cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frederico Chaves Guedes
Frederico Chaves Guedes, kjent som Fred, (født 3. oktober 1983 i Teófilo Otoni) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for Fluminense Football Club og Brasils landslag.
Fred har scoret tidenes raskeste mål i brasiliansk fotball. Mens han spilte for América Futebol Clube (MG), scoret han etter 3,17 sekunder i en kamp mot Vila Nova Futebol Clube.
Fred ble tatt ut i Brasils tropp til VM 2006 i Tyskland. Han scoret sitt første VM-mål i kampen mot Australia 18. juni 2006. Før VM 2006 hadde Fred scoret to mål på tre landskamper for Brasil. I Confederations Cup i 2013 skåret Fred 5 mål. Han ble igjen tatt ut i Brasils tropp til VM 2014 på hjemmebane i Brasil.
Cirkus Agora
Cirkus Agora er et norsk omreisende sirkus som ble etablert i 1989 av direktør Jan-Ketil Smørdal, som da var 25 år gammel. Agora ble slått konkurs i november 2008. De startet opp igjen i mars 2009 og turnerte en periode under sjangeren nysirkus, uten dyr i manesjen.
I 2012 oppstod Cirkus Agora i lite format som show på scenen ved fornøyelsesparken Tusenfryd.
I 2017 startet Cirkus Agora turne på vestlandet. , og senere reiste de Norge rundt. I 2018 og 2019 turnerte de Norge rundt, fra Lindesnes i sør til Nordkapp i Nord.
Cirkus Agora måtte grunnet Covid-19 avlyse sessongen 2020. Agoras cirkusdirektør underholdte derfor eldre som bodde på sykehjem i Bergensområdet.
Historie
Agoras første sirkusforestilling var i Hamar, den 14. april 1989.
И
И (minuskel: и) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet, uttalt [] i russisk, eller [] i ukrainsk. Den ser ut som en speilvendt versjon av den latinske bokstaven N, og kommer fra den greske bokstaven eta (Η, η, uttalt [] i gammelgresk, men [] i moderne gresk).
Den er den tiende bokstaven i det russiske alfabetet, og den ellevte bokstaven i ukrainsk.
Limingo
Limingo (finsk: Liminka) er en kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 8 600 innbyggere og et areal på 640,65 km². Limingo er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Kempele, Lumijoki, Muhos, Oulunsalo, Siikajoki, Siikalatva, Tyrnävä og Vaala.
Limingoviken (fi. Liminganlahti) er Finlands mest verdifulle fugleområde. Naturvernorganisasjonen WWF har her en observasjonspost.
Kunstmaleren Vilho Lampi var fra Limingo.
Van Halen II
Van Halen II er hardrock-bandet Van Halens andre studioalbum.
Albumet ble utgitt 12. mars 1979 og har solgt over 5,7 millioner eksemplarer. Innspillingen av albumet ble startet mindre enn 48 timer etter at bandet var ferdig med sin første turne, og selve innspillingen tok kun ti dager. Gitaren som Eddie Van Halen er avbildet med på baksiden av albumomslaget, er nå begravet sammen med Dimebag Darrell. Eddie la den i kisten under begravelsen fordi Darrell hadde sagt at den var favorittgitaren hans.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Michael Anthony, David Lee Roth, Eddie Van Halen og Alex Van Halen unntatt hvor annet er notert.
Side 1
Side 2
Håkon V Magnusson
Håkon V Magnusson (norrønt: Hákon háleggr Magnússun) (1270–1319) var Norges konge mellom 1299 og 1319. Fra 1284 til 1299 var han hertug over Oslo, Oplandene, Færøyene, Ryfylke og Hjaltland med uinnskrenket rådevelde. Håkon er for øvrig kjent for byggingen av Akershus festning, Vardøhus festning og Båhus festning, og for at han gjorde Oslo til Norges rikshovedstad i 1314. Han ble omtalt som Hákon Háleggr (den høye) på norrønt (i Flateyjarbók), og Håkon Langben på dansk.
Biografi
Håkon var sønn av Magnus VI Haakonsson Lagabøte og Ingeborg Eriksdatter av Danmark. Magnus Lagabøte delte kongeriket mellom sine to sønner Eirik og Håkon. Erik som var eldst, ble konge i 1280, mens den yngre broren, Håkon, fikk hertugtittel allerede i 1273. Håkons hertugvelde var formynderstyrt fram til 1284 da den 14 år gamle Håkon fikk regjeringsmakt. Hertug Håkon utviklet Oslo betydelig. Det gamle Oslos sentrum ble utvidet på sørøstsida av Alna da fransiskanerne, etter invitasjon fra hertugen, etablerte kloster på sørøstsida av Alna, i skyggen av Ekebergskrenten. Visstnok skal det allerede ha ligget en kirke i området som Fransiskanerne overtok. Grunnsteinen til Akershus festning ble lagt noe senere på 1290-tallet.
Da broren, kong Eirik II Magnusson, døde og Håkon overtok kongemakten over hele Norgesveldet 1. november 1299, overtok Oslo som kongssete etter Bergen. I 1314 ble også det politiske tyngdepunktet flyttet til Oslo i og med at Håkon gav prosten i Mariakirken rikets segl til evig tid. Oslo var nå blitt Norgesveldets nye rikshovedstad. Sammen med dronning Eufemia av Rügen fikk han datteren Ingebjørg Håkonsdatter, født 1301, gift i 1312 med Erik Magnusson av Södermanland. Hans eldste datter, Agnes Håkonsdatter (1290–1319), var hans uekte barn som giftet seg i 1302 med lendmannen Havtore Jonsson til Sudrheim og Borregård (1275–1320), og deres to sønner Jon og Sigurd ble senere sentrale i norsk politikk.
Håkon regjerte landet til sin død på Tunsberghus 8. mai 1319. Han ble begravet i Mariakirken i Oslo. Graven er markert med en steinplate.
Med Håkon døde Sverre-ætten ut på mannssiden, og Eriks og Ingebjørgs sønn Magnus ble i 1319 konge både i Norge og Sverige.
Gravsted
I 1624 ble Oslos befolkning tvangsflyttet til området rundt Akershus festning, og hus og kirker i gamle Oslo jevnet med jorden. Også Mariakirken ble brukt som steinbrudd, og først i 1868 ble det utgravd. Dessverre tok arkeologen bare vare på ett eneste fullstendig skjelett, i tillegg 19 kranier til de anatomiske samlingene i Kristiania universitet. 1961-63 pågikk nye utgravninger, og i murte hvelvgraver under kirkekoret fant man levningene etter kong Håkon, dronning Eufemia og hennes far kong Witzlav, som døde i Oslo i julen 1302 på besøk hos sin datter. De ble identifisert av dr.med. Per Holck ved aldersbestemmelse av tennene. Ett av kraniene stemte overens med kong Håkons alder, likeså ble dronning Eufemias hodeskalle identifisert. Det ble vurdert å gravlegge dem i Nidarosdomen, men i samråd med kong Olav ble levningene overført til slottskirken på Akerhus, festningen som kong Håkon selv lot bygge, der man mente at også Sigurd Jorsalfare lå. 29. september 1982 ble det holdt en seremoni på Akerhus slott, med kong Olav og kronprinsparet til stede.
«Hellig Haakon»
Håkon V Magnusson så sin kongsgjerning i et kristent perspektiv. Han gikk til daglig enkelt kledd, ga strenge påbud til sine sysselmenn om rettferdig behandling av sine undersåtter og straffet strengt overgrep som ble begått. Han ga påbud om å lage overnattingssteder for pilegrimer på vei til Nidaros, stimulerte misjonsarbeidet og glemte aldri å regulere arbeidsfolkets lønninger. Han ga store gaver til kirkene og bygde Mariakirken i Oslo. Samtidig var han europeisk orientert, og særlig gjennom dronning Eufemia hadde hoffet nær kontakt med europeisk kultur- og åndsliv.
Det fortelles at hele Oslo sørget da han døde, og at det skal ha skjedd flere mirakler ved hans båre. I Mariakirken fantes et Håkons-alter, og det fortelles at kongen helt frem til reformasjonen ble holdt for å være hellig. Et diplom fra 1424 omtaler «de hellige Konger Magnus og Haakon» som lovgivere, og to andre forteller at Henrik Krummedike hadde skjenket gods til den hellige Håkons alter i Mariakirken i Oslo. Christian II søkte pave Leo X om at to helgener, «Hellig Eler og Hellig Hogen», ble kanonisert. Så sent som i 1521 ble Håkon V da beatifisert av Leo X, noe som innebar at paven tillot slik dyrkelse som tilkommer en helgen, men begrenset kun til den kirken hvor vedkommende er gravlagt. Leo X ga tillatelse til at kong Håkon ble skrinlagt i Mariakirken, og at kirkens prester holdt messe for ham og helligholdt hans dødsdag. I testamentet sitt påbød Håkon V selv at hans dødsdag skulle feires med almisser og mat til byens fattige. Dyrkelsen av ham opphørte etter reformasjonen i 1537. At Håkon V Magnusson ble æret som helgen, ikke bare i Oslo og på Østlandet, men også utenlands, viser denne folkevisen:
Etterkommere
I en liste over oldsaker i Bergen Stift fra 1600-tallet nevnes at det i en forfallen og senere forsvunnet steinkirke på gården Qvale (Hvål) i Sogndal prestegjeld skulle ha vært en gravstein med en innskrift som anga den gravlagte som «tredie Mand fra hellig Kong Haagen». Beskrivelsen passet på Håkons datterdatters sønn, oldebarnet Håkon Jonssøn, som nettopp var eier av gården Hvaal. Kong Håkons datter Ingebjørg var i andre ekteskap gift med Knut Porse, hertug av Samsø, Halland og dansk Estland. De fikk sønnene Håkan og Knut, som begge døde i svartedøden, og datteren Birgitta, som giftet seg med Jon Havtoresson, Agnes Håkonsdatters sønn. De fikk blant andre sønnen Håkon Jonssøn (1345-91). Han skal dermed ha vært dattersønn av begge Håkons døtre, Ingebjørg og Agnes, og dermed «tredje mann fra kong Håkon» dobbelt opp.
Blant Håkons etterkommere var 4 x tippoldesønnen Knut Alvsson, som ble gravlagt i Mariakirken i Oslo flere år etter sin død.
Engelsbergs oljefabrik
Historikk
Pehr August Ålund lot i slutten av 1860-tallet bygge en fabrikk nord for bruket ved sjøen Snyten. Fabrikken brant ned etter et lynnedslag. Av sikkerhetsgrunner anla Åhlund derfor den nye fabrikken på Barrön 1875. Fabrikken produserte bl. a. parafin, våpenfett og maskinsmøreolje. Råoljen ble i hovedsak importert fra USA, talg og fett fra Russland og tjære, s.k. goudron, fra Galizien nord for Karpatene. Råvarene ble fraktet med malmbåt opp Strömsholms kanal.
Oljeraffineringen ble avbrutt 1902 og smøreolje og fettproduksjonen ble lagt ned i 1927 da den ikke lengre bar seg økonomisk, etter at toll på konkurrerende, utenlandske produkter ble avskaffet.
Virksomhet idag
Raffineriet er i dag et museum og tilhører, Ekomuseum Bergslagen. Raffineriet er åpent for besøk i sommerhalvåret, og overfart til øya skjer med turbåten Petrolia. Nærliggende Engelsbergs bruk er et av verdens fremste industriminner og finnes på UNESCOs verdensarvsliste.
Honningsvåg
Honningsvåg (nordsamisk: Áváhki eller Honnesváhki, kvensk: Vooki) er en by på Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Honningsvåg har innbyggere per 1. januar, og er administrasjonssenteret i kommunen. Nordkapp kommune har 3 199 innbyggere (pr. 1. mai 2008). Honningsvåg ligger på 71 grader nord.
Stedet
Honningsvåg har vært tilknyttet fastlandet gjennom den 6 875 meter lange Nordkapptunnelen, som ble åpnet 15. juni 1999 sammen med resten av FATIMA-prosjektet. Hurtigruten har to daglige anløp til Honningsvåg kai, med mulighet for å gå i land.
Honningsvåg har mye interessant å by på - like utenfor bydelen Storbukt ligger Honningsvåg lufthavn, Valan, med daglige avganger til Hammerfest og Tromsø, samt Mehamn, Vadsø og Kirkenes. Honningsvåg ligger ved europavei 69 35 km sør for Nordkapplatået med Nordkapphallen. E69 til Nordkapplatået sto ferdig i 1958.
Beliggenheten ved Nordkapp gir Honningsvåg stor og livlig turisttrafikk om sommeren. Honningsvåg hadde 112 cruiseanløp i 2004; bare Geiranger og Bergen hadde flere. Honningsvåg er et av Finnmarks og landets største fiskerisentere. Honningsvåg kan bli valgt som den første ilandførinsgbase for olje og gass fra Skrugard og nærliggende felt i Barentshavet.
Honningsvåg kirke fra 1885 ble spart under brenningen og tvangsevakueringen av Finnmark og Nord-Troms i desember 1944.
I Honningsvåg ligger Fiskernes servicestasjon; tre hvite bygninger som ligger sentralt i indre havn i Vågen (bydel). De hvite bygningene ble reist i tre etapper; 1955, 1958 og 1961 og byggherre var Fiskarkvinnenes servicestasjon. Fiskernes servicestasjon er fredet. Brødrene Isaksens Patentslipp i Storbukt er et fredet slippanlegg fra gjenreisningen og tilhører Nordkappmuseet.
Kulturliv
Honningsvåg er kjent for sitt rike kulturliv med blant annet mange revyer i romjula. Turnrevyen med fl. har premiere 2. juledag mens Musikkshowet starter 5. juledag. Med unntak av tiden under andre verdenskrig har revytradisjonen vært uavbrutt siden 1929. Hvert år i juni arrangeres den populære Nordkappfestivalen med blant annet mange konserter og klassetreff. I september går Nordkapp filmfestival av stabelen. Nordkapp Kino holder til ved rådhuset og like ved ligger svømmehallen, turnhallen, idrettshallen og den nye flerbrukshallen. Honningsvåg har flere utesteder og et rikt uteliv. Sang og musikklivet er aktivt og variert sjangermessig.
Calypso
Calypso er en musikk- og danseform som stammer fra øystaten Trinidad og Tobago i Karibia. De handlet ofte om begivenheter som beskrev øyenes sosiale og samfunnsmessige liv, samt sladder, ironi og satire. Man fortalte da historier som sjelden ble bekreftet av dem som sangene handlet om. Calypsoen ble særlig sunget i ukene før karnevalet. Dette skjedde i egne calypsotelt som nesten hadde karakter av revyer, hvor det ble gjort narr av fremstående personer.
Calypso er den største og mest utbredte sjangeren i et mangfoldig spekter av karibisk folke- og populærmusikk. Musikksjangeren har lange røtter, og de første calypsoene kan spores helt tilbake til 1700-tallets Trinidad. Musikken ble i hovedsak sunget av og for de afrikanske slavene som jobbet på de karibiske øyene.
Honningsvåg
Honningsvågs bystatus
Nordkapp kommune vedtok bystatus for Honningsvåg fra 1. oktober 1996, og i ettertid har det vært mange diskusjoner rundt stedets status som by. En endring i kommuneloven krever at kommunen må ha minst 5 000 innbyggere for at et tettsted skal kunne kalle seg by, men Nordkapp kommune vedtok bystatus for Honningsvåg før innføringen av denne loven. Siden norske lover ikke har tilbakevirkende kraft, gjelder dette ikke for Honningsvåg, som dermed kan kalle seg en by.
Calypso
Calypsomusikken, slik vi kjenner den, så dagens lys på 1800-tallet, og var i utgangspunktet en blanding av en rekke musikalske elementer. Inspirasjonene kom bl.a. fra det amerikanske fastlandets karnevalsmusikk, franske dixieland- og creole-tradisjoner, samt syngestilen «chantwell», som de afrikanske slavene brukte i stokkekamper og styrkeprøver. Slavene fra Trinidad adopterte etterhvert karnevalstradisjonene fra fransk creole-kultur med canboulay-trommer og maskeradeopptog, og de første «moderne» calypsomelodiene ble til. Musikkstilen utviklet seg side om side med andre samtidige stilarter som moderne jazz, blues, jamaicansk mento, haitisk kompa, cubansk son og vest-indisk highlife-musikk. Disse sjangrene tangerer hverandre stadig, og ofte er det kun det geografiske opphavsområdet i Karibia som gjør at de har forskjellige navn.
Honningsvåg
Honningsvågs bystatus
== Norges sommerby ==
Calypso
Etterhvert ble calypsoen en effektiv måte å spre nyheter og informasjon i Trinidad-området på. Politikere og andre offentlige profiler ble ofte debattert i sangene. Samfunnskommentarer og sladder ble også populære sangtemaer. Slavene hadde hverken ytringsfrihet eller stemmerett, og innholdet i flere av disse sangene var ofte så provoserende for de britiske styresmaktene at de iverksatte store sensuraksjoner. Til tross for streng sensur fortsatte calypsoen å flytte grenser med sin historiefortelling og samfunnsopplysning, og disse sangene ble ansett som habile informasjonkilder av de aller fleste øyboerne. Særlig populære var historiene om sex, fester, skandaler, ulykker, lokale helter og anti-helter, og akkurat som med dagens gangster-rap og hiphop lot den borgerlige befolkningen seg stadig sjokkere av det tekstlige innholdet. Mye oppmerksomhet og stor interesse for nye historier blandet med eggende rytmer og uovertruffen fortellerglede la nå grunnlaget for calypsoens kommende gullalder.
Honningsvåg
Honningsvågs bystatus
I en konkurranse fra 2006 kalt "Norges sommerby", markedsført av NRK reiseradioen vant Honningsvåg  konkurransen. Drammen og Fredrikstad havnet innenfor topp tre. Påfølgende ble seieren markedsført i Honningsvåg med et "Norges Sommerby" skilt.
Calypso
De første store calypsostjernene begynte å nå ut til et større og bredere publikum i slutten av 1930-årene. Artister som Roaring Lion, Lord Invader og Lord Kitchener var blant de første som begynte å gi ut plater og turnere utenfor øyriket. Og da The Andrew Sisters spilte inn Lord Invaders melodi Rum & Coca Cola i 1944 eskalerte populariteten, og calypsofeberen ble et etterhvert et verdensomspennende fenomen!
Calypsoen fikk sitt definitive populærkulturelle gjennombrudd i 1956 med låta «Banana Boat Song» fra Harry Belafontes plate Calypso. Platen ble den første i verden som solgte over en million eksemplarer. Calypso ble plutselig allemannseie. Innspillinger ble gjort av blues- og jazzartister som Ray Charles, Louis Armstrong, Frank Holder og Ella Fitzgerald - og folkemusikere Burl Ives, Marty Robbins, The Kingston Trio og Brothers Four. Her i nord fikk vi etterhvert servert calypsoinspirerte plater av lokale artister som bl.a. Erik Bye, Arne Bendiksen, Per Asplin, Arve Opsahl, Olle Adolphson, Nina & Frederik, Evert Taube, Lill Babs m.fl.
Andre populære navn i etterkrigstiden har vært Mighty Sparrow, Calypso Rose, Lord Brynner, Jamaica Duke, Lord Invader, Mighty Chalkdust, Black Stalin, David Rudder, Lord Pretender, Mighty Terror, Jamaica Johnny, The Talbot Brothers og Lord Superior, som alle stammer fra Karibia.
I nyere tid ser vi også eksempler på at enkelte artister ivaretar og viderefører calypso-tradisjonen. Blant artister på 2000-tallet kan nevnes The Jolly Boys, Kurt Allen, Singing Sandra og norske Brødrene Löwenstierne.
Norge
Den norske gruppen Calypso Steel Band ble kjent i slutten av 1950-årene, og spilte blant annet på Jordal Amfi under Norges første rockekonkurranse.
Coombes
Coombes er en landsby (eller grend) og et verdslig sogn i distriktet Adur i grevskapet West Sussex i England. Den ligger omkring 3,2 km nordvest for Shoreham-by-Sea, ved elven Adur. Med bare 51 innbyggere ved folketellingen i 2001 er det verdslige sognet svært lite, og det er derfor ikke noe sogneråd; i stedet holdes åpne sognemøter. Ved folketellingen i 2011 ble befolkningen inkludert det verdslige sognet til Lancing.
Historie
Kirkesognet Coombes eksisterte under navnet Cumbe på tiden av Domesday Book i 1086, da den understøttet to herregårder og deres tilknyttede bosetninger. Coombes var større på den tiden, men verken den eller Applesham (den andre landsbyen) var av stor betydning.
Sognekirken er fra 1000-tallet hvor dens dedikasjon har gått tapt. Den har en del av de mest betydningsfulle veggmalerier fra middelalderen i England, malt i tiden rundt 1100 og som ble gjenoppdaget i 1949. Det er en enkel kirkeklokke på 35 kg som antagelig ble støpt i Normandie. Den er en av de eldste kirkeklokker i Sussex, datert til rund 1150. English Heritage har listet kirken som bevaringsverdig i klasse I for dens arkitektoniske og historiske betydning.
Live Cream
Live Cream er et konsertalbum med Cream, gitt ut i 1970. Dette albumet består av fire livespor spilt inn i 1968 og et studiospor «Lawdy Mama» fra 1967. Instrumentalsporet for «Lawdy Mama» har den samme akkordprogresjonen som sangen «Strange Brew» med en annerledes vokal og gitarsolo av Eric Clapton.
Sverre Rotevatn
Sverre Rotevatn (født 17. januar 1977 i Lillehammer) er en norsk kombinertløper som var aktiv for Øystre Slidre IL fra 1998 til 2004.
Han var med på det norske laget som vant gull i lagkonkurransen under VM 2001 i Lahtis, og endte på en 27.-plass på den individuelle 15 kilometeren i det samme mesterskapet.
Hans beste individuelle plassering i Vinter-OL var en syvendeplass på 7,5 km sprint under OL 2002 i Salt Lake City. Utenom OL har han kommet på andreplass fem ganger i B-verdenscupen, men aldri tatt steget til toppen av seierspallen.
Palisade
Palisade (fra fransk palissade, «plankegjerde», «peleverk», til latin palus) er en betegnelse på en type forskansning hvor pæler (skansepæler) som er spisset til oventil og satt ned i bakken eller i murverk til vern og hindring. Palisader er kjent fra sivilisasjoner i alle verdensdeler. I Norge forbindes de gjerne med bygdeborger.
Alva Myrdal
Alva Myrdal (født 31. januar 1902, død 1. februar 1986) var en svensk diplomat, politiker og forfatter. Hun ble tildelt Nobels fredspris i 1982. Hun var gift med Gunnar Myrdal og mor til Jan Myrdal.
I 1962 ble hun valgt inn i Sveriges riksdag, og hun ble statsråd i 1967.
I 1982 ble Alva Myrdal tildelt Nobels fredspris sammen med Alfonso García Robles. Hun fikk prisen for sitt arbeid for nedrustning.
Edward Backhouse
Edward Backhouse (født 8. mai 1808, død 22. mai 1879) var en filantrop, forstander blant kvekerne, og forfatter av en kirkehistorie som ble utgitt posthumt.
Bakgrunn
Edward Backhouse ble født i Darlington som sønn av Mary og Edward Backhouse i Darlington. Da Edward senior flyttet til Sunderland i 1816, reiste resten av familien med ham. Edward junior ble værende i Sunderland fram til rett før sin død. I Sunderland var han partner i familiens bank. Han ble forstander innen Society of Friends (kvekerne) i 1854.
Politikk
Han var politisk liberal og motstander av Contagious Diseases Acts, en lov om kjønnssykdommer i de væpnede styrker. —Han var leder for Northern Counties Association for the Repeal of the Contagious Diseases Acts.
Backhouses politiske oppfatninger ble delt av Samuel Storey og andre ledende lokalpolitikere. Hans politiske syn munnet etterhvert ut i at han ble en av de syv grunnleggere av den radikale avisen Sunderland Echo i 1873.
Backhouse ble gift med Katherine Mounsey i 1856. De fikk ingen barn. Han døde i Hastings, som han hadde flyttet til grunnet dårlig helse.
Kanonjolle
Konstruksjon
Båtene var billige og enkle å bygge i stort antall på kort tid, i en tid da Norges økonomiske situasjon ikke tillot store investeringer. I begynnelsen var båtene åpne, men etter hvert fikk man et dekk, med luker. Med lukene åpne fungerte dekket som tofter for mannskapet, som drev jollen fremover med årer. Jollene var fra 14-20 meter lange, og besetningen var på 23 mann. Jollene førte dessuten seil, to master rigget med luggerseil. Kanonjollene var den minste av datidens kanonbåter.
Fartøyene ble sjelden eller aldri brukt om vinteren. De ble sett på som ubeboelige vinterstid, og var ikke særlig sjødyktige. De lå derfor i opplag som vinterreserve dersom en krise skulle oppstå. Kanonene ble da ofte tatt ombord i de større skonnertene eller briggene, hvor kanonene ofte måtte skiftes.
29. juni
29. juni er den 180. dagen i året. 181. i skuddår. Det er 185 dager igjen av året.
Kanonjolle
Bestykning
En kanonjolle var bestykket med en 24 punds kanon akterut, og eventuelt 2 haubitser. Den store kanonen kunne ikke siderettes, så sikting i horisontalplanet måtte gjøres ved å snu hele fartøyet. Under kamp ble fartøyet hovedsakelig manøvrert ved hjelp av årer. Under slaget ved Alvøen den 16. mai 1808 holdt fire kanonjoller og en sjalupp den britiske fregatten Tartar unna, og kampen endte til slutt med at den britiske fregatten måtte flykte.
Totalt fantes det i 1814 51 kanonjoller, hoveddelen av disse var lagt «søndenfjelds», dvs langs Skagerrakkysten. I Bergen fantes det 11, i Trondheim 6, og søndenfjelds 34 kanonjoller.
29. juni
Navnedag
Peter, Petter, Per.
Charles Babbage
Charles Babbage (født 26. desember 1791, død 18. oktober 1871) var en engelsk matematiker. Han er berømt for sine skisser av maskiner, for eksempel sin differansemaskin (the Difference Engine), som var forløperen for dagens datamaskiner. Påbegynte konstruksjoner og tegninger av disse maskinene finnes på Science Museum i London. I 1991 ble det konstruert en komplett, fullt fungerende differansemaskin på grunnlag av Babbages tegninger. Den ble produsert med presisjonsnivåer og toleranser som var oppnåelige på 1700-tallet, noe som beviser at Babbages maskin ville ha fungert hvis han hadde fått ferdigstilt den.
Kanonjolle
Bestykning
Ingen originale kanonjoller er bevart, men i 1991 ble det i Tvedestrand bygd en kopi etter originale tegninger. Den har navnet Øster Riisøer 3 og spiller i en rekke historiske arrangementer rollen som kanonjolle.
Norsk Sjøoffisersforbund
Norsk Sjøoffisersforbund er en norsk fagforening og ble stiftet 1. januar 1995 da Norges Skibsførerforbund (stiftet 1889) og Norsk Styrmandsforening (stiftet 1910) besluttet å slå seg sammen. Sjøoffiserforbundets oppgave er å ivareta medlemmenes økonomiske og sosiale interesser og arbeide for bedring av den generelle sikkerhet til sjøs. Forbundet ble i 2017 tilsluttet LO.
29. juni
Fødsler
Se flere som er født 29. juni i Kategori:Fødsler 29. juni.
Norsk Sjøoffisersforbund
Norsk Sjøoffisersforbund organiserer hovedsakelig norske navigatører (skipsførere og styrmenn). Forbundet hadde per 1. januar 2010 ca. 8000 medlemmer, av disse er nesten 5500 seilende.
29. juni
Dødsfall
Se flere som døde 29. juni i Kategori:Dødsfall 29. juni.
Norsk Sjøoffisersforbund
Landsmøtet
Landsmøtet er Norsk Sjøoffisersforbunds høyeste myndighet i alle saker som ikke er henlagt til stemmeseddelen. Landsmøtet holdes annethvert år innen utgangen av april og legges hver gang til forskjellige deler av landet. Alle medlemmer har møterett.
Charles Babbage
Bakgrunn
Han ble født i Teignmouth, Devonshire og studerte ved Trinity College og Peterhouse ved University of Cambridge. Han ble uteksamnert fra Cambridge i 1814. Samme år giftet han seg med Georgiana Whitmore. De fikk åtte barn, men bare tre levde opp til voksen alder. Hans kone døde i 1827.
Beregningsmaskinene
Astronomer og navigatører utfører mange regneoperasjoner, f.eks. multiplikasjoner og divisjoner, og helt opp til våre dager (før datamaskiner og andre elektroniske hjelpemidler) har det viktigste hjelpemidlet til dette vært logaritmer. Enklere logaritmetabeller strekker ikke til for presisjonsbehovene i astronomi og navigasjon. Siden det er arbeidskrevende å beregne en logaritme for hånd, ble det publisert logaritmetabeller i tykke bind, med mer nøyaktige logaritmer. Disse ble fremstilt ved hjelp av et stort antall ansatte som beregnet tabeller for hånd. Deretter ble tabellene satt i bly for trykking. Denne arbeidskrevende prosessen resulterte i mange feil, noe som forårsaket store og kostbare problemer for fartøyer.
Med bakgrunn i den høye feilfrekvensen i datidens logaritmetabeller, lette Babbage etter en metode for å gjøre disse beregningene automatisk. Målet var at beregninger og setting skulle gjøres uten menneskelig inngrep. Han kjente til, og var sikkert påvirket av de tidligere arbeidene med beregningsmaskiner av Blaise Pascal og Gottfried Leibniz. I 1822 beskrev han i et brev til Sir Humphry Davy sine ideer om hvordan en beregningsmaskin skulle kunne brukes til å beregne og trykke matematiske tabeller.
Differansemaskinen
I 1821 presenterte Babbage en modell til noe han kalte differansemaskinen (the Difference Engine) for Royal Astronomical Society. Formålet med denne maskinen var å fremstille logaritmetabeller der logaritmeberegningen ble approksimert av polynomer med en numerisk metode, differansemetoden. Ideen ble godkjent, og i 1823 mottok han et bidrag fra den britiske regjeringen på 1500 pund for å realisere konstruksjonen.
Arbeidet ble påbegynt, men aldri avsluttet. For det første var friksjonen i de tannhjulmekanismene som kunne produseres med datidens teknikk for stor – vibrasjoner var et konstant problem. For det andre ombestemte han seg stadig med hensyn til hvordan maskinen skulle konstrueres. I 1833 hadde han brukt 17 000 pund uten at han kunne vise til tilfredsstillende resultater.
Den analytiske maskinen
Mellom 1833 og 1842 gjorde han et nytt forsøk. Denne gangen forsøkte han å bygge en maskin som skulle kunne programmeres til å utføre alle typer beregninger, ikke bare polynomfunksjoner. Denne maskinen kalte han den analytiske maskinen (the Analytical Engine). Konstruksjonen bygde på prinsipper fra Joseph Marie Jacquards vevstolproduksjon, som brukte hullkort til å styre arbeidet. Babbage tilpasset denne konstruksjonen til å styre hvordan ulike matematiske beregninger skulle utføres.
Den analytiske maskinen hadde innmatingsenheter som bygde på hullkort, etter Jacquards ideer, en beregningsenhet som utførte ulike matematiske operasjoner, en styreenhet som sørget at riktige operasjoner ble utført, og et minne der beregnede mellomresultater kunne lagres for senere bruk. Dette var verdens første datamaskin.
Konstruksjonen var ferdig i 1835, men den så aldri dagens lys. Dette skyldtes i stor grad Babbages tidligere problemer med sin differansemaskin, han fikk flere avslag på søknad om økonomiske bidrag til arbeidet fra myndighetene.
I oktober 1842 publiserte den italienske generalen og matematikeren Luigi Federico Menabrea en forskningsrapport om den analytiske maskinen. Augusta Ada King, grevinne av Lovelace, en mangeårig venn av Babbage, oversatte rapporten til engelsk. Charles foreslo at hun skrev kommentarer til rapporten. I en serie brev mellom 1842 og 1843, samarbeidet paret om sju kommentarer. I den ene kommentaren utarbeidet Ada en utføringstabell for et program som Babbage skrev for å beregne Bernoulli-tallene. I en annen skrev hun om et generalisert algebraprogram som kunne utføre operasjoner på symboler i tillegg til tall. Av enkelte blir Lovelace regnet som historiens første programmerer. Hun begynte på arbeidet med en mer detaljert beskrivelse av den analytiske maskinen, men den ble aldri ferdig. Over hundre år senere ble et av de tidlige programmeringsspråkene, Ada, oppkalt til minne om henne.
Senere år
I 1837 lyktes en svensk advokat Georg Scheutz å bygge en fungerende versjon av differansemaskinen. Konstruksjonen bygde på Babbages beskrivelser fra 1834. Babbage var blant dem som undersøkte maskinen og uttalte seg positivt om den. Den britiske regjeringen kjøpte et eksemplar av maskinen.
Babbages arbeid med å forbedre produksjonen av tannhjulmekanismer til sine maskiner, har etter manges mening bidratt til at britene fikk et teknisk forsprang, og til den britiske flåtens overlegenhet under første verdenskrig.
Fra 1828 til 1839 var Babbage Lucasiansk professor i matematikk ved University of Cambridge. Han bidro med artikler i flere vitenskapelige tidsskrifter, og var delaktig i stiftelsen av The Astronomical Society 1820 og The Statistical Society 1834. De siste årene bodde han i London og arbeidet med å konstruere maskiner som kunne utføre aritmetiske og algebraiske beregninger.
Norsk Sjøoffisersforbund
Styret
Forbundets styre har 14 medlemmer som velges for fire år om gangen og fem varamedlemmer, valgt for 2 år av gangen. Styret skal alltid ha seks medlemmer som representerer innenriksfart og seks medlemmer som representerer utenriksfart.
Administrasjonen
Forbundets administrasjon har 20 ansatte på hel- og deltid. I «Maritimt Hus» i sentrum av Oslo, holder hovedkontoret hus sammen med Norsk Sjømannsforbund og Det norske maskinistforbund. Forbundet har også distriktskontor i Bergen og et avdelingskontor med tre ansatte i Ålesund. De ansatte i administrasjonen arbeider hovedsakelig med medlemssaker og tariffmessige og sosiale forhold som angår medlemmene.
Kanonjolle
Eksterne lenker
Rekonstruert kanonjolle
Flettemosefamilien
Flettemosefamilien (latin: Hypnaceae) er en gruppe av bladmoser.
Lyderhorn
Lyderhorn (396 moh.) er et av de syv fjell rundt Bergen. Det ligger ved Liavatnet ca. 5 kilometer sørvest for sentrum og er godt synlig fra skipsleden både nordover og sydover, og har vært et kjent seilingsmerke. Gammelnorsk form av navnet var Logðarhorn / Lofðarhorn / Lœfðarhorn.
Nord for Lyderhorn ligger Ørnafjellet (329 moh.) og to vann som heter Skåleviksvatnet og Søre Skåleviksvatnet.
Lyderhorntunnelene er en parsell av Sotraveien fra Liavatnet i øst til krysset ved Kjøkkelvikveien mot vest.
Friluftsliv
På Lyderhorn, Ørnafjellet og Kvarven er det mange turstier fra ulike retninger. Bergen Turlags årlige syvfjellstur starter fra Gravdal ved Lyderhorn og går videre over Damsgårdsfjellet, Løvstakken, Ulriken, Fløyen, Rundemanen og Sandviksfjellet.
Fort
Kvarven fort fra 1899 lengst mot nord ble et strategisk punkt under andre verdenskrig hvor det ligger igjen en del bunkere og kanonstillinger.
Folketro
Lyderhorn skal etter folketroen ha vært samlingsplass for hekser på Valborgsnatten, Sankthansnatten og i julehelgen. Anne Pedersdotter skulle ha deltatt på heksestevnene på Lyderhorn tre julenetter på rad.
Den dominikanske republikk under Sommer-OL 1972
Den dominikanske republikk under Sommer-OL 1972. Fem mannlige sportsutøvere fra Den dominikanske republikk deltok i tre sporter under Sommer-OL 1972 i München. Det var tredje gangen Den dominikanske republikk deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Age of Empires II: The Conquerors
Age of Empires II: The Conquerors (ofte forkortet AoC) er utvidelsespakken til sanntidsstrategispillet Age of Empires II: The Age of Kings. Det er det fjerde spillet i Age of Empires-serien fra Microsoft Game Studios og Ensemble Studios. Utvidelsen introduserte fem nye sivilisasjoner (aztekere, mayaer, spanjoler, hunere og koreanere), fire nye kampanjer, elleve nye enheter, 26 nye teknologier, nye spillmodus, nye kart og forskjellige mindre modifiseringer til spilldelen.
Forandringer i spilldelen
Utvidelsen introduserte også flere nye forandringer i spilldelen, blant annet de nye spillmodus som «Defend the wonder», «King of the Hill» og «Wonder Race». Flere nye kart der noen er basert på geografi fra den ekte verden, snølandskap og tropisk terreng ble inkludert. I selve spilldelen fikk man nå mulighet til å sette inn infanteri i rambukker. Noe som ga beskyttelse for infanteriet og økt hastighet og angrepsevne til rambukken. Skip fikk nå muligheten til å danne formasjoner for mer effektiv strid.
Kampanjer
Fire nye enspillerkampanjer ble lagt til denne utgivelsen. Disse er basert på Atilla sin maktkamp, Montezuma sitt forsvar mot Hernán Cortés og eventyrene til El Cid. Den fjerde kampanjen «Battles for the Conquerors» er en samling med enkeltscenarier basert på viktige historiske slag. Blant annet kan du spille «slaget ved Agincourt», «slaget ved Hastings», slaget ved Noryang og sagaen om « Eirik Raude».
Nettspill
I juni 2006 ble CD-ROM seksjonen av «The MSN Gaming Zone» avsluttet for Age of Empires-spillere. Det finnes flere andre servere for Age of Empires II: The Conquerors på nettet. Microsoft har offisielt omdirigert nettspilldelen til GameSpy Arcade.
Carl Marzani
Carl Aldo Marzani (født 4. mars 1912, død 11. desember 1994) var en italienskfødt venstreorientert politisk aktivist og forfatter. Han var suksessivt organisator i kommunistpartiet, frivillig soldat i den spanske borgerkrigen, medarbeider i det amerikanske etterretningsbyrå under den andre verdenskrig, dokumentarfilmskaper, forfatter og utgiver.
Liv og virke
Marzani ble født i Roma i Italia i 1912. Han emigrert til USA i 1924 sammen med sin familie og bosatte seg i Scranton i Pennsylvania. I 1935 fikk han stipend for å gå på engelske University of Oxford. Da borgerkrigen brøt i Spania reiste Marzani som frivillig for den republikanske siden mot Francos fasciststyrker. Tilbake i England gjenopptok han sine studier og tok en BA i filosofi, politikk og økonomi ved Oxford. Han ble økende radikal og meldte seg inn i det britiske kommunistpartiet. Tilbake i USA meldte Marzani seg inn under falskt navn i USAs kommunistiske parti (CPUSA) den 23. august 1939, den samme dagen da Molotov–Ribbentrop-pakten ble signert, men gikk ut av partiet i august 1941. Tidlig i 1942, etter at USA gikk med i verdenskrigen, begynte han i det amerikanske etterretningsbyrået, Office of Strategic Services (OSS), forløperen til Central Intelligence Agency (CIA), og arbeidet i avdelingen for analyser fram til 1945 da han begynte i det amerikanske utenriksdepartementet. Han var med på å bestemte angrepsmål for Doolittle-raidet på Tokyo, noe som skjedde den 18. april 1942.
I 1946 Marzani grunnla Union Films, et filmselskap for dokumentarfilm. En film som ble utgitt i september 1946, fem uker før han sluttet i utenriksdepartementet, het Deadline for Action, og som anklaget USA for den kalde krigen. I januar 1947 ble han stilt for retten for å ha svindlet de amerikanske myndighetene ved å motta penger fra staten samtidig som han holdt skjult at han var medlem av CPUSA. Han ble dømt den 22. juni 1947 og satt i fengsel for en dom på 36 måneder, unntatt fire av dem. I fengselet skrev han en bok som anklaget president Harry S. Truman for å ha startet den kalde krigen. Han ble tatt for å ha forsøkt å smugle manuskriptet ut av fengselet og dømt til sju måneders isolasjon. Boken ble utgitt i 1952 som We Can Be Friends: The Origins of the Cold War.
Etter fengselet i 1951 begynte han sammen med utgiveren Angus Cameron å drive Liberty Book Club som siden endret navn til Marzani & Munsell som drev Library-Prometheus Book Club. I den kapasiteten ble han kontaktet av KGB, Sovjetunionens hemmelige politi, som blant annet finansierte en del av virksomheten på 1960-tallet. Han var en av de som ble intervjuet i Vivian Gornicks bok The romance of American communism (1977), men som de andre holdt han sin identitet skjult. Han kalte seg for «Eric Lanzetti».
På slutten av livet synes Marzani å ha bevegd seg vekk fra sin venstreorienterte røtter. I 1972 forfattet han Wounded Earth en bok om miljøspørsmål, noe som var uvanlig for en amerikansk intellektuell fra en marxistisk bakgrunn. I en artikkel fra 1976 for magasinet In These Times skrev han respektfullt om en italiensk tankesmie bestående av industrieiere. I et notat tilknyttet artikkelen kommenterte han: «Jeg har kun to krav på berømmelse: at jeg var den første politiske fange av den kalde krigen og at jeg skrev den første revisjonistiske historien om den.» Han fortsatte å fremme sin nyoppdagede revisjonisme og eurokommunismen i boken The Promise of Eurocommunism (1981). Han døde i desember 1994.
Morgan 4/4
Morgan 4/4 var den første firehjulsbilen produsert av den britiske bilprodusenten The Morgan Motor Company, og ble sluppet på markedet i 1936. Modellbetegnelsen «4-4» (senere «4/4») stod for fire hjul og fire sylindre. Tidligere Morganbiler hadde alltid vært trehjulsbiler med to hjul foran og et hjul bak, og vanligvis med tosylindrede V-motorer.
Bortsett fra et opphold pga. den 2. verdenskrig – og perioden mars 1951 til september 1955, da kun den kraftigere Morgan Plus 4 ble laget – har 4/4 vært i produsert uavbrutt frem til i dag. Motorstørrelsen har økt fra en 1.122 cc Coventry Climax motor i 1936 til en 1.800 cc Ford motor i 2004.
Norsk fotball 2012
Finale
Utdypende artikkel, se: Cupfinalen i fotball for menn 2012
Egeisk kultur
Egeisk kultur (synonymt med Gresk bronsealder) er den betegnelsen man bruker på de tidligste sivilisasjonene i og omkring Hellas. Geografisk kan kulturen deles inn i helladisk kultur på det greske fastland, minoisk kultur på Kreta og cycladisk kultur på øyene ved Lilleasia.
På denne tiden brukte man skriftsystemer, som språkforskere kaller linear A og linear B. Man kjenner tekster som er skrevet på de eldste kjente former av gresk språk, såkalt minoisk gresk. Andre tekster er sannsynligvis skrevet på etokretisk, et eget språk som man ennå vet lite om.
Disse kulturene har etterlatt seg storslåtte kunstverk og interessant arkitektur. Man visste lite om disse kulturene før 1800-tallet. Oppdagelsen av Knossos var et stort arkeologisk gjennombrudd. Utgravninger i Mykene har også vært av stor betydning.
Kykladisk kultur
Den kykladiske kulturen på Kykladene i Egeerhavet i den sene neolittiske og tidlige bronsealderen er best kjent for sine flate kvinneidoler som var skåret ut av øyas rene hvite marmor århundrer før den store midtre bronsealderkulturen («minoisk kultur») dukket opp på Kreta i sør. Disse figurene har blitt plyndret fra gravene for å tilfredsstille et blomstrende kykladisk antikvitetsmarked siden begynnelsen av det 20. århundre.
Minoisk kultur
Den minoiske kulturen (ca. 2700–1450 f.Kr.) på Kreta var den første europeiske høykultur og en utviklet bronsealdersivilisasjon som gjennom handel oppnådde stor politisk, kulturell og økonomisk innflytelse i hele den indre middelhavsregionen.
Valhall (tegneserie)
Fra album to hadde Per Vadmand og Peter Madsen ansvaret for manus. Album nummer 15 Volvens syner ble det siste i serien.
I 1986 ble det laget en tegnefilm, Valhalla, basert på historier fra tre av albumene.
Historie
I løpet av 1976 og 1977 planla Henning Kure og Arne Stenby ved det danske forlagshuset Interpresse å skape en tegneserie basert på norrøn mytologi. De tilbød tegnejobben til den unge tegneserietegneren Peter Madsen, som aksepterte, og som også vervet Hans Rancke-Madsen som manusforfatter. Rancke-Madsen hadde tidligere vist sin dyktighet i å skrive dialoger og forme karakterer. Mannskapet begynte å tegne og forme det første albumet i en rekke med eventyr om de norrøne gudene. Tor med hammeren var uttenkt å være helten i denne serien, sammen med Odin og Loke som ble presentert som Tors blodsbror.
Tegneserien Valhalla begynte i 1978 som en stripeserie som gikk i den danske avisen Politiken. Det første albumet kom ut i 1979. Det ble godt tatt imot, og ble derfor fulgt av andre album.
Albumenes tone har fokusert på humor, men karakterene og mye av handlingen er i utgangspunktet basert på kjente fortellinger og legender fra norrøn mytologi, og flere album har hatt dypere menneskelige trekk. Albumene har hatt en gjennomgående høy kvalitet i både fortelling og utførelse, og hvert eneste tok ett til flere år å produsere. Det første kom i 1979, det andre i 1982 før det siste kom i 2009. De ligger alle solid i den fransk-belgiske tradisjonen som Tintin og Asterix som også tjente som inspirasjon for Valhalla-tegneserien.
Den 5. januar 2007 ble Valhalla utgitt på Internett for første gang da den danske avisen Jyllands-Posten begynte å utgi det fjortende albumet, Muren, i deres internettutgave. En side ble utgitt ukentlig i form av en animert Flash-program i et forsøk på å overføre de store albumsidene til et format som var tilpasset Internett.
Egeisk kultur
Mykene
Den mykenske kulturen, mellom 1600 og 1100 f.Kr., er oppkalt etter utgravingsstedet Mykene, der arkeologer første gang fant rester etter høykulturene. Arkeologer går ut fra at byen ble grunnlagt av greske folkegrupper. Imidlertid er det sannsynlig at navnet Mykene ikke opprinnelig er gresk. Byen ble trolig grunnlagt så tidlig som på 1500-tallet f.Kr.
Mykene var en svært stor by, og byggverkene tilsier at området har vært tilholdssted for en godt utviklet palasskultur. Byggestilen til festningsverket, som ble bygd i sentrum av byen en gang på 1300-tallet f.Kr., ble faktisk kalt kuklopisk av de greske etterkommerne, fordi de mente at bare kykloper kunne bygge slike festningsverk.
Minnet om den mykenske storhetstiden er overlevert gjennom de mørke århundrene i gresk historie, og en romantisk fremstilling av den mykenske perioden danner grunnlaget for de kjente greske, episke diktene, Iliaden og Odysseen, av Homer.
Det man imidlertid vet, er at det var en høyt utviklet kultur med et eget skriftspråk, og en langt større utbredelse enn bare Mykene. Vi vet også at konger, og andre adelsmenn, ble gravlagt i store sirkulære gravkammer, tholoser, sammen med gullmasker, sølv og militærutstyr. Det er også funnet eksempler på mumifisering av de døde.
På et tidspunkt rundt 1100 f.Kr. brøt den mykenske kulturen sammen, og grekerne gikk inn i perioden som historikere kaller de mørke århundrene i gresk historie. Grunnen til at de ble kalt de mørke århundrene er at det ikke finnes noen skriftlige kilder fra perioden, og en har færre arkeologiske funn fra samme periode. Det eneste man vet sikkert er at befolkningsmengden brått gikk nedover.
Tidligere har den rådende teorien vært at den mykenske kulturen gikk under på grunn av invasjonen av et nytt gresk folkeslag, dorerne, men den teorien er nå underlagt stor tvil. En ser blant annet at egyptiske kilder, fra samme tidsperiode, nevner en lang rekke med uår, der avlingene sviktet, noe som blant annet førte til kriger og folkevandringer. Den mykenske nedgangen faller også sammen med en brå nedgang av en rekke sivilisasjoner i Midtøsten og Sør-Europa. Mange historikere mener at disse uårene kan settes i sammenheng med klimaendringer etter store vulkanutbrudd, og at de var direkte årsaker til den mykenske undergangen. Den teorien kan også forklare de store greske utvandringene til øyene i Egeerhavet og kysten av Lilleasia for å dyrke nytt land.
Handel
Handel ble praktisert i en viss grad svært tidlig, slik det blir bevist av distribueringen av milisk obsidian over hele egeerområdet og av nilotisk innflytelse på tidlig minoisk kunst. Kretiske fartøyer eksporterte til Milos, Egypt og det greske fastlandet. Miliske vaser kom til Kreta. Etter 1600 f.Kr. er der svært tett handel med Egypt, og egeeiske ting fant sin vei til alle kystene i Middelhavet. Ingen spor av valuta har dukket opp, utenom usikre øksehoder som var for små til å være av praktisk nytte. Standardvekter har blitt funnet i tillegg til representasjoner av støpeblokker. De egeeiske skrevne dokumentene er enda ikke bevist (ved å bli funnet utenfor område) til å være brevkorrespondanse med andre land. Representasjoner av skip er uvanlige, men flere har blitt observert på egeeiske edelstener, edelstenssegl og vaser. De er åpne fartøyer med master. Kjennskap til sjøen er bevist gjennom bruken av marine motiv i dekorasjoner.
Bevis for egeiske sivilisasjoner
Det mest representative stedet som til nå er utgravd er Knossos som ikke bare har gitt de mest varierte, men de mest kontinuerlige bevisene fra neolitikum til det klassisk sivilisasjon dukket opp. Andre viktige steder er Hissarlik, Mykene, Faistos, Hagia Triada, Tiryns, Fylakope, Palaikastro og Gournia.
Valhall (tegneserie)
Valhalla i Norden
Valhalla er utgitt, komplett eller delvis, i alle de nordiske landene. Nedenfor er en oversikt over utkomne album og titler.
Forfatterne er nevnt i den rekkefølge de står nevnt på tittelbladet. Fet skrift når det er en hovedforfatter for historien. Henning Kure står nevnt som produser av album nummer 1, ikke som forfatter.
Pegylini
Pegylini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Tewodros II av Etiopia
Tewodros II (Ge'ez ቴዎድሮስ, døpt som Sahle Dingil; født ca. 1818, død 13. april 1868) var keiser av Etiopia fra 1855 til sin død. Hans styre ses gjerne som begynnelsen på det moderne Etiopia, og som enden på den desentraliserte perioden som kalles Zemene Mesafint (Prinsenes tidsalder).
Pegylini
Utseende
Middelsstore (14-24 millimeter), brunlige oldenborrer.
Tewodros II av Etiopia
Han var sønn av Haile Giorgis Wolde Giorgis, en adelsmann fra provinsen Dembiya, og Woizero Atitegeb Wondbewossen, en adelskvinne som opprinnelig kom fra Gonder. Tewodros var gift to ganger, først med Tewabech og deretter med Tiruwork Wube, som han hadde sønnen Alemayehu med.
Pegylini
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika. Det er én art på Madagaskar.
Tewodros II av Etiopia
Tewodros forsøkte å gjennomføre en rekke moderniseringer, og han forsøkte å styrke den politiske makten på bekostning av kirken. Men hans reformer var bare delvis vellykket. Hans etterfølgere«» kom imidlertid til å vinne frem med videre modernisering. Han har blitt sammenlignet med Peter I av Russland. Han var tilhenger av reformer, samtidig som han også på flere områder var grusom.
Han opprettet kontakter med europeere, og giftet bort en datter til en sveitsisk militæringeniør.