cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frederik Hendriksen
Hendriksen startet i 1877 ukebladet Ude og Hjemme. Fra 1879 var Otto Borchsenius medredaktør. I hovedsak var det danske forfattere som skrev for ukebladet, men også norske forfattere som Bjørnstjerne Bjørnson, Peter Christen Asbjørnsen, John Paulsen, Alexander Kielland og Jonas Lie leverte originale bidrag. Erik Werenskiold ga tegninger og prøver på illustrasjoner, og Theodor Kittelsen fikk sine aller første eventyrillustrasjoner på trykk i ukebladet. Ude og Hjemme opphørte i 1884.
I 1888 tok Hendriksen initiativ til å starte den danske Forening for Boghåndværk og var på alle måter utrettelig i sin iver etter å fremme den dansk boktrykkerkunstens og illustrasjonskunstens anseelse.
Shortcut
Shortcut kan vise til:
Norsk fotball 1948
Resultater fra norsk fotball i 1948.
Lauren Arnold
Lauren Arnold er en amerikansk kunsthistoriker utdannet ved University of Michigan. Hennes spesialfelt er den kunstneriske og kulturelle utveksling mellom Vesten og Orienten.
I 1999 ga hun ut boken Princely Gifts and Papal Treasures: The Franciscan Mission to China and Its Influence on the Art of the West 1250-1350, som ble rost som et svært velskrevet og faglig viktig bidrag til forståelsen av den kulturelle kontakten mellom europeere og kinesere i høyrenessansen. Blant hennes senere publiserte artikler om samme emne er et essay i boken ''Christianity in China. Sacred Art and Visual Splendour fra 2016 og artikkelen The Heavenly Horse Is Come from West of the West: Two Paintings Illuminating the Role of Latin Christians at the Mongol Court, som ble publisert i oktober 2014 i tidsskriftet Orientations'', som utgis i Hongkong.
I artikkelen Eighteen Songs of a Nomad Flute: Nestorian Symbolism in a Late Song Scroll, som ble publisert i Orientations i juni 2015, redegjør hun for nestoriansk symbolbruk på en kinesisk skriftrull som inneholder klagesanger forfattet av en kinesisk adelskvinne rundt år 195 e.Kr.
Hun har senere blant annet forsket på avbildninger av orientalske tepper i europeiske renessansemalerier, som for eksempel i maleriet Ambassadørene av Hans Holbein d.y. Teppene på disse bildene ble tidligere antatt å ha bakgrunn i islamsk kultur, men Arnold har påvist at de i virkeligheten var fra Armenia, og følgelig ble laget i et kulturområde der Østkirken hadde den dominerende innflytelsen.
Liste over ordførere i Verran
Liste over ordførere i Verran kommune i Trøndelag begynner da kommunen ble opprettet i 1901.
De lengstsittende ordførerne var venstremannen og læreren Gunnar Aftret, som satt fra 1911 til 1928, og gruvearbeideren og Ap-mannen Olav Stavrum, som var ordfører i både Malm og «nye Verran», i tilsammen 24 år fra 1949 til 1971. Det er to tilfeller av far og sønn som begge var ordførere: Jørginus Stavrum og Tomas Stavrum, og Ole Kr. Olsen (i Malm) og Kåre Olsen.
Kommunehistorie
Verran kommune ble opprettet i 1901 ved en deling av Mosvik og Verran kommune, som hadde eksistert fra 1867. Fra 1838 til 1866 var Mosvik og Verran del av Ytterøy kommune og prestegjeld. Fra 1964 ble «gamle Verran kommune» slått sammen med Malm kommune, som var opprettet i 1913 ved utskilling fra Beitstad kommune, til «nye Verran kommune». Kommunen gjennomgikk en grensejustering i 1968, da Framverran ble overført fra Verran til Mosvik. Fra 1.1.2020 ble kommunen slått sammen med Steinkjer, slik at Anders Lindstrøm ble den siste ordføreren i Verran.
Devil May Cry 4
Devil May Cry 4 (også kjent som DMC 4) er et action-eventyrspill for PlayStation 3, Xbox 360 og PC, produsert av Capcom. Spillet ble gitt ut den 5. februar 2008.
Spillet er nummer fire i Devil May Cry-serien. I kronologisk rekkefølge er spillets historie den tredje i serien, etter Devil May Cry og Devil May Cry 2. Det ble offentliggjort i mars 2007 at spillet ville bli utgitt samtidig på nevnte konsoller.
I spillet styrer spilleren Nero, spillets protagonist, og Dante, seriens hovedfigur, og slåss mot fiender i kamp ved hjelp av skytevåpen, sverd og andre våpen. Figurene Lady og Trish fra tidligere spill i serien dukker opp, sammen med de nye figurene Kyrie, Credo, Gloria og Agnus.
Spillet mottok generelt god kritikk, med en score på 84 % rating fra Metacritic. GameSpy kommenterte om spillmekanismene, og mente at «DMC4 overgår seg selv på mange nivåer med sitt underholdende gameplay», og kommenterte på grafikken med uttalelsen «grafikkmessig er DMC4 en dynamo».
Spillmekanismer
Spillmekanismer i Devil May Cry 4 ligner de tidligere spillene i serien. Spilleren må slåss gjennom levler kalt «missions», til tider løse puslespill eller samle inn ting (items). Utførelsen i en mission blir gradert fra D, som er bunnkarakter, via C, B, A og S, som er den høyeste karakteren. Karakterer er basert på items brukt, Red Orbs samlet, tidsforbrukt og mengden Style Points oppnådd. Hver Style Point har et eget tag-ord. For eksempel, SSS karakteren dukker opp med ordene «Smokin' Sick Style» ved siden av skjermen når den er oppnådd. Stylish kamp er fokuset i spillet, som oppnås gjennom fullførte komboer og varierte angrep samtidig som spilleren unngår skade. Spilleren må unngå fiender for å fortsette komboer, ofte ved å memorere angrepsmønstre.
Noen endringer introdusert i Devil May Cry 4 er muligheten for å spille med to figurer, Dante og Nero, og en liten modifikasjon i kjøpesystemet. En ny valuta, Proud Souls, kan brukes til å kjøpe nye talenter, mens Red Orbs kan brukes til å kjøpe items. Proud Souls blir belønnet i slutten av hvert mission. Mengden varierer avhengig av hvor bra spilleren har utført med S-karakter. Prisen på talentene går også oppover ved kjøp av andre talenter; de kan også selges tilbake.
Spilleren spiller som Nero gjennom mesteparten av spillet. Han starter og ender spillet med sitt Red Queen-sverd, Blue Rose-revolver, og sine krefter fra Devil Bringer (hans demoniske høyrearm).
Spilleren spiller som Dante gjennom syv missions, som overtar halvveis gjennom spillet. Hans gameplay er lik den i Devil May Cry 3, hvor han har muligheten til å bruke flere våpen som han får etter bosskamper, og kan velge fritt mellom dem i løpet av kamper, i stedet for å måtte velge to våpen før begynnelsen av hvert mission, som før.
Figurer
Nero
Som medlem av Order of sanctus, en eldgammel sekt som tilber Sparda pga. hans beslutning å spare menneskeheten, har Nero sverget en ed på å tilintetgjøre alle demoner. Han har alltid med seg revolveren Blue Rose og sverdet Red Queen.
Dante
Dante er tvillingsønn av Sparda, en demon som gjorde opprør mot demonlederen og hans armé for 2000 år siden. Han driver en enmannsforretning hvor han har dedikert seg selv til å kvitte seg med demoner. Som ansvarlig for dødsfallet til moren sin og korrupsjonen til broren sin, bruker Dante sine overnaturlige krefter, samt pistolene Ebony og Ivory, for å nå sine mål.
Kyrie
Kyrie er søster av lederen i Holy Knights og sangerinne i Sword Festival. Etter å ha tatt vare på den foreldreløse og forlatte Nero, har hun fått en plass i hans hjerte som både søster og mor.
Credo
Credo er Supreme General i Holy Knights, en organisasjon som er pålagt av Order of the Sword å beskytte byen Fortuna. Han har fortjent tittelen sin gjennom å vise eksepsjonelt god håndtering av sverdet. Han disiplin og talenter har fått flere hundre til å se på ham som en elsket leder og kamerat. Som Kyries bror har han akseptert Nero som familie, til tross for ungdommens stadige nekt.
Gloria
På rask vei mot lederposisjon i Order of the Sword kort tid etter at hun ble medlem, har Glorias eksotiske utseende og sensuelle kvaliteter skilt henne fra resten. På samme tid har hennes tidlige suksess, kombinert med utseende og talenter, fått flere rykter til å svirre.
Agnus fungerer som Chief Alchemist i Order of the Sword. I sin oppgave med å finne opp anti-demoniske teknologier og våpen er Agnus ansvarlig for det ikoniske mekaniske sverdet brukt av Holy Knights. Han har en tendens til å stenge seg inne i lab-en alene, i den grad at hans eksistens ikke vites om av noen medlemmer.
Lady
Hun er et menneske, og yrket hennes består av å tilintetgjøre demoner. Hun møtte på Dante i en tidligere episode, og hun har nå et venneliknende forhold med ham etter at de har gått gjennom opp- og nedturer sammen. Når hun har en altfor vanskelig jobb, henvender hun seg til Dante.
Trish
Bjerregaards gate (Oslo)
Bjerregaards gate (1A-51, 2-70B ) er en gate i Oslo. Den går fra Ullevålsveien parallelt med Waldemar Thranes gate til Uelands gate. Den fikk sitt navn i 1871 og er oppkalt etter dikteren Henrik Anker Bjerregaard (1792–1842).
Linn Ullmann
Linn Ullmann (født 9. august 1966 i Oslo) er en norsk forfatter og journalist.
Devil May Cry 4
Figurer
Hun er en demon som likner veldig på moren til Dante. Hun pleide å jobbe under den onde Mundus, og prøvde å drepe Dante, men etter at han reddet livet hennes, regenerte hun seg selv og ble Dantes partner. Hun har litt humørsvingninger, og hun har forsvunnet fra Dante en stund.
Bjerregaards gate (Oslo)
Forfatteren Johan Falkberget bodde en periode i nummer 17, hvor han skrev flere historier. I forordet til Runer på Fjellveggen heter det: «Runer på Fjellveggen er et nek sagn og fortellinger som ble til ved Ruglsjøen, gruvene og oppe på en kvist i Bjerregaards gate 17 i Oslo.»
Linn Ullmann
Forfatterskap
Hun er utdannet ved New York University der hun studerte engelsk litteratur. Da hun debuterte med romanen Før du sovner i 1998, var hun allerede etablert som kritiker og kulturjournalist i Norge. Hennes andre roman Når jeg er hos deg ble utgitt i 2001, fulgt opp av romanen Nåde i 2002. For Nåde ble Linn Ullmann tildelt Den norske leserprisen, boken ble også kåret til en av årets ti beste romaner av danske Weekendavisen. I 2007 ble Nåde nominert til The Independent Foreign Fiction Prize i Storbritannia, og i mars 2007 hadde Riksteatret premiere på den dramatiserte versjonen av romanen.
Linn Ullmanns fjerde roman Et velsignet barn utkom høsten 2005, og ble nominert til Brageprisen. Et velsignet barn ble kåret til beste oversatte roman i avisa The Independent i 2008, og året etter ble romanen nominert til The Independent Foreign Fiction Prize og til irske International IMPAC Dublin Literary Award. I 2007 mottok hun Amalie Skram-prisen for sitt forfatterskap. Alle Linn Ullmanns romaner er utgitt i store deler av Europa og i USA. 24. november 2011 utkom Linn Ullmanns femte roman Det dyrebare.
Annet kunstnerisk
I 2009 var Linn Ullmann med på å stifte kunstnersenteret Bergmangårdarna på Fårö, hvor hun også var kunstnerisk leder i oppstartsfasen. Linn Ullmann arbeider som journalist og kommentator i Aftenposten, og mottok i 2007 Gullpennen for sin journalistiske virksomhet der.
I 2011 satt Linn Ullmann i hovedjuryen på Filmfestivalen i Cannes sammen med blant andre Robert De Niro, Jude Law og Uma Thurman.
Familie
Linn Ullmann er datter av skuespiller og regissør Liv Ullmann og regissør Ingmar Bergman. Hun er gift med forfatteren Niels Fredrik Dahl.
Pog
Pog er navnet på et spill som var populært fra tidlig til midten av 1990-tallet i USA, og fra ca. 1994 til 1997 i Norge. Pog fikk navnet sitt fra et fruktjuicemerke laget av pasjonsfrukt, appelsin og guava, der korkene til pogflaskene ble brukt til å spille med. Pog ble oppfunnet på Hawaii rundt 1920-tallet, og fikk en popularitetsblomstring da det canadiske spillkompaniet, (Canada Games Company) gjenninførte det for den vanlige amerikaneren, der spillet fort ble populært blant eldre barn, og noen tenåringer. Det er mulig at spillets opphav kan bli ført tilbake til det japanske spillet Menko.
Historie
Det sies at pog i sin nåværende form ble oppfunnet av bønder på Hawaii. De brukte lokkene på melkeglass som pog, som de flippet rundt. Blossom Galbiso, en lærer ved Waialua Elementary School på Oahus nordlige bredde, er gitt æren for at pogspillet våknet til live igjen. I 1991 fortalte hun elevene sine at hun pleide å sprette korken av melkeflasken for å være den første som fikk tak i fløten. Pogspillet spredde seg så med rekordfart til andre grunnskoler i hele USA, og senere til norske skoler.
Spillets opprinnelse kan derimot være mye eldre, kanskje så tidlig som det 17. århundre i Edo-periodens Japan, da spillet Menko ble oppfunnet.
Regler
To spillere har hver sin stabel med pogs, og hver sin slammer. Hver av spillerne velger et likt antall pogs til en stabel mellom dem (potten). Spillerne avgjør så hvem som skal starte, for eksempel med stein, saks, papir, myntkast eller lignende. Spilleren som vinner begynner så med å hive slammeren sin på potten, i et forsøk på å snu pogene. De han snur, vinner han. Motspilleren hiver så slammeren sin, og slik bytter de tur, inntil alle pogene er vunnet.
Noe som også er lov er såkalt flipping der spilleren bruker slammeren til å «knipse» opp en pog, det vil si at en legger slammeren på kanten av pogen og drar fort, slik at pogen snur seg.
Leverandører og priser
I Norge ble Pog-pakker av merke «World Pog Federation» bestående av fire pogs og én slammer solgt for femten kroner. Disse var regnet som «originale» (eller «ekte») pogs. Samtidig var det mange billigmerker ute og gikk, og på leketøysbutikk kunne man få en pose med 100 pogs til 39 kroner (da uten slammer inkludert).
Selskapet bak «World Pog Federation»-merket het Scandinavian Games, der majoriteten av aksjene var eiet av fire menn fra Bærum. Disse hadde oppdaget Pog på en leketøysmesse i New York tre år tidligere, og gjorde gode penger da de skaffet seg lisensen for salg i Norden. Omsetningen var oppe i ca. 20 millioner kroner sensommeren 1996 bare i Norge og Sverige, og i mai samme år nådde selskapet et overskudd på fire millioner kroner.
Skoleforbud
Fordi ungene ofte beholdt pogene de vant, så mange skoler på dette som gambling. Et annet argument skolene brukte var at slammerne ofte spratt i gulvet og skadet andre elever. Pog ble også sett på som et stort distraksjonsmoment for elevene. Som en konsekvens av dette ble forbud mot pog innført enkelte steder i Australia, Nord-Amerika og Storbritannia.
Mo kirkeruin
Mo kirkeruin er ruinen etter en steinkirke på vestsiden av Slidrefjorden i Vestre Slidre kommune i Oppland. Ruinen ligger syd for Einangsundet og er levningene etter den antatt minste frittstående middelalderkirke av stein i Norge. Kirken ble bygget ca. 1215, og var antakeligvis ute av bruk etter reformasjonen. Kirken omtales i 1750 av sokneprest Herman Ruge som i ruiner.
Grunnplanet av kirken består av et rektangulært skip som måler 6 x 5,8 meter innvendig, mens koret, som er smalere og rett avkuttet måler 3,5 x 3 meter innvendig. Utvendig måler kirken totalt 12 meter i lengde, og murlivet er ca. 1 meter tykt.
Ruinene ble utgravd og restaurert i perioden 1972–1977 som et samarbeidsprosjekt mellom Riksantikvaren og Vestre Slidre ungdomsskole. Lærer Jahn Børe Jahnsen var primus motor for arbeidet, og lokalhistoriegruppa ved skolen vant en nasjonal konkurranse i 1975 basert på restaureringen.
Eliteserien i bandy
Eliteserien i bandy kan sikte til:
Bloms gate
Bloms gate (1–41, 8–42) er ei gate på Sørsiden i Hønefoss. Den er 4. tverrgate til Kongens gate, men Bloms gate er stengt for både inn- og utkjøring til denne.
Bloms gate preges av eldre villabebyggelse i begge ender, men på midten er det bygårder og en skole (Ringerike videregående skole) som dominerer.
Gata er trolig oppkalt etter Gustav Peter Blom, som var amtmann i Buskerud og Eidsvollsmann.
Eduard Dietl
Bakgrunn
Han var sønn av finansmannen Eduard Dietl og hans kone Lina. Etter Abitur trådte han inn i det 5. bayerske infanteriregiment, Großherzog Ernst Ludwig von Hessen. Etter studier ved krigsskolen i München ble han i 1911 utnevnt til løytnant. Da første verdenskrig brøt ut i 1914 var han troppssjef i et maskingeværkompani, og mot slutten av krigen ble han forfremmet til kaptein og overtok som kompanisjef. Han ble såret tre ganger og dekorert for sin innsats.
I 1919 gikk han inn i et av de høyreorienterte frikorpsene, som kjempet mot kommunistene, ledet av Franz Ritter von Epp. Han sluttet seg samme år til det lille partiet Deutsche Arbeiterpartei, det senere NSDAP.
Eduard Dietl var en god skiløper og deltok i mange nasjonale og internasjonale konkurranser. Under de olympiske vinterleker i 1936 var han leder for den tyske skitroppen. Han giftet seg med Gerda-Luise Haenicke i 1926 og de fikk fire barn. Hun var datter av general Siegfried Haenicke.
Mellomkrigstiden
Til tross for reduksjonen av hærstyrkene som følge av Versaillestraktaten, ble Dietl overført til det nye Reichswehr. Her ble han kompanisjef for den 3. bergjegerbataljonen i det 19. bayerske infanteriregiment. Han meldte seg ut av NSDAP i 1921 på grunn av forbudet for offiserer mot å være medlem av politiske partier. Han beholdt imidlertid kontakter til partiet. Den 9. november 1923 sto han klar med sine soldater for å støtte kuppforsøket i München, men da dette mislyktes, begynte han som taktikklærer ved infanteriskolen i München.
Han fikk igjen kommandoen over sin gamle bergjegerbataljon i 1928, og ble i 1930 forfremmet til major. I 1933 ble han oberstløytnant. Som oberst overtok han i 1935 kommandoen over bergjegerregimentet i Füssen. Etter innmarsjen i Østerrike 12. mars 1938 ble han som generalmajor sjef for 3. bergjegerdivisjon i Graz.
Holdninger
Eksempel på Dietls rasistiske holdning er hans meget alvorlige «formaning til ledere av alle tjenestegrader», hvor han kort før julaften 1942 innskjerper de generelt gjeldende bestemmelsene om ekteskap mellom tyske soldater og nordiske kvinner. Han avviste kategorisk ekteskap mellom tyske soldater og norske kvinner, fordi det for det første «bare dreide seg om mindreverdige representanter av nabofolket» og «rasemessig drivgods», og for det andre fordi det hjemme i Tyskland ventet «hundretusener friske tyske jenter og også dessverre tallrike unge krigsenker på hjemvendende soldater».
Dietl var kjent som veldig folkelig, og det gode forholdet han hadde til sine undersåtter ble sterkt fremhevet i propagandaen, og derfor ble han en av de mest populære tyske hærførerne og en virkelig «NS-mønstergeneral».
Krigsforbrytelser
I to tilfeller er Dietl blitt anklaget for deltagelse i krigsforbrytelser:
Den andre anklagen gjelder feltfangeleirene i Finland og Nord-Norge, de såkalte «Konzentrationslager für die Wehrmacht». I Nord-Norge ble flere tilbaketrekningsveger bygd eller forbedret på befaling fra Dietl. Til disse ble også enheter av straffanger tilhørende organisasjon Todt benyttet, såkalte «Myrsoldater». Andre enheter ble også satt opp i Zinna/Torgau; det dreide seg om arbeidsslaver fra feltstraffeleirene I og II i Finland og Norge, hvilke Dietl var troppsmessig ansvarlig for. Disse feltstraffeleirene var militære varianter av tilsvarende tilintetgjørelsesleirer for sivile og krigsfanger. Til dette straffesysemet hørte f.eks. fotmarsjen fra Rovaniemi til Petsamo, hvor for svake straffesoldater stadig vekk ble drept med nakkeskudd. Også etter sommeren 1942 ble det utført vilkårlige avrettinger eller sadistisk mishandling av tyske straffesoldater, av Wehrmacht-vaktpersonell. Dietl hadde den 16. juni 1942 utilslørt truet straffesoldater med skyting hvis de ikke var i stand til å fullføre marsjen.
Bjørn Berland
Bjørn Berland (født 14. april 1977) er en tidligere fotballspiller fra Sandnes. Han spilte for Viking i perioden 1997-2005 og fikk 153 seriekamper og scoret 31 seriemål. Før 2006-sesongen hadde han skrevet under for Sandefjord, men valgte i stedet å legge opp.
Kangerlussuatsiaq (Lindenowfjorden)
Kangerlussuatsiaq (Lindenowfjorden) er en fjord i Kujalleq kommune på sydkysten av Grønland. Fjorden har utløp mot øst.
Åsne Seierstad
Åsne Guldahl Seierstad (født 10. februar 1970 i Oslo) er en norsk journalist og sakprosaforfatter. Hun er særlig kjent for dokumentariske bøker med skildringer av hverdagsliv i krigs- og konflikt­områder.
Kangerlussuatsiaq (Lindenowfjorden)
På 30-tallet etablerte Norge flere fangststasjoner rundt denne fjorden, samt ved Storfjorden (Kangerlussuaq). Syv km fra munningen ble det i 1932 midlertidig anlagt en norsk telegrafstasjon, kalt Møretun. Stasjonen ble flyttet lenger nord til Torgilsbu samme år. Omkring Torgilsbu ble det satt opp syv mindre stasjoner i området nord for Kangerlussuatsiaq. En norsk meteorologisk stasjon ble etablert på Torgilsbu.
Åsne Seierstad
Seierstad er cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagene russisk, spansk og idéhistorie. Hun ble frilansjournalist for Arbeiderbladet mens hun studerte statsvitenskap ved Universitetet i Moskva.
Aleksander Klumberg
Under Sommer-OL 1920 i Antwerpen kom han på femteplass i spydkast og i femkampen ble han nummer åtte og i tikamp nummer femten.
Kangerlussuatsiaq (Lindenowfjorden)
Fjorden er om lag 64 km lang i retning NNØ/SSW. Nørrearm, den lengste sidefjorden, strekker seg 30 km mot nord amlag 22 km fra Lindenow fjords munning. Litt lenger vest går sidefjorden Sønderarm 10 km mot sør.
Åsne Seierstad
Hun holdt til i Russland fra 1993 til 1996, hvor hun dekket krigen i Tsjetsjenia. I 1997 var hun reporter i Kina. Fra 1998 til 2000 arbeidet hun i Dagsrevyen i NRK, og dekket blant annet krigen i Kosovo. Senere har hun dekket både krigen i Afghanistan og krigen i Irak under den amerikanske invasjonen i 2003 for både norsk og svensk fjernsyn.
Kangerlussuatsiaq (Lindenowfjorden)
Området er også kjent for sine fjell, som er velegnet for fjellklatring. Fjelltoppen Apostelens tommelfinger (Tiningnertok), 2292 moh er et spesielt klatremål i området. Fjellet ligger øst for den lille bukta Tininnertooq, rett vest for munningen av Nørrearm.
Torgilsbu var deretter bemannet fram til 1941, og forlatt da.
Åsne Seierstad
Forfatterskap
Bokhandleren i Kabul er en sakprosabok som er skrevet etter metoden «deltagende observerende intervju», og utgitt i 2002 på forlaget Cappelen Damm. Metoden gir dyp innsikt i intervjuobjektet. Metoden er ellers mest brukt av sosialantropologer. Metoden benyttet i boken reflekter ikke det etiske aspektet knyttet til metoden, da flere av intervjuobjektene blir utlevert i den grad at de er gjenkjennbare og dermed kan skape uheldige konsekvenser i lys av afghansk kultur. Dermed blir det misvisende å knytte teksten til metoden "deltagende observerende intervju". Boken har ligget i 41 sammenhengende uker på bestselgerlisten i The New York Times.
Seierstad er blitt kritisert for innholdet i boken, og den omtalte bokhandleren, Shah Mohammed Rais, saksøkte henne og forlaget for Oslo tingrett. I tingretten tapte forfatteren og forlaget, og de ble dømt til å betale bokhandlerens kone, Suraia Rais, en oppreisning på kr 125 000 hver. Retten mente boken krenker privatlivets fred og beskrev følelsene og tankene til bokhandleres kone uten å ha dekning for det. Videre skal Seierstad ikke ha handlet i god tro, og bokhandlerens kone er blitt krenket gjennom boken.
I 2016 gav hun ut boka To søstre som handler om hvordan to søstre fra Bærum ble radikalisert og reiste til Syria for å slutte seg til terrororganisasjonen IS. Boka ble belønnet med Brageprisen i klassen for beste sakprosabok. Boka var tiårets tredje mest solgte sakprosabok i Norge. I oktober 2022 kom boka Afghanerne, også den nominert til Brageprisen. Juryen skrev: "Åsne Seierstad står frem som en modig fortolker av vår nærmeste samtid. Afghanerne blir stående som inngangsport til fortellingen om de menneskelige omkostningene i lys av NATOs engasjement og Norges rolle i Afghanistan."
Familie
Hun er datter av amanuensis Dag Seierstad og lektor Frøydis Guldahl. Hun var tidligere samboer med musiker Trygve Seim som hun har to barn med.
Costas Kapitanis
Costas Kapitanis (født 21. mai 1964) er en kypriotisk fotballdommer. Kapitanis tilhører UEFAs premier-dommere. Han har aldri dømt VM- eller EM-kamper, men han har dømt 11 kamper i UEFA-cupen
Thomas Horsfield
Thomas Walker Horsfield (født 12. mai 1773 i Philadelphia, USA, død 24. juli 1859) var naturhistoriker, ornitolog, samler av fugler fra Sumatra og Java og autor for blant annet 91 ulike fuglearter.
I 1799 seilte han som skipslege til Kina og ble så fascinert av øya Java at han i 1801 flyttet dit for å arbeide som lege. Der møtte han Sir Stamford Raffles og sammen gjorde de oppdagelsesreiser i området og samlet specimen, særlig insekter og urter. Han publiserte bøker om sine zoologiske studier og i 1819 flyttet han til London hvor han to år senere publiserte en systematikk over Javas fugler. Han var også med på å sette sammen boken Illustrations of Ornithology fra 1826 sammen med blant andre ornitologene William Jardine, William Prideaux, John Selby og Sir Stamford Raffles. Han døde i 1859.
Som autor brukes forkortelsene «Horsfield» innen zoologi og «Horsf.» innen botanikk.
Skårasalen
Fjellet har en primærfaktor på 1 384 meter, som er det syvende høyeste i Norge.
Jämtlands Flyg
Jämtlands Flyg AB er et svensk flyselskap med hovedkontor i Östersund men som ofte utfører oppdrag i Norge. Selskapet ble stiftet i 1954 av Gunnar «Spökis» Andersson. I 2019 legges firmaet ned.
Helikopterflåte
Jämtlands Flyg AB opererer med sju helikoptre.
Baser
Baser med heliport og hangarer finnes idag på følgende steder:
Xi’anstelen
Xi'anstelen eller mer kjent som Den nestorianske stele (forenklet kinesisk: 大秦景教流行中国碑; tradisjonell kinesisk: 大秦景教流行中國碑, pinyin: Dàqín Jǐngjiào liúxíng Zhōngguó bēi, = «Stelen om utbredelsen av lysets religion fra Daqin i Kina», kortform: Jǐngjiào bēiwen = «Den strålende religions stele») er en stele som i 781 ble oppført i Cháng'ān (i dag en forstad til Xī'ān i Kina) eller, mindre sannsynlig, i en mindre by, Zhouzhi, noe vest for Xi'an. Den omfattende innskriften på stelen vitner om hvordan den assyriske erkebiskop og misjonær Alopen (Aluoben) arbeidet for spredningen av assyrisk kristendom i Tang-dynastiets Kina. Den beskriver også i noe detalj grunntrekkene ved kristen lære.
Gjemt og gjenfunnet
Stelen ble nedgravd i 845, under de kristenforfølgelser som var brutt ut under den fanatisk daoistiske Keiser Wuzong av Tang. Selv om forfølgelsene skulle ta slutt etter hans død, var den assyriske kristendommen så alvorlig knekket av ødeleggelsene av dens kirker, klostre og andre institusjoner at den aldri fikk reist seg igjen.
Stelen ble gjenoppdaget i 1623, sent under Ming-dynastiet. Funnstedet var nær landsbyen Luguantai. Den kinesiske katolikken Zhang Gengyu sendte et avtrykk til en nylig konvertert kjent høylærd i Hangzhou, mandarinen Leo Li Zhizao. Han oversatte teksten og offentliggjorde den to år etter, og den vakte stor oppmerksomhet både blant Kinas kristne og senere i Europa.
Beskrivelse
Det dreier seg om en mørkt farget stele av kalkstein, ca. tre meter høy og ca. én meter bred. Den har 1756 kinesiske tegn satt opp i vertikale rekker. Den kinesiske kalligrafien var av Lü Xiuyan (呂秀巖), og innholdet var forfattet av den assyriske munken Jingjing (景淨). Stelen har også ca. 70 ord på syrisk i syrisk estrangela skrift med navnene til assyriske biskoper og munker.
Læren
Den beskriver en lære som de fleste kristne i også i moderne tid vil gjenkjenne som sin egen tro. Innholdet er av læremessig, historisk og eulogisk karakter.
De viktigste teologiske læresetninger som fremsettes er:
Munkelivet
Deretter følger en kort beskrivelse av det monastiske liv som de assyriske munker levde. Munkene raket seg på hodet, hadde ingen slaver, behandlet alle mennesker som likeverdige, og samlet seg ikke rikdommer. De tilbad til syv tidspunkter hver dag, og én gang hver syvende dag hadde de en stor religiøs feiring.
Alopens misjon
Deretter beskrives munken Alopens ankomst til Chang'an i 635, og videre hvordan lysets religion (jingjiao) spredte og utviklet seg i området. For eksempel: «Troen er utbredt i alle ti provinser ... og det er klostre i hundre byer». Kildene viser at nestorianerne la vekt på å formulere det kristne budskap i konfucianismens filosofiske språkstil. Stelen priser visse navngitte Tang-keisere, særlig Gaozong og Xuanzong, for deres støtte til religionen. Perioden mellom disse keiseres tid gås det knapt inn på – det var en forfølgelsestid.
Utstilling
Den nestorianske stele er utstilt i provinsen Shaanxis provinsmuseum i den delen av utstillingen som kalles Beilin. Dette museet ligger ca. 10 minutter øst for Xians sørlige byport, og ved den historiske bymur.
Klemens von Metternich
Klemens Wenzel (eller Clemens Wenceslaus) Nepomuk Lothar von Metternich (født 15. mai 1773 i Koblenz i Tyskland, død 11. juni 1859 i Wien), greve av Königswart, siden 1813 fyrste av Metternich-Winneburg-Beilstein, siden 1818 hertug av Portella, var en østerriksk statsmann, som initierte restaurasjonen etter seieren over Frankrikes diktator Napoléon Bonaparte.
Metternich regnes som en av de viktigste diplomater og politikere under restaurasjonstiden, og spilte en ledende rolle i utformingen av Den hellige allianse mellom de gamle monarkier i Østerrike, Russland og Preussen. Metternich stod for et monarkistisk prinsipp og bekjempet de nasjonale og liberale bevegelsene.
Bakgrunn
Han ble født i Koblenz i fyrsterkebispedømmet Trier (nå i Rheinland-Pfalz i Tyskland). Faren, fyrst Franz Georg Karl von Metternich, var diplomat i tjeneste hos kurfyrsten av Trier, og ble senere minister i De østerrikske Nederlandene.
Metternich studerte ved Universitetet i Strasbourg og Mainz.
Karriere
I 1809 ble han østerriksk utenriksminister, og fra 1813 stod han frem som en av Europas ledende statsmenn. Han spilte den førende rolle under Wienerkongressen (1814-1815), fredsforhandlingene etter Napoleonskrigene.
Hver kveld ble der avholdt middag på palasset Hofburg. Herutover arrangerte kongressens leder, fyrst Metternich en lang rekke av festligheter, banketter, baller, konserter, teaterforestillinger, jaktturer og så videre, især for representanter for de mindre stater – herunder Danmark. Det lyktes Metternich å blokkere de russiske planer om å annektere hele Polen og Preussens forsøk på å innlemme Sachsen. Det lyktes ham også å danne en tysk samling under østerriksk ledelse.
Etter kongressen spilte fyrsten en sentral rolle i den europeiske stormaktspolitikk frem til revolusjonene i 1848. Metternich var imot liberalisme, nasjonalisme, demokrati og revolusjon. Han var for konservatisme. Da den østerrikske regjering falt i 1848, flyktet han til England. I 1851 trakk han seg tilbake til sitt slott Johannesberg ved Rhinen. Han døde den 11. juni 1859.
Stewart Houston
Stewart Mackie Houston (født 20. august 1949 i Dunoon) er en skotsk fotballspiller og trener/manager.
Houston spilte venstreback for Chelsea, Brentford, Manchester United, Sheffield United og Colchester United, og han fikk en kamp for det skotske landslaget.
Arsenal FC
Houston var assistent for George Graham i Arsenal fra 1986, og fungerte to ganger som midlertidig manager. Første gang var i tre måneder etter at Graham fikk sparken i februar 1995. Houston førte laget til finalen i Cupvinnercupen, der Arsenal tapte etter et spektakulært mål fra Nayim i kampens siste minutt. Houston fortsatte som assistent etter at Bruce Rioch ble manager sommeren 1995, og da Rioch forlot klubben ett år senere, så fikk Houston jobben midlertidig manager mens den påtroppende manageren Arsene Wenger fullførte sin kontrakt med det japanske laget Grampus Eight.
Queens Park Rangers FC
Houston ventet ikke til ankomsten til Wenger, men forlot klubben midt i september for å ta over som manager i Queens Park Rangers FC, med Rioch som sin assistent.
QPR hadde nettopp rykket ned til første divisjon, og prøvde å rykk opp igjen til «the Premiership». Men Houstons periode i klubben var ikke suksessfull, og han fikk sparken i desember 1997 da klubben var plassert blant de siste på tabellen.
Tottenham Hotspur FC
Houston kom sammen med George Graham igjen, da Graham ble manager i Tottenham Hotspur i 1998, men forlot klubben da Grahan fikk sparken i mars 2001. Houston var senere førstelagstrener i Walsall i en kort periode.
Sandved
Sandvedparken, som ligger i bydelen, er den største og mest brukte parken i parkdraget Gandsparkene.
Sandved er et norsk slektsnavn med opphav fra gården Sandved. 68 personer har Sandved som etternavn (2006).
Lex Hortensia
Lex Hortensia var en lov som ble vedtatt i antikkens Roma i 287 f.Kr. som gjorde alle resolusjoner som ble vedtatt av plebeiernes bindende for alle borgere av byen.
Det var det endelige resultatet av stenderkampene under den romerske republikk. Denne loven førte til at plebeiernes lovforslag, gjort i plebeierforsamlingen (Consilium plebis), lovskraftig for hele den romerske staten, så vel for patrisiere som for plebeiere. Lex Hortensia er oppkalt etter diktatoren som ble valgt til å løse streiken fra plebeierne (secessio plebis), Quintus Hortensius.
NM i fotball for kvinner 2007
Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 2007 er en norsk fotballturnering. Det var det 30. offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Kolbotn Idrettslag ble norgesmestre etter å ha slått Asker i finalen, som ble spilt lørdag 10. november på Bislett stadion i Oslo.
Asker kom til finalen ved å slå Vålerenga, Rapid, Klepp og Røa.
Kolbotn kom til finalen ved å slå Fart, Fortuna Ålesund, Amazon Grimstad og Arna-Bjørnar.
1. runde
Volda kom seg videre til 2. rundeettersom Førde trakk seg.
2. runde
Tirsdag 22. mai:
1= Lørdag 19. mai.
Soli Deo Gloria
Soli Deo Gloria er et latinsk uttrykk som betyr «Bare til Guds ære», evt «Gud alene tilkommer herligheten». Uttrykket finnes blant annet over portaler i kirker (som i Trefoldighetskirken i Arendal) og på kirkeklokker (som i Gjerstad kirke i Aust-Agder). Det pryder også gavlen på Studenterhjemmet i Underhaugsveien, Oslo. Inskripsjonen er å finne utenfor Minnekirken i Villajoyosa, Spania - etter ønske fra pastor Olav Kr. Strømme.
NM i fotball for kvinner 2007
2. runde
2= Mandag 21. mai.
Soli Deo Gloria
Uttrykket ble også brukt av Johann Sebastian Bach, som skrev det over komposisjonene sine.
NM i fotball for kvinner 2007
4. runde/Kvartfinale
Tirsdag 7. august:
Soli Deo Gloria
Soli Deo Gloria er et av de fem sola som var viktige i reformasjonen: Sola fide, sola gratia, sola scriptura, solus Christus var de andre. Disse stod i motsetning til den katolske lære, hvor også tradisjonen var et viktig tilleggselement i kristen tro.
NM i fotball for kvinner 2007
Semifinale
Mandag 20. (Asker – Røa) og tirsdag 21. august:
Finale
Ubenyttede reserver, Asker: Julianne Fredin Larsen, Gunhild Kvaalen Herregården, Pernille Frostad Bakken, Marie Olsen.
Ubenyttede reserver, Kolbotn: Camilla Galborgen – Silje Kopke da Fonseca, Michelle Söderström, Tonje Hansen Boork, Mari Romstad Stavne
Kilde: Kolbotn vant cupfinalen - VG
«Nidaros» (korvett fra 1841)
«Nidaros» var Norges første dampkorvett. Dampmaskinen ble bare benyttet ved stille vær, og under enkelte manøvre. Maskinen kunne maksimalt yte 40 omdreininger per minutt. (o/min). Propellen hadde 6 blader.
«Selv efter vore begreper var denne korvett meget slank og fint bygget. (...) Både med sin dampmaskin og sine 6 stk. 60 pds. bombekanoner repræsenterte «Nidaros» den nye tid.»
«Nidaros» ble lenge, frem til i alle fall 1876, benyttet som losji- og skoleskip for marinens torpedo- og mineøvelser.
«Nidaros» ble hugget opp i 1903.
Leon Bakst
Léon Bakst (russisk: Лев Самойлович Бакст, Lev Samojlovitsj Bakst; egentlig Lejb-Khaim Israilevitsj Rosenberg; født i Grodno, død 27. desember 1924 i Rueil-Malmaison), var en russisk kunstmaler, illustratør, scenograf og klesdesigner. Både som scenograf og klesdesigner var han en person som gikk nye veier.
Tidlige år
Bakst kom til verden i Grodno (i dagens Hviterussland). Foreldrene var jøder og hørte til middelklassen. Etter eksamen ved gymnaset, studerte han ved Det keiserlige kunstakademiet i St. Petersburg. Samtidig arbeidet han deltid som bokillustratør.
I forbindelse med sin første utstilling, i 1889, tok han navnet Bakst, på bakgrunn av at mormoren var født Baxter. I begynnelsen av 1890-årene stilte han ut verkene sine sammen med kunstnere som arbeidet med vannfarger. I perioden 1893-97 bodde han i Paris, der han studerte ved Académie Julian. Imidlertid besøkte han St. Petersburg flere ganger.
I andre halvpart av 1890-tallet kom Bakst med i sirkelen av forfattere og kunstnere dannet av Sergej Djagilev og Aleksandr Benois. Kunstbevegelsen Mir iskusstva sprang ut fra denne sirkelen. Sammen med Sergej Djagilev grunnla han det virkningsfulle tidsskriftet som het Mir iskusstva (=Kunstverden). Bakst ble berømt for sin utforming av dette tidsskriftet.
Gjennomslag
Bakst fortsatte også som staffelimaler. Han malte portretter av blant annet Filipp Maljavin (1899), Vasilij Rozanov (1901), Andrej Belij (1905) og Zinaida Gippius (1906). Han var også kunstlærer for barna til en russisk storfyrste. I 1902 fikk han oppdrag av tsaren, Nikolaj II, om å male Møte mellom russiske sjømenn Bakst var da i Paris.
I 1898 viste han sine arbeider i den Djagilev-organiserte Første utstillig av russiske og finske kunstnere, en Mir Iskusstva-utstilling. Verker fra hans hånd ble også vist ved en utstilling i München, og ved utstillinger i regi av Forbundet for russiske kunstnere.
Under revolusjonen i 1905 arbeidet Bakst for tidsskriftet Zjupel, Adskaja Pusjta og Satyricon. I tiden etter var han illustratør i kunstbladet Apollon.
Fra 1909 arbeidet Bakst for det meste som teatermaler, scenograf. Han designet scenene til flere greske tragedier. Allerede i 1908 fekk han mye ros for sine teatermalerier til Djagilevs oppsetjinger med Ballets Russes. Han laget scenedekorasjonene til Cleopatra (1909), Sjeherasad (1910), Karneval (1910), Narcissus (1911), Le Spectre de la Rose (1911), og Daphnis og Chloé (1912)). I disse årene budde Bakst i Vest-Europa, etter som han var jøde og underlagt restriksjoner på hvor han kunne bo i Russland.
Under sine besøk til St. Petersburg underviste han på Zvantseva-skolen, der Marc Chagall var en av hans elever (1908–10).
I 1914 ble Bakst valgt inn i Det keiserlige kunstakademiet.
I 1918 brøt Bakst med Djagilev og Ballets Russes. Han døde i 1924 i Rueil-Malmaison av en lungesykdom.
Série A
Campeonato Brasileiro Série A er den øverste divisjonen i brasiliansk herrefotball. 20 lag spiller i denne divisjonen og 4 av dem rykker ned, mens de 4 øverste lag fra Série B rykker opp.
CONMEBOL-ranking (2021)
''CONMEBOL har ingen egen rangering, så lagene her er rangert etter Kickalgor.com sitt oppsett ved bruk av ELO-metoden. ''
Bakgrunn
Historisk sett har den brasilianske serien vært sett på som kaotisk, der oppsettet har forandret seg fra sesong til sesong, til og med underveis i sesongen. Bakgrunnen har vært for å unngå at de mest ressurssterke lagene skulle rykke ned (fortrinnsvis i 1993, 1996 og 2000), eller fordi lag har saksøkt ligaen for å unngå nedrykk (1997 og 2000). Siden 2003 har ligaen vært spilt etter normal europeisk standard, med borte og hjemmekamp og det laget med flest poeng vinner serien. At man ikke lenger har en finalekamp er svært omdiskutert i Brasil. Tidligere har serien blitt avgjort med et sluttspill der de 8 øverste lagene på tabellen har spilt cup, der vinneren går videre til neste runde, og avslutningsvis med en finalekamp.
I 2005 spilte alle klubbene 42 kamper, 21 borte og 21 hjemme. Tilsammen ble dette 462 kamper. De to øverste lagene blir automatisk kvalifisert for Copa Libertadores, som er det søramerikanske svaret på UEFA Champions League. Lagene som ender på tredje- og fjerdeplass møter utenlandske lag i en kvalifisering for å delta i turneringen. Lagene fra femte- til ellevteplass får spille i Copa Sudamericana.
I 2005 måtte elleve kamper spilles om igjen på grunn av en kampfiksingsskandale. I 2006 ble antall lag i Série A redusert til 20, og dette skal være det «endelige» formatet.
Støyrock
Støyrock (også kalt for noise rock eller noise-punk) er en mangfoldig stil eller musikksjanger som utviklet seg på 1980-tallet i USA som en eksperimentell utvekst av punkrocken. Inspirert av no wave, minimalistisk musikk, industriell musikk og New York-hardcore, henga musikere seg til ekstreme nivåer av forvrenginger av lyd ved bruk av elektriske gitarer, og i mindre grad ved bruk av elektroniske instrumenter, enten for frambringe et maskinelt lydbilde eller for å bidra til det samlede arrangementet.
Støyrocken gikk ut på å kombinere den rå punkrock-holdningen med atonal støy og ukonvensjonelle sangstrukturer. Sjangeren introduserte en ny form for avantgardistisk musikk innunder alternativ rock. En del grupper var knyttet til sangstrukturer, som eksempelvis Sonic Youth, som dog ikke representerer hele sjangeren, men bidro til å popularisere støyrock hos publikumet innen alternativ rock ved å legge inn melodier i deres monotone lydteksturer. De opprettet således en mal for tallrike band som fulgte etter dem.
Historie
Selv om denne særskilte musikken hadde vært tilstede for en del tid, ble selve begrepet «støyrock» først opprettet på 1980-tallet for å beskrive en rekke band som var avleggere fra punkrock med et økende brutalt lydbilde. Et arketypeisk album er Velvet Undergrounds White Light/White Heat (1968). Dette albumet har blitt vurdert som en «kultklassiker» ved å være det første støyrock-albumet, «kanskje det er et opplagt utgangspunkt, men det er også selve utgangspunktet. Punktum.» Sonic Youths medlem Thurston Moore har forklart at «Støy har tatt plassen til punkrock. Folk som spiller støy har ingen virkelige streben etter å være en del av mainstream-kulturen. Punk har blitt overtatt, og denne undergrunnens støymusikk og det avantgardistiske folkemiljøet har erstattet den.»
Fra 1990-tallet har støyrock hovedsakelig utviklet seg til en form for partimusikk med band som Lightning Bolt som fungerte som det fremste eksponenten til 2000-tallets støyrock-miljø i Providence, hovedstaden i den amerikanske delstaten Rhode Island.
Bent Mejding
Bent Mejding (født 14. januar 1937 i Svendborg) er en dansk skuespiller, instruktør og teaterdirektør. Han ble utdannet som skuespiller i 1957–1959 ved Teaterdirektørforeningens Skuespillerskole. I 1961 debuterete han som instruktør, samme år som han sammen med sin daværende kone Susanne Theil startet Ungdommens Teater, hvor han var leder frem til 1980. I 1965–1966 var han dessuten leder av Gladsaxe Teater, og i 1991–1996 var han meddirektør for Det ny Teater. Han er nå teaterdirektør på Det Kongelige Teater.
Bent Mejding er en av Danmarks store skuespillere og har medvirket i en rekke filmer og TV-serier. I Matador spilte han den etterhvert alkoholiserte advokaten Jørgen Varnæs. Som motspiller hadde han bl.a. sin senere ektefelle, Susse Wold (i rollen som elskerinnen Gitte Graa). I 2007 har vi sett ham som overborgmester Poul Bremer i Dansk TVs "Forbrytelsen". Han vant Robertprisen for årets mannlige birolle for sin rolle som Lindum Svendsen i Drømmen.
Historisk film
Historisk film (eller periodefilm) er betegnelse på en filmsjanger som tar utgangspunkt i autentiske historiske hendelser. Filmer som har en fiktiv handling i en historisk kontekst kalles også for historiske filmer.
Kjennetegn
Det som kjennetegner historiske filmer er at filmene tar utgangspunkt i et autentisk historisk handling. Filmen kan enten handle om en hendelse (for eksempel filmen Apollo 13, som handler om den mislykte Apollo 13 misjon) eller om en historisk person (for eksempel The Passion of the Christ der handlingen handler om døden av Jesus). Selv om filmen har en hendelse i fokus er det vanlig at det finnes en hovedpersonen som seeren følger etter i filmen. I filmen Apollo 13 er det kapteinen Jim Lovell (spilt av Tom Hanks), som har denne rollen.
Bent Mejding
Han ble gift første gang i 1959 med skuespilleren Susanne Beathe Rosenkrantz Theil-Jensen, som han har to barn med. Han ble gift for annen gang i 1983 på Hawaii med sin nåværende kone, skuespilleren Susse Wold.
Historisk film
Kjennetegn
Det finnes også historiske filmer som er fiktive og bare knyttet til historiske hendelser. Filmen Ben-Hur fra 1959 er et eksempel på en sånn film. Filmen skildrer livet til jøden Ben-Hur i 1. århundre. Filmen er fiktiv, men handler om livet i den tiden og er derfor også en historisk film.
En historisk film kan også handle om legende. Filmen Pavinnen handler om den tyske kvinnen Johanna som, ifølge en legende, var en kvinnelig pave i 800-tallet. Filmen forteller livet hennes fra hun blir født frem til hun dør i Roma i 848. I løpet av livet hennes har hun blant annet vært på en katedralskole, på en kloster for menn og både legen og rådgiver til paven. Selv om historiker tror at den legenden ikke er sant, regnes filmen likevel som en historisk film.
Historie
Den første kjente historisk film var den amerikanske film A Tale of Two Cities. Filmen, som var både en stumfilm og svart-hvit, handlet om England og Frankrike under den franske revolusjonen. På 21. februar 1911 ble den vist for første gang.
Radio Rana
Radio Rana er en lokalradiostasjon i Mo i Rana i Rana kommune i Nordland. Utgiver er LokalRadioens venner. Lokalradiostasjonen markedsfører seg under slagordet: Lokalradioen i polarsirkelbyen Mo i Rana.
Historisk film
Historie
Selv om den første kjente historiske film var amerikansk, så var det italienere som var først ute med historiske filmer. Den første italiensk historisk film kom ut i 1910. De italienske filmene inspirerte David Wark Griffith til den første verdens kjente historisk film. Filmen En nasjons fødsel kom ut i 1915 og varte 190 minutter. En nasjons fødsel er tidenes mest suksessrike stumfilm. Filmen, som handler om Ku Klux Klanen, er i dag beryktet for sitt rasistiske tema.
I 10-tallet og 20-tallet var det målet at filmene skulle være så autentiske som mulig og representerte fortiden ved hjelp av litteratur, teater og malerier. Etter at lydfilmen kom ble de historiske filmer mer som de andre Hollywood-filmene. Fokuset ble satt på individer og hvorfor de handlet slik de gjorde.
Etter andre verdenskrig ble nesten ingen historiske filmer produsert. Det var tiden til neorealismen og fokuset ble satt på nåtiden. Fra 50-tallet, da fjernsynet kom, ble det også produsert historiske filmer igjen. Filmene handlet om antikken. Filmene Quo Vadis? (1951), Ben-Hur (1959) og Spartacus (1960) er de meste kjente filmer fra den tiden.