cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andreea Mihart
Mihart ble tatt ut i bruttotroppen til Florentin Pera foran Håndball-EM 2022, men var ikke blant de 18 utvalgte. .
Manama (Ajman)
Det drives landbruk i Manama, samt utvinning av magnesium og krom.
Fra 1966 til 1972 ble det utgitt frimerker i Manamas navn.
Asnelles
Asnelles er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Ryes som ligger i arrondissementet Bayeux. I hadde Asnelles 0 innbyggere. Kommunen grenser til kommunene: Meuvaines og Saint-Côme-de-Fresné.
Piper Halliwell
Andre Evner
•	Høy motstand: evnen til å motstå bade magiske og fysiske angrep. Kan overleve ellers dødelige skader.
Asnelles
Befolkningsutvikling
Referanse: INSEE
Ellen Seip (lege)
Ellen Dorothea Arup Seip (født 23. september 1878 i Christiania, død 12. desember 1948) ble uteksaminert som lege i 1905, og hun virket som ansvarlig lege ved flere tuberkuloseinstitusjoner. Hun medvirket også til ei bok om reformdrakten. Ellen Seip var datter av Thea Seip og Karl Seip.
Ellen og Signe Seip ble undervist hjemme, før de gikk på Ragna Nielsen s skole i Christiania, og ble uteksaminert som privatister fra Gjertsens latinskole. Signe var privatlærer et år i Nord-Odal, mens Ellen studerte medisin, som en av de første kvinnene i Norge. Etter embetseksamen i 1905 og ei tid ved forskjellige sjukehus, etablerte hun med hjelp av sin mor og søster et sjukehus for tuberkuløse barn, på Vikanlandet i Trøndelag.
Michelle Turner
Michelle Turner (født 1. august 1974) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 6.
KrAZ-255
thumb|KrAZ-255 KrAZ-255B er en 7,5 tonns sekshjulsdrevet lastebil, produsert av KrAZ i Ukraina og det tidligere Sovjetunionen siden tidlig på 1960-tallet. Forgjengeren var KrAZ-214, og etterfølgeren var KrAZ-260.
Rabensteinborgen
Rabensteinborgen (tysk: Burg Rabenstein) er en borg fra høymiddelalderen i landsbyen Raben, en bydel i kommunen Rabenstein/Fläming i Landkreis Potsdam-Mittelmark, Brandenburg.
Borgen ligger på Steiler Hagen, et høydedrag 153 meter over havet i Naturpark Hoher Fläming. Borgen nås ved avkjøringen fra A9 ved Klein Marzehn, det neste stoppet på jernbanen er Bad Belzig. Den europeiske sykkelveien R1 går langs borgen. Elven Plane renner nord for borgen og ender i Havelvassdraget i Breitlingsee.
Historie
Rabensteinborgen nevnes første gang i skriftlige kilder fra 1251. Den lå da i grenselandet mellom Kurfyrstedømmet Sachsen og Brandenburg og hadde da flere ganger skiftet eier. Først etter Wienkongressen i 1815 ble borgen endelig liggende i Raben og Brandenburg/Preussen. Middelalderborgen er i fullstendig behold og ble omfattende renovert etter 1990. Den inneholder et pensjonat og vertshus.
Cornelis
Cornelis er en svensk dramafilm med kinopremiere 12. november 2010. Den handler om Cornelis Vreeswijks liv og er regissert av Amir Chamdin. Hans-Erik Dyvik Husby spiller hovedrollen. I filmens musikk inngår en del tidigere uutgitt materiale av Cornelis Vreeswijk.
Handling
Handlingen starter i Nederland under andre verdenskrig da Cornelis Vreeswijk var gutt. Senere følger filmen Vreeswijks liv i Sverige.
Etwas Neues unter der Sonnen
Etwas Neues unter der Sonnen er et musikkalbum med Kolbotn Ungdomskorps, Erlend Tunestveit, Jan Magne Førde, Ingvild Habbestad og Kåre Nordstoga. Albumet ble utgitt i 2002.
MK «Hisø» (1909)
MK «Hisø» var en norsk selfangstskute. Skuta er kjent for å ha oppdaget torskefisket vest for Grønland, for å ha blitt kapret to ganger og for sitt virke i norsk ekspansjon i nordområdene.
Drolshammarveien
Drolshammarveien (17–161, 2-160) er en vei på Veme i Ringerike.
MK «Hisø» (1909)
Historie
Skuta ble bygd i 1908 ved Skotholmen i Arendal, med 45 hk compound motor fra Pusnes Støperi på Tromøy og dampkjele fra Cochran i skotske Annan. Den ble solgt av AS Hisø Fiskekompagni til A/S Elf i 1910 i Kristiania (kallesignal MFCL) og var 112 brt med dimensjonene 84,4/22.4 / 11,5.
Drolshammarveien
Veien ligger på sørsiden av Soknedalsveien (Riksvei 7). Den går fra Skotlandveien, ved Nye Kvernvollen bru, og går i to hovedløp, et sørover og et østover i parallell med Soknaelva. Veien har spredt bebyggelse, men med et noe tettere boligfelt i vestlig del.
MK «Hisø» (1909)
Historie
Med Johan Olsen fanget skuta, fem isbjørn og et par hundre hvalross ved Vest-Grønland og fisket torsk i Davisstredet, i 1911 og 1912. Skuta ble i 1916 ble solgt videre til A/S Ålesund Fiske & Fangst, men ble kapret av britene under sildefisket i 1917 og det ble en engelsk prise. Skuta ble solgt i 1924 igjen videresolgt til Brdr.Edw. og Iver Larsen fra Ålesund, utrustet med 200 Hk Skandia og ombygd akter (122 brt). Skuta ble i 1929 leid av Fiskeridirektoratet, med Thor Iversen som leder, for å sondere rundt Frans Josefs land og Bjørnøya. Den 7. august 1929 varslet Adolf Hoel at Iversen skulle annektere Victoriaøya, noe isforholdene umuliggjorde.
Skuta ble overtatt av Sælfangst & Havfiske A/S fra Ålesund i 1931, så A/S Rieber & Co. av Tromsø i 1939. Skuta ble i 1940 kapret i Vestisen av den tyske båten «Nordmark» kamuflert som «Thorshøvdi» av Sandefjord, som var en tysk prise. Med nedbrent maskin og tømt lasterom ble båten slept til Trondheim og ny 300 hk Wicmann diesel. Skuta gikk på et skjær i 1943 i Mandal og i 1944 kolliderte den på lovlig sildefiske med tysk vaktbåt. Rieber & Co. fikk senere båten tilbake og Eyvind Olsen ble tilsatt som skipper. En ombygging i 1950 ved Ottesens Skipsbyggeri i Sagvåg på Stord fornyet alle spant, ga nytt overbygg og ny 400 hk Wichmann. I 1956 brekker propellakselen på skuta, mens den er på Vestisen, ble isfast fram til «Salvator» kom. Skuta fikk nye skader under en storm ved Bjørnøya i november 1959. I 1966 fikk skuta en rekordfangst, og ble brukt fram til 1979. Skuta ble slept av «Kvitbjørn» til Veggefjorden ved Ringvassøya der den ble senket 3. august 1981. Masta ble gitt til Balsfjord kommune.
Politikkåret 1784
Fødsler
statsråd og «statsminister» i en periode da embetet fremdeles ble benevnt som «regjeringens formann» ||align=center|77 ||align=center|1862 ||
EM i friidrett 1938 – 100 meter menn
Øvelsen 100 meter menn ved EM i friidrett 1938 ble avholdt i Paris, Frankrike den 3. og 5. september.
Erik Sjøvall representerte Norge og kom til semifinalen.
Rekorder
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:
Det ble satt ny mesterskapsrekord under konkurransen:
Forsøksheat
3. september
Finale
3. september
Madla skytebane
Madla skytebane er en skytebane på Madla i Stavanger. Stavanger skytterlag har holdt til på banen siden 1905, og det er idag den eneste utendørs skytebanen i Stavanger.
Stavanger skytterlag ble stiftet i 1861, og er sammen med Stavanger Turnforening byens eldste idrettslag. Skytebanen ble etablert i 1871, og i 1884 ble det tatt i bruk av Forsvaret. Siden 1905 har banen vært i bruk av Stavanger skytterlag. I 1928 ble landskytterstevnet arragert på Madla skytebane. Skytterhuset ble bygd i 1950, og har vært gjennom flere moderniseringer.
Riflebanen består av et 100 m hold med 275 grader skyteretning og et 200 m hold med 265 grader skyteretning. Området er sterkt utsatt for vind som kommer fra sørøst, og de to første bygningene som Stavanger skytterlag satte opp blåste ned. Det er også 15 m bane innendørs på skytterhuset. I tilknyting til anlegget er det en kortholdsbane som aktivt brukes av Forsvaret med skyteretning 37 grader. I tillegg er det historiske baner med skyteavstander på 200, 300 og 500 meter. Det finnes også en gammel pistolbane i skråningen på oppsiden av skytterhuset. Stavanger Pistolklubb har tidligere skutt på banen. Banene ligger i støysonen til Sola lufthavn.
Christian Samuel Eyde
Christian Samuel Eyde (født 6. oktober 1850 i Arendal, død 7. oktober 1931) var en norsk konsul og skipsreder.
Han var sønn av Samuel Eyde (1819–1902) og Elina Kristine Amalie Stephansen. Christian Samuel Eyde giftet seg i 1882 med Christiane Augusta Lund (1856-1919), datter av Peter Lorentz Lund. Han var bror av den kjente industrigründeren Sam Eyde.
Dyrevenn
Eyde var en av stifterne av «Foreningen for dyrenes beskyttelse i Arendal og Omegn» i Arendal i 1889.
Ingrid Pedersen
Ingrid Elisabeth Liljegren ble født i Stockholm, Sverige. Hun var datter av Sivert Roland Liljegren (1908-75) og Maud Berg (1915-82). I 1957 fikk Ingrid sitt flysertifikat i Sverige. I 1958 ble hun gift med Einar Sverre Pedersen (1919-2008). I 1962 flyttet familien til Anchorage, Alaska, hvor Einar Pedersen var stasjonert som navigatør for Scandinavian Airlines på interkontinentale flyvninger, Nordpolsruten.
I 1963 satte Ingrid Pedersen sammen med sin mann som navigatør ut med et én-motors Cessna 205 fly fra Fairbanks, Alaska over den geografiske Nordpol og videre til Bodø, Norge. Ingrid og Einar emigrerte til USA i 1979. Einar Pedersen døde i 2008. Ingrid Pedersen døde i løpet av 2012 i Anchorage, Alaska.
Hypocrites
Hypocrites er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, mørke trebukker med bronseaktig eller blålig metallisk glans. Antennene er omtrent så lange som kroppen, fortykkede mot spissen. Pronotum er avrundet, litt bredere enn langt. Dekkvingene er slanke og nesten jevnbrede. Beina, særlig bakbeina, er nokså lange, lårene litt klubbeformede.
Levevis
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.
80 meter hekk
80 meter hekk er en tidligere offisiell mesterskapsøvelse for kvinner innen friidrett. Det var den korteste hekkeøvelsen med åtte 72,6 centimeter høye hekker. Øvelsen var olympisk øvelse under 8 leker fra 1932 til 1968. var den korte hekkdistansen for kvinner under OL 80 meter med åtte 72,6 centimeter høye hekker. Fra OL 1968 ble det besluttet å introdusere 100 meter hekk med 84 centimeter høye hekker for kvinner.
Distansen er korthekk øvelse for noen aldersbestemte ungdomsklasser. For jenter er det øvelse for 13 til 16 år med 76,2 cm hekker. For gutter er det øvelse for 13 og 14 år med 76,2 cm hekker.
Milepæler
80 meter hekk:
Fem på topp i Norge gjennom tidene
Oversikten lister de fem beste norske utøvere før 1969, mens øvelsen var offisiell.
Moira Senior
Moira Senior (født 22. juli 1976) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Lake City (Sør-Carolina)
Lake City ligger langs motorveien U.S. Route 52, som fører til Florence i nord (39 km) og Kingstree i sør (27 km). 2,4 km nord for Lake City krysser den U.S. Route 378, som fører til Conway i øst (72 km) og Sumter i vest (56 km). Det er også jernbaneforbindelse til Florence og Charleston.
Stedet ble først bosatt av ulsterskotske nybyggere i 1736 og kalt Graham's Crossroads, senere Graham, etter landeieren Aaron Graham. Jernbanen som ble åpnet mellom Florence og Charleston i 1856, ble lagt gjennom landsbyen og medførte økonomisk vekst. I 1874 fikk landsbyen lokalt selvstyre, og i 1883 skiftet den navn til Lake City. På slutten av 1800-tallet hadde Lake City blitt Sør-Carolinas ledende produksjonsområde for jordbær.
Moira Senior
Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 6.
Øvre magasin (Fredriksten)
Beskrivelse
Øvre magasin ligger øverst i husrekken som ellers består av Den gamle kommandantbolig og Nedre magasin i hovedfestningen, også kjent som Citadellet. Beliggenheten rett innenfor Østre kurtineport er den samme som den aller eldste kommandantboligen hadde. Denne ble revet da Den gamle kommandantbolig ble bygd i 1754, og tomta ble noen år senere tatt i bruk for det nye provianthuset. Arbeidet med å sprenge ut tomta tok til i 1757, men manglende bevilgninger og mangel på arbeidsfolk førte til at bygningen første ble ferdig i 1770. Bygningen består av tre fulle etasjer samt halv kjeller (under vestre del) og loft, og måler 64 1/2 ganger 24 1/2 alen, dvs. ca. 40 x 15 m. Veggene er to meter tykke gråsteinsmurer, innvendig er vegger og hvelvinger i pusset teglstein. Gavlveggene på loftet er også murt i teglstein, gavlen mot øst er pusset, mens gavlen mot vest er upusset. Det er murte hvelv over kjelleren og mot loftet, ellers er etasjeskillene i tre. Opprinnelig hadde bygningen et høyt valmet tak, noe som kan sees på de opprinnelige tegningene. Etter brannen i 1826, ble taket gjenoppbygd som et saltak med en halvvalm i østre gavl, mens vestre gavl mot Den gamle kommandantbolig er rett. Taket er dekket med rød enkeltkrum teglstein.
Long Clawson
Long Clawson er et tettsted i det engelske grevskapet Leicestershire i Storbritannia. Tettstedet inngår i det verdslige sognet Clawson, Hose & Harby. Sognet hadde totalt 2577 innbyggere per 27. mars 2011.
Øvre magasin (Fredriksten)
Bruk
Øvre magasin var i bruk til oppbevaring av festningens kornforråd både i 1842 og i 1880. I 1896 ble loftet brukt til uniformsrom for underoffisersskolen. 1. Infanteriregiment brukte bygningen som depot i 1956, men i 1960 ble det slutt på å bruke bygningen som magasin og Halden historiske samlinger tok over bygningen. Den har senere vært brukt til museumsformål. Bygningen inneholder blant annet en utstilling av gammelt brannslokningsutstyr.
Long Clawson
Tettstedet ligger i området Vale of Belvoir.
Musikkåret 1754
Musikkåret 1754 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1754.
Ugrasmeldeslekta
Ugrasmeldeslekta (Chenopodium) er ei slekt i amarantfamilien.
De er ett- eller flerårige urter, busker og små trær. Unge stengler og blad er ofte dekket av væskeholdige, runde trikomer som faller av etter en stund. Som regel er enten alle blomster tvekjønnede, eller så sitter tvekjønnede blomster og hunnblomster på samme plante, men det er også noen få særbu arter. Blomsterstanden er et aks eller en klase som er side- eller endestilt. Forblad mangler. Det er nesten alltid fem pollenbærere og to arr. Frøene er svarte.
Ugrasmeldeslekta omfatter i moderne systematikk omtrent 90 arter som er utbredt over hele verden. De vokser som ugras i åkrer, hager, langs vegkanter og på ruderatmark. Mer opprinnelig voksesteder er havstrender og ørkener. Den vanligste arten i Norge er meldestokk, men mange flere arter er funnet som mer eller mindre tilfeldige ugras. Frøene er i stand til å overleve i jorda i mange år før de spirer.
Flere av artene har litt betydning som bladgrønnsaker og på grunn av at de har spiselige frø. Mest kjent er den søramerikanske quinoa.
Systematikk
Denne gruppen ble i eldre systematikk regnet til meldefamilien (Chenopodiaceae). I moderne systemer, som tar hensyn til molekylærgenetikk, er den plassert i underfamilien Chenopodioideae i amarantfamilien (Amaranthaceae).
Omfanget av slekta har variert mellom ulike oversikter, og omtrent 150 arter har blitt regnet hit. Moderne fylogenetiske studier har vist at Chenopodium i vid betydning ikke er en naturlig gruppe. Slekter som er skilt ut er Blitum, Chenopodiastrum, Lipandra, Oxybasis, Dysphania og Teloxys. De australske slektene Einadia og Rhagodia hører derimot til midt i Chenopodium i snever betydning.
Skippy Hamahona
Skippy Hamahona (født 1. januar 1975) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 6.
Tsilavina Ramanantsoa
Tsilavina Ramanantsoa (født 24. april 1992) er en gassisk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Clang
Clang (uttale i det internasjonale fonetiske alfabetet: ˈklæŋ/ ) er en kompilator-front-end for programmeringsspråkene C, C++, Objective-C og Objective-C++, rammeverket OpenCL og de tilhørende API'ene OpenMP og CUDA. Den benytter LLVM som sin back-end, og har vært en del av utviklingssyklusen til LLVM siden LLVM versjon 2.6.
Clang er konstruert i den hensikt å erstatte GNU Compiler Collection (GCC). Dens bidragsytere inkluderer Apple, Microsoft, Google, ARM Holdings, Sony, Intel og Advanced Micro Devices (AMD). Clang er fri og åpen programvare, og er lisensiert under University of Illinois/NCSA Open Source License, som er en BSD-lignende lisens.
Første versjon ble lansert 26. september 2007. Siste versjon er 5.0.0 og ble lansert 7. september 2017.
Musikkåret 1780
Musikkåret 1780 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1780.
Dmitrii Aleksandrov
Dmitrii Aleksandrov (født 12. september 1992) er en kirgisisk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Kvantetall
Kvantetall i kvantefysikken er tall som brukes for å karakterisere observerbare størrelser. De angir hvor stor en størrelse er i forhold til en viss minste størrelse, et elementærkvant og er derfor dimensjonsløse.
Som regel er et kvantetall heltallig, men iblant viser det seg praktisk å velge elementærkvantet slik at kvantetallet også kan være halvtallig. En partikkel vil ifølge kvantefysikken kunne innta bestemte tilstander, såkalte egentilstander. Til hver slik tilstand svarer et bestemt sett kvantetall. For å beskrive et enkelt elektron i et atom brukes f.eks. vanligvis fire kvantetall som symbolsk betegnes med n, l, m og s.
Hovedkvantetallet n kan anta en hvilken som helst verdi fra og med én og angir i første tilnærmelse elektronets energi. I hydrogenatomet er således energien proporsjonal med 1/n2. Banespinnkvantetallet l, som også blir kalt det asimutale eller orbitale kvantetall, angir elektronets banespinn som er √l(l+1)ℏ, hvor ℏ er Plancks konstant dividert med 2π. Kvantetallet l kan anta heltallige verdier fra 0 til n − 1. Iblant angis verdien av l symbolsk ved bokstavene s, p, d, f, g osv. for l = 0, 1, 2 osv.
Det magnetiske kvantetallet m angir projeksjonen av banespinnet l i en bestemt retning, og kan anta heltallige verdier fra −l til +l. Spinnkvantetallet s kan anta verdiene +½ og −½ og angir på tilsvarende måte som m projeksjonen av elektronets egenspinn.
Når et system beskrives av et bestemt sett av kvantetall, sies disse å være gode kvantetall. For komplekse atomer og molekyler vil de nevnte fire kvantetall ikke være gode. Man må da forestille seg at et bestemt elektron bare beskrives en del av tiden ved et bestemt sett av disse, og for øvrig ved et eller flere andre sett. Foretar man målinger på et slikt system, finner man snart at det er i en tilstand beskrevet ved det ene settet, snart i en tilstand beskrevet ved det andre settet. Man kan da finne nye avledede kvantetall som beskriver systemet entydig, og derfor i dette tilfelle er gode kvantetall.
Terrorangrepene i Brussel 22. mars 2016
'''Terrorangrepene i Brussel den 22. mars 2016''' var et terrorangrep med samordnede eksplosjoner ved Brussel lufthavn og Brussels metro ved metrostasjonen Maalbeek/Maelbeek nær Europaparlamentet i Espace Léopold.
35 ofre og tre selvmordsbombere ble drept. 300 ble skadet, 61 av dem kritisk. 13 døde på Brussel lufthavn, mens de resterende 21 døde på metroen.
Forvarsel om mulig angrep
Etter fire måneder på rømmen ble han arrestert under et anti-terrorist-raid i Molenbeek-delen av Brussel den 18. mars 2016, under hvilket han ble såret. Han ble antatt å ha vært i sluttfasen av planleggingen av nye terrorangrep. I en politiaksjon tre dager før i forstaden Forest var en antatt nær medarbeider av ham, den 35 år gamle algeriske Mohamed Belkaid, blitt skutt og drept av en av politiets skarpskyttere. Belkaid var innvandret til Sverige i 2010 og svensk gift, men forsvant fra bostedet i Märsta tre år etter bryllupet og antatt reist til Syria.
A’ Mharconaich
A' Mharconaich er et fjell i Skottland, det ligger i fjellrekken Grampian-fjellene i regionen Highland. A' Mharconaich har en høyde på 975 meter over havet. Det har en primærfaktor på 114.
Etter britisk klassifisering av fjell regnes A' Mharconaich som en «munro» og en «marilyn».
Terrorangrepene i Brussel 22. mars 2016
Forvarsel om mulig angrep
Den 20. mars gikk etterforskerne ut med opplysninger om at Abdeslam angivelig var i ferd med å planlegge nært forestående angrep, og at det hos ham (og som tidligere kjent på andre adresser noen dager før)  var blitt funnet tunge våpen, ammunisjon og bombeutstyr (detonatorer), og et ISIL-flagg.
Brussels hovedlufthavn (Zaventem)
To eksplosjoner fant sted på den internasjonale flyplassen i Zaventem nordøst utenfor Brussel kort etter kl 8.00 om morgenen lokal (og norsk) tid, i den internasjonale avgangshallen ved terminal 3 i to deler av innsjekkingen, ved billettskrankene før sikkerhetssjekken. Den første bomben skal ha gått av nær en skranke hvor reisende betaler for overvekt, den andre nær kaffebaren Starbucks. Mange ble drept og såret. Det ble også forvoldt store skader på selve terminalbygningen. Deler av taket raste inn og glassplater knuste.
Ifølge en BBC-melding hadde det belgiske nyhetsbyrå Belga meldt at det var blitt hørt skudd og rop på arabisk før eksplosjonene. Den amerikanske avisen Wall Street Journal rapporterte at en flyplassarbeider sa at han hørte rop på arabisk kort før to eksplosjoner i avgangshallen som var tettpakket av folk.
Flyplassen ble stengt. Innkommende fly ble raskt omdirigert til andre lufthavner, som Brussel-Sør Charleroi lufthavn, Oostende-Brugge internasjonale lufthavn, Amsterdam-Schiphol og Frankfurt.
Belgias riksadvokatembede (procureur du Roi Frédéric van Leeuw og Parquet de Bruxelles) erklærte etter noen timer at de to eksplosjonene på Zaventem var selvmordsaksjoner. Det er etterpå blitt spekulert rundt om det bare var én person som utløste bomben, og at den andre bomben var i en koffert; et videopptak kan imidlertid peke i retning av to selvmordsbombere.
Brussels tunnelbane (ved stasjonen Maelbeek)
Klokken 9.11 lokal tid eksploderte en muligens plassert og etterlatt sprengladning i midterste vogn av et trevogners togsett ved stasjonen Maelbeek/Maalbeek mens toget var på vei fra Maelbeek mot Schumann i Brussels metro. Dette angrepet ble også følt som kraftige luftstøt i nabostasjonene Schuman og Arts-Loi/Kunst-Wet.
Anslaget fant sted i byens såkalte quartier européen, så kalt på grunn av en rekke europeiske og EU-institusjoner i området. Det er om lag ti kilometer fra Zaventem-flyplassen.
Der var en dansk statsborger blant de sårede; den 38-årige færøyske gymnasielæreren fra Klaksvík, Sólfinn Hansen, ble skadet i hodet.
Politiaksjon
Få timer etter angrepene utførte politiet etter tips fra en drosjesjåfør en aksjon mot et hjem i Schaerbeek, nord i Brusselområdet, der de fant en spikerbombe, kjemikalier og et ISIL-flagg. Drosjesjåføren hadde bragt tre menn med bagasje, som de ikke lot ham håndtere, til flyplassen. Han fortalte at de ikke fikk all sin bagasje med seg i bilen og måtte la noe bli igjen. Politiet arresterte en mann på stedet.
De to antatte selvmordsbomberne ble etter kort tid identifisert av politiet som de ettersøkte brødrene Khalid og Brahim el-Bakraoui. Tredjemann ble antatt å være Najim Laachraoui, som hadde unnsluppet politiet under en razzia uken før terrorangrepet og også var ettersøkt. Alle tre var antatt å ha tilknytning til Paris-terroren i november 2015.
I en ny aksjon den 23. mars i Anderlecht, annetsteds i Brusselområdet, ble Laachroui først antatt funnet, men det viste seg at den arresterte ikke var ham.
Følger og reaksjoner
Sikkerhetsnivået i Belgia ble av landets Organe de coordination pour l'analyse de la menace økt til høyeste nivå etter angrepene, og all kollektivtransport ble innstilt. All flytrafikk ble også stoppet.
Borgermesteren i Paris, Anne Hidalgo, erklærte at Eiffeltårnet ville illumineres med de belgiske farger etter mørkets frembrudd 22. mars 2016.
Den belgiske regjering proklamerte tre dagers landesorg.
I mars 2017, ett år etter terrorangrepet, var fortsatt ett av ofrene på sykehus, den meget hardt skadede amerikansk-belgiske Karen Nortshield, som stod ved innsjekkingsskranken bare noen få meter fra der bomben gikk av.
National Cyber Security Centre (Irland)
National Cyber Security Centre (engelsk) eller Foireann Freagartha Éigeandála Ríomhaire (irsk) er et senter for datasikkerhet underlagt det irske departmentet for kommunikasjon, energi og naturressurser. Senteret har til oppgave å sikre offentlige datasystemer og -nettverk, bidra til sikring av kritisk infrastruktur og bistå bedrifter og virksomheter i å beskytte seg mot dataangrep.
Senteret ligger i Dublin.
Chen Cheng (svømmer)
Chen Cheng (født 10. februar 1992) er en kinesisk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Sandy Bennett
Sandy Bennett (født 25. mai 1972) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 6.
Nuttapong Ketin
Nuttapong Ketin (født 24. september 1992) er en thailandsk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Jacques Tourneur
Jacques Tourneur, født 12. november 1904 i Paris, død 19. desember 1977 i Bergerac i Dordogne, var en fransk filmregissør. Han var sønn av filmskaperen Maurice Tourneur.
Ousseynou Cavin Diagne
Ousseynou Cavin Diagne (født 5. juni 1999) er en senegalesisk fotballspiller som fra 31. mai 2021 er klubbløs.
VM i telemarkskjøring 2007
VM i telemarkskjøring 2007 ble arrangert i Thyon-Région i Sveits. I perioden 21. til 24. mars.
Eksterne lenker
Offisiell resultatside hos FIS
Mathea Trøften
Mathea Trøften (født 13. desember 1856 i Nord-Odal, død 14. oktober 1940 i Nord-Odal ) var en norsk kvinnesakskvinne og lærerinne.
Liv og virke
Anne Mathea Tostensdatter Trøften var født på gården Trauten i Nord-Odal. Faren, Tosten Pedersen Trøften, var ordfører og stortingsmann, og Mathea vokste opp i et intellektuelt stimulerende hjem. I 1876-1877 var hun elev på Christopher Bruun s folkehøgskole "Vonheim" i Gausdal. Her var hun også guvernante for Bjørnstjerne Bjørnson s barn. Her møtte hun tidens store kulturpersonligheter, og fikk sin "åndsdåp", der hun lovet seg selv å arbeide for barn og ungdom i ånden fra folkehøgskolen. Etter dette oppholdt seg i Danmark i 1879-1882 og 1885, der hun var elev ved Askov højskole og andre folkehøyskoler og bodde hos den grundtvigianske presten V.J. Hoff. I Danmark fikk hun nærmere kunnskap om grundtvigianismen, som kom til å sette et sterkt preg på hennes gjerning i skolen.Hun gjennomgikk senere lærerkurs i Seljord i 1887 og fikk stipend til å gjennomføre en studiereise til Danmark i 1903. Etter lærereksamen ved Asker seminar begynte hun i 1884 som lærerinne ved Sagstuen skole i Nord-Odal, der hun ble værende i 38 år. Mathea Trøften begynte tidlig å interessere seg for kvinnesaken, og var i 1904 med på å stifte Norske kvinners nasjonalråd. Fra 1916 til 1921 var hun medlem av styret i Norges Lærerinneforbund. Hun ble også oppnevnt som medlem av "Den store skolekommisjonen" av 1920, men måtte si fra seg vervet av helsemessige hensyn. I 1914 var hun medutgiver av den lokalhistoriske boka Minder fra gamle dage i Nordre Odalen. I 1940 ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sin betydelige innsats for ungdommen. I begrunnelsen nevnes både hennes kunnskaper, engasjement for skoleverket og gode pedagogiske evne. Lokalt satte Mathea Trøften store spor etter seg, både når det gjaldt kvinnesaken og allment kulturarbeid. Straks etter hun tiltrådte lærerposten satte hun i gang med ungdomslagsarbeid og tok på seg å dirigere en sangforening. Hun samlet ungdommen hjemme hos seg og var en aktiv foredragsholder. Allerede samme år som Landskvindestemmeretsforeningen ble stiftet i 1898, ble Nordre Odalens led av Landskvindestemmeretsforeningen stiftet hjemme hos Mathea Trøften, som ble foreningens første formann. Foreningen var blant annet svært aktiv foran herredsstyrevalget i 1916, da det ble stilt egen kvinneliste. Som pensjonist gjorde Mathea Trøften en stor innsats i Sanitetsforeningen og for reisningen av Trautskogen kapell i 1931. Hun var søster av Thea Seip.
Cole Turner
Cole Turner er en fiktiv skikkelse i TV-serien Charmed. Han ble født 19. januar 1885 til Benjamin Turner (dødelig) og Elizabeth Turner (demon). Han var den menneskelige alter ego til nå beseirede demonen Belthazor. Belthazor var en halvdemon født til demonen Elizabeth og den dødelige Benjamin Turner. Han var medlem av Brotherhood of the Thorn og ble leid inn av Triaden å drepe The Charmed Ones. Han ble beskrevet som en svært sterk og farlig «leiesoldat», kjent for å ha drept utallige hekser, uskyldige og demoner. Cole Turner var den første av to eks-ektemenn til Phoebe Halliwell. Han hadde en sønn mens han var gift med Phoebe, men barnet døde før han ble født, blir assimilert med Kilden og kidnappet av seeren.
Phoebes Kærester Список персонажей телесериала «Зачарованные»
Andersonville (Michigan)
Andersonville er et kommunefritt område (unincorporated community) i Springfield Township, Oakland County, i delstaten Michigan i USA.
Asnières-en-Bessin
Asnières-en-Bessin er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Isigny-sur-Mer som ligger i arrondissementet Bayeux. I hadde Asnières-en-Bessin 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Asnières-en-Bessin
Andersonville (Michigan)
Området ble først kjent som "Husted Settlement" etter familien Hustead som flyttet dit i 1833 og befinner seg rundt krysset mellom Andersonville og Big Lake roads. Det ble så kalt "Anderson Settlement" etter at familien Anderson kjøpte et område på 0,49 km2 og slo seg ned i 1836. Et postkontor med navnet "Andersonville" ble etablert i 1895 og var i drift til 1912. Andersonville var en stasjon på Detroit and Milwaukee Railway. Den samme stekningen blir fortsatt brukt av Canadian National Railway for frakttransport.
Asnières-en-Bessin
Befolkningsutvikling
Referanse: INSEE
Hellas’ herrelandslag i volleyball
Hellas’ herrelandslag i volleyball er det greske landslaget i volleyball for menn som konkurrerer for Hellas under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 43 på FIVBs verdensranking.
Despotatet Epirus
Despotatet Epirus eller Fyrstedømmet Epirus (gresk: Δεσποτᾶτον τῆς Ἠπείρου) var en av de bysantinske etterfølgerstatene fra Østromerriket (Det bysantinske riket) som oppsto i kjølvannet av herjingene fra det fjerde korstog i Konstantinopel i 1204. Epirus hevdet å være den lovlige etterfølgeren til Det bysantinske riket, hvilket også Keiserriket Nikea og Trapezunt-riket gjorde. Epirus ble erobret av det serbiske kongedømmet i 1337, men ble gjenerobret i 1356 og staten eksisterte, riktignok på et stadig mindre territorium, inntil den siste forskansningen ble erobret av de muslimske osmanene i 1479.
Despotatet omfattet Epirus-regionen nordvest i dagens Hellas samt en del av det sørlige Albania, deler av regionen Thessalia så langt sør som til byen Nafpaktos. Sørover inkluderte det også Akarnania og Aitolia. Sin største utstrekning hadde riket rundt 1230 da det en periode også omfattet store deler av den greske regionen Makedonia så langt øst som til Adrianopolis. Etter dette mistet de igjen store deler av territoriet, men de klarte likevel å beholde sin autonomi fram til 1337 da både den østromerske og den serbiske hæren rykket fram i området. Etter det var Epirus i flere tiår gjenstand for kamper mellom Østromerriket, Serbia og albanske klanledere. Rundt 1410 klarte man for en periode å gjenskape riket, før det til sist ble erobret av den ustoppelige ekspansjonen til muslimene i Det osmanske riket. Den siste festningen i Epirus, Vonitsa, falt i 1479.
Navnets opprinnelse
Navnet Epirus kommer fra gresk, Ēpeiros (gresk: Ἤπειρος, både på dorisk gresk og i den stedegne nordvestlige gresk Ἅπειρος, Ápeiros), og har betydning «fastland». Det er antatt at det kommer fra det indoeuropeiske rotordet *apero-, «kyst», og ble opprinnelig benyttet på fastlandet på motsatt side av øya Korfu og De joniske øyer.
Nakskov Fjord
Nakskov Fjord er en fjord i det vestlige Lolland i Danmark.
Despotatet Epirus
Navnets opprinnelse
Også etter Mikael II er bruken av ordet despot formelt feil, ettersom tittelen despot ikke i utgangspunktet knyttes til en spesifikk territoriell juristiksjon og heller ikke er arvelig. Det var den høyeste rangtittelen i det bysantinske aristokratiet og byråkratiet, og ble tildelt nære slektninger av keiseren, normalt en sønn (eldste). Bortsett fra Epirus var det mest kjente tilfellet i Despotatet Morea som vanligvis ikke regnes som en egen stat. Tittelen ble ikke brukt i samtidskilder før på 1300-tallet. Først i Morea-krøniken fra tidlig på 1300-tallet og Tocco-krøniken fra rundt 1400 benyttes begrepet. Riket omtales derfor i nyere historieskriving oftere som «(Den uavhengige) staten Epirus», men riket hadde strengt tatt ikke noe offisielt navn i samtiden.
Historikk
I den greske antikken var Epirus-området befolket av khaonierne, deretter thesprotierne, og til sist molossierne som styrte regionen på 300- og 200-tallet f.Kr. Molossierne under sin legendariske leder Pyrrhos slo blant annet romerne i flere slag i 270-årene f.Kr. Romerne ble senere for sterke og underla seg hele området under andre makedonerkrig rundt 200 f.Kr. og innlemmet det i den romerske provinsen Makedonia. Molossierne ble hardt rammet av nederlaget, og Epirusregionen ble satt kraftig tilbake i flere århundrer. Det er spekulert i om området fikk en slavisk immigrasjon på 500- eller 600-tallet, men om det var tilfelle var immigrantene helt integrert i det greske samfunnet på 1200-tallet.
Da Romerriket ble delt i et østrike under keiser Arcadius og et vestrike under hans bror, keiser Honorius i 395 tilfalt hele det greske fastlandet inkludert Epirus-regionen Østromerriket og var en del av det fram til etableringen av Despotatet i 1204.
Geografi
Despotatet omfattet i sin storhetstid et mye større område enn dagens greske provins Epirus. I tillegg til områder lenger øst og sør i Hellas strakte det seg også nordover inn i dagens Albania hvor det fortsatt bor en gresk minoritet. Området er karrig og fjellrikt, og den store fjellkjeden Pindos med fjell opp til 2 637 moh skiller Epirus fra Thessalia. I forhold til resten av Hellas er det nokså dårlige dyrkingsforhold, men den strategiske beliggenheten med kort seilingsvei over til Italia og kontroll med skipstrafikken i Adriaterhavet har gjort området betydningsfullt. Italienske handelsinteresser skaffet seg kontroll over strategiske brohoder langs seilingsrutene, og blant annet var De joniske øyer med Korfu av stor betydning. Kontrollen over Korfu skiftet flere ganger. På 1000- og 1100-tallet var øya kontrollert av normannerne på Sicilia (fra 1130 Kongedømmet Sicilia). Fra 1197 til 1207 hadde Republikken Genova kontrollen, så overtok Republikken Venezia inntil øya i 1214 ble innlemmet i Epirus. I 1259 overtok kong Manfred av Sicilia herredømmet, og fra 1267 kontrollerte Huset Anjou (angevinerne) området. Fra 1386 var øya igjen i hendene på Republikken Venezia. Øya var, som flere steder langs Epirus-kysten, sterkt befestet med fort og festninger, og Korfu klarte også å motstå de kraftige angrepene fra Det osmanske rike på 1400-tallet. Festningen Angelokastro på Korfu er ifølge enkelte historikere bygd av Epirus’ første despot Mikael I.
Latinerne og Det fjerde korstog
Etter nederlaget for Det tredje korstog (1189–1192) var det liten interesse i Europa for å sende enda et korstog mot muslimene. Jerusalem var nå kontrollert av Ajjubide-dynastiet som hersket over hele Syria og Egypt, bortsett fra noen få byer langs kysten som fortsatt var kontrollert av korsfarerkongedømmet Jerusalem, nå sentrert i Akko (Acre). Det tredje korstoget hadde også etablert et kongedømme på Kypros. Pave Innocens III, som ble innsatt i 1197, anmodet om et nytt korstog for å frigjøre Det hellige land.
Det fjerde korstog (1202–1204) hadde opprinnelig som mål å erobre det muslimske Jerusalem gjennom en invasjon via Egypt. Istedet, i april 1204, invaderte og erobret korsfarerne fra Vest-Europa det kristne (østlig-ortodokse) Konstantinopel, hovedstaden i Østromerriket. Dette har ofte blitt beskrevet som en av de mest lønnsomme og samtidig som den mest vanærende plyndring av en by i historien. Etter erobringen undertegnet lederne av korsfarerne en avtale - Partitio terrarum imperii Romaniae - med Republikken Venezia om fordeling av det okkuperte territoriet. Ifølge denne avtalen skulle tre åttendedeler av riket, inkludert Epirus og mye av det greske fastland, legges under Venezia. Gjennomføringen av denne traktaten forutsatte imidlertid at korsfarerne hadde territoriell kontroll over området, noe de aldri fikk.
Mikael I Komnenos Dukas og veien til Epiros
Før det fjerde korstog var Epirus en fjern og obskur region uten spesiell betydning, men da latinerne opprettet sitt katolske rike flyktet mange grekere fra både Konstantinopel og Thessaloniki til Epirus. Mikael beskyttet flyktningene og fikk en høy status blant dem. Flyktningene, mange av dem ledende personer fra Østromerriket, samlet seg i stor grad i byen Ioannina, selv om Arta var hovedstaden i riket. Mikael utropte seg selv til guvernør av theme Nikopolis i Epirus og markerte opposisjon til Bonifatius. Patriarken av Konstantinopel, Johannes X Kamateros anerkjente ikke Mikael som noe legitimt (øst-)romersk overhode, men støttet i stedet Teodoros I Laskaris som hadde flyktet østover etter okkupasjonen og utropt seg til keiser i Keiserriket Nikea. Mikael anerkjente da den katolske kirken og pave Innocens III som den epireiske kirkens overhode.
Henrik av Flandern som ble keiser i Det latinske riket i 1206 krevde en avtale om at Mikael skulle anerkjenne det latinske styret, men Mikael nektet. Likevel aksepterte han at hans datter skulle inngå ekteskap med Henriks yngre bror, Eustace, som nå var regent i Kongedømmet Thessaloniki. Mikael fryktet ikke latinerne på grunn av at landet var vanskelig å innta militært på grunn av fjellene, og han brøt snart alliansen med dem – om det hadde vært noen allianse. Allianseforholdene skiftet raskt, og Mikael angrep i 1210 Thessaloniki med støtte fra Venezia. Etter å ha drept et antall latinske prester der ble han lyst i bann av paven. Bulgarerne truet imidlertid Thessaloniki fra nord, og Mikael skiftet igjen side og forsvarte latinerne mot denne trusselen. Etter dette rettet Mikael fokus sørover og erobret store områder i Thessalia som ble innlemmet i Epirus.
Teodoros Komnenos Dukas og erobringen av Tessaloniki
Mikael døde i et attentat i 1214 eller 1215 og ble etterfulgt av sin bror Teodoros som kom tilbake fra Nikea. Mikael hadde en mindreårig sønn, Mikael II, men han ble sendt i eksil sammen sin mor av Teodoros. Teodoros markerte seg raskt med en ekspansiv politikk. Han angrep Thessaloniki i 1216 eller 1217, og sloss underveis også med bulgarerne. Henrik av Flandern dro mot ham, men døde underveis. Henriks etterfølger, Peter II av Courtenay, som var i Frankrike da han ble utnevnt til keiser i Det latinske rike, dro først til Roma for å få pavens velsignelse, og deretter mot Konstantinopel. Dessverre for ham stanset han i Durrës (i nåværende Albania, men den gang i Epirus) for å gjenerobre byen for latinerne. Der ble han tatt til fange av Teodoros, og sannsynligvis ble han henrettet. Det latinske riket måtte oppgi forsøket på å forvare Thessaloniki på grunn av den stadig pågående trusselen fra Nikea i øst. Thessaloniki ble erobret av Epirus i 1224, og Teodoros utfordret latinerne ved å la seg krone til keiser der.
Teodoros’ fall. Riket splittes igjen
I 1230 hadde Epirus sin største utstrekning og kontrollerte landområdene helt øst til Adrianopolis (Edirne). Teodoros brøt nå våpenhvilen som eksisterte med Bulgaria, og han håpet å kunne få fjernet tsar Ivan Asen II for å kunne ha ryggen fri til å angripe Konstantinopel. Han ble imidlerid slått i kamper ved Klokotnitsa (i nåværende Bulgaria). Teodoros ble tatt til fange og blindet. Hans bror Manuel Komnenos Dukas overtok nå makten i Thessaloniki, mens Epirus innsatte Mikael I’s sønn Mikael II til sin leder. Manuel utnevnte nå Mikael II til «despot», og han var den første i Epirus som bar denne tittelen. For Manuel lå det i dette at Mikael var hans underordnede, men Mikael demonstrerte snart sin «de facto» uavhengighet fra Thessaloniki ved å okkupere Korfu ca. 1236. I 1237 ble Teodoros satt fri fra bulgarsk fangenskap og han innsatte sin sønn Johannes Komnenos Dukas som hersker i Thessaloniki. Dette skjedde etter at tsar Ivan Asen II hadde giftet seg med Teodoros’ datter Irene Komnena, og Teodoros hadde dermed sikret seg bulgarernes støtte. Manuel måtte flykte fra landet.
Dolomius
Dolomius er slekt av en biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Despotatet Epirus
Nikeforos og forholdet til Italia
I tillegg til ekteskapsforbindelsene i Nikea og Achaia hadde også Mikael sørget for å gifte bort en annen datter, Helena, til kong Manfred av Sicilia. Dette fikk konsekvenser, fordi han hadde vært nødt til å gi fra seg Durrës og Korfu i medgift til Manfred. Manfred ble drept i kamp mot den fremadstormende Karl I av Anjou i februar 1266. Karl la under seg hele det sicilianske riket og tok også Manfreds kone og barn til fange. Han mente seg nå berettiget til Helenas medgift og sendte tropper som okkuperte Korfu og deler av Epirus i 1267. Mikael II selv døde en gang rundt 1267, og hans sønn Nikeforos I overtok som despot i Epirus. Etter at Karl I også hadde okkupert Durrës i 1271 måtte Nikeforos inngå en fredsavtale med ham. I 1279 ble dette utviklet til en allianse mellom Epirus og Sicilia hvor Nikeforos akspeterte å bli Karls vasall. Karl I døde i januar 1286 etter å ha hatt store problemer med en oppstand på Sicilia, og keiser Mikael VIII okkuperte store områder nord i Epirus (i dagens Albania). Karl I’s store plan om gjenerobring av Det latinske riket (hvor hans svigersønn Filip av Courtenay var titulær keiser) ble skrinlagt. Det latinske riket var for alltid falt etter Mikael VIII’s og Nikeas gjenerobring av Konstantinopel i 1261.
Dolomius
Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde trestammer.
Despotatet Epirus
Despotatet vakler videre
Under den nye østromerske keiser Andronikos II Palaiologos (sønn av Mikael VIII) ble det inngått en ny allianse mellom Østromerriket og Epirus som heller ikke holdt særlig lenge. Nikeforos ble i 1292 overtalt til å inngå allianse med Karl II av Napoli. Denne alliansen ble som vanlig beseglet med en ekteskapspakt, denne gang mellom Nikeforos’ datter Thamar Angelina Komnene og Karl II’s sønn Filip I av Toronto. Finansene i Epirus var dårlige, og Nikeforos var nødt til å selge mye av sine eiendommer og territorier til italienerne. Da Nikeforos døde i 1297 økte igjen den østromerske innflytelsen mens enken Anna Palaiologina Kantakouzene var regent for parets mindreårige sønn Thomas. Det kom til konflikt mellom Anna og Filip I. Anna hevdet at alliansen mellom dem var brutt i og med at datteren Thamar var blitt tvunget til å konvertere til katolisismen da hun giftet seg med Filip. Anna sørget i stedet for at tronarvingen Thomas ble gift med Anna Palaiologina, datter til den østromerske medkeiser Mikael II Palaiologos og keiserens barnebarn. Hun sikret seg derfor østromersk støtte mot det mektige Anjou-dynastiet (angevinerne).
Dolomius
Utbredelse
Arten er utbredt på Madagaskar.
Despotatet Epirus
Despotatet vakler videre
Karl II sendte rundt 1304-1305 styrker mot Epirus, men ble slått. Forsvarerne klarte å invadere noen av Karls besittelser lenger nord, Butrint og Nafpaktos. Et nytt invasjonsforsøk fra Karl II og Filip I i 1307 endte med et forlik hvor angevinerne fikk tilbake disse okkuperte områdene.
Filip skilte seg etter hvert fra Thamar (i 1309) og oppga kravet på Epirus på hennes vegne. Han giftet seg i stedet med Katarina II av Valois og fikk dermed arveretten til tittelen keiser i Det latinske riket. Denne tittelen var rent proforma, de angevinske aristokratene ble aldri i stand til å gjenopprette dette latinerriket.
Dynastiets fall
I 1318 dukket en ny aktør opp i Epirus, Nikolas Orsini. Nikolas var greve i Kefallinia, en av de joniske øyer lenger syd som var en del av Kongeriket Napoli (hvor Karl II var konge). Nikolas var ikke uten forbindelser til Epiros. Hans far Johannes I Orsini ble i 1292 gift med en av despoten Nikeforos’ døtre, Maria – søster til Thamar – og Nikolas var et av deres fire barn. Han var dermed despotens søskenbarn. Johannes I døde i 1317 og overlot grevskapet til ham, men Nikolas viste raskt større interesse for å herske i Epirus. Han skaffet seg en viss støtte i Arta hvor nå aristokratiet ønsket en nærmere forbindelse med Østromerriket. Thomas og hans støttespillere i Ioannina ønsket i stedet å alliere seg med Filip av Toronto og angevinerne. I 1318 sto Nikolas bak et attentat hvor despoten Thomas ble drept. Nikolas giftet seg raskt med Thomas’ enke og utropte seg selv til despot av Epirus. Han ønsket å gjenerobre hele det greske fastlandet for sitt rike, men i realiteten styrte han bare den sørlige delen av Epirus.
I 1323 gjennomførte Nikolas’ bror Johannes II Orsini et attentat hvor broren Nikolas ble drept. Johannes innsatte seg selv som despot og forsøkte å balansere Østromerrikets overherredømme mot angevinerne i Kongeriket Napoli. I 1335 ble han tatt av dage av sin kone Anna Palaiologina. Anna overtok som regent for parets sønn Nikeforos II Orsini. Østromerske styrker kom i 1337 til det nordlige Epiros hvor de først tok kontroll over Thessalia og deretter nedkjempet motstanden fra albanske klanledere som truet riket fra nord. Den østromerske keiser Andronikos III Palaiologos som selv ledet hæren vendte seg så mot Epiros og tvang Anna og den mindreårige despot Nikeforos II til full underkastelse. Han innsatte også en av sine egne, Teodoros Synadenos, som guvernør.
Keiseren hadde også krevd at Nikeforos II skulle forlove seg med en av døtrene til general Johannes VI Kantakouzenos, keiserens høyre hånd. Da forlovelsen skulle inngås hadde imidlertid Nikeforos flyktet til Italia med hjelp av epireiske støttespillere i aristokratiet. Han oppholdt seg i Toronto, hos Katarina II av Valois som nå også var titulær keiserinne av Det latinske rike.
Friidrett under Sommer-OL 1984 – Lengdehopp menn
Lengdehopp menn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles ble arrangert i august 1984 på Los Angeles Memorial Coliseum.
Despotatet Epirus
Dynastiets fall
I 1339 startet et opprør initiert av Katarina av Valois som nå var i Peloponnes, og Nikeforos var kommet tilbake til Epirus og hadde etablert en base i fortet Thomokastron i Preveza. Keiseren sendte på nytt hæren mot Epirus, og i 1340 kom han selv og Johannes Kantakouzenos til området. Det ble inngått forlik med Nikeforos, han måtte overgi Thomokastron og det planlagte ekteskapet med Maria Kantakouzene ble gjennomført.