cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wiener Neustadt bispedømme
Da Maria Teresia opprettet militærbiskop-embedet, ble dette tildelt biskopen av Wiener Neustadt, siden bispedømmet var så lite. Militærbiskopen beholdt Wiener Neustadt som sitt sete også etter at bispedømmet ble opphevet i 1785 og innlemmet i Wien erkebispedømme. Østerrikes militærbiskop har fremdeles sitt sete i byen, og det er han som siden 1990 igjen bærer tittelen «titulærbiskop av Wiener Neustadt». Innehaveren av tittelen siden 1997 er Christian Werner.
Tollboden (Stavanger)
Tollboden i Skansegaten 2 i Stavanger ligger ved Vågen.
Historie
Stavangers Gamle Tollbod ble etterhvert for liten, og den nye tollboden ble oppført i årene 1904-05 etter tegninger av bergensarkitekten Schak Bull. Tollboden – som består av kontorbygning i to og en halv etasjer og en lavere pakkhusbygning – var først ferdig innredet og klar til bruk i 1906.
Tollboden er utført i en jugendstilsvariant med i et enkelt nyromansk stiluttrykk. Bygningen er sammensatt til en asymmetrisk helhet av volumer av varierende størrelse, der enkelte fasadepartier er symmetrisk komponert. Den pussede teglbygningen hviler på en tung steinsokkel hvis materialbruk er videreført i inngansportalene. Vindusomrammingene er enkel med rød tegl, og samme materiale går igjen i den romanske gesimsen.
På hovedfasaden står årstallet 1905 med store røde tall av smijern, på begge sider av Kong Haakon VIIs monogram. Over hovedinngangen er innskriften TOLDBOD hugget i sten. Tollboden ble rehabilitert og ominnredet på 1990-tallet.
Gaetano Martino
Bakgrunn
Gaetano Martino ble født som sønn av Messinas borgermester. Han studerte medisin ved universitetet i Roma og tok medisinsk doktorgrad i 1924. Fra 1930 til 1934 arbeidet han ved universitetet i Asunción i Paraguay. Han ble i 1943 professor i ved universitetet i Messina.
Politiker
Som utenriksminister var Martino vert ved Kull- og stålunionens utenriksministerkonferanse i Messina fra 1.-3. juni 1955. Han gikk under konferansen sterkt inn for europeisk integrasjon og ønsket at konferansen skulle legge en «grunnsten for byggingen av Europa». To år senere ledet Martino den italienske delegasjon som undertegnet Roma-traktaten. Han var i 1956 den første italienske utenriksminister som talte i FNs generalforsamling.
Arpaksjad
Arpaksjad (hebraisk: – ʾArpaḵšaḏ, i pausa  – ʾArpaḵšāḏ; gresk:  – Arphaxád; i bibeloversettelsen fra 1930 Arpaksad) var ifølge Bibelen en sønn av Sem. Han sies å ha blitt født to år etter Vannflommen, da Sem var 100 år gammel. Blant hans etterkommere var Abraham. Josefus hevdet at han var stamfaren til kaldeerne.
Gaetano Martino
Politiker
Gaetano Martino var en av «de tre vise menn» i NATO. Sammen med Halvard Lange fra Norge og den kanadiske Lester Pearson utga han i 1956 en rapport til Det nordatlantiske råd med «anbefaling om mål og midler for å utvide samarbeidet på ikke-militære områder og å styrke fellesskapet i det atlantiske samfunnet».
Arpaksjad
Ifølge masoretteksten og den samaritanske Pentateuken var Arpaksjad far til Sjelah, men ifølge Septuaginta og Lukasevangeliet var han farfar til Sjelah og far til Kenan, som ikke må forveksles med sin tipptipptipptipptipptippoldefar ved samme navn.
Gaetano Martino
Politiker
Han var Europaparlamentets president fra 1962 til 1964.
Reinsdyrklegg
Reinsdyrklegg (Hybomitra tarandina) er en av kleggene i slekten Hybomitra. Den er utbredt i Europa og østover i Asia. Finnes i Norge.
Reinsdyrklegg tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres.
Oceania Football Confederation
Oceania Football Confederation (OFC) er Oseanias konføderasjon av nasjonale fotballforbund. OFC er tilknyttet FIFA som en av seks overnasjonale fotballkonføderasjoner som hver representerer sin verdensdel. De andre er UEFA (Europa), CAF (Afrika), AFC (Asia), CONCACAF (Nord- og Mellom-Amerika) og CONMEBOL (Sør-Amerika).
OFC er den nest minste av disse organisasjonene, og teller bare 17 medlemmer, derav bare 11 er fullverdige medlemmer.
Medlemmer
Medlemslandene er identiske for menn og kvinner, noe som ellers bare foregår i CONMEBOL:
De assosierte medlemmene er:
var medlem fra 1975 til 1989, mens konkurrerte i Oseania mellom 1985 og 1989. Begge landene spilte kvalifisering for VM i Fotball i 1986, mens Israel spilte i 1990. Ettersom Oseaniamesterskapet for menn ikke ble arrangert mellom 1980 og 1996, var ingen av de to landene med i det mesterskapet.
For kvinner hadde ikke Israel et kvinnelandslag i perioden de var assosiert med OFC, og var derfor aldri med i Oseaniamesterskapet. Det hadde imidlertid Taiwan, og de vant begge de to mesterskapene de stilte opp i. De ble dermed det andre laget, etter New Zealand, som vant to forskjellige kontinentalmesterskap. Siden det har også Australia fått til dette, etter at de vant Asiamesterskapet i 2010.
Av selvstendige land er Nauru ikke godkjent for OFC-standarden, og dermed ikke heller for FIFA. Nauru har imidlertid et eget fotballag. Australia var medlem til 2006 da de meldte seg inn i AFC, den asiatiske tilsvarende konføderasjonen. Dette gjør at New Zealand dominerer OFC sportslig.
OFC ble stiftet i 1966, men først gitt full FIFA-status 30 år senere. OFC ble imidlertid nok akseptert til at medlemslandene fikk kvalifisere seg gjennom egen kvalifisering, og ikke som del av Asia, i kvalifiseringen til VM i 1986. Imidlertid har alltid vinneren av Oceania-gruppen måttet kvalifisere seg ved å slå ut et lag fra en annen konføderasjon, som oftest CONMEBOL eller AFC.
Dominans
Både for menn og kvinner dominerte i lang tid Australia og New Zealand. Ser man bort ifra Taiwans gjesteopptreden, har de to landene vunnet samtlige mesterskap for begge kjønn siden oppstarten, og den av de to som ikke vant, var som oftest tapende finalist, dersom de to ikke møttes i semifinalen. Oppgjørene mot de andre landene har ofte vært preget av sterk dominans fra Australia eller New Zealand.
Med Australia emigrert til AFC, er det New Zealand som dominerer. For menn har «All whites» vist noen svakheter, blant annet et hjemmetap mot Fiji (som ble spilt på Fiji grunnet visumproblemer for Fijis keeper). For kvinner, derimot, dominerer New Zealand «Football ferns» sterkt, og i Oseaniamesterskapet i 2010 var det dårligste resultatet deres en 7-0-seier.
Mesterskap
OFC arrangerer følgende mesterskap:
How ’Bout This?!
How 'Bout This?! er et musikkalbum med TinDrum, utgitt i 1989. På albumet er det Dag Ingebrigtsen som er vokalist.
Apeskrekktre
Biologi
Slekten var utbredt over hele kloden i juratiden, og omtales ofte som et «levende fossil» i likhet med bl.a. krokodiller og haier. Arten er i dag hovedsakelig utbredt i Andesfjellene og Nahuélbuta-fjellene i Chile og Argentina, og vokser gjerne over 1000 moh. Arten er i dag utrydningstruet i sitt opprinnelige habitat i Sør-Amerika.
Trærne kan oppnå en høyde på 40 meter og en diameter på inntil 2 meter. Bladene er tykke, skjellaktige og stive, og dekker kvistverket godt. Frøkonglene er store, mellomgrønne eller grønnbrune, og stikkende og gjerne kulerunde. De har om lag 200 frø. Hann-konglene er brune og hardt skjellaktige som «tradisjonelle» kongler. Arten har hann- og hunnkongler på separate trær.
Apeskrekk i Norge
Apeskrekk ble først innført til England på 1790-tallet. Det første kjente eksemplaret i Norge ble plantet på prestegården i Balestrand i 1863. Dette er i dag Norges eldste og høyeste, på 22 meter (1999 ).
Arten ble senere plantet i Bergen på 1870-tallet og i Stavanger i 1883. Den har vist seg å trives i vestlandsklimaet, og i dag finnes flere eksemplarer langs kysten fra Kristiansand til Smøla på Nordmøre, og spesielt rundt Bergen. Hann- og hunntrær som befrukter hverandre finnes på Stord, i Os og i Fana.
Walter Howell Deverell
Walter Howell Deverell (født 1. oktober 1827 i Charlottesville i Virginia i USA, død 2. februar 1854 i London) var engelsk kunstmaler som ble født i Charlottesville, Virginia i USA av engelske foreldre som flyttet med ham tilbake til England da han var to år. Deverell malte bilder i henhold til pre-rafaelittenes idealer.
Liv og virke
Som ung mann arbeidet Deverell på et advokatkontor, men hadde kunstneriske interesser og studerte kunst ved å gå på Henry Sass’ kunstskole fra 1844. Her møtte han den karismatiske Dante Gabriel Rossetti som tok Deverell under sin beskyttelse. Fra 1846 besluttet Deverell å bli kunstmaler på heltid og begynte sine studier på Royal Academy. I 1851 delte han malelokale med Rossetti.
Det pre-rafaelittiske broderskap ble dannet i 1848, og ved påvirkning av Rossetti begynte Deverells malerier å vise innflytelse fra bevegelsen, men beholdt likevel også trekk fra tidligere genremalere som Charles Robert Leslie. Han bidro til bevegelsen tidsskrift The Germ og stilte ut det pre-rafaelittiske maleriet Twelfth Night (Helligtrekongersaften) som nå finnes i Forbes Magazine Collection i New York. Bildet tolket en scene fra William Shakespeares stykke av samme navn (fra Akt II, Scene IV). Den kvinnelige modellen var Elizabeth Siddal, en blek, tynn og vakker kvinne, som Deverell hadde oppdaget. Hun skulle bli pre-rafalittenes mest betydningsfull modell, men til tross for at Deverell var tiltrukket av henne, var det til slutt Rossetti hun giftet seg med.
Da James Collinson trakk seg fra broderskapet av religiøse grunner foreslo Rossetti at Deverell skulle erstatte ham, men avgjørelsen trakk ut og han ble aldri valgt inn.
Deverell fullførte svært få bilder, og stilte ut kun fire malerier hos Royal Academy. Hans bilder var alle figurmalerier i fargerike og kostbare klær. Foruten Twelfth Night tolket han også en scene fra Shakespeares stykke As You Like It (Som dere vil ha det), nå i Shipley Art Gallery, Gateshead. Tate Gallery har flere portretter, blant annet A Pet og Eustatia, og Johannesburg Art Gallery har et betydelig og samtidig noe uhyggelig maleri fra sent i karrieren, The Irish Vagrants.
Hedmark politidistrikt
Hedmark politidistrikt var en enhet innenfor den norske Politi- og lensmannsetaten og omfattet de 22 kommunene i Hedmark fylke. Politidistriktet var påtalemessig underlagt Hedmark og Oppland statsadvokatembeter. Politidistriktet bestod av 11 driftsenheter fordelt på 7 lokaliseringer. I tillegg til politistasjoner og lensmannskontorer var det Felles operativ enhet (FOE), PST/Utlendingsenheten og Retts- og påtaleenheten, stabsenhet og administrativ enhet.
Politidistriktet var ledet av politimester Tormod Bakke, som ble utnevnt første gang i 2006 og gjenutnevnt for en ny åremålsperiode på seks år i 2012.
Historie
Hedmark politidistrikt ble opprettet som følge av iverksatt politireform 1. januar 2002. Østerdal politimesterembete, Kongsvinger politimesterembete og Hamar politimesterembete ble slått sammen til Hedmark politidistrikt. I 1994 ble lensmannsetaten administrativt overført til politimestrene. Resultatet ble politi- og lensmannsetaten. Ved politiloven av 1995 kom det nye bestemmelser om politi- og lensmannsetatens organisasjon. Etatens fellestjenester ble lagt direkte under politimesteren. Gjennom politireformen i 2002 ble antall politimesterembeter redusert fra 54 til 27 politidistrikter. De nye politidistriktene beholdt omtrent den samme interne organisasjonsformen som ble innført i 1995.
Straume (Drangedal)
Straume er en grend og en grunnkrets i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark fylke. I areal dekker grenda omtrent 19 000 dekar. Forbindelsen mellom Øvre- og Nedre Toke, Straumen, eller Straumeelva, deler grenda i to områder; Østre Straume og Vestre Straume. Grenda har et innbyggertall på rundt 50 (2020). Her finnes også en del fritidsboliger, hovedsakelig med nærhet til Toke.
På ø. Straume ble det i mange år holdt folkeskole. Da denne ble nedlagt ble elevene flyttet til Henseid skole i nabogrenda. Etter at denne også ble nedlagt i 2004 må alle elever til Drangedal 10-årige skole.
Her ble også Telemark skogskule opprettet i 1917 etter at Bratsberg amt hadde vedtatt å bidra med 1 950 kroner pr. år. Kretsen grenser i vest til Voje, i øst til Henseid og i sør til Vefall.
Johan Brockenhuus
Johan Brockenhuus (død 3. februar 1673 i København), var en dansk-norsk embedsmann og lensherre. Sønn av lensherre over Halsnøy kloster og Hardanger len Jørgen Brockenhuus (død 1634) og Margrethe von der Lühe (død 1667). Gift med Anne Rantzau (død 3. februar 1673 i København), datter av Johan Rantzau (1597-1638) og Dorthe Gersdorff.
Johan Brockenhuus innehadde følgende stillinger: hoffjunker 1639-43, kannik i Christiania 1651, offiser 1657-67, fra 1658 oberst. Lensherre i Tønsberg len 1659-61. Sjef for det norske Rosstjeneste 1661. Aarhus stift 1664 (frasa seg stillingen). Han var også eier av setegården Hovinsholm på Hedemarken.
1915
1915 (MCMXV) i den gregorianske kalenderen var et år uten skuddag som begynte på en fredag.
František Pospíšil
František Pospíšil (født 2. april 1944 i Unhošť) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble, 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck. Pospíšil vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve og Canada med ti poeng. Machač spilte sju kamper i OL-turneringen.
Stuegran
Stuegran er eviggrønn og blir 55–65 meter høy. Nålene kan bli 1,5 cm lange, og er hardest øverst oppe i treet. Det er stor forskjell på unge og modne skudd. Arten vokser kun på Norfolkøya.
Eve (kortfilm)
Eve er en kortfilm, regissert av Natalie Portman, med Olivia Thirlby, Lauren Bacall og Ben Gazzara i rollene.
Filmen, Portmans regidebut, hadde premiere på 65. filmfestivalen i Venezia, 1. september 2008. Portman deltok på premièren, og filmen åpnet festivalens kortfilmdel, kalt «corto-Cortissimo» (norsk:«kort og kortest»), og ble vist sammen med 23 andre filmer fra hele verden. Den 22 minutter lange filmen handler om en jente som trenger seg på hennes bestemors romantiske date, og inneholder musikk av Sufjan Stevens.
Handling
Kate er en ung kvinne som besøker bestemoren sin (spilt av Lauren Bacall) for å snakke om moren sin Eve.
Men i stedet ender hun overrasket opp som både sjåfør og ledsager, på bestemorens romantiske middag sammen med en enkemann ved navn Joe (spilt av Ben Gazzara)
Finnmark landforsvar
Finnmark landforsvar (FLF) er felles hovedkvarter for de norske landmilitære styrker i Finnmark; det vil si avdelinger tilhørende Hæren og Heimevernet.
Avdelingen har ansvaret for enhetlig og helhetlig planlegging og ledelse av landoperasjoner i Finnmark.
Organisasjon
Finnmark landforsvar består av Porsanger bataljon, Garnisonen i Sør-Varanger og HV–17.
Avdelingen var fullt operativ i 2022, og består av rundt 1300 soldater.
Historisk bakgrunn
Forløperen til Finnmark landforsvar ble opprettet av den norske eksilregjeringen i London under andre verdenskrig. Det skjedde dels i samarbeid med sovjetiske myndigheter, etter at sovjetiske styrker frigjorde Øst-Finnmark vinteren 1944–1945.
En norsk styrke ledet av oberst Arne Dagfin Dahl ble satt inn fra Storbritannia, og ankom Kirkenes 10. november 1944. Denne ble først benevnt Avsnittskommando Finnmark (AFK), og besto av Varanger bataljon og de polititropper som ble overført fra Sverige i januar–mars 1945. Deretter, 6. februar 1945, ble også Bergkompani 2 underlagt norsk kommando i Finnmark, etter å ha stått under sovjetisk kommando fra november 1944.
26. januar 1945 ble AFK til Distriktskommando Finnmark (DKF); deretter, fra 31. oktober 1945, ble DKF til Finnmark landforsvar (FLF). Standkvarter var først på Skoganvarre, til 30. september 1946, deretter på Porsangmoen til 1955, Hammerfest til 1960. Stortinget besluttet formelt å opprette FLF 25. mai 1950.
Forsvarsplanleggingen i 1950-årene var preget av atomtrussel fra Sovjetunionen. I Nord-Norge ble det også planlagt for et sovjetisk militært overfall med fallskjermstyrker i nord. Som del av en desentralisert kommandostruktur ble det i 1959 innført en ordning med landforsvar i Nord-Norge; med Finnmark landforsvar lengst nord. Oppgaven var å planlegge for og lede operasjoner. Dermed ble de to tidligere lokalforsvarsdistriktene i Finnmark slått sammen til ett: Finnmark landforsvar, med standkvarter på Altagård. I 1995 ble det nedlagt, og erstattet av Finnmark regiment (FIR), med standkvarter på Porsangmoen, som i sin tur ble nedlagt 13. juni 2002. I Finnmark ble også Alta bataljon (Alta) og Varanger bataljon (Tana), begge tilhørende Finnmark landforsvar, nedlagt i 1995.
Styrkene i Finnmark var først underlagt Distriktskommando Nord-Norge (DKN) i Harstad, deretter landkommandøren ved Forsvarskommando Nord-Norge (FKN) i Bodø (1971–2002).
Reetablering
Stortinget vedtok i 2017 å gjenopprette Finnmark landforsvar. Dette skjedde etter anbefaling fra Landmaktutredningen fra 2016, og etter behandling av stortingsproposisjon nr. 2 i 2017; den såkalte Landmaktproposisjonen. Her ble det lagt til grunn at den sikkerhetspolitiske situasjonen tilsa et særlig stort behov for enhetlige ledelse og planlegging i landsdelen, så vel som en styrket tilstedeværelse av landmilitære styrker i Finnmark.
Derved skulle Hærens og Heimevernets avdelinger i Finnmark samles under én felles ledelse, med virkning fra 1. januar 2019, under navnet Finnmark landforsvar (FLF), lokalisert på Porsangermoen.
Avdelingen viderefører i sitt merke det heraldiske hovedelementet fra tidligere hæravdelinger i Finnmark; et varghode på blå bakgrunn som er arven etter Garnisonen i Porsanger.
Seksbåndklegg
Seksbåndklegg (Hybomitra sexfasciata) er en av kleggene i slekten Hybomitra. Den er utbredt i Europa, Asia og Nord-Amerika. Finnes i Norge.
Seksbåndklegg tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres.
Knights of Cydonia
«Knights of Cydonia» er en sang skrevet av det engelske rockebandet Muse. Det er den ellevte sangen på albumet Black Holes & Revelations som ble utgitt i 2006, og ble senere utgitt som den tredje singlen fra albumet. Den finnes også på konsertalbumet H.A.A.R.P fra 2008 som nummer to på listen. Sangen er i tillegg med i videospillet Guitar Hero III: Legends of Rock.
Sangtittelen «Knights of Cydonia», kommer delvis fra en region på planeten Mars kalt Cydonia Mensae, også kjent som Ansiktet på Mars.
Surinam under Sommer-OL 1992
Surinam deltok under Sommer-OL 1992. Seks sportsutøvere, fem menn og en kvinne fra Surinam deltok i tre sporter, friidrett, sykling og svømming under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Dette var sjuende gangen Surinam deltok i et sommer-OL, de kom på en delt 54.-plass med en bronsemedalje.
Maristigtunnelen
Maristigtunnelen er en veitunnel i Tinn i Telemark. Tunnelen er en del av fylkesvei 37. Den er 432 meter lang, og går ovenfor Maristijuvet. Ned i gjuvet styrter Rjukanfossen, som man på et punkt ved innkjøringen til tunnelen fra oversiden kan se som passasjer. På nedsiden av tunnelen er det parkeringsplass slik at man kan ta en kort vandretur opp rundt tunnelen og se Rjukanfossen når den en sjelden gang slippes. Samtidig er det mulig å lese infoplakater om området som kalles den moderne turismens vugge i Norge.
Dean Cain
Dean George Cain (født Dean George Tanaka, 31. juli 1966 i Mount Clemens i Michigan) er en amerikansk skuespiller.
Cain hadde rollen som Supermann i TV-serien Lois and Clark: The New Adventures of Superman, der han spilte sammen med Teri Hatcher.
Hans mor var skuespillerinnen Sharon Thomas, og hans far Roger Tanaka arbeidet i det amerikanske forsvaret. Foreldrene tok ut skilsmisse før Cain ble født, men moren giftet seg senere med filmregissøren Christopher Cain, og de to flyttet til Malibu i California.
Cain gikk på Santa Monica High School, og var god i idrett. Da han ble uteksaminert i 1984 avslo han 17 idrettsstipender for å gå på Princeton University, der han ble kaptein på volleyballaget. Han gikk ut med skuespillerinnen Brooke Shields en periode. Cain ble uteksaminert fra universitetet i 1988 med en bachelor i historie.
Etter universitetet spilte Cain amerikansk fotball i Buffalo Bills, før en kneskade under trening gjorde slutt på fotballkarrieren før den hadde startet. Han begynte deretter som manusforfatter og senere skuespiller, og var med i en rekke reklamefilmer før han opptrådte i populære TV-serier som Grapevine, A Different World og Beverly Hills 90210. I 1993 fikk han hovedrollen i TV-serien Lois and Clark: The New Adventures of Superman, en rolle han beholdt fram til 1997.
I 1998 startet han produksjonsselskapet Angry Dragon Entertainment, som produserte TV-serien Ripley's Believe It or Not!. Han har også medvirket i flere filmer, inkludert The Broken Hearts Club: A Romantic Comedy (2000), Out of Time (2003) og Bailey's Billion$ (2004).
Cookfuru
Cookfuru eller Cook-furu (latin: Araucaria columnaris) er en art innen apeskrekkslekten (også kalt skjellgranslekten) i apeskrekkfamilien, en gruppe bartrær.
Den vokser kun vilt i Ny-Caledonia. Cookfuru har hann- og hunnkongler på ulike trær. Grenene har lange, kam-stilte vinkelrette sekundærgreiner med jevnt besatte, mellomgrønne nåler.
Nordre Buskerud politidistrikt
Nordre Buskerud politidistrikt var et politidistrikt i den norske Politi- og lensmannsetaten. Det ble innlemmet i Sør-Øst politidistrikt 1. januar 2016.
Totalt hadde Nordre Buskerud politidistrikt 179 stillinger. Administrasjonen var lokalisert til Askveien 4 i Hønefoss.
Organisering
Nordre Buskerud politidistrikt var organisert i fire sentrale enheter, én politistasjon og ti lensmannskontorer.
Direct Rendering Infrastructure
Direct Rendering Infrastructure (DRI) er et rammeverk som tillater direkte aksess til grafisk maskinvare under vindussystemet X. Hensikten med DRI er å sørge for maskinvarebasert akselrasjon i Mesa-implementasjonen av OpenGL. DRI kan også gi OpenGL en akselrasjon av Linux rammebufferet uten å kjøre en vindustjener.
DRI er fri og åpen programvare.
Josef Kaifas
Josefus
Den jødiske historikeren Josefus på 100-tallet e.Kr. er betraktet som mest pålitelig litterære kilden utenfor Bibelen for kunnskap om Kaifas. Hans tekster inneholder informasjon om datoer for Kaifas’ som yppersteprest, sammen med rapporter om andre yppersteprester, og bidrar også til å etablere en sammenhengende beskrivelse av ansvarsområdet til yppersteprestens autoritet. Josefus i Ioudaike archaiologia (Jødisk oldtid) forteller at Kaifas ble yppersteprest i en urolig tid. Han forteller også at den romerske prokonsul Lucius Vitellius hadde avsatt hans svigerfar Annas i samme posisjon. Josefus’ redegjørelse er basert på en eldre kilde hvor yppersteprestene er listet kronologisk.
I henhold til Josefus ble Kaifas utnevnt i 18 e.Kr. av den romerske prefekt som hadde posisjonen før Pontius Pilatus, Valerius Gratus. Kaifas var svigersønn av Annas (også omtalt som Ananus), sønn av Set. Annas ble avsatt, men hadde fem sønner som tjenestegjorde som yppersteprester etter ham. Tjenestetidene til Annas, Kaifas og de fem brødrene er som følgende:
Kaifas’ ossuarium
I november 1990 fant arbeidere en utsmykket ossuarium (beinhus) av kalkstein mens de la brostein på en vei i Fredsskogen sør for nabolaget Abu Tor i Jerusalem. Den synes å være autentisk og inneholdt menneskelige levninger. En inskripsjon på arameisk på den ene siden fortalt «Josef, sønn av Kaifas», og på grunnlag av beinrestene av en eldre mann, ble det de betraktet som tilhørende yppersteprest Kaifas. Siden den ble funnet har denne identifikasjonen blitt utfordret av en del forskere på ulikt grunnlag, inkludert stavingen i inskripsjonen, mangelen på omtale av Kaifas’ status som yppersteprest, gravkistens enkelhet (skjønt den var utsmykket som man kunne forvente av en med hans rang og familie), og av andre årsaker.
Miriams ossuarium
I juni 2011 annonserte arkeologer fra Universitetet Bar-Ilan og Universitetet i Tel Aviv gjenvinnigen av en stjålet ossuarium, plyndret fra en grav i Elahdalen. De israelske oldtidsmyndigheter erklærte den som autentisk, og uttrykte beklagelse at det ikke hadde vært mulig å undersøke den in situ. Den hadde en inskripsjon: «Miriam, datter av Yeshua, sønn av Kaifas, prest av Ma’aziah fra Beth ‘Imri». Basert på denne kan Kaifas bli utpekt til rituelle prestelig arbeidsgruppe av Ma’aziah, instituert av kong David.
Evangeliet etter Johannes: forholdet til romerne
Annas, svigerfar av Kaifas (Evangeliet etter Johannes 18:13), hadde vært yppersteprest fra 6 til 15 e.Kr., og fortsatte å utøve betydelig innflytelse over jødiske affærer. Annas og Kaifas kan ha sympatisert med saddukeere, en religiøs bevegelse i Judea som hadde de fleste av sine medlemmer blant den rike jødiske eliten. Kaifas’ forholdsvis lange tjenestetiden på atten år kan antyde at han klarte å holde på et relativt godt arbeidsforhold med de romerske myndighetene, som hadde makt til å avsette ham.
I Evangeliet etter Johannes 11 innkalte yppersteprestene til et møte i Sanhedrin («Rådet») som reaksjon på Lasarus ble vekket til live fire dager etter at han var blitt gravlagt. I en lignelse i Evangeliet etter Lukas 16 omtales «fem brødre» og sammen med tiggeren Lasarus ble vekket til live, har det blitt foreslått fra Claude-Joseph Drioux og andre at «den rike mann» er i seg selv et angrep på Kaifas, hans svigerfar og hans fem svogere.
Kaifas vurderte, sammen med «de skriftlærde og fariseerne», hva som måtte gjøres med Jesus, da hans innflytelse spredte seg. De var bekymret for at om «Lar vi ham holde på slik, vil snart alle tro på ham. Så kommer romerne og tar både det hellige stedet og folket vårt.»
Etterpå, da Jesus ble fraktet til Pontius Pilatus, den romerske guvernøren av Judea, ba Pilatus prestene om dømme Jesus selv, hvor de svarte at de manglet autoritet til å gjøre det. Pilatus forhørte Jesus, og slo deretter fast «Jeg finner ingen skyld hos denne mannen.» Pilatus tilbød deretter folket som hadde samlet et valg mellom løslate Jesus eller en forbryter ved navn Barabbas, men de valgte Barabbas.
Apostlenes gjerninger: Peter og Johannes
Senere, i Apostlenes gjerninger, kom Peter og Johannes til Annas og Kaifas etter å ha leget en forkrøplet mann. Annas og Kaifas rådførte seg om hvilken autoritet apostlene hadde til å utføre et mirakel. Peter svarte at Jesus var kilden til deres makt, og Kaifas og de andre prestene innså at selv om de to mennene ikke hadde formell utdannelse, snakket de veltalende om den som de kalte sin frelser. Kaifas sendte dem avsted og var enig med de andre prestene at ryktene om mirakelet hadde spredt seg for mye til at det kunne gjendrives, og isteden ble apostlene advart mot å spre navnet Jesus. Da Peter og Johannes fikk denne ordren nektet de, og sa: «Døm selv om det er rett i Guds øyne å adlyde dere mer enn ham. Men vi kan ikke la være å tale om det vi har sett og hørt.»
Etymologi
Den babylonske Talmud (Yevamot 15B) oppgir familienavnet til Kaifas som Kuppai, men den jerusalemske Talmud (Yevamot 1:6) nevner Nekifi. Misjná (Parah 3:5) refererer til ham som hakKof, «apen», et ordspill på navnet hans for å stride mot Mishnat Ha-Hasidim.
Tønsberg domkirke prestegjeld
Tønsberg domkirke prestegjeld, inntil 1948 benevnt Tønsberg prestegjeld, var et prestegjeld tilhørende Tønsberg domprosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Tønsberg kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Tønsberg domkirke.
Historikk
Lurentii kirkja í Túnsberg ble bygget på 1100-tallet, og byen var et kirkesentrum i middelalderen. Tønsberg prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Tønsberg var kjøpstad og dannet grunnlag for Tønsberg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Fra opprettelsen av Tunsberg bispedømme 1. juli 1948, ved delingen av Oslo bispedømme, ble Tønsberg kirke gitt navnet Tønsberg domkirke og Tønsberg prestegjeld benevnt Tønsberg domkirke prestegjeld.
Inndeling 1992: Vår Frue kirke, Tønsberg domkirke og St. Laurentii kirke.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.
Tønsberg domkirke prestegjeld og dets sogn er nå en del av Tønsberg kirkelige fellesråd underlagt Tønsberg domprosti.
Omotiske språk
Fidel (også kalt for geez-alfabetet) er en abugida (skrivesystem) som er konstruert for å skrive geez eller gammaletiopisk, og blir i dag brukt til å skrive amharisk, tigrinya og en del andre språk i Etiopia. Fidel er blitt utviklet fra det sørarabiske alfabetet.
A Man and His Money
A Man and His Money er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry Beaumont.
Institutt for klinisk medisin (UiO)
Institutt for klinisk medisin (Klinmed) er et institutt ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo. Instituttet er resultat av en rekke sammenslåinger og er nå et av tre institutter ved fakultetet. Før det ble slått sammen til et konsolidert institutt ble det betegnet Instituttgruppe for klinisk medisin og omfattet en rekke institutter innenfor klinisk medisin. Med ca. 700 ansatte fordelt på ca. 425 årsverk er Institutt for klinisk medisin UiOs største institutt. Institutt for klinisk medisin har ansvar for undervisning og forskning innen alle kliniske fag, fra diagnostikk og behandling til oppfølging av pasienter med vanlige så vel som sjeldne sykdommer.
A Man and His Money
Handling
Å arve en formue lar Harry Lathrop unne seg ekstravagante utgifter og ville fester sammen med unge kvinner. Men han bestemmer seg for å endre oppførselen sin etter at barndomskjæresten hans, Betty Dalrymple, gir tilbake forlovelsesringen hennes etter at Harry kommer alt for påvirket av alkohol til middag. Harry overtaler deretter advokaten sin til å ikke gi ham mer penger det neste året.
Institutt for klinisk medisin (UiO)
Mange stillinger er kombinerte med kliniske stillinger ved Oslo universitetssykehus og Akershus universitetssykehus, på det høyere nivået vanligvis som overlege. Virksomheten følger den kliniske aktiviteten ved sykehusene og er spredt over en rekke geografiske områder. Organisasjonen har tre formelle nivåer: institutt, klinikk og avdeling.
A Man and His Money
Handling
I en annen by svarer Harry på en annonse for en ledig stilling ved en kennel, som ligger på eiendommen til Mrs. Johnston DeLong - Bettys tante. Betty, som er på besøk hos tanten sin, forakter Harry på grunn av hans oppførsel. Men han bestemmer seg for å bli værende i jobben etter at han legger merke til Walter Randall, som skryter av at alle kvinner faller for ham - og han viser interesse for Betty. Når Betty ikke gir etter for Randalls fremskritt, tar han henne med til en øde hytte. Men Harry følger etter dem, og det oppstår snart en konfrontasjon.
Vest-Tyskland under Vinter-OL 1968
Vest-Tyskland under Vinter-OL 1968. Åttisju sportsutøvere fra Vest-Tyskland, sekstisju menn og tjue kvinner, deltok i ti sporter under Vinter-OL 1968 i Grenoble i Frankrike. De deltok i aking, alpint, bobsleigh, langrenn, kunstløp, skihopping, skøyter, ishockey, kombinert og skiskyting. Det var første gang som Vest-Tyskland stilte med egen OL-tropp i et vinter-OL. I alle vinter-OL etter andre verdenskrig stilte Vest- og Øst-Tyskland felles lag unntatt under OL 1948 i St. Moritz da Tyskland ikke fikk lov å delta på grunn av sin rolle under andre verdenskrig. Vest-Tyskland kom på en åttendeplass med to gull-, to sølv og tre bronsemedaljer. Akeren Hans Plenk var Vest-Tysklands flaggbærer under åpningsseremonien.
Institutt for klinisk medisin (UiO)
Instituttleder er professor Ivar Prydz Gladhaug.
A History of Violence
A Histrory of Violence er en amerikansk dramathriller fra 2005 regissert av David Cronenberg. Filmen handler om en familiemann i en fredelig amerikansk småby som får livet snudd på hodet etter å ha avverget et brutalt ransforsøk. Etter ranet blir han oppsøkt av mafiafolk fra storbyen som påstår at han egentlig er en annen enn det han utgir seg for. Hovedrollen spilles av Viggo Mortensen. Manus er basert på en tegneserieroman med samme tittel laget av John Wagner og Vince Locke.
Institutt for klinisk medisin (UiO)
Inndeling
Instituttet er delt inn i 11 klinikker, ved henholdsvis Oslo universitetssykehus og Akershus universitetssykehus:
A History of Violence
A History of Violence er den siste filmen som ble utgitt på VHS i USA.
Handling
Tom Stall driver en liten restaurant i Millbrook i Indiana, der han bor med sin kone Edie, sin sønn Jack og sin lille datter. En dag blir han ufrivillig byens helt når han forsvarer seg selv og andre i et ransforsøk der han tar livet av begge ranerne. Når historien sprer seg ut til resten av landet, blir han oppsøkt av medlemmer fra Philidelphia-mafiaen som hevder Tom i virkeligheten er Joey, som lurte dem for 20 år siden. Tom nekter konsekvent for dette, men de nekter å tro ham. Når hans familie trues blir han tvunget til å ta et endelig oppgjør med sjefen i Philadelphia.
Om filmen
Filmen ble i sin helhet spilt inn i Canada. Byen der handlingen foregår er den fiktive byen Millbrook i Indiana. Denne fikk navnet sitt etter der hvor byscenene ble spilt inn, nemlig Millbrook i Ontario, Canada. Cronenbergs hjemby Toronto ble brukt til scenene som skulle foregå i Philadelphia.
Den ble godt mottatt av anmelderne og har mottatt 87 % på Rotten Tomatoes.
Den innbrakte drøyt 60 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 31,5 millioner dollar i USA. Produksjonskostnadene var på 32 millioner.
Alan Bannister
Alan Bannister (født 3. november 1922 i Manchester, død 18. mai 2007) var en britisk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
A History of Violence
Forskjeller fra tegneserie til film
Filmen er tro mot handlingen i boken, selv om det finnes noen forskjeller
Alan Bannister
Bannister vant en olympisk sølvmedalje i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med Reg Harris kom han på andreplass i tandem bak det italienske tandemparet Ferdinando Teruzzi og Renato Perona.
Ernst Otto Fischer
Ernst Otto Fischer (født 10. november 1918 i Solln ved München; død 23. juli 2007 i München) var en tysk kjemiker som fikk Nobelprisen i 1973.
Han studerte kjemi, ble promovert i 1952 og habiliterte seg i 1954.
Han engasjerte seg i Deutsche Forschungsgemeinschaft (DFG), i Deutscher Akademischer Austauschdienst (DAAD) og i kuratoriet til Deutsches Museum i München.
Schweizeri
Et schweizeri var i Sverige på 1800-tallet en type kafé med alkoholservering. Benevnelsen ble til på starten av 1800-tallet, da innvandrede sveitsiske konditorer startet serveringssteder i Stockholm, der de serverte kaffe, te, sjokolade og likør.
Sprint-NM på skøyter junior 1991
Sprint-NM på skøyter junior 1991 ble avholdt 23. og 24. februar 1991 på Savalen kunstisbane på Savalen i Tynset. Teknisk arrangør var Savalen Sportsklubb. Dette var det første norske mesterskapet for juniorer i sprint etter at junior-klassen hadde vært delt i to for en eldre junior-klasse og en yngre junior-klasse i årene 1989 og 1990 for damene og 1981 til og med 1990 for herrene.
Juniornorgesmestere i sprint ble Linda Olsen, Spk Ceres for damene, og Kristian Ramsrud, IF Liv/Fossekallen for herrene.
Spin Off Forstudium i Dans
Spin Off Forstudium i Dans er en 1-årig skole for de som i fremtiden ønsker å jobbe profesjonelt som danser, pedagog eller koreograf. Skolen ligger i Oslo, og holder til i Schous Kulturbryggeri sentralt på Grünerløkka, naboer til Riksscenen, Popsenteret og Øvingshotellet. Skolen tar hvert år inn ca. 23 elever.
Skolen ble etablert av Liv Greli i 2002, og tar sikte på å være en viktig «leverandør» av studenter til høyskoler i inn- og utland. På denne måten bidrar skolen til å heve nivået på danseutdanning i Norge. Spin Off vektlegger å ha kompetente pedagoger med minimum høyskoleutdanning og kunstnerisk og pedagogisk erfaring, og inviterer årlig inn gjestepedagoger og koreografer fra inn- og utland.
Skolens hovedfag er klassisk ballett, moderne/samtidsdans og jazzdans. Hovedfagene vektlegges likt. I tillegg har man ukentlige timer med kreative oppgaver, improvisasjon eller visninger.
Spin Off har åpen opptaksprøve i april hvert år.
Snutebil
Snutebiler er et folkelig kallenavn på lastebiler og buss hvor motoren er plassert foran hytten. Dette gir fronten på kjøretøyet et snute-aktig utseende.
Cool, Calm and Collected
Cool, Calm and Collected er et musikkalbum med TinDrum, utgitt i 1990.
Knut Haagensen
Knut Haagensen (født 26. september 1967 i Ålesund, død 2. juli 2019 Ålesund) var en norsk forretningsmann og organisasjonsleder. Han var i ledelsen av selskapet Jangaard Export AS som driver produksjon og eksport av fisk, hovedsaklig klippfisk. Familieselskapet Brødrene Jangaard AS har virksomhet innenfor til eiendom og reiseliv.
Liv og virke
Haagensen var sønn av forretningsmannen Bjarne Haagensen og Karin Haagensen i Ålesund. Han jobbet sammen med sin far og brødrene Gunnar Haagensen og Leif Haagensen i familieselskapet.
Han var styreleder i arbeidsgiver og næringsorganisasjonen Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening (nåværende Sjømat Norge) i perioden 2005–2006. Han var forut for det nestleder i samme organisasjon, leder av FHL industri og eksport som var en underliggende bransjeorganisasjon, og hadde flere verv i fiskeindustriens organisasjon. Under hans ledertid i FHL var spørsmålet om straffetiltak fra EU rettet mot norsk lakseeksport særlig sentral. Spørsmålet førte til at hans forgjenger Lisbeth Berg-Hansen trakk seg fra vervet. Han ønsket å redusere den statlige styringen med fiskerinæringen og arbeidet for liberalisering av lovene rundt næringen. Han var aktiv i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).
Knut Haagensen var som ung konkurransesvømmer og var på det norske landslaget i svømming.
Torill Bergesen
Torill Bergesen (født 8. november 1957) er en norsk tidligere svømmer som representerte Bergens Svømme Club.
Hun vant 16 NM-gull og 34 NM-medaljer i perioden 1973–1978.
I de senere år har hun gjort seg bemerket innen masters-svømming med ett gull på 50 meter bryst samt ett sølv i VM for masters i Budapest, Ungarn i 2017 samt tre VM-sølv fra Riccione, Italia i 2012. I tillegg har hun to gull, ett sølv og én bronse fra masters-EM i Eindhoven, Nederland i 2013.
Fama
Fama kan vise til:
Skinnarbøl kraftverk
Skinnarbøl kraftverk var et vannkraftverk ved Vingersjøen i Kongsvinger kommune i Innlandet.
Skinnarbøl gård fikk eget kraftverk i 1913. Skinnarbølåa ble demmet opp og kraftstasjonen ble bygd ved dammen.
Fallhøyden var 6,5 meter, effekten 29 kW.
Kraftverksbygningen er beholdt, men har fått nytt tak. Demningen er åpnet slik at elven renner uhindret gjennom.
Transvestisme
Transvestisme (fra latin: trans = på tvers/over og vestitus = ikledd) er å kle seg som det motsatte kjønn. En person med dette behovet kalles transvestitt.
Historie
Magnus Hirschfeld lanserte ordet transvestisme i 1910 i boken Die Transvestiten: Eine Untersuchung über den erotischen Verkleidungstrieb (Transvestittene: en studie av den erotiske forkledningsdrift). Han benyttet begrepet om personer som regelmessig og frivillig bærer det annet kjønns klær. Hans studier omfattet både menn og kvinner med henholdsvis heterofil, homofil, bifil og aseksuell legning.
Rettskrivning
De opprinnelige norske formene av ordet er transvestittisme og den eldre transvestitisme. Formen transvestisme er tatt i bruk senere og stammer antakelig fra den engelske formen transvestism. Det er mulig at formen transvestisme oppleves å gi bedre flyt enn formen transvestittisme. Den samme utvikling kan observeres i dansk og svensk. Foreningen for Transpersoner Norge og dens medlemmer benytter formen transvestisme. Norske ordbøker og oppslagsverk benytter fremdeles formen transvestittisme.
Begrepsavgrensning
Transvestisme kan ha ulike motiver. Noen transvestitter opplever velvære ved å iføre seg klær som normalt ikke er tilgjengelig for dem. Andre ønsker å uttrykke andre sider av sin personlighet eller søker seksuell spenning med omkledningen som fetisj.
Kjønnsfordeling og utbredelse
Transvestisme kan observeres både hos menn og kvinner. Mann-til-kvinne transvestitter er dog mer synlige enn kvinne-til-mann transvestitter. En naturlig forklaring er at dagens kvinner i større grad kan iføre seg mannsklær uten å vekke oppsikt. Internasjonale studier viser at 2-20 % av den mannlige befolkning er transvestitter, det store spennet skyldes ulike målemetoder og definisjoner.
Kjønnsidentitet
Transvestitters oppfatning av egen kjønnsidentitet varierer. Noen transvestitter oppfatter seg som sitt fødselskjønn uavhengig av hvordan de er kledd, og opplever således ikke at klærne endrer dette. Andre opplever å skifte kjønnsidentitet sammen med klærne, mens atter andre føler en dobbel kjønnsidentitet uavhengig av hvordan de er kledd.
Når, hvor og hvor ofte
Hvor ofte og i hvilke sammenhenger en transvestitt kler seg om varierer med livssituasjon og personlighet. Noen kler seg kun om hjemme i hemmelighet, mens andre går omkledd offentlig. Hyppigheten varierer fra noen få ganger i året til flere ganger i uken.
Seksuell legning
Det er foreligger ikke holdepunkter for å hevde at transvestisme henger sammen med seksuell legning. Transvestitter synes å ha den samme fordeling av heterofile, homofile og bifile som befolkningen for øvrig.
Rettslig status og diskriminering
Transvestisme har vært kontroversielt opp gjennom historien og er det fortsatt. I Norge fjernet Helsedirektoratet transvestisme som medisinsk diagnose i 2010.
Tross dette er transvestitter fortsatt utsatt for diskriminering. Menn som søker et kvinnelig uttrykk synes mer utsatt enn kvinner i mannsuttrykk, muligens fordi sistnevnte er blitt et vanligere syn i moderne tid.
Bilder
Den amerikanske kunstfotografen Nan Goldin laget fotoserier fra transpersonmiljøet i Boston i den første perioden av sin karriere. En del av disse og andre bilder av transpersoner er publisert i boken The Other Side fra 1993.
Arkitekturåret 1887
Arkitekturåret 1887 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1887.
Antonín Liška
Antonín Liška, C.Ss.R. (født 17. september 1924 i Bohumilice i den sørbøhmiske del av Tsjekkoslovakia, død 15. oktober 2003 i  České Budějovice i Tsjekkia) var en tsjekkisk katolsk prelat og katolsk biskop av  České Budějovice (Budweis).
Bakgrunn
Antonín Liška gitt på gymnasiun drevet av redemptoristordenen. Den 15. august 1944 trådte han inn i denne ordenen, og studerte deretter katolsk teologi ved ordenens høyskole i Obořiště. Sammen med andre ordensmedlemmer ble han i april 1950 internert i bygningene til det tidligere kloster i Králíky (tysk: Grulich; høsten samme år tilviste de kommunistiske myndigheter en statlig arbeidsenhet.
17. etappe av Tour de France 2018
17. etappe av Tour de France 2018 var en 65 kilometer lang etappe fra Bagnères-de-Luchon til Saint-Lary-Soulan 25. juli 2018.
Nairo Quintana vant etappen.
Antonín Liška
Prest
Etter militærtjenesten ble han tilvist forskjellige statlig bestemte arbeider. Det var først etter den 15. mai 1971 han kunne virke som sjelesørger; det var som sogneadministrator i Poříčí nad Sázavou. Ved den teologiske høyskolen i Litoměřice tok han den teologiske doktorgrad og ble senere officialis for den interdiocesane kirkelige domstol. Den 1. juni 1987 ble han kalt til kanoniker i Prahas metropolitankapittel ved St. Veitskatedralen.
Hjelpebiskop i Praha
Den 19. mai 1988 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Vergi og til hjelpebiskop i Praha. Bispevielsen ble foretatt 11. juni 1988 av Prahas erkebiskop František Tomášek. Medkonsekratorer var den apostoliske nuntius til Polen, erkebiskop Francesco Colasuonno, og hjelpebiskop Kajetán Matoušek.
I 1991 ble han erkebispedømmets generalvikar.
Cernadilla-demningen
Cernadilla-demningen er en demning med et lite vannkraftverk i provinsen Zamora i Spania. Det ligger i elva Tera, i nedbørfeltet til Duero, beliggende nordvest i landet.
Antonín Liška
Biskop av České Budějovice
Etter at biskopen av České Budějovice, Miloslav Vlk, ble erkebiskop av Praha i mars 1991, utnevnte pave Johannes Paul II biskop Antonín Liška den 28. august sammme år til hans etterfølger i České Budějovice. Embedsbesittagelsen fant sted den 9. november 1991. Han ledet bispedømmet til sin aldersbetingede fratreden den 25. september 2002. Han ble etterfulgt i embedet av sin koadjutorbiskop Jiří Paďour, fra fransiskanerkapusinernes orden.
Cernadilla-demningen
Demningen er en 69 meter høy og 388 meter lang gravitasjonsdam i betong. Den skaper et reservoar som er 1.394 hektar (13,94 km²) stort, og har et største oppdemmet vannvolum på 255 millioner m³.
Antonín Liška
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
The Man Beneath
The Man Beneath er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av William Worthington.
Handling
Den kjente hinduistiske vitenskapsmannen, Dr. Chindi Ashutor, som har arbeidet for å hindre en pest i India, besøker Skottland og forelsker seg i Kate Erskine - hvis søster Mary allerede er forlovet med Ashutors tidligere kamerat fra college: James Bassett. Selv om Kate virkelig elsker Ashutor, sier hun at ekteskapet vil gjøre dem sosialt utstøtte i samfunnet deres. Flere måneder senere kommer Bassett til Ashutor i India, for å få hjelp til å unnslippe medlemmer av den kriminelle organisasjonen Black Hand.
Bassett ble involvert med dem av nysgjerrighet, men nå krever de at han skal begå et mord på deres vegne. På et skip på vei til Italia gir Ashutor ham en injeksjon, for å få ham til å fremstå som død. Men Black Hand-agentene François og grevinne Petite Florence som vitner blir en dukke som de tror er Bassett kort tid senere gravlagt til sjøs. Men senere i Skottland, overhører agentene at Ashutor forteller Erskine-familien at Bassett har det bra. Ashutor bestikker deretter François, som kort tid senere blir myrdet av grevinnen.