cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ganesha
Gudens andre navn
Ganesha har som de fleste andre hinduiske guder flere navn:
Shihezi
Shihezi (kinesisk: 石河子; pinyin: Shíhézǐ; Wade-Giles: Shíh-hó-tzǔ; uigurisk: شىخەنزە; uigur-latin: Shixenze) er et kinesisk byfylke i den autonome region Xinjiang (Sinkiang) i det vestlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 553 000. Den er understilt Produksjons- og konstruksjonskorpset i Xinjiang.
Shiheziuniversitetet er Xinjiangs nest største universitet.
Økonomi
Dette er en viktig industriby, med en rekke kullkraftverk. De største er Manas kullkraftverk i øst, og Tianye kullkraftverk og Tianfu kullkraftverk i nord. Tilsammen har disse tre om lag 3.000 MW kapasitet, en betydelig del av provinsens generasjonsevne for elektrisk kraft.
Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Xining
Xining eller på tibetansk Silung eller Ziling (forenklet kinesisk: 西宁, tradisjonell kinesisk: 西寧, tibetansk: ཟི་ནིང་; pinyin: Xīníng, Wylie: Zi-ning) er en kinesisk by på prefekturnivå som er hovedstad i provinsen Qinghai i det vestlige Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 783 000, men hele prefekturet har 1,11 millioner innbyggere. Byen er et handelssentrum i Tibet, blant annet for den innbringende handelen med larvesopp.
Antimakassar
Før «Brylcreem» ble et populært hårfett, var makassarolje et vanlig middel for herrer for å holde håret på plass. Antimakassaren var en brodert eller heklet duk eller overkast som lett lot seg ta av og vaske, og skulle da beskytte det originale stoltrekket mot fettflekker. Ordet kom fra engelsk på 1870-tallet.
Også i dag har vi tilsvarende varetrekk, særlig brukt på kollektive transportmidler som buss, fly og tog.
Xining
Historie
Byen regnes som del av den tibetanske kulturregion og tidligere provins Amdo.
Byen hadde i 1940-årene ca. 50 000 innbyggere, men er siden vokst til millionby.
Rundt 90 km utenfor Xining er en arbeidsleir der man under kulturrevolusjonen holdt innesperret overhodet for et lamaistisk kloster og 200 bonser. De utførte tvangsarbeid i en fabrikk for bildeler.
Xiningjordskjelvet 1927
Den 23. mai 1927 ble Xining rammet av et jordskjelv som målte 7,6 på Richters skala. Det omkom 41.000 mennesker, og landforskyvningene var store.
Administrative enheter
Byprefekturet Xining har jurisdiksjon over 4 distrikter (区 qū), 2 fylker (县 xiàn) og ett autonomt fylke (自治县 zìzhìxiàn).
Samferdsel
Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.
Kinas riksvei 214 fører fra Xining til Jinghong i Yunnan.
Kinas riksvei 227 fører fra Xining til Zhangye i provinsen Gansu.
Fyresvatnet
Fyresvatnet, også kalt Fyresvatn, er en innsjø i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark fylke. Innsjøen strekker seg rundt 25 kilometer fra kommunesenteret Fyresdal i nord til Kilegrend i sør. Hoveddelen av sjøen er fra 1,3 til 2,5 kilometer bred. Terrenget reiser seg stedvis bratt på begge sider av innsjøen.
Fyresvatn tilhører Arendalsvassdraget, og har utløp via Fyresdalsåna til Nidelva, som munner ut i havet i Arendal by. Vassdraget er regulert, og reguleringshøyden i Fyresvatn er 4,5 meter. Med sine 377 dybdemeter er Fyresvatn Norges 5. dypeste innsjø.
Det blir drevet stort fiske i Fyresvatn, også næringsfiske med ruser. Typiske fiskearter i Fyresvatn er sik, ørret og røye.
Suldalsvatnet
Suldalsvatnet er en lang og smal innsjø i Suldal kommune, i Ryfylke. Det er den største innsjøen i Rogaland fylke. Innsjøen er for en stor del omgitt av bratte skogkledde lier eller bratte glatte svaberg. Vannet strekker seg fra Roalkvam og Nesflaten i nordøst, til Suldalsosen i sydvest. Innsjøen dreneres av Suldalslågen som er en av Norges rikeste lakseelver. Innsjøen er 2,8 km på det bredeste. Vannføringen er i gjennomsnitt 89 m3/s og vannet har en teoretisk oppholdstid på 1,6 år i innsjøen. Innsjøen er regulert til magasin. Med gjennomsnittsdybde på 156 meter er over halvparten av innsjøens vannmasse under havnivå.
Suldalsvassdraget er regulert og vann fra nedbørsfeltet overføres til andre dalfører før det når innsjøen.
Suldalsvannet har alltid vært en sentral ferdselsåre i Suldal. I tidlige tider var det robåtene som preget ferdselen, men i 1885 ble «Suldalsdampen» satt inn i passasjertrafikk. På 1930-tallet kom ferga M/S «Suldalsporten», som trafikkerte strekningen Nesflaten–Solheimsvik. I forbindelse med Ulla-Førre-utbygningen på 1970- og 1980-tallet ble det etablert bilveg langs vannet, og rutetrafikken ble innstilt. Suldalsvatnet er også kjent for sitt gode fiske, og hvert år arrangeres Storaure-festivalen på Nesflaten.
Suldalsvatnet er Norges dypeste innsjøer femte eller sjette dypeste innsjø (Fyresvatn er regulert til største dybde 377 meter). Suldalsvatnet er 14. størst etter volum. Ved slutten av siste istid var Suldalsvatnet med nedre Suldal en smal arm av Ryfylkefjorden. Da landet hevet seg nær 80 meter ble innsjøen avstengt fra havet og nedre Suldal ble tørt land.
Samferdsel
Riksvei 13 går langs nordsiden av innsjøen delvis i tunnel, i alt 17 tunneler da veien åpnet i 1979. Fylkesvei 4718 krysser innsjøen ved Kolbeinstveit.
Dampskipet D/S «Suldal» ble satt i drift på innsjøen i 1885 og ble tatt ut av vanlig rute i 1980 da var anlagt vei. Dampbåten, som hadde fått dieselmotor i 1953, ble da brukt til turistrute i sommersesongen. For turistene var turen gjennom Suldalsporten, en innsnevring mellom bratte berg ved Helganes, et høydepunkt. Innbyggerne langs innsjøen kalles vassbuer. Fra Sand ved fjorden til Suldalsosen ble det anlagt vei i 1875, og Nesflaten fikk veiforbindelse med Røldal. Stavangerske Dampskibsselskap trafikkerte fjordene. Det ble på slutten av 1800-tallet reist hoteller med forventning om gjennomgangstrafikk. Kommunestyret tok i 1884 initiativ overfor Stavangerske til å etablere dampbåtrute som kunne knytte sammen de kostbare veianleggene i hver ende av innsjøen. Båten ble fraktet i deler til Suldalsosen der den ble klinket sammen. I 1909 reiste 1766 turister, flest tyske og britiske, med båten. Det var sjelden så tykk is at båten måtte innstille om vinteren. Da biltrafikken begynte rundt 1920 kunne dampbåten ta to biler satt tvers over dekk. Motorbåten «Osen» kunne også ta to biler på dekk. Prammen «Tvillingen» laget av to livbåter forbundet med et stort dekk kunne ta fire biler og den ble slept bak «Osen» eller «Suldal». I 1939 var det anlagt vei fra Suldalsosen til Solheimsvik og der det var fergekai. Bilfergen «Suldalsporten» hadde skrog av tre fordi man antok at 20 års levetid var nok - innen den tid burde veien langs innsjøen være ferdig ble det antatt. Da veien var ferdig i 1979 ble «Suldalsporten» senket i innsjøen.
Patiens
Patiens er innen lingvistikken en semantisk rolle som viser til den som er emne for handlingen i setningen eller som handlingen påvirker. Agens er det eller den som er opphavet til virksomhet eller handling som verbet uttrykket. Som regel er patiens og objekt i setningen det samme, og agens og subjekt det samme. Med setninger i passiv form står patiens på subjektplass i setningen.
Jimo
Jimo (kinesisk: 即墨 ; pinyin: Jìmò) er et byfylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under Qingdao.
Befolkningen var i 1999 på 1 063 107.
Samferdsel
Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til Shijiazhuang i Hebei.
Trial
Trial er en motorsykkelidrett som går ut på å kjøre i vanskelige terreng uten å sette føttene i bakken. Kjøringen foregår stående på motorsykkelen i sakte fart. Man kjører i løyper som blir laget i terrenget, og de kalles «seksjoner». I seksjonene kan det være stein, trestammer, røtter eller annet som gjør det vanskelig å komme fram.
Trial kan også bli avholdt innendørs og kalles da for X-Trial eller Indoor. Dette skjer ofte innendørs i store idrettsarenaer eller utendørs i sentrumsnære områder. En bygger da seksjonene med kunstige elementer. Innendørs trial er svært publikumsvennlig.
For å bli god i trial må man ha god balanse, utholdenhet, koordinasjon, konsentrasjon og vilje. det er og viktig og kunne klare og holde hodet kaldt under stort press. Man kan begynne å kjøre trial det året man fyller 5. Alle må ha med seg en voksen når de kjører inntil fylte 16 år.
I Norge er det tillatt å kjøre trial på spesielt godkjente områder og i regi av en klubb som er medlem av Norges Motorsportforbund. Alle som kjører trial må ha lisens. Det finnes nybegynnerlisens som du kan løse når du møter opp på et trialområde. For å få trening eller konkurranselisens må du gå et lisenskurs som inneholder 8 timer teori og 8 timer kjøreteknikk.
Trialkjøring skal bare skje i regi av en trialklubb, og på et godkjent område under organisert trening. Alle som kjører må ha gyldig lisens (forsikring), enten engangslisens eller årslisens. Trial er den rimeligste formen for motorsport man kan drive med, og det er heller ikke kostbart sammenlignet med en del andre idretter. En ny sykkel koster opp til100 000 kroner.
Yishui
Yishui (kinesisk: 沂水县 ; pinyin: Yíshuǐ Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Linyi.
Befolkningen var i 1999 på:1.115.927.
Kulturminner
En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
4. serierunde i Adeccoligaen 2007
4. serierunde i Adeccoligaen 2007 startet den 28. april klokken 16:00 med kampen mellom Bodø/Glimt og Skeid. Runden ble avsluttet med syv kamper den 29. april 2007 som alle startet klokken 18:00.
Honduras under Sommer-OL 2004
Honduras under Sommer-OL 2004. Fem sportsutøvere, tre menn og to kvinner fra Honduras deltok i tre sporter, friidrett, svømming, judo og bordtennis under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var åttende gangen Honduras deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Gaomi
Gaomi (kinesisk: 高密 ; pinyin: Gāomì) er et byfylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Weifang.
Befolkningen var i 1999 på 845 140 innbyggere. Arealet er på 1.603 km².
Frostrøyk
Frostrøyk dannes når kald luft driver over varmere vannflate. Lufta tilføres vanndamp fra vannflata, når metning, og kondensasjon oppstår. Samtidig stiger lufta som er blitt tilført varme fra underlaget, og frostrøyken virvles opp i spiralforma bevegelser. I høyden fordamper kondensen på nytt i umetta luft, slik at frostrøyk sjelden når særlig høyt.
Gaomi
Elven Jiaolai He, provinsens største elv, renner gjennom fylket.
Frostrøyk
Frostrøyk er et vanlig fenomen over elver og innsjøer om høsten og tidlig på vinteren mens vannet ennå er relativt varmt. Frostrøyk (sjørøyk) er også vanlig i norske fjorder og langs kysten om vinteren, når kald luft fra land driver til havs.
Gaomi
Den lærde Zheng Xuan (127-200 e.Kr.), som på Handynastiets tid fikk utarbeidet en autoritativ versjon av Konfucius' Analektene og kommenterte verket utførlig, stammet fra Gaomi. Også forfatteren og nobelprisvinneren Mo Yan er fra Gaomi. De fleste av hans romaner utspiller seg der.
Frostrøyk
Under spesielle forhold kan sjørøyk oppnå stor mektighet. Når svært kald luft fra isdekte områder i Arktis og Antarktis om vinteren blåser ut over åpent hav, med en temperaturforskjell på 20-30°C mellom luft og havoverflate, kan tåka bli svært tjukk og dekke store områder.
Gaomi
Gaomi, hvis historie er kjent tilbake til Qindynastiets tid, var del av et av de første områdene som Statsrådet åpnet for utenlandsk handel i samband med reformpolitikken i slutten på 1970-årene. Gaomi hadde fylkesstatus til 1994, men ble da oppgradert til byfylke.
Frostrøyk
Eksterne lenker
Nebel
Gaomi
Administrative enheter
Subdistrikter:
Storkommuner:
Samferdsel
Den tyskbygde jernbanelinjen Schantung-Bahn (anlagt fra 1899 til 1904) førte gjennom Gaomi, og traseen er blitt oppgradert til bruk i det moderne kinesiske stamnett.
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.
Bydel St.Hanshaugen-Ullevål (1988–2003)
St.Hanshaugen-Ullevål var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den gikk fra St. Olavs kirke og strakte seg mellom Pilestredet/Suhms gate og Maridalsveien/Uelands gate ut til Ring 3. Arealet var på 4,9 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 28000.
Bydelens logo var et stilisert bybilde med tårnet på St. Hanshaugen og tårnet ved inngangen til Ullevål sykehus.
Ved bydelsreformen i 2004 gikk Blindern, Ullevål hageby og området mot Tåsen til Bydel Nordre Aker. Resten av bydelen gikk til den nye Bydel St. Hanshaugen.
Numidia
Numidia (berbisk: Inumiden) var et berberrike i Nord-Afrika i antikken, i tiden 202 f.Kr. –40 f.Kr. Det lå mellom dagens Tunisia og den romerske provinsen Mauretania, dagens vestlige Algerie) og senere en romersk provins. Det som var Numidia den gangen er nå en del av østlige Algerie. Det berbiske riket var i begynnelsen delt mellom to berbiske stammer, Massylii i øst og Masaesyli i vest. Under andre punerkrig (218–201 f.Kr.) beseiret Masinissa, konge av Massylii, sin motstander Syphax, konge av Masaesyli, og således forene Numidia til et kongerike. Kongeriket begynte som en selvstendig nasjon og ble senere endret til være vekselvis en romersk provins og en romersk klientstat. Numidia grenset til Atlanterhavet i vest, Africa Proconsularis (dagens Tunisia) i øst, Middelhavet i nord, og til ørkenen Sahara i sør. Landet er forstått som en av de første statsdannelser av betydning i Algeries og Marokkos historie, og den berbiske verden
Uavhengige Numidia
Greske historikere refererte til folkene i dette området som Νομάδες, det vil si nomader, et ord som i latinsk tolkning ble til Numidæ (men også til den mer korrekte bruken av Nomades). Historikeren Gabriel Camps har imidlertid bestridt denne påstanden, og mener det isteden er en afrikansk opprinnelse til begrepet.
Navnet er dokumentert først hos Polybios (200-tallet f.Kr.) for å henvise til folk og områder vest for Kartago, inkludert hele området nord for Algerie så langt som til elven Moulouya, rundt 160 km vest for Oran.
Numidierne var sammensatt av to store stammefolk, Massylii i østlige Numidia, og av Masaesyli i vest. Under den første delen av andre punerkrig var østlige Massylii under deres kong Gala, alliert med Kartago (som romerne kalte punere) i dagens Tunisia. Den vestlige stammen Masaesyli under deres kong Syphax var alliert med Romerriket. I 206 f.Kr. valgte Masinissa, den nye kongen av østlige Massylii, å alliere seg med Roma. Som en reaksjon endret Syphax sin lojalitet til Kartago. Mot slutten av krigen ga de seierrike romerne hele Numidia til Masinissa av the Massylii. Ved den tiden hvor han døde i 148 f.Kr., strakte hans rike seg fra Mauretania og til grensen av den kartagiske rike, unntatt kystlinjen mot Middelhavet.
Etter Masinissas død ble han etterfulgt av sin sønn Micipsa, og da han døde i 118 f.Kr. ble etterfulgt av begge sine sønner, Hiempsal I og Adherbal, samt av Jugurtha en illegitim sønn av Mastanabal, en yngre bror av Micipsa. Jugurtha hadde delvis libysk opphav. Kombinert med hans personlige ambisjoner, intelligens, og hensynsløshet, koblet med en god innsikt i menneskelig innsikt og nok finansiell styrke til å kjøpe seg innflytelse. Han var også meget populær blant det nubiske folket. Etter at Micipsa døde begynte Hiempsal og Jugurtha å krangle, og etter Jugurtha fikk Hiempsal drept, brøt det ut åpen krig med Adherbal.
Krig med Roma
Ved 112 fortsatte Jugurtha sin krig med Adherbal. Han brakte på seg Romas vrede i prosessen ved å drepe en del romerske forretningsmenn som støttet Adherbal. Etter en kort krig med romerne, overga Jugurtha seg og fikk en meget gunstig fredsavtale, noe som vekket mistanken om bestikkelser. Den lokale romerske kommandanten ble innkalt til Roma for svare på anklager om korrupsjon som var fremmet av hans politiske rival Gaius Memmius. Straks Jugurtha kom til Roma, men en romersk tribun benyttet sitt veto for å hindre at bevis mot Jugurtha ble fremmet. Likevel klarte Jugurtha selv å svekke sin posisjon og skade sitt omdømme ved å benytte tiden i Roma til å få drept en fetter ved navn Massiva som var en mulig trussel mot Numidias trone. Ettersom Jugurtha var lovet immunitet, måtte sentatet la ham gå.
Det brøt ut ny krig mellom Numidia og den romerske republikk i 110 f.Kr. En hær under general Postumius Albinus til håndtere den opprørske numidiske kongen, men det kom lite ut av det. Han reiste tilbake til Roma og overlot kommandoen til sin bror Aulus. Han forsøkte å angripe byen Suthul, men Jugurtha angrep den romerske leiren først og spredte Aulus’ hær. De som ikke ble drept overga seg. Angrepet og den ydmykelse han påførte de beseirede romerske overlevende opprørte senatet. Roma sendte general Quintus Caecilius Metellus (senere gitt epitet Numidicus) mot ham med en stor hær. Metellus var velkjent for sin integritet og kunne ikke bli kjøpt, likevel synes det som om Jugurtha var overbevist om at alt i Roma var til salgs om prisen var riktig. Krigen varte i en langvarig og tilsynelatende endeløs militær kampanje hvor romerne forsøkte å beseire Jugurtha for godt. Frustrert over mangelen på handling dro Metellus’ nestkommanderende tilbake til Roma for å bli valgt til konsul. Da han kom tilbake til Numidia i denne posisjonen to han kontrollen over krigen. Han sendte Lucius Cornelius Sulla til nabolandet Mauretania for å fjerne støtte til Jugurtha. Bocchus I av Mauretania forrådte Jugurtha ved å sende ham en beskjed om at hans nærvær var nødvendig. Han ble tatt til fange og overlevert til Sulla. Bocchus fikk en andel av Numidia som belønning. Jugurtha ble fraktet til Roma i lenker, paradert triumferende gjennom byens gater før han ble stengt inne i fengselet Tullianum hvor han ble sultet til døde i 104 f.Kr.
Delt Numidia
Etter Jugurthas død ble den del av Numidia som lå lengst vest gitt til Bocchus I, konge av Mauretania. Et restkongerike fortsatte å bli styrt av innfødte fyrster. Det synes som at da kong Gauda døde i 88 f.Kr. ble kongeriket delt i et større østlig kongerike og et mindre vestlig rike, grovt sett Petite Kabylie. Kongene i øst preget mynter, men ingen mynter er kjent fra det vestlige riket, og det er mulig at det vestlige rike var en vasallstat under det østlige.
Romersk provins
Etter at Arabion var død ble Numidia omgjort til en romersk provins under navnet Africa Nova, unntatt for en kort periode da Augustus innsatte Juba II, gift med Kleopatra Selene II, og sønn av Juba I. Han styrte som klientkonge fra 29 til 27 f.Kr.
Østlige Numidia ble annektert i 46 f.Kr. for å opprette provinsen Africa Nova, mens vestlige Numidia ble annektert i 40 f.Kr. etter Arabions død. De to provinsene ble forent med Tripolitana av Augustus for å danne en ny og større provins, Africa Proconsularis. I 40 e.Kr. ble den vestlige delen av Africa Proconsularis, inkludert dens legionærgarnison, plassert under keiserlig legatus. I praksis ble dette den adskilte provinsen Numidia, men forble i navnet underordnet prokonsulen av Africa fram til 203.
Under keiser Septimius Severus i 193 ble Numidia skilt ut fra Africa Proconsularis og styrt av en keiserlig procurator. Under den nye organiseringen av Romerriket av Diokletian ble Numidia igjen inndelt i to provinser: den nordlige ble Numidia Cirtensis med hovedstad i Cirta, og den sørlige, som omfattet Aurèsfjellene og var truet av angrep, ble til Numidia Militiana. Sistnevnte hadde hovedstad i den militære basen Lambæsis. Det varte fram til Konstantin den store forente de to til en enkelt provins, administrert fra Cirta, og fikk navnet Constantina etter keiseren. Navnet på byen Constantine i dagens Algerie er en arv fra denne tiden. Dets guvernør ble forfremmet til rangen av consularis i 320, og provinsen forble en av de sju provinsene i dioecesis (administrasjonsområdet) Africa. Det varte fram til vandalenes invasjon i 428. Under vandalstyret begynte den gradvise nedgangen, fulgt av økende ørkenspredning. Området ble tilbakeført under romersk styre etter vandalkrigen i tiden 533-534 da området ble det nye praefectura praetorio (pretorianske prefekturet) Africa under Østromerriket og med sete i Kartago.
Betydelige byer
Numidia ble meget romanisert og var belagt med tallrike byer. De fremste byene i romerske Numidia var: i nord Cirta eller dagens Constantine, som var hovedstaden og med dens havn Russicada (dagens Skikda); og Hippo Regius (i nærheten av Annaba), særskilt kjent som setet til Augustin av Hippo. I sør de militære veiene som fører til Theveste (Tebessa) og Lambæsis (Lambessa) hvor det er omfattende romerske levninger, knyttet ved militære veier til henholdsvis Cirta og Hippo.
Lambæsis var basen til Legio III Augusta og det viktigste strategiske senteret. Det voktet passene over Aurèsfjellene (Mons Aurasius), en fjellkjede som skilte Numidia fra det berbiske folket gaetulere i ørkenen, og som gradvis ble okkupert i hele dens utstrekning av Romerriket. Inkludert disse byene var det til sammen tjue som er kjent for på en tid eller annen å ha hatt tittelen og statusen som romersk koloni. På 400-tallet kunne Notitia Dignitatum, et dokument som listet opp administrative organiseringen i Vest- og Østromerriket, liste ikke færre enn 123 bispeseter og hvor deres biskoper ble samlet i Kartago i 479.
Fei (Linyi)
Fei (kinesisk: 费县; pinyin: Fèi Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Linyi.
Befolkningen var i 1999 på 916 555.
Samferdsel
Kinas riksvei 327 løper gjennom området. Den fører Heze i Shandong til Lianyungang i Jiangsu.
George Pell
George Pell (født 8. juni 1941 i Ballarat i Australia, død 10. januar 2023 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Sydney fra 2001 til 2014. Fra april 2013 til oktober 2018 var han medlem av det pavelige kardinalråd som pave Frans knyttet til seg. Fra februar 2014 til februar 2019 var han prefekt for den romerske kuries økonomisekretariat.
Siden juni 2017 var han imidlertid blitt fristilt fra sine oppgaver i Roma idet han ville reise til Australia for å forsvare seg i rettsundersøkelser etter overgrepsanklager.
I påfølgende rettssak i desember 2018 ble han dømt skyldig av en enstemmig jury. Han fikk ikke medhold i ankeinstansen (kjennelsen 2 mot 1), og ble den høyest rangerte geistlige i den katolske kirken som var blitt dømt for seksuelle overgrep mot mindreårige. George Pell ble imidlertid enstemmig frikjent av Australias høyesterett den 7. april 2020, og sluppet ut av fengsel.
Etter frifinnelsen var han blitt så gammel at han ikke kunne gå tilbake til sine tidligere embeder i Vatikanet, og hans liv var likesom mange andre eldre omskrevet av den forsiktighet som fulgte av covid-19-pandemien. Han utgav tre bøker med dagboksnotater fra de fire årene med rettsforfølgelse og tid i fengsel, og bidro ellers med innsikter om sitt arbeide i Vatikanets økonomisekreteriat.
Bakgrunn
George Pell var sønn av George Arthur og Margaret Lillian (født Burke) Pell. Faren var en ikkepraktiserende anglikaner med slektsrøtter i Leicestershire i England; han var bestyrer for Gordon gullgruve og også mester i tungvektsboksing. Moren var en hengiven katolikk av irsk bakgrunn. De fikk tvillinger, en gutt og en jente, som begge døde i 1940. Han fikk senere en yngre søster, Margaret, og en yngre bror, David. Som barn gjennomgikk George 24 operasjoner for å fjerne en verkebyll i halsen.
Etter studier i Ballarat og Werribee tok han en lisensiatgrad i teologi ved Urbaniana i Roma i 1967. I ungdommen var han en aktiv idrettmann, og drev blant annet med australsk fotball og roing. I 1959 skrev han kontrakt med Richmond Football Club, men gikk vekk fra dette da han begynte prestestudiene.
Prest
Han ble presteviet i Peterskirken i Roma i 1966, av den armensk-katolske kardinal Krikor Bedros XV Agagianian (1895-1971), prefekt for Propaganda Fide.
Han fortsatte så sine studier i Oxford i England. Der tok han en doktorgrad i kirkehistorie i 1971. I 1982 tok han en mastergrad i pedagogikk ved Monash University i Clayton i Australia. I årene mellom prestevielsen og utnevnelsen til biskop virket han i flere menigheter og ved flere katolske universiteter og seminarer.
Biskop, erkebiskop
I 1987 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Scala og hjelpebiskop i Melbourne erkebispedømme. Han valgte som motto Nolite Timere (Be not afraid) («Frykt ikke»). Mens han innehadde dette hovedembede ble han ble utnevnt av Kongregasjonen for folkenes evangelisering til særoppdrag som apostolisk visitator for de nasjonale seminarene på New Zealand i 1994, Papua Ny-Guinea og Salomonøyene i 1995, Stillehavsøyene i 1996 og Irian Jaya og Sulawesi i 1998.
I juli 1996 ble han Melbournes syvende erkebiskop. Han etablerte der samme år «Melbourne Response», en bispedømmeprotokoll med tiltak og retningslinjer til oppklaring av misbruksanklager innen den katolske kirke. Protokollen var den første av sitt slag.
I mars 2001 ble han overflyttet til erkebispedømmet Sydney der han overtok etter kardinal Edward Bede Clancy.
I januar 2003 ble han medlem av Det pavelige rådet for familien.
I australsk kontekst er Pell blitt betraktet som progressiv på en rekke sosialetiske områder, men konservativ hva gjelder tro og moral. Han har ofte påtalt det han kaller det hjerteløse ved («the callousness of») utøylet kapitalisme. Han ble regnet som den ledende personligheten i Den katolske kirke i Australia og var en sterk kritiker av den australske regjeringens harde asylpolitikk. Teologisk er han på en rekke områder sterkt konservativ, og markerte der en endring fra mange av de øvrige australske biskopene. Han var ikke redd for konfrontasjoner, og han nølte ikke med å nekte kommunion til praktiserende homofile som erklærte sin seksualitet ved å bære regnbueskjerf. Han var også medforfatter av en bok som gikk mot kvinnelige prester.
Kardinal
Pave Johannes Paul II kreerte ham til kardinalprest ved konsistoriet oktober 2003, som var denne pavens siste. Pell ble medlem av Det pavelige rådet for rettferdighet og fred og fortsatte i Det pavelige råd for familien. Kardinal Pell deltok i konklavet i 2005 som valgte tyskeren Benedikt XVI til ny pave, og i konklavet i 2013, som valgte argentineren pave Frans.
Han var erkebiskop av Sydney fra 2001 til 2014. Fra april 2013 til oktober 2018 var han medlem av det pavelige kardinalråd som pave Frans knyttet til seg. Denne kommisjonen på åtte kardinaler (senere utvidet til ni) skulle gi ham råd i styringen av den universelle Kirke og studere en plan for å revidere den apostoliske konstitusjonen om den romerske kurien, Pastor Bonus.
Fra februar 2014 til februar 2019 var han prefekt for den romerske kuries økonomisekretariat - også dette en ny struktur i Vatikanet tilkommet under pave Frans. Siden juni 2017 var han imidlertid blitt fristilt fra sine oppgaver i Roma idet han ville reise til Australia for å forsvare seg i rettsundersøkelser etter overgrepsanklager.
Han fyller åtti år den 8. juni 2021 og vil da ikke lenger kunne delta ved pavevalg.
2002
I juni 2002 ble Pell beskyldt for å ha forgrepet seg på en tolv år gammel gutt under en ungdomsleir i 1961. Pell benektet påstanden, og en komité nedsatt av erkebispedømmet i Melbourne undersøkte den, men uten å finne forholdet bevist. Komiteen fulgte imidlertid ikke de nasjonale retningslinjene for behandling av slike spørsmål, men en prosess som Pell selv hadde etablert i sin tid som erkebiskop.
2013 til 2017
I mars 2013 iverksatte politiet i delstaten Victoria Operation Tethering for å granske hvorvidt Pell hadde gjort seg skyldig i overgrep som ikke var blitt rapportert. I februar 2016 offentliggjorde avisen Herald Sun at Pell var blitt gransket av politiets avsnitt for seksuelt misbruk (SANO Taskforce) for overgrep han skulle ha foretatt over en førti års periode fra 1978 til 2001. Kardinalen benektet påstandene, og Melbournes erkebiskop kom ham til forsvar.
Den 29. juni 2017 informerte Vatikanet at de med beklagelse hadde hørt om anklager i Australia mot kardinal George Pell for overgrepshandlinger flere tiår tilbake som ble tilskrevet ham. Da han ble klar over anklagene, bestemte han seg for å dra til hjemlandet for å møte anklagene. Han informerte paven, som innvilget ham permisjon fra hans verv, slik at han kunne forsvare seg. Den 1. mai 2018 møtte han i en australsk rett og erklærte seg ikke skyldig i anklagene om kriminelle handlinger. Ved avslutningen av de forberedende høringene avviste en dommer i Melbourne noen av anklagene mot ham, men avgjorde at andre krevde en rettssak for en jury.
2018 til 2019
Rettssaken mot Pell begynte den 2. mai 2018 i Victoria State County Court. Den 11. desember 2018 fant en enstemmig jury ham skyldig i å ha forgrepet seg på to tretten år gamle gutter, men pressen fikk forbud mot å offentliggjøre dette. Først den 25. februar 2019 ble juryens kjennelse offentliggjort. Pell var funnet skyldig i å ha forgrepet seg seksuelt mot to gutter på 12 og 13 år da han var erkebiskop i 1996. Straffen på seks års fengsel ble kunngjort i mars 2019. Som kardinal og finansminister i Vatikanet, ville Pell - dersom dommen ble stående - ha vært den geistlige med høyest stilling som var blitt dømt for seksualovergrep i den katolske kirken.
Frikjennelse
High Court åpnet sin behandling den 11. mars 2020, men den 12. mars utsatte den saken for å gi prosessens parter mer tid til å forberede flere stillingstagender.
Den 7. april 2020 opphevet High Court of Australia enstemmig (med 7 mot 0 stemmer) de forutgående instansers dommer og frikjente Pell helt og holdent. De syv dommerne fulgte i store stykker samme argumentasjon som den dommeren i forrige rettsinstans som hadde gått inn for frikjennelse.
I domsbegrunnelsen het det at juryen i første instans ikke hadde forholdt seg korrekt til bevissituasjonen. Det var blant annet flere vitner som hadde sagt at Pell etter bispemessen alltid var ledsaget av andre, og at det i sakristiet der belastningsvitnet angivelig var blitt seksuelt misbrukt dessuten var en konstant strøm av folk inn og ut. Pell ble deretter løslatt fra fengselet.
Sykdom og død
I januar 2010 fikk Pell hjerteproblemer under et besøk i Vatikanet, og i februar fikk han satt inn en pacemaker på et sykehus i Roma. I 2015 vurderte Pells leger at hjertets tilstand var såpass dårlig at hen ikke burde ta flyturen fra Italia til Australia for å møte Royal Commission into Institutional Responses to Child Sexual Abuse. Han ble formodet i god nok form for å kunne reise i februar 2016. Men kommisjonens formann Justice Peter McClellan fritok ham fra å møte personlig, på grunnlag av tilsendt tosiders medisinsk uttalelse. Han vitnet så fra et hotellrom i Roma via video-link-up. I desember 2018 hadde han en kneoperasjon. Han kom seg såpass at han sluttet å gå med stokk i juni 2019. I februar 2019, da han ble tatt i forvaring etter å ha blitt dømt, ble hans mentale og fysiske helse vurdert som god nok til å bli innsatt på HM Melbourne Assessment Prison.
Pell døde av hjertestans på Salvator Mundi-sykehuset i Roma etter hofteoperasjon den 10. januar 2023, i en alder av 81 år. Det ble planlagt å bringe hans levninger til Australia for begravelse i St Mary's Cathedral i Sydney etter requiemmesse i Vatikanet.
Flere fremtredende australiere hyllet kardinalen, men lokale politiske ledere utelukket muligheten for statsbegravelse eller offisiell delstatsmarkering.
Noen dager etter hans død ble det i Roma gjort kjent at Pell hadde vært forfatteren av et memorandum publisert i 2022 på bloggen Settimo Cielo under pseudonymet Demos, som ga uttrykk for skarp kritikk av pave Frans og karakteriserte hans pontifikat som en ulykke, en katastrofe («a disaster in many or most respects; a catastrophe»). Det het at pave Frans hadde sviktet ved ikke å stå opp mot det kinesiske kommunistparti, ikke hadde uttrykt overbevisende støtte til Ukraina og den ukrainske gresk-katolske kirke, og for ikke å gjøre nok for å stanse den katolske kirke i Tyskland fra å utfordre katolsk lære om kvinnelige prester og om LGBT-agendaer.
Skrifter
Pell var en produktiv skribent i kirkelige og sekulære tidsskrifter, fagtidsskrifter og aviser i Australia og annetsteds, og var ofte på fjernsyn og i radio. Blant hans øvrige skrifter kan nevnes The Sisters of St Joseph in Swan Hill 1922–72 (1972), Catholicism in Australia (1988), Rerum Novarum – One Hundred Years Later (1992), Catholicism and the Architecture of Freedom.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Fabien Vidalon
Fabien Vidalon (født 26. august 1976) er en fransk tidligere fotballspiller. Han har spilt for, Romorantin, FC Seté 34, og.
Ski- og Fotballklubben Trygg
I 1947 gikk Trygg sammen med en annen vestkantklubb, Mercantile, og sammenslutningen gikk under navnet Mercantile/Trygg fram til laget gradvis forsvant på 1950-tallet. Da Mercantile gjenoppsto i 1969 var Trygg-navnet borte.
Stiftelsen
9. september 1907 møttes ni gutter, alle under 15 år gamle, i Skovveien 12 i Kristiania og stiftet en fotball- og skiklubb. Disse var Bjarne og Haakon Holmsen, Ragnar og Thorvald E. Johnsen, Aage og Leif Tandberg, Thor Siegwarth, Rudolf Bøhme og Jacob Krefting. Det 10. medlemmet, Erling Aarberg, ga klubben navnet Trygg. Klubbens stiftere holdt til i strøket omkring Bondejordet på Frogner, vestkantens store friareal på denne tiden.
Andreas Werckmeister
Andreas Werckmeister (1645–1706) var en tysk organist og musikkteoretiker fra barokken.
Liv og virke
Werckmeister gikk på skole i Nordhausen og i Quedlinburg. Den musikalske utdannelsen fikk han av sine onkler, Heinrich Christian Werckmeister og Heinrich Victor Werckmeister. I 1664 ble Andreas organist i Hasselfelde, ti år senere i Elbingerode og i 1696 i Martinikirche i Halberstadt.
Ski- og Fotballklubben Trygg
Bandy
Trygg var en av pionérklubbene i norsk bandy. Klubben debuterte i norgesmesterskapet i 1915 og vant NM i bandy i 1921. I tillegg tapte Trygg hele ti NM-finaler i perioden 1915–1930, de fleste mot Ready. Fra 1920 til 1932 ble klubben Oslo-mester seks ganger, men etter at nasjonalt seriespill ble innført høsten 1932 levde Trygg en heistilværelse mellom de to øverste divisjonene.
Andreas Werckmeister
Liv og virke
Av Werckmeisters komposisjoner er bare heftet Musikalische Privatlust (1689) med musikk for fiolin og generalbass bevart.
Ski- og Fotballklubben Trygg
Bandy
Trygg var blant de ni klubbene som stiftet Norges Bandyforbund 17. oktober 1920. Rolf Gjertsen var formann i forbundet fra 1928 til 1930.
Ishockey
Det var Trygg som innførte ishockey til Norge, etter et initiativ fra Rolf Gjertsen. 12. november 1932 startet klubben ishockeygruppe med Gjertsen som formann. Opprinnelig ønsket Trygg at bandy- og ishockeysporten skulle legges under felles ledelse, men da bandyforbundet ikke var interessert i dette tok klubben initiativ til å opprette et eget ishockeyforbund. Norges ishockeyforbund ble stiftet 18. september 1934 med Rolf Gjertsen som formann og Ludvig Christiansen som nestformann. I 1935 vant Trygg det første norgesmesterskapet som ble arrangert, og klubben vant også i 1938. Senere samme år meldte store deler av klubbens ishockeylag overgang til Ready, og Trygg rykket ned den påfølgende sesongen.
Skisport
Trygg ble medlem av Kristiania skikrets i januar 1909. Av skiidrettene var det i hopp klubbens medlemmer utmerket seg mest. Kaare Gletisch (1919) og Per Østern (1922) vant begge yngste klasse i Holmenkollrennet. Skiidrett fikk aldri en dominerende stilling i klubben. Dette har sammenheng med klubbens store satsing på bandy og ishockey.
Andreas Werckmeister
Ettermæle
Johann Sebastian Bach var godt kjent med Werckmeisters skrifter, spesielt de som omfatter kontrapunkt. Werckmeister trodde at et vel utført kontrapunkt, særlig invertert kontrapunkt, var knyttet til planetenes velordnede bevegelser, noe som kan minne om Keplers syn i Harmonice Mundi. Ifølge George Buelow har «ingen annen forfatter fra perioden tolket musikk så entydig som et resultat av Guds verk,» et syn som faller sammen med Bachs. Til tross for fokuset på kontrapunkt, understreket Werckmeister i sine skrifter de underliggende harmoniske prinsippene.
Ski- og Fotballklubben Trygg
Sammenslutning med Mercantile
Selv om Trygg i 1932 hadde 200 medlemmer i junioravdelingen, gikk det nedover med rekrutteringen utover 1930-tallet. Da aktiviteten skulle tas opp igjen etter frigjøringen i 1945, slet klubben dessuten med dårlig økonomi og manglende tilgang på treningsbane. De samme problemene gjorde seg gjeldende også i en annen vestkantklubb, Mercantile Ski- og Fotballklubb, så de to klubbene valgte å slå seg sammen i 1947. Det viste seg imidlertid at vanskelighetene vedvarte for sammenslutningen, så Mercantile/Trygg hensov gradvis på 1950-tallet. I 1954 la klubben ned fotballavdelingen og endret navn til kun Mercantile. Klubbens avdelinger for ishockey og ski levde videre noen år, men også disse forsvant.
Andreas Werckmeister
Ettermæle
I den ungarske regissøren Béla Tarrs film Werckmeister harmóniák (2000) holder rollefiguren György Eszter en monolog der han anklager den vestlige musikken for ha slått inn på en blindgate ved å omfavne Werckmeisters ideer, og at den eneste rette veien er å gå tilbake til pythagoreisk stemming.
Ski- og Fotballklubben Trygg
Sammenslutning med Mercantile
Klubbens aldermannsliga i fotball opprettholdt imidlertid et passivt medlemskap i Norges Fotballforbund. Dette gjorde det mulig å gjenoppta aktiviteten i 1969. Ved omstarten ble kun Mercantile-navnet tatt i bruk. Klubben har senere blitt lagt ned og gjenopptatt enda en gang.
Euxanthe
Euxanthe er en slekt av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene.
Honduras under Sommer-OL 2008
Honduras under Sommer-OL 2008. Tjuefem sportsutøvere, tjuetre menn og to kvinner fra Honduras deltok i fem sporter, friidrett, svømming, roing, taekwondo og fotball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var niende gangen Honduras deltok i et sommer-OL. De vant ingen medaljer.
Euxanthe
Levevis
Charaxinae er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. Larvene lever på forskjellige busker og trær, blant andre på planteslektene Deinbollia og Phialodiscus.
Naturlig monopol
I økonomifaget oppstår et naturlig monopol når maksimum effektivitet av produksjonen og distribusjonen er oppnådd gjennom én leverandør på grunn av skalaeffekt i en spesiell industri.
21. februar
21. februar er den 52. dagen i året. Det er 313 dager igjen av året, 314 i skuddår.
Naturlig monopol
Naturlige monopoler oppstår når den største leverandøren i en industri, ofte den første leverandøren i et marked, har en overveldende omkostningsfordel over andre faktiske og potensielle konkurrenter. Dette pleier å være tilfellet i industrier hvor kapitalomkostningene dominerer, slik at man får en stordriftsfordel som er stor i forhold til markedets størrelse, og dermed oppstår høye inngangsbarrierer; eksempler inkluderer noen typer typiske offentlige bedrifter som vann- og elektristitetsverk. Det er veldig dyrt å bygge overføringsnett (vann-/gass-, elektrisitets- og telefonlinjer), og derfor er det usannsynlig at en potensiell konkurrent vil være villig til å ta kapitalinvesteringene som er nødvendige for å entre den ene leverandørens marked.
Noen frimarkedsorienterte økonomer argumenterer for at naturlige monopol bare eksisterer i teorien, og ikke i praksis, eller at de eksisterer i en overgangsfase.
21. februar
Dagens navn
Samuel, Selma og Celine
Fødsler
Se flere som er født 21. februar i Kategori:Fødsler 21. februar.
Dødsfall
Se flere som døde 21. februar i Kategori:Dødsfall 21. februar.
Navnedag
Norge: Samuel, Selma, Celine
Sverige: Hilding
Danmark: Samuel
Antipatros fra Idumea
Antipatros fra Idumea (død 43 f.Kr.) var faren til Herodes den store og stamfar til Herodes-dynastiet. Han var opprinnelig fra Idumea, et område sør for Judea, mellom Dødehavet og Aqababukta. Dette området tilsvarte stort sett det tidligere Edom. Antipatros ble en embedsmann i Judea i den seneste tiden av Makkabeernes styre, og senere ble han en viktig støtte for romerne da de erobret landet.
Jernbane i Europa
Jernbanene i Europa består av en rekke jernbaneselskaper og infrastrukturforvaltninger som tilsammen danner et stort og mangfoldig jernbanenett. Noen få frittstående jernbaner som ikke er knyttet til det europeiske jernbanenettet finnes også. Europa er «jernbanens vugge» i og med at de første jernbanene ble anlagt her (Storbritannia) og europeisk jernbanestell i starten kom til å danne mønster for jernbaner ellers i verden.
Flere elektriske systemer
I dag er veldig mange linjer elektrifiserte. De som ikke er elektrifiserte trafikkeres i all hovedsak av dieseldrevne lokomotiver og motorvogner. De elektrifiserte banene bruker ulike elektriske systemer. Der de ulike systemene møtes, må man derfor enten skifte lokomotiv eller man bruker materiell som er bygget for flere elektriske systemer. Et eksempel på det siste er Øresundtogene mellom København og Malmö som både må kunne brukes på dansk 25kV 50Hz og svensk 16kV 16 2/3 Hz vekselspenning. Kartet til høyre viser en grov oversikt over utbredelsen av de ulike elektriske systemene ved europeiske jernbaner.
Antipatros fra Idumea
Antipatros støttet Johannes Hyrcanus II i hans kamp om makten mot broren Aristobulos II. Han fikk Johannes Hyrcanus til å søke støtte hos nabateernes konge Aretas III. Imidlertid sørget den romerske statsmannen Pompeius for å bilegge striden mellom brødrene.
Jernbane i Europa
Flere sporvidder
Sporvidden er heller ikke ensartet på det europeiske jernbanenettet. De fleste banen er bygget normalsporet (1 435 mm sporvidde), mens Spania og Portugal bruker 1 668 mm sporvidde og Finland, Russland og andre tidligere sovjetrepublikker bruker 1 520/1 524 mm sporvidde. Det finnes også baner med smalere sporvidde enn normalspor, der særlig den sveitsiske Rhätische Bahn med 1 000 mm sporvidde må nevnes som en viktig smalsporet jernbaneaktør i Europa. I større grad enn skifte av elektrisk system, byr skifte av sporvidde på utfordringer for sammenhengende jernbanetransport. Noen jernbanevogner er bygget som å kunne brukes på flere sporvidder, blant annet ved at man bytter hjulboggier på grensestasjonene. For eksempel gikk det i mange år på 1970/80-tallet direktevogner mellom Oslo og Moskva, over en strekning som både var normalsporet og med russisk bredspor.
Europeisk jernbanereform
Direktivene har ført til en stor økning i antall private godsselskaper. Likevel dominerer de nasjonale selskapene fortsatt hovedandelen av trafikken. Deutsche Bahn har for eksempel ekspandert kraftig i godsmarkedet gjennom oppkjøp blant annet nederlandske, britiske og danske selskap. Den franske statens jernbaneselskap SNCF, har også utvidet gjennom oppkjøp. Denne ekspansjonen har økt frykten for at liberaliseringen av godsmarkedet skal føre til svekket konkurranse med få og store aktører. Innenfor passasjertransporten, har nye store selskaper oppstått i jernbanemarkedet som blant annet FirstGroup, Veolia og Arriva. I Storbritannia har man opplevd at økt konkurranse har ført til praksis som ikke nødvendigvis er kompatible med arbeidstakerrettigheter.
I årene etter innføringen av direktivene har ulike land gjennomført dem i ulik grad og variasjoner. Enkelte land som Storbritannia gått langt utover det opprinnelige mandat og privatisert jernbanenettet i Storbritannia. I Finland og Frankrike har man skapt helt separate infrastruktur- og jernbaneselskaper ut fra de tidligere nasjonale selskapene. Tyskland til forskjell har organisert jernbanen som et holdingsselskap, hvor Deutsche Bahn både drifter infrastrukturen og transporttjenestene. Felles for de fleste landene er et fortsatt statlig eid infrastrukturselskap, med helt eller delvis privatisering av tjenesteleverandører.
Antipatros fra Idumea
Senere ble Pompeius beseiret av Julius Cæsar. Antipatros sørget da for å støtte Caesar i Alexandria. Antipatros ble så statholder i Judea. Han innsatte sine sønner Fasael og Herodes som styresmenn henholdsvis i Jerusalem og Galilea. Men Antipatros ble upopulær på grunn av sitt vennskap med romerne, og han ble til sist myrdet ved forgiftning.
Imidlertid banet hans politiske karriere veien for at hans sønn Herodes den store med tiden kunne bli fyrste i Judea.
Jugurtha
Jugurtha (født 160 f.Kr. eller 158 f.Kr., død 104 f.Kr.) var en berbersk konge i Numidia. Han ble født i byen Cirta og hans far Mastanabal var bror til kong Micipsa. Etter at faren døde ble Jugurtha adoptert av kongen og ble ved Micipsas død konge sammen Micipsas to andre sønner i 118 f.Kr. Jugurtha drepte sine to brødre og styrte etter det Numidia alene. Han ledet fra 112 til 104 f.Kr. Numidias krig mot romerne om provinsen (Jugurthakrigen).
Bakgrunn
Folket i Numidia var et halv-nomadisk folk som tilhørte berberne i Nord-Afrika. Kongedømmet Numidia ble opprettet i 202 f.Kr., etter den andre punerkrig mellom Roma og Karthago. Berberlederen Masinissa forsto at romerne ville seire i denne krigen og spilte en aktiv rolle som romersk alliert i Afrika fra 206 f.Kr. Kongedømmet lå vest for Karthago, omtrent der dagens Algerie ligger. Da Masinissa døde ca. 148 f.Kr ble hans sønn Micipsa konge (148 - 118 f.Kr).
Micipsa hadde to sønner, Adherbal og Hiempsal. Hans avdøde bror Mastanabal hadde en sønn, Jugurtha, som var av lavere ætt på morssiden (frillesønn), men som tidlig hadde utmerket seg i idrett og jakt, og som ble svært populær og vel ansett i Numidia. Micipsa fryktet at Jugurtha skulle bli en rival til tronen, og da han av romerne ble bedt om å stille med styrker under en beleiring i Spania ga han Jugurtha kommandoen over disse i håp om at han skulle finne sin bane der. Jugurtha tjenestegjorde under beleiringen av Numantia (134-133 f.Kr.) som ble ledet av romerne Gaius Marius og Scipio den yngre. Jugurtha benyttet tiden i Spania til å knytte viktige kontakter med innflytelsesrike romere og oppdaget tidlig romernes og Romas svakhet for bestikkelser som beskrives i sitatet: «Urbem venalem et modent perituram, si emptorem invenerit» («Denne byen er til salgs og dømt til rask ødeleggelse, hvis det skulle finnes en kjøper»).
Da Jugurtha vendte tilbake til Numidia hadde han med seg en rosende anbefaling fra hærføreren Scipio, og Micipsa adopterte nå Jugurtha som sin sønn og arving sammen med Adherbal og Hiempsal.