cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tapón del Darién
Årsaker for at veien ikke er bygd
For det første medfører en gjennomføring av veibygging i dette området relativt høye kostnader, siden landskapet er fjellrikt, og dessuten krysset av en rekke vassdrag og våtmarker, noe som fører til at bygging av mange broer ville bli nødvendig. Imidlertid er ikke dette den eneste grunnen, siden myndighetene i Panama og Colombia ved flere anledninger har offentliggjort at de vil starte byggingen. Tyngre veier argumentene som begrunner at en veiforbindelse i dette området er skadelig for miljøet. Fra naturvernernes side fordres at det området som er dekket av regnskog skal beholdes som villmark. En veiforbindelse ville etter deres mening føre til en økonomisk utvikling i regionen, en økning av befolkningstettheten, og som et resultat av dette en gradvis avskoging av regnskogen. Dessuten fryktes at den siden årtier utryddete munn- og klovsyken kan komme tilbake til Nord- og Mellom-Amerika dersom ukontrollerte dyretransporter blir mulig på grunn av veiforbindelsen.
Også blant innbyggerne i området, for det meste Chocó- og Kuna-indianere, er flertallet imot bygging av en vei. De hevder at veien kunne bli en fare for deres tradisjonelle levemåte og tilsvare en "kulturell kolonisering" av området.
En grunn er også at noen geriljagrupper (ELN og FARC) er aktive i den colombianske delen av territoriet. Denne situasjonen har i de siste årene, spesielt siden 1997, blitt forverret heller enn avspent.
Tilgjengelighet
I området er det ingen veiforbindelse, men et omfattende nettverk av stier og kjøreveier. Derfor er det for eksempel mulig å overvinne strekningen til fots, fordi det vanligvis er båter til leie ved bosetningene som ligger ved elvene. Det er også mulig å svømme over elvene. Også med motorsykler og firehjuls terrengkjøretøy har Tapón del Darién allerede blitt krysset, første gang i 1960. Tapón del Darién har også blitt krysset med sykler, selv om disse måtte bæres over lange strekninger. På grunn av gerilja-aktiviteter i omådet er denne reisemåten gjennom området ikke å anbefale.
Turisme
Siden 1980-tallet har Tapón del Darién utviklet seg til å bli et ettertraktet reisemål for opplevelsesturister. «Erobringen» av området blir fremdeles regnet som en utfordring. Siden geriljabevegelsen flammet opp igjen i 1997 har turismen imidlertid kommet nesten helt til stillstand.
Narkotikasmugling
På grunn av at en landforbindelse mellom Nord- og Sør-Amerika mangler, har Urabá-golfen blitt en hotspot for narkotikahandel. Med fly, hurtigbåter og ubåter forsøkes det å transportere varene.
Veibygging
I 2010 offentliggjorde Colombia veiprosjektet Transversal de las Américas, som i tillegg til andre forbedringer av det nordlige Colombianske vegnettet, også hadde planlagt bygging av en vei gjennom Darién opp til grensen mot Panama ved stedet Palos de Letras. Dermed ville være den manglende strekningen på Panamericana bare være ca 50 km lang. Panama-regjeringen under Ricardo Martinelli reagerte på kunngjøringen ved å avvise egne byggeaktiviteter mellom Yaviza og dette grensestedet.
Grevskapet Tripoli
Grevskapet Tripoli (1109–1289) var den siste av korsfarerstatene som ble grunnlagt i Levanten. Det lå i det som i dag er det nordlige Libanon hvor dagens Tripoli eksisterer. Korsfarerstaten var erobret og opprettet av kristne styrker i 1109, opprinnelig i besittelse av Bertrand av Toulouse som vasall av Baldwin I av Jerusalem. Grevskapet Tripoli ble senere en understat av fyrstedømmet Antiokia i det 13. århundre. I midten av 1200-tallet sverget dets leder, Bohemond VI under innflytelse av hans svigerfar, Hetoum I av den armenske staten Kilikia, å være undersått av Mongolriket. Han bidro med styrker til de mongolske erobringene i regionen. Som hevn angrep og ødela sultan Qalawun av de muslimske mamelukkene i Kairo både Tripoli og Antiokia og absorberte territoriene tilbake inn i det islamske imperiet sent på 1200-tallet. Tripolis fall fant sted i 1289.
De kristne styrkenes erobring av byen
Grevskapet Tripoli ble opprettet først og fremst på grunn av besluttsomheten til Raimond IV av Toulouse. Selv om han var en av de rikeste og mektigste av korsfarerprinsene, hadde Raimond ikke klart å skaffe seg østlige landområder i etterspillet av det første korstoget. Vestlige adelsmenn hadde blitt innsatt i Edessa, Jerusalem og Antiokia og Raimond hadde liten suksess i å skaffe seg land fra Østromerriket. Han var desperat etter et landområde i det hellige land og bestemte seg for å ta Tripoli med makt. Han begynte å forberede et angrep på den rike havnen i 1103, støttet av veteraner fra korstoget i 1101.
Greven av Toulouse begynte å bygge en stor borg på en åsrygg han kalte «Pilegrimsfjellet», noen få kilometer fra selve Tripoli. Fortet er fremdeles kjent lokalt som Qal'at Sanjil, eller «St Giles' borg» i henvisning til Raimond. Borgen forble i kristne hender mellom 1103 og 1289, lengre enn noen andre i kongedømmet Jerusalem. Selv med en fryktinngytende festning og rutinerte styrker, trakk beleiringen av Tripoli ut, og varte til og med lenger enn Raimond levde. han døde 25. februar 1105. Men de forskjellige komponentene i beleiringen forble intakt, så stor var fristelsen av havnen. Den var en strategisk forbindelse mellom franskmennene i sør og normannerne i nord.
EM i fotball 2021 – Gruppe C
Gruppe C under Fotball-EM 2021 blir spilt mellom 13 og 21. juni 2021 på Johan Cruijff ArenA i Amsterdam og på Arena Națională i București. Gruppa består av vertslandet, , &. De to beste lagene går videre til åttendedelsfinalen, der møter vinneren av gruppen tredjeplassen i gruppe D, gruppe E eller gruppe F, og andreplassen møter vinneren av gruppe A. Hvis tredjeplassen i gruppa er blant de 4 beste tredjeplassene vil de møte vinneren av gruppe E eller gruppe F.
Grevskapet Tripoli
De kristne styrkenes erobring av byen
Raymonds fetter og kompanjong i korstoget, grev William av Cerdagne, overtok kontrollen av operasjonen, selv om tingene snart ble komplisert. Raimonds sønn, Bertrand, som ble regnet som illegitim av kirken, forlot Toulouse etter at han fungerte som regent i et tiår og ankom i det hellige land med en betydelig hær og en stor genovansk flåte. En krangel om hvem som skulle etterfølge Raimond brøt snart ut, og kranglingen innad blant de kristne truet suksessen til hele beleiringen. Kong Baldwin I kalte sammen til rådslagning med Bertrand, hans favoritt, og William som ble støttet av Tancred. En avtale ble inngått hvor William skulle holde det nordlige Tripoli og være undersått av prins Tancred, mens Bertrand skulle gjøre det samme som vasall for kong Baldwin. Da striden var skrinlagt, samlet kong Baldwin den kristne hæren til et siste angrep. Tripoli var ute av stand til å stå imot de samlede styrkene til kongedømmet Jerusalem og overgav seg den 12. juli 1109.
Valborg Stoud Platou
Valborg Stoud Platou (født 15. oktober 1881 i Bergen, død 11. november 1960) var en norsk dommer.
Grevskapet Tripoli
De kristne styrkenes erobring av byen
Den siste korsfarerstaten var født, og med den kontrollerte kongedømmet Jerusalem hele den østlige kysten i Middelhavet. Fordelingsavtalen som ble inngått i det tidligere rådsmøtet forsvant snart, siden William døde av et sår fra en pil blant beskyldninger om mord. Bertrand ble dermed greve over hele Tripoli, og gjorde hans fars drøm et tiår tidligere til virkelighet.
Valborg Stoud Platou
Etter examen artium 1900 ved Aars og Voss' skole i Kristiania, ble hun i 1906 den åttende norske kvinne som tok cand.jur., hvorpå hun jobbet ett år ved sorenskriveren i Søndre Østerdalen fogderi. Fra 1911 var hun overrettssakfører i hovedstaden Kristiania, men kun noen måneder ettersom hun i 1912 ble sekretær i Arbeidsdepartementet og ble til 1926. Dog hadde hun i 1923 vært fire måneder som rettsskriver (kontorsjef) i lagmannsretten og i 1924 vært tre måneder tilbake som konstituert og edsvoren fullmektig i nevnte Søndre Østerdalen fogderi, der hun jo hadde vært femten år tidligere. Valborg meldte i 1926 overgang til Oslo overrett, der hun tok seg av klagesaker fra underretten. Den ble naturlig nok avskaffet i 1936, men hun hadde i 1927 gått over til Oslo byrett, der hun var ekstraordinær dommer i 1932 og i 1936 fikk fast jobb. Med dette var hun en av de første kvinner i Norge som fikk jobb som dommer. Hun jobbet helt til 1947 da hun ble pensjonist.
Grevskapet Tripoli
Maktens struktur og devolusjon
Greven satt på hele kystlinjen fra Maraklea i nord og Beirut i sør. På høyden av Tripolis makt, nådde grevens autoritet inn i landet til festningen Krak des Chevaliers. Grevskapet var delt inn i separate territorier, de fleste basert på kysthavner. Grevene reserverte kyststripen rundt havnen Tripoli og den fiendtlige Montferrand-regionen i øst til seg selv. en fjerdedel av grevskapet ble gitt til genoveserne som takk for deres hjelp i å erobre den for Bertrand. Han gav havnen Jubail til en genovesisk admiral, Guglielmo Embriaco, viss etterkommere forble vasaller under greven til sent i det 13. århundre.
Valborg Stoud Platou
Hennes foreldre var jurist Carl Ludvig Stoud Platou (1841–1898) og Mette Marie Grüner Christiansen (1846-1927). Broren Carl Nicolai Stoud Platou (1885–1956) ble fylkesmann i Oslo og Akershus. Hun døde i 1960 ugift. —''Se forøvrig Platou for mer om farsslekta
Grevskapet Tripoli
Maktens struktur og devolusjon
Baldwin I var avgjørende i opprettelsen av den siste korsfarerstaten. Han hadde støttet Bertrand siden han ankom Levanten og organiserte styrkene som til slutt brøt muslimenes motstand i området. Men i likhet med territoriet Galilea, forble Tripoli utenfor direkte kongelig kontroll. Grevene skyldte likevel monarkiet i Jerusalem sitt troskapsløte, men kongen «holdt ingen direkte eiendomskrav, juridiske eller beskytterrettigheter over grevskapet».
Tripolis utsatte, men avgjørende, posisjon gjorde den til et yndet mål for muslimske styrker langs dets grenser. Grevens personlige eiendommer i Montferrand gikk tapt i 1137. Problemet ble forsterket da assassinersekten etablerte seg i Nosairi-fjellene i nord. Som svar på styrkingen av deres muslimske naboer, gav greven Malteserordenen store stykker av grenseland i 1144. Ordenen holdt mye av Buqai'ah-sletten og var avgjørende for Tripolis forsvar. Deres festning ved Krac des Chevaliers var den mest fremtredende konstruksjonen i grevskapet.
Tempelridderordenen skaffet seg også land i Tripoli i løpet av 1150-årene. Deres festningsverk ved Tortosa var viktige i å styrke grevens forsvar.
Krig med seldsjukkene
Grev Bertrand ble som vasall av kongedømmet Jerusalem trukket inn i krigen mot seldsjukkene. Mawdud bin Altuntash ledet i 1111 en invasjonsstyrke av muslimer mot korsfarerstatene Antiokia og Edessa. Bertrand og kongen marsjerte for å beskytte de kristne i nord. i slaget ved Shaizar holdt de sammen med Tancred og greven av Edessa tilbake seldsjukkstyrkene og holdt korsfarerstatene intakt.
Seldsjukkimperiet gikk igjen i 1119 mot Antiokia og skaffet seg flere seire. De knuste blant annet de kristne styrkene i slaget ved Ager Sanguinis. Grev Pons av Tripoli og kong Baldwin II av Jerusalem skyndte seg nordover for å beskytte de kristne landområdene. De to hærene møttes i slaget ved Han, hvor greven og hans riddere fra Tripoli utgjorde de kristne styrkenes høyre flanke. Kampene var harde, og det så ut som om resultatet var i ferd med å snu til tyrkernes fordel. Mange kristne flyktet fra slagmarken, men greven klarte å slå seg gjennom de muslimske rekkene og finne kongen. Sammen med restene av styrkene, fortsatte de å kjempe mot tyrkerne og tvang til slutt frem en generell retrett. Antiokia ble igjen holdt utenfor muslimenes kontroll.
Grev Pons marsjerte igjen ut av Tripoli mot tyrkerne i 1125. Islamske styrker hadde invadert grevskapet Edessa og beleiret byen Azaz. Grev Pons, sammen med kongen og greven av Edessa, trakk beleiringsstyrkene bort fra byen og inn på tørre sletter. Innen tyrkerne innså at det var en felle, var de omringet. Etter lange og blodige kamper, var den islamske hæren fullstendig beseiret.
Borgerkrig
Alfonso-Jordan, grev Raimonds sønn, var spedbarn da grevskapet ble opprettet i 1109, derfor ble den eldre uekte sønnen, Bertrand, greve. Men sent i 1140-årene ankom Alfons med det andre korstog, fast bestemt på å fremme sitt krav på grevskapet Tripoli. Så døde han på mystisk vis i Palestina i 1148, og hans egen uekte sønn, Bertrand, ble leder for en gruppe som ønsket å ta Tripoli.
Han utfordret autoriteten til grev Raimond II, barnebarn av den opprinnelige grev Bertrand, og forberedte seg på invasjon. Han ble fulgt av en styrke fra Toulouse og angrep og tok festningen ved Arimah på vei til Tortosa. Raimond ønsket helst å unngå en direkte konfrontasjon med sin slektning og sendte derfor budbringere til Nur al-Din og Unur av Damaskus. Bare måneder før hadde disse muslimske lederne vært Raimonds fiender i beleiringen av Damaskus, men nå inviterte han dem til å angripe sin rival. De lyet, tok Arimah og tok Bertrand til fange. Han tilbrakte det neste tiåret i muslimske fengsler. Arimah ble gitt tilbake til greven etter at festningsverkene ble ødelagt.
Mellom 1275 og 1277 var grev Bohemond VII for ung til å styre, derfor fungerte biskop Bartolomeus av Tortosa som regent. Han fikk motstand fra biskop Paulus av Tripoli, en personlig venn av stormesteren William av Beaujeu i tempelridderordenen. Da Bohemond ble gammel nok i 1277 og tok kontroll over grevskapet, arvet han motstand fra Beaujeus tempelriddere.
Tempelridderne forsøkte å destabilisere greven ved å ta imot Guy II Embriaco, Bohemonds tidligere vasall i Jubail. De to hadde en gang vært venner, men var nå fiender etter personlige tap. Stormesteren gav sin støtte til Guy, og greven angrep tempelridderkvarteret i Tripoli i frykt for kupp og beordret landområdene deres ødelagt, inkludert skogene ved Montroque. Tempelridderne tok raskt hevn, brente ned Botron og beleiret Nefin. Bohemond og Guy stod mot hverandre nær Botron, Guy støttet av 30 tempelriddere, men kampene gav ingen avgjørelse.
Gjennom det neste året ble det utkjempet kamper til sjøs langs Tripolis kystlinje. Tempelriddernes galeier forstyrret handelen ved Tripoli og grevens skip angrep tempelriddernes borg ved Sidon. Den endelige konfrontasjonen kom i 1282 da Guy og tempelridderne planla et endelig angrep på Tripoli. De planla å samle seg ved tempelriddernes kvarter, men ankom og oppdaget at den spanske preceptor, Reddecoeur, ikke var der. De flyktet til Malteserridderne i frykt for at en felle, men ble tvunget til å overgi seg. Greven viste ingen nåde mot sine fanger og henrettet alle tempelridderne umiddelbart. Guys andre tilhengere ble blindet. Guy selv, sammen med sine brødre og fettere, ble lenket fast i borgens vollgrav og etterlatt til å sulte ihjel.
Massakre av innfødte
De brutale drapene etter Raimonds død dempet ikke spenningene mellom de kristne og den muslimske befolkningen i Tripoli.
Tripolis fall
Til slutt tæret konstant krangling innad, manglende ressurser og press fra muslimske styrker på kongedømmet. Bare to stater var igjen i 1280-årene, restene av Jerusalem og Tripoli. Den egyptiske sultanen Qalawun var fast bestemt på å ødelegge de siste to kristne landområdene og vendte sin oppmerksomhet mot Tripoli. Selv om han hadde en fredsavtale med grevskapet, angrep han den i mars 1289. Til tross for desperate defensive operasjoner, falt grevskapet og ble slått sammen med Qalawuns rike. Og dermed var den siste korsfarerstaten som ble opprettet ødelagt; det var kun Jerusalem som holdt ut lenger.
Grever av Tripoli
Tripoli gikk tapt til egyptiske styrker gikk videre til kongene av Kypros og Jerusalem
Tai Hu
Tai Hu eller Taisjøen (kinesisk: 太湖; pinyin: Tài Hú, «Store sjø») er med sine 2.250 km² den tredje største innsjøen i Folkerepublikken Kina. Den ligger i Yangtzeflodens delta nær byen Wuxi.
Sjøen er kjent for sine taihusteiner, som er gjennomhullede og underlig utformede kalksteiner som ofte benyttes i kinesiske hager. Det beste utblikket over Tai Hu er av Xihui-parken (錫惠公園), vest for Wuxi ved Dragelyspagoden (龍光塔; pinyin: Lóngguāngtǎ).
Innsjøen er i gjennomsnitt bare to meter dyp, og har rundt 90 øyer. Den er knyttet sammen til Keiserkanalen og er hovedvannkilde for flere elver, som for eksempel Suzhou.
På Sanshanøyene er det store statuer av Buddha, bl.a. er Lingshanbuddhaen på Ma Shan-halvøya 88 meter høy.
Miodrag Pavlović
Miodrag Pavlović (serbisk kyrillisk: Миодраг Павловић; født 28. november 1928 i Novi Sad i Kongeriket av serbere, kroater og slovenere, død 17. august 2014 i Tuttlingen i Tyskland ) var en serbisk poet, forfatter og kritiker.
Biografi
Miodrag Pavlović ble uteksaminert fra Universitetet i Beograd med en grad i medisin i 1954. Han studerte fremmedspråk og skrev sin første diktsamling, 87 dikt, som ble utgitt i 1952. Dette året tillot de jugoslaviske myndigheter, som svar på en offentlig tale av den kroatiske forfatteren Miroslav Krleža, mer ytringsfrihet i politikk og kunst.
I 1960 ble Pavlović utnevnt til dramadirektør ved Narodno Pozorište u Beogradu (Nasjonalteateret i Beograd). Han arbeidet også 20 år som redaktør for det ledende forlagshuset Prosveta.
Et tema som opptok Pavlović og mange andre intellektuelle i det tidligere Jugoslavia, Romania, Bulgaria, Makedonia, Hellas og Albania, var kontinuiteten mellom de gamle folkene på Balkan og dagens etterkommere. I Pavlovićs arbeid, så vel som i det av den makedonske poeten Bogomil Gyuzel eller den albanske forfatteren Ismail Kadare, er det hyppige referanser til antikkens og middelalderens fortid. Blant hans historiske dikt, er de viktigste Odisej na Kirkinom ostrvu (Odyssevs på Circes øy), Eleuzijske seni (Elysian skygger), Vasilije II Bugaroubica (Vasilij II Bugaroctone) og Kosovo.
Disse diktene er ofte allegorisk i formen, med faktiske henvisninger til vår egen tid, med sine historier om manipulasjon, svik og spesielt frykt. Skrevet direkte i nåtiden er slike dikt som Prisoner (ikke navngitt i den serbiske original), Rekviem, Strah (frykt), Pod zemlyom (under jorden) og Kavge (feiden).
Hans arbeid er oversatt til mange språk. Han bodde vekselsvis i Tuttlingen i Tyskland og i Beograd.
Priser og utmerkelser
Miodrag Pavlović ble to ganger nominert til Nobelprisen i litteratur, og mottok en rekke litterære priser og æresbevisninger i Jugoslavia og utenlands. I 2012 mottok han den tyske litteraturprisen Petrarca-Preis. I 1985 ble han valgt inn som medlem av Serbias vitenskaps- og kunstakademis avdeling for språk og litteratur.
Pavlović mottok blant annet utmerkelser og priser som inkluderer:
Christer Fuglesang
Arne Christer Fuglesang (født 18. mars 1957 i Stockholm) er utdannet i partikkelfysikk og var den første svenske astronauten til å fly i rommet. Han ble utvalgt i ESA-gruppe 2 15. mai 1992 sammen med fem andre europeiske astronautkandidater.
Christer Fuglesang er Sveriges første astronaut, men han har også norske røtter. Hans mor var svensk, mens hans far var norsk inntil han byttet statsborgerskap kort tid før Christer ble født. Den andre astronauten med svensk statsborgerskap ble amerikansk-svenske Jessica Meir i 2019.
Klokka 23.32 den 22. desember 2006 norsk tid landet Discovery på rullebanen til Kennedy Space Center ved Cape Canaveral. Landingen ble utført uten noen problemer.
Karriere
Christer Fuglesang begynte sine studier i teknisk fysikk ved Kungliga tekniska högskolan i 1975 og ble sivilingeniør 1981. Han gjennomgikk videregående studier i eksperimentell partikkelfysikk ved Stockholms universitet, gikk ut i 1987 og ble foreleser i 1991. I 1989 ble han Senior Fellow ved CERN.
Romferdskarriere
I 1992 ble han med i den harde konkurransen for å bli en av ESAs (European Space Agency) astronauter. Grunnutdannelsen fikk han via EAC (European Astronaut Centre) i Köln, Tyskland.
Euromir 95
I august 1993 var han en av to ESA-astronauter som ble valgt ut for å trene til oppdraget Euromir 95 det kommende året. Spesialiserende trening innenfor det spesifikke oppdraget som kosmonaut fikk han i romfartssenteret utenfor Moskva. I mars 1995 ble det bestemt at Fuglesang skulle bli backup til sin ESA-kollega, Thomas Reiter, som fikk inngå i primærbesetningen. Hans første romferdsoppdrag ble å arbeide som Crew Interface Coordinator ved stasjonen i Kaliningrad under det halvårslange oppdraget for å støtte besetningen på romstasjonen Mir.
Oppdragsspesialist
I august 1996 begynte Fuglesang treningen sammen med NASAs oppdragsspesialister og ble ferdig med utdannelsen i april 1998 – da ble han godkjent og kunne bli tatt med på en romferge.
Romferder
Fuglesang var en backup for Euromir 95 med russiske Sojuz TM-22.
STS-116/12A.1 med Discovery var Fuglesangs første romfergeferd.
15. juli 2008 annonserte NASA mannskapet på ferden STS-128/17A, og Fuglesang ble annonsert som en av ferdsspesialistene. Under ferden vil han utføre enten en eller to romvandringer. Ferden er for øyeblikket planlagt for oppskyting 25. august 2009, og skal benytte romfergen Discovery.
Familie og fritid
Fuglesang fullførte i 1985–1987 tre maratonløp i Stockholm, samtlige med tider rundt 3.15–3.16.
Slaget ved White Plains
Slaget ved White Plains var en trefning uten en klar seierherre under den amerikanske uavhengighetskrigen den 28. oktober 1776. General William Howes britiske hær, med støtte fra hessere, fullførte sin okkupasjon av New York City og dets nærliggende områder. George Washington trakk seg tilbake til høyereliggende områder nær landsbyen White Plains.
Slaget blir regnet som en britisk seier siden Füsilier-Regiment von Knyphausen, en tysk enhet, utmanøvrerte den amerikanske posisjonen på flanken. Men Howe gikk glipp av muligheten til å fremtvinge en større trefning som kunne knuse Washingtons hær. Etter å ha tatt det høyereliggende området, tok han en pause for å sette opp en leir og artilleribatterier. Etter å ha tilbrakt flere harde netter i sumpområder under britiske kanoner, slapp amerikanerne unna nordover natten til 1. november med sine sårede og forsyninger.
Med tanke på antallet stridende, var tapene på begge sider små. Den kontinentale hær hadde 150 døde og sårede, mens de britiske tapene var på rundt 313.
International Table Tennis Federation
International Table Tennis Federation (ITTF) er et internasjonalt idrettsforbund for bordtennis, anerkjent av Den internasjonale olympiske komité (IOK) og tilsluttet Association of Summer Olympic International Federations.
ITTF ble stiftet i 1926, av representanter fra Danmark, England, India, Sverige, Tsjekkoslovakia, Tyskland, Ungarn, Wales og Østerrike. Den første internasjonale turneringen ble arrangert i januar 1926 i Berlin, mens det første verdensmesterskapet i bordtennis ble arrangert i desember 1926 i London. Bordtennis var på det olympiske programmet for første gang under OL i Seoul i 1988.
Forbundet har sitt hovedkontor i Lausanne i Sveits. Det har i dag 217 nasjonale medlemsforbund, organisert i seks regionale forbund.
David Sanger
David John Sanger (født 17. april 1947, død 28. mai 2010) var en britisk konsertorganist, professor og president for Royal College of Organists. Han var bosatt i det tidligere kapellet Old Wesleyan Chapel som ligger i Embleton, nær Cockermouth i Cumbria. Hjemmet hans huset også et Bevington-orgel. Sanger var ungkar.
David Sanger fikk sin utdannelse ved Eltham College og Royal Academy of Music. Blant lærerne hans var Susi Jeans, Marie-Claire Alain og Anton Heiller.
Karrieren som utøvende kunstner begynte med førsteplass i to internasjonale konkurranser, i 1969 vant han St Albans i England og i 1972 tok Sanger førsteplassen under konkurransen i Kiel i Tyskland. Etter dette reiste han på turné og ga solorecitals. Diskografien hans spenner over flere århundrers musikk, og inkluderer Francks komplette orgelverker, Louis Viernes komplette orgelsymfonier, og verker av Liszt og Lefébure-Wély. Sanger spilte også inn alle Bachs orgelverk for Meridian Records.
Opptredenene hans bragte ham til mange land, Tyskland, Danmark, Sverige, Norge, Finland, Belgia, Nederland, Østerrike, Italia, Frankrike, Russland, Island, USA, Mexico og Sør-Korea, ikke medregnet alle recitals på De britiske øyer. De mest kjente er trolig under BBC Proms i Royal Albert Hall, og videre for eksempel Royal Festival Hall, City of London Festival, Bath Festival. «Master Class» ble avholdt blant annet i København, Stockholm og Oslo, og han var «rektor» for kirkemusikkseminaret i Bergen i 14 år. Han spilte jevnlig orgelduett-konserter sammen med Hans Fagius fra Sverige.
Innspillinger
I løpet av karrieren spilte han inn mer enn 20 CD-er. Sangers første orgelinnspilling var verk av J. S. Bach og César Franck som ble tatt opp i München og utgitt på Polydors «DG Début Series». Han spilte inn César Francks komplette orgelverker i Katarina kyrka i Stockholm (før den brant) for BIS. Opptakene av Louis Viernes seks orgelsymfonier som ble utgitt på Meridian recordings ble godt mottatt, og han var nær ved å avslutte opptakene av alle Bachs verk for orgel. De nyeste opptakene av Bach-komposisjoner ble gjort i Garnisonskirken i København på det nybygde, men historisk korrekte, Carsten Lund-orgelet.
For Meridian spilte han inn flere mindre stykker av Lefébure-Wély på det nybygde Cavaillé-Coll-type orgelet i Exeter College i Oxford. Han hadde selv vært konsulent ved byggingen av det. Andre konsulentprosjekter omfattet nye, gjenoppbygde eller restaurerte orgler, som for eksempel i Bromley Parish Church, Haileybury School, St Cuthberts i Edinburgh, Usher Hall i Edinburgh, katedralen i Sheffield, Trinity Hall i Cambridge, Strathclyde University og katedralen i Leeds.
Arbeid som lærer
Ved siden av arbeidet som utøvende kunstner var Sanger også lærer og professor i orgel ved Royal Academy of Music i London, og ledet instituttet for orgel i årene 1987-1989. Fra 1989 til 1997 var han tilforordnet professor ved RAM. Sanger var gjesteprofessor ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København i to år, og en gjestelærer på orgelstudiet ved Royal Northern College of Music, Birmingham Conservatoire, og underviste i orgelspill ved universitetene i Oxford og Cambridge. Ved Birmingham Conservatoire var Sanger Consultant Tutor. Mange av hans elever oppnådde gode resultater i internasjonale konkurranser, og to av dem vant «Calgary International Organ Competition».
Jurymedlem ved konkurranser
Sanger var jurymedlem ved mange internasjonale orgelkonkurranser, som for eksempel St Alban's, Paisley, Speyer, Biarritz, Alkmaar, Odense, Nürnberg og Luzern. Han ble utnevnt til Fellow ved Royal Academy of Music i 1985.
President for Royal College of Organists
I oktober 2008 ble Sanger valgt til president for Royal College of Organists, en organisasjon han hadde vært medlem av siden han var 15 år gammel. Han trakk seg en uke før han døde, 28. mai 2010.
Anklager om usømmelig oppførsel og død
25. mai 2010 møtte Sanger i retten og ble der anklaget for å ha oppført seg (grovt) usømmelig overfor en gutt under 16 år åtte ganger. Dette skal ha funnet sted på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Sanger avviste alle anklager og ble løslatt i påvente av videre rettssak. 28. mai 2010 kunngjorde politiet at Sanger hadde blitt funnet død i sitt hjem i Embleton, nær Cockermouth i Cumbria.
Strephonota
Strephonota er en artsrik slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Middelsstore stjertvinger med to stjerter på bakvingen, den forreste ganske kort, den bakerste lengre. Oversiden er skinnende blå med brunlige ytterkanter. Hannen er skarpere i fargene og har gjerne en oval, oransje og mørkbrun flekk i forvingen. Undersiden er lysgrå med en hvit stripe langs ytterkanten og en eller to oransje flekker ved bakvingens bakhjørne.
Utbredelse
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Rio Grande do Sul og Argentina i sør.
Lyngdal tingrett
Arkiv
Arkivet etter Lyngdal sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på 148 hyllemeter.
Oransjebukpapegøye
Oransjebukpapegøye (Poicephalus rufiventris), også kalt Rødbukspapegøye, er en omtrent 23 cm lang afrikansk papegøye i Poicephalus-slekten. Den er stort sett grå og grønn. Hannene har en sterk oransje farge på brystet, mens hunnene har en svak grønnfarge. Den finnes i tropiske områder rundt ekvator i Afrika, der den lever av nøtter og diverse frukter.
Beskrivelse
Voksne fugler har mørkegrå nebb, og grønne fjær på beina. Rødsbukspapegøyen er en rask og utholdende flyger. Den bygger rede av små grener og blader som den finner og legger i en gammel trestamme eller hull i trærne. Oransjebukpapegøye er høylytt, og skrikene kan høres godt. Den lever i smågrupper, men hannene er svært dominerende og når det er flere hanner i en gruppe, blir det som regel kamp for å være alfahann. Det er også rapportert tilfeller hvor hannen har drept noen av ungene om de fleste av ungene i kullet dens er hannkjønn (i fangenskap).
I fangenskap
I Norge er ikke Oransjebukpapegøye en normal fugl å ha i fangenskap, men det finnes noen. Den største konsentrasjonen av oppdrettere som driver med rødbukspapegøyer finnes i Rogaland og andre deler av vestlandet. Grunnen til dette skal visst nok være at klimaet på vestlandet er fuktigere enn andre steder av landet, og derfor trives papegøyen bedre (det er usikkert om dette er sant).
En oransjebukpapegøye er et godt valg som kjæledyr. Fuglen er intelligent, og er en av de papegøyeartene med best muligheter for å lære å snakke. Den er også utrolig flink til å herme etter lyder, spesielt lyder med høye frekvenser (som plystring). Fuglen krever mye oppmerksomhet, og den bli veldig knyttet til eieren / den som gir den mest oppmerksomhet. Som hos de fleste andre papegøyearter er hunnen den letteste å temme. Oransjebukpapegøyen er generelt snill og rolig, men om den blir stående alene blir den svært høylytt.
Bulgogi
Bulgogi er en koreansk matrett som består av storfekjøtt. Ordet betyr direkte oversatt «mat tilberedt over åpen flamme».
Historikk
Opprinnelsen til bulgogi er usikker. Retten ble kalt for «Neobiani(너비아니)» under Joseon-dynastiet.
Tilberedning
Kjøttet marineres først i en blanding av soyasaus, sukker, sesamolje, hvitløk og andre ingredienser som vårløk eller sopp. Noen ganger supplerer en med nudler avhengig av hvilken region i landet en befinner seg i. Det marinerte kjøttet blir deretter grillet over glødende trekull. I koreanske hjem benyttes ofte en bærbar gassgrill, som settes midt på bordet slik at alle kan plukke kjøttet direkte fra grillen. Bordet fylles ellers med skåler med ulike sideretter (banchan), ris og ferske grønsaker og salatblad. Retten spises normalt med spisepinner.
Bulgogi er først og fremst en enkel måte å tilberede kjøtt på. Den kan forberedes, også i større mengder om nødvendig, blant annet med marinering av kjøtt. I Korea er det ikke uvanlig at en marinerer flere kilo kjøtt samtidig, slik at det rekker til flere middager.
Presse- og informasjonsoffiser
I det norske Forsvaret har offiserene vanligvis kaptein–majors grad, mens assisterende PIO har ofte sersjants grad.
Bulgogi
Tilberedning
Retten kan lages med ulike typer kjøtt, som dak bulgogi laget med kylling eller dweji bulgogi lager med svinekjøtt.
Presse- og informasjonsoffiser
I norske og svenske militære avdelinger finnes PIO i landsdekkende avdelinger, og større avdelinger stasjonert i utlandet har også en PIO-seksjon.
Bulgogi
Utbredelse
Det finnes en egen fast-food bulgogi-hamburger som selges mange steder.
Harald Gullichsen
Harald Gullichsen er navnet til flere personer:
Bulgogi
Utbredelse
Blant utlendinger er bulgogi og kimchi blant de mest populære matrettene. Fordi mange ikke liker den skarpe kimchi-smaken er bulgogi den koreanske matretten som flest utlendinger liker best.
Trine Wiggen
Trine Amalie Wiggen (født 22. februar 1968) er skuespiller ved Nationaltheatret.
Trine Wiggen studerte ved Statens teaterhøgskole fra 1991 til 1994. Hun har jobbet ved Den Nationale Scene, Oslo Nye Teater i tillegg til hennes nåværende stilling ved Nationaltheatret. Hun vant i 2006 Gablerprisen for beste kvinnelige hovedrolle Una i Blackbird av David Harrower. I 2010 vant hun Heddaprisen for beste kvinnelige hovedrolle for for tittelrollen i Valerie Solanas skal bli president i Amerika Teatret på Torshov, Nationaltheatret. I 2014 hadde hun rollen som Liv Holm i den norske krimserien Det Tredje Øyet
Trine Wiggen vokste opp i Stjørdal.
BioFoto
BioFoto er en nordisk forening av naturfotografer, stiftet i 1979. Foreningen er åpen for alle naturfotografer og organiseres nasjonalt i lokallag og internasjonalt i landslag (BioFoto Norge, BioFoto Sverige og BioFoto Finland).
BioFoto Norge er representert med følgende lokallag: Rogaland, Hordaland, Østlandet, Indre Østland, Møre og Romsdal, Midt-Norge, Nordland, og Troms. Ifølge foreningens profil på Facebook har den norske avdelingen omkring 1 000 medlemmer.
Foreningen utgir fire ganger årlig tidsskriftet «Naturfotografen». Den arrangerer dessuten en årlig fotokonkurranse, der «Årets Fotograf» og «Årets beste lokallag» kåres.
Historie
Organisasjonen sprang ut fra studentmiljøet rundt Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, Museet.
NM i motbakkeløp 2022
NM i motbakkeløp 2022 ble arrangert 11. juni som en del av Hovlandsnuten Opp i Sauda. Arrangør var Sauda IL.
Antonio Puerta
Antonio José Puerta Pérez (født 26. november 1984, død 28. august 2007) var en spansk fotballspiller som spilte for Sevilla FC. Puerta var venstrebeint og spilte venstreback/venstre ving. Puerta spilte en kamp for s landslag.
Puerta spilte 53 kamper og scoret fem mål for Sevilla.
Død
Lørdag 25. august 2007 kollapset han drøyt 30 minutter ut i første omgang i kampen mellom Sevilla og Getafe på Sevillas hjemmebane. Årsaken var hjerteinfarkt. Etter at legene hadde fått liv i ham, gikk han i garderoben for egen maskin, før han så kollapset på nytt. Han ble kjørt til sykehuset og lå sine siste dager i respirator. Det har senere kommet fram at han hadde en hjertelidelse kalt ARVD, som førte til infarktet.
Han døde 28. august 2007. Det kom kondolanser fra fotballklubber over hele verden. Det ble avholdt ett minutts stillhet til ære for Puerta mange steder.
In memoriam på EM-2008
Da Spania vant EM i 2008 hadde Sergio Ramos en T-skjorte med et bilde av ham med teksten «Alltid med oss» («Siempre con nosotros»).
Auger TLP
Auger er en oljeplattform, eid av Shell (27,5%), Hess (50%) og ExxonMobil (22,5%). Auger befinner seg i Mexicogulfen, i Garden Banks blokker 385 og 386, ca. 300 km sydøst for New Orleans. Plattformen er en strekkstagplattform (eng. Tension Leg Platform).
I paradis ...
I paradis ... er en svensk filmkomedie fra 1941, i regi av Per Lindberg. Manuset ble skrevet av norske Helge Krog og svenske Per Lindberg.
Filmen hadde premiere i Sverige 13. oktober 1941 i et antall svenske byer. Den ble en økonomisk fiasko. Filmen er i dag forsvunnet.
Handling
En bokforlegger har fått et rykte på seg om at han er en damenes mann, til tross for at dette ikke er tilfelle. Han reiser bort fra påtrengende kvinner med båt ut til en skjærgårdsholme.
Hans Johnsen Tjønn
Hans Johnsen Tjønn (født 15. juni 1877, død 15. august 1962) var en norsk felemaker fra Hjartdal i Telemark.
I tillegg til å være felemaker var han værobservatør på Gaustatoppen.
Familie
Hans Johnsen Tjønn var far til John H. Tjønn og Gjermund Tjønn og svigerfaren til Anders A. Buen. Han var morfar til Knut Buen, Hauk Buen, Kari Buen, Agnes Buen Garnås og Asbjørn Buen. Han var oldefar til blant andre Jon Elling Buen Garnås, Ingvill Marit Buen Garnås og Per Anders Buen Garnås.
Hyttemagasinet
Hyttemagasinet er et månedsmagasin utgitt av Aftenposten.
I hver utgave av Hyttemagasinet kan leseren bli med på «hyttebesøk». I tillegg inneholder magasinet småstoff, interiørtips, produkttester og ekspertråd.
Per 2019 kommer magasinet ut tolv ganger årlig. Årlig utgis også Hyttemagasinets egen guide ut, Hytteguiden.
Kirkhelleren
Kirkhelleren er en stor grotte på øyen Sanna i Træna kommune i Nordland. Den er 45 meter dyp, 20 meter bred og 32 meter høy, og er dannet ved bølgeerosjon. Det er funnet spor etter menneskelig aktivitet fra både steinalder og jernalder i Kirkhelleren. Arkeologiske utgravinger og tidfesting av benrester har vist at det var mennesker som levde av fisk i Kirkhelleren for 9000 år siden.
Hyttemagasinet
Redaktør er Pål Berg og ansvarlig redaktør Espen Egil Hansen.
Lesertall
Lesertall Forbruker & Media '19/1
93 000 (AIR), antall unike lesere.
181 000 (GEP), antall lesertilfeller per utgave.
Ordrup
Ordrup er i dag en forstad til København i Gentofte kommune, men er opprinnelig en landsby med historiske røtter langt tilbake i tiden.
Historie
Den første skriftlige henvisning til byen har man omkring 1170 hvor deler av byen ble overdratt fra Esrum Kloster til biskop Absalon; den bestod da av åtte gårder. Som det var tilfellet andre steder på den tid, så var gårdene ofte eid, av enten kronen eller kirken. Kronens besittelser og aktivitet i egnen ble større med tiden med opprettelse av lyst- og jaktslott i Jægersborg og Charlottenlund, og Jægersborg Dyrehave som ble opprettet i 1669.
Ordrup Jagtvej ble opprettet for å knytte Charlottenlund slott med Dyrehaven så der var lettere adgang for kongens jaktselskaper. I 1765 kom Ordrups jorder inn under Bernstorff Slot, og kort etter ble det gjennomført landboreformer med utskifting av mark som ga bøndene selveie. I 1789 kom byen ut for en større katastrofe, da en brann den 6. september la stort sett hele byen i aske.
DCS
DCS kan vise til:
Ordrup
Historie
Utviklingen fra landsby til sammenhengende byområde begynte på 1800-tallets siste halvdel. Utbyggingen av offentlig transport og alminnelig utstykning tok fart og villakvarterene skjøt opp i begynnelsen av 1900-tallet. Ordrup Realskole ble opprettet i 1867, og den lille privatskolen Friser Skole, som ble anlagt i 1879, vokste hurtig i popularitet og skiftet i 1911 navn til Ordrup Gymnasium.
Ordrup Kirke ble oppført i 1878 og i 1891 ble Ordrup Sogn skilt ut av Gentofte Sogn.
Dagens Ordrup
I dag er Ordrup vokst sammen med de omkringliggende forstadsområder i Gentofte kommune.
Room Service Tour
Room Service Tour er en turne av Bryan Adams.
David Furnish
David James Furnish (født 25. oktober 1962) er en kanadisk filmskaper og tidligere reklamemann. Han er gift med den engelske musikeren Elton John.
Bakgrunn
Han ble senere rekruttert av reklamebyrået Ogilvy & Mather og ble etter hvert overført til byråets England-kontor i London. Der ble han senere utnevnt som medlem i byråets styre.
Furnish er en av sjefene for filmselskapet Rocket Pictures sammen med ektemannen Elton John. Furnish sitter også i styret for Elton John AIDS Foundation og han er gjesteredaktør for magasinet Tatler og jevnlig spaltist i magasinene Interview og GQ. I 2015 kåret GQ ham til en av de 50 best kledde mennene i Storbritannia.
Personlig liv
Furnish innledet et forhold med sangeren Elton John i 1993. John fridde til Furnish I mai 2005 under et middagsselskap med venner og familie i parets hjem i Old Windsor. Furnish og John inngikk partnerskap 21. desember 2005, den første dagen partnerskap ble tillatt i England. Parets første barn, Zachary Jackson Levon Furnish-John, ble født i desember 2010 i California gjennom surrogati. I januar 2013 ble parets andre sønn, Elijah Joseph Daniel Furnish-John, født gjennom samme surrogatmor. Da likekjønnet ekteskap ble tillatt i England og Wales i mars 2014, omgjorde John og Furnish partnerskapet til ekteskap og markerte begivenheten med en seremoni i Windsor, Berkshire 21. desember 2014 – på niårsdagen for inngåelsen av partnerskapet.
Nils Aall Barricelli
Nils Aall Barricelli (født 1912, død 1993) var en norsk-italiensk matematiker.
Barricellis tidlige datamaskinassisterte eksperimenter innenfor symbiogenese og evolusjon er ansett som pionerarbeid innenfor kunstig intelligens. Barricelli var velstående, og hadde en ubetalt stilling ved Institute for Advanced Study i Princeton i New Jersey i 1953, 1954 og 1956. Senere arbeidet han ved University of California, Los Angeles, og Vanderbilt University (til 1964), i Department of Genetics ved University of Washington i Seattle (til 1968) og så ved Institutt for matematikk ved Universitetet i Oslo.
Barricelli publiserte artikler innenfor et mangfold av vitenskapelige felter, blant annet virusgenetikk, DNA, teoretisk biologi, romfart, teoretisk fysikk og matematisk språk.
Liri
Liri (Latin: Liris, tidligere, Clanis; Gresk: ) er en elv midt i Italia, nær Cassino. Den er på 120 km og renner ut i Tyrrenhavet og litt under Minturno da med navnet Garigliano.
Elven var nær de alliertes linjer da slaget om Monte Cassino ble utkjempet.
Norges Kristne Råd
Norges Kristne Råd (NKR) ble opprettet i 1992, og er et nasjonalt økumenisk råd for norske kirkesamfunn.
George Abecassis
Abecassis kjørte to løp i Formel 1, på Bremgarten i 1951 og 1952. Han hadde mer suksess som sportsbilfører for Aston Martin og vant sin klasse i 24-timersløpet på Le Mans i 1950, sammen med Lance Macklin i en Aston Martin DB2. I 1956 omkom John Heath i en krasj under Mille Miglia, og Abecassis sluttet deretter med racing og la også ned HWMs racingaktivitet.
Norges Kristne Råd
Den 1. september 2006 fusjonerte rådet med Norges Frikirkeråd (opprettet 1902). Det hadde lenge foregått et økt samarbeid mellom de to rådene. Mange kirkesamfunn var medlemmer av tidligere Norges Kristne Råd og Norges Frikirkeråd. Den 31. mars 2006 ble det vedatt å fusjonere.
George Abecassis
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Norges Kristne Råd
I en overgangsperiode var navnet på den nye organisasjonen Nye Norges Kristne Råd. Det første ordinære rådsmøtet ble avholdt den 19. og 20. mars 2007, og da ble navnet Norges Kristne Råd ble valgt. Per 2021 er Erhard Hermansen rådets generalsekretær.
Norges Kristne Råd er medlem av Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn.
Medlemmer
Norges Kristne Råd har 24 medlemssamfunn, 1 observatør og 5 tilsluttede økumeniske organisasjoner.
Guillermo Vargas
Guillermo Vargas (født 18. september 1975) er en kunstner fra Costa Rica. Han er mest kjent for at han i 2007 bandt en hund til en vegg og lot den dø av sult. Utsultingen av hunden, som han ga navnet Natividad, var en del av en kunstutstilling.
Meiji-restaurasjonen
Meiji-restaurasjonen eller Meiji-restaureringen (japansk: 明治維新, Meiji ishin, 1866–1869, med 1868 som det mest avgjørende år) var en serie begivenheter som ledet til en endring i Japans politiske og sosiale strukturer. Begivenhetene begynte i den senere delen av Tokugawaperioden og avslutter med overgangen til Meijiperioden. Meijirestaurasjonen har fått sitt navn fra keiser Meiji, navnet som posthumt ble gitt til Mutsuhito (1867–1912) og det faktum at makten i Japan ble tilbakeført til keisertronen (restaurert) etter over 650 år med shogunat. Meiji betyr opplyst styre.
Guillermo Vargas
Kunstneren sa senere at hunden var en hyllest til en kriminell ved navn Natividad Canda, som ble drept av vakthunder under et tyveri.
Meiji-restaurasjonen
Restaurasjonen var en konsekvens av en mengde omstendigheter, den mest kjente at den amerikanske kommandøren Matthew Perry tvang Japan til å åpne havnene sine i 1854.
De politiske ledere som stod bak og gjennomførte omveltningen hadde to mål for øye. De ville omforme det japanske samfunn ved å restaurere et reelt keiserlig styre. Det japanske keiserdømme kunne etter gjengs japansk historieskrivning føres tilbake med ubrutt slektssuksesjon over to tusen år. De ville dessuten modernisere samfunnet ved å assimilere, til en viss grad, elementer fra vestlig kultur og vitenskap.
Lederne var for det meste unge menn av militær bakgrunn, menn som hadde styrtet det eksisterende føydalregime. De tenkte og planla derfor i militære kategorier der militær styrke var vesentlig. De ville bygge en japansk nasjon som skulle være i stand til å møte vestmaktene på like fot. På mange måter kan man si at folkene som stod bak Meijirestaurasjonen skulle lykkes i sitt forehavende i høy grad: I løpet av det halve århundret Meijiperioden skulle vare, nådde de sine mål på det politiske, økonomiske, militære og diplomatiske plan.
Hendelsesforløpet
Rett etter, i januar 1868, brøt Boshinkrigen ut (krigen i dragens år) med slaget ved Toba Fushimi hvor en hærstyrke ledet av styrker fra den Satchōdo slo den forhenværende shogunens hær og tvang keiseren til å ta all makt fra Yoshinobu. Noen shogunatstyrker flyktet til Hokkaido hvor de forsøkte å etablere utbryterrepublikken Ezo. Dette ble stoppet i mai 1869 med beleiringen av Hakodate på Hokkaido. Nederlaget for styrkene til den forhenværende shogunen markerte slutten på Meijirestaurasjonen; all motstand mot keiseren og hans styre ble avsluttet.
Lederne for Meijirestaurasjonen, som denne omveltningen ble kjent som, handlet i keiserens navn. I realiteten ble den politiske makten flyttet fra Tokugawashogunen til et oligarki bestående av dem selv, stort sett fra Satsumaprovinsen og Choshuprovinsen. Grunnen til dette var at deres ideer om styresett var det gammelmodige hvor keiseren utfører sine plikter, mens hans ministre styrer nasjonen i hans navn.
Kirken i Dalen
Kirken i Dalen er en uavhengig evangelisk frimenighet bestående av mennesker i alle aldersgrupper og av mange nasjonaliteter.
Solon
Solon (gresk: Σόλων, uttales sŏ'lōn; født ca. 638, død 558 f.Kr.) var en kjent athensk lovgiver og poet. For athenerne i antikken var han sett på som selve landsfaderen; en av Hellas' sju vise menn.
Kirken i Dalen
Kirken i Dalen holder til i Sarons Dal, Kvinesdal, men må ikke forveksles med misjonsorganisasjonen Troens Bevis.
Solon
Med Solon preger også dikterens person lyrikken. Som poet skrev Solon både i elgier og epigrammer, og ikke minst kjærlighetselegien hvor han blant annet synger om sin elskede Nanno, en fløyteblåser fra Lydia. Han hyllet kjærlighet, ungdom og glede, men hadde kun avsky for alderdommen, skjønt viste også et positivt inntrykk til livet: «For mens vi eldes, min venn, stadig vi lærer på ny.»
Kirken i Dalen
Kirken i Dalen er medlem av Norges Kristne Råd.