cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malakip atuarfia
I selve bygda bor det ca. 68 innbyggere, og skolen hadde 14 elever i skoleåret 2005/06. Skolens leirskole ligger i Nuugaarsuk i Tasermiutfjorden.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Tema og motiver
Orsino elsker Olivia som elsker Viola/Cesario som elsker Orsino, som igjen har følelser for Cesario. Men Viola kan verken gi eller motta kjærlighet i sin dobbelte rolle som tvetydig mann og kvinne. Den løsningen som tilbys i stykket er å la Olivia elske en tvillingbror som ligner på kvinnen hun først falt for. Dette kan virke påfallende målt med vår tids oppfatning av romantikk og tiltrekning, men kan sees som et tegn på at forholdet mellom uttrykk og identitet ikke var like utviklet i forfatterens samtid som i vår tid. Homofil dragning er som nevnt også forholdsvis eksplisitt i relasjonen mellom Sebastin og Andreas. Det å leve ut slik homofili var likevel ikke en legitim løsning på intrigene i Shakespeares tid.
Hrodna
Hrodna (belarusisk: Гро́дна (Го́радня)), eller Grodno (russisk: Гро́дно; polsk: Grodno; litauisk: Gardinas), er en by i Belarus, ved bredden av Njoman (Nemunas) nær grensen mot Polen og Litauen der den er et samferdselssenter. Byen hadde 182,000 innbyggere i 1977 og 317,366 innbyggere 2005, og er hovedstad i Hrodna voblasts og Hrodna rajon.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Tema og motiver
Stykket drøfter også raushet kontra puritanisme gjennom karakteristikkene av de ulike personene. De ulike personene har ulike roller: Tobias tildels skamløst «livsglad», Malvolio overdrevent nøysom, og Viola optimistisk handlekraftig, mens hertugen og grevinnen er tvetydig livsfjerne og opphøyde. I verkets samtid var forholdet mellom aristokratisk rundhåndethet og puritansk nøysomhet et vesentlig skisma. Gitt at verket opprinnelig ble framført i en aristokratisk kontekst var det naturlig for forfatteren å utlevere puritanske idealer, personifisert av Malvolio, til tilskuerens latter.
Stykket viser flere fristillinger av sosial rang. Skuespillets tittel henspiller som nevnt på en karnevalsaktig maskeradefest hvor roller og verdier slippes fri, høy blir lav og lavt blir høyt. I grevinnen Olivias hus skjer det to forsøk på brudd med sosial klasse: Malvolio går på limpinnen og mislykkes når han slipper fri sine ambisjoner og søker å bli sin husfrues likemann. Tjenestepiken Maria lykkes imidlertid med på vinne Herr Tobias' gunst, så stykkets moral er ikke entydig i sin karakteristikk av sosiale ambisjoner.
Malakip atuarfia
Pr skoleåret 2006/07 var dette den eneste skolen i kommunen som ikke hadde en utdannet lærer.
Terry Eagleton
Terry Francis Eagleton (født 22. februar 1943 i Salford, England) er en britisk filosof og litteraturteoretiker. Han har blitt karakteristert som en «akademisk revolusjonær».
Helligtrekongersaften (skuespill)
Tema og motiver
Narrens rolle i selve handlingen er av liten betydning, men narren har flere kommenterende og oppsummerende sanger. Fest har blitt karakterisert som en av Shakespeares mest kompetente narrer, med en trygghet i sin rolle som «ekte» narr, kontra de mange som ufrivillig blir gjort til narrer. I noen scener henvender narren seg også til publikum med replikker og meta-replikker som kan tyde på narren er forfatterens representant og stemme i handlingen. Også andre aktørers replikker har et meta-preg som inviterer tilskueren til en ironisk distanse til handlingen: i fjerde akt sier Fabian «var dette spilt på scene nu, ville jeg kalt det et usannsynlig påfunn av dikteren».
Terry Eagleton
Eagleton er professor i engelsk litteratur ved Universitetet i Lancaster og er gjesteprofessor ved National University of Ireland, Galway. Han har skrevet særlig om litteraturteori og flere artikler og politiske kommentarer for aviser, blant annet New Statesman, Red Pepper og The Guardian. Eagleton har også utgitt en trilogi om irsk kultur. Eagleton har stått som forfatter av over førti bøker, blant annet The Ideology of the Aesthetic (1990), The Illusions of Postmodernism (1996) og Literary Theory: An Introduction (1983). Som en marxist utga han i 2011 et forsvar for marxisme i Why Marx Was Right.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Filmatiseringer og andre adapsjoner
Stykket ble først filmatisert i 1910 og senere i Sovjetunionen 1955. Stykket er produsert for fjernsyn flere ganger: i 1969, 1980, 1988 (regissert av Kenneth Branagh) og 2003. Den siste utmerket seg ved en multietnisk besetning og ved å gjøre skipsforliset om til asylsøkeres situasjon. I serien The Animated Shakespeare (1992) ga blant annet Hugh Grant stemme til stykket.
Muhammed Rafiq Tarar
Muhammed Rafiq Tarar (født 2. november 1929, død 7. mars 2022) var president i Pakistan fra 1. januar 1998 til 20. juni 2001.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Filmatiseringer og andre adapsjoner
I Trevor Nunns versjon Twelfth Night (1996) omfattet rollelisten Helena Bonham Carter, Mel Smith, Nigel Hawthorne og Ben Kingsley. I denne versjonen er mye av komikken nedtonet.
Highschool-komedien She's the Man (2006) er en modernisert versjon av stykkets intrige, hvor den unge, fotballgale Viola utkledd som broren sniker seg inn på guttenes fotballag. I filmen Shakespeare in Love (1998) er det flere referanser til stykket: både dette at dronning Elisabeth I bestiller et nytt teaterstykke av Shakespeare til oppføring på helligtrekongersaften, og at Shakespeares romantisk mål i filmen er en ung kvinne ved navn Viola som kler seg ut som gutt for å spille teater. I filmens sluttscene presenteres denne Viola som hovedinspirasjon til Shakespeares nye stykke, nemlig dette. Rockemusikalen Your Own Thing, som hadde premiere Off-Broadway i 1968, er en nåtidig adapsjon av stykket. Musikalen All Shook Up, som hadde premiere på Broadway i 2005, forener Shakespares intrige med Elvis' musikk og med handlingen lagt til Midtvesten anno 1955. En politisk variant ble iscenesatt av Theatre Grotesco, med synsvinkelen lagt hos tjenerne til de adelige aktørene. Den japanske teatergruppen Takarazuka Revue satte i 1999 opp en versjon med kvinner i alle rollene.
Stykket i Norge
Stykket ble oversatt til dansk under tittelen Viola i 1850. Den første oversettelsen til norsk var ved Rolf Hiorth Schøyen og utkom i 1930 som en del av Dramatiske verker i 8 bind, utgitt av Somes forlag / Aschehoug. Henrik Rytters gjendiktning Trettandag jol utkom i 1933 som en del av Skodespel i 10 bind, utgitt av Samlaget. Andre Bjerkes gjendiktning ble først utgitt i 1964 og er senere gjenutgitt flere ganger. Sigrun Anny Røssbøs gjendiktning Trettandags-kvelden, eller Kva du vil utkom i 1988.
Stykket har blitt oppført ved Nationaltheatret 1899, 1930 (med Gerd Grieg som Viola), 1956 (med Wenche Foss som Viola), 1976 (med Anne Marit Jacobsen som Viola), og 2002 (med Mellika Melanie som Viola), ved Det norske teatret sesongen 1940/41, av Statens teaterskoles elever våren 1980, på Den nationale scene og Rogaland teater 1995, Haugesund teater 2005, Nordland teater 2008.
Henrik Dahl
Henrik Dahl (født 1. mai 1975) er en tidligere svensk fotballspiller, som avsuttet proffkarrieren i svenske GAIS. Han har spilt tre sesonger for Fotballklubben Lyn. Han kom til Lyn fra den danske klubben Silkeborg IF, og har tidligere også spilt for klubbene Grimeton IK, Varbergs BOIS FC og BK Häcken.
Johan Vibe
Johan Vibe (eller Johan Wibe) (født 16. april 1637 i Frankrike, død 20. februar 1710 i Christiania) var dansk adelsmann, offiser og stattholder i Norge 1708-1710.
Han var født utenfor ekteskap under farens (rentemester Peder Wibe) opphold i Frankrike. Han hadde offisersutdannelse fra Nederland, og tjenestegjorde skiftevis i Norge og Nederland de første årene. Fra 1682 var han generalmajor, og bosatt i Trondheim som kommandant for militsen nordenfjells. I Trondheim oppførte han raskt en stor bygård. Denne gikk med under bybrannen i 1708, og Stiftsgården ble senere bygget på samme tomt. Vibe eide også Lade gård, og spilte en betydelig rolle for byutviklingen i Trondheim etter bybrannen i 1708.
Han karakteriseres som tapper, hissig og samvittighetsfull. De to siste, skrøpelige, årene av sitt liv var han stattholder, bosatt i Christiania.
Vibe ble tildelt Dannebrogordenen. Han er begravet i Nidarosdomen. Vibes gate i Oslo er oppkalt etter ham og etter hans slektning og stattholderkollega Ditlev Vibe. General Wibes veg i Trondheim er også oppkalt etter ham.
Olav Benum
Olav Benum (født 5. september 1897 i Beitstad i Nord-Trøndelag, død 27. juni 1990 i Namsos) var en norsk gårdbruker, agronom og politiker (V). Han var stortingsrepresentant 1945–1961 og Nord-Trøndelags fylkesordfører 1966–1967.
Han var sønn av bestyrer ved Namdals folkehøgskole Ludvig Benum og Vilhelmine Elden. Onklene Odin og Peter Benum drev Vefsn folkehøgskole, mens morfaren Vilhelm Gurinus Elden var lensmann og gårdbruker på Namdalseid. Farens folkehøgskole flyttet i 1911 til gården Havika i Vemundvik, hvor Olav kom til å fungere som både gårdsbestyrer og timelærer. Han gikk også Mære landbruksskole og Norges landbrukshøgskole. Han overtok i 1932 som gårdbruker på Havika. Skolen måtte flytte etter en brann på Havika i 1935, så broren Vermund Benum ble bestyrer ved skolens nye lokaler i Grong, mens Olav fortsatte som gårdbruker. Olav Benum var også fylkesagronom i Nord-Trøndelag 1941–1942 og 1945–1962.
Benum var Vemundviks ordfører mellom 1938 og 1941 samt etter frigjøringen i 1945, og ble medlem av Nord-Trøndelag fylkesting i egenskap av ordførervervet. Under okkupasjonen ble han en kort tid holdt i forvaring av tyskerne. Benum flyktet til Sverige, og arbeidet ved Norges legasjon i Stockholm 1942–1945. I 1945 ble han stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag, noe han var sammenhengende frem til 1961. Han var hele tiden medlem av Stortingets landbrukskomité. Benum ble fylkesvaraordfører i Nord-Trøndelag i 1963, og var medlem av Namsos bystyre 1963–1971. Etter at Johan A. Vikan ble formann i Norges Bondelag i 1966, overtok Benum som fylkesordfører, og ble sittende til utgangen av 1967.
Benum var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1959, og ble tildelt KS-medaljen i 1971.
Herman Jæger
Herman Jæger (født 4. januar 1886, død 23. juni 1938) var en norsk litteraturhistoriker.
Herman Jæger var sønn av litteraturhistorikeren Henrik Jæger. I 1917 tok han doktorgraden med en avhandling om Hippolyte Taine. Han var dosent ved universitetet i Oslo fra 1921 og utga Henrik Wergelands Samlede skrifter sammen med Didrik Arup Seip.
Star Wars: TIE Fighter
Historie
Spillet begynner rett etter slaget om Hoth. Spilleren spiller rollen som en ny pilot i Imperiet. Selv om spilleren er på den samme siden som de «slemme» i Star Wars-universet, er hans rolle noenlunde sympatetisk siden han lever i frykt under Darth Vader og andre nådeløse offiserer. Karakterens navn er Maarek Stele. Dette navnet er ikke nevnt i spillet, men i den offisielle strategiguiden som ble solgt separat.
Istedenfor bare å slåss mot opprørerne, har spillet også mange oppdrag hvor man skal eliminere pirater og andre kriminelle. Man har også borgerkriger, forrædere, og andre uroelementer som må fjernes for å skape fred i galaksen.
I tillegg til standardinstrueringen før hvert oppdrag, har man en sekundær instruering for noen oppdrag gitt av en mystisk figur som tilhører keiserens indre sirkel. Denne personen forteller deg om sekundære og valgfrie mål man kan prøve å nå i oppdraget. Hvis man fullfører de forandrer man ikke scenariet i spillet, men man blir medlem av et hemmelig forbund innen Imperiet. Disse sekundære instrueringene kan også gi deg viktig informasjon om historien, slik som bevis for admiral Harkovs forræderi.
Spillet slutter med at spilleren stopper et kupp mot keiseren og blir belønnet under en stor seremoni som er lik den på slutten av Star Wars Episode IV: Et nytt håp.
Nye skip
Bortsett fra TIE fighter, TIE Bomber og TIE Interceptor, som er kjent fra filmene, lar spillet deg også fly flere skip med skjold, andre våpen og med overlyshastighet. Dette inkluderer Cygnus Assault Gunboat, TIE Advanced Avenger, TIE Defender (lagt til Star Wars: Essential Guide to Vehicles) og Cygnus Missile Gunboat (i utvidelsespakkene Defender of the Empire og Enemies of the Empire). Darth Vaders TIE Fighter (TIE Advanced x1) fra Et Nytt Håp og X-Wing er pussig nok ikke inkludert.
I de første oppdragene var TIE Fighter og TIE Interceptor stort sett utstyrt med et lite antall stridshoder. Selv om det er teoretisk mulig i det «virkelige» Star Wars-universet, ville det ha kompromittert hastighet og beskyttelse.
Når man kommer til Battle for Honor har de nye skipene erstattet skipene fra filmene fullstendig. Dette resulterer i at spillet blir mer likt X-Wing siden oppdragene ikke lengre består av store angrep med mange erstattbare skip (slik som Imperiet gjorde når det var mest mektig), og spilleren har ikke lengre fordelen av andre på sin side. Dette kan forklares med at spilleren blir en del av en spesiell gruppe ledet av Thrawn, hvis hovedoppdrag er å drepe forræderen Zaarin.
TIE Fighter og utvidelsespakken Defender of the Empire introduserer mange skip og andre romfartøy som aldri dukker opp utenfor X-Wing-serien. For eksempel romplattformer, Mon Calamari Light Cruiser, R-41 Starchaser og T-Wing.
Utvidelsespakke
Defender of the Empire inneholder en historie inndelt i tre deler etter hvilket planetsystem den foregår i. I to av disse delene flyr man, ikke overraskende, TIE Defender.
Scenariet slutter brått uten at man får vite noe sikkert om Zaarins forræderi.
Den siste utvidelsespakken, Enemies of the Empire, ble aldri utgitt for separat salg. Isteden ble den inkludert på CD-ROM-versjonen.
Senere utgaver
TIE Fighter ble, slik som X-Wing, utgitt på nytt i en forbedret utgave.
TIE Fighter Collector's CDROM – Denne utgaven kom ut i 1996. En av de mest merkbare forbedringene var at man nå kunne spille spillet i 640x480 istedenfor 320x200. Denne utgaven hadde også den tidligere utgitte utvidelsespakken Defender of the Empire og en eksklusiv pakke kalt Enemies of the Empire. LucasArts designet på nytt og forbedret en del av mellomsekvensene og la til stemmer for alle instrueringene og i andre områder av spillet.
X-Wing Collector Series — Denne utgaven inneholdt forbedrede versjoner av X-Wing Collector's CD, TIE Fighter Collector's CD og en demoversjon av Star Wars: X-Wing vs. TIE Fighter kalt Flight School.
X-Wing Trilogy — Denne utgaven inneholdt alt fra X-Wing Collector Series og fullversjonen av Star Wars: X-Wing Alliance.
Anna Sjtsjukina
Anna Vasiljevna Sjtsjukina (russisk: Анна Васильевна Щукина; født 5. november 1987) er en russisk ishockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun kom på sjetteplass med det russiske laget.
Brannen
Brannen er en norsk film fra 1973. Filmen er basert på romanen til Tarjei Vesaas, Brannen. Haakon Sandøy har regien på filmen, og Jan Grønli spiller hovedrollen. I rollen som jenta spiller Unn Vibeke Hol.
Nils Vogt hadde sin filmdebut i Brannen.
Handling
Filmen handler om en ung gutt, som bor ensom i et moderne boligkompleks. Han har et lite rom med en telefon som ringer mer eller mindre konstant. Når han tar telefonen, hører han bare opptattsignal. Til slutt flykter han fra boligblokken i panikk. Gutten lar seg lede av forskjellige mennesker som helt uventet dukker opp. Han blir involvert i en manngard som leter etter en ung jente. Da letemannskapet etter noen dager er helt utslitt, finner gutten jenta. Filmen har et surrealistisk preg.
James Ashcroft
James Ashcroft (født 12. september 1878 i Liverpool, England, død 9. april 1943) er en tidligere fotballspiller for bl.a. Woolwich Arsenal og Blackburn Rovers. Hans rolle på banen var som keeper.
Ligadebuten for Woolwich Arsenal kom 15. september 1900 mot Burton Swifts (2. divisjon, 0-1 borte, ca. 1 300 tilskuere). Han fikk A-landskamper for England (debut: 17.02. 1906 mot Irland (5-0 i Belfast), 3 kamper, 0 mål), og spilte for følgende klubber: Wilby’s United (junior), Anfield Recreation Club (junior), Garston Copperworks (junior), Everton (amatør), Gravesend United (1899), Woolwich Arsenal (juni 1900: 273 k, 0 mål), Blackburn Rovers (mai 1908) og Tranmere Rovers (fra 1913). Rykket opp til 1. divisjon i 1903/04. Vinner av «Southern Profossional Charity Cup» i 1905/06 (og finalist i 1903/04). Representerte «The Football League» ved 2 anledninger (1904 og 1906). Fra Gravesend United til Woolwich Arsenal 20. juni 1900. Fra Woolwich Arsenal til Blackburn Rovers 5. mai 1908.
F-type-asteroide
F-type-asteroide er en heller sjelden gruppe av karbonholdige asteroider som passer inn i den bredere C-gruppen.
F-typen er stort sett lignende på B-typen, men mangler vannabsorpsjonstrekkene nær 3 μm som hinter til hydrerte mineraler, og er forskjellig i den lavere delen av det ultrafiolette spektrumet, bølgelengder under 0,4 μm.
F-typen og B-typen er ikke forskjellige under kriteriene brukte i SMASS-klassifiseringen, så her er de i samme gruppe under B-typen.
Galina Skiba
Galina Jurjevna Skiba (russisk: Галина Юрьевна Скиба; født 9. mai 1984) er en russisk ishockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun kom på sjetteplass med det russiske laget.
EM på skøyter 1992
EM på skøyter 1992 ble avholdt den 17., 18. og 19. januar 1992 på Thialf stadion i Heerenveen, Nederland.
Tittelforsvarer for kvinner fra året før i Sarajevo var Gunda Niemann og for menn Johann Olav Koss. Gunda Niemann forsvarte tittelen for kvinner, mens Falko Zandstra ble europamester for menn.
Sammenlagt
Tall bak navn er antall deltagelser i mesterskapet.
Firth of Forth
Firth of Forth er en fjord i Skottland, som er dannet der elven Forth renner ut i Nordsjøen mellom Fife i nord og West Lothian, City of Edinburgh og East Lothian i sør. Elven har tidevann helt opp til Stirling, men overgangen mellom fjord og elv regnes gjerne for å ligge ved Kincardine-broen.
Det ligger en rekke byer ved fjorden, petrokjemiske anlegg ved Grangemouth og Burntisland, en kommersiell havn ved Leith, oljeriggverft ved Dalgety Bay og Methil samt et marineverft ved Rosyth.
I tillegg til Kincardine-broen blir trafikk også ført over fjorden på Forth Road-broen og Forthbroen.
I den indre delen av fjorden har mer enn halvparten av den blitt fylt igjen for å gi plass til industri og noe landbruk.
Øyene i fjorden, Firth of Forth Islands, er et verneområde (Special Protection Area), hvor mer enn 90 000 sjøfugl hekker hvert år. På May er det et fugleobservatorium.
Charlie Christian
Charlie Christian (født 29. juli 1916 i Bonham i Texas i USA, død 2. mars 1942 i New York City) var en amerikansk jazzgitarist som var fast medlem av Benny Goodmans orkester. Christian regnes av mange som jazzhistoriens mest innflytelsesrike gitarist og har vært den største inspirasjonskilden for gitarister som Jimmy Raney, Wes Montgomery og Jim Hall.
Christian regnes for historiens første elektriske gitarist, og den første som gjorde gitaren som et akseptert soloinstrument i jazzsammenheng.
Liste over fylkesordførere i Nord-Trøndelag
Listen over fylkesordførere i Nord-Trøndelag inkluderer alle formenn (ordførere) i fylkestinget fra 1923 til 1962 og fylkesordførere fra fylkeskommuneloven trådte i kraft i 1963 og til Nord- og Sør-Trøndelag fylker ble slått sammen i 2018. Fylkestinget bestod av ordførerne i alle fylkets landkommuner frem til 1975, da medlemmene ble direktevalgt ved fylkestingsvalg. I 2003 ble det innført et parlamentarisk styre, som innebar at fylkesordførerens rolle i Nord-Trøndelag tilsvarte stortingspresidentens rolle på nasjonalt plan, mens fylkesutvalgets og mye av fylkesordførerens rolle er flyttet til henholdsvis fylkesrådet og fylkesrådslederen.
Kelvinbridge undergrunnsstasjon
Kelvinbridge undergrunnsstasjon er en stasjon på Glasgows undergrunnsbane, ved Kelvinbridge. Kelvinbridge dekker blant annet Kelvingrove Park, i likhet med Kelvinhall undergrunnsstasjon.
Stasjonen har én plattform med skinner på hver side, og er den travleste av stasjonene som fortsatt har et slikt plattformsystem. Stasjonen er en av tre med pendlerparkering.
Kelvinbridge er den dybeste stasjonen på undergrunnsbanen, på grunn av nærheten til elva Kelvin.
Laos under Sommer-OL 2008
Laos under Sommer-OL 2008. Fire sportsutøvere, to menn og to kvinner fra Laos deltok i to sporter, friidrett og svømming under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var sjette gangen Laos deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Johan Wilhelm Normann Munthe
Johann Wilhelm Normann Munthe (født 27. juli 1864 i Bergen, død 13. mai 1935 i Beijing i Kina) var en norskfødt kinesisk general, kunstsamler og mesén.
Han flyttet i 1886 til Kina, der han først arbeidet i Det keiserlige maritime tollvesen og senere gjorde karriere i det militære og ble generalløytnant. Han var også venn og rådgiver for Republikken Kinas president Yuan Shikai, som også utropte seg selv til keiser av Kina i 1915. Munthe var en ivrig samler av kinesisk kunst som han skjenket til Vestlandske kunstindustrimuseum. Samlingen er en del av de faste utstillingene i museet.
Liv og familie
Munthe var sønn av Christopher Munthe, kjøpmann i Bergen, og hans kone Albertine Normann. Da faren døde i 1874, flyttet Johan til sin onkel Rudolph Normann i Christiania. Onkelen var militæroffiser med rang av oberst. Munthe fulgte i sin utdannelse samme veg og begynte i 1884 på Kavaleriets underoffiserskole, en utdannelse han fullførte i 1886.
Etter endt utdannelse reiste Munthe i 1886 til Kina, der han resten av sitt liv var virksom i tollvesenet og den kinesiske hæren. Han returnerte kun en gang til hjemlandet, i 1907. Munthe ble samme år gift med Georgine Arentz Nielsen, født Berg (1870–1916). I 1919 giftet han seg med den tyskfødte forfatteren Alexandra von Herder, datter av Alexander von Herder og Anna Sylvia Wilding von Königsbrück. Hun var gift første gang med briten Frederick W. Grantham. Munthe ble gjennom ekteskapet med Alexandra stefar til Alexander Grantham, senere guvernør for den britiske kolonien Hongkong.
Munthe behersket mandarin-kinesisk og talte språket feilfritt. I Kina levde Munthe som avholdsmann. Han sluttet seg til det amerikanske religiøse trossamfunnet Kristen Vitenskap.
Munthe døde 18. desember 1935 i Beijing og ble begravet på den britiske kirkegården i Tientsin. Begravelsen skal ha vært storslått med 32 mann som bar kisten fra kirken til jernbanestasjon, og militær æresvakt på toget til Tientsin. Begravelsen ble omtalt i norske og utenlandske aviser.
Virke i det kinesiske tollvesenet
I Kina etablerte Munthe seg i havnebyen Tianjin. I 1887 fikk han ansettelse i Det keiserlige maritime tollvesen, som på den tiden var under ledelse av utenlandske embetsmenn og med mange tjenestemenn fra mange land, herunder mange fra Norge. Iver Munthe Daae, Munthes eldre slektning («filleonkel» ), var på denne tiden generalinspektør i det kinesiske tollvesenet. Her lærte Munthe seg også det kinesiske språk.
Munthe var i tolltjenesten også stasjonert i Yantai og Ningbo, og tjenestegjorde også i tollvesenet i Korea. Munthe vendte i en periode fra 1909 til 1911 tilbake til tolltjenesten i Tianjin, nå som underdirektør.
Militær karriere i Kina
I 1894 innledet Munthe sin militær karriere i Kina ved å melde seg frivillig til kinesisk tjeneste under den første kinesisk-japanske krig. Krigen, som gjaldt kontrollen over Korea, ble utkjempet 1894-1895 og endte med japansk seier. Munthe fikk en stilling i Den nye keiserlige hær under Yuan Shikai, der han virket som instruktør i kavaleriet, med sikte på å modernisere den kinesiske hær etter europeisk mønster. Etter krigen ble Munthe i årene 1895 til 1900 satt til å lede omorganiseringen av kavaleriet. I 1897 oppnådde Munthe å bli utnevnt til kinesisk embetsmann, mandarin, noe som i utgangspunktet skulle være umulig for en ikke-kineser.
Under bokseropprøret i 1900 gikk Munthe i åttenasjonsalliansens tjeneste, der han ble tilknyttet den russiske generalstaben. Hans kunnskaper om kinesiske forhold kom der russerne til nytte og Munthe fungerte som kjentmann og etterretningsoffiser. Munthe deltok i kampene ved Tianjin og kom sammen med russiske styrker den britiske øverstkommanderende Seymour og hans tropper til unnsetning. Munthe deltok så i framrykningen mot Beijing og organiserte det første internasjonale toget som kom igjennom fra Tianjin til Beijing. I Beijing kjempet Munthe i fremste rekke da byen ble inntatt 14. august 1900. Sammen med den russiske general Vassilievski kom Munthe, som de to første europeere, gjennom murene i den beleirede byen. For sin modige innsats ble Munthe tildelt den russiske Sankt Georgsordenen.
I 1901 gikk Munthe tilbake til tjenesten i den kinesiske hær, stadig under Yuan Shikai. I 1902 ble Munthe av Yuan Shikai utnevnt til oberst og adjutant. I 1909 ble Munthe forfremmet til generalmajor. Da Yuan Shikais posisjon ble svekket under regentskapet for barnekeiser Puyi, trådte Munthe ut av militær tjeneste og vendte tilbake til arbeid i tollvesenet i Tianjin.
Munthe var nært knyttet til Yuan Shikai, som etter revolusjonen i 1911 ble Kinas første president. I 1911 gikk Munthe tilbake til den kinesiske hæren, nå som generalløytnant. Han ble tilknyttet president Yuan som rådgiver fra 1911 til 1916. Munthe virket fra 1911 også som rådgiver for Kinas Krigsdepartement.
Fra 1914 var Munthe kommandant for vaktstyrkene i Legasjonsområdet i Beijing,  som kinesiske myndigheter opprettet for å opprettholde sikkerhet for de utenlandske diplomatiske representasjoner. Denne spesielle politistyrken besto ellers av kinesere. Munthe hadde som sjef for legasjonsvakten rang av generalløytnant. Han hadde denne stillingen inntil sin død i 1935.
Senere liv
Etter endt karriere i den kinesiske hær forsøkte Munthe seg som forretningsmann. Han var fra 1921 til 1926/1927 involvert i bankvirksomhet. The Sino-Scandinavian Bank ble startet i 1921 og startet året etter seddelutgivelser, med Munthes signatur og med vikingskip blant motivene på sedlene.
Samlervirksomhet
Omkring 1895 tok Munthe til å samle på kinesisk kunst og kunsthåndverk, en virksomhet han fortsatte med til slutten av 1920-årene. Munthe samlet billedkunst, men også porselen, bronse- og jadegjenstander, skulpturelle gjenstander, drakter, uniformer og våpen. Hans sentrale posisjon og tilknytningen til ledende politikere, skaffet ham tilgang til objekter.
UFC 65
UFC 65: Bad Intentions var et MMA-arrangement i regi av UFC i Sacramento, California 18. november 2006.
Johan Wilhelm Normann Munthe
Samlervirksomhet
Ved besøk i hjemlandet i 1907 overdro Munthe de første kinesiske kunstgjenstandene til Vestlandske Kunstindustrimuseum i Bergen. I de påfølgende år, fram til konens død i 1916, sendte Munthe flere forsendelser med gjenstander til Norge. En del av hans samling gikk tapt i husbrann i 1911, men Munthe fortsatte samlervirksomheten. Stesønnen beskriver hvordan kinesiske antikvitetshandlere i 1925 regelmessig oppsøkte Munthe i hans hjem for å selge objekter. Gjennom samarbeid med amerikaneren Charles R. Arrott fikk Munthe i 1925 dokumentert og katalogisert den samlingen han da hadde i Kina. I årene 1930 til 1935 fulgte flere forsendelser av gjenstander til Norge. Etter å ha kommet i kontakt med forskeren William B. Pettus ble deler av samlingen to år senere sendt til USA, med tanke på salg der inntektene skulle gå til et humanitært fond. Først i 1964 ble disse gjenstandene brakt til Bergen.
Det er reist spørsmål omkring omstendighetene rundt måten Munthe tilegnet seg gjenstandene. Selv om Munthe framhevet at gjenstandene ble kjøpt, kan noen av dem ha stammet fra plyndrede kinesiske palasser og templer eller være framkommet for salg ad annen, ulovlig veg. Det har også vært pekt på at gjenstander kan ha vært ført ut av Kina uten samtykke fra landets myndigheter. Muligheten for at Kina vil kreve samlingen tilbakeført er også antydet.
En del av det omkring 2500 gjenstandene Munthe donerte er utstilt i Kinasamlingen ved Vestlandske Kunstindustrimuseum. Blant gjenstandene er en samling søyler fra Beijings gamle keiserlige sommerpalass, i 2013 ble det inngått en avtale om å returnere syv av disse søylene fra museet i Bergen til palassmuseet i Beijing. Iver Munthe Daae var også en ivrig samler av kinesisk kunst.
Utmerkelser
Munthe ble tildelt en rekke ordener i løpet av sitt virke. Han ble 16. oktober 1907 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, forfremmet til kommandør 22. august 1910 og til kommandør med stjerne 30. juni 1915 «for betydelige tjenester ydet Norge og norske interesser i Kina.» Munthe ble også utnevnt til kommandør av 1. grad av den danske Dannebrogordenen. Av Frankrike ble han hedret med utnevnelse til kommandør av Æreslegionen, samt utnevnelse til offiser av l’Instruction publique. Han mottok også de russiske utmerkelsene 1. klasse av Sankt Stanislaus-ordenen og 4. klasse av Sankt Georgs-korset. Munthe ble utnevnt til 2. klasse med stjerne av Den prøyssiske krones orden og kommandør av Italias kroneorden. Han var innehaver av kommandør av 1. klasse av den svenske Sverdordenen. Munthe mottok to kinesiske ordener. Han ble utnevnt til 2. klasse 3. grad av Den dobbelte drageorden og ble tildelt 2. klasse av Det gylne aks' orden.
Munthe ble tildelt innsettelsesmedaljene for presidentene Yuan Shikai og Xu Shichang. Han ble også dekorert med den russiske krigsmedaljen for krigen 1900–1901.
S.W.Hayter
S.W.Hayter eller metalltrykk (på engelsk viscosity printing) er en grafisk teknikk for flerfargetrykk.Teknikken gjør bruk av valser av ulik hardhet og trykksverter av ulik «smidighet» (oljeinnhold) og brukes til flerfargetrykk. Flere farger kan trykkes fra samme plate, samtidig. Teknikken er oppkalt etter sin oppfinner, den britiske maleren Stanley William Hayter (1901–1988).
Teknikken kombinerer de to «motsatte» teknikkene høytrykk og dyptrykk. I høytrykk er trykkfargen valset på og ligger på platens høyeste punkt. I dyptrykk blir trykkfargen smurt ned i platen og ligger nede i platens fordypninger (graveringen), mens platens høyeste parti er tørket av (uten farge).
Motivet etses eller påføres platen mekanisk. Dette skjer ved hjelp av syrer, andre kjemikalier eller mekaniske redskap.
Metalltrykk
Trykkplaten er grovt (dypt) etset eller bearbeidet. Det kan også være en collage hvor metallbiter og annet enten festes til platen eller legges løst oppå platen slik at de kan farges inn individuelt. Dette er en litt mer moderne måte, og Rolf Nesch eksperimenterte mye med dette.
Framgangsmåte
Den grovt bearbeidede platen farges først inn som dyptrykk, de dypeste fordypningene i platen smøres inn. Overflødig trykksverte tørkes (slåes av). Deretter valses de mer opphøyde partiene inn (høytrykk). Ved å bruke valser med ulik hardhetsgrad kan en legge på tre, kanskje fire farger. Teknikken er enkel, men kan lett mislykkes dersom en ikke passer på hvor mye olje (seig eller flytende) det er i trykkfargene. Første farge (dyptrykket) må være seigest. Så mer og mer flytende.
Platen trykkes som et dyptrykk. Den trykkemetoden er omtalt her.
Eventuelt relieff i trykkplaten vil gi et tilsvarende relieffpreg i papiret.
Liberalkonservatisme
Liberalkonservatisme er en liberal tendens innen konservativ tenkning.
Liberalkonservatismen har hatt stort gjennomslag i de konservative partiene i Norden, som har stått for utstrakte personlige og økonomiske friheter og vært skeptiske til byråkratisering og en utflytende statsmakt. Mange har vært opptatt av individets rettsvern overfor staten.
Liberalkonservatismen knyttes ofte an til idétradisjonen etter den britiske statsmannen Edmund Burke. Tanken om «å forandre for å bevare», som løselig har blitt tilskrevet Burke, har ofte vært brukt som en liberalkonservativ læresetning.
Arve Walde
Arve Grøvan Walde (født 19. mai 1985) er en norsk fotballspiller som spiller for Fyllingsdalen.
Han spilte tidligere for Brann der han debuterte på A-lagsnivå i 2003, men bortsett fra en kort periode i 2004-sesongen, klarte han aldri å etablere seg på Branns førstelag. I 2006 var han utleid til 1.-divisjonsklubben Løv-Ham og fra 2007 ble han permanent spiller for klubben. Etter seks sesongen i klubben ble Fyllingen og Løv-Ham slått sammen til Fyllingsdalen og Walde fortsatte i den nye klubben. I den nye klubbens første seriekamp skåret Walde tidenes første mål for klubben.
Han har spilt rekke aldersbestemte landskamper for Norge. Walde var en svært sentral spiller på Branns juniorlag som ble norgesmestere for juniorer i 2002. Han var også på banen under cupfinalen i 2004, da Brann ble norgesmestere. Arve Walde er lillebror til Knut Walde som også har spilt for Brann og Løv-Ham.
Anna Sjibanova
Anna Sjibanova (født 10. november 1994) er en russisk ishockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun kom på sjetteplass med det russiske laget.
Jim White
Jim White (født 10. mars 1957) er en sanger og låtskriver fra Sørstatene i USA. Whites musikk kan løst beskrives som «alternativ country», men tar også andre retninger, noen ganger eksperimentelle.
Searching for the Wrong-Eyed Jesus er en BBC-dokumentar hvor White beskriver sin oppfatning av landsbygda i Sørstatene.
White har samarbeidet med blant andre Aimee Mann og Bill Frisell.
Forjeksel
Forjeksler er tennene rett bak hjørnetannen hos pattedyr. Selv om forjekslene ikke har den samme kompliserte bygningen som jekslene, har de vanligvis flere spisser og kan ha doble røtter. Hos de fleste pattedyr brukes jekslene til å grovdele opp maten, før videre tygging av maten skjer mellom jekslene. Det latinske navnet premolares kommer av pre – før og mola – møllestein.
Forjeksler hos menneske
Voksne mennesker har åtte forjeksler, fordelt på to i hver halvdel av over- og underkjevene. «Melkejeksler» (1- og 3-årsjeklslene) er forjeksler, de virkelige jekslene kommer først rundt 6-årsalderen og beholdes hele livet.
Forjekslene er såkalt bicuspside, det betyr at de har to spisser i tannkronen, en på yttersiden og en på tungesiden. Spissen på tungesiden hos den første forjekslen i underkjeven er mindre og lavere enn den den ytre, slik at tanna utenfra ser ut som om den bare har en enkel spiss, slik som hjørnetannen. Vanligvis vil den andre forjekslen i underkjeven ha en dobbel tannspiss på tungesiden, og derved være tricupsid. Forjeksler har vanligvis en enkelt rot, men røttene kan ha en dyp fure på siden og doble røtter forekommer.
Folketellingen 1910
Folketellingen 1910 i Norge ble avholdt 1. desember 1910. I denne tellingen ble befolkningen for første gang bedt om å oppgi hvilket statsborgerskap de hadde, i motsetning til «undersaatligt Forhold» i 1900. Hjemvendte norsk-amerikanere ble også registrert. Et av formålene var å opptatt av å finne ut hvor stor del av befolkningen som var av «fremmed race».
Forjeksel
Jeksler hos andre pattedyr
Pattedyr har i utgangspunktet fire forjeksler oppe og nede i hver kjevehalvdel. Hos primitive pattedyr som pungrotte finner vi fortatt alle fire. Hos rovdyr har de bakerste forjekslene i overkjeven en skarp kant, og skjærer mot en tilsvarende kant på de fremre jekslene i underkjeven, en såkalt rovtann. Hos høyere primater (inklusive menneske) er to fremste forjekslene borte, slik at det til sammen bare er åtte forjeksler i munnhulen. Hos pungdyr er melketennene sterkt redusert, og bare tredje forjeklsel i hver kjevekvadrant finnes som melketann.
Folketellingen 1910
Norge hadde 2,391,782 hjemmehørende innbyggere i denne folketellingen. Det var 41,000 utenlandske statsborgere i riket, hvorav tre fjerdedeler var svenske. Omkring 56,000 innbyggere var født utenfor Norge. Kvener, samer og en del utlendinger, men ikke svensker og dansker, ble regnet som fremmed rase.
Folketellingen 1910 er fordelt til og oppbevares i statsarkivene, der den er ordnet i ulike arkiver. Folketellingen 1910 er i sin helhet tilgjengelig i søkbar form i Digitalarkivet. Den ble publisert ved midnatt 1. desember 2010, da taushetsplikten på 100 år opphørte. Tellingen er ikke mikrofilmet, og Riksarkivet har foreløpig ikke planer om å skanne den.
I det videre følger befolkningsoversikt fordelt på landets byer, herredskommuner og amt i 1910. Den opprinnelige statistikken skiller mellom landdistrikt (herred) og byer, men er her slått sammen for hvert amt, som fra 1919 ble fylker. Tildels avviker rekkefølgen på herreder innenfor hvert enkelt amt fra folketellingsrapporten, mens tidsriktige enhetsnavn er behold.
Firth of Clyde
Firth of Clyde er en fjord i Skottland, der elven Clyde renner ut i havet. Den strekker seg fra tidevannsgrensen i Glasgow sentrum til fjordmunningen i mellom Argyll and Bute og Ayrshire. Den ytre fjorden skilles fra Atlanterhavet av halvøya Kintyre. Ved munningen er fjorden omkring 42 km bred.
Grensen mellom elven og fjorden er noe vag. Formelt regnes den for å gå ved ankerplassen utenfor Greenock, kalt Tail of the Bank etter sandbanken som skiller elven fra fjorden. Men de som bor i området regner ofte Dumbarton som en by ved fjorden, men befolkningen i Port Glasgow og Greenock kaller fjordområdet nordover for «elven».
Øyer i fjorden
Det ligger en rekke øyer i fjorden, og det er fergeforbindelse til flere av dem. De tre som har fastboende er:
Siván
Siván (akkadisk simānu, hebraisk [sīván]) er den tredje måneden i den babylonske og den bibelske jødiske kalenderen. I den sekulære jødiske kalenderen er det den niende måneden.
I Mosebøkene er måneden bare nevnt ved sitt nummer. Ved fangenskapet i Babylon adopterte jødene de babylonske månedsnavnene. Måneden har 30 dager. Vanligvis faller den i mai-juni etter den gregorianske kalenderen.
Wanted (film)
Wanted er en amerikansk actionfilm fra 2008 løselig basert på mini-tegneserien ved samme navn av Mark Millar og J. G. Jones. Filmern er regissert av Timur Bekmambetov med James McAvoy, Angelina Jolie, Morgan Freeman, Thomas Kretschmann og Terence Stamp i hovedrollene. Produksjonen begynte i april 2007. Wanted ble utgitt 25. juni 2008 i Storbritannia, 27. juni 2008 i USA og 12. september 2008 i Norge. Filmen ble slaktet med kun terningkast 2 av anmelder Morten Ståle Nilsen i VG.
Handling
Wes er en «nobody» som ikke engang kommer opp når han Googler seg selv. Han lever et kjedelig liv, har en kjedelig jobb, med en sjef som plager han hver dag. Bestekameraten ligger med dama hans og Wes får stadig angstanfall, noe han tar medisiner for. En dag på apoteket møter han en mystisk kvinne (Angelina Jolie) som åpenbart prøver å drepe han. Han prøver å flykte, men hvor lenge holder det ?
Bremo Bluff kraftverk
Bremo Bluff kraftverk (Bremo Power Station) er et nedlagt varmekraftverk nær Bremo Bluff, delstaten Virginia i det østlige USA. Det ligger mellom Charlottesville og Richmond, og hade en installert produksjonskapasitet på 254 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Operatør var energiselskapet Dominion Co.
Anlegget ble bygget ut i årene omkring 1950–1958. Brenselkilden var opprinneligsub-bitumenøst kull, men i 2014 ble det bygget om til naturgassdrift. Anlegget ble ned lagt i 2019.
Utslippene av CO2 i 2006 var totalt 1,534,214 tonn.
Rørvik (Nærøysund)
Rørvik er en by og administrasjonssenter i Nærøysund kommune i Trøndelag. Byen ligger i et typisk kystlandskap, og bebyggelsen består for det meste av eldre og nyere trehus. Rørvik ligger helt nord i Trøndelag, og det bor drøyt 4250 innbyggere i byområdet (2022). Rørvik har vært fast anløpssted for hurtigruten siden oppstarten i 1893, og sydgående og nordgående hurtigrute møtes der hver kveld.
Rørvik har et typisk småbypreg, og selve tettstedet hadde innbyggere per. Antall innbyggere i kommunen var 9 840 per 1. oktober 2022.
Beliggenhet og kommunikasjon
Rørvik ligger på øya Inner Vikna, som er den nest største av øygruppa Viknas 6000 øyer, holmer og skjær. Byen ligger ved Nærøysundet, på østsida av øya, og har fastlandsforbindelse via Nærøysundbrua til Marøya og videre til fastlandet via Marøybrua (Fv 770).
Kystleia går gjennom Nærøysundet, og Rørvik er fast anløpssted for Hurtigruten.
Fra Rørvik er det hurtigbåtforbindelse sørover til Abelvær og Namsos, og nordover til Leka, og det er bussforbindelse til bl.a. Namsos, Grong (jernbanestasjon) og Brønnøysund.
Fra Rørvik er det også bussforbindelse til Vikestad og Ofstad (Inner-Vikna), Drag og Garstad (Mellom-Vikna), Austadfjord (Ytter-Vikna), Lauvøya, Ottersøya og Kolvereid. I sommerhalvåret er det båtforbindelse til Sør-Gjeslingan.
Rørvik har egen flyplass som ligger på Ryum, ca 5 km sør for Rørvik sentrum. Rørvik lufthavn Ryum har avganger med Widerøe til Trondheim lufthavn Værnes, Namsos lufthavn og Oslo lufthavn Gardemoen.
Rørvik har fast stasjonert redningsskøyte.
Næringsliv
Vikna er et øysamfunn, og fiskerier har gjennom flere hundre år vært den viktigste næringsveien her. Med dampskipenes inntog på starten av 1800-tallet, kom det flere ordinære dampskipsruter langs kysten, og Rørvik, som ligger midt i skipsleia, ble en naturlig havn både for de som hadde krysset Folda, og for de som skulle krysse havstykket på vei sørover. Behover for værvarsling, varsel om fiskeinnsig og kommunikasjon, ikke minst i forbindelse med ulykker og havari, var stort, og det ble tidlig etablert telegrafitjeneste og etter hver kystradiotjeneste på Rørvik. Dette har vært viktige faktorer for fremveksten av bysamfunnet på Rørvik, og til tross for store strukturelle endringer de siste 50 årene, kan vi se at historien gjenspeiler seg i dagens Rørviksamfunn.
Isak Lundip atuarfia
Isak Lundip atuarfia er den eneste skolen i bygda Ammassivik, som ligger i Nanortalik kommune syd på Grønland. Skolen ble etablert i 1899 som et skolekapell av misjonærer fra Brødremenigheten.
Bygda har ca. 95 innbyggere, og skolen hadde kun 6 elever i skoleåret 2005/2006.
Rørvik (Nærøysund)
Næringsliv
De viktigste næringsveiene på Rørvik ved siden av handel og tjenester, er fiskeri, fiskeindustri, havbruk, skipsrelatert industri og telekommunikasjon. Selskapet Rørvik Fisk driver fiskemottak og fiskematproduksjon i Rørvik.
Rørvik havn er det største havneanlegget i Midt-Norge, med over 15000 skipsanløp hvert år. Rørvik er blant annet anløpshavn for Hurtigruten og for en rekke cruiseskip.
Utdanning
Rørvik er skolesenter for region Ytre Namdal.
I Rørvik finner man Ytre Namdal videregående skole, Ytre Namdal Fagskole for maritim utdanning, Sikkerhetssentret Rørvik som tilbyr sikkerhetsopplæring for sjøfolk, og Universitetet Nord - AkvaFleks som tilbyr etter- og videreutdanning i havbruk på universitetsnivå.
I Rørviks havneområde ligger også InnovArena, som er et felles kontor og laboratoriumsenter for undervisnings-, forsknings- og utviklingsaktiviteter med spesielt fokus på havbruk, fiskeri og marin og maritim leverandørindustri.
Rørvik skole er en kombinert barne- og undomsskole med ca. 540 elever.
Rørvik har sju barnehager (to kommunale og fem private), som ligger spredt over hele byen.
Kultur og idrett
Kystmuseet Norveg, med senter for kystkultur og fartøyvern ligger i Rørvik. Den kritikerroste museumsbygningen er tegnet av arkitekten Guðmundur Jónsson. Museet eier også Berggården i Rørvik sentrum, og sammen med Nærøysund kommune forvalter de de fleste historisk viktige bygningene i det fraflytta fiskeværet Sør-Gjæslingan. Telenor bygde signalbygget Søsterskipet på Rørvik i 2004, til sin avdeling for mobiltelefoni, og det ble tegnet av samme arkitekt.
Gamle Rørvik kirke fra 1896 brant ned til grunnen i 2012, og nye Rørvik kirke, tegnet av arkitektkontoret Pir2,  ble vigslet den 22. desember 2019.
Rørvik Musikkforening ble stiftet 1. januar 1895, og har fra starten av vært og er fremdeles en svært viktig bidragsyter til Rørviks kulturliv. De mest kjente musikerne fra Rørvik er Åge Hartvigsen med bandet Quingra, Kine Westvik og Rørvik Gospelkor.
Rørvik idrettslag (RIL) ble stiftet i 1923 og driver bl.a. med  fotball, håndball, turn, badminton, bordtennis, klatring og karate. RIL-Fotball spiller sin hjemmekamper på Rørvik stadion. Ved stadion ligger Rørvikhallen (innendørs fotballhall) og Rørvik svømmehall.. RIL-Håndball spiller sine hjemmekamper i SinkabergHansen-Arena.
Rørvik svømme- og livredningsklubb ble stiftet i 1950 og tilbyr alt fra svømmeopplæring til konkurransesvømming.
Skytesporten har vært organisert med flere skytterlag i Vikna siden slutten av 1800-tallet. I 2005 ble de samlet til Vikna Skytterlag, som har egen skytebane på Rørvik.
Rørvikdagan med musikkfestival, martna, tivoli og andre aktiviteter arrangeres hvert år i juli.
Skreifestivalen, en festival for mat og kystkultur, har blitt arrangert på Rørvik hvert år siden 1998.
Historie
Rørvik var opprinnelig et gårdsnavn. Navnets første ledd er blitt forklart som røyrr, som i «steinrøys» eller «gravrøys", eller dialektordet rør, som betyr rand / kant. Rørvik ble skyss-skaffersted i 1859, og i 1862 ble dampskipskaia og Posthuset på Rørvik etablert.
I 1863 ble Rørvik fast anløpssted for Norlandsruten (rutegående postdampskip), og Rørvik ble fast anløpssted for Hurtigruten fra oppstarten i 1893.
Rørvik telegrafstasjon ble etablert i 1876.
Den 22. juli 1922 omkom tre menn i en flyulykke ved Rørvik. Dette var den første større sivile flyulykken i Norge.
Den første middelskoleklassen på Rørvik ble startet i 1931, og i 1941 kom det en treårig realskole.
! 1954 ble Rørvik Statsrealskole etablert.
I 1962 inntraff en av de største skipskatastrofene langs norskekysten i fredstid, da hurtigruteskipet «Sanct Svithun» på vei fra Trondheim til Rørvik feilnavigerte og forliste ved Nordøyan fyr. 48 personer ble reddet, mens 41 omkom i den tragiske ulykka.
I 1972 ble all videregående utdanning samlet under ett tak, da Ytre Namdal Videregående skole (YNVS) ble etablert som en fylkeskommunal videregående skole.
I 1981 ble Nærøysundbrua åpnet, og Rørvik fikk fastlandsforbindelse.
I 1986 ble Rørvik lufthavn, Ryum åpnet.
Norsk Telemuseum Rørvik åpnet i 1989, i lokalene til Rørvik Radio etter at de ble lagt ned.
Høsten 2004 ble senter for kystkultur og kystnæring, Norveg, åpnet av kong Harald V og dronning Sonja.
Kommunen vedtok bystatus for Rørvik i september 2020.