cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Coyoacán
Coyoacán befinner seg sentralt i Mexicos føderale distrikt. I 2000 var det registrert 639 021 innbyggere i Coyoacán, som har et samlet areal på 54,4 km².
Coyoacán var tidligere en egen by, men er nå oppslukt av storbyen. Midt i Coyoacán ligger renessansekirka San Juan Bautista fra sent på 1500-tallet, omgitt av flotte, fargerike hus i kolonistil. Her holdes det et fargerikt marked, og området har også et livlig uteliv. Like ved finnes hjemmet til kunstnerne Diego Rivera og Frida Kahlo, samt huset der Lev Trotskij bodde og ble drept i 1940.
Navnet Coyoacán kommer fra nahuatl og betyr «Coyotestedet».
Colonias
Coyoacán er delt inn i flere bydeler (colonias). De viktigste er som følger:
Weismannbarrieren
Weismannbarrieren er en læresetning i genetikken som sier at nedarvede egenskaper går fra gener til kroppsceller men aldri motsatt vei. Mer presist kan en si at nedarvede egenskaper går fra kjønnscelle til somatisk celle. Denne læresetningen er ofte forvekslet med sentrale dogme i molekylbiologi som er dens moderne form og som sier at informasjon går fra DNA → RNA → protein.
Teorien er svært viktig ved at den har implikasjoner for menneskelig genterapi. Hvis Weismannbarrieren er permeabel, så kan genetiske behandlinger av somatiske celler resultere i en arvelig endring av genomet, og muligens resultere i genteknologisk endring av menneskerasen i stedet for kun individer. Den har også implikasjoner for vår forståelse av evolusjon siden den impliserer at arter ikke er så genetisk forskjellige som tidligere antatt. Videre åpner den for visse Lamarckske konsepter som tidligere ikke hadde støttemekanismer.
Bruken av denne teorien kalles enkelte ganger Weismannisme.
Historikk
Arbeidet til biologen August Weismann i det 19. århundre var et tidlig trinn i etableringen av genetikk som vitenskap. Prinsippet er omdiskutert og også revidert i det 20. århundre, men forskning av bl.a. Paul Kammerer og Trofim Lysenko har ikke klart å svekke prinsippet blant vitenskapsmenn.
Lynemouth kraftverk
Lynemouth kraftverk  er et varmekraftverk i Lynemouth i Northumberland i det nordlig-sentrale Storbritannia, ved elva Trent. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW, fordelt på tre blokker på ca. 140 MW hver. Anlegget leverer strøm til et nærliggende aluminiumsverk som eies av Alcan.
Brenselkilden er kull fra lokale gruver. Anlegget ble utbygd omkring årene 1967–1972. Operatør er selskapet Scottish and Southern Energy plc. Det er kalksteinbasert renseanlegg som gir biproduksjon av gips.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 802 000 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,795 mill tonn.
Nordvestjylland
Nordvestjylland er den nordlige delen av Vestjylland. Nordvestjyllands grenser er uklare. Den nordvestlige delen av Viborg Amt hører med. Dessuten kan deler av Ringkjøbing amt regnes med.
Det er enighet om at de vestlige delene av Region Nordjylland (Thy (med Hannæs) og Mors) er nordvestjyske.
Det er derimot usikkert, hvor langt Nordvestjylland strekker seg inn i Region Midtjylland. Som regel medregnes Salling (med Fur) og deler av Fjends Herred. I noen sammenhenger oppfattes områdene ved Lemvig, Struer og Holstebro også som nordvestjyske.
De sju kommunene Thyborøn-Harboøre, Lemvig, Struer, Holstebro, Ulfborg-Vemb, Vinderup og Thyholm har inngått et samarbeid under navnet «Nordvekstjylland» og beskriver dermed seg selv som nordvestjyske. De syv kommunene ble fra 2007 til tre: Lemvig, Holstebro og Struer.
Jizhou (Hengshui)
Jizhou (kinesisk: 冀州; pinyin:  Jìzhōu) er et byfylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Hengshui.
Befolkningen var i 1999 på 378 595.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.
1296 Andrée
1296 Andrée er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 25. november 1933 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Krabbenkreekdemningen
Krabbenkreekdemningen (ned.: Krabbenkreekdam) er en 1,6 kilometer lang demning som stenger forbindelsen mellom fjorden Oosterschelde og viken (tidligere sundet) Krabbenkreek. Demningen ligger mellom halvøyene Tholen og Sint-Philipsland i den nederlandske provinsen Zeeland. Demningen er også i bruk som fylkesvei, N656 ble åpnet i 1973.
En av effektene denne demningen har hatt på naturen, er at forbindelsen mellom ulike våtmarksområder er brutt. Det finner ingen gjennomstrømning sted lengre, hverken med hensyn til saltvann fra Oosterschelde eller ferskvann fra elvene og Volkerak-Zoommeer. Tilstrømning av vann finner nå fortrinnsvis sted via regnvann. Det har vært tale om å lage en sluse i Krabbenkreekdemningen slik at vannmiljøene i Krabbenkreek og Rammegors igjen forbindes med hverandre, tidevannet kan gå sin gang og salt-elskende flora og fauna igjen kan utvikle seg. Videre vil en mer naturlig overgang mellom saltvann og ferskvann kunne finne sted mellom Volkerakmeer og Oosterschelde.
Florent Brard
Florent Brard (født 7. februar 1976 i Chambray-les-Tours) er en tidligere profesjonell fransk landeveissyklist. Han ble fransk mester på tempo i 2001 og på landevei i 2006.
Zaoqiang
Zaoqiang (kinesisk: 枣强县 pinyin:  Zǎoqiáng Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Hengshui.
Befolkningen var i 1999 på 378.855.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Samferdsel
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Millau-broen
Millau-broen er verdens høyeste skråstagbro. Broen ble offisielt åpnet 14. desember 2004, og 16. desember samme år ble den åpnet for trafikk. Broen er 343 meter høy på sitt høyeste punkt. Kjørende trafikk foregår i 270 meter høyde over elven Tarn i Millau i Sør-Frankrike. Broen er en del av A75 Autoroute.
Broen består av syv slanke pilarer, som bærer den nesten 2,5 kilometer lange broen over dalen i Millau. Arkitekten bak broen er Norman Foster.
På det meste har det vært 500 personer sysselsatt på byggeplassen. Hele broprosjektet har vært delt inn i ni byggeplasser. Støpingen av de syv pilarene er med glidstøp, omgitt av en arbeidsplattform. Ved hjelp av hydraulkraft er forskalingen løftet rundt fire meter hver dag.
Fra nesten alle steder i Millau kan man se de voldsomme pilarene reise seg til værs noen kilometer vest for byen. Den raskeste og billigste veiforbindelsen mellom Paris og Middelhavet går nå via Millau og den nye broen. Alternativet er å kjøre motorveiene A6 og A7 via Lyon. I tillegg til at byen er kvitt mye ubehagelig gjennomgangstrafikk, har byen også skaffet seg en stor turistattraksjon.
Historie
Den tidligere riksveien, som ledet ned til middelhavsbyene Beziers og Narbonne, skapte med sin begrensede kapasitet store trafikkøer. Dels skyldtes det trafikken gjennom byen, men også at det rett etter byen er store stigninger som reduserer tempoet for trailere og andre tunge kjøretøy.
I mange år har diskusjoner og planlegging pågått om ulike løsninger på dette trafikkproblemet. Det enkleste hadde nok vært å legge en ny motorvei utenfor byen. Men hensynet til den spesielle beliggenheten og at byen ligger i et delvis vernet dalføre med elva Tarn som midtpunkt, gjorde at man i stedet valgte å bygge en bro mellom de to høydeplatåene. Et gigantisk prosjekt, som har pågått siden 2001 og som sto ferdig i desember 2004.
Arkitekt
Det forutsattes at det skulle bygges en bro som skulle tåle vindstyrker og jordskjelv av hittil ukjente styrker for området. Dessuten skulle broen representere minimale forstyrrelser i det vakre landskapet. Det var engelskmannen Norman Foster, som fikk oppdraget med å tegne og designe broen.
Finansiering
Den enorme broen i Millau er en del av en helt ny motorvei i regionen, og selv om motorveien blir gratis å kjøre, skal broen i sin helhet bompengefinansieres. Løpetiden (nedbetalingstiden) for den «svimlende» investeringen på rundt 2,5 milliarder kroner er satt til 75 år.
Bindalsbåt
Bindalsbåt er en type nordlandsbåt bygd i Bindal. I Bindal er byggematerialet ofte gran, som i Trøndelag og i Rana, men også furu blir brukt. De større båtene kan gjøre opptil 16 knop på lens, og krysser ganske godt når det ikke er for mye bølger. Størrelser opptil nesten 50’ med åtte-ti årer (fembøring).
Trondheims historie
Middelalderen
I siste halvdel av 1000-tallet vokste byen raskt. Hovedgatene gikk nord-sør, mens det fra sjøbuene ved elva gikk mange mindre tverrgater. Ved dagens Elgeseter bru var det bru over elva. Den første steinkirken på St.Olavs gravsted – der Nidarosdomen står i dag – ble påbegynt ca. 1070, og man regner med at den stod ferdig ca. 1300. Den første kjente bybrannen fant sted i 1219, og en ny brann la det meste av byen i aske i 1295.
Høgmiddelalderen var også en vekstperiode, særlig etter opprettelsen av erkebispesetet i 1152. Fra slutten av 1200-tallet kjenner en til nær 20 kirker. Utenfor selve byen ble det reist klostre både på Elgeseter, Bakke og Munkholmen.
I seinmiddelalderen stagnerte veksten, og bybrannene i 1481 og særlig 1531 innledet en periode med tilbakegang. Landets siste erkebiskop – Olav Engelbrektsson – prøvde å hindre den danske innflytelsen i landet, og i 1531 satte en dansk troppestyrke fyr på Erkebispegården, og domkirken og mye av byen brant. Ved reformasjonen i 1537 mistet byen sin status som Norges kirkelige sentrum.
1600-tallet
Nye næringsveier og økt handel på 1600-tallet kom også Trondheim til gode, og byen begynte å vokse vestover langs de gamle geilene ut fra byen. Den første bebyggelsen på Bakklandet oppsto. Byen fikk en merkbar innflytting av utenlandske kjøpmannsfamilier, særlig fra Flensburg. Ved freden i Roskilde i 1658 ble Trondhjems len avstått til Sverige. Byen ble besatt av svenske tropper og fikk Claes Nilsson Stiernsköld som guvernør. Allerede samme høst ble byen gjenerobret av norske styrker ledet av Jørgen Bjelke. Svenskene kapitulerte 11. desember 1658 og fikk fri avmmarsj ut av landet. Ved freden i København i 1660 ble Trondhjems len formelt tilbakeført til Norge.
Byen opplevde store branner i 1599 og 1651. Gatebredden ble gradvis økt, men det kunne ikke forhindre en ny, ødeleggende brann i 1681 – den såkalte Hornemans-brannen. Christian V bestemte at det skulle lages en helt ny byplan for Trondheim, og oppgaven ble gitt til generalmajor Johan Caspar de Cicignon, med generalkvartermester Anthony Coucheron som assistent.
Cicignons plan viser et ortogonalt gatenett med fem brede nord-sørgående og fem øst-vestgående gater. Fordi Nidelva ved utløpet har en nordøstlig retning, kom den gata som skulle gå på innsida av sjøbuene langs elva (Kjøpmannsgata) skjevt i forhold til de øvrige. Denne uregelmessigheten ble utjevnet ved å legge en annen hovedgate – Munkegata – nordvest-sørøst, slik at de to gatene danner to sider i en likebent trekant. Munkegata er dessuten lagt i aksen mellom domkirken og Munkholmen ute i fjorden. Midt i Munkegata anla han en stor åpen plass – byens torg.
Brannsikkerhet og forsvar var de viktigste hensyn for Cicignon. Gatebredden var enten 60 (Munkegata og Kjøpmannsgata), 36 eller 25 alen, med kvartaler opp mot åtte mål. Det var Cicignons intensjon å fjerne alle de middelalderske gateløpene, men mange av disse veitene eksisterer den dag i dag. Byen var omkranset av festningsverker – voller – mot sør, vest og nord. På høyden over byen på andre sida av Nidelva anla han Kristiansten festning.
Gamle Bybro ble også anlagt i 1681 i forbindelse med Cicignons byplan.
1700-tallet
På 1700-tallet oppsto byens andre forstad – Ila – utenfor porten ved Skansen. Ilabekken ga kraft til tidlig industrivirksomhet ved Ilsvikøra. Ved århundrets begynnelse ble byen rammet av en ny stor brann, til tross for Cicignons brannforebyggende regulering fra 1681. Bybrannen i 1708 raserte det meste av bebyggelsen mellom de store hovedgatene Munkegata og Kjøpmannsgata, men sistnevnte gate hindret spredning til Bryggene langs Nidelva med de verdifulle varelagrene, som for byens kjøpmenn var vel så viktige som bygårdene.
Perioden fra 1760 til 1810 innebar en hektisk byggeaktivitet i Midtbyen, og de fleste av byens større og mindre trepaleer ble reist som bolighus for byens borgerskap i denne perioden. Av dem som fortsatt står i dag, er Stiftsgården det fornemste. Dette enorme trehuset i tre fløyer ble reist av geheimerådinne Cecilie Christine von Schøller og sto ferdig i 1778. Det eneste som kunne måle seg i prakt og størrelse var Harmonien eller Møllman-gården ved Torvet, fullført noe tidligere, men brent under 2. verdenskrig. Ved Torget ligger fremdeles Hornemansgården, et trefløyet anlegg i to etasjer, som fikk sin nåværende utstrekning omkring 1780, mens justisråd Henrik Horneman var eier. På motsatt side av Kongens gate ligger Svaneapoteket fra omtrent samme tid. Svært mange av byens berømte trepaleer er forsvunnet ved senere bybranner, og enda flere er revet på 1900-tallet.
1800-tallet
To store bybranner i henholdsvis 1841 og 1842 og en mindre i 1844 ga støtet til at byen fikk murtvang gjennom «Lov angaaende Bygningsvæsenet i Trondhjem» i 1845. Brannhensyn gjorde også at det ble anlagt flere nye gater, som Thomas Angells gate, St. Olavs gate og Tordenskiolds gate.
Før murtvangen ble innført var imidlertid byen gjenreist i tre i stort tempo. Mye av den karakteristiske trehusbebyggelsen som vi kjenner fra Midtbyen i dag, er bygd tidlig på 1840-tallet. Den har et enhetlig preg, i to etasjer med omtrent lik gesimshøyde og saltak. Myndighetene tillot ikke gavlhus eller arker og andre takoppbygg. Første etasje hadde gjerne forretninger, mens det var bolig i andre etasje. I bakgården var det verksteder, uthus og til dels også boliger.
I 1847 ble de to forstedene Bakklandet og Ila innlemmet i byen, og i 1864 også Elgeseter, Øya og Rosenborg. På 1860-tallet fikk stadsingeniør Carl Adolf Dahl bygd byens første vannverk og kloakkanlegg. I 1864 fikk byen jernbane til Støren, i 1877 til Kristiania over Røros og i 1882 til Storlien over Meråker. Nytt havneanlegg i 1882 bidro også til en kraftig forbedring av kommunikasjonene.
Murtvangen gjaldt ikke i de nye bydelene, og under høykonjunkturen i 1880- og 1890-åra opplevde Ila og særlig Rosenborg en kraftig vekst i trehusbebyggelsen. I 1893 ble Singsaker, Øvre Rosenborg, Lademoen og nedre del av Byåsen innlemmet i byen. Etter en brann på Rosenborg i 1899 ble murtvangen innført i hele byen, men det ble seinere åpnet for å bygge i tre i visse deler av kommunen.
1900-1945
Sterk befolkningsvekst omkring århundreskiftet gjorde det nødvendig å regulere også de ytre bydelene for å skaffe byggegrunn. Stadsarkitekt Sverre Pedersen var mannen bak den nye byplanen av 1913. I henhold til moderne prinsipper for byplanlegging var det her skilt mellom bolig- og industriområder, og det ble også planlagt flere hagebyer i utkantene. Ikke mange av disse ble realisert, og noen først langt seinere.
1945-
I 1952 ble Ladehalvøya og Byåsen innlemmet i byen. Etter et langvarig utredningsarbeid ble så de fem kommunene Trondheim, Strinda, Tiller, Leinstrand og Byneset slått sammen til en storkommune fra 1. januar 1964.
«Generalplanen av 1967» (vedtatt 1971) ble retningsgivende for veksten i den nye storkommunen. Stor utbygging mot Heimdal, som Tillerbyen og Huseby, Kolstad og Flatåsen, skulle avhjelpe boligmangelen i de sentrale bydelene. Industrien ble leda til Heggstadmoen, Lade, Fossegrenda og Sluppen.
Veksten på 1950- og 60-tallet medførte at mye gammel bebyggelse måtte vike for nye bolig- og næringsbygg og veier. Gradvis vokste imidlertid vernetanken fram i løpet av 1960- og 70-åra. Et vegprosjekt som forutsatte riving av mye av trehusbebyggelsen på Bakklandet ble stansa, og det samme gjaldt riving av Ilsvikøra. Vernetanken fikk sitt endelige gjennomslag med «Midtbyplanen» av 1981.
Etter at Trondheim gjennom hele sin historie har slitt med branner som er blitt særlig ødeleggende fordi avstanden mellom husene har vært for liten, og etter et århundre der byens vekst stadig har foregått utover, er det nå indre fortetting som er målet for byveksten. Utbygginga på Nedre Elvehavn, der bolig- og næringsbygg med høy utnyttelsesgrad har vokst opp på området til det nedlagte Trondhjems Mekaniske Værksted, er det mest iøynefallende eksemplet på denne nye tendensen.
Ugress (band)
Det til nå siste albumet i rekken er Reminiscience, lansert 15. juni 2009. Ugress har hatt jevnt stigende popularitet på streaming- og internett-tjenester som Spotify, Last.fm og Apple iTunes. Salgstallene til artisten skiller seg markant fra flertallet av norske og internasjonale artister ved at det aller meste av salget foregår som nedlastbare elektroniske musikkfiler fra tjenester som Bandcamp, iTunes og Amazon, i tillegg til at inntektene fra streaming har passert inntektene fra salg av (elektronisk nedlastbare) album.
Ugress' musikk kan relateres til andre artister som Crystal Method, Chemical Brothers og Propellerheads. Noen likheter til Röyksopp blir også påpekt, men Ugress er kjent for å ha en «røffere» stil. Ugress bruker ofte små utdrag av lyd fra filmer i låtene sine, såkalt «sampling», og klippene er gjerne fra eldre science fiction- eller skrekkfilmer. Ugress er ikke det eneste av Gisle Martens Meyers prosjekter, men ett av mange i regi av det egendrevne plateselskapet Uncanny Planet Records.
Kjell Westö
Kjell Anders Westö (født 6. august 1961) er en finlandssvensk forfatter. Han studerte på den svenske sosial- og kommunalhøgskolen i Helsingfors. Han begynte som poet, men gikk over til å skrive noveller, og er nå mest kjent for sine romaner.
Liv og karriere
Kjell Westö er bror av forfatteren Mårten Westö.
Birkir Bjarnason
Birkir Bjarnason (født 27. mai 1988) er en islandsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben.
Bjarnason kom til Norge og Sandnes som yngre spiller. Bodde først litt på Hana før han flyttet til Figgjo. Han har spilt for, Figgjo, og  i Norge, samt Standard Liège i Belgia, italienske Pescara og Sampdoria, samt sveitsiske FC Basel. Spilleren har en rekke aldersbestemte landskamper, og har i tillegg representert Islands herrelandslag i fotball.
Han er bror til Björg Bjarnadóttir, som tidligere har spilt for Klepp Elite i den norske Toppserien, og som også har en rekke landskamper for Islands U-landslag.
Standard Liège
I januar 2012 ble det offentliggjort at Bjarnason var klar for den belgiske klubben Standard Liège. Spilleren undertegnet en 3-års kontrakt, og kom vederlagsfritt til klubben. Spilleren fikk sin debut for klubben 22. januar 2012 i en kamp borte i mot KVC Westerlo, da han erstattet Sébastien Pocognol etter 75. minutter. Etter kun få måneder i klubben ble Bjarnason utlånt til den nyopprykkede Serie A klubben Pescara, som i tillegg sikret seg en opsjon på overgang for spilleren. Første kamp i Serie A kom i en kamp mot Torino FC på Stadio Olimpico di Torino 1. september 2012. Det første målet kom i et 5 - 1 tap mot SSC Napoli borte på Stadio San Paolo 2. desember 2012.
Pescara Calcio/ UC Sampdoria
Etter et vellykket låneopphold hos Pescara benyttet klubben seg av en overgangsopsjon og sikret seg islendingens underskrift januar 2013. Etter nedrykket til Serie B, inngikk klubben en delt eierskapavtale med UC Sampdoria. Som del av avtalen ble det enighet om at Bjarnason skulle representere Sampdoria i løpet av sesongen 2013-2014. Bjarnason fikk sin debut for Sampdoria i en kamp mot Genoa CFC på Stadio Luigi Ferraris 15. september 2013. Bjarnason startet kampen, men ble byttet ut og erstattet av Roberto Soriano etter 45 minutter i en kamp Sampdoria tapte 3 - 0. Etter Serie A sesongen 2013-2014 med spill i Sampdoria gikk Bjarnason tilbake til Pescara, og spill i Serie B sesongen 2014-2015.
FC Basel
Juli 2015 meldte medier at spilleren var klar for en overgang til sveitsiske FC Basel, og kommet til enighet med klubben om en 3-års kontrakt. Bjarnason fikk sin debut for klubben i en 3 - 2 seier borte mot Grasshopper-Club Zürich 25. juli 2015. Første scoring for klubben kom i en 3 - 1 seier hjemme på St. Jakob-Park mot FC Lugano 26. september samme år. Basel og Birkir Bjarnason vant serien både sesongen 2015-2016 og sesongen 2016-2017.
Aston Villa FC
Den 25. januar 2017 ble det offentliggjort på klubbens nettsider at Bjarnason var klar for klubben på en 3,5-års avtale. Bjarnason fikk sin debut for klubben 31. januar 2017 i en kamp borte mot Brentford FC på Griffin Park. Spilleren startet kampen, men ble byttet ut etter 75 minutter og erstattet av Leandro Bacuna. Aston Villa endte på en 13.-plass i Championship sesongen 2016-2017, Bjarnason fikk totalt åtte kamper for klubben, derav fem ifra start.
Landslagskarriere
Bjarnason debuterte for Islands U-17 landslag mot Norge 3. august 2004. Spilleren har senere representert U-19 landslaget i tillegg. Debuten for Islands U21-landslag kom i en kamp mot Skottland 28. februar 2006. Spilleren fikk sin debut for Islands herrelandslag i fotball i en kamp mot Andorra hjemme på Laugardalsvöllur 29. mai 2010.
Island endte på 2.-plass i sin gruppe i kvalifiseringen til EM i fotball 2016 bak Tsjekkia, og ble dermed direkte kvalifisert til sluttspillet. Birkir Bjarnason ble tatt ut i Lars Lagerbäck 23-manns tropp, som ble trukket i gruppe med Ungarn, Portugal og Østerrike. Bjarnason scoret Islands første mesterskapsmål noensinne da han utlignet til 1 - 1 i Islands åpningskamp mot Portugal 14. juni 2016. Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Meritter
FC Basel FC Basel
NM i baristakunst
NM i baristakunst er en årlig norsk konkurranse i baristakunst som arrangeres i samarbeid med Spesialkaffeforeningen i Europa (SCAE). Det første norgesmesterskapet ble avholdt i 1998. Siden 2012 har konkurransen bestått av seks grener:
Vinneren i hver av grenene kvalifiseres automatisk til deltakelse i det årlige VM i baristakunst (World Barista Championship), som både Tim Wendelboe og Robert Thoresen fra Norge har vunnet tidligere. Formatet for VM er for øvrig basert på det norske mesterskapet.
Glokalisering
Glokalisering (fra engelsk, glocalisation) er et teleskopord sammensatt av globalisering og lokalisering. Begrepet uttrykker at globalisering ikke er en enveisprosess og ikke fungerer så ensrettende som en kan få intrykk av. Glokalisering spiller på hvordan kulturell, økonomisk og politisk globalisering nedfeller seg i lokale forhold. Dermed tar lokal kultur opp i seg internasjonal kultur, samtidig som den beholder eget særpreg.
Innen næringslivet betyr ordet å tilpasse internasjonale produkter lokale forhold. Som når McDonald's i India serverer lammeburger, fremfor storfeburgerne resten av verden spiser.
Ordet oppstod på 1980-tallet fra det japanske ordet dochakuka som opprinnelig refererte til å tilpasse jordbruk til lokale forhold. Senere ble ordet tatt i bruk som forretningsstrategi i japansk bedriftskultur i betydningen å tilpasse produkter rettet mot det globale markedet til lokale forhold. Men begrepet og ble først popularisert i engelsk språk av sosiologen Roland Robertson på 1990-tallet, og senere drøftet av Zygmunt Bauman.
Didcot kraftverk
Didcot kraftverk  er et varmekraftverk i Oxfordshire i det sørlig-sentrale Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 372 MW, fordelt på fire blokker på ca. 500 MW hver, samt det nyere Didcot-B med 2 x 686 MW blokker med gassturbiner fra 2000.
Brenselkilden er kull og naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1968–1973. Operatør er selskapet RWE Power plc.
Utslippet av CO2 er 9,5 millioner tonn i 2007. De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 183 000 tonn, mens underanlegget Didcot B ble bygget opp på gassfyring og økte sitt utslipp fra 2,952 mill. tonn til 3,308 mill. tonn CO2 fra 2007 til 2008.
Luis Pérez
Luis Pérez Rodriguez er en tidligere profesjonell spansk landeveissyklist. Blant merittene hans finner vi 3 topp ti plasseringer i sammendraget og to etappeseire (en av dem lagtempo) i Vuelta a España.
Kingsnorth kraftverk
Kingsnorth kraftverk  er et varmekraftverk i Kent i det sørlige Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 940 MW, fordelt på fire blokker på ca. 500 MW hver.
Brenselkilden er kull og naturgass. Anlegget ble utbygd omkring årene 1969–1973. Operatør er selskapet E.ON UK plc.
Utslippet av CO2 er 8,9 millioner tonn i 2007. De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 6 405 000 tonn.
Fabio Grosso
Han har spilt 48 kamper for, som han hjalp til å vinne VM 2006 i Tyskland. Grosso er mest kjent for å ha skåret 1-0-målet i VMs semifinale mot og det siste og avgjørende straffesparket i straffesparkkonkurransen som avgjorde VM-finalen mot. Grosso spilte for det meste på venstresiden i forsvaret, men kunne også spille venstrekant.
Grosso blomstret relativt sent og spilte i Serie C (tredje øverste nivå) fram til året han fylte 24. I 2001 debuterte han i Serie A for Perugia Calcio, og han spilte sin første landskamp i 2003. Han signerte for US Città di Palermo i januar 2004, og var med på å vinne Serie B samme sesong.
Fylkesvei 1912
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 209.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 237 (Hedmark).
3rd Bass
3rd Bass var en amerikansk hiphop-gruppe som ble kjent mot slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet. Gruppen var mest kjent for å være en av de første suksessfulle hiphop-gruppene med hvite og mørke medlemmer.
Historie
MC Serch (Michael Berrin), Prime Minister Pete Nice (Peter J. Nash), og DJ Richie Rich (Richard Lawson) var de tre første medlemmene i gruppen. Richie Rich var en lokal DJ, og Nice var en student i engelsk ved Columbia University, som organiserte hiphop-show på universitetets radiostasjon, WKCR-FM. Serch fremførte på klubber og fester, og gav ut singelen «Hey Boy» gjennom det uavhengige plateselskapet Idlers.
Plateprodusenten Sam Sever (Sam Citrin) fikk Nice og Serch til å jobbe sammen i 1987. Sever, Prince Paul og The Bomb Squad produserte debuten deres i 1989, The Cactus Album, en LP som ble godt mottatt av kritikere og solgte til gull med en mindre hitlåt, «The Gas Face». Musikkvideoen for sangen hadde flere kjente skikkelser i seg, inkluder Gilbert Gottfried, Flavor Flav, Salt-n-Pepa og EPMD, og ble vist en del på MTV. I tillegg nådde låten 5.-plass på Billboards Hot R&B/Hip-Hop Songs, men den nådde aldri Billboard Hot 100.
Etter å ha skrevet under på kontrakt med Def Jam, begynte 3rd Bass en langvarig krangel med Beastie Boys. The Cactus Album ble gitt ut like etter at Beastie Boys – som hadde gitt ut suksessplaten Licensed to Ill ikke lenge før – sa opp kontrakten med plateselskapet. I tillegg til flere angrep mot M.C. Hammer (som ble referert til som M.C. Household Tool), angrep albumet Cactus Beastie Boys, og deres overgang til Capitol Records.
Derelicts of Dialect fra 1991 fokuserte på en annen hvit rapper, Vanilla Ice, som var hovedemnet på flere spor på albumet, som «Pop Goes the Weasel». I sporet blir Ice omtalt som en kulturtyv, som har dummet ned viktige elementer i rap for å appellere til et større publikum, samtidig som sporet snakker om hvordan 3rd Bass har mer respekt til sjangerens tradisjoner. Ice ble også kritisert for å ikke snakke om hvem han samplet for hitlåten «Ice Ice Baby». I videoen for 3rd Bass sin sang spilte punkrockeren Henry Rollins Vanilla Ice, som i slutten av videoen fikk bank av 3rd Bass.
Kontroversen med Vanilla Ice gjorde at sangen «Pop Goes the Weasel» nådde 1.-plass på Billboard's Top Rap Singles-liste, og den toppet på 29.-plass på Billboard Hot 100, noe som ble gruppens første topp 30-singel. Dette førte også til at albumet etter hvert solgte til gull. Sporet ble beskrevet av Allmusic som akkurat det hiphop-samfunnet trengte for å komme seg tilbake på spor, tildels fordi bandet hadde en hvit rapper som tok avstand fra en annen, hvit rapper (Vanilla Ice). Vanilla Ice svarte tilbake med «The Wrath» og «Hit 'em Hard», som han spilte under konserter så tidlig som 1992, men som ikke ble gitt ut før i 1994.
Den siste gangen 3rd Bass jobbet sammen var på tittelsporet for lydsporet til filmen Gladiator i 1992, før gruppen ble oppløst. Samme året, tre etter The Cactus Album, tok Beastie Boys igjen mot 3rd Bass på deres nye album, Check Your Head. Sporet «Professor Booty» inneholdt frasen "dancing around like you think you're Janet Jackson", som var en referanse til Serch sin dansing i musikkvideoene til 3rd Bass.
Brudd
I 1992 jobbet Serch med rapperen Boss fra Detroit på hans eneste album, Born Gangstaz. Han ga også ut et soloalbum, Return of the Product, i august samme året, hvor Nas var med (det ble hans andre innspilling på et stort plateselskap) under navnet "Nasty Nas", på sangen «Here It Comes», Nice og Rich jobbet da sammen med Prime Minister Pete Nice og Daddy Rich, og ga ut albumet Dust to Dust i 1993. Den første singelen fra albumet, «Rat Bastard», inneholdt samples fra Nattsvermeren, og noen mente at sangen reflekterte det onde blodet mellom Serch og Nice og Rich, men dette ble aldri konfirmert. Oppfølgeren, «Kick the Bobo», ble spilt litt på MTV og BET, men ble aldri en stor hit. Hverken Nice eller Serch greide å bli videre kjent etter at bandet 3rd Bass ble oppløst.
Omtrent da bandet ble oppløst var Serch med i produksjonen av filmen Zebrahead. Skuespilleren Michael Rapaport sa at Serch til å begynne med ville være med i filmen, men fant ingen roller som passet for ham, og han endte derfor opp med å produsere lydsporet for filmen istedenfor. Etter å ha jobbet litt i Wild Pitch Records grunnla han sitt eget plateselskap, Serchlite, som ble kjent gjennom en annen hiphop-gruppe fra New York som bestod av kun hvite rappere, Non Phixion.
Nice pensjonerte seg fra musikkindustrien og grunnla en butikk for baseball-relaterte gjenstander i Cooperstown, New York. Han ga også ut en bok, Baseball Legends of Brooklyn's Green-Wood Cemetery, under sitt eget navn i 2003. Han prøvde også å sikre seg land, så han kunne lage en offisiell gravplass for spillere i Negro league baseball. Serch var vert for en realityserie på VH1 som het Ego Trip's The White Rapper Show. Nash var også med i produksjonen av en dokumentar om Royal Rooters, med intervjuer som ble filmet på en gammel bensinstasjon i Cooperstown som han gjorde om til et museum for baseballhistorie. I 2007 åpnet Nice, sammen med Ken Casey fra Dropkick Murhpy, McGreevy's 3rd Base Saloon, en sportsbar med et baseballtema, i Boston i april 2008. I 2009 var MC Serch med på Kurious sitt album II og musikkvideoen Amalgam Digital.
Album
Alle album ble gitt ut gjennom Def Jam/Columbia.
Prostomider
Utseende
Middelsstore (ca. 5 mm), avlange, parallellsidige, flate, glatte og blanke biller, gjerne brunlige på farge. Hodet er stort og bredt, omtrent så bredt som brystskjoldet, med små fasettøyne. Antennene er perlekjede-formede, 11-leddete, omtrent så lange som hode og brystskjold til sammen. De tre ytterste leddene er litt større enn de andre og danner en svakt utviklet kølle. Munndelene er store og trukket ut framfor hodet, særlig er kjevene (mandiblene) store, omtrent firkantede sett ovenfra, med fine tenner på innsiden. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, firkantet sett ovenfra, med en tydelig lengdefure i midten og grove, men grunne punktgroper. Dekkvingene er omtrent så brede som brystskjoldet, parallellsidige, med rekker av grove punktgroper. Beina er ganske korte, føttene er fire-leddete, det ytterste leddet er omtrent så langt som de tre innerste til sammen. Larvene er langstrakte og smale, hvite og tynnhudete. Tarmen synes igjennom som en mørk stripe. Hodekapselen er litt bredere enn kroppen.
Levevis
Prostomidene er knyttet til råtne stokker angrepet av rødråte. Den europeiske arten Prostomis mandibularis lever først og fremst i læger (liggende døde stokker) av eik som er angrepet av svovelkjuke (Laetiporus sulphureus), men kan også finnes på soppinfiserte stokker av bøk, kastanje og furu. Både larvene og de voksne billene lever inne i stokkene der de kryper rundt mellom årringene, og finnes sjelden andre steder. Livssyklusen er trolig ettårig. Den europeiske arten regnes å være sterkt utryddingstruet på grunn av habitatfragmentering som gjør at det blir for langt mellom brukbare levesteder for den. I mye av Europa kjenner man bare gamle funn av arten og den er trolig alt utdødd, men den finnes fortsatt i noen områder i Sør-Sverige, særlig på Öland. Man antar at dette også kan gjelde andre arter av prostomider i andre verdensdeler, men disse er dårlig kjent. I Sverige er det laget en tiltaksplan for bevaring av denne arten og noen andre biller knyttet til døde eikestokker.
Kilder
Nilsson, S.G. 2006. Åtgärdsprogram för bevarande av skalbaggar i eklågor.
Eksterne lenker
Prostomis mordax, fra Atlas of Prostomidae of Russia, foto ved K.V. Makarov:
Ningjin (Xingtai)
Ningjin (kinesisk: 宁晋县 ; pinyin:  Níngjìn Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Xingtai.
Befolkningen var i 1999 på 711382.
Samferdsel
Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til Shijiazhuang i Hebei.
Girolamo Recanati Capodiferro
Girolamo Recanati Capodiferro (død 1. desember 1559) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Saint-Jean de Maurienne i Savoia (nå i Frankrike).
1. divisjon fotball for kvinner 2006
1. divisjon fotball for kvinner 2006 ble vunnet av Asker, som før sesongen 2006 hadde blitt degradert til 1. divisjon grunnet svak økonomi. Asker vant 13-0 i avslutningskampen mot Kattem. Asker var dermed klar for Toppserien for 2007-sesongen sammen med Kattem og Grand Bodø. Sistnevnte sikret toppserieplassen etter å ha vunnet kvalifiseringskampene mot Liungen. Bamble rykket ned til andre divisjon.
1297 Quadea
1297 Quadea er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 7. januar 1934 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Chu-Han-striden
Chu-Han-striden (tradisjonell kinesisk: 楚漢春秋; forenklet kinesisk: 楚漢相爭; hanyu pinyin: Chǔ Hàn Xiāngzhēng) var en interregnumperiode i Kinas historie fra 206 til 202 f.Kr. som etterfulgte det kortvarige Qin-dynastiet etter dettes kollaps. Qín-dynastiet hadde i 221 forent Kina for første gang ved å erobre seks andre større stater, men på grunn av dynastiets undertrykkelse av folket brøt det ut opprør etter Qin Shihuangs død i 210. Etter å ha beseiret størsteparten av Qíns militære styrker i 207 i slaget ved Julu med en tallmessig underlegen hær, delte Xiang Yu, herskeren for Vestlige Chu, riket inn i de atten kongedømmer. Av disse var det to som kom til å utmerke seg i kampen for overherredømme i Kina: Vestlige Chu ledet av Xiang Yu og Han under lederen Liu Bang. I 206 overga den siste Qín-herskeren, Ziying, seg til Liu Bang, som ble den endelige slutten på Qín-dynastiets seksten år lange styre, og samme år okkuperte Liu Bang hovedstaden Xianyang.
I løpet av denne kortvarige perioden utkjempet også mindre herskere i de atten kongedømmene kriger mot hverandre uavhengig av hovedkonflikten mellom Chǔ og Hàn, som kom til å vare i fem år. I 206 inviterte Xiang Yu Liu Bei til en fest ved Hong-porten. Xiang Yu var da svært sjalu på Liu, som han mente hadde fratatt han æren ved å styrte Qín-dynastiet. Xiang forsøkte under festen å drepte Liu Bang, men mislyktes da Liu Bang unnslapp hjulpet av Zhang Liang, mens Xiang Yu fortsatte med å innta og ødelegge Xianyang. Med hjelp av sine dyktige rådgivere og generaler Han Xin, Zhang Liang og Xiao He fikk Liu Bang overtaket i krigen. Flere av disse rådgiverne, inkludert Han Xin, ble henrettet anklaget for forræderi av Liu Bang etter hans seier. Striden endte med en seier til Hàn etter slaget ved Gaixia, hvor Han Xin, som først hadde tjent Chǔ, fikk sine soldater til å omringe fienden og synge folkesanger fra Chǔ for å splitte opp fiendens styrker, som førte til at Xiang og hans hær trodde at deres hjemland hadde blitt erobret, og slik ble moralen deres svekket. Seieren over Chǔ førte til opprettelsen av Han-dynastiet, som med et kort avbrudd kom til å styre Kina i mer enn 400 år.
Shenzhou
Shenzhou kan vise til:
Chu-Han-striden
Denne konflikten har blitt meget berømt i kinesisk kultur. For eksempel representerer de to sidene i xiangqi Hàn (rød) og Chǔ (svart), mens greseelva mellom disse heter «Chǔ-elva og Hàn-grensa». De to lederne Xiang Yu og Liu Bang har begge blitt berømte skikkelser i kinesisk historie, og mens Xiang Yu har blitt husket for sitt adelige opphav, militærstrategiske dyktighet og brutalitet mot sivile, hadde Liu Bang en enkel bakgrunn og var en karismatisk og smart leder som klarte å framstille se selv som god og rettferdig hersker. Flere kinesiske ordtak har også sitt opphav i denne striden.
Nicolas Portal
Han var bror av Sébastien Portal.
Christoph Voll
Christoph Voll (født 27. juli 1897 i München, død 16. juni 1939 i Karlsruhe) var en tysk billedhogger.
Han ble utdannet som billedhugger i Dresden under veiledning av Albert Starke. Medlem av Dresdner Sezession fra 1920. Flyttet til Saarbrücken 1924 og var leder og senere professor for den nyopprettede Statlige skole for Kunst og Handverk. Etter 1928 var han også pendler med verv ved Badische Landeskunstschule i Karlsruhe.
Hans verker ble erklært entartet etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. Merkelig nok fikk han ikke sparken fra professoratet umiddelbart. Det ble tvert i mot forlenget med to år. Deretter ble han utsatt for ny gransking og fikk anledning til fortsatt å bruke skolens fasiliteter – men bare til godkjente formål. Protester fra kolleger med nazisympatier fortsatte, inntil engasjementet ikke ble forlenget per. 1937. I alt 11 verk ble beslaglagt.
Voll døde 1939 som førtitoåring, graven finnes på landsbykirkegården i Oskby ved Blåvand (Danmark).
2005 kjøpte Germanische Nationalmuseum fra en privatsamling 5 skulpturer (Arbeiter mit Kind (1922), Arbeiterfrau mit Kind (um 1923), Der blinde Bettler (1923), Schwangere Frau (1923) og Der Kritiker – Porträt des Literaturkritikers Arthur Binz (um 1925/26)).
American Chemical Society
American Chemical Society (ACS), et akademisk selskap (profesjonsforening) som holder til i USA og gir støtte til vitenskapelige undersøkelser innen kjemifeltet. ACS ble stiftet i 1876 og har over 158 000 medlemmer på alle gradsnivåer og innen alle grener av kjemi, kjemiteknikk og beslektede felt. ACS avholder nasjonale samlinger to ganger i året der hele kjemifeltet blir dekket samt dusinvis med mindre konferanser innen de enkelte underfelter. Publikasjonsdivisjonen produserer om lag to dusin vitenskapelige journaler (det eldste, Journal of the American Chemical Society, har utkommet siden 1879) og flere bokserier. Den nyeste (2006) journalen, ACS Chemical Biology har unike nettbaserte funksjoner som «Ask the Expert» og en wiki og kjemisk-biologisk ordliste. American Chemical Societys primære inntektskilde er divisjonen Chemical Abstracts Service.
American Chemical Society sponser også den amerikanske kjemiolympiaden (USNCO), en konkurranse som har til hensikt å velge firemannslaget som skal representere USA i den internasjonale kjemiolympiaden (IChO).
ACS’ Divisjon for Kjemisk Utdanning tilbyr standardiserte prøver for ulike underfelt innen kjemi. De to vanligste prøvene er prøvene på grunnfagsnivå for generell og organisk kjemi. Hver av disse prøvene består av 70 flervalgsspørsmål, og studentene har nøyaktig to timer på å fullføre prøven.
ACS’ årsmøte i 2006 fant sted i San Francisco 10. til 14. september.
PubChem-kontroversen
Siden unnfangelsen av National Center for Biotechnology Informations åpent tilgjengelige initiativ til en database over kjemiske forbindelser, PubChem, har ACS aktivt bedrevet korridorpolitikk overfor NCBI og deres overvåkende myndigheter for å stanse utviklingen av databasen. ACS markedsfører sin egen abonnements- og betalingsbaserte tjeneste Chemical Abstracts Service (CAS). 23. mai 2005 sendte ACS ut følgende pressemelding:
Rione Pigna
Pigna er en sentral bydel (rione) i Roma. Pigna er området vestover fra Via del Corso og Piazza Venezia til Lago de torre Argentina og Piazza della Rotonda. Navnet betyr «pinjekongle» på italiensk, og kommer av den kolossale bronsekonglen som pryda fontenen ved Isistempelet i oldtidas Roma. Konglen ble seinere flytta til området ved Peterskirken, og fikk på 1400-tallet sin nåværende plassering på Cortile del Belvedere, som etter hvert er blitt hetende Cortile della Pigna.
Frankfurt-Höchst
Höchst er et område i Frankfurt am Main. Bydelen ligger nord for elven Main.
Konsernsentralen til kjemi- og farmasifirmaet Hoechst AG lå i bydelen frem til 1999. Firmaet er nå del av det internasjonale konsernet Sanofi-Aventis. Den nåværende Industripark Höchst har idag (2007) rundt 22 000 ansatte og er dermed Frankfurts nest største arbeidsgiver.
Porsche Junior
Porsche Junior er en traktor fra den tyske produsenten Porsche. Den var i produksjon fra 1952 til 1963, og er utstyrt med en luftkjølt dieselmotor på 822 cm³ med én sylinder og en effekt på 14 hestekrefter.
Eva Ganster
Eva Ganster (født 30. mars 1978 i Kitzbühel) er en østerriksk tidligere skihopper.
Eva Ganster er datter av Edgar Ganster, som siden 1999 har vært leder for kvinneavdelingen i det østerrikske skiforbundet. Da hun begynte sin hoppkarriere, hadde FIS ennå ingen internasjonale renn for kvinner. Sammen med amerikanske Karla Keck var Eva Ganster den første kvinnelige skihopper som ble tatt inn på skigymnaset i Stams i Østerrike i 1992. Sesongen 1992/93 fikk de også delta sammen med guttene i østerriksk cup og Alpen Cup (juniorcup). Senere deltok de i flere år som prøvehoppere i mennenes renn, blant annet i den tysk-østerrikske hoppuka. I OL på Lillehammer i 1994 var Eva Ganster prøvehopper og satte verdensrekord for kvinner med 113,5 meter i storbakken.
I februar 1997 var hun prøvehopper i mennenes verdenscup i skiflygingsbakken i Kulm, og forbedret da verdensrekorden flere ganger, sist til 167 meter. Hun tok andreplass i det første uoffisielle junior-VM for kvinner i St. Moritz i Sveits i 1998. I den første internasjonale sammenlagtturneringen for kvinner i februar 1999 (kalt FIS Ladies Grand-Prix), bestående av 5 renn, ble hun nummer 4 sammenlagt. Hun ble nummer 15 sammenlagt i den første sesongen med kontinentalcup for kvinner i 2004/05, men la opp etter denne sesongen.
Eva Ganster har også vært aktiv som fotballspiller. I sesongen 2003/04 ble hun toppscorer for Zirl med 11 mål i 2. divisjon vest, nivå 2 for kvinner i Østerrike.
Belizisk dollar
Belizisk dollar (BZD) har vært myntenheten i Belize siden 1885. Den blir vanligvis forkortet med et $-tegn eller BZ for å skille den fra andre dollarvalutaer. Den deles inn i 100 cent.
Togodumnus av britene
Togodumnus (også kjent som Guiderius og på walisisk som Gwydr) (født ca. 25, død 43) var en av de mytiske konger av britene, og leder for catuvellaunerne sammen med sin bror Caratacus. Han var sønn av Cunobelin.
Catubellaunerne var i krig med atrebatene fra 20-årene, og i 43 ble dette benyttet som påskudd for en romersk invasjon av De britiske øyer og den påfølgende opprettelse av provinsen Britannia. Togodumnus samlet en stor keltisk styrke og gikk mot romerne. De møttes ved elven Medway.
I slaget ved Medway hadde kelterne store framganger, og presset romerne tilbake mot skipene. Men den romerske kommandanten, Lelius Hamo, kom seg fram til Togodumnus og påførte ham banesår.
Han ble etterfulgt er sin bror Arvirargus, som tok kongemakten under slaget, mens Caratacus fortsatte motstandskampen fra dagens Wales.
Bærøyfjorden (Kragerø)
Bærøyfjorden er en fjord i Kragerø kommune. Fjorden strekker seg cirka 4 kilometer nordøstover fra Kragerøfjorden, mellom Kragerø sentrum og Bærøy, mot Hellefjorden.
Katun
Katun (russisk: Катунь) er den viktigste elva i Altajfjellene i Russland. Elva er en av kildene til elva Ob.
Katun er 688 kilometer lang og har et nedbørfelt på 60 900 km². Elva springer ut fra isbreene på sørsiden av Belukhafjellet i republikken Altaj, nær grensen til Kasakhstan. Dette området er del av naturreservatet Katunskij i De gylne fjellene som står på UNESCOs verdensarvliste. Omtrent 19 km sørvest for Bijsk møter Katun elva Bija og danner Ob, rett over grensen til Altaj kraj.
Longannet kraftverk
Longannet kraftverk  var et varmekraftverk i East Lothian i Skottland, Storbritannia. Det hadde en installert produksjonskapasitet på 2 400 MW, fordelt på fire blokker på ca. 600 MW hver. Det var gjort investeringer i utslippsreduserende teknologi, særlig for NOX-utslipp.
Cockenzie kraftverk
Cockenzie kraftverk er et varmekraftverk i East Lothian i Skottland, Storbritannia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW, fordelt på fire blokker på ca. 500 MW hver.
Longannet kraftverk
Brenselkilden var kull. Anlegget ble utbygd omkring årene 1966–1971. Operatør var selskapet ScottishPower plc.
Utslippet av CO2 var 10,1 millioner tonn i 2007. De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 5 871 000 tonn.
Cockenzie kraftverk
Brenselkilden er kull. Anlegget ble utbygd omkring årene 1965–1968. Operatør er selskapet ScottishPower plc. Fra 2004 fyres det også med biomasse.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 4 8382 000 tonn.
Janitsjarkorps
Et janitsjarkorps er et musikkorps som har både treblåsere og messingblåsere, i tillegg til slagverk. Dette i motsetning til brassband, som ikke har treblåsere, og fanfarekorps, hvor brassbandbesetningen er utvidet med saxofoner.
Det arrangeres årlig norgesmesterskap for janitsjarkorps i Olavshallen i Trondheim.
Opprinnelsen til begrepet «Janitsjarkorps»
Ordet «janitsjar» (osmantyrkisk: يڭيچرى/yeŋiçeri), stammer fra Det osmanske riket og betyr ny soldat. Janitsjar-avdelingene ble opprettet i løpet av 1300-tallet som sultanens livgarde. Med tiden ble de til den profesjonelle kjernen av elitesoldater i osmanernes mektige hær. Avdelingene besto opprinnelig av soldater med familiebakgrunn fra kristne minoriteter på Balkan, som hadde blitt tatt fra sine foreldre som små barn. Denne brutale praksisen skulle sikre at soldatene ikke hadde andre lojaliteter enn til hverandre, til sultanen og til riket. Janitsjarene var godt lønnet, og nøt høy respekt i samfunnet.
Norske janitsjarkorps
Norske janitsjarkorps hadde opprinnelig ofte en besetning som lignet på militærmusikkorpsenes, med relativt få musikere på hver stemme. Siden 70-tallet har norske amatør-janitsjarkorps i større og større grad nærmet seg den amerikanske Symphonic Band-modellen, hvor en stor klarinettgruppe bærer en stor del av korpsklangen. Moderne janitsjarmusikk krever også ofte en stor gruppe med allsidige musikere på slagverk, som kan spille melodiske og rytmiske slagverksinstrumenter om hverandre.
De senere år har norske korps' deltagelse under festivalen Certamen Internacional de Bandas de Musica - Ciudad de Valencia ført til økt påvirkning også fra spansk korpstradisjon, hvor besetningen er enda mer utvidet, blant annet med cello.