cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget om Aachen
Etterspill
Slaget om Aachen hadde kostet dyrt både for amerikanerne og tyskerne. Amerikanerne mistet over 5 000 menn mens tyskerne også mistet 5 000 og i tillegg hadde fått 5 600 tilfangetatte. Siden 2. oktober 1944 hadde 30. infanteridivisjon hatt ca. 3 000 døde og sårede, mens 1. infanteridivisjon hadde mistet minst 1 350 (150 døde og 1 200 skadde). Tyskerne innrømmet å ha mistet 5 100 soldater i kampene i selve Aachen, derav 3 473 tilfangetatte. I forbindelse med slaget mistet Wehrmacht to hele divisjoner og i tillegg hadde åtte divisjoner blitt alvorlig svekkede, deriblant tre friske infanteridivisjoner og en omrustet pansret divisjon. Det skyldtes hovedsakelig måten de kjempet på. Selv om det tyskerne hadde av kampstyrke svarte til 20 infanteribataljoner som hver for seg hadde blitt satt inn i forskjellige motangrep mot 30. infanteridivisjon, hadde hvert angrep i gjennomsnitt kun involvert to infanteriregimenter. Under kampene utviklet tyskerne også respekt for de amerikanske styrkenes kampevne, og la merke til deres evne til å skyte uhemmet med overveldende mengder av artilleristøtte og pansrede styrker. Både 30. infanteridivisjon og 1. infanteridivisjon fikk hedrende omtale fra presidenten for sin innsats ved Aachen.
Den tyske motstanden i Aachen grep imidlertid inn i de alliertes plan om å fortsette fremrykningen østover. Etter at kampene i Aachen hadde opphørt ble amerikanernes 1. armé satt inn for å erobre en rekke demninger bak Hürtgenskogen, som kunne brukes av tyskerne til å oversvømme dalene som åpnet veien til Berlin. Dette førte til slaget om Hürtgenskogen, som skulle vise seg å være vanskeligere enn slaget om Aachen.
Randsfjord Glassverk
Glassverket hadde en høy produksjon, men slet økonomisk frem til Benny Motzfeldt ble ansatt som kunstnerisk leder i 1967. Randsfjord Glassverk var dermed i stand til å foreta en omfattende modernisering. Også Kari Ulleberg var i ett års tid ansatt ved dette glassverket. Jonny Hansen tok over driften 1. oktober 1980 og drev det frem til det ble solgt. I 1982 hadde bedriften 35 ansatte, og hovedmarkedet var premier til idrettskonkurranser. Flere snøfattige vintre på slutten av 1980-tallet førte til svikt i premiesalget, og i mai 1990 gikk styret til skifteretten og anmodet om å bli slått konkurs. Det lykkes imidlertid å videreføre driften under navnet Randsfjord Glass.
Randsfjord Glass ble kjøpt opp av Hadeland Glassverk i 1997 og produksjonen ble overført dit fra 2001.
Ferjesambandet Svolvær–Skrova–Skutvik
Ferjesambandet Svolvær–Skrova–Skutvik er del av fylkesvei 81, det krysser Vestfjorden mellom Lofoten og Salten. Det betjener ferjekaiene Osan ved Svolvær og Skrova i Vågan havn, og i sommermånedene også Skutvik i Hamarøy. Strekningen drives av Torghatten Nord.
Sambandet blir betjent av MF «Røst» 5 ganger daglig, Skutvik bare juni til august 3 ganger daglig.
Constantin Hansen
Carl Christian Constantin Hansen (født 3. november 1804 i Roma, død 29. mars 1880 på Frederiksberg ) var en dansk historiemaler.
Han var sønn av maleren Hans Hansen og ektefellen Henriette, født Lie. Han var oppkalt etter Constanze Mozart, som også var Constantins fadder. Constatins foreldre hadde møtt hverandre i hjemmet hos Constanze Mozart og hennes samboer og senere andre ektemann, den danske diplomaten Georg Nikolaus Nissen, i parets hjem i Wien.
Liv og virke
Som 12-åring ble Constantin Hansen tatt opp på Kunstakademiets Arkitektskole, men i 1825 avbrøt han studiet og utdannet seg i stedet til maler på modellskolen, hvor han fra 1828 ble undervist av C.W. Eckersberg. I 1835 mottok han et to-årig reisestipendium, og samme år reiste han via Berlin, Dresden, Praha, Nürnberg og München til Roma. Her møtte han sin berømte landsmann, billedhuggeren Bertel Thorvaldsen, og reiste deretter rundt i Italia.
I 1838 besøkte han Napoli, Pompeii og Pæstum sammen med Jørgen Roed, og året etter ga Kunstakademiet støtte til enda en reise fra Roma til Napoli, hvor han kopierte de antikke freskomalerier i det arkeologiske museum. Underveis fikk han følge av Christen Købke og dekorasjonsmaleren Georg Hilker.
Da Kunstforeningen i København bestilte et bilde fra Roma med selvvalgt motiv i 1837, utførte Constantin Hansen maleriet «Et selskab af danske kunstnere i Rom». Som skildring av et ukonvensjonelt samvær mellom likesinnede, som diskuterer sitt kall, avspeiler bildet kunstnernes nye selvbevissthet i det kunstdyrkende borgerlige samfunn. I tillegg til dette bildet utførte Constantin Hansen både folkelivsscener og studier av Romas antikke arkitektur, f.eks. Titusbuen i Roma, som er helt i Eckersbergs ånd, men avslører Constantin Hansen som en større kolorist.
Etter åtte år i Italia reiste Constantin Hansen hjem, men gjorde underveis et kort opphold i München, hvor han studerte freskomaleriets teknikk. Han hadde sendt hjem utkast til utsmykkingen av universitetes vestibyle på Frue Plads og hadde fått oppdraget sammen med Georg Hilker. Dette var årsaken til München-oppholdet. Arbeidet med dette pågikk fra 1844 og helt frem til 1853. Constantin Hansen malte de mytologiske figurene, mens Hilker tok seg av dekorasjoner og innramminger, alle inspirert av Pompeii.
I 1854 ble Constantin Hansen utnevnt til titulær professor, men ble først i 1864 medlem av Kunstakademiet.
Han er gravlagt på Frederiksberg Ældre Kirkegård.
Manuel Arteaga y Betancourt
Manuel Arteaga y Betancourt (født 28. desember 1879 i Puerto Principe, nå Camagüey på Cuba, død 20. mars 1963 i Havanna) var en av den katolske Kirkes kardinaler, og erkebiskop av Havanna 1941–1963.
Kreert til kardinal av pave Pius XII i 1946.
Han deltok i konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII.
Kardinal Arteaga y Betancourt ble forfulgt av Fidel Castros kommunistiske regime, og tok tilflukt i den argentinske ambassade og i nuntiaturet 1961–1962. Fra 1962 til sin død var han pasient ved sykehuset «San Juan de Dios».
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Happy Feet
Happy Feet er en australsk dataanimert Oscar-belønnet film fra 2006 i regi av den australske regissøren George Miller. Filmen utspiller seg i Antarktis der man blir kjent med en flokk keiserpingviner i et musikalsk eventyr med musikk og dans.
Handling
Filmen handler om keiserpingvinen Mumle (stemme av Elijah Wood) som lever med sin flokk I Antarktis. Mumle er ikke som andre pingviner da han absolutt ikke kan synge. I keiserpingvinenes samfunn (i filmen akkurat som i virkeligheten) må pingvinene synge for å finne sin livsledsager. Dette blir et stort problem for Mumle og hans foreldre begynner å skjønne at deres sønn kanskje aldri finner sin kjærlighet. Mumle får det vanskelig på skolen (en samling blant pingvinene) da han ikke kan delta i sangøvelsene under skoletimene. Han fordriver tiden sin ensom lengst bak i klassen, ofte nedsunken i egne tanker.
Men istedenfor å synge så er Mumle ekstremt flink til å steppe.
Headcorn
Headcorn er en stor landsby og verdslig sogn distriktet Maidstone i grevskapet Kent, England, omkring 16 km fra byen Maidstone. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet en befolkning på 3 387 innbyggere.
Happy Feet
Priser og nominasjoner
Ved den 79. Oscar-utdelingen ble filmen belønnet med Oscar for beste animasjonsfilm.
Headcorn
Like ved landsbyen ligger en flyplass, hvor det også er et flymuseum og et fallskjermsenter.
Octavio Antonio Beras Rojas
Rojas ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1976.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hoffa
Hoffa er en amerikansk biografisk dramafilm fra 1992 regissert av Danny DeVito. Filmen handler om den omstridte amerikanske fagforeningslederen Jimmy Hoffa som forsvant i 1975. Rollen som Hoffa spilles av Jack Nicholson, mens andre sentrale roller spilles av Danny DeVito, John C. Reilly, Robert Prosky, Kevin Anderson, Armand Assante og J. T. Walsh.
Hoffa ble ingen publikumssuksess, hverken i USA eller andre land. Den fikk blandet mottakelse av kritikerne.
Handling
Filmen skildrer livet til den mektige Teamster-sjefen Jimmy Hoffa, hvis turbulente karriere gikk over 40 år – fra hans lidenskapelige kamp for makt til hans siste gåtefulle fall og mystiske forsvinning i 1975.
Filmen baserer seg på den antagelsen at Hoffa ble drept av Mafiaen - og mer enn antyder at forbindelsene mellom ham og mafiaen var tette.
Økonomi og popularitet
Hoffa ble en kommersiell fiasko. Den innbrakte bare $29 millioner på verdensbasis, hvorav $24 millioner i USA.
Produksjonskostnadene var på $35 millioner.
Anmelderne
Den fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 54 % på Rotten Tomatoes og 50% på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert var blant de mest begeistrede og gav den 3,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Dagsavisen gav den terningkast fire, mens VG, Aftenposten og Dagbladet gav den terningkast tre.
Filmnettstedet CINERAMA gav den terningkast fire i 2008 og skrev: «''Det skal jo ikke legges under en stol at dette er en forestilling som styres av den godeste Jack Nicholson. Hans prestasjon som Jimmy Hoffa er bemerkelsesverdig og samtidig beundringsverdig''».
Priser
Hoffa ble nominert til to Oscar-priser (foto og make-up). Jack Nicholson ble nominert til både en Golden Globe og en Razzie Award for henholdsvis beste- og verste mannlige hovedrolle. Danny DeVito ble nominert til Gullbjørnen (ved Filmfestivalen i Berlin) og en Razzie Awards, for henholdsvis beste- og verste regi. Filmens fotograf (Stephen H. Burum) ble tildelt en ASC Award av American Society of Cinematographers.
Vestnesavisa
Vestnesavisa er en avis som utgis i Vestnes i Møre og Romsdal.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Finnur Helmsdal
Finnur Mikkjalsson Helmsdal (født 20. april 1952 i Tórshavn, død 5. desember 2008 i samme by) var en færøysk sosionom og politiker (Tj.). Han møtte på det færøyske Lagtinget 1998–2002 og 2004–2008.
Han var sønn av sivilingeniør Mikkjal Helmsdal og hustru Olivia Petrina Thomassen. Han var gift med avdelingssykepleier Jórun Højgaard fra Vestmanna. Helmsdal utdannet seg til sosionom og ledet støtteapparatet for de utviklingshemmede 1985–1994 og sosialkontoret i Tórshavn 1994–1998. I 2002 ble han forstander ved barnehjemmet på Færøyene.
Helmsdal var varamedlem av Lagtinget fra Suðurstreymoy 1998–2002, og møtte fast for minister Høgni Hoydal hele perioden. Helmsdal stilte ikke som kandidat i 2002, men ble innvalgt som fast medlem i 2004. Sammen med Annita á Fríðriksmørk utformet han forslaget til antidiskrimineringsloven av 2006. Ved avskaffelsen av valgkretsene ved valget i 2008 ble ikke Helmsdal gjenvalgt, men møtte for folketingsmedlem Sjúrður Skaale fra februar til august det året.
Helmsdal spilte forsvar for HB Tórshavn og flere landslagskamper for Færøyenes herrelandslag i fotball i 1970-årene. Helmsdal dyrket sin interesse for Chelsea FC, skrev to bøker om færøysk fotball, og var sportsjournalist for Oyggjatíðindi.
Etter en tids kreftsykdom døde han på Landssjúkrahúsið i Tórshavn i 2008, 56 år gammel.
Axel Nicolai Herlofson
Axel Nicolai Herlofson (født 29. august 1845 på Strømsbu gård i Tromøy sogn i Østre Moland, død 12. juni 1910 i Kristiania) var en norsk forretningsmann, bankeier og skipsreder fra Arendal, som ble kjent som en av Norges første moderne økonomisk kriminelle.
Han stiftet Arendal Privatbank i 1874 sammen med Thomas Heftye og Anders D. Geelmuyden, hvor han selv var en av tre direktører og den reelle sjefen for banken. Herlofsen er mest kjent fordi han utløste det såkalte Arendalskrakket i 1886, da han underslo 900 000 kroner i banken. Herlofson hadde i flere år forfalsket regnskaper for å dekke over at han egentlig var insolvent, og holdt virksomheten flytende gjennom å ta opp stadig nye lån i en operasjon med likheter til en Ponzi-svindel. Etter å ha blitt avslørt forsøkte han å flykte utenlands, men ble pågrepet på kaien i Kristiansand og dømt til seks års straffarbeid. Han sonet straffen som såkalt «festningsslave» på Akershus festning, det strengeste fengselet i datidens Norge.
Bakgrunn
Axel Herlofson var sønn av kjøpmann og skipsreder Nicolai Benjamin Aall Herlofson (1807–1884) fra Strømsbu gård, og Elisabeth Catharine Cappelen (1809–1880). Moren var datter til eidsvollsmannen Didrich von Cappelen (1761–1828).
Han tilhørte med andre ord en av Arendals fremste borgerfamilier. Familien hadde avansert sosialt innen et vanlig mønster på den tiden. På slutten av 1600-tallet var forfedre skipper på egne skuter i uthavnene som i løpet av 1700-tallet slo seg opp som kjøpmenn og redere inne i Arendal. Da Herlofson ble født, var Arendal Norges fremste sjøfartsby målt i tonnasje. Byens borgere hadde landets høyeste gjennomsnittsinntekt og -formue, og Herlofson ble blant byens mest sentrale aktører.
Herlofson fikk sin forretningsmessige utdannelse hos assuransedirektør J.J.L. Hanssen i Arendal, og ble i 1867 dispasjør.
Han giftet seg med Johanne Sophie («Hanne») Lund (1849–1937) i 1869.
Han var eier av Strømsbu gård i Barbu kommune, hvor han var medlem av formannskapet. Han sto for byggingen av Strømsbu sag sammen med broren, og solgte ut tomter til forstadsbebyggelse utenfor bygrensene. Han bidro på denne måten til utviklingen av en moderne, bymessig bebyggelse i området vest for Arendal sentrum.
Arendalskrakket og straffarbeid
I september 1886 ble de anstrengte økonomiske forholdene i banken kjent, og Herlofson måtte gå av som banksjef. Etter en gjennomgang av bankens regnskaper ble banken slått konkurs, og Herlofson ble satt under etterforskning. Han forsøkte å flykte til utlandet, men ble arrestert i Kristiansand og sendt tilbake til Arendal der han ble satt i varetekt.
Han ble dømt til seks års straffarbeid for bedrageri, for blant annet å ha forfalsket regnskapstall. Han ble også fradømt embetet som dispasjør og vervet som medlem av formannskapet i Barbu herred. Han sonet straffen på Akershus festning, som såkalt festningsslave.
Etter soningen
Etter å ha sonet straffen forsøkte Herlofson å etablere seg som befraktningsagent i London, men dro senere hjem til Norge for å drive agenturforretning og dampskipsekspedisjon i Arendal i noen år. De siste årene av sitt liv bodde han i Kristiania.
Brødrene Herlofsons arkiv
Axel Herlofsons historie formidles i utstillingen om Arendalskrakket på KUBEN i Arendal.
Arkivmateriale etter forretningsdriften til Axel Herlofson og hans bror Oscar befinner seg på KUBEN i Arendal. Brødrene Herlofson-arkivet omfatter bl.a. materiale fra virksomheter de eide sammen.
Vestlandsnytt
Vestlandsnytt er ei nynorsk avis som utgis i Møre og Romsdal. Avisa kommer ut to dager i uka (tirsdag og fredag). Redaktør er Endre Vorren.
Det primære dekningsområdet er kommunene Herøy og Sande. Avisa ble etablert i 1935 av Olav Aurvoll. Etter Aurvolls tid, på midten av 1950-tallet, overtok Frantz Frantzen drift og eierskap i avisa. I 2017 ble avisa kjøpt opp av Sunnmørsposten.
I 1995 ga Bjarne Rabben ut boka Vestlandsnytt - bodberar i 60 år.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Ordenskanselli
Ordenskanselli er betegnelsen på det sekretariat som forestår den daglige drift av en orden. Ofte ledes et ordenskanselli av en ordenskansler, som ordenens øverste embetsmann, i noen tilfeller finnes det også en visekansler, samt et antall kansellister eller andre tjenestemenn, som eksempelvis ordensbiskop og ordenshistoriograf.
Gustav Larsson
Gustav Erik Larsson (født 20. september 1980 i Gemla) er en svensk profesjonell syklist. Han ble profesjonell i 2003 og syklet for Fassa Bortolo frem til han i 2006 gikk over til Française des Jeux. I 2007 syklet han for Unibet.com, men gikk over til Team CSC før 2008-sesongen.
Han er først og fremst en tempospesialist, og hans beste sportslige prestasjon er sølvmedaljen i temporittet i OL i Beijing. Han ledet lenge, men til slutt ble det sølvmedalje bak Fabian Cancellara. Fra før hadde han en fjerdeplass i temporittet i sykkel-VM i 2004. Han ble også svensk mester på tempo i 2006, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013 og 2015.
Ordenskanselli
I Norge er ordenskanselliet ved St. Olavs Orden sekretariat for denne ordenen og forbereder saker som har med tildeling av ordener- og medaljer å gjøre. Ordenskanselliet ledes av en kansellisjef, som er underlagt hoffsjefen ved Det kongelige hoff, og består derutover også av en kansellist og en ordenssekretær. Ordenskanselliet for Den Kongelige Norske Fortjenstorden er plassert i Utenriksdepartementet og består av kansellisjefen og en ordenssekretær.
Swale (andre betydninger)
Swale kan vise til:
Debrah Scarlett
Joanna Deborah Bussinger, kjent under artistnavnet Debrah Scarlett, (født 20. juli 1993 i Basel i Sveits) er en norsk-sveitsisk sanger og musiker.
Bakgrunn
Hun vokste opp i Sveits og Norge. Fra hun var seks til hun var ti år gammel bodde hun med familien sin i Hakadal i Nittedal.
Etter å ha flyttet tilbake til Sveits reiste hun mye fram og tilbake mellom Sveits og Norge. I 2013 deltok hun i The Voice på norske TV 2, hvor hun kom til semifinalen. Høsten 2014 flyttet hun tilbake til Norge for godt for å kunne starte en musikkarriere der, og i 2015 vant hun sammen med Kjetil Mørland Melodi Grand Prix med låten «A Monster Like Me».
Karriere
Høsten 2013 deltok hun i det norske talentprogrammet The Voice, hvor hun prøvesang med låten «Make You Feel My Love». Scarlett ble med på Sondre Lerches lag og kom til semifinalen. I løpet av sangkonkurransen covret hun Florence and the Machine, Rihanna, Sonny Bono og The Black Keys. Hun har senere omtalt deltagelsen i programmet som en «døråpner». «The Voice fikk i gang karrieren min og ble en døråpner. Etter det har jeg jobbet mye med musikken, og jeg har blitt eldre og mer selvsikker.»
Høsten 2014 flyttet hun tilbake til Norge, hvor hun mottok en forespørsel fra artisten Kjetil Mørland om å bidra på en sang til Melodi Grand Prix. Scarlett takket ja til tilbudet etter å ha lest sangteksten. Mørland ønsket henne som partner etter å ha sett henne i The Voice. Sangen het «A Monster Like Me» og vant Melodi Grand Prix i 2015 med 88,869 stemmer. Den ble dermed Norges bidrag til Eurovision Song Contest 2015. Sangen handler om å konfrontere noe uoppgjort fra fortiden og å måtte gi slipp på den man elsker. Både Adressa og Dagbladet roste stemmen hennes og sammenlignet Scarlett med den britiske sangerinnen Adele. Sangen kom videre fra semifinalen 21. mai og var finalist nr. 9 i finalen 23. mai. Debrah Scarlett og Mørland endte på 8.-plass i den internasjonale finalen med 102 poeng.
5. august 2015 deltok hun i NRK-programmet Sommeråpent hvor hun fremførte «Always On My Mind» med Mørland. Hun deltok også i musikkprogrammet Beat for beat 4. desember 2015. Hun fremførte «A Monster Like Me» sammen med Mørland i Melodi Grand Prix 2016.
Hun ga ut debutsingelen som soloartist, «To Figure», 26. februar 2016. Den er komponert og skrevet av Scarlett og ble utgitt uten platekontrakt. Låten var en blanding av flere stilarter, og Scarlett ville ikke være «sjangerbundet». Den sveitsiske nettsiden Blick.ch kalte låten «en sterk ballade med dybde og mye hjerte». EP-en DYS(U)TOPIA ble utgitt 17. mars 2017 med singelen «Cynical Youth». Nico Schmied og Gregor Brändli regisserte musikkvideoen til singelen.
Ordenskansler
Ordenskansler er betegnelsen på den øverste tjenestemann i en orden. Ordenskansleren kan være leder for et ordenskanselli og kan i noen tilfeller også føre forsetet for ordenens råd.
I Norge har St. Olavs Orden en ordenskansler, valgt for seks år om gangen, som er leder for ordensrådet. I Den Kongelige Norske Fortjenstorden er sjefen for Det kongelige hoff kansler, mens protokollsjefen i Utenriksdepartementet er visekansler.
Franchinus Gaffurius
Franchinus Gaffurius (Franchino Gaffori, Franchino Gaffurio, født 14. januar 1451, død 25. juni 1522) var en italiensk musikkteoretiker.
Gaffurius ble kapellmestere i Milano i 1484. Hans fremste verk er Practica musicæ sive musicæ sectiones, som utkom i 4 bind i 1496. Foruten andre musikkteoretiske verk på latin og italiensk skrev Gaffurius blant annet messer og motetter.
Swale
Swale er et distrikt i Kent, England. Det har sitt navn fra Swalekanalen, en smal naturlig kanal som skiller fastlandet fra øya Sheppey. Den romerske veien Watling Street går gjennom distriktet, som for det meste består av landlige områder.
Det er tre byer i Swale: Administrasjonssenteret Sittingbourne og Faversham på fastlandet, og Sheerness på øya.
Verdslige sogn
I tillegg til de tre byene finnes det en rekke verdslige sogn som utfører visse administrative oppgaver:
The Little Sisters of Eluria
«The Little Sisters of Eluria» er en novelle av Stephen King som først ble gitt ut i 1998 i samlingen Legends: Short Novels by the Masters of Modern Fantasy.
Handling
Hovedpersonen i fortellingen er Roland Deschain, før han tar fatt på oppgaven i Det Mørke Tårnet-serien, men etter Rolands opplevelser i Mejis, som beskrives i den fjerde boken i den nevnte serien. I begynnelsen av historien er han alene med en hest, og er på sporet av Walter o'Dim, Mannen i Svart. Han har planer om å kjøpe en ny hest, eller muligens et muldyr, som knyttes til begynnelsen av Det Mørke Tårnet: Revolvermannen.
Vårres jul
Vårres jul er et julealbum av den norske artisten Hans Rotmo, akkompagnert av Henning Sommerro (orgel og trekkspill), Kai Biermann (trommer), Bjarne Bårdstu (bass) og Gunnar Andreas Berg (gitar og dobro). Platen ble utgitt i 1980, men salget var dårlig, og denne utgaven er ikke lenger kommersielt tilgjengelig.
Det kom en revidert versjon på CD i 1990. Denne gangen ble albumet godt mottatt, og det har solgt over 100 000 eksemplarer.
Heinrich Windelen
Heinrich Windelen (født 25. juni 1921 i Bolkenhain i Schlesien, død 16. februar 2015 i Warendorf) var en tysk konservativ politiker (CDU).
The Little Sisters of Eluria
Handling
Roland og hesten hans ankommer en forlatt landsby, Eluria, hvor han finner en løshund, med et kors i pelsen, som prøver å spise et lik. Roland skremmer det vekk, og da han ser på liket finner han en rektangulær medalje. Roland tar den, og blir øyeblikkelig angrepet og slått bevisstløs av en gjeng muterte mennesker, før han senere våkner i et sykehus som blir drevet av nonner. De kaller seg selv for The Little Sisters (lillesøstrene), og bruker små insekter som de selv kaller for leger til å stelle pasientene. Til å begynne med virker det som om nonnene er snille, men Roland finner senere ut at de er vampyrer, som spiser pasientene når de er bedre.
Heinrich Windelen
Han var i 1969 minister for fordrevne, flyktninger og krigsskadede i den føderale regjeringen, fra 1981 til 1983 visepresident for det tyske parlamentet og fra 1983 til 1987 minister for indretyske forbindelser.
The Little Sisters of Eluria
Handling
Medaljongen Roland tok fra liket i landsbyen viser seg å være en slags hellig beskyttelse mot nonnene. Han merker at en annen pasient på sykehuset har en lik medaljong, og Roland finner ut at den døde mannen han tok medaljongen fra var broren til pasienten. Etter hvert leges Rolands sår, men han er svak og greier ikke rømme fra nonnene, som bruker gift for å holde ham svak. En av søstrene, Jenna, forteller Roland at hun ikke ville være med nonnene, men måtte, og vil gjerne rømme fra dem. Søstrene tar med en av mutantene til sykehuset for å fjerne medaljongene fra Roland og pasienten, siden søstrene ikke kan ta dem selv. Mutanten innser at søstrene sannsynligvis vil drepe ham etter at han har tatt medaljongene, så han tar medaljongen fra pasienten ved siden av Roland, og kutte rhalsen hans. Synet av ferskt blod får nonnene til å gå berserk, noe som lar mutanten stikke av, og Roland får beholdt sin medaljong. Den neste kvelden stikker Roland og Jenna av, men søstrene prøver å stoppe dem. Jenna beordrer insektene til å angrip nonnene, men lederen deres, Mary, tar dem snart igjen, før hun selv blir angrepet av hunden Roland så i landsbyen. Roland og Jenna uttrykker sin kjærlighet for hverandre, men den følgende natten, mens Roland sover, blir hun omgjort til insekter, sannsynligvis hennes egentlige form.
Heinrich Windelen
Utdannelse og bakgrunn
Etter Abitur (artium) i 1939 avtjente Windelen frem til 1940 riksarbeidstjeneste. Deretter studerte han i Breslau fysikk og kjemi, og ble i 1941 utskrevet til hæren, hvor han tjenestegjorde frem til 1945 med siste tjenestegrad sersjant.
The Little Sisters of Eluria
Handling
Roland sørger en liten stund før han igjen setter ut for å finne Walter.
Heinrich Windelen
Utdannelse og bakgrunn
Etter repatriering fra krigsfangenskap kom han som flyktning (Heimatvertriebener) til Westfalen og tok kjøpmannsutdannelse frem til 1948. Fra 1949 var han direktør for en næringsvirksomhet i Warendorf.
Irvine (Ayrshire)
Irvine (skotsk-gælisk: Irbhinn; skotsk: Irvin ) er by (town) ved kysten av Firth of Clyde i North Ayrshire i Skottland. Området har hatt bsetning siden de eldste tider og var en kongelig burgh i middelalderen. Irvine var Skottlands militærhovedstad fra 1100-tallet og fungerte også som hovedstaden i det tidligere Cunninghame og var under kongene David I, Robert II og Robert III en hovedstad i Skottland. Byen har et beregnet folketall for 2020 på 34 130 innbyggere.
Heinrich Windelen
Familie
Heinrich Windelen er gift og har fire barn.
Parlamentsmedlem
Fra 1947 til 1948 og fra 1964 til 1966 var han medlem av kretsdagen i kretsen Warendorf, og fra 1948 til 1964 medlem av bystyret i Warendorf.
The Little Sisters of Eluria
Det Mørke Tårnet
I Det Mørke Tårnet V nevner Roland Jenna, og sier at hun er den eneste, utenom Susan Delgado, som er verdt å nevnes.
Heinrich Windelen
Parlamentsmedlem
Fra 28. september 1957, da han rykket opp som vara for den tidligere representanten Anton Sabel, til 1990 var han medlem av det tyske parlamentet.
The Little Sisters of Eluria
Det Mørke Tårnet
I Det Mørke Tårnet VI og Det Mørke Tårnet VII dukker doktorinsektene opp igjen i en restaurant sammen med vampyrene og Can-toi for å hente Susannah Dean, og senere, i en scene hvor Sayre truer Dr. Scowther. I Det Mørke Tårnet nevnes det at skapningene kalt «throcken» spiser disse insektene.
Heinrich Windelen
Parlamentsmedlem
Han var stedfortredende formann for CDU/CSU-fraksjonen fra 1969 til 1980, og fra 1977 til 1981 formann for budsjettkomiteen, etter å ha vært nestformann for samme komité fra 1965 til 1967.
Irvine (Ayrshire)
Irvine er fødestedet til den nåværende førsteministeren i Skottland og lederen av Det skotske nasjonale parti, Nicola Sturgeon, samt den tidligere førsteministeren i Skottland, Jack McConnell. Den tidligere statssekretæren for kultur, Europa og utenrikssaker, Fiona Hyslop, ble også født i Irvine.
Vårres jul
En 30-årsjubileumsutgave var planlagt, men det kom i stedet et helt nytt album, Vårres jul 2, hvor tittelsangen fra 1980 er bonusspor. Rotmo og Sommerro turnerte med musikk fra begge album før jul i 2010, og det ble gjort konsertopptak i Olavshallen i Trondheim for lansering på DVD.
Irvine (Ayrshire)
Forhistorie
En del av moderne Irvine inneholder den eldste fortsatt bebodde landsbyen i Europa. Dreghorn, en egen landsby i utkanten av Irvine, har arkeologiske levninger som synes å kan dateres tilbake til menneskehetens første tid i Skottland, det vil si i mesolittisk tid. Det er tallrike steder fra oldtiden i området, blant annet rikelig med bygdeborger fra jernalderen.
Grannie-steinen er beskrevet som en av Irvines forhistoriske gåter ved at denne steinblokken er enten etterlatt fra istiden eller er den siste gjenværende steinen i en steinsirkel. Andre steiner ble fjernet ved sprengning etter at Irvine-veien ble bygget i 1895, men folkelige protester reddet denne gjenværende steinen. Grannie-steinen er synlig når vannet er lavt og ligger i elven Irvine nedenfor senteret Rivergate i Irvine.
Middelalderen
Middelalderens sogn i Irvine var en av de aller viktigste regioner i Skottland. Opprinnelig stedet for det militære hovedkvarteret til Lord High Constable of Scotland og en av de tidligste skotske hovedstedene, fungerte det som et hovedkvarter for ikke mindre enn tre konger. Kong Johan Balliol arvet herredømmet til Irvine en gang på midten av 1200-tallet. Robert Bruce, i et forsøk på å erobre Johans land, sørget for at han sikret byen. Fra Bruce gikk den over til hans barnebarn Robert the Steward, fremtidig kong Robert II av Skottland.
I 1618 ble John Stewart, som det ble sagt var vagabond eller gjøgler, og Margaret Barclay, kona til Archibald Dean, en borger av Irvine, anklaget for hekseri. De ble anklaget for å ha senket et skip kalt «The Gift of God of Irvine» som tilhørte John Dean, Barclays svoger. Det ble påstått at Margaret Barclay skal ha ønsket at mannskapet skulle bli spist av krabber på bunnen av havet. Stewart hengte seg selv, og Barclay ble torturert, funnet skyldig å ha tilstått og deretter henrettet sammen med Isobel Scherer som ble anklaget for de samme handlingene.
Irvine ble en kongelig burgh i 1372 av kong Robert II av Skottland og havnen ble en hovedhavn for den skotske vestkysten. På 1700-tallet var Irvine den største burgh i Ayrshire med en befolkning på rundt 3000 i 1775. Syv handelslaug dannet Incorporated Trades i 1646 og er fortsatt aktiv. Dikteren Robert Burns jobbet her i Heckling Shed i årene 1781 og 1782. Dikteren har en statue i byen. Byens status som burgh ble avsluttet i 1975 da lokaladministrasjonen ble reorganisert.
Vårres jul
Alle sangene er skrevet av Hans Rotmo.
Sporliste
På den reviderte utgaven fra 1990 er «Frelser'n» og «Skjendelsen av Ytre kirke» tatt ut og erstattet av disse fire:
Irvine (Ayrshire)
Havnehistorie
Irvine Harbour har unike og karakteristiske bygninger som viser tidevannet. Tegnet og bygget av Martin Boyd i 1906, datidens havnemester. Tidevannet ble markert på to måter avhengig av hvilken tid på døgnet det var. Ved dagslys ble tidevannsnivået målt med en ball og et trinsesystem forbundet til en mast. Om natten var det et antall lamper som viste tidevannsnivået. Dessverre har det meste av dette forfalt og masten er delvis demontert.
Utviklingen av den nye byen
I motsetningen til andre nye byer som enten ble bygget opp fra grunnen eller har små landsbyer i nærheten var Irvine allerede en by av en viss størrelse. En selskap, Irvine Development Corporation, ble dannet i løpet av 1960-tallet for å ha oppsyn med utviklingen og som involverte en massiv og delvis også kontroversiell utvikling av de gamle delene av byen. Selskapet ble utstrakt kritisert for en del av sine beslutninger, spesielt rivingen av mange historiske bygninger. En positiv utvikling var Irvine Beach Park, et standparkanlegg. Dette området rundt havnen hadde stort sett blitt en industriell søppeldynge i løpet av mange år og ble ansett som en torn i øynene på folk. Området ble omdannet til et parkanlegg med stort antall av grønne vekster og har blitt populært sted å promenere.
Stranden i seg selv har blitt kritisert i mange år for å være skitten på grunn av en ekstremt utdatert kloakkrensesystem og blir gjentatte ganger karakterisert som den mest skitne stranden i Skottland.
Heinrich Windelen
Parlamentsmedlem
Fra 2. april 1981 til 1983 var han visepresident for det tyske parlamentet.
Windelen, som i likhet med de fleste konservative politikere hadde avvist Willy Brandts østpolitikk og traktat med Polen, stemte 21. juni 1990 sammen med sine fraksjonskolleger Helmut Sauer, Fritz Wittmann, Gerhard Dewitz, Ortwin Lowack, Kurt J. Rossmanith, Herbert Czaja, Franz-Hermann Kappes, Joachim Kalisch, Claus Jäger, Dietrich Mahlo, Matthias Engelsberger og Lorenz Niegel av «folkerettslige grunner og på grunn av krenkelsen av det tyske folks selvbestemmelsesrett» mot anerkjennelsen av Oder-Neisse-linjen som tysk-polsk grense. Den 20. september 1990 avviste han også gjenforeningstraktaten, fordi de fordrevnes rett til hjemmet etter hans syn ble oppgitt, og han ikke kunne akseptere å ofre de fordrevne på denne måten.
Offentlige verv
Den 7. februar 1969 ble han minister for fordrevne, flyktninger og krigsskadede i Kurt Georg Kiesingers regjering, men gikk av noen måneder senere som følge av valget og regjeringsskiftet samme år.
Etter valget i 1983 ble han 30. mars 1983 utnevnt til minister for indretyske forbindelser i Helmut Kohls kabinett. Han gikk ut av regjeringen etter valget i 1987 den 11. mars 1987.
Irvine (Ayrshire)
Transport
Irvine har gode offentlige kommunikasjonsmidler: Jernbanestasjonen finnes på vestsiden av byen med hovedlinje mellom Stranraer og Glasgow. Bussterminalen ligger rundt Irvine Cross, men noen av rutene er overført til Bank Street som ligger rett ved.
Fiolett båndmåler
Fiolett båndmåler (Xanthorhoe decoloraria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den lever på heier og andre åpne områder og er funnet over hele Norge.
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 19 – 26 mm), slank, lysgrå måler. Forvingen er rødlig eller fiolettaktig brun ved roten og har også et bredt, smalt svartkantet tverrbånd av samme farge midt i vingen. Dette båndet er bredest ved vingens fremkant og midten av ytterkanten er rundt utbuktet (ikke tannet). Vingens ytterkant er gråaktig. Bakvingen er silkeaktig hvit. Larven er naken bortsett frå noen korte børster, lysbrun på ryggen med en bred, mørkebrun sidestripe og hvitgul buk.
Levevis
Fiolett båndmåler finnes på lyngheier og andre åpne områder. Larvene lever på marikåpe (Alchemilla spp.), trolig også på andre lave urter. De voksne målerne flyr om natten i juni – august og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten er holarktisk, det vil si at den forekommer både i den palearktiske sone og Nord-Amerika. Den finnes over det meste av disse områdene, men synes å mangle i deler av Sørvest-Europa og de sentrale delene av USA. I Norge er den funnet over hele landet, og er ofte ganske vanlig.
Fylkesvei 3542
Fylkesvei 3542 går mellom Bråstad og Åmholt i Arendal kommune. Veien er 3,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 175 (Aust-Agder).
Julian Fellowes
Julian Alexander Kitchener-Fellowes, baron Fellowes av West Stafford, (født 17. august 1949 i Kairo i Egypt), kjent som Julian Fellowes, er en britisk skuespiller, forfatter, regissør og manusforfatter.
Bakgrunn
Fellowes ble født i Kairo, og er den yngste sønnen til Olwen (født Stuart-Jones) og Peregrine Edward Launcelot Fellowes. Han vokste opp i Hereford Square i South Kensington.
Fellowes er utdannet ved flere private skoler i Storbritannia: Først på Wetherby School (Wetherby Place, South Kensington, London), etterfulgt av St. Philip, en katolsk skole, også i Wetherby, og til slutt ved den katolske offentlige skolen Ampleforth College. Han studerte også ved Magdalene College på Universitetet i Cambridge, fulgt av teaterskolen Webber Douglas Academy of Dramatic Art i London.
Karriere
Andre kjente roller er blant andre som «Claud Seabrook» i den kritikerroste 1996 BBC dramaserien Våre venner i nord og den andre hertugen av Richmond i BBC dramaserien Aristocrats. I 1991 spilte han «Neville Marsham» i For Greater Good, igjen for BBC, regissert av Danny Boyle.
Han har to ganger framstilt Georg IV av Storbritannia; i 1982 i TV-versjonen av The Scarlet Pimpernel og i 1996 en versjon av Bernard Cornwells roman Sharpe's Regiment. Han lanserte en ny serie på BBC One i 2004, «Julian Fellowes Investigates: A Most Mysterious Murder», som han skrev og fikk produsert. Han var programleder i Never Mind The Full Stops, et panel-basert spørreprogram sendt på BBC Four fra 2006 til 2007. I 2010 skapte han den svært vellykkede og kritikerroste historiske dramaserien Downton Abbey for ITV1. Han har også skrevet en ny mini-serie om RMS «Titanic» som også ble produsert av ITV1 og sendt i april 2012.
Pablo Muñoz Vega
Pablo Muñoz Vega (født 23. mai 1903 i Tulcán i Ecuador, død 3. juni 1994 i Quito) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Quito 1967–1985.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969, og kardinalprest av kirken San Roberto Bellarmino.
Han var tidligere rektor ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og deltok som teologisk sakkyndig ved Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hemisfair
Hemisfair er et norsk prosjektband innen bluegrass ledet av Knut Hem. Bandet består av etablerte musikere, blant annet fra Hellbillies, Farmers Market og Øystein Sundes backingband. I 2007 ga de ut albumet Blue Blue Grass of Home på plateselskapet Wilma Records. På albumet brukte de en rekke gjestevokalister: Aslag Haugen, Tore Andersen, Monika Nordli, Paal Flaata og Hilde Heltberg. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen country.
Carlos María de la Torre
Carlos María de la Torre (født 14. november 1873 i Quito i Ecuador, død 31. juli 1968 i Quito) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Quito 1933–1967.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XII i 1953, med Santa Maria in Aquiro som tittelkirke.
Han deltok i konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, men var sengeliggende og ikke i stand til å reise til konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og kunne heller ikke overvære noen av sesjonene under Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Heinz Kühn
Heinz Kühn (født 18. februar 1912 i Köln, død 12. mars 1992 samme sted) var en tysk politiker (SPD) og fra 1966 til 1978 ministerpresident i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Fra 1953 til 1963 var han medlem av Forbundsdagen.
Vikebladet Vestposten
Vikebladet Vestposten er en avis som utgis i Ulsteinvik i Møre og Romsdal.
Avisa inngår i konsernet Polaris Media. Avisa var inntil 2009 et heleid datterselskap av Sunnmørsposten AS, som inntil 2009 var eid av Orkla Media, senere Edda Media. Orkla Media ble i 2006 kjøpt av det britiske selskapet Mecom. I 2009 kjøpte Polaris Media Sunnmørsposten AS.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Länsväg 821 (Jämtlands län)
Länsväg Z 821 er en svensk sekundærvei som går mellom riksgrensen ved Skogen og riksgrensen ved Lindal i Strömsund kommune. Veiens lengde er 7,4 km.
Veien binder sammen den nordlige og sørlige delen av norske fylkesvei 7012 og er for alle praktiske formål en del av denne, selv om den befinner seg på den svenske siden av grensen og vedlikeholdes av svenske veimyndigheter. På grunn av dette hadde denne veien på dispensasjon høyrekjøring før 1967 selv om resten av Sverige hadde venstrekjøring.
Swalekanalen
Swalekanalen (engelsk The Swale) er en smal, naturlig kanal som deler distriktet Swale i Kent, England i to.
Før Den engelske kanal ble dannet strakk Storbritannias østkyst seg lenger ut enn i dag, og øya Sheppey var da en del av fastlandet. En elv som rant gjennom området gravde ut en grunn dal, og da havnivået steg ble denne dalen fylt.
Da romerne kom i 1. århundre var kanalen betraktelig bredere enn nå. I romersk tid ble kanalen ofte feilaktig kalt for en elv. På den tiden var øya delt i to, slik at det var en mindre øy, Harty, som nå er en del av Sheppey.
Kanalen er i ferd med å gro igjen, og må ofte mudres opp og renses for å tillate båtferdsel.
David Palmer (vokalist)
David Palmer (født i Plainfield i New Jersey), er en amerikansk vokalist og låtskriver, mest kjent som medlem av Steely Dan fra 1972 til 1973 og som låtskriver for blant andre Carole King. Han var Steely Dans hovedvokalist og sang alle låtene under konserter, mens han på de to albumene han medvirket kun sang to låter, «Dirty Work» og «Brooklyn (Owes the Charmer)» på Can't Buy a Thrill og ble nærmest degradert til korist på albumet Countdown to Ecstacy. Donald Fagen var ikke fornøyd med Palmers innsats som vokalist, og Palmer sluttet i bandet.
Etter tiden som medlem i Steely Dan har Palmer hovedsakelig arbeidet som låtskriver, og han har også skrevet filmmusikk.
Länsväg 820 (Jämtlands län)
Länsväg Z 820 er en svensk sekundær länsväg som går mellom riksgrensen ved Østnes og Junsterforsen i Strömsund kommune. Veiens lengde er 26,0 km.
Øyavis
Øyavis var ei avis som kom ut i Midsund i Møre og Romsdal. Første avis kom ut i mars 1983, og siden kom avisa ut en gang i måneden med lokalstoff fra Midsund, både til lokalbefolkning og utflyttede midsundinger, frem til siste nummer kom ut i mars 2016. Avisa hadde total dekning i Midsund kommune (omtrent 650 husstander/abonnenter), i tillegg gikk avisa til ca. 1100 abonnenter utenfor kommunen, og omtrent 35 abonnenter i utlandet. Avisa var redigert på nynorsk, og hadde redaksjonslokale på loftet på kommunehuset i Midsund.
Ideen til avisa ble født på lærerværelset på Midsund Skule. Fem lærere grunnla da avisa som senere skulle bli kalt Øyavis. De fem var: Ola Agnar Grønskag, Ole Arild Bøe, Kåre Bjørn Huse, Arve Misund og Odd Fremstedal. Til slutt var Odd Fremstedal alene redaktør for avisa, og avisa ble nedlagt etter hans plutselige død i mars 2016.
De første avisene ble skrevet på spalteskrivemaskin, og det første nummeret var uten navn. Leserne ble oppfordret til å foreslå navn på avisa, og slik ble den kalt Øyavis. I desember 1999 kom deler av avisa for første gang ut på nett.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Länsväg 819 (Jämtlands län)
Länsväg Z 819 er en svensk sekundærvei som går mellom Stormyråsen og Gäddede i Strömsund kommune.
Øy-Blikk
Øy-Blikk er en avis som utgis i Giske kommune i Møre og Romsdal. Det er en ukeavis som kommer ut på torsdager. Avisen blir skrevet på nynorsk.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
De mørke århundrer
De mørke århundrer eller den mørke middelalder har i historiografien siktet til europeisk middelalder. Uttrykket bygger opp under en oppfatning om en tusenårig periode preget av fattigdom og stillstand. De fleste moderne historikere avviser tanken om en mørk middelalder og argumenterer med at denne idéen er basert på uvitenhet og stereotyper.
Forestillingen om den mørke tid oppstod blant de italienske renessansehumanistene på 1300-tallet. De kritiserte blant annet det latinske språks forfall til vulgærlatin og var fascinert av klassisk antikk og dens litteratur. Senere historikere utvidet uttrykket til også å gjelde den kulturelle og vitenskapelige nedgangen de mente preget middelalderen som helhet. Siden tidlig på 1900-tallet har funn særlig fra etter år 1000 vist at middelalderen slett ikke bare var en periode preget av kulturell tilbakegang. Dermed begynte man gjerne å betegne de første århundrene av middelalderen som De mørke århundrer.
Historisk bakgrunn
Idéen om den mørke middelalder tilbakeføres til den italienske forfatteren og presten Francesco Petrarca (1304–1374). Fascinert av klassisk romersk antikk og dens litteratur besøkte han flere klosterbibliotek i Italia og det vestlige Europa for å lete opp klassiske latinske tekster og gjøre de mer kjent. Petrarcas fascinasjon for antikken gjorde at han så på tiden og litteraturen etter Augustin (354-430) som en mørk tid, der skolastikken med sin vulgærlatin hadde erstattet den mer frodige romersk-antikke litteraturen. I tillegg hadde han behov for å fremheve sitt eget virke. Petrarca og andre renessansehumanister delte dermed historien i tre: Antikken, den mørke tid og den moderne tid.
I Frankrike på 1700-tallet ble det blant opplysningsfilosofene lansert en ide om at vitenskapelig fremskritt hadde blitt holdt tilbake i middelalderen. Middelalderhistorikeren James Hannam tilbakefører dette til fysikeren, matematikeren og filosofen Jean Le Rond d' Alembert (1717-83).
Forestillingen om hele middelalderen som en mørk periode var i forskningen utbredt frem til begynnelsen av 1900-tallet, da historikeren Pierre Duhem kom over en mengde manuskripter fra høymiddelalderen og forstod at den hadde vært viktig for senere utvikling av teknologi og av vitenskap. Fortsatt ble tidlig middelalder omtalt som den mørke tid eller de mørke århundrer.
I dagens historieforskning har uttrykket fått en annen mening, historikere kan omtale de første århundrene av middelalderen som relativt sett mørke, fordi det er forholdsvis få historiske kilder fra denne tiden.
Populærfremstillinger i nyere tid har likevel ofte vært basert på forestillinger om at middelalderen, og gjerne hele middelalderen, var en avbrytelse i menneskehetens fremskritt. Dermed har det som var av fremskritt i middelalderen gjerne også blitt kalt «tidlig-renessanse», i motsetning til «middelaldersk».
Nyere oppfatninger av middelalderen som mørk
I boken og tv-serien Kosmos (1980) presenteres middelalderen som en tusenårig og ganske skarpt avgrenset periode i vitenskapelig mørke.
I filmen Agora (2009) fremstilles matematikeren og astronomen Hypatia av Alexandria (ca. 355-415) som martyr for vitenskapen. Ifølge filmen holdt hun på å gjøre oppdagelser som til vanlig forbindes med 1500-tallet, men så ble hun ifølge filmen myrdet fordi hennes vitenskap og tenkning truet fundamentalistiske fanatiske kristne.
Noen norske eksempler på oppfatninger om en mørk middelalder: En leseranmeldelse hos Bokklubben om at en leser fikk fikk gjenvakt historienysgjerrigheten, på tross av at fortellingen «foregår i den mørke middelalder …». Debattinnlegg hos Dagbladet om at middelalder betyr knebling av ytringsfrihet. Utsagn fra en statsminister om at æresvoldtekt er middelaldersk. Et svar fra svartjenesten enova om at man i middelalderen ikke hadde andre energikilder enn solen og ilden. Og fra et debattforum om Den mørke middelalder som historisk begrep.
Myter om middelalderen
I Davidsen (2010) er det samlet rundt 25 myter om middelalderen, her er noen eksempler:
Geografisk område som hadde middelalder
Ikke hele Europa hadde middelalder, dersom vi med uttrykket mener et brudd med antikken. Blant områdene som ikke hadde middelalder var den østlige kristenhet, eller det bysantinske rike, som på flere områder representerte Romerrikets kontinuitet både når det gjaldt utdanningsvesen, kunst og rettsvesen.
Det geografiske området som et stykke på vei fikk et brudd med antikken var dermed i hovedsak områdene i Europa som tidligere lå under Vestromerriket, se kart.
Middelalderens mørke og lys
Selv om uttrykket den mørke middelalder er utdatert, finner vi at middelalderen som alle andre tidsepoker både hadde sine lyse sider og sine skyggesider.