cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svone
Landskap
Svone ligger i nedbørsfeltet Øvre Driva (424 km²) som omfatter fjellområdene sør for Åmotsdalen, selve Drivdalen fra nordgrensa for Drivdalen landskapsvernområde og sørover til grensen for feltet. Grisungbekken og Stridåa i løper sammen med Svone og disse drenerer til sammen praktisk talt hele Hjerkinn skytefelt i Dovre kommune. Stridåa og Svone har sine kilder i Snøhetta og Svånåtindens botner. Fra øst mottar Svone Jerosbekken, nord for Grønbakken. Landskapet domineres av runde tertiære fjellormer rundt vide daler (Grisungdalen og Stroplsjødalen). Det yngre kvartære landskapet, formet av isbreer og smeltevannselver markerer seg i Svånåtindan og Snøhetta med karakteristiske botner. Dalene i området er av forskjellig opprinnelse og form. Viddedalene (Grisungdalen, Svånådalen og Stroplsjødalen) skiller seg klart fra den trange, forrevne Drivdalen med sine hengende sidedaler.
Giovanni I Participazio
Giovanni I Participazio (eller Particiaco) (død 837) var den tolvte tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den tiende som er dokumentert. Han overtok som doge etter broren Giustiniano Participazios død i 829 og til han ble avsatt i 836.
Faren Agnello hadde utnevnt ham som med-doge mens broren Giustiniano var i Konstantinopel. Da Giustiniano kom tilbake ble Agnello avsatt og Giovanni, som var en del av den pro-frankiske fraksjonen, ble sendt i eksil tilo Zara. Giovanni ble kalt tilbake av broren i 829 og utnevnt til etterfølger. Han ble valgt til ny doge etter brorens død og vider4eførte brorens arbeid med å bygge den nye kirken som skulle romme levningene etter evangelisten Markus som var byens nye skytshelgen. Han regjeringsperiode var imidlertid preget av interne og eksterne problemer og krangler.
Et opprør i Venezia satte en av tribunene, Caroso, på tronen som doge i mindre enn seks måneder, mens Giovanni, som ble overrasket over at opprøret fikk støtte fra sentrale familiemedlemmer, søkte tilflukt hos Lothar I av Det tysk-romerske rike. Snart hadde hans støttespillere fjernet Caroso og blindet ham og sendt bud til Giovanni om å komme tilbake til Venezia. Hans diktatoriske styre provoserte imidlertid mange av aristokratene og de avsatte ham i et kupp i 836. Han ble deretter plassert i en kirke i Grado og døde året etter.
Hugo (mannsnavn)
Hugo er et mannsnavn av germansk opprinnelse og brukes i mange språk. Det er spesielt populært i Paraguay, Sverige og Frankrike. Hugo brukes også som etternavn, og er kjent gjennom den franske forfatteren Victor Hugo (1802–1885).
Onychionyx minor
Onychionyx minor er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Hugo (mannsnavn)
Etymologi
Hugo er dannet som en latinsk form av gammelhøytyske hugh eller norrøne hugr, som begge betyr «tanke, ånd». Hugi var den norrøne formen av navnet. Hugh er en engelsk form av navnet.
Onychionyx minor
Utseende
En middelsstor, blankt brunsvart hornbille. Denne arten har ikke horn eller knøler på pronotum, kjønnene er overflatisk nokså like. Begge kjønn har to lave knøler i pannen. Kroppen er parallellsidig og nokså bred. Pronotum er fint og spredt punktert. Dekkvingene er jevnt og kraftig punktert, beina nokså korte.
Hugo (mannsnavn)
Utbredelse
Hugh var et vanlig navn i England fra før den normanniske invasjonen og frem til 1800-tallet.
Patapon
Patapon er et spill til PlayStation Portable utviklet av SCE Japan Studio. I spillet lager spilleren trommerytmer som får Pataponkrigere til å bevege seg fremover og angripe. I begynnelsen lager man enkle trommerytmer for å bevege seg fremover og å angripe, men disse blir mer avanserte etter hvert.
Handling
I Patapon får spilleren rollen som en guddom tilbedt av en antropomorf hær kjent som Patapons. Patapon-landsbyen fungerer som et viktig knutepunkt gjennom hele spillet, og lar spilleren blant annet gjenopplive falne tropper, velge nye oppdrag, eller spille minispill. Før hvert oppdrag kan spilleren velge opptil tre forskjellige enheter for kamp. Det finnes seks mulige enheter å velge mellom: Tateponene med skjold og sverd, de spyd-svingende Yaripons, Yumiponene som slåss med pil og bue, de lanse-svingende Kibaponsene med kavaleri, de tunge kølle-svingende Dekaponsene, eller de Tuba-svingende Megapons. Hver enhet kan bruke maksimalt tre eller seks tropper, avhengig av type.
Under oppdrag kan spilleren kommandere Patapons til å bevege seg fremover, angripe motstandere, forsvare sitt eget område, eller gjennomføre forskjellige handlinger. Når et oppdrag er fullført, kan spilleren gå tilbake til et tidligere oppdrag for å skaffe seg ekstra ressurser og utstyr, for å bygge opp troppene sine før en større konflikt. Forskjellige materialer, våpen, rustninger eller en valuta kjent som «Ka-ching» kan plukkes opp etter falne motstandere. Hvis en Patapon blir beseiret i kamp, ​​vil de slippe en hette som kan brukes til å gjenopplive Patapon når oppdraget er gjennomført. Men hvis denne hetten ikke blir plukket opp, går Patapon permanent tapt. Nye Patapons kan produseres i Patapon-landsbyen ved å bruke «livets tre» og krever Ka-ching og materialer som pinner, steiner eller grener. Å bruke sjeldnere versjoner av disse materialene kan skape sterkere varianter av Patapons.
Denne Patapon-stammen var en gang en blomstrende nasjon ledet av deres guddom, Mighty Patapon, på en reise til Earthend for å se på en gåtefull gjenstand bare kjent som IT. Men Patapon-nasjonen ble på et tidspunkt forvist til den øde grensen av deres svorne fiende - skapninger kjent som Zigotons. The Mighty Patapon blir ført tilbake til de tidligere restene av Patapon-stammen for å gjenoppta reisen til Earthend. Gjennom hele reisen møter Patapon også Zigoton-stammen og andre monster. Zigoton-generalen, Gong the Hawkeye, utfordret Patapons ved forskjellige anledninger. Men rett før hans død avslører Gong for Patapon at Zigotonene har deres egen profeti, som forutsier at verden vil falle i kaos når pataponene ser på IT
Mot slutten av spillet forsøker mange av de viktigste Zigoton-krigerne å selge sjelene deres til de mørke kreftene, i et forsøk på å beseire Patapons. Til slutt selger Zigotons hersker, dronning Kharma, sjelen sin i deres siste forsøk på å ødelegge alle Pataponene for godt. Patapons får også i oppgave å drepe den eldgamle demonen, Gorl.
Lynetteholmen
Lynetteholmen er en planlagt ny øy i København. Øya skal ligge i forlengelse av Refshaleøen. Det skal være plass til 35.000 beboere, og øya skal også sikre København mot stigende vannstand.
Presentasjon
Prosjektet ble fremlagt av statsminister Lars Løkke Rasmussen, transport-, bygnings- og boligminister Ole Birk Olesen, erhvervsminister Rasmus Jarlov og Københavns borgermester Frank Jensen på et pressemøte i Statsministeriet den 5. oktober 2018.
Anlegg
Det skal være plass til 35.000 beboere, og på lengre sikt like mange arbeidsplasser, og øya skal også sikre København mot stigende vannstand.
Ishockey-VM 1947 for menn
Verdensmesterskapet i ishockey i 1947 ble arrangert i Praha, Tsjekkoslovakia, 15. til 23. februar. Åtte lag deltok, og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Turneringen gjaldt også som det 25. Europamesterskapet i ishockey.
Lynetteholmen
Anlegg
Lynetteholmen skal bygges fra jord som er i overskudd fra andre prosjekter. Byggeriet er planlagt til å kunne påbegynnes fra omkring år 2035. Bydelen vil være fullt utbygget omkring år 2070.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
15. februar Østerrike       – Polen           10 – 2 (3-1,2-1,5-0) Tsjekkoslovakien – Romania        23 – 1 (4-0,7-1,12-0) Sverige         – Sveits           4 – 4 (2-2,1-0,1-2)
16. februar Sverige         – Belgia          24 – 1 (8-0,7-1,9-0) Polen           – Romania          6 – 0 (2-0,1-0,3-0) USA             – Sveits           4 – 3 (0-0,3-2,1-1)
Shanghai Hongqiao jernbanestasjon
Shanghai Hongqiaojernbanestasjon (forenklet kinesisk: 上海虹桥站, tradisjonell kinesisk: 上海虹橋站, pinyin: Hóngqiáo Huǒchē Zhàn) er en av de fire større jernbanestasjoner i Shanghai i Folkerepublikken Kina. De andre tre er Shanghai hovedjernbanestasjon, Shanghai sørbanestasjon og Shanghai vestbanestasjon. Den var er den største jernbanestasjon i Asia.
Shanghai Hongqiao ligger i bydistriktet Changning i Shanghai, og er en del av et trafikknutepunkt med en rekke forskjellige befordringsmidler som henger sammen. For eksempel ligger stasjonen rett inn mot Terminal 2 på Shanghai Hongqiao internasjonale lufthavn.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
17. februar Østerrike       – Belgia          14 – 5 (2-0,6-0,6-5) Sveits          – Romania         13 – 3 (7-0,0-2,6-1) Sverige         – USA              4 – 1 (1-0,2-0,1-1)
18. februar Tsjekkoslovakia – Østerrike       13 – 5 (2-3,6-0,5-2) USA             – Belgia          13 – 2 (5-1,5-0,3-1) Sverige         – Polen            5 – 3 (0-1,4-1,1-1)
Shanghai Hongqiao jernbanestasjon
Byggingen av jernbanestasjonen tok til 20. juli 2008, og den stod ferdig og ble åpnet 1. juli 2010, samtidig med at Huning høyhastighetsjernbane ble satt i trafikk.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
19. februar Østerrike       – USA              6 – 5 (2-1,2-3,2-1) Sverige         – Romania         15 – 3 (6-2,6-0,3-1) Tsjekkoslovakia – Polen           12 – 0 (3-0,2-0,7-0) Sveits          – Belgia          12 – 2 (3-1,7-0,2-1)
Blekt gulfly
Blekt gulfly (Xanthia icteritia) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet over det meste av Norge, men sparsomt i Nord-Norge.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
20. februar USA             – Romania         15 – 3 (6-0,3-1,6-2) Polen           – Belgia          11 – 1 (1-0,6-0,4-1) Tsjekkoslovakia – Sveits           6 – 1 (2-1,2-0,2-0)
Blekt gulfly
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 33 – 37 mm), blekt gult nattfly. Fargen er blekere enn hos de andre norske gulflyene (Xanthia spp.), noen individer er nesten ensfarget blekgule. Hodet og forkroppen er lysgule, bakkroppen gulhvit. Forvingen er noe tilspisset, lysgul, med et uregelmessig og ofte utydelig, brunlig tverrbånd midt på. Utenfor dette båndet er det en trekantet, brunlig flekk med framkanten og en rekke av små, brune flekker langs ytterkanten. I vingens indre del er det oftest noen diffuse, brunlige flekker. Bakvingen er snøhvit.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
21. februar Østerrike       – Romania         12 – 1 (2-0,5-0,5-1) USA             – Polen            3 – 2 (1-0,1-2,1-0) Tsjekkoslovakia – Belgia          24 – 0 (9-0,5-0,10-0)
Blekt gulfly
Levevis
Blekt gulfly forekommer i løvskog, hager og parker. Som unge lever larvene på blomster (gåsunger) av viere (Salix spp.) eller på rakler av osp (Populus tremula). I de to siste larvestadiene lever de på ulike urter. Arten overvintrer som egg. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – september og kommer gjerne til lys.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
22. februar Romania         – Belgia           6 – 4 (2-1,3-0,1-3) Sveits          – Østerrike        5 – 0 (3-0,0-0,2-0) Tsjekkoslovakia – Sverige          1 – 2 (0-1,0-1,1-0)
Blekt gulfly
Utbredelse
Blekt gulfly finnes i Europa, unntatt lengst i sør, og videre østover til Korea og Japan. I Norge er den vanlig på Sørlandet og det sørlige Østlandet, og forekommer også i Rogaland og Hordaland. Det er noen få funn fra Trøndelag og Nordland, og ett enkeltfunn fra Sør-Varanger i Finnmark.
Shanghai Hongqiao jernbanestasjon
Stasjonen dekker ca. 1,3 millioner kvadratmeter med en romslig ventehall og 30 plattformer, de fleste av dem konfigurert for høyhastighetstog.
Ishockey-VM 1947 for menn
Resultater
23. februar Sveits          – Polen            9 – 3 (3-1,1-0,5-2) Østerrike       – Sverige          2 – 1 (1-0,0-0,1-1) Tsjekkoslovakia – USA              6 – 1 (2-0,1-1,3-0)
Lampedusahund
Lampedusahund er en podenco som også kalles cirneco di lampedusa og tunisisk podenco, men flere kynologer mener at den i realiteten er en lokal variant av faraohund.
Lampedusahund skal være en habil jakthund, men ellers er svært lite kjent omkring denne hunden. Det fortelles imidlertid at den tradisjonelt har levd på disse øyene som en pariahund. Mange mener også at rasen har vært i sterk tilbakegang gjennom flere år.
Nils Røttingen
Nils Røttingen (født 21. desember 1945 i Strandebarm i Hardanger) var høgskoledirektør ved Høgskolen i Telemark (HiT)i perioden 1994–2011.
Yrkesliv
Røttingen ble ansatt ved Telemark distriktshøgskole (TDH) i Bø i 1973. De første 10 årene arbeidet han som høgskolelektor/amanuensis og underviste og forsket i engelsk språk. I 1983 fikk han opprykk til førsteamanuensis.
I 1985 ble han valgt rektor samme sted, og dette vervet hadde han i tre perioder (7 ½ år). I juli 1994 ble han tilsatt som høgskoledirektør ved Høgskolen i Telemark, som fra 1. august ble etablert ved fusjon mellom den daværende TDH, Telemark ingeniørhøgskole (Porsgrunn), Telemark lærerhøgskole (Notodden/Rauland/Drammen) og Telemark sykepleierhøgskole (Skien). Røttingen var slik sentral ved etableringen av den nye høgskolen, og en bærebjelke i den nye institusjonen i nesten 20 år.
Politisk virke
Røttingen var også politiker for partiet Venstre og representerte partiet i Bø kommunestyre.
Familie
Nils Røttingen er far til epidemiolog en John-Arne Røttingen.
Groj Skrzypko Groj
Groj Skrzypko Groj er et musikkalbum med De Press, utgitt i 1994.
Firstemmig sats
Firstemmig sats er en tradisjonell og vanlig brukt musikalsk satsteknikk som tar sikte på å fordele fire selvstendige stemmer, ofte representerert av de menneskelige stemmeleiene, altså sopran, alt, tenor og bass.
Den firstemmige satsen skal ved hjelp av et regelverk skape både homofon/vertikal overensstemmelse, og polyfon/horisontal selvstendighet. På denne måten får man stemmer som i seg selv er sangbare og interessante, og som følger kontrapunktiske regler, samtidig som de hele tiden danner akkorder, som følger en tonalt logisk progresjon.
Firstemmig sats utviklet seg i det 17. århundre, fra homofone vokal- og instrumentalsatser, laget i renessansens stil. I dag regnes Johann Sebastian Bachs firstemmige sats som spesielt mønstergyldig, da den oppfyller alle satsens krav på en musikalsk svært vellykket måte.
Max Reger brukte firstemmig sats på en harmonisk sofistikert måte i både verdslig og sekulær musikk.
Durham County (Nord-Carolina)
Durham County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina. Fylket hadde et innbyggertall på 267 587 i 2010. Fylkessete er byen Durham. Fylket ble grunnlagt den 17. april 1881. Det ble etablert fra deler av Orange County og Wake County.
Det er, likesom sitt administrative sete, oppkalt etter Dr. Bartlett Snipes Durham, den storgodseier som skjenket den grunn som byen ble bygget på.
Philippe de Alençon
Philippe de Alençon  (født 1338 i Frankrike, død 16. august 1397) var en av Den katolske kirkes kardinaler og biskoper. Han var blant annet latinsk patriark av Jerusalem og Aquileia.
Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.
Gnathocera impressa
Gnathocera impressa er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (gjerne 18-20 millimeter), litt flat, blank, kontrastrikt farget gullbasse. Det er to korte horn foran på hodet. På farge er den fløyelsaktig svart med tallrike, kremgule flekker og lengdestreker. Hodet er svart med to gule flekker i pannen og gule flekker på innsiden av hvert fasettøye. og Pronotum er svarte med kremgule sidekanter og midtstripe, dessuten et par små, gule flekker litt innenfor sidestripene. Dekkvingene har kremgule tegninger som danner tre brede, oppbrutte lengdestriper. Scutellum er svart med en bred, kremgul midtstripe. Beina er rødlige.
Levevis
Larvene lever i jorda. Det har ennå ikke lykkes å avle fram disse i fangenskap. De voksne billene finnes ofte mellom høyt gress.
Utbredelse
Arten er utbredt i det vestlige Afrika (Burkina Faso, Elfenbeinskysten).
Romsdals Dampskibsselskab
Bakgrunn
Romsdals første dampskipsselskap ble dannet i 1856 i samarbeid med Sunnmøre, og het Det Søndmør-Romsdalske Dampskibsselskab. Dette rederiet gikk konkurs i 1867, og det samme skjedde i 1879 med etterfølgeren Det Nye Søndmør-Romsdalske Dampskibsselskab, stiftet i 1869. Sistnevnte rederi var i bunn og grunn et Sunnmørsselskap, og det nyopprettede Molde Dampskibsselskab (etablert 1868) skaffet seg etterhvert egne båter – først DS «Reserven», DS «Beta» (innleid) og senere DS «Molde». Turisttrafikken var i vekst, og i 1888 besluttet Molde Dampskibsselskab å selge sitt gjenværende skip DS «Molde» og innby til aksjetegning for å finansiere et nytt og tidsmessig dampskip.
Rederiet stiftes
Det ble tegnet 551 aksjer, noe som resulterte i en aksjekapital på 55 100 kroner. Molde Dampskibsselskab skiftet navn til Romsdals Dampskibsselskab og det nye selskapet ble konstituert 27. oktober 1888. Styret ble satt opp med 4 representanter (inkludert styreformannen) fra Molde, og 3 representanter fra omkringliggende landdistrikter.
Skipene
Det første skipet ble overlevert i 1889 fra Akers mekaniske verksted i Oslo, og ble døpt DS «Rauma». Kjøpesummen var 56 000 kroner. I 1891 ble DS «Eira» levert fra Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV), men skipet viste seg uegnet og ulønnsomt, og ble i 1896 solgt. Samme år ble et nytt skip – også døpt «Eira» levert fra Akers Mekaniske Verksted for 75 000 kroner. Dette skipet var en suksess, og det forble i rederiets tjeneste til det ble oppkjøpt av Møre Fylkes Ruteselskap i 1920.
På begynnelsen av 1900-tallet var planleggingen av Raumabanen begynt, og Romsdal Dampskibsselskab trodde på en rask jernbaneutbygging. Rederiet kontraherte derfor et nytt skip i 1908 – før Raumabanen var endelig vedtatt – for å kunne ta unna den økte trafikken jernbanen ventelig ville føre med seg. Skipet på 282 bruttoregistertonn ble overlevert i 1909 og ble døpt DS «Verma». Utbyggingen av Raumabanen ble imidlertid forsinket, og utbruddet av første verdenskrig gjorde at turisttrafikken stoppet opp. DS «Verma» var for stort for den eksisterende trafikken, og ble solgt i 1916.
Etter opprettelsen av Centralmeieriet (Bøndenes Meieri) i Molde, var det stort behov for sikker melketilførsel. Rederiet fikk bygget et motorskip døpt MK «Osa» for å brukes i melkeruter i omlandet, samt å få dekket kommunikasjonsbehovet til Fræna. Skipet var imidlertid plaget med stadig motortrøbbel, og ruten ble svært uregelmessig. MK «Osa» ble solgt i 1916. Et mer vellykket kjøp var DS «Nordfjord» (bygget i 1865) som ble anskaffet i 1915. Skipet ble satt inn i rute Bergen – Romsdal, en rute som senere også omfattet Langfjorden.
Første verdenskrig
Utbruddet av første verdenskrig i 1914 medførte etterhvert brennstoffrasjonering, noe som førte til innskrenkinger i rutetilbudet. I tillegg var rederiet utsatt for konkurranse fra Sunnmørs- og Nordmørsrederier samt lokale privateide båter. De fleste rederiene hadde problemer med å generere overskudd, noe som resulterte i at tanken om et samordnet fylkesrederi ble lansert. I 1920 ble Møre Fylkes Ruteselskap opprettet, og de små rederiene – deriblant Romsdals Dampskibsselskab – ble kjøpt opp. Rederiets gjenværende tre skip ble solgt for 360 000 kroner og innlemmet i det nye rederiet. De beholdt imidlertid navnene.
Skjenk
En skjenk er et møbel som anvendes som serveringsbord, skjenken kan også være et barmøbel med drikkevarer og glass bakom dører. Skjenk kan se ut på ulike vis fra enkle bord med fire ben til å være mer kompakte med skap og skuffer. De tidlige skjenkene var som regel utrustet med skap og skuffer til oppbevaring av bestikk, porselen, glass og duker. En skjenk bør stå i en stue eller en hall, for å kategoriseres som skjenk.
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner utendørs 1958
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner utendørs 1958 var en norsk håndballturnering som kåret utendørs-norgesmesteren i håndball for kvinner 1958.
Kolbjørn Varmann
Kolbjørn Sigurd Verner Varmann (1904–1980) var en norsk prest, motstandsmann, politiker (Ap) og skolemann. Varmann var bror av Hildur Os.
Prest
Som prest var han stiftskapellan i Hålogaland i perioden 1931-36 og sogneprest i Tysfjord fra 1936 til 1963. Han var også prost i Nordre Salten prosti fra 1954. Mesteparten av denne tida var han imidlertid stortingsrepresentant eller statsråd.
Skole og kraftlag
Han ble kjent for etableringen av Kjøpsvik skole før og under andre verdenskrig. I 1946 ble han valgt som varaformann i Nord-Salten kraftlag, som han var en av pådriverne til å få etablert.
Motstandsarbeid
Han var organisator for flyktningtrafikken fra Tysfjord til Sverige, og i 1942 ble han leder for flyktningorganisasjonen i Tysfjord, som loset rundt tre tusen mennesker over riksgrensa. Kolbjørn Varmann ble arrestert og ført til Narvik av Gestapo den 25. januar 1945, og ble satt fri den 8. mai 1945.
Politiker
Varmann ble valgt til ordfører i Tysfjord etter kommunestyrevalget i 1945, og satt i vervet fra 5. januar 1946 til 1955.
Hedersbevisninger
Varmann fikk Petter Dass-medaljen i 1973.
Varmann ble innstilt til Kongens fortjenstmedalje i gull i 1980, men døde før utmerkelsen ble overrakt ham.
VM i landeveissykling 2016 – Mennenes lagtempo
Mennenes lagtempo under VM i landeveissykling 2016 gikk over 40 km søndag 9. oktober.
Taphina
Taphina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sørøst-Asia.
Gered Mankowitz
Gered Mankowitz (født 3. august 1946 i London) er en engelsk fotograf som har hatt sitt virke innen rockemusikken de siste 40 årene. Flere av hans portrettbilder av rockeartister som The Rolling Stones og Jimi Hendrix er nå blitt en del av den permanente kolleksjonen til National Portrait Gallery i London.
Mankowitz åpnet sitt eget studio i 1963 etter studiene og ble siden forespurt om å ta bilder av Marianne Faithfull som da hadde fått sitt gjennombrudd med låta «As Tears Go By». Etter å arbeidet tett innpå henne ble han forespurt av hennes plateprodusent Andrew Loog Oldham om å fotografere for The Rolling Stones, som Oldham også var manger og produsent for. Han fortsatte å fotografere Rolling Stones til 1967, da gruppa og Oldham brøt samarbeidet.
Gjennom resten av 1960-tallet fortsatte Mankowitz samarbeidet med Oldham gjennom hans plateselskap Immediate Records og arbeidet mot flere artister som Jimi Hendrix, Free, Traffic, The Yardbirds, The Small Faces og Soft Machine. På 1970-tallet arbeidet han også opp mot Slade, Gary Glitter, Suzi Quatro, Sweet, Elton John, Kate Bush, Camel, Eurythmics, ABC, Duran Duran og mange flere.
På begynnelsen av 1980-tallet hadde Gered Mankowitz flere utstillinger i London, og ga også ut et par bøker i eget navn, som fikk gode besøks– og salgstall. Siden da har Mankowitz kun hatt sporadiske oppdrag knyttet mot musikken, men heller konsentrert seg mot reklameindustrien og skriving av forskjellige bøker om sine egne arbeider. Gereds far var for øvrig forfatteren Wolf Mankowitz.
Soarele și luna
«Soarele și luna» (norsk oversettelse: solen og månen) er en folk-inspirert dansepoplåt fra 2023 med den moldovske sangeren Pasha Parfeni. Sangen er skrevet av Parfeni selv, sammen med Andrei Vulpe og Iuliana Parfeni. Den ble utgitt 19. januar 2023 og var Moldovas bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.
Om sangen
Låten er skrevet av Pasha Parfeni, Andrei Vulpe og Iuliana Parfeni. Parfeni står bak flere tidligere moldovske Eurovision-låter, og han ble nummer 11 i 2012 i Baku med låten «Lăutar».
«Soarele și luna» er rumensk for solen og månen. Parfeni elsker sin kone dypt, og sangteksten forteller om det dype forholdet mellom dem, og at universet – solen og månen – har velsignet ekteskapet deres. Videre forteller teksten om en kjærlighet like magisk som folkefortellingene den viser til. Sangen bruker metaforer, folkelige symboler og naturelementer.
Eurovision Song Contest
Låten var en av 31 deltakere i Etapa națională 2023, det moldovske uttaket til Eurovision Song Contest 2023. Arrangøren, den moldovske allmennkringkasteren TRM, holdt først en auditionrunde. I denne runden endte «Soarele și luna» på andreplass og kvalifiserte seg til finalen lørdag 4. mars 2023.
Foran finalen var låten favoritt til å vinne uttaket, ifølge en avstemning på Eurovision-fansiden Wiwibloggs. I finalen fikk låten toppoeng fra både juryene og seerne og vant finalen med 24 poeng. Som følge av seieren ble «Soarele și luna» Moldovas bidrag i Eurovision Song Contest 2023.
Moldova deltok i semifinale 1, som ble avholdt i Liverpool Arena i England tirsdag 9. mai. Der ble låten nummer fem og kvalifiserte seg til finalen lørdag 13. mai. I finalen fikk sangen 96 poeng og ble nummer 18 av 26.
Almegulfly
Almegulfly (Xanthia gilvago) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er sjelden og truet i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 34 – 38 mm), kraftig, brungult eller rødgult nattfly. Forkroppen er brungul, bakkroppen blekgul. Forvingen er mer avrundet enn hos de andre norske Xanthia-artene, brunaktig eller rødaktig gul med gråaktige tegninger. Av og til dominerer den grå fargen. Nyre- og ringmerkene er vanligvis tydelige. Bakvingen er hvit, gråaktig langs innerkanten.
Utbredelse
Den forekommer i Nord-Afrika, i Europa bortsett fra lengst i nord, og i Asia øst til Irak og Altajfjellene. I Norge er den bare funnet langs kysten fra Oslo til Kristiansand, de beste bestandene synes å være i byparker i Oslo.
Alexandria Airlines
Alexandria Airlines er et flyselskap basert i Egypt som opererer med charter flyvninger. Alexandria Airlines hovedkontor ligger i Kairo. Flyselskapet hadde 150 ansatte per 2010.
Historie
Alexandria Airlines ble etablert i august 2006 gjennom et samarbeid med Jordan Aviation. Flyselskapet opererte med charter flyvninger fra Egypt til Europa og Jordan.
Dark Moor
Dark Moor er et power metal-band fra Madrid i Spania. Bandet ble startet i 1993, men ga ikke ut sitt første album, Shadowland, før sommeren 1999. I 2003 forlot tre medlemmer det opprinnelige bandet, og dannet gruppa Dreamaker.
Kristian Tangen
Kristian Tangen (født 7. desember 1975) er en norsk fagforeningsperson.
Tangen har fagbrev som omsorgsarbeider fra 1997. Han arbeidet i hjemmetjenesten i Trondheim kommune fram til 2002, da han startet i ei prosjektstilling i LO. I perioden 2003–07 var han leder i Fagforbundet Ung. Etter ett års virke som rådgiver i Fagforbundets organisasjonsavdeling blei han i 2008 tilsatt som distriktssekretær i LO Sør-Trøndelag.
På LO-kongressen i 2009 blei han så valgt inn i den daglige ledelsen i Landsorganisasjonen i Norge som LO-sekretær. Han var også møtende varamedlem til LO-sekretariatet. Han var styreleder i AKAN – Arbeidslivets kompetansesenter for rus- og avhengighetsproblematikk, Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole Ringsaker, og Framfylkingen, LOs barne- og familieorganisasjon. Før LO-kongressen i 2013 varslet Tangen at han ikke ønsket gjenvalg. Han ville prioritere familien i Trondheim og gikk da tilbake til jobben som distriktssekretær i LO Sør-Trøndelag.
I 2018 ble LOs distriktskontorer i Trøndelag slått sammen og han ble da regionleder ved kontoret. Tangen har flere styreverv. Han har studert masterprogram i organisasjon og ledelse ved NTNU.
Kaia Wøien Nicolaisen
Kaia Wøien Nicolaisen (født 23. november 1990 i Trondheim) er en norsk skiskytter som representerer Asker Skiklubb.
Nicolaisen har konkurrert internasjonalt siden 2010 da hun blant annet tok stafettsølv i Junior-VM i skiskyting 2010.
Hun debuterte internasjonalt på seniornivå i verdenscupen i skiskyting 2013/14, mens hennes beste verdenscuprenn kom i Presque Isle 11. februar 2016 med en 9.-plass.
På nasjonalt seniornivå har hun to stafettgull, fra 2009 og 2015, og har også individuelle NM-medaljer.
Mark Leckey
Mark Leckey (født 1964 i Birkenhead, Wirral i England) er en engelsk kunstner som først og fremst arbeider med videokunst.
Et av Leckeys mest kjente verk er Fiorucci Made Me Hardcore, en film som bygger på arkivmateriale fra de britiske northern soul- og rave-scenene på 1970-, 80- og 90-talen.
I 1990 stilte Leckey ut sammen med Damien Hirst på Institue of Contemporary Arts. Leckey har også deltatt i Manifesta 5 (2004) og Tate Triennal (2006).
I 2008 ble Leckey tildelt Turnerprisen.
Rainolfo de Monteruc
Rainolfo de Monteruc eller fornavn Ramnulf, også kalt  Gorza, eller de la Gorse (død 15. august 1382) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.
De Havilland DH 91 Albatross
''For det militære sjøflyet Albatross: se Grumman HU-16 Albatross
de Havilland  DH.91 Albatross var et fire-motors britisk transportfly for transatlantiske postruter fra 1930-tallet. Det ble bygget syv av disse i 1938-1939.
Konstruksjon og utvikling
DH.91 ble tegnet i 1936 av de Havillands sjefkonstruktør A. E. Hagg etter det britiske luftfartsministeriums spesifikasjon for et transatlantisk postfly.
Flyet var bemerkelsesverdig for sin konstruksjon av balsafinér, samme konstruksjonsmetode som ble allment kjent da den senere ble brukt i byggingen av de Havilland Mosquito, bombeflyet fra andre verdenskrig. Den første Albatross (G-AEVV) fløy den 20. mai 1937. Den andre prototypen brakk i to under belastningstester, men ble bygget opp igjen. Den første prototypen ble brukt av Imperial Airways.
Selv om den var ment som et postfly, kunne den frakte 22 passasjerer. Eneste forandring var ekstra vinduer og en annen type flaps. Fem av disse ble bygget etter bestilling og levert i 1938/1939.
Flyet i bruk
Første flyet som ble levert til Imperial Airways var et 22-passasjerers DH.91 (G-AFDI, Frobisher) i oktober 1938. De fem passasjerflyene ble brukt på ruter fra Croydon til Paris,Brussel og Zürich. Etter testflyvning med de to prototyper ble disse levert til Imperial Airways og brukt til langdistanse post-ruter.
Ved utbruddet av andre verdenskrig anså Royal Air Force at flyene med sin lange rekkevidde og fart var velegnet for en kurér-rute mellom Storbritannia og Island, og de to postflyene ble overført til en squadron i RAF i september 1940. Begge havarerte under landing i Reykjavík, den ene (Faraday) i 1941, den andre (G-AEVW, Franklin) i 1942.
De fem passasjerflyene ble brukt av Imperial Airways (senere BOAC) på ruter Bristol-Lisboa og Bristol-Shannon.
Et fly (Frobisher) ble ødelagt under et tysk flyangrep mot Bristol i 1940, og to havarerte under landing, den ene (G-AFDL)Fingal) i 1940 ved Pucklechurch nær Bristol og den andre  (G-AFDK, Fortuna) i 1943 på Shannon. Med bare to tilbake ble begge hugget opp (G-AFDJ, Falcon) og (G-AFDM, Fiona) i september 1943.
Pseudokardinal
Uttrykket pseudokardinal benyttes innen katolsk kirkehistorieskrivning om kardinaler som er blitt utnevnt av en motpave.
Deres utnevnelse regnes ikke som gyldig av Den katolske kirke, og har bare betydning så lenge motpaven som utnevnte dem eller en etterfølger valgt av pseudokardinalene utfører sitt embete. I flere tilfeller har pseudokardinaler blitt legitimisert av den rettmessige pave etter å ha skiftet side.
Northumbria
Northumbria (angelsaksisk: Norþhymbra rīce, «kongeriket til northumbererne») var i middelalderen et av de angelsaksiske kongedømmene i dagens England i tiden 653–954. Navnet kommer av at området lå nord for elven Humber, opp til Firth of Forth. Navnet reflekterer altså rikets sørlige grense. Det utgjorde i middelalderen det området som i dag er nordlige England og sørøstlige Skottland. Det var et av kongedømmene i heptarkiet, de syv kongedømmene som på 900-tallet slo seg sammen og dannet det som ble England.
Northumbria ble dannet i av Æthelfrith (død ca. 616) i angelsaksisk tid. Ved begynnelsen av 600-tallet ble de to kongerikene Bernicia og Deira forent. På høyden av sin tid strakte Northumbria seg minst rett sør for Humber og til elven Mersey og til bukten Firth of Forth (løselig Sheffield til Runcorn til Edinburgh), og det er en del antydninger at det kan ha vært større (se kart).
Det senere (og mindre) jarldømmet ble opprettet da den sørlige delen av Northumbria (uten Deira) gikk tapt til Danelagen. Den nordlige delen (uten Bernicia) fikk først sin status som kongerike, men da det ble underlagt det danske kongeriket, ble dets makt begrenset til et jarldømme og beholdt denne statusen da England ble forent ved at Wessex ledet gjenerobringen av Danelagen. Jarldømmet hadde elven Tees som grense i sør og elven Tweed som grense i nord (grovt sett tilsvarende til dagens område Nordøst-England).
Mye av dette landområdet var stridsemne mellom England og Skottland, men jarldømmet Northumbria ble til sist anerkjent som en del av England ved den anglo-skotske avtalen i York i 1237. Ved den nordlige grensen ble byen Berwick-upon-Tweed, som er nord for Tweed, men har endret nasjonalt eierskap gjentatte ganger, og ble definert som underlagt lovene i England ved Wales og Berwick-loven av 1746. Landet som en gang var en del av Northumbria ved dens høydepunkt er i dag delt mellom moderne administrative grenser:
I dag brukes navnet om den engelske regionen som formelt heter Nordøst-England, eksempelvis om  Northumbria Police og Northumbria University. Det britiske turistbyrået (VisitBritain) har tatt i bruk det gamle navnet i sitt informasjonsmateriell.
Historie
Kongedømmet Northumbria ble grunnlagt i 604, da de angelsaksiske kongedømmene Deira og Bernicia ble slått sammen. De to gamle rikene fortsatte å være en form for underkongedømmer, og i perioder i det 7. århundre var de selvstendige.
Nedgangstid
Northumbria tapte kontrollen av Mercia på slutten av 650-tallet etter et vellykket opprør under Pandas sønn Wulfhere, men beholdt sin dominerende posisjon fram til det gikk på et katastrofalt nederlag for pikterne i slaget ved Dunnichen i 685; Northumbrias konge Ecgfrith ble drept og landets makt i nord var alvorlig svekket. Det fredfylte styre til Aldfrith, Ecgfriths halvbror og etterfølger, gjorde noe for å begrense skaden, men det er fra dette tidspunktet at Northumbrias makt begynte å svekker, skjønt kulturelt var det en blomstringstid, Politisk ble kronisk ustabilitet etter Aldfriths død i 704. Beda, som virket på denne tiden, uttalte at han «dyktig gjenopprettet den knuste skjebnen til kongeriket, skjønt med mindre grenser.»
I 867 ble Northumbria det nordlige kongeriket i Danelagen etter at det ble erobret av brødrene Halvdan Ragnarsson og Ivar Beinlause som satte inn en angelsakser, Ecgberht som klientkonge. Til tross for plyndring av området, førte nordboernes besittelse av riket til en lukrativ handel, særlig for hovedstaden York. I løpet av 900-tallet begynte de forskjellige angelsaksiske kongedømmene å knyttes stadig mer sammen, mens det samme skjedde med de skotske. Dette førte til dannelsen av de to nasjonalstatene England og Skottland. Kontrollen av Northumbria gikk mellom angelsaksere, norrøne, og norrøn-gæliske konger eller krigsherrer inntil det til sist ble absorbert av Edred av England etter at Eirik Blodøks, den siste uavhengige herskeren i Northumbria døde.
Etter at de engelske gjenvant området til det tidligere kongeriket, førte skotske invasjoner til Northumbria ble redusert til jarldømme som strakte seg fra Humber til Tweed, og der jarlen hadde en viss uavhengighet. Det var allikevel perioder med åpen strid mellom konge og jarl. Grensen var uklar i lang tid, og Northumbria hørte i perioder til England og i andre perioder til Skottland. Northumbria ble et fast stridsemne mellom de to kongerikene Skottland og England. Landet nord for Tweed ble til sist gitt til Skottland i 1018 som et resultat av slaget ved Carham. Yorkshire og Northumberland ble første gang nevnt som adskilte enheter i Den angelsaksiske krønike i 1065.
Normannerne
I 1066 ble normanneren Vilhelm Erobreren konge av England. Han så raskt at det var viktig å kontrollere Northumbria, som hadde en strategisk plassering overfor både Skottland og Wales. Han ga privilegier og makt til både biskopen av Durham og jarlen av Northumbria, og lot dem beholde et visst selvstyre; slik søkte han å sikre seg deres lojalitet. Det brøt allikevel ut anti-normanniske opprør. Vilhelm prøvde å innsette en av sine egne menn, Robert Comine, som ny jarl. Men før han kunne ta over møtte Comine, med en styrke på 700 mann, en overlegen styrke i Durham. Comine og hele hans styrke ble massakrert. Vilhelm kunne ikke la dette gå ustraffet hen, og ledet sin hær på et blodig tokt inn i Northumbria. Biskop Aethelwine av Durham prøvde å flykte med northumbriske skatter, men ble tatt til fange og døde i fangenskap. Bispesetet Durham ble stående ubesatt. Under Vilhelm Rufus ble Northumbria delt. En ny biskop av Durham ble utnevnt, og han fikk jarleautoritet for regionen sør for elvene Tyne og Derwent, som fikk navnet Palatinatet Durham. Nord for elvene ble jarledømmet Northumberland opprettet.
Normannerne grunnla også byen Newcastle i 1080, for å kontrollere regionen ved å holde det strategisk viktige krysningsstedet over elven Tyne.
Reformasjonen
Under reformasjonen var regionen igjen et sentrum for opprør mot kongemakten. Både Nådens pilegrimstog og opprøret kjent som Rising of the North oppsto der i Tudortiden. En årsak til dette var at katolisismen fortsatte å stå sterkt i Northumbria etter bruddet med Pavestolen.
Senere førte dette også til sterke jakobittiske strømninger etter gjeninnføringen av kongedømmet i 1660. Regionen ble et utemt land, hvor mange fredløse og smuglere gjemte seg for kongens menn; dette var enklere enn i andre deler av England både fordi det var antikongelige strømninger i folket og fordi regionen var tynt befolket. Etter at Skottland og England inngikk personalunion under Jakob I av England og VI av Skottland endret dette seg, og Northumbria ble et fredelig område.
Den industrielle revolusjon
Northumbria spilte en sentral rolle i den industrielle revolusjon. Kullgruvene i området ga drivstoff til industrien som vokste opp i andre deler av landet, og behovet for å transportere kullet førte til utbygging av jernbanen inn i Northumbria. I tillegg ble skipsbygning og våpenindustri viktige inntektskilder.
Flagg
Kongedømmet Northumbrias flagg var et banner i gull (gult) og rødt (purpurrødt) med vertikale striper. En moderne versjon av dette flagget brukes mange steder i regionen i dag.
Språk
Gammelengelsk og norrønt var såpass like at man kunne forstå hverandre, og det blandete språket som ble talt i Danelagen spredde seg, og førte til at norrøne ord ble tatt inn i det engelske språket, noe det fortsatt er mange spor etter i moderne engelsk, spesielt i de nordøstlige dialektene. Moderne engelsk språk utviklet seg først og fremst fra det talespråket som var dominerende i London fra 1100-tallet og framover, ved at det var språket brukt for administrasjon av nasjonen.
Hyllestad kirke
Hyllestad kirke er en langkirke fra 1880 på Hyllestad i Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane.
Byggverket er i tre og har 300 sitteplasser. Arkitekt for kirken var Johannes Henrik Nissen.
Det har vært to tidligere kirker i Hyllestad, den eldste av disse var en stavkirke. Disse har stått noen kilometer fra stedet hvor dagens kirke står. Den første kirken er nevnt i skriftlige kilder fra 1300-tallet.
Inventar
I kirken er det bevart en døpefont i klebersten fra middelalderen med tilhørende dåpsfat fra 1600-tallet. Prekestolen er fra 1880 og altertavlen fra 1902, den er laget av Maren Sverdrup.
Av annet eldre inventar finnes en katekismetavle fra 1600-tallet og alterlysestaker fra middelalderen.
Gravlundene ved Halleporten
Gravlundene ved Halleporten (tysk: Friedhöfe am Halleschen Tor) er flere ulike gravlunder som fra begynnelsen på 1700-tallet, ble anlagt ved byporten Halleporten (Hallesches Tor), på utsiden av Berlins tollmur. Gravlundene ligger i dagens Kreuzberg, mellom Mehringdamm og Zossener Straße.
Gravlund I til Dreifaltigkeitsgemeinde
I det tidligere gravkapellet til gravlunden ble det i november 2013 laget en fast utstilling over familien Mendelssohn Bartholdy.
Gisors
Gisors er en kommune i departementet Eure i regionen Normandie nord i Frankrike. Gisors ligger 62.9 km nordvest fra Paris’ sentrum. Sammen med nabokommunene Trie-Château og Trie-la-Ville danner det et urbant område som består av 12 669 innbyggere (pr. 1999). I gallisk-romersk tid bar byen navnet Gisoritum.
Geografi
Gisors ligger i den normanniske regionen Vexin, på grensen mot franske Vexin, hvor elvene Epte, Troesne og Réveillon løper sammen.
Transport
Gisors er tilknyttet stasjonen Gisors – Embranchement på jernbanenettet Transilien Paris – Saint-Lazare, forstadsjernbanen og de regionale jernbanetog.
Historie
På grunn av byens strategiske beliggenhet på grensen mellom hertugdømmet Normandie og kongeriket Frankrike begynte byen å vokse fra 1066. Også på grunn av sin plassering har byen spilt en stor rolle som vertssted for signering av flere fredstraktater mellom Frankrike og England på 1100-tallet: 1113, 1180 og 1188. Den 13. januar 1188 bestemte Filip II August, Henrik II av England og greven av Flandern å skille soldatene etter farge. Korsets gull, den røde farge ble gitt til Frankrike, sølv (hvit) til England og grønn ble flamsk. Den 28. september 1198 var det et slag mellom kong Rikard Løvehjerte av England og den franske kong Filip II August på et felt mellom Gisors og Courcelles.
Gisors ble et økonomisk og kommersielt sentrum på 1100- og 1200-tallet. Filip II August erobret byen tidlig på 1200-tallet, og opprettet en festning med domstol og fengsel. På samme tid kommer det også en infrastruktur med vaskeri, sykehus og en ny kirke.
I 1742 ble Gisors et hertugdømme, og den 4. september 1792 ble hertugen av La Rochefoucauld. Han var det eneste offeret for septembermassakrene i byen. På 1800-tallet kom industrialiseringen til byen og jernbanen mellom Paris og Dieppe. Under den andre verdenskrig ble byen ødelagt.
Anne Marit Morvik
Hun vant ett NM-gull og to NM-bronse i kårde i perioden 2013–2022. Hun vant kongepokalen i 2018.
Gisors
Historie
Byen fungerer som ramme for en roman av Guy de Maupassant: Le rosier de Madame Husson (1887), som senere ble tilrettelagt for operaen Albert Herring av Benjamin Britten, og for fire filminnspillinger.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Gisors
Göksu
Göksu (også kalt Geuk Su, Goksu Nehri, Salef, Kalykadnos) er en elv på Taşelihalvøya i Tyrkia. Begge dens kildeelver springer ut i Taurusfjellene, den nordlige i Geyikfjellene og den sørlige i Haydarfjellene. De renner sammen sør for Mut. Elven er 260 km lang og munner ut i Middelhavet 16 km sørøst for Silifke (i provinsen Mersin).
Over 300 fuglearter er observert i elvedeltaet til Göksu, også i Akgölsjøen og Paradenizlagunen. Området er et av de viktigste hekkeområdene for vannfugler i Det nære østen, og det er også et viktig overvintringsområde for vannfugler og rovfugler. Av hekkefugler kan nevnes marmorand, hvitøyeand, natthegre, topphegre, purpurhegre, gråhodesultanhøne, sporevipe og kastanjeisfugl. I trekktidene kan en se store flokker av stork og hvitpelikan. Arter som overvintrer her er blant annet brunnakke, krikkand, rosenflamingo, krøllpelikan, storskrikørn, keiserørn og sothøne. Den utrydningstruede karettskilpadden legger egg her.
På grunn av stor utbygging av feriebosteder er økosystemet i deltaet i fare.
I 1190, under det tredje korstog, falt Fredrik I av Det tysk-romerske rike av hesten sin og druknet i elva, som da var kjent som Salef. Hans tilnavn var Barbarossa, «rødt skjegg» på italiensk. Det er reist et monument til minne om ham ved vegen mellom Silifke og Mut.
Carlos Jordán de Urriés y Pérez Salanova
Han ble kreert til kardinal (pseudokardinal) den 18. september 1378 av motpave Benedikt (XIII). Han brøt med Benedikt i 1417 og tilsluttet seg pave Martin V som gjeninnsatte ham som kardinal i august 1418.
Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfinansiering
Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfinansiering AS (FHF), tidligere Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond, er et norsk statsaksjeselskap under Nærings- og fiskeridepartementet. FHF ble opprettet i 2001 for å styrke finansieringen av forskning og utvikling i den norske sjømatindustrien med sikte på å legge til rette for økt verdiskapning, miljøtilpasning, omstilling og nyskaping.
FHF finansieres i sin helhet av industrien selv gjennom en forsknings- og utvklingsavgift på eksport av sjømat, hjemlet i lov om eksportavgift på fiskevarer.
FHF ble omdannet til statsaksjeselskap 1. januar 2019.
Distriktet Muri
Muri er et forvaltningsdistrikt (Bezirk) i den sveitsiske kantonen Aargau som omfatter byregionen Muri der distriktets administrative sentrum ligger. Distriktets nabodistrikter er Bremgarten i nord og Lenzburg i vest. Den grenser i vest og i sør mot kantonen Luzern og i øst mot kantonene Zug og Zürich. Muri dekker et areal på 138.96 km² fordelt over 20 kommuner og hadde 30 091 innbyggere i 2006.
Xft
Det er konstruert for å tillate FreeType rasterisering sammen med XRender; det blir generelt brukt for FreeType's antialiaserte fonter under vindussystemet X. Xft avhenger også av fontconfig for tilgang til systemfonter.
Capgemini
Capgemini S.A. er et fransk IT-konsulentselskap grunnlagt i 1967 av Serge Kampf. Selskapet har over 320 000 ansatte i omtrent 50 land med hovedkontor i Paris, der selskapet er børsnotert. Capgemini hadde en samlet omsetning på 18,16 milliarder euro i 2021.
Forretningsområder
Capgemini gruppen bistår selskap med utvikling i forretning og teknologi:
Sektorer
Capgemini opererer innen følgene sektorer:
Oppkjøp og historikk
Blant oppkjøpene er Sesa i Frankrike (1987), Hoskyns i Storbritannia (1990), Volmac i Nederland (1992) og Programator i Skandinavia (1992).
I løpet av 1990-årene utvidet gruppen sine rådgivningstjenester gjennom oppkjøp av United Research i 1990 og Mac Group i 1991 i USA, Gruber Titze and Partners i 1993 og Bossard i 1997 i Europa.
Oppkjøpet av Ernst & Young Consulting i mai 2000 tredoblet størrelsen på virksomheten i Nord-Amerika og økte selskapets størrelse i andre regioner som Tyskland.
Oppkjøpet av Transiciel i desember 2003 førte til at gruppen fordoblet størrelsen på Sogeti. I 2010 ble IBX Group AB kjøpt opp av Capgemini.
Oppkjøpet av franske Altran (2019) ga Capgemini bred bransjekompetanse med over 50 000 ansatte innenfor fagfeltet.
Capgemini Norge
Capgemini-gruppen har vært representert i Norge siden 1987 og har over to tusen ansatte. Capgemini Consulting, Sogeti Norge AS, Capgemini Invent, Capgemini Engineering og Idean er en del av Capgemini-gruppen i Norge. Capgemini Norge AS driver innen teknologi, rådgivning og outsourcing. Hovedkontoret ligger på Skøyen i Oslo. Capgemini har også kontorer i Bergen, Fredrikstad, Stavanger, Lillehammer, Trondheim, Sandefjord og Kristiansand. Capgemini er blant Norges 400 største selskaper.