cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eastern Conference (NBA)
Vinnere av Eastern Conference
(Lag i fet skrift vant også NBA-finalen)
Friidrett under Sommer-OL 2004 – Maraton menn
Maratonløping, menn ved Sommer-OL 2004 ble gjennomført den 29. august med start i Marathon og målgang i Kallimarmaro Stadion – Marmorstadion – Panathinaikos stadion – konkurransearena for Sommer-OL i 1896 i Athen.
Lutetium i eocen
Lutetium er den andre alderen i epoken eocen. Den startet for 48,6 ± 0,2 millioner år siden, og endte for 40,4 ± 0,2 millioner år siden.
Alderen er noen ganger blitt slått sammen med bartonium som mellomeocen. Sjeldnere blir mellomeocen ikke benyttet, og lutetium blir da sammen med ypresium omtalt som tidlig eocen.
Lutetium er oppkalt etter Lutetia, som er latin for Paris.
Stenhamra
Stenhamra er et tettsted på Färingsö i Ekerö kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 3 336 innbyggere.
Tord Leander Engström
Tord Leander Engström (født 1914, død 1985) var en svensk bildekunstner. Han studerte for Otte Sköld, på Konstakademien samt i Frankrike og Italia. Han har malt landskap med motiver fra Lofoten, Lappland og Korsika.
Magneuptychia
Magneuptychia er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Jernalderen
''
Magneuptychia
Utseende
Medlemmene i Euptychiina er små til middelsstore, brune sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden av vanligvis mørk brunlig med få eller ingen tegninger. En del arter er blåskimrende. Undersiden er gråaktig, med flere tynne, brune tverrstreker og øyeflekker langs ytterkantene.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i regnskog og holder seg mest nede på den skyggefulle skogbunnen. De besøker ikke blomster (som det er få av i dette miljøet), men suger gjerne saft fra gjærende frukt og gjødsel. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae) og Marantaceae.
Systematisk inndeling
Artene blir ofte ført til en meget omfattende slekt Euptychia.
George Mara
George Edward Mara (født 12. desember 1921 i Toronto, død 30. august 2006) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Mara ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var lagkaptein på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.
Mara ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.
Kvarkstjerne
Kvarkstjerner er en teoretisk type nøytronstjerner som dannes gjennom frigjøring av kvarker (eng. (quark) deconfinement). Massetettheten til kvarkstjernene ligger, dersom de fins, mellom massetettheten til ei nøytronstjerne og et svart hull.
Det antas at når enkelte nøytronstjerner dannes, vil noen grunnstoff pakkes svært tett i kjernens ytterste lag. Inni sjølve kjernen blir nøytronene så sammentrykte at nøytronene bryter sammen og frigjør kvarker. Det er mulig at dette utløser en kvarknova. Resultatet vil være kvarkmaterie, frie kvarker istedenfor kvarker bundne sammen i nøytroner, derav navnet kvarkstjerne. Trolig er det raskt roterende nøytronstjerner med mellom 1,5 og 1,8 solmasser som kan konverteres til kvarkstjerner. Er massen større enn tre solmasser, vil stjernen kollapse helt og danne et sort hull.
Supernovaene SN2006gy, SN2005gj og SN2005ap kan vise seg egentlig å være kvarknovaer.
Det er omdiskutert om kvarkstjerner fins eller det er snakk om målefeil. Det diskuteres også om kvarkstjerner består av en ny form for hittil ukjent stoff med høyere massetetthet enn atomkjerner og nøytroner, men mindre enn tettpakkede kvarker.
Jernalderen
Som epoke er jernalderen den tid, i henhold til den danske arkeolog Christian Jürgensen Thomsens treperiodesystemet, som kom etter bronsealderen, og ble fulgt av kronologisk progresjon av middelalderen, hvor jernalderen ble avsluttet en gang rundt 500 e.Kr. Den tidlige perioden, de første jernverktøy ble lagd omkring 1500 f.Kr. er kjennetegnet av en utstrakt bruk av jern eller stål. Tilpasningen av et slikt materiale er karakterisert med andre endringer i samfunnet, blant annet ny jordbrukspraksis, religiøse forestillinger og kunstneriske stiler. Jernalderen som et arkeologisk begrep indikerer forholdet til sivilisasjon og kultur til et folk som benyttet seg av jern for redskaper og våpen.
De tidligste periodene av jernalderen er karakterisert av former av redskap og verktøy, våpen, personlige dekorasjoner og keramikk, og dessuten av ulike systemer for dekorativ design som i seg selv adskilte seg fra de i bronsealderen. Arbeidet til smedene var å hamre jernet til en hensiktsmessig form, og som en nødvendighet ble forskjellig fra deres forgjengeres redskaper i bronse som ble støpt i en form. Gradvis endret jernredskapene seg også i dekorasjonen, som i bronsealderen hovedsakelig besto av en gjentagelse av rektangulære mønstre, ved å gi plass til et system av krumlinjete og flytende formgivning. Begrepet jernalder har lav kronologisk verdi ettersom ikke alle områder i verden kan passes inn i treperiodesystemet. Eksempelvis er det områder, som øyer i Stillehavet, det indre av Afrika, og deler av Nord- og Sør-Amerika hvor folk og sivilisasjoner har gått direkte fra bruk av stein som material for redskaper til jern uten å ha benyttet bronse.
Kronologi
Svært lite er kjent om menneskelig folkevandringer i tiden 1100- til 800-tallet f.kr., men det er åpenbart at det betydelig forflytninger av befolkningsgruppene. Den doriske invasjonen eller innvandringen til oldtidens Hellas er knyttet sammen med de mørke århundrer i Hellas. Grupper i Anatolia og på det iranske høylandet invaderte området til elamittiske rike. Urartuene, et folk på det armenske høylandet i østlige Anatolia ble erstattet av armenere, og kimmeriere og musjketere migrerte fra Kaukasus og inn i Anatolia. En trakisk-kimmersk forbindelse knytter disse bevegelsene til den urkeltiske verden i Sentral-Europa, og førte fram til introduksjonen av jern til Europa og den keltiske ekspansjonen til Vest-Europa og De britiske øyer en gang rundt 500 f.kr.
Bevis fra arkeologi har identifisert begynnelsen på jernproduksjon i Anatolia en gang rundt 1200 f.kr., skjønt en del arkeologiske spor antyder også tidligere dato. En gang rundt 3000 f.kr. var jern et sjeldent og kostbart metall i Det nære østen. Jernets kvaliteter, sammenlignet med bronse, ble ikke forstått. Mellom 1200 f.kr. og 1000 f.kr. ble forståelsen av jernmetallurgien og nyttegjøringen av jernobjekter spredt raskt og vidtomspennende. I historien til ferrometallurgi, jernsmelting — utvinningen av nyttbar metall fra oksidert jernmalm — er en langt vanskeligere prosess enn med smelting av tinn og kobber. Å bearbeide jern skjer gjennom prosesser ved oppvarming i trekull, bearbeiding, gjenoppvarming og hamring. Ved tilfeldigheter kan de tidligste metallarbeidere ha oppdaget at det har oppstått stål ved at jernet absorberte trekull (karbon) på overflaten av metallet under denne prosessen. Mens disse metallene og deres legeringer (blandinger) kan bli kaldbearbeidet eller smeltet i relativt enkle smelteovner (som brenneovner benyttet for keramikk) og støpt i støpeformer, krever smeltet jern varmebearbeiding og kan bli smeltet kun i særskilt bygde brennkamre. Det er ikke overraskende at mennesker først behersket teknologien med smeltet jern etter flere tusen år med bronsemetallurgi.
Det ble antatt at det var på grunn av mangelen av arkeologiske bevis på jernproduksjon at det synes usannsynlig at jernproduksjon kunne ha skjedd tidligere andre steder, og at jernalderen ble sett på som et tilfelle av enkel spredning av en ny og overlegen teknologi fra et tidspunkt da det ble oppfunnet i nære østen til andre regioner. Det er kjent i dagens tidsalder at meteorisk jern, eller jern-nikkel blandinger, ble benyttet av ulike folk i oldtiden som ikke krevde smelting av jernmalm. Ved den midtre bronsealder økte antallet smeltede jernobjekter (som kan skjelnes fra meteorisk jern ved mangelen av nikkel i produktet) å dukke opp i Midtøsten, sørøstlige Asia og i Sør-Asia.
Jern i sin naturlige form er meget bløtt, skjønt hardere enn bronse, og er ikke nyttig for redskaper om det ikke blir kombinert med karbon for å produsere stål. Prosentandelen med karbon bestemmer betydningsfulle karaktertrekk av det endelige produktet: jo mindre innhold av karbon, jo bløtere er produktet; jo høyere innhold med karbon, jo hardere er produktet. Systematisk produksjon og bruk av redskap av jern begynte i Anatolia en gang rundt 2000 f.kr. Nyere arkeologisk forskning i Gangesdalen i India har påvist tidlig jernarbeid en gang rundt 1800 f.kr. Dette metallet var imidlertid kostbart, kanskje på grunn av de tekniske prosessene som var påkrevd for å lage stål, det mest nyttige jernproduktet. Det er dokumentert både i dokumenter og i arkeologisk kontekst som en substans benyttet i gjenstander av høy verdi som smykker.
Snodgrass antyder en knapphet på tinn som et resultat av bronsealderens sammenbrudd og avbrudd i handelen i Middelhavet en gang rundt 1300 f.kr. og som tvang metallarbeidere til å søke etter alternativer til bronse. Det er bevis på dette i de mange bronsegjenstander som ble resirkulert og gjort om fra verktøy til våpen i løpet av denne tiden. Med mer utstrakt bruk av jern ble teknologien som trengtes for å produsere nyttig stål utviklet og prisen på jern sank. Som et resultat, selv da tinn igjen ble tilgjengelig, kunne jern erstatte bronse. Smidde jernredskaper erstattet bronseredskaper støpt i former. Jern, som var et sterkere og lettere materiale, ga en teknologisk fordel for de sivilisasjoner som brukte det.
Nyere arkeologisk forskning har modifisert ikke bare denne kronologien, men også årsakene til overgangen fra bronse til jern. Ny datering fra India antyder at jern har blitt arbeidet med her, og så tidlig som 1800 f.kr., og afrikanske steder viser fram dateringer så tidlig som 1200 f.kr. Det forpurrer ideen om at det var en enkel oppdagelse og med en dertil spredning av kunnskap. I økende grad blir jernalderen i Europa sett på som en del av sammenbruddet i bronsealderen i Midtøsten, Det nære østen, i oldtidens India (med den vediske sivilisasjon), oldtidens Iran, og oldtidens Hellas (med de mørke århundrer i Hellas). I andre regioner av Europa begynte jernalderen på 700-tallet f.kr. i Sentral-Europa og på 500-tallet f.kr. i Nord-Europa. Jernalderen i Det nære østen deles i to underavdelinger, Jern I og Jern II. Den føreste tiden, Jern I (1200-1000 f.kr.) illustrerer både kontinuitet og diskontinuitet med den tidligere sene bronsealderen. Det er ikke påvist et endelig og bestemt kulturelt brudd mellom 1200- og 1100-tallet f.kr. gjennom hele regionen, skjønt en del nye trekk i de høyereliggende landområdene, i Transjordan, og i kystområdene, antydes i framtoningen av arameere og ulike grupper av havfolkene. Det er i midlertidig bevis som viser sterk kontinuitet med bronsealderkulturen, skjønt da den beveger seg senere inn i kulturene som knyttes til Jern I begynner det divergere seg mer påtagelig fra den på slutten av 2000-tallet f.kr.
Forskningen
Inndelingen av historiske epoker som steinalder, bronsealder og jernalder kommer opprinnelig fra Danmark og historikeren Christian Jürgensen Thomsen tidlig på 1800-tallet. Inndelingen bygde på ideen om teknologiske fremskritt. Etter at Thomsen hadde redegjort for treperiodesystemet i boken Ledetraad til Nordisk Oldkyndighet i 1835 ble den i løpet av kort tid grunnlaget for kronologisk inndeling av forhistorisk tid i hele Europa.
Historikernes syn på jernaldersamfunnet har endret seg over tid. I begynnelsen rådet forestillingen at samfunnet var preget av sosial likhet, men fra midten av 1800-tallet ble slektsaristokratiets betydning fremhevet. Også i dag tolker forskerne fornminnene ulikt. Det er også en forskjell i sosiale forhold mellom jernalderens begynnelse og dens avslutning.
Historie
I løpet av jernalderen ble de beste redskapene og våpnene laget i stål, spesielt redskaper som ble produsert med et karboninnhold på mellom 0,30 prosent og 1,2 prosent. Redskaper med mindre karbon enn dette, slik som smidd jern, kan ikke bli varmebehandlet til betydelig grad og vil således være av lavere hardhet, mens et høyere karboninnhold skaper et meget hardt, men skjørt materiale som ikke kan bli glødet, herdet, eller myknet. Våpen og redskap i stål var omtrentlig av samme vekt som dem av bronse, men sterkere. Imidlertid var stål vanskeligere å produsere med de metodene som var tilgjengelige, og redskaper som var lette å gjøre, som smidd jern, var vanligvis lavprisvarer fra eksempelvis Afrika. Mange teknikker ble benyttet for å produsere stål; de som ble benyttet ved Middelhavet var dramatisk forskjellig fra de som ble benyttet i Afrika. Tidvis var det endelig produktet fullstendig stål, tidvis var det benyttet teknikker som kasseherding (overflateherding) eller smisveising benyttet for å gjøre skjærekanten sterkere.
Nære Østen
Sørøstlige Asia / Midtøsten
I Kaldea og Assyria gikk den innledende bruken av jern langt tilbake i tid, kanskje til 4000 f.kr. En av de tidligste jernsmeltet gjenstand som er kjent er en dolk med et jernblad funnet i en hattisk grav i Anatolia, datert til fra 2500 f.kr. Den utstrakte bruken av jernvåpen som erstattet bronsevåpen spredte seg raskt gjennom hele den nære Østen (sørvestlige Asia) på begynnelsen av 1000-tallet f.kr.
Oldtidens sørøstlige Asia
Utviklingen av jernsmelting var en gang tilskrevet hettittene i Anatolia i løpet av den sene bronsealder. Det ble antatt at de opprettholdt et rent monopol på jernarbeid og deres rike var blitt bygget opp av nettopp denne fordelen. Tilsvarende var de angripende havfolkene ansvarlig for spredningen av kunnskapen gjennom denne regionen. Det er ikke lenger felles enighet om denne teorien, ettersom det ikke finnes arkeologiske bevis som støtter det antatte jernmonopolet til hettittene. Mens det er en del jernobjekter fra bronsealderens Anatolia, er antallet sammenlignbart med de jernobjekter som er funnet i oldtidens Egypt og andre steder fra samme tidsperiode. Kun et lite antall av disse objektene var våpen. Som en del av den sene bronsealder-tidlige jernalder, viste sammenbruddet i bronseladeren en svak, forholdsvis jevn spredning av teknologien for jernarbeid i regionen. Ugarittisk skrift var i bruk i løpet av denne perioden, en gang rundt 1300 f.kr. Ugarit var et av sentrene i den skriftkyndige verden.
Europa
I Europa dekker bruken av jern de siste årene av forhistorisk tid og de første årene av de historiske periodene. Det er derimot stor regionale ulikheter hvor spredningen nordover tok lengre tid enn sør og sørvest. Regionale jernaldre kan ble definert som inkluderende de siste fasene av forhistorisk og de første av urhistoriske perioder. Jernarbeid ble introdusert i Europa på slutten av 1000-tallet f.kr., antagelig fra Kaukasus og med langsom spredning nordover og vestover som tok over 500 år. Den utstrakte bruken av jernteknologien ble iverksatt omtrent samtidig med Asia.
Bruken av jern i nordlige Europa synes å ha vært ganske lenge før romerske Julius Cæsar invaderte, men jern var ikke vanlig bruk i Danmark før 100-tallet e.kr. I nordlige Russland og Sibir ble det introdusert så sent som 800-tallet e.kr., mens Irland kom inn i jernalderen på begynnelsen av 100-tallet e.kr. I Gallia (dagens Frankrike) kan på den andre siden datere jernalderen tilbake til rundt 500 f.kr. mens det i Etruria (midtre og nordlige Italia) var metallet kjent ytterligere seks århundre tidligere. Da kunnskapen om jern synes å ha reist over Europa fra sør og nordover, var begynnelsen på jernalderen langt tidligere i sørlige Europa enn i de nordlige områdene. Det Hellas som er representert i Homers dikt var da i overgangsperioden fra bronse til jern.
Jernalderen i Norge
Jernalderen i Norge regnes som perioden ca. 500 f.kr.–1050 e.kr. Denne deles gjerne i to epoker (se tabell), som hver igjen deles i ulike perioder:
Pitești Sud kraftverk
Pitești Sud kraftverk er et varmekraftverk ved Pitești i Romania. Det har en installert produksjonskapasitet på 397 MW, fordelt på to generatorer og like mange dampturbiner. Brenseltypen er kull og naturgass. Det utvinnes 136 MW elektrisitet og 261 MW fjernvarme. Anlegget ble utbygd 1969–1983.
Western Conference (NBA)
Western Conference er en av to avdelinger i NBA (den andre er Eastern Conference) med tre divisjoner: Atlantic Division, Southeast Division og Central Division. I hver av disse divisjonene er det fem lag. I hvilken divisjon man er i avhenger av hvor laget holder til geografisk.
NBA-grunnspillet består av 82 kamper hvor alle spiller mot alle, men sluttspillet er delt opp i tre runder, og foregår i de to adskilte avdelingene, Eastern Conference og Western Conference, og vinneren av avdelingene møter vinneren av den andre avdelingen i et oppgjør som kalles for NBA-finalen. Vinneren av disse vil da bli årets vinner av NBA.
Lagene i Western Conference er for øyeblikket organisert som dette:
Southwest Division
Northwest Division
Pacific Division
Vinnere
Vinnere av Western Conference:
(Lag i fet skrift vant også NBA-finalen)
Flest titler:
Mark Tout
Mark Tout (født 24. juni 1961) er en tidligere britisk bobkjører, som deltok i fire OL, med femteplass i firemanns-bob fra OL i 1994 på Lillehammer som høydepunktet i karrieren. Tout var utestengt fra 1997 til 2001 etter å ha testet positivt på stanozolol.
Lutter (Lachte)
Lutter er en elv i Lüneburger Heide i Niedersachsen, Tyskland, og er en av Lachtes sideelver fra høyre. Lutter springer ut ved Weyhausen, 7 km sørøst for Unterlüß. Den renner gjennom Bargfeld, hvor den møter Schmalwasser, Eldingen og Luttern. Elven munner ut i Lachte ved Jarnsen i nærheten av Lachendorf, øst for Celle.
Dalsida landskapsvernområde
Dalsida landskapsvernområde ligger i Molde og Rauma kommuner i Møre og Romsdal fylke og i Lesja kommune i Innlandet. Området ble opprettet 3. mai 2002 og er på 647 km². Landskapsvernområdet er opprettet for å verne naturlandskap, kulturminner, villrein og geologi.
Bakepulver
Bakepulver er et tørt hevemiddel brukt i baking. Det finnes flere utgaver, men alle inneholder et alkali, vanligvis natriumbikarbonat (natron), en syre i saltkrystallform og stivelse for å holde pulveret tørt. Når bakepulveret løses i vann reagerer syren og alkaliet, og danner karbondioksid, som tar større plass enn pulveret, og hever blandingen.
Albert Roméo Renaud
Albert Roméo Renaud (født 2. oktober 1920, død 20. desember 2012) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Bakepulver
Vi kan skrive reaksjonslikningen slik:
Albert Roméo Renaud
Renaud ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.
Bakepulver
De fleste moderne bakepulvere reagerer to ganger, en gang ved romtemperatur og en gang ved høyere temperatur (ved steking). Dette skyldes at de inneholder to ulike syresalter.
Albert Roméo Renaud
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.
Bakepulver
Historikk
Flere ulike bakepulvere ble solgt i første halvdel av det 19. århundre, men det vi kjenner idag ble oppdaget av Alfred Bird. Eben Norton Horsford, en student av Justus von Liebig, begynte å studere bakepulver i 1856 og utviklet etterhvert en variant han kalte opp etter Grev Rumford. Den tyske farmasøyten August Oetker gjorde bakepulver veldig populært da han begynte å selge miksturen sin til husmødre. Den samme oppskriften som han lagde i 1893, blir fortsatt solgt som Backin i Tyskland. Oetker begynte masseproduksjon i 1898 og patenterte teknikken sin i 1903.
Albert Roméo Renaud
Renaud ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.
Bakepulver
Erstatning i oppskrifter
Du kan bruke bakepulver istedenfor natron (du må bruke mer bakepulver, og det kan påvirke smaken), men du kan ikke bruke natron istedenfor bakepulver. Natron alene er ikke syrlig nok til å heve, men du kan selv lage bakepulver ved å blande to deler vinstein (cremor tartari, kaliumhydrogentartrat) og en del natron. 2 ts bakepulver erstatter 1 ts natron.
Lynda Bellingham
Lynda Bellingham (født 31. mai 1948 i Montréal, død 19. oktober 2014 i London) var en kanadiskfødt britisk skuespiller. Bellingham var kanskje best kjent i England for å ha vært en paneldeltaker i TV-programmet Loose Women. Hun var også kjent for sine roller som Faith Grayshot i Second Thoughts og Helen Herriot i All Creatures Great and Small.
Biografi
Hun ble født i Montréal ettersom hennes far jobbet i flyselskapet BOAC, men hun vokste opp i Aylesbury i Buckinghamshire i England og var elev ved Aylesbury High School. To ganger på 1960-tallet opptrådte hun i teaterfestivalen Pendley Open Air Shakespeare Festival. Hun fikk sitt gjennombrudd som sykepleier i en såpeopera for ITV på 1970-tallet, General Hospital. Hun var toppløs i hennes rolle som Confessions of a Driving Instructor.
Hennes mest kjente rolle var på 1980-tallet var James Herriots drama All Creatures Great and Small (hvor hun var den andre skuespilleren som framstilte Helen Herriot da hun erstattet Carol Drinkwater) og situasjonskomedien Second Thoughts, og dens oppfølger Faith in the Future.
Hun spilte i Doctor Who-seiren på 14 deler The Trial of a Time Lord (1986) som forhørsdommer. I 1989 var hun Gleb Panfilovs The Romanovs: A Crowned Family hvor hun framstilte keiserinne Alexandra av Hessen-Darmstadt.
Fra 2000 til 2004 framstilte Bellingham den lidenskapelige regnskapsføreren Pauline Farnell i At Home with the Braithwaites sammen med Amanda Redman og Peter Davison. I flere måneder i 2004 hadde hun en gjentagende rolle i The Bill som den slyngelaktige Irene Radford.
I 2007 var Lydna Bellingham en del av panel i prateprogrammet Loose Women, men også en minneverdig rolle i ITV-komedien Bonkers hvor hun var fru Wadlow, en hjemmeværende, mannfolkgal forstadshustru som forførte naboens tenåringsgutt og gjorde ham om til en gigolo. Senere det samme året hadde hun en gjesteopptreden i TV-episodene av Love Soup og Robin Hood.
Machine Head (band)
Machine Head er et amerikansk thrash/groove metal-band, stiftet i California i 1992.
Lynda Bellingham
Biografi
I oktober 2007 var hun i skuespillet Vincent River i Trafalgar Studios i London. Hennes framstilling fikk god kritikk, og det var snakk om at stykket skulle flyttet til Broadway. Fra september 2008 har hun spilt rollen som Chris Harper i sceneframførelsen av Calendar Girls.
Bellingham ble i nyttårslisten for 2014 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.
Personlig liv
Bellingham har vært gift tre ganger, først til film- og teaterprodusenten Greg Smith; deretter til Nunzio Peluso i årene 1981–1996 som hun fikk to sønner med; og hun giftet seg med sin samboer, den spanskbaserte børsmegleren Michael Pattemore, den 31. mai 2008 da hun fylte 60 år.
Eggløsning
Ovulasjon og fruktbarhet
Eggløsningen utløses av en kraftig økt utskillelse av luteiniserende hormon (LH) fra hypofysen. Follikkelstimulerende hormon (FSH) spiller også en rolle. Måling av LH kan benyttes for å bestemme eggløsningstidspunktet, men dette er ikke egnet som prevensjonsmetode.
Etter eggløsningen kan egget på sin vandring ned egglederen til livmoren bli befruktet, hvis ikke går det til grunne og kommer ut med menstruasjonen. Det er dermed i dagene rundt eggløsningen det er størst sjanse for å bli gravid, og prevensjonsmetoder basert på "sikre" perioder er basert på å unngå samleie i dagene rundt eggløsning, sannsynligheten er størst fire dager før. Ovulasjonen skjer vanligvis ca. 14 dager før neste menstruasjon, men det er bort i mot umulig å beregne eggløsningstidspunktet ved å telle antall dager fra forrige menstruasjon. Et alternativ er å måle kroppstemperaturen daglig eller ta en eggløsningstest. Ved eggløsningen stiger den ca. 0,5 grader Celcius, noe som varer resten av syklusen. Sikre perioder og temperaturmetoden kan ikke anbefales som tilstrekkelig prevensjon.
Eggløsning og atferd
Ettersom fruktbarheten er på topp rundt eggløsningen, vil en hos mange dyrearter se at atferden dreies i mer retning av å finne potensielle partnere. Det er antatt at dette også gjelder hos mennesket. For eksempel øker følsomheten i lukteorganene hos kvinner under ovulasjonen. En studie har vist at kvinnes preferanse for menn endres i løpet av eggløsningen til en mer primitiv drift for å finne en passende partner. En annen studie konkluderer med at kvinner får et noe mer attraktivt utseende og lysere stemme under eggløsningen. Betydningen og nøyaktigheten av disse studiene er meget omdiskutert i medisinske og vitenskapelige kretser.
Indusert ovulasjon
Indusert ovulasjon eller indusert eggløsning (på folkemunne også kalt kanineffekten) er et uttrykk som beskriver at eggløsning oppstår som en følge av paring. Flere dyrearter har indusert ovulasjon, som for eksempel katt, kanin, mus og kameldyr. Dette fører blant annet til at hunnkameler, i flokk eller karavaner uten hanner, ikke har menstruasjonessyklus. Likeledes kan hunnkatter føde avkom med ulike fedre i samme kull, siden arten kan pare seg gjentatte ganger.
Annet
Høner har en særlig stor eggløsningskapasitet (ca. et egg daglig).
Palas kraftverk
Palas kraftverk er et varmekraftverk ved Constanța i Romania. Det har en installert produksjonskapasitet på 100 MW, fordelt på to dampturbiner. Brenseltypen er koks og naturgass. Eier og operatør er Eletrocentrale București (Elcen S.A).
Ad hominem-argument
Ad hominem-argument (latin argumentum ad hominem, «argument mot mennesket»), eller personangrep, er en tankefeil der en søker å tilbakevise et argument ved å gå til angrep på den personen eller organisasjonen som fremsetter argumentet i stedet for å tilbakevise selve argumentet. På folkemunne kalles det å «ta mannen i stedet for ballen» eller «angripe person i stedet for sak». Ad hominem-argumenter kan også betraktes som et spesialtilfelle av den genetiske feilslutning.
Det er gjort flere psykologiske forsøk som har vist at et ad hominem-argument kan være vel så effektive som faglig holdbar kritikk av innhold, selv om ad hominem-argumentet ikke i seg selv er faglig holdbart.
Eksempler
Merk at dette er en tankefeil bare forsåvidt som Per (eller andre) tror at innvendingen om at far ikke lærer som han lever, er en relevant innvending mot det standpunkt eller det argument som far her argumenterer for.
Om et argument støtter et standpunkt eller ikke, er uavhengig av om en person er kristenfundamentalist eller ikke. Men dette eksemplet illustrerer at selv om en stakkar ikke er kar om å tilbakevise et argument, men føler seg tvunget til å gripe til en tankefeil og dermed ikke lykkes i å tilbakevise det argumentet han satte ut for å tilbakevise, så er det ikke dermed sagt at det ikke tilbakeviste argumentet dermed er holdbart, for Per begår nemlig her selv en tankefeil (sirkelargument). Men merk igjen: Om man har innsett at et argument er en tankefeil, og at premissene ikke støtter en konklusjon, er det ikke dermed noen grunn til å tro at konklusjonen er usann. Det var bare tankefeilen som mislyktes i å fremføre noen grunn til å tro på den. Trekker man den slutningen, begår man det som kalles tankefeil-tankefeilen (engelsk «fallacy fallacy»).
Uttrykket «brønnpissing» ble brukt av Torborg Nedreaas i romanen Av måneskinn gror det ingenting fra 1947. Det ble senere brukt av forfatteren Sigbjørn Hølmebakk i en kronikk i Dagbladet 5. januar 1961. Der beskrev han en brønnpisser som en som forgifter den politiske debatten ved å stemple fredsaktivister og NATO-motstandere som samfunnsfiender og skjulte kommunister.
Begrunnelse
Feilen består her i å fremføre irrelevante innvendinger, og ignorere det at det ikke er motstanderes karakter, interesser, motiver og hensikter, eller viljestyrke som avgjør om det argument vedkommende fremfører er holdbart eller ikke, eller støtter opp om det standpunkt som vedkommende forsvarer.
Referanser
Logika trompo
Olympiatoppen
Olympiatoppen er et organ under Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité med ansvar for å utvikle norsk toppidrett. Olympiatoppen er plassert på Toppidrettssenteret mellom Norges idrettshøgskole og Sognsvann. Nåværende toppidrettssjef for Olympiatoppen er Tore Øvrebø.
Det finnes en egen utviklingsavdeling som arbeider for den tilretteleggingen og den praktiske gjennomføringen for det norske laget ved olympiske leker. I tillegg håndterer de ulike prosjekter som er ment å utvikle organisasjonen.
Olympiatoppen har også en egen forsknings- og utviklingssavdeling. Den har som mål å holde norsk toppidrett i forkant når det gjelder kunnskap og teknologi.
Ekspertbistand
Sentralt er opprettelsen av coacher for prioriterte idretter. Disse coachene er Johan Kaggestad for utholdenhetsidretter, sammen med Atle Kvålsvoll og Roger Gjelsvik, Michael Jørgensen for tekniske idretter og Marit Breivik og Torgeir Bryn for lagidretter. Coachene skal følge opp idrettene og bidra med faglige innspill, utfordre og støtte i forhold til helhet og en optimalisering av forutsetningene for å prestere. Landslagstrenerne samarbeider tett med Olympiatoppens coacher.
Fysiologiske tester
Olympiatoppen tilbyr utføring av tester av spenst, hurtighet og styrke på Toppidrettssenteret. Spensttestene foregår på Boscomatte, og tester vertikal spenst. Hurtighetstestene foregår på treningssenterets 40 meters løpebane. Innen muskelstyrke tilbys tester for 1RM (maksimal styrke) og submaksimal styrke i en rekke øvelser.
Testing av fotballspilleres hurtighet har på 2000-tallet gitt en del pressedekning, og ført til spekulasjoner om norges raskeste fotballspiller. Basert på nyhetsoppslag er dette en uoffisiell liste over Norges raskeste fotballspillere etter tester på TIS:
Regionale avdelinger
Olympiatoppen har fem regionale avdelinger med fagressurser som skal bidra til å utvikle toppidretten i Norge:
Luttsuite i e-moll, BWV 996
Suite i e-moll, BWV 996, er en suite komponert av Johann Sebastian Bach. Suiten var trolig opprinnelig ment for lutt-cembalo. Dette stykket blir ofte spilt på gitar, siden Lutt-cembalo er et sjeldent instrument. Trolig er suiten det tidligste verket Bach skrev for lutt, og er trolig komponert i Weimar en gang mellom 1707 og 1717.
Satsene i stykket er:
Bourree-satsen, Bourree i e-moll, er et populært luttstykke som har blitt spilt av flere rockeartister i moderne tid.
Alex Katz
Alex Katz (født 24. juli 1927) er en amerikansk figurativ maler som ofte knyttes til pop art. Han er spesielt kjent for sine malerier, skulpturerer, og grafikk.
Katz ble født i Brooklyn, New York. I 1928 flyttet familien til St. Albans, Queens. Fra 1946 til 1949 studerte han ved The Cooper Union i New York, og fra 1949 til 1950 studerte han ved Skowhegan School of Painting and Sculpture i Skowhegan, Maine. Hans første separatutstilling var i 1954, med en utstilling av malerier ved Roko Gallery i New York. I 1974 viste Whitney Museum of American Art en serie trykk under tittelen Alex Katz Prints, etterfulgt av en mobil utstilling av hans tidligere kunst i 1986; Alex Katz. Hans første utstilling utenlands var i 1995 med Alex Katz: American Landscape som ble vist ved Staatliche Kunsthalle i Baden-Baden, Tyskland.
I 2007 hadde Katz en større separatutstilling ved New York State Museum
Mens han var sommergjest i Lincolnville på slutten av 1950-årene utviklet han et nært forhold til det lokale Colby College. Colby College gav Katz en honorær doktorgrad i 1984. I oktober 1996 åpnet Colby College Museum of Art en egen fløy dedikert til ham. Denne fløyen har mer enn 400 oljemalerier, collager og grafiske trykk fra hans hånd.
K (album)
K er debutalbumet til det britiske bandet Kula Shaker. Albumet har en blanding av britpop, psykedelia og indisk inspirert musikk. Singelen Govinda fra albumet utmerker seg med å være den eneste låta sunget i sin helhet på sanskrit som har vært på topp ti på de britiske hitlistene.
Sporliste
Låt 1, 2, 4, 5, 9 og 10 er kreditert Mills/Kula Shaker, låt 3, 6, 7 og 11 er kreditert Mills/Bevan, låt 8 er kreditert Mills/Bevan/Darlington/Winterhart og låt 12 og 13 er kreditert Mills.
Besetning
Andre medvirkende
Reginald Schroeter
Reginald Schroeter (født 11. september 1921, død 30. juli 2002) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Harm Kuipers
Harm Kuipers (født 22. november 1947 i Norg) er en nederlandsk tidligere skøyteløper.
Høydepunktet i karrieren hans var VM-tittelen i allround på Bislett i 1975. Ett år tidligere hadde han tatt sølv i VM.
Pitești Gavana kraftverk
Pitești Gavana kraftverk er et varmekraftverk ved Pitești i Romania. Det har en installert produksjonskapasitet på 562 MW, fordelt på én dampturbin og åtte kokere for fjernvarme. Brenseltypen er kull og naturgass. Det utvinnes kun 6 MW elektrisitet, hovedvirksomheten er produksjonen av 556 MW fjernvarme. Anlegget ble utbygd 1963–1980.
Sanselighet
Sanselighet betegnes ofte som at man hengir seg til behagelige sanseopplevelser gjennom sinnet. Ordet betegner også en form for erotikk, da ofte i formen sensualitet. I den tradisjonelle, europeiske tenkning har man sett et avgjørende skille mellom kropp og sjel. Sjelen, som rommet tenkning, religiøsitet, vilje og pliktfølelse, ble ansett for å være en fange i kroppens urene fengsel, som var fylt med fristelser som kunne trekke sjelen vekk fra dens rette element: det guddommelige.
Ut fra en slik grunntanke ble sanseligheten fordømt som en bevisst hengivelse til disse «kjødelige» fristelser. Det var i seg selv et svakhetstegn som behøvde rettledning, men det var også et skråplan, som kunne føre sjelen bort fra troen på Gud. Det er i et slikt lys man måse de gjentagne påstandene om heksenes sanselighet og tøylesløse hengivelser til djevelen.
Sanselig betød for datidens mennesker en hengivelse til det onde, og det førte tidlig til at den ble fordømt under navnet «nytelsessyke» (luxuria). Sammen med andre laster ble nytelsessyke regnet for én av den katolske kirkes syv dødssynder.
Kungsbacka kommune
Kungsbacka kommune er en kommune i Hallands län i landskapet Halland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Kungsbacka.
Tettsteder
Kungsbacka kommune har 23 tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter:
Krigskorset (Hellas)
Krigskorset av 1940 var en gresk militær utmerkelse innstiftet 11. november 1940. En utmerkelse med samme navn var innstiftet i 1917, men denne hadde forskjellig utforming fra Krigskorset av 1940.
Krigskorset av 1940 var opprinnelig beregnet på belønning av medlemmer av Hellas' forsvarsstyrker for heltemodig innsats i den andre verdenskrig. Krigskorset ble også tildelt prominente utlendinger. I 1947 ble det bestemt at krigskorset også kunne tildeles for innsats i den greske borgerkrigen. Krigskorset ble utdelt inntil 1952.
Inndeling og utforming
Krigskorset av 1940 var inndelt i tre grader: med krone i gull, sølv eller bronse. Utmerkelsen var utformet som et kors, toppet av en krone og med korslagte sverd mellom korsarmene. Kong Georg IIs monogram prydet midtmedaljongen.
Medaljebåndet var rødt med en bred blå stripe i midten. I tilfeller en og samme person ble tildelt Krigskorset flere ganger, ble medaljebåndet utstyrt med en krone i sølv.
Norske innehavere
Kongene Haakon VII og Olav V ble tildelt det greske Krigskorset.
Korsholm
Korsholm (finsk: Mustasaari) er en kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen har 17,368 innbyggere og et areal på 846,7 km².
Korsholm er en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (71 %) og finsk som minoritetsspråk. Korsholm grenser til kommunene Vasa, Malax, Laihela og Vörå.
I Korsholm ligger Finlands lengste bro, Replotbron, som har en lengde på meter og forbinder øya Replot med fastlandet.
Musikfestspelen Korsholm er en årlig kammermusikkfestival som arrangeres i Korsholm og Vasa.
Fugledansen
Fugledansen er en gruppedans som var svært trendy både i Europa og Nord-Amerika på 1980-tallet. Populariteten til fugledansen var et resultat av «The Birdie Song» som ble fremført av popgruppen The Tweets i 1981.
Bakgrunn og historie
Melodien og dansen kommer fra Schweiz: Entertainern. Sangen ble komponert av trekkspilleren Werner Thomas fra Davos i Sveits, i 1957 under navnet Chip-Chip. Werner Thomas utviklet selv også dansen rundt 1963. Werner Thomas har fremført sangen med tilhørende dans i restauranter og hoteller siden 1963. Under en av disse fremføringene hørte den belgiske produsenten Louis van Rijmenan sangen. Van Rijmenan la til noen tekster og i 1970 utga han sangen offentlig gjennom forlaget sitt Intervox Music (senere samarbeidet han med sitt andre selskap og offentliggjorde sangen gjennom Eurovox Music) uten stor suksess. Eurovox Music eier i dag utgiverrettighetene over hele verden, forutenom USA (September Music), Storbritannia (Valentine Music) og i Nederland (Benelux Music).
Fugledansen og sangen ble opprinnelig kjøpt fra Tyskland til USA av Eddie Duling og Larry Karhuff fra Glandorf Ohio i 1974. Navnet til den originale sveitske sangen var «Der Ententanz» (Andedansen). I løpet av 1970-årene fikk sangen navnet «Vogeltanz» (Fugledans), selv om disse navnene aldri slo igjennom i Tyskland.
Popularitet
Populariteten til sangen og dansen var et resultat av «The Birdie Song» som ble fremført av popgruppen The Tweets i 1981. Senere i 2000 ble deres versjon av sangen stemt til den “mest irriterende sangen noen sinne” i en meningsmåling gjort av hjemmesiden dotmusic.
Koreografi
Fugledansen med tilhørende sang er ment å skulle utføres som en gruppedans, og den går som følger:
Nix (måne)
Nix er en av de fem kjente månene til dvergplaneten Pluto.
I 2005 ble Nix og Hydra oppdaget av Hubble-teleskopet. De to nyoppdagde månene, som fikk navnene av Den internasjonale astronomiske union i juni 2006, er mellom 45 og 160 km i diameter. Nix ligger ca. 49 000 km fra Pluto, og bruker ca. 25 dager på omløpet rundt Pluto.
I mytologien er Nix gudinne for mørke og natt, noe som er svært passende for en måne som kretser rundt den fjerne planeten Pluto, guden for underverdenen. Nix er også moren til Charon, noen som også er relevant, da en regner med et sammenstøt må ha dannet Plutos måner, samt at det indikerer at Charon er dannet av samme materiale som Nix.
Nix og Hydra er også navngitt delvis etter romsonden New Horizons sin ferd til Pluto, ved å starte med bokstavene N og H.
Noter og referanser
<references group="N"/>
Brannvakten
Brannvakten, Karl Johans gate 11 ved Oslo domkirke, er bygget i upusset rød tegl i nyromantisk stil i årene 1854–1856 i tilknytning til Basarene, og arkitekt for hele anlegget er Christian H. Grosch. Tårnet ble brukt til å tørke vannslangene.
Etter den store bybrannen 14. april 1858, hvor området med 40 gårder og 1000 beboere mellom Prinsens gate, Karl Johans gate, Skippergata og Kongens gate brant ned, ble det satt fortgang i å få etablert en bedre branntjeneste. Etter at byens vannforsyning var utbygget og trykkvannet kom senere samme året, flyttet det nye brannkorpset på 35 mann og en overbrannmester inn på 1860-tallet. Fram til 1902 hadde brannkorpset utkikkspunkt på døgnbasis fra domkirkens tårn.
Pumpehuset (København)
Pumpehusets historie
Pumpehuset er en del av Københavns første vannverk og rommet tre store dampdrevne pumper, som skapte trykket i vannrørene, så vannet kunne nå opp til de øverste etasjene i Københavns hus. Grunnsteinen til Pumpehuset ble lagt 16. mai 1856, og det stod ferdig på våren 1858, men ble først offisielt tatt i bruk 1. juli 1859. Bygningen er fredet.
I september 1987 åpnet Pumpehuset og avløste Saltlageret som spillested. En del av pengene som ble brukt til å innrede Pumpehuset med, ble donert av Uraniafonden, som donerte 3 millioner danske kroner som kompensasjon for rivingen av Saltlageret.
Den 15. juni 2010 meldte mediene nyheten om at Pumpehuset var gått konkurs, og at alle fremtidige arrangementer var avlyst.
I januar 2011 ble det offentliggjort at Pumpehuset åpnet igjen med en helt ny profil, med fokus på urban subkultur.
Brithon
Brithon er en elv i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Elva lå i Beleriand og dens kilde lå i åsene i den nordvestre delen av Vest Beleriand sør for Ered Wethrin. Elva Brithon rant ut i Brithombarbukten i Falas hvor den møtte havet, Belegaer.
List of Middle-earth rivers Lista di fiumi del Beleriand
Pumpehuset (København)
Pumpehusets historie
Den 28. september 2011 åpnet Pumpehuset atter dørene for det københavnske konsertpublikum.
Utvalg av band
Et utvalg av de band som har spilt i Pumpehuset.
Søren Monrad
Søren Monrad (født 1744 i Tjæreby på Sjælland, død 29. mai 1798 i Trondhjem), kalt Søren Latiner, var en dansk-norsk skolemann.
Bakgrunn
Søren Monrad var sønn av sogneprest i Tjæreby på Sjælland Jørgen Monrad (1704–1772) og Engelke Cathrine Ørsted (død 1797). I 1758 ble faren forflyttet til Våle i Jarlsberg grevskap, og sønnen kom på skole i Christiania. Han gikk ut av skolen i 1758 og tok teologisk eksamen ved Københavns Universitet i 1768. I 1772 ble han dekan ved Kommunitetet.
Det norske selskab
I København var Monrad en av grunnleggerne av Det norske selskab og et ivrig medlem av dette, selv om han ikke skrev stort selv. Ifølge Israel Levin var han «næst Treschow uden Tvivl det stærkeste Hoved i Selskabet, og dets eneste Lærde». I selskapets trykte skrifter finnes det bare et satirisk dikt av ham: «Damynt eller den forulykkede Digter», som var et angrep på Ewalds «Balders Død».
Pedagog
I 1779 ble Monrad utnevnt til rektor ved skolen i Kristiansand. I 1783 fikk han dessuten tittelen professor. I Kristiansand måtte han klare seg uten konrektor; derfor søkte han seg bort og ble i 1789 rektor for skolen i Trondhjem.
Monrad ble kalt «Søren Latiner» på grunn av sine ualminnelige kunnskaper i latin. Derimot hadde han ikke særlig store kunnskaper i gresk, og hebraisk kunne han slett ikke. Han var en motstander av prylestraffen, men kunne til gjengjeld bruke skjellsord og sarkasmer overfor elevene. I Kristiansand skal han ha fylt skoleprotokollen med sarkastiske bemerkninger, mens den trondhjemske skoleprotokollen skal ha blitt funnet blank etter hans død. En av Monrads beste elever var Claus Pavels, som har skildret ham i sin Autobiographi. Monrad sendte Pavels av sted til Københavns universitet med et overstrømmende latinsk vitnesbyrd, skjønt Pavels tørt bemerker at Monrad neppe hadde kompetanse til å uttale seg om annet enn latinkunnskapene hans.
Attilio Nicora
Attilio Nicora  (født 16. mars 1937 i Varese, Italia, død 22. april 2017 i Roma, Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var inntil pave Johannes Paul IIs død den 2. april 2005 president for forvaltningen av Vatikanstaten.
Attilio Nicora mottok etter filosofiske, teologiske og kirkerettslige studier prestevielsens sakrament i juni 1964. Før bispevielsen var han bl.a. kirkerettsdosent og rektor ved presteseminaret i Milano. I 1977 ble han hjelpebiskop i erkebispedømmet Milano.
I 1992 ble han biskop av Verona. I 2002 ble han kalt til Roma der han ble president for forvaltningen av Vatikanstaten. Pave Johannes Paul II gjorde ham til kardinal i oktober 2003.
Assessor
Assessor (av latin; bisitter, av assidere, av ad- og sedere sitte hos) var i eldre rett brukt som tittel på en juridisk embetsmann som var medlem av en kollegial domstol. Derutover har tittelen hatt forskjellig betydning i forskjellige tider og i forskjellige land.
I Danmark-Norge ble begrepet først brukt om dommere i overhoffretten og høyesterett. Fra 1797 ble assessor også brukt om dommerne i stiftoverretten, og fra 1814 i Norge om dommerne i høyesterett. Fra 1927 bruktes ordet dommer i Norge.
Barry gasskraftverk
Barry gasskraftverk er et varmekraftverk ved Sully i Vale of Glamorgan, 12 km vest for Cardiff i det sørlige Wales i Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 230 MW, fordelt på en gassturbin og en dampturbin, med kombinasjonssyklus. Brenseltypen er naturgass. Eier og operatør er Centrica.
Skagen Race
Helly Hansen Skagen Race (eller bare Skagen Race) er en regatta for tur- og havseilere som går fra Holmestrand til Skagen. Den arrangeres i Kristi Himmelfartshelgen hvert år og har 200–300 deltagende båter og omtrent 2 500 seilere. Regattaen arrangeres av Bærum Seilforening
George Russell
George Allan Russell (født 23. juni 1923 in Cincinnati i Ohio, død 27. juli 2009 i Boston i Massachusetts) var en amerikansk jazzmusiker og musikkteoretiker.
Skagen Race
Fra 1996 til 2007 gikk regattaen under navnet «Hovdan Skagen Race,» men regattaen har nå navnet Helly Hansen Skagen Race, med Helly Hansen som hovedsponsor.
George Russell
Som barn sang Russell i et kirkekor og hadde piano- og orgelundervisning. Da han var tolv år bestemte han seg for slagverk, fra 1937 spilte han i lokale danseband, blant annet i Cotton Club i Ohio. I 1940 fikk han et stipendium og studerte da slagverk ved Wilberforce University. I 1942 fikk han tuberkulose. Da han var tvunget til å være forsiktig, konsentrerte han seg om komposisjon og arbeidet som arrangør hos Earl Hines. Ved siden av spilte han av og til trommer hos Benny Carter og skrev sitt første verk, New World, for ham.
Skagen Race
Store deler av seilasen foregår på åpen sjø, men relativt nære land.
En viktig del av regattaen er det sosiale i Skagen etter målgang. Skagen kommune stiller med gode fasiliteter – og man får en svært sosial avslutning på regattaen i Skagen. Etter premieutdeling er det god tid til både å utforske Skagenområdet og til å seile hjem til hjemmehavnen.
George Russell
Etter at han i 1945 flyttet til New York ble han syk igjen og fikk tid til å konsentrere seg om musikkteori. I 1947 ble han utskrevet fra sykehuset og Dizzy Gillespie gjorde ham kjent med Miles Davis, John Lewis og Gerry Mulligan. Resultatene av studiene i musikkteori ble gitt ut i 1953 under tittelen «The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization». Som bandleder begynte han nå med egne innspillinger.
Han var fascinert av Stravinskij og Ravel og forsøkte i de følgende årene å forbinde forskjellige tonale systemer, han ble dermed en av oppfinnerne av modal jazz.
I 1964 dro Russell til Skandinavia. Han oppholdt seg i Norge og i Sverige der han arbeidet for Sveriges Radio under Bosse Broberg. Der opptrådte han med de unge musikerne Jan Garbarek, Terje Rypdal, Arild Andersen og Jon Christensen, Russells norske sekstett var en utløser for den skandinaviske jazzbølgen som fulgte. I 1969 dro han tilbake til USA etter at fikk et tilbud av Gunther Schuller om å bygge opp en jazzavdeling ved New England Conservatory.