og ved Korint enten furu eller selleri (ved ulike tider). Derimot ble vinneren mottatt som helter i sin hjemby hvor han kunne få mat resten av livet på bystatens bekostning, eller få bestemte skattelettelser. Seieren kunne også bety å få politisk posisjon eller militær kommando. Selv de som kom på andre eller tredje kunne motta olivenolje i kostbare krukker. I tillegg kunne enkelte særskilte seierherrer bli feiret med statuer og priset i dikt av Pindaros og Bakkhylides og således evig berømmelse.
Romersk tid
I løpet av romersk tid ble lekene åpnet opp for deltagelse for alle romerske borgere. Et program for nye bygninger og omfattende utbedringer av eksisterende, inkludert Zevstempelet, ble iverksatt. I 150 e.Kr. ble Nymfeum (eller Exedra) reist. Nye bad erstattet i 100 e.Kr. de tidligere greske og en akvedukt ble bygget i 160 e.Kr.
På 200-tallet ble Olympia rammet av en rekke jordskjelv som førte til store skader. I 267 ble stedet angrepet av barbariske stammer fra nord. Bortsett fra ødeleggelser ble kostbart materiale stjålet fra monumentene, og førte til at stedet ble befestet. Til tross for ødeleggelsen fortsatt de olympiske lekene fram til den siste olympiade i 393. Etter dette la den romerske keiser Theodosius ned et forbud. Tempelet til Zevs ble tilsynelatende ødelagt i 426 under forfølgelsen av ikke-kristne og hedninger under det sene Romerriket som følge av forordning av keiser Theodosius II hvor forbød hedenske festivaler. Verkstedet til Feidias ble omgjort til en kristen basilika og Olympia ble bosatt av et kristent samfunn. Arkeologiske undersøkelser har antydet at olympiske hendelser i liten skale, muligens under kristen forkledning, ble fortsatt holdt i hemmelighet ved stedet, kanskje fram til den justinianske pesten og ytterligere to jordskjelv herjet stedet på midten av 500-tallet. Gjentatte oversvømmelser førte til at stedet ble oppgitt og helt fraflyttet tidlig på 600-tallet.
Gjenoppdaget og tidlige undersøkelser
Over tid ble stedet begravd under alluvial avsetning som var opp til 8 meter dyp. Det var lenge antatt å være resultatet av at elven ble overflommet, men moderne forskning har isteden kommet fram til, basert på tilstedeværelsen av bløtdyr, snegler og poredyr, at stedet ble begravd av havvann fra gjentatte tsunamier.
Det nøyaktige stedet for Olympia ble gjenoppdaget i 1766 av den engelske oldtidsforskeren Richard Chandler. Den første utgravningen av Olympia ble ikke utført før i 1829 av den franske teamet, Moreaekspedisjonen,  Expedition Scientifique de Moree .
1875–1881
Siden 1870-tallet har utgravning, undersøkelser og bevaring av antikkens Olympia vært ansvaret til Det tyske arkeologiske institutt i Athen. De første betydelige utgravningene av Olympia begynte i 1875, finansiert av tyske myndigheter etter forhandlinger om eksklusiv tilgang av Ernst Curtius. Andre arkeologer ansvarlig for utgravningene var Gustav Hirschfeld, Georg Treu, Adolf Furtwängler (som arbeidet sammen med arkitekter), Boetticher, Wilhelm Dörpfeld, og Richard Borrmann. De utgravde den sentrale delen av helligdommen, inkludert Zevstempelet, tempelet til Hera, Metroon, Bouleuterion, Philipeion, Ekko-stoa, Skattekamrene og Palaestra. Viktige funnet omfattet skulpturer fra Zevstempelet, statue av Athene Nike av billedhuggeren Paionios, statue av Hermes av den attiske billedhuggeren Praxiteles, og mange bronseobjekter. Totalt ble 14 000 objekter dokumentert. Funnene er stilt ut i et museum på stedet.
1900–1950
Utgravninger fortsatt i mer begrenset form av Dörpfeld mellom 1908 og 1929, men en ny og mer systematisk utgravning ble satt i gang i 1936 som følge av Sommer-OL 1936 i Berlin under Emil Kunze og Hans Schleif. Deres fokus var på området sør for stadium, den sørlige stoa, badebygningene, og gymnasion.
1950 og til i dag
Mellom 1952 og 1966 fortsatte Kunze og Schleil utgravningene sammen med arkitekten Alfred Mallwitz. De gravde ut Feidias’ verksted, Leonidaion, og nordmuren av stadium. De utgravde også den sørøstlige seksjonen av helligdommen og ut av bortimot 140 groper med jord og avfall ble det funnet mange objekter av bronse og keramikk sammen med takfliser av terrakotta.
Mallwitz tok ansvaret for utgravningene mellom 1972 og 1984 som avslørte betydningsfull bevis for datering av stadium, graver og lokaliseringen av Prytaneion. Fra 1984 til 1996 tok Helmut Kyrieleis ansvaret for stedet og fukset ble endret til helligdommens eldste historie med utgravningen av Prytaneion og Pelopion.
Moderne Olympia
Den olympiske flamme ved dagens moderne olympiske leker er tent ved refleksjon av sollys i et parabolisk speil foran tempelet til Hera og deretter fraktet ved en fakkel til det sted hvor lekene blir arrangert. Da de moderne olympiske leker kom til Athen i 2004, ble tevlingen for menn og kvinners kulestøt holdt ved den restaurerte stadium ved Olympia. Det var for første gang på 1619 år at det ble tevlet i Olympia.
Byen har en togstasjon og er den østligste endestasjonen til toglinjen Olympia-Pyrgos (Ilia). Togstasjonen er lokalisert rundt 300 meter øst for byens sentrum. Byen er knyttet til riksveien GR-74. En ny vei ble åpnet på 1980-tallet og neste strekningen nord og nordøst til Olympia ble åpnet i 2005. Distansen fra Pyrgos er 20 km, rundt 50 km sørvest for Lampeia, vest for Tripoli og Arkadia, og 4 km nord for Krestena, og nord for Kyparissia og Messenia. Motorveien passerer nord for de antikke ruinene. Et reguleringsmagasin er lokalisert 2 km sørvest ved en oppdemming av elven Alfeios. Området er generelt preget av berg og fjell og det meste av området innenfor Olympia er skog.
Panagiotis Kondylis, en av de mest framstående moderne greske tenkere og filosofer, ble født og vokste opp i Olympia. Da Pierre de Coubertin, grunnleggeren av den internasjonale olympiske komité, døde i 1937, ble et moment for ham reist ved antikkens Olympia. I en etterligningen av den greske patrioten og filantropen Evangelos Zappas], hvis hode ble gravlagt under en statue foran Zappeion, ble Coubertins hjerte gravlagt ved monumentet.
Kommunen
Kommunen Archaia Olympia («Antikkens Olympia») ble opprettet i 2011 ved reformen for lokalstyre ved så slå samme fire tidligere kommuner, som da ble kommunale enheter:
Kommunen består av 545,121 km2, den kommunale enhet på 178,944 km2.
Vennskapsbyer
Olympia har følgende vennskapsbyer:
Bengt Algotsson
Bengt Algotsson (født ca. 1330, død 1360) var en svensk ridder, riksråd, hertug av Halland og Finland og stattholder i Skåne.
Han var en av kong Magnus VII nærmeste rådgivere, og prøvde å styrke kongemakten mot Hansaen, kirken og den svenske høyadelen. Han ble derfor en populær skyteskive for høyadelen og kirken, som var misfornøyd med kongen. Etter et opprør på vegne av Erik Magnusson av Sverige ble Algotsson i en proklamasjon fra 17. oktober 1356 kalt «rikets skademann». Han flyktet til Danmark samme år, og kom ikke tilbake før etter Eriks død i 1359.
Han ble overfalt og drept ved Rönneholms slott i 1360. Omstendighetene er uklare, men den svenske slektsforskeren Rasmus Ludvigsson, som levde på 1500-tallet, utpekte Karl Ulfsson (herre over Tofta) og Magnus Nilsson Røde som de skyldige.
Air Canada Jazz
Air Canada Jazz er canadisk regionalt flyselskap som er basert ved Halifax Stanfield internasjonale lufthavn i Halifax i Nova Scotia. Flyselskapets morselskap er Jazz Air Income Fund. Air Canada Jazz er et datterselskap til Air Canada og ble grunnlagt i 2001 gjennom en konsolidering av flyselskapene Air BC, Air Nova, Air Ontario og Canadian Regional Airlines.
Selskapet er Canadas største regionale flyselskap med 133 fly og opererer for Air Canada til 85 destinasjoner i Canada og USA. Air Canada Jazz har huber ved Toronto Pearson internasjonale lufthavn, Montréal-Pierre Elliott Trudeau internasjonale lufthavn, Vancouver internasjonale lufthavn, Calgary internasjonale lufthavn.
Flåte
Air Canada Jazz består for øyeblikket (mai 2009) av i alt 133 fly.
Deutsche Reichsbahn
Deutsche Reichsbahn (Den tyske riksbane, DR) var et tysk offentlig jernbaneselskap som ble opprettet i 1920 ved sammenslåing av statsbanene i Preussen, Bayern, Sachsen, Württemberg, Baden, Mecklenburg-Schwerin, Hessen og Oldenburg, som samtidig kom under føderal kontroll. Tysklands forfatning av 1919 gjorde dette nødvendig.
Wyclef Jean
Nel Ust Wyclef Jean, kjent som Wyclef Jean (født 1969) er en amerikansk-haitisk musiker, sanger, musikkprodusent og menneskerettsaktivist. Han albumdebuterte med gruppa The Fugees i 1994 og som soloartist i 1997. Han har vunnet tre Grammys.
Deutsche Reichsbahn
Etter andre verdenskrig ble den tyske jernbanen delt. Jernbanen i DDR (Øst-Tyskland) ble fortsatt kalt Deutsche Reichsbahn, mens jernbanen i Vest-Tyskland ble kalt Deutsche Bundesbahn. Jernbanen i det delte Berlin var i sin helhet administrert av Deutsche Reichsbahn. Deutsche Reichsbahn og Deutsche Bundesbahn fortsatte å operere som selvstendige selskaper også etter gjenforeningen av Tyskland. I januar 1994 ble selskapene slått sammen under navnet Deutsche Bahn.
Wyclef Jean
Jean kom til USA som flyktning fra Haiti da han var ni år. Han vokste opp i Brooklyn og New Jersey. I New Jersey startet han hiphop-bandet The Fugees sammen med sin fetter Pras Michel og Lauryn Hill. Deres andre album, The Score fra 1996, står som en av hiphop-historiens mestselgende album med 18 millioner solgte på verdensbasis. I tiden etter The Fugees har han gitt ut flere soloalbum. Han har også jobbet produsent, blant annet for artister som Whitney Houston, Destiny's Child, Bono, Shakira og Carlos Santana.
Deutsche Reichsbahn
Lokomotiver brukt av DR var blant annet DR BR 80 og DR V 200.
Wyclef Jean
I 2014 opptrådte han, sammen med Carlos Santana og Alexandre Pires, på avslutningseremonien under Fotball-VM i Brasil. Sammen fremførte de sangen "Dar Um Jeito" som var den offisielle sangen under VM.
I 2012 gav han ut selvbiografien Purpose.
Altınyazı-demningen
Altınyazı-demningen er en demning i elven Basamaklar i provinsen Edirne, Tyrkia. Den ble bygget mellom 1965 og 1970.
Tumiritinga
Tumiritinga er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Crawford County (Ohio)
Crawford County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio.
Bjørg Eva Jensen
Karriere
Hun vant 3000 meter i vinter-OL i Lake Placid i 1980, og hun ble med det Norges eneste olympiske mester under lekene. For prestasjonen ble hun tidelt Fearnleys olympiske ærespris.
Uken etter OL ble hun juniorverdensmester på skøyter i Assen. Tidligere i 1980 vant hun bronse under senior VM all round som ble hennes beste plasseringer i EM- og VM-sammenheng. Året etter ble hun nummer 4 i både EM og VM allround.
Jensen var gjennom en lang periode på 1980-tallet Norges beste, kvinnelige skøyteløper, og hun har til sammen 24 senior- og junior-NM-titler.
Som syklist vant hun NM i temporitt og lagtempo i 1979. Tok sølv i temposykling i 2009 og 2011. Hun har også en rekke NM-gull i sykling fra før, blant annet i banesykling, gateritt og lagtempo.
Jensen ble tildelt Morgenbladets gullmedalje og Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris i 1980, og i 1981 mottok hun Egebergs ærespris. I august 2007 vant hun NM-gull både på 500 meter og 3000 meter i banesykling, 28 år etter sitt første NM-gull i 1979. I 2008 vant hun gull i lagtempo med Kirsti Ruud og Anny Hauglid. Det ble også NM-gull i gateritt 2008. I 2009 vant Jensen sykkelrittet U6 Cycle Tour i Sverige med etappeseier i prologen og tempoetappen. Hun har også et uoffisielt NM gull i cyclocross fra 2012. I 2015 ble det seier i Birkebeinerrittet terrengsykkel. Hun fikk topp 5-plassering i tempo-NM i Brumunddal samme året. Jensen var i norgestoppen på landeveissykling fra 2007 til 2015.
Jensen var norsk flaggbærer i vinter-OL 1984 i Sarajevo.
Jensen er også forfatter av biografien Mitt liv Bjørg Eva Jensen fra 2020, som blant annet omhandler hennes idrettskarriere samt privatliv, aldersdiskriminering og innsatsen for fair play innenfor idretten. I 2010 kom det frem at hennes sterkeste konkurrenter fra daværende Øst-Tyskland benyttet stimulerende midler for å fremme sine prestasjoner. Jensen la opp som 24 åring, fordi hennes idrettslige grunnleggende verdier ikke sto i samsvar med idrettens etiske og moralske prinsipper.
Sammenlagt i Verdenscupen på skøyter
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Verdensrekorder
Liste over verdensrekordnoteringer satt av Bjørg Eva Jensen.
Nils Johan Ringdal
Han tok latinartium med gresk ved Oslo katedralskole, studerte ved Universitetet i Tübingen og Universitetet i Oslo og har vært visiting scholar ved Columbia University i New York. Ringdal var formann i Kommunistisk Universitetslag; KUL 1976–1978 og Historikerforeningen HIFO 1985–1987, og forberedte sammenslåingen av den yngre foreningen med Den norske historiske forening under fellesnavnet HIFO. Ringdal har oversatt flere bøker fra tysk, men er i Norge mest kjent for sine bøker om norsk kulturhistorie og okkupasjonshistorie. I 1989 kom det viktige arbeidet Gal mann til rett tid, om okkupasjonstidens justisminister Sverre Riisnæs, et verk som ble lagt merke til også utenfor fagkretser.
Han fikk et bredt gjennombrudd i media med sitt halvt selvbiografiske essay Lystens død? fra 1991. Ringdal var åpen rundt sin homofile legning og skrev flere bøker om emnet. Han ble ansett som kompromissløs i sine beskrivelser av homomiljøet slik han oppfattet det, og om sjokket hans generasjon gjennomgikk da hiv-epidemien kom. Han gjorde en viktig jobb med å informere om aids da han kom tilbake til Norge fra USA i 1983.
Jubileumsboka Nationaltheatrets historie 1899-1999 vakte oppstyr. Kritikere av boka erklærte i 2001 at det skulle komme en «motbok».
Ringdal var bosatt i Oslo, og siden 1989 også deltidsbosatt i Sørøst-Asia, der hans norske partner, legen Georg Petersen, har arbeidet for Verdens helseorganisasjon. De siste årene bodde han i Denpasar på den indonesiske øya Bali.
Ringdal drev også aktiv idrett med blant annet judo og kroppsbygging.
Deutsche Bundesbahn
Deutsche Bundesbahn var et jernbaneselskap som eksisterte i Vest-Tyskland fra 1949 til 1994. Det tyske statlige jernbaneselskapet Deutsche Reichsbahn ble etter annen verdenskrig delt i to, den delen som lå i DDR fortsatte å bruke navnet Deutsche Reichsbahn og den vestlige delen ble kalt Deutsche Bundesbahn. Deutsche Reichsbahn og Deutsche Bundesbahn fortsatte som separate selskaper etter gjenforeningen frem til 1994 da de ble slått sammen under navnet Deutsche Bahn.
Faderhuset
Faderhuset er en dansk evangelisk-kristen sekt. Den ble grunnlagt i 1990 av ekteparet Ruth og Knuth Evensen som har vært aktive i kristent arbeid i Danmark siden 1970. Ifølge menighetens egen nettsted er Ruth Evensen pastor og daglig leder. Sammen med sin mann og fire andre personer utgjør de lederskapet i kirken. Fundamentet for virksomheten er «Bibelen er Guds ord, og den eneste autoritative kilde til åbenbaring af Guds væsen og af hans plan med hele skaberværket.»
Strid om bygning
Faderhuset ble kjent både i Danmark og internasjonalt da de i 2001 overtok alle aksjene i selskapet Human A/S, som eide eiendommen Jagtvej 69 på Nørrebro i København. Bygningen som lå på grunnen var kjent som Ungdomshuset, og hadde siden 1982 fungert som selvstyrt kulturhus for en gruppe unge mennesker som i en årrekke har gått under betegnelsen «de autonome».
Kort tid etter Faderhuset kjøpte eiendommen, oppsa de en brukeravtale fra 1997 mellom Københavns kommune og representanter fra Ungdomshuset, og forsøkte på denne måten å ta huset i besittelse. Da dette mislyktes, valgte man fra Faderhusets side å gå rettens vei. De fikk medhold først i Københavns byrett, og siden i Østre Landsret. Dommen fra Østre Landsret i august 2006 betydde at de unge skulle forlate huset senest 14. desember 2006, noe de nektet å gjøre. Politiet ryddet derfor huset 1. mars 2007.
Etter å ha undersøkt huset besluttet Faderhuset at Ungdomshuset skulle rives ned. Nedrivningen påbegynte den 5. mars 2007, og ble avsluttet torsdag 8. mars 2007. Faderhuset har med økonomisk tap solgt grunnen Jagtvej 69 videre til investeringsselskabet Ventureinstituttet. I desember 2008 var det rykter i mediene om at Faderhuset skulle være på randen av konkurs. Det har inntil videre ikke vist seg å holde stikk.
Tor Nilsen
Etter at han la opp som aktiv spiller, satset Nilsen på en karriere som trener. Etter å ha trent NTG/Lillehammers lag i eldre junior i sesongen 2004-2005, var han hovedtrener for Gjøvik Hockey i 1. divisjon i 2005-2006. Våren 2006 ble han ansatt som ny hovedtrener for Lillehammer Ishockeyklubb.
Faderhuset
Påstand omsorgssvikt
Den 5. juni 2008 ble det fremmet påstand om at barn i den kristne frikirken hadde blitt utsatt for vold eller annen grov omsorgssvikt. Tross anklagene har undersøkelser som er blitt gjort av de danske myndighetene ikke ført til at det er reist siktelse. Politiet har siden slått fast at «Det er ikke skyggen av substans i det».
Tor Nilsen
Nilsen la opp som trener i 2017.
Sheer Heart Attack (sang)
«Sheer Heart Attack» er en heavy metal-sang av det britiske rockebandet Queen. Den ble først utgitt på plata News of the World.
Sangen ble påbegynt i 1974 for Queens plate ved samme navn, men den ble ikke fullført da. Roger Taylor fullførte imidlertid sangen, og den ble inkludert på News of the World.
Tupaciguara
Tupaciguara er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Lang
Lang er etternavnet til en rekke personer:
Deutsche Bahn
Deutsche Bahn (DB) er Tysklands føderale statsbaner. Selskapet ble opprettet i 1994 ved sammenslåing av Deutsche Reichsbahn (i det tidligere DDR) og Deutsche Bundesbahn (i Vest-Tyskland), som hadde vært delt siden slutten av annen verdenskrig. Deutsche Reichsbahn ble opprettet i 1920 ved sammenslåing av statsbanene i Preussen, Bayern, Sachsen, Württemberg, Baden, Mecklenburg-Schwerin, Hessen og Oldenburg.
Deutsche Bahn har 212 324 ansatte, og en omsetning på 22,125 milliarder euro (2004). Dets skinnegang er på tilsammen omkring 36 000 km og omfatter nesten hele jernbanenettet i Tyskland. Det finnes 5665 stasjoner på nettet. Daglig går det 37 000 togavganger. Etter Schweizerische Bundesbahnen gjelder DBs nett som det nest mest finmaskede og nest mest belastede jernbanenett i verden. I 2004 var det 1,681 milliarder reisende, og 282,3 millioner tonn gods ble fraktet.
Natt på museet 2
Natt på museet 2 er en amerikansk eventyr-komedie og fantasyfilm fra 2009 med Ben Stiller, Amy Adams og Robin Williams i ledende roller. Den ble utgitt 22. mai 2009 av 20th Century Fox.
Delaware County (Ohio)
Delaware County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio. I 2010 hadde fylket 174,214 innbyggere.
Natt på museet 2
Filmen er oppfølgeren til Natt på museet (2006). I 2014 kom en tredje film: Night at the Museum: Secret of the Tomb.
Sammendrag
Tre år etter hendelsene i Natt på Museet er Larry Daley (spilt av Ben Stiller) tidligere nattevakt ved American Museum of Natural History, eier i hans eget selskap. Han reiser til museet hvor han tidligere jobbet, og han oppdager at de fleste av utstillingene snart vil bli flyttet. Flere eiendeler tilhørende Ahkmenrah (fra den første Natt på Museet-filmen) skal forbli ved museet, og disse karakterene blir derfor uten mulighet til å komme til liv om natten slik de kunne tidligere. Larry reiser til Washington, DC og navigerer seg frem til korrekt arkiv med hjelp fra sønnen sin Nick.
Der finner Larry de gamle vennene sine innelåst i en container, og under angrep fra Ahkmenrahs onde eldre bror Kahmunrah. Kahmunrah avslører sine planer om å erobre hele verden. Larry rømmer, hjulpet av en gigantisk blekksprut som også har kommet til live igjen. Han møter general George A. Custer, deretter den eventyrlystne Amelia Earhart, som blir hans reisefølge rundt på museet. De unnslipper Kahmunrah og hans hær, men Kahmunrah får med seg tre andre tidligere historiske karakterer, Ivan den grusomme, Napoleon Bonaparte og Al Capone for å ta Larry til fange igjen. Larry og Amelia Earhart reiser til National Air and Space Museum for å finne hjelp, og de møter statuen av Abraham Lincoln ved Lincoln Memorial.
Napoleon, Ivan den grusomme og Al Capone dukker opp sammen med flere av Kahmunrahs krigere. Men Abraham Lincoln krasjer plutselig gjennom vinduet, og skremmer krigerne vekk. Amelia Earhart samler en hær av allierte, inkludert Larrys venner og general Custer, noe som fører til et gigantisk slag. Men Custer blir redd for å slåss etter hans slag ved Little Big Horn. Larry overtaler ham til å glemme fortiden, og kjempe videre for fremtiden. Larry og hans gode venner vinner kampen, og blir kvitt Kahmunrah. To måneder senere selger Larry hele selskapet sitt, og han donerer alle pengene sine til museet for å renovere det og holde det åpent. Alle utstillingene blir værende der, og alle utstillingene kan igjen komme til live om natten.
Deir Abu Da’if
Deir Abu Da'if (arabisk: دير ابو ضعيف) er en palestinsk landsby på Vestbredden, som ligger 6 km øst for byen Jenin på den nordlige Vestbredden. Ifølge palestinske Central Bureau of Statistics, hadde byen en befolkning på 5 293 innbyggere i midten av år 2006
Deir Abu Da'if kommune er hjemmet til tre familier; Al Aliyat, Al Yaseen og Al Mahameed, som opprinnelig kom fra byen Al-Khalil (Hebron) for ca 500 år siden.
Dupp
En dupp er en flytende gjenstand som i hovedsak brukes til meitefiske. Duppen har to hovedformål; den holder agnet flytende på en forhåndsbestemt dybde, og den fungerer som nappindikator.
Det finnes mange forskjellige typer dupper som brukes under forskjellige forhold. De viktigste kriteriene for valg av dupp er agnets størrelse, om man fisker i strømmende eller stille vann, og sensitiviteten som kreves i oppsettet. Lange, tynne dupper er svært sensitive, større, mer avrundede dupper har større bæreevne (kan løfte tyngre agn), og kan kastes lengre.
Det finnes også spesielle dupp-typer som er beregnet på å kaste fiskefluer, ikke agn.
Annemor Sundbø
Bakgrunn og arbeid
Annemor Sundbø er bosatt på Ose i Setesdal og Kristiansand.
Soulfly
Soulfly er et thrash / groove metal / nu metalband fra Arizona i USA. Brasilianske Max Cavalera er frontmann for bandet, som han startet i 1997 etter å ha forlatt Sepultura. Musikken har stor innflytelse fra brasiliansk folkemusikk. Bandet har hatt svært mange medlemmer opp gjennom årene og har gitt ut syv album.
Det andre slaget om Kristianstad
Bakgrunnen
Den skånske krigen begynte etter et svensk nederlag i Brandenburg, som fikk danskene under Christian V til å erklære krig mot Sverige. Dette var for å få revansje for de tapte provinsene øst for Øresund etter Roskildefreden i 1658.
Etter seieren over svenskene i Svenske Pommern mente man at faren for et angrep fra sør var avverget. Dermed kunne danskene starte en offensiv mot Skåne. Slaget ved Öland sikret danskene herredømmet til sjøs, slik at en betydelig hær kunne landsettes sommeren 1676. Deretter tok de den ene etter den andre av viktige befestninger. De to viktigste var Landskrona og Kristianstad; hver for seg kontrollerte de henholdsvis vestlige og østlige deler av Skåne. Men ved Slaget ved Lund i desember 1676 kunne svenskene bite seg fast og benytte sin posisjon til å gjenerobre de østlige befestningene.
Begynnelsen
Etter vinteren 1677 da Kristianopel og Karlshamn ble erobret, hadde svenskene etablert et observasjonskorps for å holde øye med den sterke festningen i Kristianstad. Men det var ikke før etter Slaget ved Landskrona, og general Baudissins tokt til Kristianstad den 5. til 17. august 1677, at man begynte å angripe befestningene rundt byen.
Det første angrepet var rettet mot en liten skanse ved Långebroen, som var holdt av 300 dansker. De hadde gjort utfall herfra, så Karl XI ville ødelegge skansen sammen med broen. Den 16. august, støttet av seks kanoner, stormet ett tusen svensker to ganger. De greide å innta skansen og brøt ned mesteparten av broen etter kraftige kamper med store tap på begge sider. Der ble feltmarskalk Aschebergs sønn, som hadde grad av oberstløytnant, drept i spissen for sine menn.
Baudissin var kommet til Kristianstad dagen før, men kunne ikke bli der før Långebroen, som krysset Helgeåen inn mot byen fra vest, var angrepet og brent. Deretter slo han bro over elven ved Åhus for å komme seg over til Landskrona, forfulgt av Karl XI. Toktet var en avledningsmanøver for å lokke vekk den svenske hæren, mens danskene trakk seg tilbake til Helsingborg, bare for senere å trekke seg ut over Øresund tilbake til Sjælland.
Da Karl XI oppdaget dette mente han at han endelig kunne begynne å beleire Kristianstad. Han besluttet å slå leir ved Norrvidinge for å hindre utfall fra Landskrona resten av høsten. General Schultz ble sendt med 1 500 menn for å omringe Kristianstad og bombardere byen med artilleri fra en holme i elven. Isteden ble artilleriet plassert ved enden av Långebroen, for å effektivisere bombardementet. I september eller oktober hadde Schultz fått vite at Karl XI hadde brutt opp med 2 000 ryttere for å ta seg til Halland i retning Göteborg, og han ville følge etter. Men Karl XI hadde stoppet i Laholm da han fikk melding om at Gyldenløve hadde trukket seg tilbake. Karl likte ikke at Schultz hadde brutt opp uten ordre, og han beordret resten av hæren ved Norravidinge mot Landskrona og Kristianstad.
Beleiringen
Ved ankomsten oppdaget svenskene at danskene hadde vært raske med å bygge opp Långebroen og etablere sterke stillinger. De hadde også sikret forbindelsen med Østersjøen gjennom Helgeå med båter og prammer. 1. november gjorde danskene utfall over Långebroen og nord for Kristianstad. Deretter, den 8. november, angrep Karl XI for å ødelegge den viktige broen. Angrepet gikk på båter med fasciner som ble sendt nedstrøms mot broen. Der klarte to danske tungt bevæpnede prammer å stoppe angrepet, og stoppet flere angrep fram til 10. november. Etter fem dager med blodige kamp måtte kongen til slutt gi opp etter store tap, inkludert 14 båter med sprenglegemer, stormstiger, økser og brennbare verk. Bare på en natt skulle 72 svensker ha blitt drept.
Etter dette valgte Karl XI å gå med sin hær i vinterkvarter mellom Helgeåen og Karlshamn. Dermed kunne han fortsette beleiringen gjennom vinteren, som gikk med flere raid fra begge sider og mye aktivitet blant snapphanene. Da nyåret kom, måtte Karl XI til Halmstad for å holde riksdag. Han overlot kommandoen til feltmarskalk Ascheberg, som igjen holdt krigsråd. Her ble de enige om å inneslutte festningsbyen og reise skanser på strategiske steder rundt den. De to skansene ved Åsum og Härlöf, som allerede var bygget, ble forsterket av general Mortaigne. Ved vestre ende av Långebro anla de en ny skanse, «Stenskansen», like ved den danske skansen som dermed kunne beskytes fra flere hold. Dette fulgte til et dansk utfall med 27 båter for å stoppe arbeidet. Deretter gikk det tre dager med bombardement, som ikke kunne hindre at skansen ble ferdigført. Samtidig var en skanse blitt oppført på Lillö.
Rasende kamper blusset opp flere ganger gjennom sommeren, som den 11. juli da et dansk utfall var slått tilbake nord for byen. Dagen etter klarte endelig svenskene å ødelegge et blokkhus som hadde beskyttet Långebroen på landsiden. Deretter tok de den viktige Beckholmen tidlig i juni. Der ble det lagt en sterk skanse for å sperre sjøveien til Østersjøen og å kontrollere Helgesjøen. Von der Osten så seg nødt til å sende melding til Christian V om at Kristianstad sto i fare for å falle hvis unnsetningen ikke kom.
Landstigningene
Først den 15. juli 1678, etter at Beleiringen av Helsingborg var overstått, brøt den danske hæren under Christian V opp fra Landskrona for å unnsette garnisonen i Kristianstad, som hadde forsvart seg tappert gjennom beleiringen. Christian IV bad så admiral Niels Juel om å hjelpe til på Åhus-kysten for å gjenopprette kontakten med den beleirede byen. Hæren fortsatte til Mölleröd der de måtte stoppe opp i flere dager for at det tunge artilleriet skulle komme etter. Planen var å fange den svenske hæren mellom hæren og flåtens landstigningsstyrker og samtidig bryte opp beleiringen av Kristianstad.
Den 20. juli 1678 gikk sju krigsskip samt et brannskip og tre galioter til Landöen sør for Trolle-Ljungby. Med dem var også 900 danske soldater under oberst Stuart som ble landsatt der. De begynte straks å bygge feltbefestninger. Motangrepet kom først den 21. juli 1678. Kampen ved Ljungby mellom oberst Stuart med 900 mann og oberst Axel Wachtmeister med 200 ryttere og 500 infanterister endte med et dansk nederlag. 115 dansker ble drept og åtte tatt til fange, mot et tap på tre drepte svensker.
Samtidig hadde major Månesson slått tilbake et annet dansk angrep ved Mörumsåen. Wachtmeister patruljerte fram og tilbake langs kysten for å avskrekke flere langstigninger, og han slo tilbake en landstigning den 24. juli før han fikk kanoner. Neste dag fikk han drevet vekk flåten fra ankerplassen og tvunget den lengre ut til havs.
Den 29. juli til 1. august 1678 var en betydelig dansk styrke blitt landsatt ved Karlshamn. Hensikten var å erobre og ødelegge byen etter ordre fra Christian V. Men Gyllenstierna med en svensk styrke på 150 dragoner hadde dratt dit for å hente proviant, og overrasket langstigningstyrken. Den danske stillingen brøt sammen, flere offiserer flyktet og danskene ble drevet på sjøen med store tap. Etter svenske kilder var det 400 drepte og 30 fanger, etter danske kilder 97 drepte og 31 sårede. Dette kalles Kampen ved Karlshamn
Jarl av March
Jarl av March er en skotsk og engelsk adelstittel som har blitt opprettet flere ganger. Navnet på tittelen kommer fra marches, som betyr «grense», det vil si grensen mellom England og enten Skottland eller Wales. Den innebar først en maktposisjon i et av disse grenseområdene, men ble etterhvert en ærestittel uten noen spesiell makt knyttet til seg.
Profoss
Profoss (fra latin: Præpositus) er en tidligere betegnelse for en militær befalingsmann for landsknekter (leiesoldater). Den var også i bruk i de norske, danske og svenske legdshærene på 1600-tallet. Fram til slutten av tredveårskrigen var profossen gjerne knyttet til en stilling under en kaptein eller fenrik. Senere utviklet stillingen seg til også å omfatte ledelsen for militære fengsler, men fortsatte også å bli brukt om underoffiserer med ansvar for å opprettholde orden og disiplin i brakker eller i en garnisonsby.
Jarl av March
Den skotske tittelen
Jarlene av March ved den skotske grensen nedstammet fra Crinan, hvis sønn Maldred giftet seg med Algitha, datter av Ughtred, jarl av Northumberland og Elgiva, som var datter av Ethelred den rådville. Maldreds sønn Gospatric (eller Cospatrick) ble utnevnt til jarl av Northumberland av Vilhelm Erobreren. Da han etter kort tid ble fratatt tittelen flyktet han til Skottland, hvor han ble tatt imot av Malcolm III av Skottland, som gav ham Dunbar og omegn. Det var først den åttende jarl av Dunbar som begynte å bruke tittelen jarl av March. Den siste av hans etterkommere fra den ellevte jarlen av Dunbar og fjerde av March, som ble henrettet etter falske anklager om høyforræderi. Titler og eiendom ble inndratt av kronen.
Profoss
Profossene viktigste oppgave var å være militærpoliti og påtalemyndigheten i landsknekt-avdelingene. Deres oppgave var å opprettholde orden og disiplin, stenge ølservering om kvelden og sørge for å hindre plyndring, sprit og hasardspill og at slåsskamper ikke skulle utvikle seg til væpnet kamp med dødelig utfall. Han beskyttet også soldatene mot hevn fra andre soldater. Marketenteriet og sivile markeder hadde gjerne en mindre tvistemålsdomstol der profossen hadde rolle som aktor, og skulle se til at det ikke ble drevet ulovlig prissamarbeid. Denne nøkkelrollen måtte veie hensyn til både soldatene, sivilister og kjøpmen opp mot hverandre. Stillingen krevde både kontaktnett og erfaring, og en profoss var gjerne en pensjonert underoffiser. Han var også ansvarlig for leirenes brannvesen.
Jarl av March
Den skotske tittelen
Den andre opprettelsen, i 1455, var for Alexander Stewart, 1. hertug av Albany. Da hans etterfølger John Stewart døde uten arvinger, døde tittelen ut med ham. Den ble gjenopprettet for Robert Stuart, men også han døde uten arvinger.
Det andre slaget om Kristianstad
Landstigningene
Etter dette besluttet admiral Juel å bryte opp og han stevnet til farvannet utenfor Rügen dit forsyningsskip fra København var på vei.
Slaget som ikke skjedde
Den 21. juli 1678 kom den danske hæren på 13 000 mann under overgeneral Fredrik von Arensdorf på vegne av kongen til Önnestad, et kort stykke fra Kristianstad og bare 10 km fra den svenske leiren. Denne var beskyttet av de skogkledde Skepparlöfs backar og ble ikke oppdaget og angrepet. Arensdorf kunne ha fortsatt marsjen og snublet over svenskene, men valgte å stoppe akkurat ved disse viktige bakkene som kunne gitt dem godt overblikk over de svenske stillingene og byen. Han beordret kanonskudd som signal for å slå leir, og dette varslet Karl XI, som på sin side ble overrasket over at danskene var kommet så nær.
Jarl av March
Fjerde opprettelse - 1697
For senere skotske jarler av March, se jarl av Wemyss.
Det andre slaget om Kristianstad
Slaget som ikke skjedde
Ascheberg ble snart klar over faren. I ly av mørket og med kongens tillatelse kom han opp på Skepparlöfs backar med en stor styrke og åtte kanoner. Dahlberg begynte med en gang å oppføre skanser og batterier med vern. Først om morgenen ment man seg klar for strid, akkurat da Ascheberg og Dahlberg hørte tre kanonskudd fra den danske leiren. Der hadde generalene etter lang tid i krigsråd kommet fram til at man burde innta disse viktige høydene. Skuddene var signalet for at de danske styrkene skulle fram mot høydene. Men svenskene svart med kanonskudd og idet dagslyset kom, så danskene til deres store overraskelse at det var reist sterke befestninger i løpet av natten som ville gjøre et angrep meget vanskelig.
Jarl av March
Den engelske tittelen
Jarlene av March ved den walisiske grensen nedstammet fra Roger Mortimer. Han mistet sin tittel i 1330 på grunn av høyforræderi, men atten år senere klarte hans etterkommer Roger Mortimer å få den tilbake. Slekten døde ut med den femte jarlen, og tittelen gikk til Richard Plantagenet, 3. hertug av York. De gikk så videre til hans sønn Edward, hertug av York, og da han ble kronet som Edvard IV ble tittelen underlagt kronen.
I 1479 ble tittelen opprettet på nytt for Edward Plantagenet, hertug av Cornwall. Han ble kronet som Edvard V i 1483, og tittelen ble igjen underlagt kronen. Senere det åre ble Edvard avsatt og sperret inne i Tower of London, og ble aldri sett igjen.