cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slottet i Versailles
Arkitekturhistorie
Som følge av den franske revolusjon, avskaffelsen av monarkiet og henrettelsen av kongeparet, havnet også Versailles i forfall, og det meste av møblementet ble solgt. En restaurering ble påbegynt av Napoléon Bonaparte i 1810 og videreført av Ludvig XVIII i 1820, men det viktigste tiltaket for å restaurere og vedlikeholde Versailles ble igangsatt av Ludvig Filip i 1833. Han omdannet slottet til et museum for fransk historie. Museet ligger i søndre fløy, som under «l'ancien régime» hadde huset medlemmer av kongefamilien. Det ble påbegynt i 1833 og innviet 30. juni 1837. Dets mest berømte utstillingslokale er Galerie des Batailles (Slagstedenes galleri) som fyller annen etasje i hele sørfløyens lengde.
Slottet i dag
Slottet er Frankrikes nest mest besøkte museum (2011) og blant landets ti best besøkte turistattraksjoner, med et besøkstall på rundt fem millioner hvert år. Slottet og hageanlegget ble oppført på UNESCOs liste over verdensarven i 1979. Slottet, som er på 6,32 ha, er med sine utsmykninger og sin hage – som dekker 815 hektar – med syv kunstige dammer og en rekke fontener et enestående monument over barokken i Frankrike. Store deler av selve slottet er åpent for publikum, og dette gjelder også parkarealet. Området var på om lag 8000 mål før den franske revolusjon, hvorav 93 hektar var park.
Slottet i krigstid
Under de tre krigene mellom Frankrike og Tyskland gjennom de siste 150 år har slottet ofte blitt brukt som hovedkvarter for forskjellige generalstaber, slik det ble av den tyske hær i den fransk-prøyssiske krig i 1870–1871. Det var også i speilsalen i Versailles at Vilhelm I ble utropt til keiser av det tyske riket i 1871. Ironisk nok var det i den samme salen Tyskland ble straffet for første verdenskrig i 1919, da Versaillestraktaten ble underskrevet og avsluttet krigen mellom de allierte og Tyskland.
Slottet har flere ganger tatt skade under både første og andre verdenskrig, og den franske regjering har restaurert slottet flere ganger. I 2003 ble det største restaureringsprosjektet siden begynnelsen av 1800-tallet igangsatt til en kostnad på 400 millioner euro. Prosjektet er planlagt å skulle pågå i tyve år.
Conference National 1981–1982
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Forgasserising
Forgasserising er betegnelsen på dannelse av is på innsiden av en forgasser i forbindelse med venturieffekten og bensintilførsel. Dette skjer når luftas relative fuktighet når 100% og temperaturen i luftstrømmen i forgasseren kommer under frysepunktet for vann.
Når motoren går, suges luft og bensin inn i motoren. Vanligvis suges lufta gjennom luftfilteret, med et trykkfall etter luftfilteret som resultat. Når trykket synker, synker også temperaturen. I den trange passasjen for lufta i forgasseren, kalt venturi, får lufta større fart, og etter Bernoullis lov synker trykket og dermed temperaturen. På samme sted tilføres bensin som raskt fordamper, derav navnet forgasser. Fordampningsvarmen som kreves for å få bensin fra flytende til dampform taes fra den passerende lufta som dermed blir enda litt kaldere. Det totale temperaturfallet i en forgasser kan være opp mot 35 grader celsius.
Dersom det er mye fuktighet i lufta, og temperaturen er lav nok til at den kan reduseres under frysepunktet i forgasseren, er det fare for forgasserising.
Som vi ser ovenfor er det mange grunner til at lufta blir mettet og at temperaturen kan bli lav nok i luftstrømmen i forgasseren til at det kan dannes is.
Hvis det er svært kaldt, vil lufta inneholde lite vanndamp selv om den er mettet av fuktighet. Derfor er det mindre fare for forgasserising i vintertemperaturer. Mellom 10 og 30 grader celsius inneholder lufta mye vanndamp og lufta kan lett kjøles ned under frysepunktet i en forgasser, slik at faren for forgasserising blir stor.
Isen dannes på veggen av forgasseren og på andre strukturer som bensindyse, gasspjeld og chokespjeld. Siden lufta får enda mindre plass å passere på, går lufta enda fortere, dermed blir trykket enda lavere, som dermed gir enda lavere temperatur, og det dannes enda mer is. Hvis dette skjer med en bil kan man stoppe en liten stund. Da vil den varme motoren etterhvert varme opp forgasseren om motoren ikke går, og isen forsvinner. Hvis det derimot skjer med et fly som må nødlande eller havarerer, vil den varme motoren etterhvert smelte isen, og det blir vanskeligere å fastslå sikkert hva som var årsak til flyulykken.
Forgasservarme
Det fins flere mekanismer som blir brukt for oppvarming av lufta for å hindre forgasserising på forskjellige bensinmotorer.
På småfly med stempelmotor med forgasser er det et eget håndtak for "forgasservarme" ved siden av gasshåndtaket. Når dette håndtaket trekkes ut, taes lufta til forgasseren ikke fra luftfilteret, men fra en kappe omkring eksosrøret der lufta blir varmet opp. På grunn av forgasservarmen kan temperaturen i lufta bli 30 -40 grader varmere. Da utvider lufta seg så mye at det kommer mindre luft inn i motoren. Derfor reduseres turtallet på motoren med 100 til 200 omdreininger pr.minutt når forgasservarmen settes på. Ved en uforventet reduksjon av motorkraften bør håndtaket trekkes ut. Det vil ofte ta litt tid før isen smelter og motoren igjen går normalt. Mange småflygere som har måttet nødlande på grunn av forgasserising har trukket ut håndtaket, men siden det ikke ga en rask forbedring har de skjøvet det inn igjen og forsøkt andre tiltak for å få motoren til å gå normalt igjen.
Direkteinnsprøyting
Forgasserising forekommer ikke på motorer med direkte bensininnsprøyting, siden motoren ikke har en forgasser. Direkte bensininnsprøyting har gradvis blitt mer vanlig på biler fra 60-tallet til i dag. Siden omkring 1995 er direkte bensininnsprøyting også blitt mye mer vanlig på småfly.
Lünen
Lünen er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 90 000 innbyggere. Byen ligger i Kreis Unna nord for Dortmund ved elven Lippe.
Upolampes
Upolampes er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).
Utseende
Blåvinger uten stjerter på bakvingene. Hannens overside er brun med blåfiolett skimmer – oversiden er nokså tynt skjellkledt slik av undersidens mønster skinner gjennom. Undersiden er lysgrå med kraftige, brune tverrstreker.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Ny-Guinea.
TV-året 1988
TV-året 1988 er en oversikt over hendelser, program og avdøde TV-personligheter i 1988.
Gry Solberg
Gry Solberg (født 30. august 1966) er en norsk bildekunstner og grafisk designer fra Nannestad. Hun er utdannet ved Parsons School of Design i Paris. Hennes arbeider er innkjøpt av en rekke institusjoner og firmaer. Hun har siden 1998 drevet eget firma.
I sine akvareller viser hun en naiv og underlig verden, full av glede og sterke farger. Teknikken er akvarellfarger og blekk. Hun har mye fantasi i bildene.
T-72
T-72 er en familie med Sovjet/Russiske hovedstridsvogner (Main Battle Tank). Den første designvarianten gikk inn i produksjon i 1972, men ble ikke offentlig kjent før 1977. Stridsvognen var en utvikling av T-64 stridsvognen som var plaget av høye kostnader og umoden teknologi som fortsatt var under utvikling. Omtrent 25,000 T-72 stridsvogner har blitt produsert, og oppgraderinger har tillat et stort antall å forbli i militærtjeneste i flere tiår. T-72 varianter er en av verdens mest eksporterte kampkjøretøy og har vært i tjeneste i 40 land og kjempet i flere konflikter verden over. Utviklingen og produksjonen av T-72 stridsvogner fortsetter den dag idag.
Utvikling fra T-64
T-72 stridsvognen ble skapt mellom to rivaliserende design byrå. Morozov KB ledet av Alexander Morozov i Kharkiv, og Uralvagon KB ledet av Leonid Kartsev i Nizjnij Tagil.
For å forbedre T-62 stridsvognen ble to design basert på kampvognen testet i 1964. Uralvagon KB sitt Objekt 167 (T-62B) og Morozov KB sitt Objekt 434 (T-64).
Ob. 434 (T-64) var en teknisk ambisiøs prototype. Under ledelsen til Morozov ble et nytt design med et så lite skrog som mulig skapt. For å gjøre dette mulig måtte mannskapet reduseres fra 4 til 3 ved å fjerne laderen og erstatte han med et automatisk ladesystem. Ob. 434 var et utradisjonelt design med tanken på de sovjetiske evolusjondesignene, der istedet for å forbedre tidligere design der kjøretøyet kanskje hadde de samme komponentene til tidligere design, skapte Morozov et nytt kampkjøretøy fra bunnen av.
Ob. 167 var basert på designet til Objekt 140, en prototype for å erstatte T-54 stridsvognen. Designet ble gjenbygd av Kartsev og Valeri Venediktov. Ob. 167 var mer avansert enn Kartsev sine tidligere design for T-62 stridsvognen, Ob.165 og Ob. 166 og var også Kartsev sitt favorittdesign. I oktober 1961, når Kartsev ble spurt om å gjøre Ob. 166 klar for produksjon, var han uenig og istedet tilbudde seg i å gjøre ferdig Ob. 167 designet. Dette ble avvist, Ob. 166 og Ob. 165 ble dermed klargjort og produsert som T-62 og T-62A.
I 1964 ble Ob.167 (T-62B) og Ob. 434 sammenlignet gjennom ulike tester, hvorav Ob 434 viste seg å være overlegen. Ob. 167 var støttet av Uralvagonzavod direktør I.V. Okunev og Nikita Khrusjtsjov som trodde stridsvognen var mer kostbar enn Ob. 434, men i desember 1962, bestemte ministerrådet i Sovjetunionen at Ob. 434 skulle produseres, dermed ville ikke designet til Kartsev bli akseptert. Kartsev fortsatte å forbedre Ob. 167 designet og inkluderte et automatisk ladesystem, men dette designet ble også avvist i mai 1964.
Ob. 434 var designet fra bunnen av, designet hadde et helt nytt fjæringssystem, og skulle egentlig ha den samme kanonen som T-62 stridsvognen på 115mm, men Morozov ville ha en helt ny kanon på 125mm som fortsatt var under utvikling. Morozov siktet etter å få designet så lite og kompakt som mulig og brukte ny teknologi for å få dette mulig, og etter hvert viste det seg å være problemer med designet. Men Morozov hadde stor støtte fra det sovjetiske militæret, hovedsakelig generaler og mennesker med stor influens i militæret og politikken i Moskva som tror at han er rett mann for å designe stridsvogner. Dermed gjør dette det umulig for rivaliserende design og ideer å bli diskutert. Ob. 434 ble akseptert inn i tjeneste i den sovjetiske hæren i mai 1968 med designasjonen; T-64A.
T-64 stridsvognen lite og kompakte design skapte et problem rundt valget av en passelig motor. Motoren til T-64 som var en 700 hk 5TDF motor var upålitelig og vanskelig å reparere og vedlikeholde. Den hadde også en garantert levetid på lik linje med motordesign fra andre verdenskrig.
Objekt 172
I 1967 skapte Uralvagonzavod "seksjon 520" for å forberede masseproduksjon av T-64 stridsvogner for 1970. På grunn av den lange tiden 5TDF motorene krevde for montering, som tok omtrent dobbelt så lang tid som V-45 motorer, kunne ikke Malyzhev fabrikken i Kharkiv oppgi et tilstrekkelig antall motorer for alle sovjetiske stridsvognfabrikkene. Dermed ble det autorisert at to alternative motorer skulle designes for en krigsrelatert T-64 modell, en så kalt "mobiliseringsmodell".
GABTU (Hovedbyrået for biler og stridsvogner ved Forsvarsdepartementet i Den Russiske Føderasjonen) sendte en T-64A prototype til Uralvagonzavod sammen med et lag for å teste V-45 motoren. Kartsev skulle lede dette laget. Kartsev var ikke fornøyd med T-64 stridsvognen og istedet begynte et omfattende prosjekt for å redesigne stridsvognen. Prosjektet ble kalt "Ural" og produserte den første prototypen med et kanontårn fra T-62 stridsvognen, en D-81 125mm kanon, og en V-45 motor. Designet var så forskjellig fra T-64 designet at det ble redesignert som Objekt 172.
Kartsev sin beslutning om å redesigne T-64 stridsvognen gjorde at GABTU refset ham for hans ulydighet. Men etter at stridsvogndesignet viste seg å ha potensial som et mindre kostbart alternativ for T-64 stridsvognen, fikk Kartsev fortsette arbeidet sitt. Kartsev gikk av med pensjon i august 1969 og Venediktov tok over ledelsen av prosjektet. Flere endringer på T-64 designet fortsatte, slik som forbedringer på det automatiske ladesystemet noe som gjorde det mer pålitelig. Venediktov erstattet også fjærsystemet med fjærsystemet på Ob. 167 designet. Ob. 172 designet ble testet i Kubinka i 1968 og i Sentral-Asia i 1969. Etter intensiv sammenligningstesting med T-64A stridsvognen ble Ob. 172 redesignet for å håndtere noen småproblemer.
Marlborough College
Marlborough College er en britisk privat internatskole i Wiltshire, England. Den ble grunnlagt i 1843 for å utdanne sønnene til det engelske presteskapet. Skolen er åpen for elever av alle trosretninger, og siden 1968 for begge kjønn. Marlborough College har i dag om lag 800 elever, der omtrent en tredjedel er jenter.
T-72
Produksjonshistorikk
Den første produksjonsserien av T-72 Objekt 172M stridsvogner begynte i Nizjnij Tagil. Men på grunn av vanskeligheter med å reorganisere fabrikken fra å produsere T-64 stridsvogner til T-72 stridsvogner ble bare 30 stridsvogner levert i 1973. Problemer med produksjonen fortsatte i 1974 hvor av kvoten på 440 stridsvogner ble det bare offisielt produsert 220, når det egentlig bare ble produsert 150. Som et resultat av dette ble det investert kraftig i å få fabrikken modernisert, ettersom bare da kunne den begynne produksjonen av T-72M stridsvogner på en full skala. Nizjnij Tagil produserte stridsvognen samt andre varianter av den frem til 1992.
Marlborough College
Tidligere elever blir kalt «Old Marlburians». Kjente personer som har gått på skolen inkluderer: Anthony Hope, Anthony Blunt, James Mason, John Hunt, Bruce Chatwin, Nick Drake, Chris de Burgh, Robert Addie og Mark Phillips.
T-72
Produksjonshistorikk
T-72 stridsvognen var den mest universale stridsvognen brukt av hærene i Warszawapakten fra 70-tallet frem til Sovjetunionens kollaps i 1991. T-72 stridsvognen ble også eksportert til andre land slik som Finland, India, Iran, Irak, Syria og Jugoslavia. Den ble også kopiert og produsert av andre land både med og uten lisens.
Produksjonslisenser ble gitt til Polen og Tsjekkoslovakia for å bli brukt av Warszawapakt landene. Desse stridsvognene hadde en tildens til å være av høyere kvalitet men dårligere pansring enn de sovjet-produsert stridsvognene. Istedet for flerlags pansring en såkalt "Dolly Parton" pansring, ble det heller kun brukt stål for pansring. De polske T-72G stridsvognene hadde også tynnere pansring sammenlignet med den sovjetiske standarden for pansring (410 mm for tårnet). Før 1990 var sovjet-produserte T-72 stridsvogner også nedgradert på samme måte som de polske T-72G stridsvognene. De aller fleste delene og verktøyene brukt for å reparere og vedlikeholde T-72 stridsvognene var ulike mellom warszawapakt landene, noe som skapte logistikk problemer.
Modeller
Hovedmodellene av T-72 stridsvognen ble produsert i Sovjetunionen og Russland.
T-72 "Ural" (Ob'yekt 172M) (1973)
Originalversjonen, hvorav hovedskytset er en 125mm D-81TM kanon. I motsetning til senere versjoner hadde T-72 "Ural" lyskasteren montert på venstresiden av kanonen. Den hadde TPD-2-49 teleskopsikte med innebygd mekanisk avstandsmåler.
T-72A (Ob'yekt 176) (1979)
Den mekaniske avstandsmåleren ble erstattet med en lasermåler. Kanontårnets pansring rundt fronten og toppen ble forsterket med såkalt "Dolly Parton" pansring. Fester for reaktiv rustning, røykkastere og gjørmeskjermer ble lagt til.
T-72M (Ob'yekt 172M-E2, Ob'yekt 172M-E3, Ob'yekt 172M-E4)
Eksportversjon som ligner sterkt på T-72A versjonen, men uten "Dolly Parton" pansring. Versjonen hadde et mye mer simpelt skyte kontroll system, og de ble vanligvis eksportert sammen med dårligere ammunisjon enn det den Sovjetiske hæren hadde. T-72M ble produsert i Polen og Tsjekkoslovakia.
T-72B
Flere oppgraderinger slik som en bedre kanon, kraftigere motor, bedre pansring, og muligheten for å kunne skyte 9M119 Svir panservern missiler.
T-72B3 model 2011
Denne varianten ble satt i bruk i 2010 ved å oppgradere eldre T-72B stridsvogner som satt i reserve. De ble ombygd med mer moderne teknologi slik som et Sosna-U flerkanal skyttersikte, bedre radio, forbedret automatisk lade system og en ny 2A46M-5 kanon for å kunne bruke bedre ammunisjon.
T-72B3 model 2016/T-72B3M
Oppgradering for T-72B3, hvor den fikk Relikt eksplosiv reaktiv pansring på skrogsidene. Overall oppgraderinger til kanonen slik at den kunne skyte 9M119M panservern missiler. Den fikk også en bedre motor og et digitalt ryggekamera. Ofte henvist feil som "T-72B4".
Varianter
T-72 skroget har blitt brukt som en basis for andre tunge kampkjøretøy design slik som:
Friidrett under Sommer-OL 2008 – Tresteg kvinner
Kvinnenes tresteg under Sommer-OL 2008 fant sted den 15. til 17. august 2008 på Beijing National Stadium.
Nesten åtte år etter øvelsen ble avholdt, ble blodprøver testet på nytt for VM i friidrett 2007. Det ble funnet stanozolol i prøven til Hrysopiyí Devetzí og hennes resultater ble annulert. Et år etter øvelsen fant sted, fikk Devetzi en ny dopingdom i forbindelse med at hun ikke møtte opp til en annen dopingtest. Hun la opp i 2009. Hennes sølvmedalje fra Sommer-OL 2004 ble ikke berørt av annulleringene for doping. I 2017 viste nye tester av dopingprøver fra Lebedeva at hun også testet positivt for turinabol og ble diskvalifisert fra begge hennes medaljer under Sommer-OL 2008. IOC krevde at IAAF endret resultatene etter at CAS forkastet anken fra Tatjana Lebedeva, og medaljene ble fordelt på nytt. Olga Rypakova rykket fram til sølv, og Yargelis Savigne rykket fram til bronse.
Rekorder
Rekorder var som følger før konkurransen:
Følgende rekord ble satt under konkurransen:
Joe Walsh (fotballspiller)
Joseph Kevin «Joe» Walsh (født 13. mai 1992) er en walisisk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Lincoln City FC.
Torunn Østrem Ossum
Hun har gitt ut flere plater og gjort mange konserter i inn- og utland med Trio Mediæval.
Fernando García
Fernando Gabriel García (født 31. august 1981) er en argentinsk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på tiendeplass med det argentinske landslaget.
Stein A. J. Møllerhaug
Stein Arve Jacobsen Møllerhaug (født 2. juli 1954) er en norsk forfatter, ekspert på datasikkerhet og WhiteHat-hacker. Møllerhaug har skrevet fire romaner, alle omtales som teknothrillere. Cracker og Byteman blir lagt ut i pdf-format på forfatterens hjemmeside i løpet av 2011. Møllerhaugs siste roman, Tors hammer er kun utgitt på denne måten.
Han er også en PADI IDC Staff Instructor. Han begynte å dykke i 1996.
Lüdenscheid
Historie
Det er stadfestet at de første bosetningene i Lüdenscheid-området ble opprettet på 800-tallet, men byen ble først nevnt i 1268. På 1400- og 1500-tallet var Lüdenscheid et medlem av Hansaen. I 1815 ble byen en del av Westfalen, og i 1975 ble den administrasjonssete for Märkischer Kreis da dette ble opprettet.
You Are Here
You Are Here er debutalbumet til thenewno2, utgitt 1. august 2008. Hele albumet ble skrevet, produsert og fremført av Dhani Harrison og Oliver Hecks. Albumet ble spilt inn og mikset av Paul Hicks. «Another John Doe», en singel fra albumet, ble gitt ut via iTunes 31. mars 2008.
To sanger fra albumet, «Crazy Tuesday» og «Another John Doe», ble spilt på radiostasjon 103.1 den 19. juni og 20. juni 2008.
Taksameterkuskens Døtre
Taksameterkuskens Døtre er en dansk stumfilm fra 1917. Filmen er produsert av Filmfabrikken Skandinavien og hadde premiere 16. januar 1917 på Biorama. Regissøren er ukjent.
Neil
Neil er et engelsk mannsnavn med irsk opprinnelse.
Etymologi
Neil er en engelsk form av det irske mannsnavnet Niall, som har usikker betydning. Det kan være relatert til gammelirske nél, «sky», niadh, «mester», eller et ord som betyr «lidenskapelig».
Njål er en norsk form av navnet.
Utbredelse
Nigel var et vanlig navn i England i middelalderen og igjen i 1950- og 1960-årene. Formen Neil var vanlig fra 1950-årene til 1980-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Wang Weiyi
Wang Weiyi (født 31. januar 1974) er en kinesisk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 28 i 50 meter rifle, liggende.
Enne gai
Enne-gai (kannada: ಎಣ್ಣೆಗಯ್) er en spesialitet i den nordlige del av den indiske delstaten Karnataka. Den lages av auberginer som skjæres åpne og fylles med krydder. Enne-gai spises med indiske brød som jolada rotti, som er grunnæringsmiddel i distriktene nord i Karnataka.
Tarm (by)
Tarm er en by i Ringkøbing-Skjern kommune med 4,126 innbyggere i 2008. Frem til kommunalreformen (2007) var den administrasjonssenter i Egvad kommune i Danmark. Byen, som ligger om lag åtte kilometer øst for Ringkøbing Fjord litt sør for Skjern Å i Region Midtjylland, er første gang nevnt i skriftlige kilder på 1300-tallet.
Tarm, som betyr lang og smal, var lenge en stor landsby i konkurranse med nabobyen Skjern, som ligger fem kilometer nord for Tarm, om hvem som var størst og best. I 1958 ble Skjern købstad. Byen er kjent for sitt gymnas, Vestjysk Gymnasium, som før 1928 var Tarm Realskole, etablert i 1887. Byen har hatt sykehus siden 1886. Det fungerer i dag mest som dagkirurgisk senter og det er vedtatt å legge det ned når et eventuelt nytt sykehus ved Herning/Holstebro står klar.
Tarm kirke fra 1912 ligger midt i byen, mens bygdekirken Egvad kirke fra 1200-tallet ligger om lag to kilometer sør for bygrensen.
Keiser Xianzong av Tang
Han regnes som den mest betydelige av keiserne i den senere del av Tang-perioden.
Bakgrunn
Tang Xianzong var sønn av prins Li Song, og hadde fødenavnet prins Li Chun. Li Chuns bestefar, keiser Tang Dezong, hadde i sin regjeringstid forgjeves forsøkt å få kontroll med de de facto selvstendige militærguvernørene i de nordøstlige deler av Kina. De hadde fått denne høye graden av uavhengighet som følge av An Lushan-opprøret. Men det sene Tangdynastiets notoriske pengemangel forhindret videre fremgang, slik at disse militærherskerne måtte tolereres i sine stillinger.
Mot slutten av sin regjeringstid vant keiserens yndlinger, særlig mange evnukker, en beherskende innflytelse over statsstellet. Mot dette oppstod det en opposisjon som flokket seg om Li Chuns far Li Song. Denne reformkonfucianske bevegelsen krevde en omfattende forfatningsreform for å få slutt på den endeløse kompetansekrangel mellom keiserens yndlinger og det regulære hoffbyråkratiet.
Keiser
Etter Dezong kunne Li Song regjere som keiser Tang Shunzong i åtte måneder, inntil han selv døde av sykdommer. Kronprins Li Chun ble nå ny keiser, med navnet Xianzong. Noe av det første han gjorde, var å forvise lederne av reformpartiet. Blant dem var fremragende lærde embedsmenn som Liu Zongyuan og Li Yuxi.
Den utenrikspolitiskew situasjon ved begynnelsen av Xiangzongs regjeringstid var gunstig. Tibetanerne, som det var kommet til stridigheter i 750-årene, var nå nærmest omringet i og med kinesernes allianser med uigurene og kongeriket Nanchao, slik at de ikke lenger var i stand til å føre noen større felttog mot Keiserkina. Xianzong utnyttet situasjonen til å konsentrere seg om problemet med provinsenes militærguvernører. I 806 nektet han å anerkjenne den nye guvernøren av Vest-Sichuan, Liu Pi, og beseiret han mot slutten av samme år med en hær som for det meste stod under evnukkers kommando. Noen måneder senere begynte krigen mot guvernøren av Zhexi, Li Qi, som hadde vegret seg mot å innfinne seg i hovedstaden. Også her oppnådde keiseren en rask seier. Li Qi ble offer for en intrige blant sine egne tilhengere.
I årene fra 810 til 814 gjennomførte Xianzong en rekke fiskalreformer for å styrke hoffets finanskraft. I 812 underkastet den nye guvbernør av Weibo seg keiseren frivillig. De påfølgende år så kamper i Hebei og Huaixi. Disse stridighetene dro ut, og belastet statskassen i betydelig grad. Først i 818 var alle festninger langs Huaielvens øvre løp erobret. I 819 ble Shandong erobret, og samtidig kom man til en minnelig overenskomst med krigsherren av Hebei.
Den reformkonfucianske høylærde Han Yu beundret keiser Xianzong for han enhetsarbeid, og gav ham tilnavnet Østens oppadstigende sol.
Jürgen Stark
Jürgen Stark (født 31. mai 1948 i Gau-Odernheim) er en tysk økonom. Han er sjeføkonom og medlem av direktoriet i Den europeiske sentralbanken.
Han studerte økonomi i Hohenheim og Tübingen mellom 1968 og 1973, og tok doktorgraden i økonomi i 1975. Fra 1978 til 1998 arbeidet han i avdelingen for næringspolitikk i det føderale næringsministeriet og fra 1988 til 1992 var han leder for sekretariatet for utenlandshandel, penger, valuta og finansmarkeder i Kanzleramt. Fra 1992 til 1995 arbeidet han i finansministeriet som leder for forskjellige avdelinger, og fra 1995 til 1998 var han statssekretær i finansministeriet. I september 1998 ble han visepresident for Deutsche Bundesbank, og i 2002 fikk han ansvar for internasjonale forbindelser og revisjon i styret. Etter at Ernst Welteke gikk av som president for banken i 2004 fungerte Stark som president frem til Axel A. Weber ble utnevnt til ny president. I juni 2006 ble Stark utnevnt til medlem av direktoriet i Den europeiske sentralbanken, som etterfølger etter Otmar Issing. Han ble samtidig også utnevnt til sjeføkonom. Han ble i juni 2005 utnevnt til honorærprofessor ved universitetet i Tübingen.
Gonzalo Carou
Gonzalo Matías Carou (født 15. august 1979) er en argentinsk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på tiendeplass med det argentinske landslaget.
Chongqing Liangjiang Athletic FC
Chongqing Liangjiang Athletic FC, kinesisk: 重庆两江竞技 (stiftet 1995) er en kinesisk fotballklubb fra Chongqing.
Tidligere navn
1995: Qianwei (Vanguard) Wuhan (前卫武汉) 1995: Qianwei (Vanguard) FC (前卫俱乐部) 1996–98: Qianwei (Vanguard) Huandao (前卫寰岛) 1999–00: Chongqing Longxin (重庆隆鑫) 2000–02: Chongqing Lifan (重庆力帆) 2003: Chongqing Lifan Xinganjue (重庆力帆新感觉) 2004: Chongqing Qiche (重庆奇伡) 2005–16: Chongqing Lifan (重庆力帆) 2017–21: Chongqing Dangdai Lifan (重庆当代力帆) 2022–: Chongqing Liangjiang Athletic (重庆两江竞技)
Puerto Rico under Panamerikanske leker 1967
Puerto Rico under Panamerikanske leker 1967. Puerto Rico deltok i de femte Panamerikanske leker som ble arrangert i Winnipeg mellom 23. juli og 6. august 1967. De kom på tiendeplass med en gull- to sølv- og tre bronsemedaljer.
Q (magasin)
Q varr et britisk musikkmagasin som kom ut en gang i måneden. Det ble startet av Mark Ellen og David Hepworth i 1986 med inspirasjon fra Rolling Stone og med undertittelen «The modern guide to music and more». Den siste utgaven av Q kom ut i juli 2020. Magasinet inneholdt en stor anmeldelsesdel der det vurderte nye musikkutgivelser, gjenutgivelser, samleplater og konserter. Det anmeldte også film, radio og TV.
Opprinnelig hadde en tenkt å kalle bladet Cue, som viser til å sette i gang en plate, men siden ordet også kunne vise til en biljardkø, og lett kunne forveksles med et blad om dette spillet, valgte en i stedet å bruke bokstaven Q som tittel. Denne bokstaven er på engelsk homofon med cue. Bokstaven alene hadde også den fordelen at den skilte seg ut fra andre tidsskrift i bladhylla.
Hvide Sande
Hvide Sande er en fiskerby i Region Midtjylland i Vest-Jylland, Danmark. Den hører fra 2007 til Ringkøbing-Skjern kommune. Før Kommunalreformen (2007) var den administrasjonssenter i Holmsland kommune.
Byen ligger midt på landtangen Holmsland Klit, som skiller Ringkøbing Fjord fra Nordsjøen og har 3 016 innbyggere. Folketallet vokste jevnt til omkring 1990, men har deretter gått litt tilbake.
Hvide Sande vokste opp rundt slusene mellom fjorden og havet som ble bygget i 1931. Den er etter hvert blitt en av Danmarks største fiskerihavner med over 200 båter som er hjemmehørende i byen. Også mange båter som ikke er hjemmehørende i byen, bruker havnen i perioder. Det er også et par verft i byen.
I Hvide Sande avholdes det daglig en fiskeauksjon.
Keiser Dezong av Tang
Keiser Suzong av Tang (kinesisk: 唐德宗, født 27. mai 742, død 25. februar 805) var keiser i Tang-dynastiet i Kina, fra 780 til 804. Han var eldste sønn til Keiser Daizong av Tang. Hans regjeringstid på 26 år var den tredje lengste i Tang-dynastiet (bare forbigått av Keiser Xuanzong av Tang og Keiser Gaozong av Tang).
Liv og virke
Prins Li Shi var sønn av keiser Daizong. Etter farens død ble han i en alder av 37 år i 779 keiser med tempelnavnet Tang Dezong.
Foe å sikre seg nok penger til å kunne finansiere sine felttog mot de regionale militærmakthavere særlig den nordøstre del av riket som hadde utviklet seg til så godt som selvstendige herskere i 740- og 750-årene under Anshi-opprøret, gjennomførte Dezongs kansler Yang Yan en velment og ikke særlig heldig finansreform. Denne reformen er senere blitt kalt «dobbeltskattesystemet». Den avskaffet alle særskatter og -avgifter, men innførte i stedet en grunnskatt for eiendomsbesittende. Dens størrelse måtte avtales i hvert enkelttilfelle med de lokale myndigheter. Dette første til at de fleste av provinsene faktisk ikke genererte skatteintekter til keisermakten. Men de øvrige provinser bar det meste av byrden; 70 % av statsinntektene kom fra åtte provinser og den nedre del av Yangzidalen.
Keiseren var i denne tiden med svekket sentralmakt nødsaget til å innsette sønnene til de regionale krigsherrer/militærguvernører i deres fedres embeder etterhvert som fedrene døde. Dermed kan man si at den senere del av Tang-dynastiet gjennomgikk en delvis forvandling i retning av et føydalt system. Da Dezong etter stattholderen av Chengdes bortgang, nektet å innsette hans sønn i samme post, utbrøt det i midten av 781 krig mellom keiser og provinsstattholdere. Til å begynne med gikk det bra for de keiserlige styrker, men etterhvert førte de svake statsfinanser til mytterier blant de keiserlige soldatene, og til at keiserlige embedsmenn flyktet.
I 782 sluttet guvernøren av Huaixi seg til opprørerne, og tok kontrollen over et avsnitt av Keiserkanalen i området rundt Xuzhou. Det førte snart til matvaremangel i hovedstaden Chang’an. De rammede troppene som ikke fikk de forsyningene de trengte, gikk under sin anfører Zhu Ci til opprør mot keiseren. Dezong flyktet mot nordvest, og der etablerte han sitt hoff i en grenseby.
Keiseren tok så Hanlin-akademikeren Lu Zhi inn i sin engere krets. Dette var en mann som hadde utmerket seg på mange måter. Etter forslag fra Lu Zhi inngikk keiseren i 786 en kompromissfred med de nordøstlige krigsherrer, som lot dem beholde deres autonome stilling. Dermed kunne de keiserlige styrker vende seg mot usurpatoren Zhu Ci.
Forskere mener at den viktigste grunn til at Dezongs felttog var mislykkede, var at befolkningen i de forskjellige provinser for det meste stilte seg bak sine militærmakthavere.
Krigen mor militærmakthaverne i nordøst gav tibetanerne en anledning til å trenge dypere inn på riksområdet. Allerede under Anshi-opprøret hadde tibetanerne klart å erobre større områder av Kina. Mot slutten av 780-årene behersket tibetanerne store deler av Gansu-korridoren. Kansler Li Mi foreslo et forbund med uigurene og til og med med abbasidene i Bagdad. Men den store avstanden mellom Kina og Midtøsten gjorde slike forhandlinger umulige.
Slutten av 780-årene markerer et vendepunkt for keiser Dezongs regjering, og for forvaltningen i den senere Tang-tiden. Regjeringsmakten gled hovedsakelig over i keiserens nærmeste foretroliges hender (det såkalte «indre hoff»). Her var det fremfor alt evnukkene og medlemmer av Hanlin-akademiet som gjorde seg gjeldende. Dezong hadde fortsatt en innflytelse på styret. Men det ble et problem at keiserens gunstlinger kom i konflikter med den regulære forvaltning, med ministeriene.
I keiser Dezongs siste regjeringsår hadde den etterhvert beryktede/baktalte Pei Yanling stor innflytelse på finanspolitikken. Lu Zhi og andre embedsmenn ble forvist. Den senere konfucianske historiografi har sterkt fordømt Dezong for disse tiltakene. Han beskrives som en dårlig hersker, både av nevnte grunner og fordi evnukkenes styrkede makt svekket riket.
ABN AMRO
ABN AMRO Bank N.V. er en nederlandsk bank med hovedkontor i Amsterdam. Banken er landets tredje største. Den har sin historie tilbake til fusjonen mellom Algemene Bank Nederland (ABN) og AMRO Bank i 1991, der sistnevnte selv var en sammenslåing av Amsterdamsche Bank og Rotterdamsche Bank på 1960-tallet.
Danielsen Intensivgymnas
Danielsen Intensivgymnas er et privatgymnas i Bergen sentrum med eksamensrett som tilbyr komprimerte kurs for voksne elever. Gymnaset er en del av Egill Danielsens Stiftelse, som driver flere kristne friskoler i bergensområdet.
Historie
Danielsen Intensivgymnas startet som en realskole for privatister i Bergen sentrum i 1932. I 1974 ble Egill Danielsen Stiftelse opprettet for å eie og drive kristne friskoler, og skolevirksomheten ble lagt inn i denne. Flere skoler ble etter hvert startet, og fom 01. januar 2006 ble disse organisert som selvstendige foreninger, men likevel knyttet opp mot stiftelsen. Det er stiftelsen som eier og leier ut lokaler for skoledriften.
Intensivgymnaset, eller «Dannaen» som skolen heter på folkemunne, er en anerkjent og respektert pedagogisk institusjon. Navnet "Intensivgymnaset" er meget beskrivende hva gjelder skolens særpreg – en tilbyder av komprimerte kurs for voksne (elevene fullfører kursene på færre timer enn i ordinære videregående skoler). Skolens voksne elever kan deles i tre relativt jevnstore kategorier: Elever som forbedrer karakterer fra tidligere videregående utdanning, elever som har gjennomført videregående utdanning tidligere, men som trenger å ta nye fag (f.eks. programfag innen realfagområdet) for å komme inn på ønsket høyskole- og universitetsudanning, og elever som ikke har fullført videregående utdanning i utgangspunktet, og som trenger å skaffe seg generell studiekompetanse for første gang. Skolen levde i mange år et omflakkende og turbulent liv i leide klasserom rundt i byen, inntil den for noen år siden flyttet inn i egne lokaler.
Intensivgymnaset har blitt en topp moderne undervisningsinstitusjon som har en stor søkning av elever fra hele landet. I år 2000 fikk skolen offentlig godkjenning som et religiøst alternativ til offentlig voksenopplæring. Denne godkjenningen medførte statsstøtte og eksamensrett, og skolen gikk med det over fra å være et privatistgymnas til å gi ordinære standpunktkarakterer. Intensivgymnaset er medlem av Kristne friskolers forbund. Skolen har vært kjent for å vektlegge det diakonale aspektet av sin kristne profil, noe som har gitt den et noe annerledes uttrykk enn mange andre kristne privatskoler. Skolen har f.eks. kun frivillige andakter for sine elever.
Skolen feiret i 2007 75-årsjubileum, noe som ble markert med ulike arrangementer og utgivelse av jubileumsboken Våg å stå. I forbindelse med 80-årsjubileet i skolåret 2012-2013, ble den tverrfaglige læreboken Våg å tenke utgitt i samarbeid med Danielsen videregående skole.
I tillegg til Intensivgymnaset driver Egill Danielsen Stiftelse Danielsen videregående skole, Danielsen ungdomsskole Bergen, Danielsen Barne- og Ungdomsskule Sotra, Danielsen ungdomsskole Osterøy, Danielsen ungdomsskole Frekhaug, Danielsen ungdomsskole Haugesund og Danielsen ungdomsskole Karmøy.
Ryan Taylor (skytter)
Ryan Grant Taylor (født 2. mars 1980) er en newzealandsk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 25 i 50 meter rifle, liggende.
Gravfeltet på Hæreid i Eidfjord
Gravfeltet på Hæreid i Eidfjord består av rundt 400 gravhauger og -røyser fra før år 1000 på en terrasse over Eidfjord sentrum. Dette er det største gravfeltet på Vestlandet fra jernalderen og et av de største i Norge. De eldste daterte funnene er fra rundt år 500 (branngrav), trolig er det en del eldre graver.
Bakgrunn
Hæreid er restene av det opprinnelige elvedeltaet dannet ved enden av en isbre (israndavsetning). I et grustak ble det funnet en 11200 år gammel kvist av einer. Da landet hevet seg etter istiden (omkring 120 meter i Eidfjord) begynte elven å grave seg ned i løsmassene og bare Hæreid ble stående igjen av deltaets høyeste nivå. Terrassene består dels av lagdelt sand og grus, dels av steinblokker særlig på toppen av Hæreid. På den andre siden av elven Eio og lavere i terrenget ligger gården Lægreid. Hæreid og Lægreid var trolig de to forhistoriske gårdene på eidet mellom Eidfjordvatnet og Eidfjorden. Lægreid betyr «det lavere eidet», mens Hæreid er «det høyere eidet». Lægreid og Hæreid kan opprinnelig ha vært en gård der navnene ble til ved deling av gården. I middelalderen forekom også flertallsformen Eidðar. Eidfjord var trolig et økonomisk sentrum i Hardanger på den tiden og gården Hæreid kan ha vært selve sentrum. Handel med Østlandet og Eidfjords gunstige plassering ved ferdselsveiene over fjellet og langs fjordene er trolig en del av forklaringen. Gravfeltet tyder på at Eidfjord var relativt tett bosatt i yngre jernalder.
Gravhauger og -røyser
De fleste haugene og røysene er små (2 til 5 meter i tverrmål). Noen få er på 12 til 20 meter og 1 meter, i et belte sør på terrassen. Noen hauger er runde, andre avlange. Dette er det største gravfeltet på Vestlandet fra jernalderen og et av de største i Norge. Den største konsentrasjonen på Hæreid er i sør på moen ved Eidfjordvatnet, i tillegg er det en del graver i nord ved Sjohaug med utsikt over fjorden. Trolig har feltet vært en del større og en del har forsvunnet ved rydding og dyrking. Hæreidet er det stedet i Hardanger med flest funn fra jernalderen, også på Lægreid og i øvre Eidfjord var det en del gravhauger. Gravfeltet på Varberghaugen i Øvre Eidfjord er også et av de største i Hardanger. Det er registrert omkring 1500 graver i Hardanger fra jernalder. Bare Røldal og Eidfjord i Hordaland har over 100 gravhauger i et felt. Både Eidfjord og Røldal ligger gunstig til for adgang til høyfjellet og overgang til Østlandet. Gravfeltet i Røldal er også anlagt på den sentrale gården (Seim) i bygda, på en flate med utsikt over innsjøen. Øverst i de store dalene på Østlandet og i Valle i Setesdal er det også noen store gravfelt. I en gravrøys på Hæreid ble det funnet trekull datert til før år 210 f.Kr..
Gjenstander
Gravfeltet på Hæreid er lite undersøkt og de fleste funnene ble levert inn på 1800-tallet. Bare en grav er undersøkt vitenskapelig. På Hæreid er det funnet blant annet kokekar av kleberstein, jordbruksredskaper, et sverd, økser, pilspisser og våpendeler. Det er blant annet funnet godt bevart «skjoldbulk» som var et metallbeslag på fremsiden av skjoldet til vern mot hånden på baksiden (resten av vikingenes skjold var av treverk). En jernkniv hadde holk av bronse med påloddet dekorasjon av sølv. Det er blant annet funnet tenner av en hest som var større enn de kjente norske hesterasene. De undersøkte gjenstandene, blant annet en irsk ringspenne, tyder på import.
Mitsubishi Type 90
Type 90 er en moderne japansk stridsvogn med 120 mm kanon, utviklet av Mitsubishi Heavy Industries for å erstatte tidligere japanske Type 61 og Type 74. Modellen må ikke forveksles med den russiske T-90 eller den kinesiske Type 90-II/MBT-2000.
Historie og utvikling
Prosjektet ble startet på 1970-tallet, like etter at Type 74 var tatt i bruk. Stridsvognen skulle kunne bekjempe den sovjetiske T-72. Den første prototypen ble bygget i 1982 under navnet TK-X. Japan tok stridsvognen i bruk i 1989, og i 1990 fikk den typebetegnelsen Type 90.
Teknisk
Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren på høyre side av tårnet og skytteren på venstre side.
Kanonen er en lisensbygget Rheinmetall L44 120 mm glattløpet, den samme som er i bruk på senere varianter av den amerikanske M1 Abrams. Den er utstyrt med en automatlader og et ildledningssystem fra Mitsubishi Electrical. Et 7,62 mm maskingevær er montert koaksialt med hovedskytset, og et 12,7 mm maskingevær er montert på tårntaket.
Motoren er en Mitsubishi M-12ZG 10-sylindret vannkjølt dieselmotor som yter 1 500 hk ved 2 400 omdreininger i minuttet.
Gambia under Afrikamesterskapet i friidrett 2004
Gambia deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2004 (utendørs) fra 14. til 18. juli 2004 i Brazzaville i Republikken Kongo.
Damián Migueles
Damián Emmanuel Migueles (født 24. november 1983) er en argentinsk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på tiendeplass med det argentinske landslaget.
Stormyra naturreservat (Tynset)
Stormyra naturreservat er et variert myrområde mellom Glåma og Rørosbanen, om lag fem til åtte kilometer sørvest for Tynset sentrum.
Store deler av myra er trebevokst, og her finnes både rik og fattig skogmyrvegetasjon, samt noe lauvskog ut mot Glåma. Det er påvist både trillingstarr og finnmarkstarr, begge sjeldne i Sør-Norge og rødlistet som «nær truet» (NT).
Området er viktig hekkelokalitet for et stort antall fuglearter, blant annet trane og jordugle.
Marcelle Ranson-Hervé
Marcelle Ranson-Hervé (født 10. oktober 1929 i Marseille i Frankrike, død 3. april 2020 samme sted) var en fransk skuespiller. Hun opptrådte i en rekke filmer og parallelt i svært mange teateroppsetninger.
Biografi
Marcelle Ranson-Hervé var datter av orkesterdirigenten Louis Rançon, som dirigerte musikere som Annie Cordy, Bourvil og Georges Guétary. Hennes bestefar, Anthonin Rançon, drev en kino i Auriol som viste Fernandel.
Ranson-Hervé begynte på Conservatoire de Paris i 1949 og gikk i samme klassekull som Jean Rochefort og Jean-Paul Belmondo. Hun hadde en lang karriere som skuespiller og underviste i musikk ved Conservatoire de Rosny-sous-Bois.
Algol 60
Algol 60 (forkortelse for Algorithmic Language 1960) er et prosedyrisk, imperativt og strukturert programmeringsspråk i familien ALGOL, som ble utviklet av den danske informatikeren Peter Naur (1928–2016). Språket ble utviklet i perioden 1958–1963 som etterfølgeren til ALGOL 58. Den første versjonen ble presentert i januar 1960, og en revidert versjon i januar 1963.
Historikk
1959 ble noen forslag til en forbedring av ALGOL 58 presentert i tidsskriftet Communications of the ACM. November samme år avholdt Gesellschaft für Angewandte Mathematik und Mechanik (GAMM) et møte i Paris, Association for Computing Machinery (ACM) et møte i Washington D.C. for å velge 7 delegerte fra Europa og 7 fra Amerika til Algol 60-konferansen. Denne ble avholdt i Paris fra 11. til 16. januar 1960 med «Report on the Algorithmic Language ALGOL 60» som resultat. Redaktør var Peter Naur. 2. og 3. april 1962 ble et møte avholdt i Rom for å løse opp detaljer der utkastet ikke var konsekvent. Den endelige versjonen ble derpå offentliggjort som «Revised Report on the Algorithmic Language ALGOL 60», også med Peter Naur som redaktør.
Struktur
Algol 60 var nyskapende. Det introduserte blokkstuktur, som finnes i nesten alle programmeringsspråk som ble utviklet senere, denne gjør lokale variabler mulig. I tillegg kom parameteroverføringsmodi som call by value og call by name, slik at en kunne lage rekursive funksjoner. Algol 58s if-betingelse ble utvidet med alternativet else samtidig som betingete uttrykk ble innført. Alle variabler måtte deklareres med en identifikator før bruk. Dynamiske matriser (arrays) kunne allokeres dynamisk under kjøring og måtte ikke spesifiseres når programmet ble laget. Feilprøving ble nå også foretatt under utføring av programmet.
En nyvinning var også at syntaksen til Algol 60 ble formelt definert i form av en grammatikk. Denne var i såkalt Backus-Naur form (BNF), og dette er i dag den vanligste måten å spesifisere et programmeringsspråk.
Standardiserte I/O metoder var ikke definert, dette førte til at de forskjellige kompilatorene kunne bli så forskjellige at en portering av programmer kunne være vanskelig.
Implementeringer av Algol 60
Her er bare noen få eksempler vist.
Eksempler på programmering i Algol 60
Dette programmet regner ut gjennomsnittet av absoluttverdiene for alle elementene i et array, det er skrevet i referanse-Algol. I en konkret implementasjon ville det ha et avvikende utseende.
comment the main program (this is a comment); begin integer N;   Read Int(N); begin real array Data[1:N]; real sum, avg; integer i;     sum:=0; for i:=1 step 1 until N do       begin real val; Read Real(val); Data[i]:=if val<0 then -val else val end; for i:=1 step 1 until N do sum:=sum + Data[i]; avg:=sum/N; Print Real(avg) end end
Georg Kühlewind
Georg Kühlewind (født 6. mars 1924, død 15. januar 2006) var en ungarsk filosof, forfatter og meditasjonslærer som virket i tradisjonen til Rudolf Steiners antroposofi. Han interesserte seg opprinnelig mest for musikk og psykologi, men utdannet seg og gjorde karriere innen fysisk kjemi. I mellomtiden fordypet han seg i spirituelle emner. Han skrev en rekke bøker på tysk, og reiste mye rundt i verden, der han foreleste og holdt workshops og seminarer innen meditasjon, psykologi, epistemologi, barns utvikling, antroposofi og esoterisk kristendom.
Dum og dummere To
Dum og dummere To (originaltittel: Dumb and Dumber To [sic]) er en amerikansk komedie fra 2014. Den er regissert av Bobby og Peter Farrelly, og har Jim Carrey og Jeff Daniels i hovedrollene. De godhjertede, men stokk dumme vennene Lloyd Christmas (Jim Carrey) og Harry Dunne (Jeff Daniels) er tilbake, tjue år etter deres første eventyr. De setter ut for å finne et av Harrys fremmedgjorte barn i håp om å få en ny nyre.
Filmen er en oppfølger til den populære filmen Dum og dummere fra 1994.
Handling
Handlingen finner sted 20 år etter den første filmen. I hele denne perioden har Lloyd vært innlagt ved en institusjon for psykisk syke, helt siden hans intense romantiske følelser for Mary Swanson fra den første filmen. Under et besøk oppdager Harry Dunne at Lloyd i alle disse årene hadde narret Harry til å tro at han var traumatisert. Men Lloyd bare hadde latt som han hadde alle disse problemene. De reiser til Harry sin leilighet, og Harry avslører at han står på en liste for å motta en organtransplantasjon fordi han har behov for en nyre.
De drar til Harry sitt bardomshjem, men Harry kan ikke få en nyre fra fosterforeldrene sine fordi de ikke er i slekt, og hans virkelige foreldre er døde. Før de reiser sin vei, gir foster-foreldrene hans med noe post som har samlet seg opp etter at Harry flyttet ut. Dette inkluderer et gammelt postkort fra en tidligere kjæreste, Fraida Felcher, som Harry hadde et forhold til i 1991. Hun skrev at hun var gravid, og hun ville at Harry skulle ringe henne. Men ettersom Harry ikke fikk denne posten før nylig, var han ikke klar over dette. Når Lloyd og Harry snakker med Fraida, innrømmer hun at hun fikk en datter, som hun valgte å adoptere vekk.