cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jharsuguda (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 579,499 innbyggere i distriktet, mot 509,716 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 39,89 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,67 % i 2011 mot 13,12 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 938 i 2011 mot 949 i 2001.
Norrland
Norrland er den nordligste av Sveriges tre landsdeler (de to øvrige er Götaland og Svealand). Norrland er en uformell svensk region som grovt regnet består av den nordlige halvdelen av Sverige. Norrland utgjør 59 prosent av Sveriges flateinnhold, og har 12 prosent av landets befolkning. I sør grenser Norrland til Svealand.
Navnet Norrland brukes i dagligtale vanligvis synonymt med Nord-Sverige, for eksempel ved sammenligninger med forhold i landets sørlige deler.
Historisk sett har navnet Norrland blitt brukt om de nordlige delene av riket som da også omfattet Finland.
Haughom
Haughom er en liten grend ca. 9,5 km sør for Tonstad. Stedet har eget kapell som ble bygd i 1930. Det har også en båthavn (2010), som er opparbeidet med parkering, grill og benker.
Sanford Meisner Theater
Sanford Meisner Theater er et lite teater på 164 11th Avenue mellom 22nd og 23rd Street i New York. Det har bare plass til 73 tilskuere. Teateret er oppkalt etter den kjente skuespiller og teatersjef Sanford Meisner.
Dukketeaterkompaniet Wakka Wakka Productions, der norske Kirjan Waage er et sentralt medlem, hadde premiere på skuespillet The Death of Little Ibsen på Sanford Meisner Theater i 2006.
Fylkesvei 635 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 635 i de følgende fylkene:
ESP
ESP kan sikte til:
Rune Hansen (fotballspiller, født 1985)
Rune Hansen (født 6. april 1985) er en dansk tidligere fotballspiller.
Han ble hentet til Sandefjord Fotball før høstsesongen i 2008-sesongen.
Spansketrappen
Spansketrappen (Scalinata di Spagna) i Roma ligger ved den ene enden av Via Condotti. Ved trappens fot ligger Piazza di Spagna, og i den øvre enden er Piazza Trinità dei Monti og kirken Trinità dei Monti. Trappen består av i alt 136 trinn. Trappen ble i sin tid finansiert av den franske diplomaten Stefano Gueffier og kostet 20 000 scudi.
Navnet skyldtes Den spanske ambassade, som hadde etablert den første permanente, utenlandske representasjonsbolig i Roma. De spanske diplomatene holder fremdeles til her, i bygningen mellom Via Borgognona og Via Frattina. På 1600-tallet, da Spanias ambassadør til pavestolen holdt til her, ble området rundt hans hovedkvarter ansett som spansk territorium. Følgelig risikerte utlendinger som forvillet seg inn i området, å bli tvangsrekruttert til den spanske hæren.
Historikk
Hvert år i mai måned blir halve monumentet dekket av blomsterpotter fulle av asalea. I nyere tid har Spansketrappen vært et populært sted å spise medbrakt lunsj. Myndighetene har blant annet forsøkt å hindre at trappen blir en offentlig rasteplass ved å bøtelegge folk som spiser matpakker der.
Casina Rossa
På Piazza di Spagna, til høyre når en vandrer opp trappen, står huset, «Casina Rossa» med adressen #26 Piazza di Spagne, hvor den engelske poeten John Keats bodde. Det var også her han døde i 1821. Det er nå et minnested dedikert til dikterens minne. Stedet drives av den britiske stat som et Keats-Shelley museum. Muséet viser ulike memorabilia knyttet til Keats og hans generasjon britiske romantikere, spesielt Percy Bysshe Shelley og Lord Byron.
Midt på piazzaen, ved trappens fot, står fontenen La Barcaccia («den stygge båten») fra barokken, et verk som på noe usikkert grunnlag krediteres Pietro Bernini, far til den mer berømte Gian Lorenzo Bernini. Trykket i akvedukten som fører vann hit, er svært lavt, så Bernini tegnet en stygg, gammel båt (barcaccia) som ligger halvt sunket i en grunn dam, til minne om en båt som fløt helt hit under en flom i Tiberen.
På venstre side av Spansketrappen har den amerikanske kjeden McDonald's, til romernes store irritasjon, anlagt Romas første hamburgerrestaurant.
Robert Robinson (kjemiker)
Robert Robinson (født 13. september 1886 i Rufford nær Chesterfield, Derbyshire, død 8. februar 1975 i Great Missenden i Buckinghamshire) var en britisk kjemiker. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 1947.
Ærlige blå øyne
Ærlige blå øyne (orig: Ärliga blå ögon) er en svensk krimserie som gikk på SVT i 1977. Serien handler om en ung kvinne lurte store pengesummer fra bedrestilte menn i samfunnet som selv har blitt rike ved hjelp av tvilsomme metoder. Hovedrollen spilles av Anna Godenius, mens andre sentrale roller spilles av Stig Ossian Ericsson, Isa Quensel, Jan Jönsson og Lars Hansson. Regi og manus er ved Leif Krantz.
Robert Robinson (kjemiker)
Robinson ble innvalgt som medlem i Kungliga Vetenskapsakademien i 1934.
Ærlige blå øyne
Serien gikk som Detektime på NRK i 1978.
Fylkesvei 637 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 637 i de følgende fylkene:
Ærlige blå øyne
Handling
Serien handler om en 25-årig kvinnelig svindler som har spesialisert seg på å lure millioner fra bedrestilte menn i samfunnet som selv har blitt rike ved hjelp av tvilsomme metoder. Dette klarer hun ved hjelp av sine «ærlige blå øyne», forkledninger og kalde beregninger. Hun har sitt tillholdsted i Uppsala der hun gjemmer pengene i en gammel kakkelovn. Hun jages etterhvert av dem hun har lurt og snart er også politiet på sporet.
Den kan beskrives som en krim-serie med en feministisk vri.
Skogsalatpraktvikler
Utseende
En nokså liten (vingespenn 11–14 mm), brunspraglete vikler. Forvingen er noe avrundet med krum fremkant (costa). De ytterste to tredjedelene er mørkt gråbrune, den innerste tredjedelen okerfarget med en hvit, firkantet flekk. Bakvingen er mørkt gråbrun.
Levevis
Larven utvikler seg på blomsterhodene av meldestokk og skogsalat.
Varden
Varden kan referere til:
Focke-Wulf Fw 58
Focke-Wulf Fw 58 «Weihe» (myrhauk) var et tysk multirolle lett transportfly brukt under den andre verdenskrig. Flyet ble produsert av Focke-Wulf og prototypen fløy første gang sommeren 1935. I alt 1987 fly ble produsert, inkludert 319 for eksport, og flyet ble brukt i en rekke forskjellige roller av Luftwaffe under den andre verdenskrig.
Utvikling og varianter
Pre-serien Fw 58A-0 og den første produksjonsserien Fw 58A-1 ble brukt som lette transportfly og treningsfly for navigatører. Fw 58B-1 ble utstyrt for trening av piloter for bombefly. Fw 58C-1 og Fw 58C-2 var treningsfly for å utdanne piloter i bruk av fly med mer enn en motor. Fw 58D-1 var et kommunikasjonsfly og Fw 58E-1 et meteorologisk rekognoseringsfly. Blant de mest kjente variantene er Fw-58G-1 og Fw 58G-3 som var ambulansefly, populært kjent som «Leukoplast-bomber». Fw 58K var en serie beregnet for eksport som utgjorde de fleste av de flyene som ble eksportert til Argentina, Brasil, Bulgaria, Danmark, Kina, Nederland, Portugal, Romania, Svenska flygvapnet, Tsjekkoslovakia, Tyrkia, Ungarn og Østerrike.
Helligtrekongersaften
Helligtrekongersaften er en kristen høytidsdag som feirer De hellige tre kongers komme på tolvte juledag, altså 5. januar. De første kristne feiret Jesu fødsel på denne dagen, før man i 336 flyttet helligdagen til 25. desember. Senere ble tidsrommet mellom 25. desember og 6. januar (helligtrekongersdag) en egen høytid, dodekahemeron. Julen sluttet om kvelden 5. januar, helligtrekongersaften. Tradisjonelt er dette dagen man tenner juletreet for siste gang. I vår tid er skikken med å feire helligtrekongersaften nærmest utdødd i Nord-Europa, men den feires fremdeles i spansktalende land.
Basil Mus
Basil Mus er en Disney-figur som først opptrådte i filmen Mesterdetektiven Basil Mus i 1986. Senere har det kommet flere tegneserier om ham i bl.a. Mikke Mus- og Onkel Skrue-blader. Han er basert på detektivskikkelsen Sherlock Holmes fra Arthur Conan Doyles bøker, og har mye til felles med ham; blant annet spiller han fiolin for å roe nervene og har særdeles godt utviklede deduktive evner.
Plinsen
Plinsen (slavisk bliny) er en type pannekaker som brukes i Sachsen i Tyskland. Ordet er av samme rot som det russiske bliny.
Røra lages av mjøl, egg, mjølk og salt. Hvis kvarg er tilsatt røra, snakker en om Quarkplinsen. Røra er ofte tilsatt hevingsmiddel (gjær eller natron). Plinsen serveres med sukker, eplemos eller syltetøy, men kan også fylles med ost, skinke og grønnsaker.
HTC Smart
HTC Smart er en mobiltelefon fra HTC, som bruker operativsystemet Brew. Den ble lansert i januar 2010. Brew brukes også på bl.a. Nokia 6255, Sony Ericsson W580 og LG Shine. Navnet til tross, HTC Smart kan ikke oppfattes som en smarttelefon, blant annet fordi det ikke går an å laste ned applikasjoner.
Belize under Sommer-OL 1992
Belize under Sommer-OL 1992. Ti sportsutøvere fra Belize deltok i to grener, friidrett og sykling under Sommer-OL 1992 i Barcelona. De vant ingen medaljer.
Kuler og krutt
Kuler og krutt er et musikkalbum med Kruttrøyk, utgitt i 2006. Dette er gruppas debutalbum.
Tirill Mohn
Tirill Mohn (født 22. februar 1975) som går under artistnavnet Tirill, er en norsk låtskriver, arrangør og musiker. Hun var medlem av progrock-bandet White Willow i 1990-årene og har senere utgitt fem soloalbum.
Gajapati (distrikt)
Gajapati (oriya: ଗଜପତି ଜିଲା ) er et distrikt i den indiske delstaten Orissa. Distriktets hovedstad er Paralakhemundi.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 575,880 innbyggere i distriktet, mot 518,837 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 12,25 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,37 % i 2011 mot 17,86 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 964 i 2011, det samme som i 2001.
Eksterne lenker
Orissa
Gaston-demningen
Gaston-demningen er en demning med vannkraftverk som regulerer elva Roanoke, beliggende i Halifax County, delstaten Nord-Carolina i USA. Anlegget ble bygget ut 1963.
Tirill Mohn
Bakgrunn
Tirill Mohn vokste opp i Bærum og er tippoldebarn av malerne Oda Krohg og Christian Krohg. I 2019 ble hun gift med komponisten Marcus Paus; hun og ektemannen er i slekt ettersom begge er etterkommere av Norges første regjeringsadvokat Bredo Henrik von Munthe af Morgenstierne den eldre.
Gaston-demningen
Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 177 – 224 MW, fordelt på fire turbiner. Operatør er Virginia Electric & Power Co.
Tirill Mohn
Verk
Tirill Mohn var i 1990-årene fiolinist i progrock-bandet White Willow og har senere vært med i flere andre band. Hun er bidragsyter på flere albumutgivelser og har virket som låtskriver, arrangør, produsent og musiker. I 2011 opprettet hun plateselskapet FairyMusic, hvor hun så langt har gitt ut fem soloalbum.
I 2022 utga hun albumet Three Love Songs and a Swan Song. Her finner man et utvalg av fire tonesatte dikt av den irske poeten William Butler Yeats. Mohn utga dem i deres første tonedrakt på albumet Nine and Fifty Swans, som utkom i 2011. Three Love Songs and a Swan Song markerte tiårsjubileet for albumet fra 2011, og på den nyeste utgivelsen er de utvalgte sangene omarrangert for «Trio Poetica». Albumet kom på CD og vinyl, samt som notehefte hos Norsk Musikforlag. Omslagsillustrasjonene ble utført av billedkunstneren Christopher Rådlund.
Cale Yarborough
William Caleb «Cale» Yarborough (Født 27. mars 1939 i Timmonsville, Sør-Carolina) er en forretningsmann og tidligere NASCAR-fører og -eier. Han er den eneste føreren i NASCARs historie som har vunnet tre mesterskap etter hverandre.
Hans 83 seire sørger for en femteplass på NASCARs sammenlagte vinnerliste gjennom tidene. Yarborough vant også Daytona 500-løpet fire ganger, første gang i 1968 for Wood Brothers, andre gang i 1977 for Junior Johnson, og to seire i 1983 og 1984. I 1984 ble han den første føreren som kvalifiserte seg til Daytona 500 med en hastighet på over 200 mph (320 km/t).
Begynnelsen
Yarboroughs far var tobakksbonde. Som ung gutt var Yarborough tilskuer på det første Southern 500-løpet, i 1950, uten billett. Han forsøkte å kjøre sitt første løp som tenåring ved å lyve på alderen, men han ble avslørt og diskvalifisert av NASCAR. I 1957 hadde Yarborough sin debut som fører i Southern 500, bak rattet i Bob Weatherlys #30 Pontiac, hvor han startet som nummer 44 og kjørte i mål som nummer 42, etter en rekke problemer. To år senere kjørte han også for Weatherly, og kom på 27.-plass. I 1960 kjørte Yarborough på Southern States Fairgrounds, og kom for første gang blant de øverste 15, på en 14.-plass. I 1962 kom han for første gang blant topp ti, på kvalifiseringsløpet til Daytona 500, hvor han kom på 10.-plass. Han kjørte syv løp til denne sesongen, og havnet på 50.-plass sammenlagt.
1960-tallet
Yarborough hadde ingen permanent bil i 1963-sesongen, men gjorde snart en avtale med Herman Beam om å kjøre hans bil, #19 Ford. Hans beste plassering var 5.-plass (to ganger, på Myrtle Beach og Savannah Speedway). Sesongen etter startet han som fører for Beam, men sluttet snart og kjørte resten av sesongen for Holman Moody, hvor han kjørte inn til en 6.-plass på North Wilkesboro Speedway. Påfølgende sesong kjørte han for flere bileiere, før han tok sin første seier på Valdosta Speedway bak rattet i Kenny Mylers #06 Ford, og havnet dermed på 10.-plass sammenlagt for sesongen.
1970-tallet
I 1974 vant Yarborough hele ti løp, men tapte mesterskapet med nesten 600 poeng. Midtveis i sesongen ble teamet hans kjøpt av Junior Johnson, med sponsorat fra Carling. Han begynte 1975-sesongen uten noen hovedsponsor, og gikk glipp av tre løp før Holly Farms ble hovedsponsor. Han vant tre løp, og havnet på en niendeplass sammenlagt.
Påfølgende sesong, i 1976, vant Yarborough ni løp, inkludert fire på rad, og tok sin første mesterskapstittel. I 1977 vant han igjen ni løp, og tok sin andre tittel. I 1978 byttet teamet hans til Oldsmobile-biler, og fikk en ny hovedsponsor i Citigroup. Han tangerte sin tidligere rekord på ti seire i én sesong, og tok sin tredje tittel.
Sanford Meisner
Sanford Meisner (født 31. august 1905, død 2. februar 1997) var en amerikansk skuespiller og teaterpedagog. Han var sammen med Lee Strasberg den mest betydelige lærer i skuespillteknikk i det 20. århundre etter russeren Konstantin Stanislavski. På skolen Neighborhood Playhouse i New York utviklet Sanford Meisner en lang rekke nye metoder til å øke skuespillerens evne til å virke overbevisende og troverdig. Blant hans tusenvis av elever kan nevnes Steve McQueen, Susan Sarandon, Sydney Pollack og Robert Duvall.
Cale Yarborough
De siste årene
Yarborough vant seks løp i 1980, men tapte mesterskapet til Dale Earnhardt med 19 poeng. Etter 1980-sesongen tok Darrell Waltrip Yarboroughs plass, som annonserte at han kun ville kjøre på deltid resten av sin karriere.
Yarborough kjørte i 1981-sesongen bak rattet i M.C. Andersons #27 Valvoline Buick, og vant både Firecracker 400 og Coca-Cola 500. Denne sesongen deltok han også i 24-timersløpet i Le Mans, hvor han fullførte 13 runder før en kollisjon sørget for at han måtte bryte.
I 1983 la Anderson ned teamet sitt, og Yarborough kjørte i stedet for Harry Ranier i hans #28 Hardee's Chevy. Han vant fire løp, inkludert Daytona 500. I 1984 tok han igjen seieren i Daytona 500, og fullførte sesongen på en 22.-plass. I 1986 fullførte han fem ganger blant topp ti, og i 1987 startet han for første gang som både eier og sjåfør, med Hardee's som sponsor. Hans siste sesong som fører ble i 1988, med to 9.-plasser.
Eierskap
I sesongen 1988 delte Yarborough bil #29 med Dale Jarrett, mens Jarrett ble heltidssjåfør da Yarborough la opp i 1989. Hardee's trakk seg som sponsor etter sesongslutt, og ble erstattet av Philips 66/TropArtic, mens Jarrett ble erstattet av Dick Trickle. Trickle kjørte først for Yarborough i sesongen 1991, men sluttet etter fire løp. Lake Speed tok over som erstatter, men sluttet snart og ble erstattet av Dorsey Schroeder, Chuck Bown og Randy LaJoie.
Yarborough ansatte Chad Little som sjåfør i sesongen 1992, men etter seks løp og ingen plasseringer høyere enn 22.-plass ble Little erstattet av Bobby Hillin Jr. i ett løp, før Jimmy Hensley tok over ut sesongen. I 1993 byttet teamet til Bojangle's som hovedsponsor, og kjørte bil #98, Ford Thunderbird, med Derrike Cope bak rattet. Cope startet også 1994-sesongen bak rattet, men ble erstattet av Jeremy Mayfield.
Til tross for seieren og en 23.-plass sammenlagt trakk RCA seg ut av NASCAR, og Andretti gikk til Petty Enterprises-teamet. Yarborough ansatte Greg Sacks som fører i hans Thorn Apple Valley-sponsede Ford i 1998, men Sacks ble utsatt for en nakkeskade tidlig i sesongen, og kunne ikke kjøre mer. Rick Bickle tok hans plass, og klarte en fjerdeplass i Martinsville. Bickle sluttet for å kjøre for Tyler Jet Motorsports, og Thorn Apple trakk seg som sponsor på grunn av økonomiske problemer. På grunn av manglende finansiering måtte Yarborough først legge ned teamet, men startet snart opp igjen, og ansatte Rick Mast som fører, mens han fikk inn bilforhandler Wayne Burdett som deleier. Til tross for at teamet ikke hadde noen hovedsponsor kjørte de hele sesongen, mens de fikk inn blant annet Sonic Drive-In og Hobas Pipe som kortsiktige sponsorer. Kort tid etter forlot Burdett teamet, og Universal Studios/Woody Woodpecker ble hovedsponsor. Påfølgende sesong trakk Universal seg ut som NASCAR-sponsor, og Yarborough forsøkte å selge teamet til en rekke potensielle kjøpere. Han klarte ikke å finne noen kjøper, og i januar 2000 ble teamet nedlagt inntil Yarborough kunne finne en kjøper. Sommeren 2000 ble teamet solgt til Chip MacPherson, som debuterte teamet på Lowe's Motor Speedway med Jeff Fuller bak rattet, som tok en 41.-plass på grunn av motorproblemer. Geoffrey Bodine kjørte Pennzoil 400-løpet senere samme år, men kolliderte og vraket bilen. Snart var teamet ute av NASCAR.
Skuespill
Cale Yarborough deltok i to episoder av TV-serien The Dukes of Hazzard, hvor han spilte seg selv:
Han deltok også i Burt Reynolds-filmen Stroker Ace fra 1983.
Binswangers sykdom
Binswangers sykdom eller Progressiv vaskulær leukoencefalopati er en sjelden form for multi-infarkt demens forårsaket av forandringer i dypet av hjernens hvite substans. Sykdommen kjennetegnes av hukommelsestap, reduksjon av intellektuelt funksjonsnivå og endring i stemningsleie.
Binswangers sykdom er et av de nevrologiske syndromer som sees etter lengre tids høyt blodtrykk / hypertensjon. Den er ikke vanlig, men tydelig ødeleggende. Funnene ved gransking av vevsprøver under mikroskop / histologiske funn, er diffuse, irregulære tap av nervefibre / axoner og tap av isolerende fettstoff, myelin, rundt nervefibrene, fulgt av en omfattende arrdannelse / gliosis. Små infarkt kan sees i frontallappen. Den sykdomsfremmende / patologiske mekanismen kan være ødeleggelse forårsaket av alvorlig åreforkalkning / aterosklerose.
En pasient med langsiktig alvorlig høyt blodtrykk / hypertensjon utvikler stadig forværrende demens. CT-scans av hodet viser tap av hvit masse dypt i halvdelene av cerebrum, storehjernen.
Det er ingen behandling eller helbredelsesmuligheter kjent for Binswangers sykdom, men legemidler som brukes ved hypertensjon, depresjon, arytmier og hypotensjon (lavt blodtrykk) brukes for å behandle sykdommens symptomer.
Svend Auken
Svend Gunnarsen Auken (født 24. mai 1943 i Århus, død 4. august 2009 i København) var en dansk politiker som representerte Socialdemokratiet. Han var medlem av Folketinget fra 1971, og partileder for Socialdemokraterne 1987–1992. Siden 2001 var Auken medlem av Folketingets presidium.
Auken hadde studieopphold ved Washington State University, USA 1961-1962 og ved Institut d'Etudes Politiques, Paris 1965–1966. Han tok eksamen i statsvitenskap i 1969, og ble straks ansatt som amanuensis ved Institut for Statskundskab ved Aarhus Universitet.
Fra 1975 var han medlem av Danmarks Nationalbanks representantskap, fra 1983 også av styret. Han ble i 1975 formann for Folketingets arbeidsmarkedskomite og nestleder i Socialdemokratiets folketingsgruppe. I 1977 ble han leder for Folketingets utvalg for fysisk planlegging.
Han ble nestformann i partiet i 1985 og to år senere overtok han som partiformann etter Anker Jørgensen, et verv Auken hadde inntil Poul Nyrup Rasmussen ble partileder i 1992. Auken har også ledet flere komiteer i den nordiske sosialdemokratiske samarbeidskomiteen SAMAK. Han var visepresident i Den sosialistiske internasjonale (SI) i årene 1988-92, og leder for de europeiske sosialdemokraters miljøutvalg fra 1994.
Fra 25. januar 1993 til 27. november 2001 var Auken dansk miljøvernminister under regjeringen til Poul Nyrup Rasmussen. I denne posisjonen ledet han også FN-konferansen Miljø for Europa i Århus i 1998.
Hans søster er Margrete Auken.
Etterstadkroken (Oslo)
Etterstadkroken er ei gate på Etterstad i Oslo. Gata forbinder Etterstadsletta med Brynseng stasjon. Navnet ble vedtatt i 1968. I nr. 5-7 ligger åtte boligblokker med til sammen 360 leiligheter, bygd i 2001/2002. I nr. 9 sto de prisbelønte produksjonslokalene til Norsk Elektrisk Kabelfabrik A/S (Sundts premie 1953-55), arkitekt Guttorm Bruskeland. Bygget hadde et bølgeforma tak over en søylefri produksjonshall, og i Oslo bys historie (bind 5) brukes det som eksempel på Gaffeltruckens landskap. Den gamle kabelfabrikken ble revet i 2006 for å gi plass til et nytt nærings- og boligområde. Byggeplanen ble ikke gjennomført. En ny barneskole, Brynseng skole, ble bygget i stedet. Skolen stod ferdig i 2017.
Fylkesvei 641 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 641 i de følgende fylkene:
Kurdistan
Kurdistan er diffust avgrensede landområder i Midtøsten der kurdere holder til. Kurdistan omfatter det sørlige og østlige Tyrkia, fra foten av Taurusfjellene i vest til Ararat-fjellet i nordøst, Rojava (syrisk Kurdistan), regionen Kurdistan i Irak, deler av Armenia og den vestlige delen av Iran. Området har en utstrekning på omkring 500,000 km2 og er for en stor del fjellrikt og høytliggende område. Navnet Kurdistan betyr «kurdernes land».
Kurderne anslås av nøytrale kilder å utgjøre 25–30 millioner mennesker i 2018. Folkeslaget har lenge vært utsatt for systematisk undertrykkelse fra de dominerende folkegruppenes side. Bare i Irak forekommer offentlig undervisning på kurdisk, mens det i Tyrkia kan gis av private aktører. I Tyrkia var det kurdiske språket lenge forbudt. I 2011 lanserte imidlertid et tyrkisk universitet landets første universitetsstudium i kurdisk. Kurdistan har aldri vært anerkjent som egen stat. Kurderne er kjent fra antikke greske skrifter og under Saladin var det islamsk-kurdisk dynasti på 1100-tallet. Det finnes en provins med navnet Kurdistan i Iran. I Nord-Irak er tre provinser slått sammen til den autonome regionen Kurdistan i samsvar med grunnloven av 2005. Regionen har i praksis vært selvstyrt etter Gulfkrigen i 1991.
I Iran, regionen Iransk Kurdistan består av provinsene Kurdistan, Vest-Aserbajdsjan, Kermanshah, Nord-Khorasan, Ilam, nord-Luristan og vest Hamadan.
Regionen Kurdistan tilsvarer den nordlige halvdelen av antikkens Mesopotamia. Dette området har noen av de eldste storbyer og jordbrukssamfunn på jorden, og omtales som «sivilisasjonens vugge».
Forhistorie
I noen kurdiske byer kan menneskelig bosetning dateres tilbake til forhistorisk tid, spesielt Piranshahr med 8000 år bosetning   og Arbil som har vært by i alle fall siden 2300 fvt. og har hatt i alle fall 6000 år med menneskelig bosetning.
Under Det osmanske riket
Den kurdiske befolkningen har en lang historie for å leve i ulike stammer og å være en nomadisk folkegruppe, derfor er vanskelig å kartlegge nøyaktig hvor grensene for kurdiske territorier har gått. I 1596 skrev den kurdiske forfatteren og historikeren Sharaf Khan Bidlisi at det kurdiske landet strakk seg fra Hormuzstredet i Persiabukten ned til Marash og Malatya i dagens Tyrkia.
Kurderne hadde lenge vært underlagt safavidenes dynasti; safavidene hadde sete i området som utgjør dagens Iran. I 1514 erobret Det osmanske riket store områder som var bebodd av kurdere, og dermed ble kurderne splittet. Kurderne var under Det osmanske riket frem til imperiets fall på slutten av Første verdenskrig. Kurderne under safavidene forble innenfor Irans territorier.
Under Det osmanske riket levde kurderne relativt fritt. Kurdiske sendemenn jobbet som diplomater for å utforme avtaler som kunne fungere for både den osmanske sultanen og kurdiske stammehøvdinger. Kurderne under osmanene måtte bisto med tropper når sultanen trengte det for å beskytte riket.
På slutten av 1700-tallet begynte Det osmanske riket å miste kontrollen over de kurdiske stammehøvdingene, som begynte å gå til væpnet kamp mot osmanene. På slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet mistet de enda mer kontroll over styresettet i riket, hva som førte til enda mindre kontroll over kurderne. Nasjonalismens innflytelse fra Vesten førte til at kurderne ble mer bevisste på sin etnisitet. Dette førte til flere sammenstøt mellom kurderne og Det osmanske riket.
Etter første verdenskrig
Fredsoppgjøret etter første verdenskrig hadde stor betydning for hvorfor kurderne i dag ikke har sin egen nasjonalstat. Ententemaktene vant krigen, og Det osmanske riket skulle splittes opp i mindre mandatområder under Frankrike og Storbritannias kontroll.
President Woodrow Wilsons Fjorten punkter for selvbestemmelse for minoritetsgrupper sto sentralt i fredsforhandlingene. Under Fredskonferansen i Paris i 1919 ble det sendt en kurdisk delegasjon. Dette ga håp om en egen selvstendig stat. Den 10. august 1920 ble Sèvres-traktaten signert av Ententemaktene. Artikkel 62 og 64 i traktaten formaliserte kurdiske territorier. Kurderne ble tildelt områder som lå nord for dagens Syria og Irak, og øst for Eufrat. Traktatens intensjon ble ikke realisert, for i 1923 trådte i stedet Lausannetraktaten i kraft. Lausannetraktaten innebar at kurderne ikke fikk sin egen nasjonalstat, men ble splittet mellom Iran, Irak, Tyrkia og Syria.
Boudh (distrikt)
Boudh (oriya: ବୌଦ୍ଧ ଜିଲ୍ଲା ) er et distrikt i den indiske delstaten Orissa. Det ble opprettet 2. januar 1994. Distriktets hovedstad er Boudh.
Kurdistan
Tyrkia
Kurdere utgjør ifølge noen kilder omtrent 12–15 % av folketallet i Tyrkia, mens andre kilder oppgir alt fra 8 % til 18 %. Kurderne har siden opprettelsen av den tyrkiske staten blitt nektet kulturelle og politiske rettigheter, herunder retten til å bruke sitt eget språk i offentlige sammenhenger, og det var total forbudt å snakke kurdisk fra statskuppet som ble gjennomført i 1980 under ledelse av Kenan Evren, og frem til 1991. Kenan Evren, senere dømt av tyrkiske domstoler bl.a. på grunn av statskuppet, har i et intervju karakterisert forbudet som en stor feil. . Forbudet mot kurdisk språk ble opphevet i 1991 under president Turgut Özal, som selv er av kurdisk opprinnelse. Forbudet mot kassetter og CD-er med kurdisk musikk og lokale aviser på kurdisk ble også opphevet. Det er startet radiosendinger på kurdisk, og det statseide tv-selskapet TRT har lansert en egen kanal, TRT-6, som sender på kurdisk 24 timer i døgnet. Større seertall har antakelig de mange kurdiskspråklige TV-kanalene som er tilgjengelig via satellitt.
Boudh (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 439,917 innbyggere i distriktet, mot 373,372 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 4m65 % av befolkningen.
Tartu fylke
Tartu fylke, eller Tartumaa, (estisk: Tartu maakond) er et av 15 fylker i Estland. Det ligger sørøst i landet, med en lang vestbredd av innsjøen Peipus i øst, som er grensesjø mot Russland. Tartu grenser til Jõgeva i nord, Põlva i sør, Valga i sørvest og Viljandi i vest.
Kurdistan
Tyrkia
Fra og med skoleåret 2012 kunne kurdisk velges som fag i enkelte skoler i Tyrkia, men det er mange betingelser knyttet til dette tilbudet, og kun 21,000 elever hadde derfor benyttet seg av det ved skolestart 2012. Kurdiske organisasjoner har enkelte steder startet egne skoler, men disse er blitt aktivt motarbeidet av myndighetene. . På høyere nivå tilbys det nå mastergrader i kurdisk språk og historie blant annet ved Universitetet i Mardin og Universitetet i Batman. .
Boudh (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,43 % i 2011 mot 16,35 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 975 i 2011 mot 966 i 2001.
Tartu fylke
Kommuner
Fylket er inndelt i kommuner. Etter en omfattende kommunereform i 2017 består fylket av en bykommune (estisk: linnad) og syv landkommuner (estisk: vallad).
Kurdistan
Tyrkia
Siden 1984, da kurdisk var forbudt, har geriljaorganisasjonen PKK, under ledelse av Abdullah Öcalan ført en væpnet kamp mot regjeringen og andre rivaliserende grupper. Rundt 40,000 mennesker er drept som følge av dette opprøret, og den tyrkiske hæren har utradert flere tusen kurdiske landsbyer. Store deler av den kurdiske befolkningen har derfor flyktet inn til byene. Den tyrkiske regjeringen anser PKK som terrorister. Organisasjonen står også på USA og EU sine lister over terrororganisasjoner og er erklært som terrorister av flere andre land som eksempelvis Australia, Canada, Irak og Iran.
Tartu fylke
Kommuner
Bykommuner Landkommuner:
Kurdistan
Tyrkia
Etter at Öcalan ble arrestert i 1998 har PKK blitt svekket, og kurderne har i støre grad forsøkt å bruke demokratiske midler for å oppnå sine rettigheter, men angrepene tok aldri helt slutt. Regjeringspartiet AKP har kommet dem i møte ved å lansere en såkalt «kurdisk åpning» eller «demokratisk åpning».
Fredsprosessen fikk et tilbakeslag høsten 2009 da det kurdiske partiet DTP ble forbudt på grunn av beskyldninger om PKK-støtte og sentrale partimedlemmer fikk forbud mot politisk virksomhet. Begrunnelsen var at DTP ikke i tilstrekkelig grad tok avstand fra PKKs virksomhet. Et nytt kurdisk parti er organisert under navnet BDP, og representert i den tyrkiske nasjonalforsamlingen. BDP har totalt 29 representanter av totalt 549 mulige i nasjonalsamlingen, og stemmeandelen til PKK-vennlige partier har de siste 20 årene ligget jevnt mellom 4-6% på landsbasis. Flere kurdere er forøvrig representert på nasjonalsamlingen gjennom regjeringspartiet AKP og de andre opposisjonspartiene. Flere av BDPs parlamentarikere er fratatt sine parlamentariske immunitet og stilt for retten. Tusenvis av lokale folkevalgte, herunder mange ordførere, er arrestert, tiltalt for å støtte PKK.
Syria
I Syria er litt over 12 % av befolkningen kurdere, men deres eksistens anerkjennes ikke offisielt. Hundretusener av kurdere er fratatt sitt statsborgerskap, og i grenseområdene mot Tyrkia og Irak er den kurdiske befolkningen i stor grad fordrevet og erstattet med arabere.
I 1990-årene støttet Syria den kurdiske organisasjonen PKK åpenlyst, som del av sin rivalisering med Tyrkia. Etter en konfrontasjon mellom de to landene ble denne støtten trukket tilbake. Abdullah Öcalan ble utvist fra Syria og seinere arrestert av Tyrkia i samarbeide med Israel og USA.
I den største kurdiske byen i Syria, Qamishli, skjedde det i 2004 store opptøyer etter en fotballkamp, da politiet skjøt på supportere som bar kurdiske flagg.
Under de store demonstrasjonene mot Baath-partiet våren 2011 deltok folk i Qamishli og andre kurdiske byer aktivt. Våren 2012 trakk Assad-regimet sine styrker ut av flere kurdiske byer og overlot makta til det PKK-allierte partiet PYD, som anklages for å slå ned på antiregimedemonstrasjoner samt å stå bak drapene på flere opposisjonelle og Assad-fiendtlige kurdere ifølge BBC og Reuters.
Høsten 2013 ble det erklært selvstyre i tre kurdiske regioner i Syria under navnet Rojava, og en egen konstitusjon ble offentliggjort i januar 2014.
Iran
I Iran ble det i 1944, under sovjetisk styre og beskyttelse, opprettet en kurdisk stat rundt byen Mahabad under ledelse av Qazi Mohammed. Samtidig ble Kurdistans demokratiske parti KDP opprettet. Partiet er nå kjent som KDP(i) for å skille det fra KDP i Irak.
Da sovjetstyrkene ble trukket ut som ledd i Jaltaavtalen, ble den kurdiske republikken raskt gjenerobret av Iran. Kurderne i Iran har siden ført en kontinuerlig kamp mot myndighetene i Teheran. Under revolusjonen mot sjahen i 1978 ble noen deler av det kurdiske området langs grensa til Irak frigjort, men de har siden opplevd enda sterkere kontroll under det nye islamistiske styret som ble innført under ledelse av Ayatollah Khomeini.
KDP-I har blitt ansett som det største kurdiske partiet i Kurdistan-Iran. I 1989 ble det i Wien i Østerrike innledet forhandlinger mellom KDP(i) og regimet i Teheran. Den 13. juli 1989 ble hele den kurdiske delegasjonen under ledelse av Abdul Rahman Ghassemlou skutt og drept av iranske agenter. Det blir antatt at iranske styrker gjennomførte udåden, og Mahmoud Ahmadinejad, senere president, er blitt beskyldt for å ha deltatt. Det ble fra første stund antatt at det var Teheran som hadde beordret å likvidere den kurdiske delegasjonen. I 1992 ble Generalsekretæren til KDP-I (Dr. Sadegh Sharafkand) drept av iranske agenter under et restaurantbesøk i Berlin. Agentene ble tatt og dømt til flere års fengsel, men ble sluppet fri av Tyskland etter en avtale med Teheran i 2007-2008.
Flere andre kurdiske geriljagrupper kjemper derimot fortsatt med våpen i hånd mot regjeringa i Teheran. De viktigste er Komala i den sørlige delen av Iransk Kurdistan, PJAK, som regnes som en gren av PKK, lenger nord, og partiet Sazmani Xebat.
Byer
Liste over større byer i de forskjellige iranske provinsene i det kurdiske området Iransk Kurdistan.
Irak
Den kurdiske befolkningen har aldri akseptert å inngå i staten Irak. Helt fra staten ble opprettet har kurdiske geriljastyrker kjempet mot myndighetene i Bagdad. Etter å ha frigjort store deler av irakisk Kurdistan forhandlet geriljalederen Mustafa Barzani i 1970 fram en selvstyreavtale med regjeringa i Bagdad, men avtalen ble ikke gjennomført, og det brøt ut nye kamper som varte fram til 1975 da Barzani ble drevet i eksil.
Opprøret skjøt ny fart på 1980-tallet under krigen mellom Irak og Iran. I 1987 og 1988 gjennomførte Saddam Husseins regime en systematisk ødeleggelse av kurdiske områder. Den kurdiske landsbygda og flere større byer ble fullstendig rasert. Kurderne ble angrepet med artilleri og gass og titusener av mennesker ble lagt i massegraver. Bare under det beryktede gassangrepet på byen Halabja i mars 1988 omkom mer enn 5 000 mennesker.
Etter 1991 har deler av de kurdiske områdene i Irak hatt reelt selvstyre under amerikansk og britisk beskyttelse. Da den amerikanskledede invasjonen i 2003 veltet Baathregimet i Bagdad, var Kurdistan den eneste delen av Irak som hadde en fungerende sivil administrasjon. Den kurdiske regionen har siden opplevd en sterk økonomisk vekst. Nabolandene frykter imidlertid at deres kurdiske befolkning skal kreve økte rettigheter, eller til og med uavhengighet, under inspirasjon av det frie Kurdistan i Irak. Både Iran og Tyrkia opprettholder et militært press mot irakisk Kurdistan med artilleri og flyangrep.
Den nye irakiske grunnloven fra 2005 anerkjenner den kurdiske regionen som en autonom del av republikken Irak, og kurderen Jalal Talabani ble valgt til Iraks president. Den konkurrerende kurderlederen Massoud Barzani ble president for den kurdiske regionen.
Bullshit (motorsykkelklubb)
Bullshit var en dansk motorsykkelklubb, etablert i Christiania på slutten av 1980-tallet.
Etter at den såkalte «junkblokaden» for å få vekk harde stoffer fra Christiania, begynte den nyetablerte MC-klubben Bullshit å selge hasj åpenlyst. Dette førte til mye mediaoppmerksomhet på klubben og Christiania, og det begynte å gå rykter om Bullshits voldsaktiviteter.
21. desember 1985 ble det 38 gamle Bullshit-medlemmet Anker Walther «Høvding» Markus skutt og drept av åtte skudd på vertshuset Nemo i Christiania. René «Ludvig» Nøddeskov Ludvigsen og Ole «Ost» Bonnesen Nielsen ( som senere ble fullverdige Hells Angels medlemmer) ble begge dømt til 16 års fengsel for drapet, men hevder selv i ettertid at det var i selvforsvar.
1. oktober 1987 fant politiet et nedstøpt lik av en mann i betonggulvet på Bullshits tilholdssted. Etter dette ble klubben presset ut av Christiania av de andre beboerne. Etter dette ble de karakteristiske ryggmerkene til MC-klubbene forbudt i Christiania.
Bullshit ble oppløst i 1988.
Anghel Mora
Anghel Mora (forfatternavnet til Mihai Diaconescu, født 12. mai 1949 i Drobeta Turnu Severin, Romania, død 18. november 2000) var en rumensk filmregissør, manusforfatter, skuespiller, dikter, og musiker.
Han var gift med Mihaela Malița (datter til Mircea Malița, bl.a. Romanias ambassadør til USA og undervisningsminister i Ceaușescu-perioden). Etter den rumenske revolusjonen i 1989, opprettet han et reklamebyrå, Lettera. Et legat i hans navn er blitt opprettet i 1999.
Texcaltitlán
Texcaltitlán er en kommune i den meksikanske delstaten México. Den befinner seg rundt 65 km fra Toluca, på høyslettene sør for vulkanen Nevado de Toluca. Kommunen hadde 17 390 innbyggere i 2010, og dekker et areal på 142,45 km². Kommunens administrasjonssentrum er landsbyen Texcaltitlán.
Navnet Texcaltitlán er nahuatl og betyr «Blant steiner».
Anders Amdal
Anders Amdal (1849–1941) var en norsk lærer, småbruker og politiker.
Han vokste opp i Selbu og var ett år i Nordland som landarbeider og fisker i sin ungdom. Han vurderte å emigrere til Amerika, men lot seg overtale av sin bror til å bli i Norge. Han kom inn på Klæbu seminar, der han tok eksamen i 1876, og ble så ansatt som lærer i Vinge skolekrets på Skatval. Han gikk av med pensjon i 1919.
Nidaros skrev at mange gikk «åt om Amdal» for å søke hans råd: «Han var hele kretsens lærer, sjelesørger, sekretær og juridisk rådgiver, noe nær en far for en stor samfunnshusholdning.»
Amdal var medlem av Skatval herredsstyre fra 1902 til 1910 og fra 1914 til 1916, den siste perioden som varaordfører. Han representerte først Venstre, senere «Arbeidernes og de mindre gårdbrukeres liste», som sprang ut av Skatval småbrukerlag og representerte et moderat element i arbeiderbevegelsen.
Han var formann i Skatval småbrukerlag, styremedlem i Skatval handelslag og medlem av forstanderskapet i Skatval sparebank.
Hoffleverandør
En hoffleverandør er et selskap som blir tildelt status som leverandør av varer og mindre grad tjenester til et kongelig eller fyrstelig hoff.
Det kongelig hoff i Norge tildeler ikke lenger predikater for «kongelige hoffleverandører». Dette skiller det norske kongehuset fra mange andre europeiske kongehus. Under unionen med Sverige eksisterte predikater i Norge indirekte via kongehuset i Sverige.
I Norge
Norge, eller det norske kongehuset har tidligere gitt predikat til:
I Danmark
Det danske kongehuset skjelner mellom to predikater, Kongelige hofleverandører og Leverandører til Det kongelige danske hof. Oftest tildeles førstnevnte til detaljister og sistnevnte til grossister.
Utnevnelsen gir predikatholderen lov til å benytte kongevåpenet (herunder kronen alene, og under forutsetning av at predikatet anføres) sammen med predikatet og firmanavnet på skilt, brevpapir, emballasje og etiketter.
Det er 57 kongelige hoffleverandører, 46 leverandører til Det kongelige danske hof og 28 utenlandske predikatholdere.
Giulio Caccini
Giulio Caccini (født 1545/51 – 1618), var en italiensk komponist i overgangen mellom seinrenessansen og tidligbarokken.
Caccini var en medgrunnlegger av operagenren og en innflytelsesrik medskaper av den tidlige barokkstilen.
Liv
Caccini var født i Roma som sønn av tømmermannen Michelangelo Caccini. En eldre bror var den florentinske billedhuggeren Giovanni Battista Caccini. Caccini var elev av Scipione delle Palle, som ga ham undervisning i luttspill og sang, og han studerte harpe og fiolin.
Cosimo de' Medici var så imponert over Caccinis talent at han i 1564 engasjerte ham som sanger og instrumentalist ved Medici'enes hoff i Firenze, et av de viktigste kultursentra i Europa på den tiden.
Giulios datter Francesca Caccini var en av de mest innflytelsesrike kvinnelige komponister i europeisk musikkhistorie i tidsrommet mellom Hildegard von Bingen og 1800-tallets kvinnelige komponister.
Monodi og generalbass
Caccini levde i monodiens og generalbassmusikkens tid. Denne måten å akkompagnere på ved hjelp av et klaviatur- eller luttinstrument, gav sangen et fast tonalt støttepunkt, og gjorde at ord og mening ble mer forståelig. Denne musikken ble særlig pleiet og utviklet i hjemmet til adelsmannen Giovanni de' Bardi. I denne hovedsakelig teoretiserende såkalte bardiske krets var Giulio Caccini med som utøvende musiker fra begynnelsen, og spilte derved en stor rolle i den florentinske musikkreform. Han komponerte flere verk med akkompagnement av bare ett instrument, og da stort sett en teorbe. I Caccinis hovedverk Le nuove Musiche (1601) er flere av hans arier og madrigaler for en sangstemme og generalbass bevart for ettertiden.
De første operaene
Caccinis navn er framfor alt knyttet til musikkhistoriens første operaer. Caccini skrev enkelte av sangene i Jacopo Peris opera Euridice (1600). I tillegg skrev Caccini sin egen opera Euridice, men manuskriptet til Caccinis opera er tapt. Heller ikke musikken til hans opera Dafne er bevart. Med tanke på utviklingen av operaen på Caccinis tid, og på hans ideer om sangkunsten, regnes han som en av de første som praktiserte ariosostilen. Han regnes derfor også som en av de som skapte forutsetningen for bel cantostilen.
Ole Henrik Moe
Ole Henrik Lindeman Moe (født 11. januar 1920 på Lillehammer, død 29. juli 2013 ) var en norsk pianist og kunsthistoriker.
Moe studerte ved Sorbonne og ved Universitetet i Oslo inntil 1943, da han ble arrestert av de tyske okkupantene. Fra 1943 til 1945 satt han i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen. Han hadde magistergrad i kunsthistorie fra Universitetet i Oslo, og hadde også studert kunsthistorie og musikk ved Columbia University og Princeton University i USA.
I 1946 debuterte han som pianist. Fra 1966 til 1989 var han direktør ved Henie-Onstad Kunstsenter.
Abraham Dreyer
Abraham Dreyer (født 1671 i Trondheim, død 1736 i Trondheim) var en dansk-norsk embetsmann, som i det meste av sin embetstid var lagmann i hjembyen.
Ole Henrik Moe
Moe ble i 1980 ridder 1. klasse av St. Olavs Orden. Han var kommandør av den franske Ordenen for kunst og litteratur. I 1995 fikk han Norsk kulturråds ærespris.
Han var barnebarn av sogneprest Ole Moe, bror til arkeologen Anne Stine Ingstad og far til komponisten Ole-Henrik Moe.
Abraham Dreyer
Han var sønn av sin forgjenger som lagmann, Peder Carstensen Dreyer, og den nederlandske Anna Catharina Stricht von Hoffmerset. Han tiltrådte som lagmann i 1703, og satt i embetet til sin død. Han ble justisråd i 1711 og etatsråd i 1731.
Han var også en betydelig eiendomsinvestor i Trondheim og omegnen. Han eide Austråttborgen (uten å bo der), og var medeier i Kvikne kobberverk og Røros kobberverk.
Jamie-Lynn Sigler
Jamie-Lynn Sigler (født 1981) er en amerikansk skuespiller kjent fra tv-serien Sopranos.
Hun filmdebuterte i A Brooklyn State of Mind (1997), hvor hun hadde en liten birolle. Hun har siden medvirket i filmer som blant annet Love Wrecked (2005), Beneath the Dark (2010) og Divorce Invitation (2012).
Fra 1999 til 2007 hadde hun rollen som datteren til Tony Soprano i tv-serien Sopranos. Dette er den rollen hun er mest kjent for. Hun har utover det hatt hovedrollen i TV-filmen Call Me: The Rise and Fall of Heidi Fleiss (2004), hatt en av hovedrollene rolle i miniserien The Gathering (2007) og i tv-serien Guys with Kids (2012). Hun har også hatt gjesteopptredener i en rekke serier som blant annet Will & Grace (2004), Ugly Betty (2009), CSI: Cyber (2016) og Magnum P.I. (2018).
Sigler har også drevet med sang og i 2001 utgav hun albumet Here to Heaven og singelen "Cry Baby". Utgivelsen ble ingen suksess og hun har i ettertid angret at hun utgav albumet.
I 2002 utgav hun og var medforfatter på den selvbiografien Wise Girl: What I've Learned About Life, Love, and Loss.
Gylden gullrispraktvikler
Liten gullrispraktvikler (Phalonidia curvistrigana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).
Levevis
Larvene lever på gullris og skogsalat.
Gloppen Jentekor
Gloppen Jentekor er et kor fra Sandane i Gloppen kommune. Koret ble etablert i 1969 av korets dirigent i nær 30 år, Ellen Johanne Mjelva. Mjelva løftet koret til et av de beste jentekorene i landet, og de vant en rekke priser. I 1990 ble koret tildelt Fylkeskulturprisen i Sogn og Fjordane.
I 1991 gav koret ut albumet «Gloppen jentekor», men blant annet Øyvind Lyslo.
Egeria (pilegrim)
Egeria, Etheria, Eucheria, Aetheria eller Silvia, var en kvinne fra Spania som levde på slutten av 400-tallet og er kjent for at hun dro på en pilegrimsreise til Det hellige land og skrev en beretning på latin om sine reiser. Denne beretningen har hatt ulike titler, blant annet Peregrinatio Ætheriæ, Itinerarium Egeriae og Peregrinatio ad Loca Sancta.
Peregrinatio Ætheriæ var en del av et brev, en reiserapport til noen kvinner hjemme om en reise som varte i over tre år, gjennom det meste av Det østlige romerske riket. Kun fire måneder av fortellingen er bevart, men Valerius, en spansk munk på 600-tallet, fortalte om innholdet som var gått tapt, kanskje så mye som to-tredjedeler av helheten.
Usikkerhet
Det er uklart hva hun faktisk het, for ulike kopier av Valerius' brev kaller henne Egeria, Etheria eller Aetheria. Hvor hun kom fra, er også usikkert, men kanskje fra nordvestlige Spania, eller kanskje rundt området Rhône i Gallia. Heller ikke tidspunktet for reisen er sikkert, men antagelig var det rundt 380-tallet, kanskje 381–384.
Ettersom Valerius kaller henne for en nonne, og ettersom hun skriver til sine «sorores» (latin for «søstre»), har man antatt at hun var en nonne. Andre, blant annet Hagith Sivan (1988), har påpekt at det var vanlig på denne tiden å kalle en annen kristen for «bror» eller «søster». En pilegrimsreise av en lekmann var heller ikke uvanlig. Det synes som om Valerius selv trakk en forhastet konklusjon ut fra hennes bruk av «sorores».
Det er en del som antyder at hun ikke var en nonne, blant annet det at hun var fri til å ta en slik pilegrimsreise, utdanningsnivået hennes og det at hun også beskriver severdigheter i tillegg til mirakler, til forskjell fra det munker på denne tiden skrev om. Det synes mer sannsynlig at hun var en rik kvinne fra middelklassen, som skrev til sine venninner hjemme. Vi vet heller ikke om hun nådde hjem igjen.
Manuskriptet gjenfunnet
Egeria skrev sine observasjoner i et brev som senere har blitt titulert blant annet Itinerarium Egeriae, eller Reisene til Egeria. Det blir stundom også kalt for Peregrinatio Ætheriæ (Pilegrimsreisen til Aetheria) eller Peregrinatio ad Loca Sancta (Pilegrimsreisen til Det hellige land) eller en sammenstilling av disse variantene.
Den midterste delen av Egerias brev har blitt bevart for ettertiden og ble kopiert inn i Codex Aretinus som ble nedtegnet ved Monte Cassino på 1000-tallet. Begynnelsen og slutten har derimot gått tapt. Denne Codex Aretinus ble gjenoppdaget i 1884 av den italienske lærde Gian Francesco Gamurrini, som fant manuskriptet i et klosterbibliotek i Arezzo.