cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ask (Askøy)
Eldre historie
På 900-tallet ble Ask eid av Torgeir Tyrnefot. Sønnen til Torgeir Tyrnefot het Berg Onund. Berg Onund ble drept i angrep av Egil Skallagrimson. Egil Skallagrimson var en av Islands mektigste menn. I Egils saga står det beskrevet om Egils fremfred mot bonden på gården Ask. Som hevn etter et arveoppgjør, rundt 945, reiser Egil sammen med sine menn inn Herdlafjorden til Ask, hvor de går opp på gården og dreper i alt 15 – 16 menn og deretter raner meg seg verdisaker.
Askøys første kirke var antageligvis bygget ved Offerfjellet på Ask.
Olav Engelbrektsson var den siste erkebiskopen i Norge. Hans tilholdssted på denne tiden var blant annet i Bergen og i 1534, like før reformasjonen rømte han ut til gården Ask.
Ask ble kjøpt av Mauritz Bostede i 1628. Stormenn fra Bergen har eid Ask i lengre perioder. Thomas Erichsen bygget herskapshus i området og Thomas Erichsens Minde fra 1795 er sammen med Bergen kringkaster de eneste bygningene som i dag er fredet på Askøy.
Nyere historie
Rundt 1880/1890-tallet ble det det en voldsom aktivitet i transportsektoren. Dampbåter ble tatt i bruk for transport av passasjerer og varer. Blant annet dampskipet «Fridtjof», som i en periode gikk i trafikk mellom Ask og Bergen. Dette førte til at aktiviteten i bygden Ask, økte. Aktiviteten rundt Ask havn økte. Mye av dette skjedde på dugnad. Der holdt Ask Trevareindustri til, som spesialiserte seg på dører, vinduer og trapper. Alt dette ble nedlagt i 1980-tallet og huset ble revet. Like ovenfor kaien lå Nyland sin fabrikk, som laget innredninger til butikker i Bergen. Denne fabrikken ble nedlagt på 60-tallet. Like oppenfor denne fabrikken lå Eides orgelfabrikk. Denne ble nedlagt en gang på 50/60-tallet. Ved orgelfabrikken ble selve orgelet produsert mens selve «innmaten» kom fra andre steder. Ved siden av orgelfabrikken, lå Meieriet. Meieriet var i drift til slutten av 2. verdenskrig. Bak dette lå et islager. Bygningen hvor Meieriet holdt til ble kjøpt opp og omgjort til en strømpefabrikk etter krigen. Norgeskluten er et kjent merke over hele landet, som ble produsert på fabrikken i Ask. Øverst i kaibakken, lå smien. Denne var i drift inn til 1950-tallet. Oppenfor dette ligger landhandelen, Hjalmar Nilsen. Den fremdeles familiedrevne nærbutikken ble i 2010 flyttet til et nytt bygg på vestsiden av riksveien.
Ovenfor landhandelen lå skomakeren. Skomakeren holdt på til midten av 1950-tallet. Bygget der skomakeren holdt til er i dag revet. Over riksveien lå Florida. Dette ble regnet som et knutepunkt på Ask med en forretning, bakeri, telegrafstasjon og post. Bygget ble revet på 1980-tallet og hagen ble omgjort til parkeringsplass. Bygget hvor posten holdt til, lå like bak, i veien mot Lien. Post-bygget, ble revet litt senere. Posten ble deretter flyttet midlertidig over gaten før den ble permanent flyttet nærmere Hop skole. I dag er postkontoret nedlagt og det drives post i butikk hos landhandleren. Det ble etablert bussrute til Erdal på 50-tallet. Fra Erdal gikk det båt inn til Bergen. På dette tidspunkt var det enda ikke kollektivtransport til verken Florvåg, Kleppe eller Kleppestø. På slutten av 50-tallet ble båttrafikk langs østsiden av Askøy mindre aktuell. Da veien til Florvåg og videre inn til Kleppestø ble bygget, forsvant nesten all trafikk langs sjøveien.
Næringsliv
1 jordbærbonde driver fremdeles kommersielt salg av jordbær på Ask. Olav Johan Kongshaug.
I tillegg til nærbutikken Spar Ask og frisør er det også bakeri på Ask.
Geografi
Ask befinner seg på østsiden av Askøy. Mot øst kan man se over Herdlefjorden til Nordhordlandsbrua. Vest for Ask, finner man Askevatnet. Det er mye skog i området vest for Ask. Forholdsvis mye furuskog. Det går en skogsvei vestover og om man følger den, så kommer man til Hauglandshella. Ved skogsveien er det også mulig å ta en avstikker opp til fjellknausen, Dronningen, hvor man har god utsikt over bygden samt over store deler av Askøy
Kulturelle begivenheter
Den 1. mai hvert år, avholdes Ask-stafetten ved Ask. Start og mål er like ved Hop skole. Den 1. mai 2009 blir stafetten arrangert for 57. gang. Arrangør for Ask-stafett er Ask Friidrett.
Personligheter
Fridtjof Nansen har bodd en periode av sitt liv i et hus ved Kongshaugen. Amalie Skram bodde i Lien på Ask, like ved Ask Dambruk, i perioden 1876 til 1878. Det samme huset som senere ble bebodd av skolestyrer, Nils Peder Åland, i 40 år. Poeten Olav Lavik bodde hele livet sitt på Ask. Forfatteren Tomas Espedal har også bodd på Ask i en lengre periode.
Ola
Ola er et nordisk mannsnavn med norrøn opprinnelse. Det er også et nigeriansk mannsnavn, et polsk og finsk kvinnenavn, og et arabisk navn for begge kjønn.
Etymologi
Ola er en nyere variant av navnet Olav, som har opprinnelse i norrøne Óláfr, en sammentrekning mellom de norrøne ordene for «stamfar» og «etterkommer». I Romsdal var uttalen Ol.
Arabiske Ola er et navn for begge kjønn dannet av ula, «ære, prestisje, høy rang».
Det nigerianske mannsnavnet Ola er dannet av joruba õlà, «frelse».
Utbredelse
Ola er kjent brukt i Norge første gang på 1400-tallet, og i Sverige i 1538.
Stefanie Schuster
Stefanie Schuster (født 19. april 1969 i Riezlern, Vorarlberg) er en tidligere østerriksk alpinist.
I 1990-årene tilhørte hun de beste allroundalpinistene. Hun oppnådde topp 10-plasseringer i samtlige disipliner. Hun oppnådde pallplasseringer i både Super-G og utfor, og oppnådde fjerdeplasser i både kombinasjonsøvelsen og storslalåm.
Karrirens høydepunkt opplevde hun under VM 1999 i Vail, der hun tok bronse i utfor. Østerrike vant tredobbelt – gullet gikk til Renate Götschl, mens Michaela Dorfmeister tok sølvet. Hun la opp etter OL 2002 i Salt Lake City.
Ola
Utbredelse
Ola var det mest brukte mannsnavnet i Norge på første halvdel av 1600-tallet, og hele 13,5 prosent av de registrete mennene hadde da dette navnet. På 1880-tallet het nærmere 1,2 prosent av nyfødte norske barn Ola. De siste hundre årene har populariteten holdt seg nokså stabil mellom 0,6% og 0,3% andel av de nyfødte. Navnet har vært mest populært i Oppland.
I Sverige var navnet mest brukt i 1960- og 1970-årene, spesielt i Skåne og Västergötland.
Egertorget (Oslo)
Egertorget er en plass i Oslo som krysses av Karl Johans gate og Øvre Slottsgate.
Sentralkomitéen for Kinas kommunistparti
Sentralkomitéen for Kinas kommunistparti (kinesisk: 中国共产党中央委员会; pinyin: Zhōngguó Gòngchǎndǎng Zhōngyāng Wěiyuánhuì), før 1927 kalt Den sentrale eksekutivkomité (中央执行委员会), er det høyeste organ innen Kinas kommunistparti i periodene mellom partikongressene. Sentralkomiteen har rundt 300 medlemmer, og nominelt er det den som utnevner medlemmene til Politbyrået.
Ola
Utbredelse
Kvinnenavnet Ola er mest utbredt i enkelte arabisk-talende land.
Navn med samme betydning
Olaf, Olafur, Olai, Olaus, Olav, Olavi, Ole, Oleif, Oleiv, Olle, Olli, Olof, Olov, Oluf, Olaug, Olava, Olave, Olea, Olefine, Oleif, Oleiv, Olena, Olene, Olette, Olevine, Olina, Oline, Oliv, Oliva, Olive, Ollaug, Olov, Oluffa, Olufine, Oløf, Oløv.
Kjente personer med navnet
Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Sentralkomitéen for Kinas kommunistparti
Selv om Sentralkomiteen ikke utøver myndighet som sluttet størrelse på samme måte som en lovgivende forsamling i mange andre land gjør det, er den et viktig organ i Kina idet den omfatter kommunistpartiets, statens og de væpnede styrkers øverste lederskikt. Til forskjell fra partikongressene, som alltid har vært seremonielle, er møtene innen Sentralkomiteen av og til arenaer for reelle debatter og beslutninger om partiets politikk. Sentralkomiteen er større og har en noe større ideologisk spredning enn Politbyrået.
Noen analytikere antar at Hu Jintao hadde som mål å tilføre Sentralkomiteen mer myndighet, som del av hans bestrebelser for å styrke demokratiet innad i partiet.
Egertorget (Oslo)
Historikk
Egertorget er ikke noe egentlig torg, men et restareal som oppsto etter regulering i 1846, da «Slotsveien» (Karl Johans gate) ble forbundet med den gamle «Østre Gade». Stabellgården ble revet for å knytte gatene sammen. Sør for denne lå plassen «Stabellkroken», en del av passasjen som ble kalt «Krøllen». Stabellkroken ble til Egertorvet, oppkalt etter familien som eide gården vestenfor, som senere fikk adressen Karl Johans gate 20. Den tilhørte i 1804 kjøpmann Ole Eger (1777–1841) og ble overtatt av enken Margaretha Eger (1777–1867). Gategjennombruddet i 1846 rammet ikke denne gården, som senere tilhørte nevøene, bryggerieierne Herman (1816–1883) og Thorvald (1827–1901) Eger. De rev den gamle gården og oppførte en ny tre-etasjes forretningsgård. Den ble i 1890-årene om- og påbygget av konsul (for kongeriket Hawaii) Louis Samson (f. 1839). Her etablerte sønnen Wilhelm Bismarck Samson i 1894 bakeriet som fremdeles har utsalg på hjørnet mot Egertorget.
Hordanes Land
Hordanes Land (utgitt 1993) er den første EPen til det norske progressive black metal bandet Enslaved.
Johan Nygaardsvolds plass (Oslo)
Johan Nygaardsvolds plass er en plass som ligger mellom den gamle regjeringsbygningen (der Finansdepartementet holder til), Høyblokka og Y-blokka i Regjeringskvartalet i Oslo.
Egertorget (Oslo)
Historikk
En av nedgangene til Stortinget stasjon er på Egertorget. Arkitekt Håkon Mjelva tegnet i 1975 stasjonen og ga nedgangen en overbygning med et buet tak. «Hatten» ble sterkt kritisert blant annet fordi den skjemmet Horngården og stengte for inngangen til forretningen H. Horn & co. Firmaet vant rettssaken mot Oslo kommune, som betalte erstatning og lovet at overbygningen skulle fjerned. Det skjedde som ledd i ombyggingen ti år senere.
Flere uteserveringer kranser torget, med Presseklubben og 3 brødre som de mest kjente. Om sommeren er Egertorget tilholdssted for mange gatemusikanter og gjøglere.
Johan Nygaardsvolds plass (Oslo)
Plassen er oppkalt etter Statsminister Johan Nygaardsvold (1879–1952) som var statsminister fra 20. mars 1935 til 25. juni 1945. I perioden 7. juni 1940 – 31. mai 1945 som leder for Londonregjeringen.
Egertorget (Oslo)
Historikk
Oslofolk uttalte tidligere dette navnet med k-lyd og tonem 2, som familienavnet Eger, men i senere år blir det som oftest uttalt med g-lyd og tonem 1.
Johan Nygaardsvolds plass (Oslo)
Ingen bygninger har adresse til denne plassen.
Lutsjegorsk
Lutsjegorsk (russisk: Лучего́рск, oversatt: Fjellstråle) er en bymessig bosetning og administrativt senter i Pozjarskij-distriktet i Primorskij kraj i Russland. Den ble grunnlagt i 1966 ved bredden av elva Kontrovod. Innbyggertall: 22 019 (est. 2008), 22 365 (folketelling 2002).
Lutsjegorsk er den største bosetningen i Russlands fjerne østen uten bystatus.
Det ligger et stort kullfyrt varmekraftverk i Lutsjegorsk, som har forårsaket økologiske problemer i området.
Jan Marius Kristiansen
Jan Marius «Gathen» Kristiansen (født 16. februar 1990 i Fredrikstad) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte løper for moderklubben Stjernen Hockey.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 500 meter kvinner
500 meter kvinner var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 og ble avholdt i Salt Lake City, USA den 13. februar 2002. Øvelsen bestod av 2 separate 500 meterløp hvor den sammenlagte tiden avgjorde resultatrekkefølgen.
Verdensrekordholderen Catriona Le May Doan forsvarte den olympiske tittelen ved å slå den firdobbelte sprintverdensmesteren Monique Garbrecht.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdensrekord og olympisk rekord:
500 meter (1 løp)
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Fylkesvei 801
Fylkesvei 801 (Fv801) går mellom Inner-Straumodden og Terråk i Bindal. Veiens lengde er 12,8 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Slaget om Haengju
Slaget om Haengju (hangul: 행주대첩; hanja: 幸州大捷 (Haengju Daecheop); japansk: 幸州山城の戦い) var et viktig slag under Imjinkrigen, de japanske invasjonene av Korea fra 1592 til 1598. I slaget om Haengju klarte omtrent 3,000 koreanske forsvarere ledet av general Gwon Yul å slå tilbake en japansk hær på mer enn 30,000 mann. Dette slaget regnes som en av de største koreanske seirene i den første delen av krigen, sammen med den første beleiringen av Jinju og slaget ved Hansando.
Bakgrunn
I de andre uken i februar 1593 rykket en japansk hær på 30,000 mann kommandert av Ukita Hideide og Katō Kiyomasa mot Haengju-festningen for å okkupere landet rundt Goyang. Japanerne hadde tidligere vunnet slaget ved Byeokjegwan men på grunn av admiral I Sun-sins arbeid med å forhindre forsyningsskip i å nå vestkysten av den koreanske halvøya begynte de å gå tom for forsyninger. Derfor var det viktig for de japanske styrkene at de fort ble ferdige med beleiringen av Haengju.
Gwon Yuls forberedelser
I mellomtiden hadde den koreanske generalen Gwon Yul samlet omtrent 2,300 mann, inkludert Jo Gyeong, Seon Geoi og Heo Uks forsterkninger, samt også Kim Cheonils militssoldater og Cheo Yeongs krigermunker, og dro deretter fra sin base i Doksan, i nærheten av Suwon. Han ankom senere i Haengju, som selv om det i dag ofte blir kalt et fjell er i virkeligheten bare en ås på 124 moh. Da Gwon ankom bygde hæren hans befestninger bestående av ti fot høye jordmurer med trebarrikader foran dem. Å bygge opp disse befestningene tok tre dager. Det ble samlet inn rikelige mengder våpen, og omtrent 40 hwach'aer (korenaske rakketpilskyttere) ble stilt opp på festningsmuren.
Angrepet
Ukita Hideide var den japanske generalen som hadde vunnet slaget ved Byeokjegwan. Han var sikker på en ny seier da han og Katō Kiyomasa marsjerte ut av Hanseong med 30,000 soldater for å forhåpentligvis ødelegge hæren på 2,300 mann i Haengju-festningen.
Mens de japanske soldatene kjempet for å bryte gjennom trepalisademurene og -gjerdene, beskjøt koreanerne dem med piler arkebuser og kastet kampesteiner og trestammer på dem, og brukte sine hwach'aer effektivt fra Haengju-festningen. Selv om japanerne overrumplet koreanernes første forsvarslinje klarte de ikke å bryte seg gjennom flere. Totalt satte japanerne i gang ni gjentatte angrep.
Etter disse mislykkede ni angrepene mot de koreanske linjene beordret Katō en tilbaketrekning. Både Katō og Ukita var sårede, og det var også andre viktige japanske kommandanter; Ishida Mitsunari, Maeno Nagayasu og Kikkawa Hiroie. Koreanerne hadde påført japanerne mer enn 10,000 døde og sårede under slaget, og de gjenvant også 727 spyd og sverd fra de tilbaketrekkende japanerne.
Både strategi og posisjon bidro til det japanske nederlaget. Etter slaget hevdet Gwon Yul at koreanernes seier skyldtes bruken av hwach'aer. Japanernes tette formasjoner når de klatret oppover åssida var ideell for å kaste ting på dem, siden skaden ble spredt ut over store områder. Til slutt hjalp også Gwon Yuls sterke personlighet til å opprettholde den koreanske moralen selv når de var tallmessing underlegene.
Etterspill
Selv om denne seieren bidro til japanernes første tilbaketrekning fra Korea invaderte de igjen i 1597 og ble da ikke endelig drevet tilbake før i 1598.
Etter krigen, i 1602, oppførte kong Seonjo et monument for general Gwon Yul og Haengju-soldatene, men dette monumentet ble senere ødelagt under koreakrigen. Fra 1960-tallet til 90-tallet konstruerte den sørkoreanske regjeringa et nytt monument i Haengju som nå er åpent for turister.
Sentral-Asias historie
Sentral-Asias historie defineres hovedsakelig av områdets klima og geografi. Regionens tørre klima gjorde landbruk vanskelig og dens avstand fra sjøen la hindringer på handel. Derfor utviklet få store byer seg i regionen, i stedet var området i årtusener dominert av nomader fra steppene som var avhengige av hester.
Forholdet mellom steppenomadene og bosatte mennesker i og rundt Sentral-Asia var lenge preget av konflikt. Den nomadiske livsstilen var godt tilpasset til krig, og rytterne fra steppene ble noen av de mest militaristiske folkene i verden, kun begrenset av deres manglende interne enhet. I perioden klarte store ledere eller forandrende forhold å samle flere stammer i en styrke, noe som skapte en nesten ustoppelig kraft. Disse inkluderte hunnernes invasjon av Europa, Wu Hu-angrepene på Kina og den mongolske erobringen av store deler av Eurasia.
Nomadenes dominans tok slutt i det 16. århundre da skytevåpen lot bosatte folk få kontroll over regionen. Russland, Kina og andre makter ekspanderte inn i regionen og hadde erobret hoveddelen av Sentral-Asia på slutten av et 19. århundre. Etter den russiske revolusjon ble de fleste sentralasiatiske regionene innlemmet i Sovjetunionen. Bare Mongolia forble nominelt uavhengig, selv om den var en sovjetisk satellittstat. De sovjetiske områdene i Sentral-Asia opplevde industrialisering og oppbygning av infrastruktur, men også undertrykking av lokal kultur, hundretusenvis døde på grunn av feilslått kollektiviseringsprogram og en varende arv av etnisk spenning og miljøproblemer.
Med Sovjetunionens fall fikk fem sentralasiatiske land sin uavhengighet. I alle de nye statene har tidligere embetsmenn i kommunistparti beholdt makten som lokale sterke menn. Ingen av de nye republikkene kan betegnes som funksjonelle demokrati. Andre regioner av Sentral-Asia forblir del av Kina.
Futteral
Et futteral er et etui eller en oppbevaringsboks for bestemte gjenstander. Eksempler på futteral kan være våpenfutteral, mobiltelefonfutteral eller brillefutteral.
Utførelsen kan være av mange materialer, men dens hovedformål er å beskytte gjenstanden mot riper, støt, fuktighet eller støv. Futteralet er ofte formet etter gjenstanden den er ment å beskytte.
Premierløytnant
Premierløytnant (tysk: Oberleutnant, engelsk: First Lieutenant) er en offisersgrad i mange militære styrker, som hovedregel landstyrker. Graden under er vanligvis sekondløytnant, mens neste grad er kaptein.
Norge
I det norske forsvaret ble graden premierløytnant erstattet med løytnant fra 1. januar 1930, mens graden sekondløytnant ble erstattet med fenrik. Derfor er den tilsvarende norske graden etter 1930 kalt løytnant.
Betegnelser i ulike land
Grader tilsvarende premierløytnant:
Tallerken
En tallerken er en rund og flat plate med opphøyde kanter som mat serveres på. Der er følgende hovedformer for tallerkenen: Den dype tallerkenen er mer skållignende enn den fatlignende flate tallerkenen. Den dype tallerkenen anvendes spesielt til flytende føde som suppe og grøt, mens fast føde spises av flate tallerkener. Således vil det ofte følge en skje med til den dype tallerkenen, mens den flate tallerkenen gjerne settes frem sammen med kniv og gaffel.
Noen steder i Norge (særlig på Vestlandet) benyttes også ordet fat i stedet for asjett eller spisetallerken som en del av dagligtalen. Andre steder brukes ordet fat kun i betydning av en større tallerken for distribusjon av mat til mindre enheter hvor maten fortæres.
Tallerkener kan lages av keramikk og steintøy som porselen og fajanse, men også av metall, treverk og plast.
Rehearsal 92
Rehearsal 92 (utgitt 1992) er den tredje demoen til black metal-bandet Enslaved.
Høna tripper i berget
«Høna tripper i berget» er et norsk folkeeventyr. Eventyret er kjent fra blant annet Asbjørnsens Norske Huldre-Eventyr og Folkesagn fra 1879.
Handling
En gammel enke har tre døtre, men bare en høne til å brødfø dem. Når hønen deres forsvinner, sender enken sin eldste datter for å finne den igjen. Etter å ha søkt vidt og bredt uten å lykkes, hørter jenta en stemme som roper fra en fjellkløft, og når hun undersøker dette området, tråkker hun på en felle og faller under jorden. Hun gikk gjennom flere forskjellige rom, og hvert rom ble stadig finere etter hvert kommer hun til det innerste kammeret. Der møter hun en grusomt utseende troll. Dette trollet ber henne om å bli kjæresten hans. Når hun takker nei, vrir han hodet over på henne. Den mellomste datteren blir deretter sendt ut for å lete etter søsteren sin, og høna deres. Men hun møter snart den samme skjebnen.
Deretter blir den yngste søsteren sendt ut, og hun forstår hva som har skjedd med søstrene hennes. Så når hun blir spurt av trollet om å være hans kjære, lot hun som om hun var helt enig i forslaget hans. Selv om hun var utstyrt med fine klær og alt annet hun ønsket seg, forkynte hun en dag at hun var bekymret for moren sin - som måtte være sulten og tørst, uten at noen andre kunne ta seg av henne. Trollet ville ikke la henne reise hjem. Men hun fikk lov til å fylle en sekk med mat, som han ville bære til moren hennes. Den yngste datteren stappet sekken med gull og sølv og la litt mat på toppen for å kamuflere verdisakene. Men hun forbød trollet fra å titte i sekken hennes underveis.
Den yngste søsteren venter på en passende anledning, og når trollet var borte fra hjemmet deres en tur bruker hun en av trollets krukker for å gjenopprette livet til sin eldste søster. Den yngste søsteren gjemte den gjenopplivede søsteren i en sekk, kamuflert med litt mat på toppen av sekken. Hun ber trollet om å bære denne sekken til moren hennes. Deretter får hun trollet til å bære den mellomste søsteren til moren deres på samme måte - bortsett fra at denne sekken var mye tyngre, fordi hun stappet sekken full av gull og sølv også. Men til slutt må den yngste søsteren komme seg hjem til moren deres, uten at trollet tar opp jakten på henne.
Tordenskiold
Tordenskiold var navnet på to beslektede familier i den danske og den norske adel.
Tordenskiold I
Peter Jansen Wessel var en sjøhelt som for sitt heltemot ble adlet under navnet Tordenskiold. Det skjedde ved adelsbrev av den 24. februar 1716. Peter Tordenskiold døde i ung alder og uten barn, og med ham opphørte denne adelsverdigheten.
Forøvrig ble Peter Tordenskiolds bror Caspar Jansen Wessel i 1720 adlet under navnet von Wessel.
Våpenskjold
Begge familiene hadde et våpenskjold som ble tildelt ved adlingen og som heraldisk kan beskrives ("blasoneres") slik:
Skjoldet firedelt, første felt blått med en gull tordenkile (henspiller på navnet), annet felt rødt med en sølv flakt ørn (erobringen av det svenske skipet «Hvita Örn»), tredje felt rødt med to krysslagte kanoner fulgt av tre kuler (det dansk-norske «løsen», d.v.s. saluttsignal), alt i gull, og fjerde felt gull med en opprett blå løve som holder et sverd. På hjelmen er hjelmtegnet en sølv ørnefot som holder en tordenkile, mellom to flaggstenger, hvert med et Dannebrogsflagg med splitt under en Dannebrogsvimpel. Om halsen på hjelmen henger et gull halssmykke festet i et blått bånd.
Før adlingen brukte Peter Wessel et segl med et våpen som i skjoldet har den opprette løven som holder et sverd.
Skjoldet i våpenet benyttes av Sjøforsvarets skole KNM Tordenskjold. Ørnefeltet i våpenskjoldet har inspirert Holmestrands kommunevåpen.
Robin Andersen
Robin Andersen er sønn til Morgan Andersen.
Den nordiske tjuefemårskrigen
Den nordiske tjuefemårskrigen (også kalt 25-årskrigen mot Russland) var en krig mellom Russland og Sverige, samt Sveriges (fra 1578 til 1582) allierte Polen i årene 1570–1595. Krigen startet da Russland som forsøkte erobre Sveriges besittelser i Estland. Krigen endte med svensk seier ved freden i Teusina i 1595.
Sandsvær
Sandsvær er et område og tidligere selvstendig kommune i Buskerud, opprettet som Sandsvær formannskapsdistrikt i 1837. Området utgjør den sørlige delen av Kongsberg kommune.
Historie
7. februar 1685 var Sandsvær prestegjeld del av Akershus amt (Numedal og Sandsvær fogderi). I 1760 ble Sandsvær fogderi overført fra Akershus til Buskerud amt.
Sandsvær formannskapsdistrikt ble opprettet i 1837 i forbindelse med formannskapslovene, med utgangspunkt i Sandsvær prestegjeld.
1. januar 1908 ble Sandsvær delt i to kommuner: Ytre Sandsvær med 3 245 innbyggere og Øvre Sandsvær med 2 464. Disse to kommunene er fra 1. januar 1964 slått sammen med Kongsberg.
Lars Børke
Børke skrev også den norske teksten til "La dem hvile i fred" ("It's Nothin' to Me").
Pouel Kern
Pouel Kern (født 9. juni 1908 i København, død 17. februar 1993) var en dansk skuespiller.
Biografi
Han ble student i 1928 og ble etter det opptatt på Det kongelige Teaters elevskole 1929–1931, deretter ble han ansatt på teateret, et teater han var trofast mot i mere enn 50 år.
I løpet av sin lange karriere fikk Pouel Kern en lang rekke roller, og fikk også muligheten fra 1960-tallet å medvirke i en rekke TV-produksjoner, hvor Ka' De li' østers? nok hører til de mest kjente.
Utover arbeidet på teatret og i TV, spilte han også inn en rekke filmer. Han var også flittig benyttet i forbindelse med radioprogrammer.
Pouel Kern var i mange år gift med skuespillerinnen Blanche Funch.
Foynegården
Foynegården i Tønsberg er byens best bevarte kjøpmannsgård. Her er en hel eiendom bevart, med selve kjøpmannsgården mot Nedre Langgate, og sjøboden mot brygga og havna. Mellom disse bygningene lå fjøs og stall, høyloft og hage. Foynegården er et patrisierhus fra 1700-tallet. Her ble Svend Foyn født i 1809.
Grunnkretser i Tana kommune
Grunnkretser i Tana kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Tana kommune, Finnmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Jim Svenøy
Per 1. juni 2022 er Svenøy fremdeles norgesrekordholder på 3000 meter hinder med 8.12,05, fra et stevne i Brussel i 1997.
Byglandsfjord
Byglandsfjord er et tettsted sør i Bygland kommune i Setesdal i Agder. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ved sørenden av innsjøen som stedet er oppkalt etter, Byglandsfjorden, omtrent 22 kilometer sør for kommunesenteret Bygland og 11 kilometer nord for Evje.
Stedet
Høyeste punkt på Byglandsfjord er Årdalsknaben på 762 meter over havet. Selve Byglandsfjord ligger på rundt 200 moh.
Byglandsfjord er et kommunikasjonstettsted som vokste fram på begynnelsen av 1900-tallet. Her var det skifte fra transport på land til sjø. Byglandsfjord stasjon var endepunkt for Setesdalsbanen. Det første huset på Byglandsfjord var Breidablik oppført i 1893, som ble drevet som hotell for reisende.
Den sørlige delen av Byglandsfjorden har også navnet Årdalsfjorden. Riksvei 9 går gjennom Byglandsfjord.
Byglandsfjord stasjon med bygninger og stasjonsområdet er fredet som kulturminne av Riksantikvaren og valgt som Bygland kommunes tusenårssted.
Byglandsfjorden er regulert til kraftproduksjon med reguleringshøyde på 5 meter og magasinkapasitet på 212,3 millioner m³. Kraftverkene Vigelandsfoss, Hunsfoss, Steinsfoss, Nomeland og Iveland bruker alle vann fra magasinet.
Ingemar
Ingemar er et mannsnavn med opprinnelse i norrøne ing, «ane, leder», og urnordiske *mariR, «berømt». Den norrøne formen av navnet var Ingimarr eller Ingimárr.
Ingemar har finlandssvensk navnedag 21. juni, svensk navnedag 3. juni og norsk navnedag 22. desember.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Canadas flagg
Canadas nasjonalflagg også kjent som Maple Leaf og l'Unifolié består av et hvitt senterfelt med et stilisert 11-hakket lønneblad på rød bunn. Det har vært i bruk siden 15. februar 1965.
Lønneblader har vært brukt som symbol på Canadas natur i ganske lang tid, i hvert fall siden 1700-tallet. Rødt og hvitt ble stadfestet av George V som Canadas nasjonalfarger i 1921, samtidig som landets våpenskjold ble fastsatt.
Tidligere flagg
Fra omkring 1868 og framover brukte Canada en variasjon av red ensign som de facto nasjonalflagg. Tilhørigheten til Storbritannia var her symbolisert ved Union Jack i kantonen, mens det kanadiske ble uttrykt gjennom det sammensatte våpenskjoldet i flaggets frie ende. Våpenskjoldet inneholdt merkene for provinsene Ontario, Quebec, Nova Scotia og New Brunswick. Flagget var først og fremst til bruk på sjøen, som handelsflagg, og bruken av det på land fikk den første tiden ikke offisiell anerkjennelse. Det britiske admiralitetet godkjente den kanadiske red ensign for bruk til sjøs i 1892. Våpenskjoldet i flagget endret seg i takt med at nye provinser sluttet seg til den kanadiske konføderasjonen eller når våpenmerkene deres endret seg. I 1924 ble flagget endret slik at våpenmerket med samlingen av provinsmerker ble byttet ut med våpenet for selve Canada. Samtidig ble flagget godkjent for bruk på den kanadiske regjeringens bygninger utenlands. Offisiell anerkjennelse av flagget som nasjonalflagg på land kom først 5. september 1945. Flagget ble benyttet som nasjonalflagg inntil 1965. I perioden den kanadiske red ensign ble brukt, endret våpenskjoldet seg flere ganger. Lønnebladene endret eksempelvis farge fra grønt til rødt i 1957.
Kongelige flagg
Dronningens personlige kanadiske flagg ble innført i 1961 og består av fem felter, de samme som finnes i Canadas riksvåpen. De tre første feltene er identiske med det britiske kongelige flagg og har våpenmerker i felter for England (leoparder), Skottland (løve og liljebord) og Irland (harpe), mens det fjerde feltet er byttet ut med Frankrikes tidligere kongevåpen med tre fleur-de-lis (liljer), gule på blå bunn. De fire feltene står for de europeiske folkene som anses som grunnleggere av Canada: engelskmenn, skotter, irer og franskmenn. Den nederste tredjedelen av flagget har tre lønneblader, symbol for Canada, røde på hvitt felt. I midten står det en blå blomsterkranset skive med dronning Elisabeth IIs monogram.
Kronens representant i Canada, generalguvernøren, har et eget flagg som er blått med et gul løve stående på en vulst i Canadas røde og hvite farger. Løven holder et rødt lønneblad. Den gule løven viser forbindelsen til Storbritannia og finnes også i mange andre flagg for generalguvernører i tidligere britiske kolonier som fortsatt deler statsoverhode med Storbritannia.
Bjørge Josefsen
Bjørge Josefsen (født 3. juni 1976 i Fredrikstad) er en norsk tidligere ishockeymålvakt som spilte for moderklubben Stjernen Hockey. Han har også spilt for IK Oskarshamn, HV 71, Vålerenga Ishockey og landslaget.
Presidentvalget i USA 1828
Presidentvalget i USA i 1828 ble en omkamp mellom sittende president John Quincy Adams og hans hovedmotstander i forrige valg, Andrew Jackson. Sittende visepresident John C. Calhoun hadde tatt Jacksons side under splittelsen av Det demokratisk-republikanske partiet, og stilte dermed som kandidat for motstanderen til den sittende presidenten. Adams, som denne gangen stilte til valg for det nye nasjonalrepublikanske partiet valgte da Richard Rush som sin visepresidentkandidat. Rush hadde tidligere vært justisminister under presidentene Madison og Monroe og finansminister under Adams i forrige presidentperiode.
Bjørge Josefsen
Josefsen er utdannet barnevernspedagog.
Presidentvalget i USA 1828
I motsetning til forrige valg var det ingen andre nevneverdige kandidater enn Jackson og Adams denne gangen, og Jackson kunne konsolidere en maktbase og vant en relativt lett seier over Adams. Han trådte inn som USAs president 4. mars 1929.
Fylkesvei 802
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Egypt
Egypt, offisielt Den arabiske republikk(en) Egypt, er et land i Nordøst-Afrika, og delvis i Midtøsten på grunn av den tilhørende Sinaihalvøya. Landet grenser mot Libya, Sudan, Gazastripen og Israel. I nord har landet kyststripe mot Middelhavet og i øst mot Rødehavet. I 1922 fikk landet delvis uavhengighet fra Storbritannia, som hadde styrt siden 1882. Først etter andre verdenskrig fikk landet full uavhengighet.
Egypt er et av de landene med størst befolkning i Afrika og i Midtøsten. Folketallet ble i 2020 anslått til 100 millioner. De fleste av Egypts innbyggere bor i nærheten av Nilens bredder, i et område på om lag 40,000 km², hvor også de eneste dyrkbare områdene ligger. De store områdene som dekkes av Sahara-ørkenen er heller tynt befolket. Om lag halvparten av Egypts innbyggere bor i byområder, hvorav de fleste bor i de tett befolkede bykjernene i Kairo, Alexandria og andre større byer i Nildeltaet.
Egypt er kjent for sin storhetstid som oldtidssivilisasjon, og for enkelte av verdens mest kjente byggverk, som Pyramidene ved Giza og Sfinksen i Giza. Egypts oldtidsruiner, slik som de vi finner i Memfis, Teben, Karnak og Kongenes dal har vært og er viktige åsteder for betydningsfulle arkeologiske studier, og funn fra disse stedene står nå utstilt i kjente museer rundt om i verden.
Egypt er i dag en av de mest utviklede og diversifiserte økonomiene i Midtøsten, hvor turisme, jordbruk, industri og serviceytende næringer hver står for nesten like andeler produksjon.
Geografi
Egypts geografi er knyttet til to regioner: Sørvest-Asia og Nord-Afrika. Egypt ligger omkring Nilens nedre løp og dens utløp i Middelhavet. Egypt har kystlinjer mot Middelhavet og Rødehavet. Landet grenser til Libya i vest, Gazastripen og Israel i nordøst, Rødehavet i øst og Sudan i sør. En mindre del av landet, Sinaihalvøya, er geografisk sett egentlig en del av Asia. Med et areal på 1 001 449 km² har Egypt et landområde på størrelse med Texas og New Mexico til sammen, fire ganger større enn Storbritannia og to ganger større enn Frankrike. Den største rette avstanden i Egypt fra nord til sør er 1 024 km, mens den fra øst til vest er 1 240 km. Egypts maritime grenser består av mer enn 2 900 km kystlinjer langs Middelhavet, Suezbukta, Akababukta og Rødehavet. Både bosetning og næringsliv er stort sett knyttet til den fruktbare Nildalen og til Nilens delta. Hele 96 % av landet er ørken.
Egypt er først og fremst ørken. Bare en liten del av det totale landområdet er kultivert og har permanent bosetning. Det meste av landet ligger innenfor det brede båndet av ørken som strekker seg østover fra Afrikas atlanterhavskyst, over kontinentet og inn i Sørvest-Asia.
Til tross for at Nildalen og Nildeltaet kun dekker om lag 5,5 % av Egypts samlede areal, er denne regionen landets viktigste og eneste dyrkbare. Omtrent 99 % av befolkningen livnærer seg av denne frodige regionen. Nildalen strekker seg ca. 800 km fra Aswan til utkanten av Kairo. Nildalen er også kjent som Øvre Egypt, mens området rundt Nildeltaet er kjent som Nedre Egypt. Bratte fjellklipper reiser seg langs elvebreddene eller tilført siltjord som ellers er veldig tørr. Siden byggingen av Aswandammen har jordbruket i Nildalen vært avhengig av irrigasjon. Nildeltaet består av flate, lavtliggende områder. Enkelte deler av deltaet er myrlendte og vasstrukne, og dermed ikke egnede for jordbruk. Andre områder rundt deltaet brukes til jordbruk.
Demografi
Egypt er, med sine over 100 millioner innbyggere, Afrikas tredje største land målt etter befolkning. Omtrent hele befolkningen bor langs Nilen eller i Nildeltaet. Omkring 90 % av Egypts befolkning hører til islam (de fleste er sunnimuslimer), og resten er i hovedsak kristne (fortrinnsvis koptiske kristne). Men det finnes også grupper av jøder, bahaier og andre mindre religiøse grupper. Ved siden av religiøst skille kan befolkningen i Egypt skilles mellom de som bor i byer og fellahin, som bor på landsbygda.
De viktigste byene i landet er Kairo, Alexandria, Luxor, Sharm el-Sheikh, Port Said, Suez, Asyout, El Mansoura og El Zagazig.
Historie
Hovedartikkel: Egypts historie
Den årlige, næringsrike flommen til Nilen i kombinasjon med at området er delvis isolert av ørkener i øst og vest, la grunnlaget for fremveksten til en av verdens største sivilisasjoner. Et forent kongedømme ble grunnlagt rundt år 3200 f.Kr. av kong Narmer, og en serie dynastier hersket i Egypt i de neste tre millenniene. Det siste innfødte dynastiet, kjent som det 31. dynastiet, falt til Persia i 343 f.Kr., som grov ut forløperen til Suezkanalen og forbandt Rødehavet med Middelhavet. Senere falt Egypt til grekere, romere, bysantinere og perserne igjen.
Det var muslimske erobrere arabere som tvang igjennom islam og det arabiske språket i det 7. århundre til egypterne, som gradvis overtok begge deler. Muslimske herskere som ble utpekt av det islamske kalifatet hadde kontrollen over Egypt i de neste seks århundrene. En lokal militær kaste, mamelukkene, tok kontroll rundt år 1250 og fortsatte å styre selv etter at Egypt ble erobret av osmanene i 1517.
Det egyptiske parlamentet hadde vært nesten helt uavhengig fra Storbritannia siden 1922 og iverksatte en ny grunnlov i 1923 under lederskapet til den populære revolusjonære Saad Zaghlul. Mellom 1924 og 1936 eksisterte det et kortvarig, men vellykket forsøk på å modellere Egypts konstitusjonelle styresett etter europeisk stil, kjent som Egypts liberale eksperiment. Britene beholdt riktignok en viss grad av kontroll som førte til fortsatt ustabilitet i styret. I 1952 tvang et militært coup d'état kong Farouk I, en konstitusjonell monark, til å abdisere til fordel for sin lille sønn, Ahmed Fouad, som fikk tittelen Fouad II av Egypt.
Den egyptiske republikken ble erklært 18. juni 1953 med general Mohammed Naguib som den første presidenten. Etter at Naguib også ble tvunget til å trekke seg i 1954 av Gamal Abdel Nasser, den virkelige arkitekten bak bevegelsen i 1952, tok sistnevnte makten som president og nasjonaliserte Suezkanalen, som igjen førte til Suezkrisen i 1956. Selv om Egypt tapte militært, steg Nasser ut av krigen som en arabisk helt, og nasserisme fikk utstrakt innflytelse i regionen selv om den ble møtt av blandede følelser av egypterne selv; mange av dem hadde vært likegyldige overfor arabisk nasjonalisme.
Mellom 1958 og 1961 satte Nasser i gang med å danne en union mellom Egypt og Syria, kjent som Den forente arabiske republikk. Dette forsøket ble også møtt med blandede følelser, og det var klart at mange egyptere ikke likte at navnet på deres land, som hadde vedvart i tusenvis av år, plutselig var borte. Tre år etter seksdagerskrigen i 1967, hvor Egypt tapte Sinai til Israel, døde Nasser og ble etterfulgt av Anwar Sadat, som presenterte sin maktovertagelse som en korrektiv revolusjon. Sadat endret Egypts lojalitet i den kalde krigen fra Sovjetunionen til USA, utviste sovjetiske rådgivere i 1972 og satte i gang den økonomiske reformen, intifah, mens han slo voldelig ned på religiøs og sekulær opposisjon. Egypts navn ble også gjeninnført.
Egypt satte sammen med Syria i gang et overraskelsesangrep på Israel i Jom kippur-krigen i 1973. Den innledende fasen gikk i Egypt og Syrias favør, men etter to dager begynte Israel å få overtaket. Til slutt gikk begge partene med på en våpenhvile, etter at israelske styrker hadde omringet egyptiske styrker, og stod fri til å marsjere mot Kairo og Damaskus. Sadat inngikk fred med Israel i bytte mot Sinai i 1979, et trekk som var svært kontroversielt i den arabiske verdenen og som førte til en kort krig mot Libya sommeren 1977, samt at Egypt ble utvist fra Den arabiske liga (de ble tatt inn igjen i 1989). Sadat ble myrdet av en religiøs fundamentalist i 1981 og etterfulgt av Hosni Mubarak. Siden mordet på Sadat har Egypt vært i en sammenhengende unntakstilstand i over 25 år.
I januar 2011 begynte den egyptiske revolusjonen. Protestanter fra flere folkegrupper i samfunnet tok del i de massive demonstrasjonene mot det tretti år lange styret til president Mubarak. Tahrirplassen i sentrum av Kairo ble den sentrale møteplassen for demonstrantene. Den 11. februar 2011 gikk Hosni Mubarak av som president i Egypt, og ledelsen for Egypts militære styrker overtok makten. Militærledelsen utnevnte midlertidig en ny statsminister, og nedsatte en komité som skal planlegge og forberede demokratiske valg. Valg til parlamentet ble avholdt i tre omganger i perioden november 2011 til januar 2012 og ga flertall til islamistiske partier. Første runde i presidentvalget ble avholdt i mai 2012, med avgjørende runde i juni samme år. Mohammed Mursi, med tilknytning til Det muslimske brorskapet, vant. I 2013 oppsto det demonstrasjoner i likhet med i 2011. Etter flere dagers uroligheter ble Adly Mansour 3. juli 2013 innsatt som fungerende president etter at hæren hadde avsatt president Mursi.
Politikk og administrasjon
Presidenten er statsoverhode og øverste leder for landets militære styrker. Nasjonalforsamlingen er et tokammer-parlament bestående av Folkeforsamlingen (et underhus med 454 medlemmer) og Shurarådet (et overhus med 264 medlemmer). Presidenten utnevner visepresidenten, statsministeren, regjeringen, ti medlemmer av Folkeforsamlingen og 88 medlemmer av Shurarådet. Styret fortsetter å gjennomgå forandringer, og først under valget i 2005 holdt man presidentvalg med flere kandidater. Hosni Mubarak ble utropt til valgets vinner, og påbegynte deretter sin femte presidentperiode; han tiltrådte som president i 1981. Etter endringer i grunnloven i 2005 holdes presidentvalg hvert sjette år. Landet holder også jevnlige valg til nasjonalforsamlingen, for Folkeforsamlingen hvert femte år, og for Shurarådet velges en halvpart av de valgte representantene hvert tredje år. Deltakelse i valg er påbudt for alle over 18 år, brudd på denne plikten er straffbart. Egypt har ingen eksplisitt kriminalisering av homofili, men LHBT-personer blir strafferettslig forfulgt gjennom bruk av ulik moral-lovgivning.
Det praktiseres dødsstraff i Egypt
Administrativ inndeling
Administrativt er landet inndelt i 27 guvernementer samt én by med selvstyre på samme administrative nivå som guvernementene: I 2008 ble guvernementene Helwan og 6. oktober oppløst.
Vannressurser
Egypt er avhengig av vannet fra Nilen siden landet består av 97 % ørken og at det faller svært lite nedbør der. Nilen er verdens lengste elv, og vannet bruker fire måneder på veien fra kildene i det indre av Afrika til Middelhavet. Elva renner gjennom åtte land før den når Egypt, og de fleste av disse landene ønsker å bruke mer av Nilens vann. Dette er ansett som en kilde til konflikt. Denne situasjonen har gitt egypterne det som har blitt omtalt som et "nedstrømskompleks": Hele deres kulturelle og politiske historier preges av at de lever nederst i Nil-bassenget. I tusener av år har de levd med frykten for at Nilens vann skulle utebli før vannet nådde fram til Egypt.
Kultur
Egypt har et aktivt media- og kunstmiljø, og har hatt det siden sent på 1800-tallet. I dag er det mer enn 30 egyptiske satellittkanaler, og over 100 spillefilmer produseres hvert år. Kairo har også blitt kalt «Østens Hollywood». For å styrke medieindustrien, spesielt mot konkurranse fra landene rundt Den persiske gulf, har det blitt bygget et stort mediesenter. Egypt er også det eneste arabiske landet med et operahus. Siden 1970 har egyptisk popmusikk fått økende popularitet i egyptisk kultur, spesielt blant ungdom. Blant populære popmusikere kan nevnes Amr Diab. Enkelte, som popartisten Ruby, er omdiskuterte for å ha tøyd kulturelle grenser.
Noen kjente egyptiske kulturpersonligheter inkluderer forfatteren og nobelprisvinneren Naguib Mahfouz, sangeren Umm Kulthum og skuespilleren Adel Imam. Fotballspilleren Mohamed Salah kommer også fra Egypt.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Andreas Evjen
Andreas Evjen (født 25. mai 1969) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han spilte for Narvik-klubben en tid og gikk som broren Thomas Evjen til. Han vant cupen i 1993 og spilte finale i 1996. Deretter var han i i  og avsluttet spillerkarrieren i.
Evjen er per 2016 assistenttrener i.
Helen Keller
Helen Adams Keller  (engelsk kortskrift: ⠠⠓⠑⠇⠢⠀⠠⠅⠑⠇⠇⠻; American Braille: ⠤⠓⠂⠇⠂⠬⠀⠤⠗⠂⠇⠇⠂⠉; engelsk og norsk fullskrift: ⠠⠓⠑⠇⠑⠝⠀⠠⠅⠑⠇⠇⠑⠗; norsk kortskrift: ⠠⠓⠑⠇⠣⠀⠠⠅⠑⠇⠇⠱; født 27. juni 1880 i Tuscumbia i Alabama, død 1. juni 1968 i Easton, Connecticut) var en amerikansk forfatter.
Hennes navn er i dag knyttet til en rekke skoler og sentre for døvblinde over hele verden. Døvblindes verdenskonferanse har fått navnet «Helen Keller World Conference for the Deaf-Blind» til minne om henne. Veien som fører inn til Eikholt senter for døvblinde på Konnerud i Drammen, har fått navnet Helen Kellers vei.
Barndom
Nitten måneder gammel fikk Helen en kraftig febersykdom. Feberen gikk over etter en stund, men det viste seg at Helen var blitt både døv og blind. Siden hun ble døv akkurat da hun skulle lære seg å snakke ordentlig, utviklet heller ikke taleevnen seg. I fem år levde Helen et ekstremt isolert liv, midt i sin egen familie. Ensomheten hun opplevde gjorde henne desperat; hun skrek og sparket vilt omkring seg. Foreldrene visste ikke hva de skulle gjøre. I 1880-tallets Alabama fantes det ikke kunnskap om hvordan man kunne kommunisere med en person med slike handikap, men etter en tid fikk foreldrene tilgang til Charles Dickens' beretning om den hjelpen som en annen døvblind jente, Laura Bridgman, hadde fått. Da Helen var seks år tok foreldrene henne med til Alexander Graham Bell. Foruten å ha funnet opp telefonen var han en kjent døvelærer. Bell anbefalte Helens foreldre å ansette en privatlærer for henne.
Den 3. mars 1887 ble Anne Sullivan ansatt som Helens lærer; en stilling hun skulle komme til å beholde helt til sin død i 1936. Sullivan var i sin ungdom nesten blind, men hadde fått synet tilbake etter en operasjon. Hun hadde fått opplæring på det berømte Perkins-instituttet for blinde i Boston. Sullivan lærte Helen å beherske såkalte håndalfabeter, hvor bokstavene angis ved å trykke på fingertuppene og andre steder i hånden. Hun fikk også lære Louis Brailles punktskrift-system for blinde. I tillegg lærte hun å avlese tale ved å holde på halsen til den som snakket. Tre år etter at hun hadde lært håndalfabetet, lærte hun å snakke selv. Kunnskapen om hvordan Anne skulle lære Helen å snakke, ble hentet fra Norge. Der hadde døvelærer Elias Hofgaard på Hamar klart å lære den døvblinde Valdres-jenta Ragnhild Kåta å snakke – og dette var blitt kjent over hele verden. Derfor kom det en lærer fra Perkins-instituttet til Norge for å finne ut hvordan Hofgaard fikk dette til.
Liv og yrke
Helen lærte seg å snakke både engelsk og flere andre språk. Hun lærte også å spille piano. I 1902 skrev hun sin livshistorie, og i 1904 fullførte hun college.
Hun fikk tilbud om å reise rundt og holde foredrag om hvordan livet hennes hadde vært, og om hvordan Anne Sullivan hadde hjulpet henne opp av mørket. Hun nølte, men etter en stund aksepterte hun tilbudet, og begynte en foredragsturné sammen med Sullivan. Turneen var en suksess fra første stund, for historien om Helen Keller hadde blitt verdenskjent. Tilbakemeldingene gikk ut på at publikum var imponert over hennes eleganse, selvsikkerhet og utseende, og det ble også bemerket at man nesten ikke kunne se at Helen Keller var blind, med mindre man la merke til at blikket hennes ikke beveget seg. På slutten av hvert foredrag tok Helen imot spørsmål fra salen, med Sullivan som tolk.