cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saw 3D
Handlingsreferat
I mellomtiden bortfører Hoffman en gjeng skinheads og setter dem i en felle som dreper dem. Han tar også Bobby Dagen, en selvhjelpsguru som oppnådde berømmelse og formue ved å forfalske en historie om hans egen overlevelse fra en Saw-felle. Bobby våkner i et forlatt psykiatrisk sykehus og får beskjed om at han har en time på å redde sin kone Joyce som er lenket til en plattform som gradvis trekker henne ned samtidig som hun kan følge med på Bobby. Etter å ha kommet seg løs fra et bur hengende over et gulv med pigger, navigerer Bobby gjennom den forlatte bygningen for å gjennomføre en rekke andre tester og redde Nina, hans publisist. Suzanne, hans advokat, og Cale, hans aller beste venn. De kjente til Bobbys løgner og hjalp ham med å lage hans historie. Men til tross for hans innsats for å redde dem, blir alle drept i deres forskjellige feller. Bobby låser til slutt opp en dør og kan gjenforenes med sin kone.
Eoin Jess
Eoin Jess (født 13. desember 1970 i Portsoy) er en skotsk tidligere fotballspiller og nåværende fotballtrener. Han spilte på midtbanen for Aberdeen og flere andre engelske klubber.
Klubbkarriere
Jess begynte sin fotballkarriere med ungdomsfotball hos Rangers FC i 1986, og året etter dro han videre til Aberdeen FC hvor han hjalp klubben til en andreplass i Scottish Premier League i 1993/1994-sesongen. Han etablerte seg raskt på førstelaget og var bidragsyter til at klubben vant Scottish Cup i 1990 og Scottish League Cup i 1995. I 1996 ble han solgt til Premier League-klubben Coventry City FC, hvor han spilte 39 kamper og scoret ett mål frem til 1997, da han dro tilbake til Aberdeen.
Han spilte over 100 seriekamper og scoret 30 seriemål for Aberdeen i perioden 1997 til 2001, men vant ingenting med klubben i denne perioden. I 2000 til 2001 var han for øvrig også på et utlån til Bradford City AFC, et lån som ble gjort permanent i løpet av 2001-sesongen. På grunn av økonomiske problemer i klubben ble Jess frigitt ved sesongslutt 2002, og i august samme år meldte han overgang til Nottingham Forest FC som da spilte på nivå to. Etter at Forest rykket ned til nivå tre etter 2004/2005-sesongen ble han frigitt av klubben, og i juli signerte han under for Northampton Town FC.
Hos Northampton fungerte han som spillende trener frem til april 2007, da han ble frigitt fra kontrakten. Etter dette la han opp som aktiv fotballspiller og ble ungdomstrener for Nottingham Forest.
Landslagskarriere
Jess fikk sin landslagsdebut for i en VM-kvalifiseringskamp mot  i november 1992. Han ble deretter valgt ut til den skotske troppen under EM i fotball 1996 av landslagstrener Craig Brown, hvor han fikk spille i en av tre gruppekamper mot vertsnasjonen. Hans siste av i alt 18 landskamper kom i en vennskapskamp mot i juni 1999.
Dråpe EP
Dråpe EP er den første EP-en utgitt av indierock-bandet Dråpe den 16. september 2011. Albumet er utgitt av plateselskapet Riot Factory på labelen Sad Songs For Happy People.
Liste over formenn i Det Norske Studentersamfund
Formand av Det Norske Studentersamfund er tittelen til lederen av Hovedstyret i Det Norske Studentersamfund (i perioden 1813-1821 førstedirektør). Formannen og de andre styremedlemmene blir valgt av en generalforsamling for en valgperiode på ett år. Tidligere ble de valgt kvartalsvis (frem til 1882), og etter dette semestersvis. Ved generalforsamling i 2011 ble valgordningen omgjort, og kun formand, viceformand og økonomiansvarlig blir valgt ved generalforsamling, mens de resterende styremedlemmer suppleres. Alle styremedlemmer sitter i et år.
Oversikten bygger på formannslisten fra 1909 utarbeidet ved Studentersamfundets historiske Udvalg ved høyesterettsadvokat Arthur Skjelderup (formann) og stud.philol. Wilhelm Munthe, og F. B. Wallems Hundreårshistorie fra 1916. Den er ajourført 1963 av advokat John Elden, og i 1990 og frem til 2018 av Kaare Seeberg Sidselrud.
Dan Halutz
(hebraisk: דן חלוץ) (født 7. august 1948 i Tel Aviv, Israel) er generalløytnant og tidligere kommandør i det israelske luftforsvaret. Halutz ble utnevnt som overhode (hebraisk:רמטכ"ל) for Israels forsvar 1. juni 2005. 17. januar 2007 leverte han sin avskjedigelse. Han har utdannelse innen økonomi. Han ble født inn i mizrahisk jødisk familie, med genetisk arv fra Iran og Irak.
Brandur Sandoy
Brandur Sandoy (født 23. april 1973 på Sandur) er en færøysk politiker, entreprenør og gårdbruker.
Han var borgermester i Sands kommuna fra 2009 til 2019. Han har møtt fast på Lagtinget som varamann for utenriksminister Jørgen Niclasen fra 2011 til 2015 og på nytt for Elsebeth Mercedis Gunnleygsdóttur fra 2019 til 2021. Sandoy representerte Fólkaflokkurin, men meldte seg ut som følge av regjeringskrisen i 2021.
Han vokste opp på Skemmugarður på Sandur, gikk videregående skole på Suðuroy og tok høyere forberedelseseksamen (HF) i 1993. Han vurderte å studere ved Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole, men flyttet tilbake til Sandur og drog til sjøs. I 1997 overtok han farsgården med sauedrift. Etter 2004 har Sandoy også hatt andre jobber i tillegg til gårdsdriften. Han driver entreprenørfirmaet BS-SMÍÐ.
Brandur Sandoy har vært fotballspiller. I 1990-årene var han forsvarsspiller for B71 Sandoy, og i 1996 spilte han to internasjonale kamper mot APOEL FC i UEFA Intertoto Cup.
Fandango
Fandango er en spansk musikk- og dansestil nært knyttet til flamenco. Fandango stammer trolig fra jota, og danses normalt av par. Dansen begynner med enkelte rolige steg, men stiger raskt i tempo. Musikken er i 3/4- eller 3/8-takt.
Fandango er òg navnet på en kontradans som var populær i Europa på store deler av 1800-tallet og på begynnelsen av 1900-tallet. Selv om dansen skal gå fort er nok navnet heller tilfeldig valgt. Fandangoen kom til Norge på 1820-tallet og var en svært populær dans både i byene og på bygdene. Dansen beholdt sin popularitet til en periode etter første verdenskrig da jazzen tok over. Den ble først nedtegna i 1922 av Klara Semb og var da fortsatt populær mange steder. Den blir stadig dansa i leikarringar og kontradansgrupper rundt om i landet.
Østerrike under VM i alpint 2021
Østerrike deltok under VM i alpint 2021 fra 9. til 21. februar 2021 i Cortina d'Ampezzo i Italia.
John Spencer (fotballspiller)
John Spencer (født 11. september 1970 i Glasgow) er en skotsk tidligere fotballspiller og nåværende trener for den amerikanske klubben Portland Timbers. Spencer spilte i flere klubber gjennom sin aktive karriere, hovedsakelig hos Chelsea og til slutt hos Colorado Rapids. Han har også spilt kamper for, og var blant annet med i den skotske troppen under EM i fotball 1996.
Rangers
Spencer startet sin spillerkarriere hos hjemklubben Rangers FC allerede i 1985, og etter to år fikk han sin debut på førstelaget som var ledet av manger Greame Souness. I 1988 ble han lånt ut til Greenock Morton FC, hvor han kun spilte fire kamper og scoret ett mål før han returnerte til Rangers. Han fikk problemer med å komme til kamper på førstelaget i kamp mot etablerte spillere og ble i 1989 derfor lånt ut til klubben Lai Sun i Hongkong. Etter å ha returnert til Glasgow ett år senere var han å regne for stallfyll og fikk mangel på spilletid.
Chelsea
I 1992 ble Spencer solgt til Chelsea FC i en overgangssum verdt 450 000 pund. Der fikk han spille mer eller mindre fast, og i årene mellom 1992 og 1996 spilte han 103 seriekamper og scoret 36 seriemål. Han spilte også finalen i FA-cupen i 1994 mot Manchester United FC, som Chelsea til slutt tapte 0–4. Da Ruud Gullit tok over som Chelsea-manager etter Glenn Hoddle ble Spencer regnet som overflødig i klubben og satt på overgangslisten.
Queens Park Rangers
Spencer ble solgt videre til Queens Park Rangers FC for 2,5 millioner pund i november 1996, en klubb som da spilte på nivå to i engelsk fotball. Her spilte han over 50 seriekamper og scoret 25 mål, men klubben klarte ikke å spille seg opp til Premier League i hans første sesong, og den påfølgende sesongen var QPR nære et nedrykk til nivå tre.
Everton
I 1998 ble Spencer lånt ut til Everton FC, hvor han ble gjenforent med Walter Smith, som var en av hans managere fra tiden i Glasgow Rangers. Avtalen ble etter kort tid gjort permanent på en overgangssum verdt 1,5 millioner pund, men Spencer falt fort igjennom på nivået i Premier League og ble allerede etter åtte måneder og ni seriekamper satt på utlånslisten.
Motherwell
Spencer ble sendt på utlån til den skotske klubben Motherwell FC, hvor han spilte ut 1998/1999-sesongen og scoret syv mål på 21 seriekamper. Ved sesongslutt ble han kjøpt opp fra Everton for 500 000 pund. I de neste to sesongene fikk han 33 seriekamper og elleve mål for Motherwell, men skader gjorde at han ble satt utenfor laget i flere perioder. På nyåret 2001 ble han igjen satt på overgangslisten som følge av skader og i klubbens forsøk på å kutte lønnskostnader.
Colorado Rapids
I februar 2001 ble Spencer solgt til den amerikanske klubben Colorado Rapids, hvor han i sin debutsesong spilte 22 kamper og scoret 14 mål, noe som igjen førte til at ble valgt ut på Major League Soccers beste lag mot slutten av sesongen. Den påfølgende sesongen ble preget av skader og kun 13 kamper, men i 2003-sesongen holdt han seg skadefri og ble igjen valgt ut på seriens beste lag mot slutten sesongen etter å ha scoret 14 mål i serien. 2004-sesongen ble igjen preget av skader, og ved sesongslutt valgte han å legge opp som aktiv fotballspiller.
Landslagskarriere
Spencer fikk sin landslagsdebut for i EM-kvalifiseringskampen mot  i november 1994, som gjorde at landet ble kvalifisert til EM i fotball 1996. Han ble deretter valgt ut til den skotske troppen under europamesterskapet av landslagstrener Craig Brown, hvor han fikk spille i alle tre gruppekamper mot henholdsvis, og. Hans siste av i alt 14 landskamper mot i en vennskapskamp mot i mai 1997.
Trenerkarriere
I 2006 ble Spencer ansatt som assistent for Dominic Kinnear i den amerikanske klubben Houston Dynamo, og var med på å vinne MLS-cupen både i 2006 og i 2007. I 2011 ble han ansatt som ny trener for Portland Timbers, hvor han utmerket seg som en intensiv og hardtarbeidende trener med fokus på angrepsfotball.
Thomas Peter McKeefry
Thomas Peter McKeefry (født 3. juli 1899 i Greymouth ved Christchurch i New Zealand, død 18. november 1973 i Wellington) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Wellington 1954–1973.
Han ble kreert til kardinal i 1969 av pave Paul VI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ulsberg
Ulsberg er en grend i Rennebu kommune i Trøndelag. Rv3 og E6 møtes her. Dovrebanen kjører forbi Ulsberg.
Empirix
Empirix er et norsk nettbasert tidsskrift om tegneserier. Tidsskriftet ble grunnlagt i 2014 av Håvard S. Johansen og Erle Marie Sørheim, med mål å løfte journalistikken og kritikken om tegneserier i Norge. Sørheim var redaktør de første årene. Senere overtok Ingrid Brubaker og Lars Solbakken som redaktører. En periode i 2016 og 2017 lå Empirix i bero på grunn av økonomiske årsaker.
Det ble startet opp med støtte fra Grafill, og var lenge organisert under denne organisasjonen. Tidsskriftet har blitt drevet med økonomiske tilskudd av Grafill, Fritt Ord og Kulturdepartementet.
Walter Wehus har vært ansvarlig redaktør for Empirix siden oktober 2017.
Foreningen tegneseriekultur
I januar 2021 stiftet Empirix Foreningen tegneseriekultur. . Et av hovedformålene med foreningen er å stå som utgiver av tidsskriftet.
Priser og utmerkelser
I 2021 fikk Empirix pris for språk og formidling under utdelingen av prisen Årets tidsskrift.
Den spanske selvstendighetskrigen
Den spanske uavhengighetskrigen, også kalt (den iberiske) halvøyskrigen var en militær konflikt mellom Napoleon Bonapartes Frankrike og de allierte maktene Spania, Storbritannia og Portugal utkjempet for kontrollen over Den iberiske halvøya som en del av Napoleonskrigene. Krigen varte fra franskmennenes invasjon av Portugal i 1807 eller fra opprørene i Spania i mai 1808 fram til 1814, da den sjette koalisjonen beseiret Napoleon.
Krigens gang
Krigen brøt ut i 1808 med et opprør som begynte den 2. mai i Madrid, og dette ble etterfulgt av Napoleons personlige felttog i Spania fra oktober 1808 til januar 1809. De spanske myndighetene løste seg opp i uenige provinsielle juntaer – først i 1810 ble en gjenopprettet nasjonal regjering, Cádiz-cortesen, opprettet i Cádiz – som viste seg ute av stand til å rekruttere, trene og utstyre effektive hærstyrker,
Den spanske uavhengighetskrigen ble en av de første, og også en av de mest suksessfulle nasjonale eller totale kriger og markerte også opprettelsen av store geriljaer (fra Guerra de guerrillas – krig av små kriger), hvorfra blant annet norsk har lånt ordet. Årene med krig i Spania slet gradvis ut Napoleons Grande Armée. Selv om de franske arméene ofte seiret i slagene under krigen, ble deres kommunikasjons- og forsyningslinjer stadig satt på prøve, og enhetene deres ble stadig avskåret, forstyrret og overfalt av partisaner. Til tross for at den regulære spanske hæren var blitt beseiret og nesten gått til grunne klarte ikke franskmennene å endelig ødelegge den og partisanene fortsatte å ubarmhjertig jage franskmennene.
Mens de franske okkupasjonsmaktene ødela den spanske administrasjonen og avsatte den spanske kongen Ferdinand VII til fordel for Napoleons bror Joseph Bonaparte, førte Napoleons manglende evne til å pasifisere spanjolene til at spanske, britiske og portugisiske styrker kunne sikre Portugal i 1808 og angripe de franske styrkene på den portugisiske grensa mens de spanske geriljaene svekket de franske soldatene i det okkuperte Spania. Samarbeidet mellom disse irregulære og de regulære, allierte styrkene hindret Napoleons marskalker fra å betvinge de opprørske spanske provinsene.
Året 1812 ble et vendepunkt i den spanske uavhengighetskrigen. Dette var året da franskmennene bestemte seg for å annektere Catalonia uten å vinne katalanernes støtte. Året etter ble Napoleon alvorlig svekket etter at den fransk-allierte hæren var blitt nærmest tilintetgjort under invasjonen av Russland. En kombinert alliert hær ledet av Arthur Wellesley – den senere hertugen av Wellington – rykket fram fra Portugal og befridde Madrid. Den franske marskalken Jean-de-Dieu Soult ledet vinteren 1813 den utslitte og demoraliserte franske hæren i et kjempende tilbaketog over Pyreneene og inn i Sør-Frankrike. Wellesley fortsatte sitt felttog inn i Frankrike fram til etter Napoleon hadde abdisert etter nederlaget i krigen mot den sjette koalisjonen.
Krig og revolusjon mot Napoleons okkupasjon førte til at Cádiz-rådet vedtok den spanske 1812-grunnloven, som senere ble en del av grunnmuren i europeisk liberalisme.
På den iberiske halvøya
Krigsbyrden ødela den sosiale og økonomiske strukturen i Portugal og Spania og varslet en periode med sosial uro, politisk ustabilitet og økonomisk stillstand. Fram til omtrent 1850 var Iberia truet av ødeleggende borgerkriger mellom liberale og absolutistiske fraksjoner ledet av offiserer med erfaring fra halvøyskrigen.
På det amerikanske kontinentet
En annen konsekvens av de uhåndterlige krisene og sammenbruddet etter invasjonene, revolusjonene og gjeninnsettelsene var begynnelsen på en revolusjonsbølge i Latin-Amerika. Denne bølgen besto av de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene i de spanske koloniene i Amerika og den brasilianske uavhengighetskrigen i det portugisiske Brasil. Den førte til at de tidligere iberiske kolonirikene på det amerikanske fastlandet etter hvert ble delt opp i åtte uavhengige stater. Av det store spanske verdensriket i Amerika forble bare Cuba og Puerto Rico under spansk kontroll, i tillegg til Filippinene og enkelte andre øyer i Stillehavet.
Mexico
Mexicos uavhengighetskrig startet den 16. september 1810 da presten og folkelederen Miguel Hidalgo y Costillas holdt en flammende tale til en folkemengde på over 80 000 mennesker, og endte i 1821 med landets uavhengighet.
Den mellomamerikanske føderasjon
Da México ble en republikk, anerkjente landet sentralamerikanernes rett til selvstyre. Den 1. juli 1823 erklærte den sentralamerikanske kongressen full selvstendighet fra Spania, México og alle andre fremmede nasjoner, og innførte et republikansk system. Den mellomamerikanske føderasjon ble opprettet, men ble endelig oppløst i en borgerkrig mellom 1838 og 1840, og de seks statene ble selvstendige, selv om Los Altos snart ble annektert av Guatemala og Mexico.
Venezuela
Venezuela erklærte seg selvstendig fra Spania 5. juni 1811, og den venezuelanske uavhengighetskrigen begynte. I 1812 beseiret spanske styrker ledet av general Juan Domingo de Monteverde Venezuelas revolusjonshær, ledet av Francisco de Miranda som overga seg ved La Victoria 12. juli 1812, noe som ble den virkningsfulle slutten på Venezuelas første republikk.
Colombia
Den colombianske uavhengighetskrigen kan regnes fra 1810 til 1822.
Ecuador
I Ecuador fant det første anti-spanske opprøret sted i 1809, men først i 1820 fikk landet full selvstendighet som en del av Gran Colombia-føderasjonen, som Ecuador trakk seg ut fra i 1830. Ecuadors selvstendighet ble sikret da de ecuadorianske styrkene påførte spanske styrker et sviende nederlag i slaget ved Pichincha 24. mai 1822.
Argentina
Den argentinske uavhengighetskrigen ble utkjempet mellom 1810 og 1822 av argentinske patriotstyrker.
Chile
Den chilenske uavhengighetskrigen startet 10. september 1810 og pågikk fram til 1821, da spanjolene ble drevet bort fra det chilenske fastlandet, eller 1826, da de siste spanske troppene overga seg og Chiloé ble innlemmet i den chilenske republikk. Chile erklærte offentlig sin selvstendighet 12. februar 1818, og ble formelt anerkjent av Spania i 1840, da et fullt diplomatisk samarbeid ble innstiftet. Selvstendigheten ble endelig sikret etter slaget ved Maipú i 1818.
Paraguay
Paraguay var en provins i visekongedømmet Río de la Plata til staten oppnådde selvstendighet 15. mai 1811.
Uruguay
I Uruguay ledet José Gervasio Artigas – som senere ble Uruguays nasjonalhelt – et vellykket opprør mot spanjolene i 1811. Staten ble imidlertid annektert av Brasil i 1821. Først i 1828 fikk Uruguay tilbake råderetten som en selvstendig stat; det skjedde ved signeringen av Montevideo-traktaten, med støtte fra Storbritannia.
Bolivia
Bolivia erklærte sin selvstendighet fra Spania i 1809, men det måtte 16 års kamp til før etableringen av republikken Bolivia.
Peru
Visekongedømmet Perú ble det siste stedet monarkistyrkene holdt stand i Sør-Amerika. I 1825 ble det spanske monarkiet slått av peruanske opprørsstyrker i slaget ved Ayacucho, og dette nederlaget regnes ofte som selve slutten på den peruanske uavhengighetskrigen.
Ola H. Strand
Ola H. Strand (født 3. september 1957) er en norsk bedriftsleder som fra 1. desember 2009 er administrerende direktør i Coop NKL SA.
Strand har vært administrerende direktør for SAS Norge AS, SAS Braathens og SAS Ground Services, han har vært distriktssjef for SAS Midt-Norge og hatt ansvaret for SAS’ norske linjestasjoner. Han har også hatt stillinger i Esso og Forsvaret.
Strand er utdannet fra Norges Handelshøyskole, Krigsskolen og Trondheim Økonomiske Høgskole.
Neocherentes
Neocherentes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstore, matt, lysbrunlig trebukker med påfallende, hvite og svarte, "harlekin"-tegninger på pronotum og dekkvinger. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent rektangulært uten tenner på sidene. Dekkvingene er jevnbrede og har litt avrundede "skuldre".
Utbredelse
Artene er utbredt i Ecuador, Peru, Brasil og Bolivia.
Beiarn
Beiarn (pitesamisk: Bájjdár) er en kommune i Salten i Nordland. Den grenser i nord mot Bodø, i øst mot Saltdal, i sør mot Rana og i vest mot Meløy og Gildeskål.
Beiarn er kjent på grunn av det gode laksefisket fra medio juni til september, og Beiarelva (lokalt kalles elva Storåga) er av de beste i Nordland på både laks og sjøørret.
Geografi
Fra nordvest følger bosettingen i kommunen den tidvis trange Beiarfjorden østover, til Beiarelvas munning ved Tvervik - Soløy. Deretter følger bosetting langs begge sider av Beiarelva, først omtrent 15 km østover før elva vender sørover omkring 40 km. I sør ender veien ved Trollberget som er inngangsport til en av tappingstunnelene til Svartisen kraftverk. Beiarelvas egentlige navn er Storåga. Grovt kan en snakke om tre mindre tettsteder; Moldjord (Coop marked-butikk), Storjord (Prix-butikk) og Tollå (Best bensinstasjon og verksted, Coop marked-butikk nedlagt 2017). Storjord har også kro, blomsterbutikk, Coop Byggmix og Coop Elektro. Serveringssteder finnes på Tollå, Storjord, Strand og Moldjord, åpningstider varierer med sesong.
Deler av Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark og Lahko nasjonalpark ligger i Beiarn. Norges 18 største bre, Simlebreen, ligger i Beiarn, samt flere mindre breer.
Hoveddal
Først den øverste og sørligste delen av dalen kalles Beiardalen, de nedre og midtre delene i nord har egentlig ikke noe navn unntatt de lokale grendenavnene på hver side av elva.
Fjelltopper
Kommunen har mange alpine fjelltopper og Øvre Beiardalen er etter hvert blitt et kjent sted for skisport. Av de mer kjente toppene er Skjelåtinden (1640 moh), Høgtind (1405 moh), Ramsgjeltind (1234 moh), Tellingen (1248 moh), Lurfjelltinden (1284 moh) og Siritinden (990 moh).
Arstadlia-Tverviknakkan naturreservat
Arstadlia–Tverviknakkan naturreservat er et skogområde med verdens nordligst kjente almeforekomst i Arstadlia med ekstremt frodig og artsrikt planteliv, nasjonalt verneverdig kalkfuruskog i Tverviknakkan med rike orkidéforekomster samt mellomliggende kalkberg i Stihammaren med hyppig forekomst av låglandsbjørk og mange andre kravfulle planter.
Leirvika naturreservat
Et unikt strandengområde (elveør) med det naturlig tilknyttede plante- og dyreliv.
Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark
Nasjonalparken omfatter områder i Beiarn, Meløy, Rana, Rødøy, Saltdal og Bodø kommuner, som alle ligger i Nordland fylke.
Næringsliv
Landbruk er den viktigste næringsveien i kommunen. Det drives småskala landbruk, der de fleste gårdsbruk har inntekter utenom bruket. Tradisjonelt har det vært drevet skogbruk, trelast og snekring, og dette er fremdeles næringsveier av en viss betydning. I dag er det flere byggfirmaer i kommunen, Solbakk Tre prduserer dører og vinduer.
Kultur
The Groove Valley JazzCamp inneholdt kurs myntet på jazzmusikere, konserter og events, og foregikk over en 11-års periode (2005–april 2015) i begynnelsen av august og varte i en uke. Laksehalljkonserten dro der mest besøkende. Jazzcampen ble lagt ned på grunn av at finansiell støtte fra Beiarn kommune ble kuttet.
Villmarksdagan foregår i slutten av august og er to lokale handelsdager med historisk preg.
Den 30. november hvert år foregår Julanders, som er en slags julebukktradisjon i Salten området. Dette er en tradisjon som egentlig har ukjent opprinnelse om mulig samisk, og handlet opprinnelig om at ungdommer gikk rundt på dørene og tigget kjøtt (i dag godter). Disse ungdommene var utkledd etter styggeste oppfinnsomhet gjerne i slakteavfall og dyreskinn og skulle på denne måten ligne Julanders, som var et slags troll (eller muligens stallo etter samisk opprinnelse) som krevde enten kjøtt eller så tok han barna deres. Ble ofte brukt til å skremme barna med i oppdragelsen. Navnet «Anders» kommer trolig av St. Andreas som blir feiret den 30. november. St. Andreas var helgen for blant andre slaktere.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Beiarn bygdetun, og ble valgt til dette av kommunestyret i juni 1999.
Bygdetunet ligger like ved kommunesenteret på Moldjord, og rett ved den attraktive lakseelva. Det er plassert på den gamle prestegården fra 1857, og består av 11 gårdsbygninger fra Beiarn, datert fra rundt 1700- og 1800-tallet. Tunet har utstillinger med gamle redskaper, bruksgjenstander og et gårdstun fra bygda. Jordbruk, skogsdrift, håndverk og husflid er hovedtema på museet. På bygdetunet kan du oppleve møtet mellom den gamle innlands- og kystkulturen.
I sesongen drives det kafé og museumsbutikk, samt at det er muligheter til å ta med grillmat og ta en pause i rolige og vakre omgivelser.
Kommunen gjennomførte et stort arrangement på bygdetunet for markering av tusenårsskiftet og tusenårsstedet på nyttårsaften 1999.
Biddenden
Biddenden er en landsby og et verdslig sogn i området Weald i distriktet Ashford i grevskapet Kent, England. Den ligger omkring 8 km nord for byen Tenterden. Landsbyen er en stor, hovedsakelig preget av jordbruk, som var tidligere et senter for jernindustrien i Weald og som produsent av tekstiler i middelalderen. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 2 574 innbyggere.
Stedsnavnet
Stedsnavnet Biddenden er avledet av den kentiske dialekten av angelsaksisk i betydningen «Biddas skogsbeite». Det er assosiert med jyske mannsnavnet Bidda og angelsaksisk -den, rydninger hvor dyr kunne beite. Sammensetningen Bidda (Bida) + ing + denn utviklet seg til Biddingden, dokumentet rundt år 993.
Historie
Det finnes en lokal legende om siamesiske tvillinger som ble født i Biddenden i 1100. Elisa og Mary satt sammen med hoftene og skuldrene. De levde sammen i 34 år, før en av dem døde. Da det ikke fantes noen måte å skille dem fra hverandre på, døde den andre kort tid etter. De skal ha blitt gravlagt i Battle Abbey.
Landsbyen var et sentrum for jern- og tøyproduksjon. Etter at Edvard III i 1331 la ned forbud for eksport av uvasket ull, slo flere flamske tøymakere seg ned i området. De brakte med seg nye teknikker, noe som økte Biddendens betydning for ullindustrien. Det meste av hovedgaten ble anlagt på denne tiden, og det ble også anlagt en hellelagt gangvei til Tenterden.
Mak Dizdar
Mehmedalija «Mak» Dizdar (født 17. oktober 1917 i Stolac, død 14. august 1971 i Sarajevo) blir ansett som en av de største jugoslaviske poetene i den siste halvdelen av det 19. århundre. Han var bosnisk muslim.
Livet hans
Han fullførte barneskolen i Stolac, en liten by i sørlige Bosnia-Hercegovina, og gikk gymnaset i Sarajevo. Han tilbrakte mesteparten av 2. verdenskrig som en tilhenger og støttespiller for de kommunistiske partisanene og måtte ofte bytte bopel i all hemmelighet for å unngå det nazistiske okkupasjonsmyndighetene. Hans familie var en tradisjonell muslimsk familie. De nazistiske okkupasjonsmyndighetene drepte hans bror.
Etter krigen var Dizdar en prominent person i den kulturelle livet i Bosnia-Hercegovina. Han var redaktør for avisen Oslobođenje, leder for flere publikasjonsselskaper, og ikke minst som forfatter og leder for forfatterforeningen i Bosnia-Hercegovina frem til hans død.
Maria II av England
Maria II (født 30. april 1662, død 28. desember 1694) var dronning av England og Irland fra 13. februar 1689, og dronning av Skottland fra 11. april samme år, til sin død. Hun var protestant, og kom på tronen etter den ærerike revolusjon da hennes katolske far Jakob II ble avsatt. Hun styrte sammen med sin mann Vilhelm III, som også var hennes fetter. Etter hennes død ble han enehersker.
Deres felles regjeringstid refereres ofte til som Vilhelm og Marias tid. Selv om hun var regjerende dronning, og ikke bare gemalinne, var det i realiteten Vilhelm som fungerte som monark det meste av tiden. Unntaket er de perioder hvor han var involvert i krigføring utenfor riket.
Tidlig liv
Maria ble født i St. James's Palace i London. Hun var eldste datter av James, hertug av York (den senere Jakob II) og hans første hustru, Lady Anne Hyde. Hennes onkel var Karl II av England, og hennes morfar var Edward Hyde, 1. jarl av Clarendon, som lenge var Karl IIs viktigste rådgiver. Moren fikk åtte barn, men bare Maria og hennes yngre søster Anne overlevde barndommen.
Hertugen av York konverterte til katolisismen i 1668 eller 1669, men etter ordre fra Karl II fikk Maria og Anne en protestantisk oppdragelse. Moren døde i 1671, og faren giftet seg igjen i 1673 med Maria av Modena.
Femten år gammel ble Maria forlovet med den protestantiske stattholderen Vilhelm av Oranien. Han var en sønn av hennes tante Mary og prins Vilhelm II av Nassau. Karl II var først imot denne alliansen med en nederlandsk hersker, og ville heller at Maria skulle gifte seg med den franske arveprinsen Louis. På grunn av press fra parlamentet og at ønsket om en koalisjon med det katolske Frankrike falt bort tillot han til slutt ekteskapet. Hertugen av York tillot det også, i den feilaktige tro at det ville gi ham mer støtte blant protestantene. Paret giftet seg i London 4. november 1677.
De reiste til Nederland, hvor hun levde som Vilhelms gemalinne. Hun var trofast mot sin mann, men ekteskapet var ofte ulykkelig. Tre graviditeter endte i spontanaborter eller dødfødsler, og barnløsheten førte til at hun var ulykkelig i store deler av sitt liv. Hennes livlige natur gjorde henne populær blant nederlenderne. Hennes mann, derimot, var kald og avvisende. Han hadde lenge et utenomekteskapelig forhold til Elizabeth Villiers, en av Marias hoffdamer. Etterhvert ble han mer avslappet i Marias selskap, og ekteskapet fungerte noe bedre.
Revolusjonen
Da Karl II døde uten ektefødt arving i 1685 ble hertugen av York kronet som Jakob II i England og Irland, og Jakob VII i Skottland. Hans religionspolitikk var kontroversiell; han ønsket å gi religionsfrihet til ikke-anglikanere, noe som ble dårlig mottatt ikke minst fordi han forsøkte å innføre det ved å annullere parlamentsvedtak gjennom kongelige dekret. Flere protestantiske politikere og adelsmenn begynte å forhandle med Vilhelm av Oranien allerede i 1687.. Etter at Jakob II tvang anglikanske klerikere til å lese opp Declaration of Indulgence, en proklamasjon om religionsfrihet for dissentere, i kirkene i mai 1688 sank hans popularitet voldsomt. Bedre ble det ikke da hans kone, dronning Maria, fødte en sønn, James Francis Edward, i juni 1688. Gutten skulle nemlig, ulikt Maria og Anne, oppdras som katolikk. Noen hevdet at det var et byttebarn, smuglet inn for å bytte ut et dødfødt barn, og at det således heller ikke var en rettmessig arving. Selv om det ikke fantes noen beviser gikk Maria offentlig til angrep på guttens legitimitet, og sendte et brev med en rekke spesifikke spørsmål omkring fødselen til sin søster Anne.
30. juni ble invitasjonen til Vilhelm sendt. Syv adelsmenn, kjent som Immortal Seven, bad ham om å komme til England med en hær. Han var først tvilende til foretaket, ikke minst fordi han fryktet at hans kone ville få en ledende rolle ettersom hun hadde arverett til tronen. Hun klarte dog å overbevise ham om at hun ikke søkte politisk makt, og erklærte at hun ikke ville være noe mer enn hans hustru, og at hun ville gjøre alt som stod i hennes makt for å gjøre ham til konge for livstid. Vilhelm gikk med på å invadere, og utstedte en erklæring hvor han omtalte den nyfødte gutten som «den falske (pretended) prinsen av Wales». Han oppgav også en liste over klagemål det engelske folk hadde mot kongen, og forsikret om at eneste formål med felttoget var å sikre at et fritt og lovlig parlament kunne samles.
Den nederlandske hæren steg i land 5. november, etter å ha måttet gjøre vendereis på grunn av en storm i oktober. Den engelske hæren og marinen gikk over til Vilhelm, og folket hadde så liten tillit til Jakob at de ikke forsøkte å forsvare ham. Den 11. desember forsøkte kongen å flykte, men ble fanget. Den 23. desember lyktes han i et nytt fluktforsøk og levde resten av sitt liv i eksil i Frankrike.
Maria var opprørt over omstendighetene omkring farens avsettelse, men Vilhelm beordret henne til å virke fornøyd under deres triumfferd inn i London. Hun ble som en følge av dette, kritisert for å virke kald i forhold til farens skjebne. Jakob skrev et krast utfall mot henne hvor han kritiserte hennes for hennes illojalitet, noe som hadde en dyp effekt på den fromme Maria.
I 1689 ble et parlament innkalt av prinsen av Oranien samlet, og det ble ført omfattende diskusjoner om hvordan man skulle gå videre. Vilhelm følte seg usikker på sin posisjon; han ville herske som konge, og ikke bare som dronningens gemal. Den eneste presedensen for et delt monarki mellom ektefeller var fra det 16. århundre: Da Maria I giftet seg med Filip II av Spania fikk han tittelen konge i England. Men det ble da nedlagt restriksjoner på hans myndighet, og han skulle bare ha tittelen så lenge hun levde. Vilhelm krevde å få beholde tittelen også etter sin hustrus død. Noen fremtredende politikere mente at Maria burde bli enehersker, men hun nektet dette av lojalitet til sin mann.
13. februar 1689 vedtok parlamentet Declaration of Right, hvor det ble konkludert at Jakob gjennom sitt fluktforsøk 11. desember året før hadde abdisert, og at tronen dermed var ledig. Parlamentet valgte videre å ikke gi tronen til James Francis Edward, som etter vanlige regler var tronarving, men til Vilhelm og Maria i fellesskap. Det ble dog fastslått at prinsen av Oranien bare kunne utøve kongemakt i begges navn og så lenge de begge levde. Erklæringen fikk senere et tillegg, slik at ikke bare Jakob og hans arvinger ble utelukket, men alle katolikker, siden «det har blitt funnet gjennom erfaring at det er i strid med sikkerheten og velferden til dette protestantiske kongerike å bli styrt av en papistisk fyrste».
Biskopen av London, Henry Compton, kronet de to sammen i Westminster Abbey den 11. april 1689. Normalt utføres kroninger av erkebiskopen av Canterbury i egenskap av primas for Den engelske kirke, men Willam Sancroft nektet å anerkjenne gyldigheten av avsettelsen av Jakob II. På kroningsdagen erklærte Convention of the Estates of Scotland, en forsamling som var langt mer splittet enn det engelske parlamentet, at Jakob VII ikke lenger var konge av Skottland, og Vilhelm og Maria ble i fellesskap tilbudt den skotske kronen. De aksepterte dette 11. mai.
Selv etter at utnevnelsen var et faktum, var det betydelig støtte for Jakob i Skottland. John Graham, 1. viscount av Dundeee samlet en hær og seiret i slaget ved Killiecrankie den 27. juli. Men det var en pyrrhosseier, da han mistet en stor andel av sine styrker og selv ble dødelig såret tidlig i slaget. Dermed stod det ikke igjen noen effektiv leder eller noen hær som kunne følge opp seieren, og opprøret ble raskt slått ned. Den siste trefningen kom allerede neste måned i slaget ved Dunkeld.
Regjeringstiden
I desember 1689 vedtok parlamentet et av de viktigste konstitusjonelle dokumenter i engelsk historie, Bill of Rights. Mye av innholdet i Declaration of Right ble gjentatt og bekreftet, men det ble også lagt ned en rekke restriksjoner på kongelig maktutøvelse. Monarken kunne ikke suspedere lover vedtatt av parlamentet, skrive ut skatter uten parlamentets samtykke, innskrenke retten til å legge frem saker, samle hærstyrker i fredstid uten parlamentets samtykke, nekte protestantiske undersåtter å bære våpen, blande seg på upassende måte inn i parlamentsvalg, straffe medlemmer av Over- eller Underhuset for noe de hadde sagt i debatter i parlamentet, kreve overdrevet stor kausjon eller ilegge grusomme eller uvanlige straffer.
Dokumentet tok også for seg tronfølgen. Etter at Vilhelm IIIs eller Maria IIs død skulle den andre fortsette å regjere alene; dette var en modifikasjon av bestemmelsen i Declaration of Right. Den neste i arverekkefølgen skulle være eventuelle barn av paret, fulgt av Marias søster Anne og hennes barn. Etter dem igjen kom barn Vilhelm eventuelt måtte få i et senere ekteskap dersom han overlevde Maria.
Fra 1690 og utover var Vilhelm ofte borte fra England, først for å kjempe mot jakobitter i Irland. Mens han var ute av landet styrte Maria. Hun var en kraftfull hersker, som blant annet beordret arrestasjonen av sin egen onkel, Henry Hyde, 2. jarl av Clarendon fordi han hadde lagt planer for å få gjeninnsatt Jakob II. I 1692 avsatte hun John Churchill, 1. jarl av Marlborough fra hans embeter og fikk ham fengslet for det samme. Avsettelsen og arrestasjonen av Marlborough gjorde henne mindre populær i folket, og skadet hennes forhold til søsteren, som stod hans kone Sarah nær. Anne møtte opp i retten sammen med Sarah Churchill, noe som førte til at Maria i sinne krevde at Anne skulle fjerne Sarah fra sin omgangskrets. Forholdet mellom de to søstrene var anstrengt resten av Marias liv, og under Annes graviditet så de hverandre ikke.
Innen 1692 var de irske jakobittene slått ned, men Vilhelm fortsatte med krigføring, nå mot franskmennene i Nederland. Maria fortsatte å styre landet, men tok råd fra sin mann. Mens han var i England i kortere perioder var hun ikke innblandet i regjeringsspørsmål i det hele tatt, noe Bill of Rights hadde klargjort. Men hun var involvert i alle kirkelige saker som ble bragt til monarken, også når Vilhelm var til stede.
Død
Maria døde av kopper i Kensington Palace den 28. desember 1694 og ble stedt til hvile i Westminster Abbey. Vilhelm hadde etterhvert blitt stadig med avhengig av å ha Maria ved sin side og var knust etter hennes død.
Den barokke komponisten Henry Purcell fikk i oppdrag å skrive musikk til hennes begravelse, kalt Music for the Funeral of Queen Mary. Marsjen, som er katalogisert som Z860 A, har senere blitt brukt i en rekke sammenhenger, blant annet som tittelmusikk i filmen A Clockwork Orange.
Videre historie
Vilhelm III fortsatte å styre landene som konge etter Marias død. Det ble etterhvert klart at tronfølgeordningen måtte utvides. I juli 1700 døde prinsesse Annes siste barn, William, hertug av Gloucester, og det var også klart at Vilhelm ikke ville få flere barn. Dermed hadde man kun Anne som tronarving, noe som var en uholdbar situasjon i tilfelle hun skulle gå bort før Vilhelm eller kort tid etter ham. Parlamentet vedtok Act of Settlement 1701, som foreskrev av kronen skulle gå til nærmeste protestantiske slektning, som var Sophia av Hannover, og deretter til hennes protestantiske arvinger.
Da Vilhelm III døde i 1702 ble han etterfulgt av Anne, som i sin tur ble etterfulgt av sønnen til den da avdøde Sophia av Hannover, Georg I.
Det finnes to institusjoner som ble opprettet av Maria: College of William and Mary i dagens Williamsburg i Virginia og Royal Hospital for Seamen i Greenwich.
Ann-Mari Lillejord
Hun vant 10 NM-gull og 25 NM-medaljer i perioden 1996–1999.
Falketårnet
Falketårnet er en roman av den norske forfatteren Erik Fosnes Hansen. Den ble første gang utgitt i 1985 og var forfatterens debutroman.
Handling
Handlingen i romanen er lagt til Tyskland på begynnelsen av 1200-tallet (middelalderen). Den forteller om den 13 år gamle gutten Wolfgang von Falkenburg, som bor på borgen Falkenborg sammen med sin onkel og hans kone, tjenestefolkene deres og sin huslærer, munken Sebastian.
Wolfgangs fremste interesse er de fire jaktfalkene som han holder i et tårn på borgen. Han dresserer dem selv og bruker all sin oppmerksomhet på dem. De tre første fuglene heter Føniks, Serafim og Aleksander, mens den fjerde kalles «Den navnløse» fordi den, idet fortellingen begynner, ennå ikke har fått noe navn.
Wolfgang har evnen til å snakke med fuglene på et språk som i romanen omtales som «det lydløse språket.» Man kan si at han er en fuglehvisker. (jfr. hestehvisker, hundehvisker, altså en person som har evnen til å forstå eller «ha godt håndlag» med visse dyr). Wolfgang er en meget innadvendt og sjenert gutt, som sjelden sier noe med mindre han er nødt. Han rir ofte på jakt med falkene sine. Da lar han dem fly fritt omkring seg. Dette at gutten er så flink med fuglene og det at han er innadvendt og sky, fører til at det florerer forestillinger i den nærliggende landsbyen om at han er en sortekunstner og dermed også kan omskape seg selv til en falk.
Wolfgangs onkel, herr Fredrik, er slottsforvalter. Broren hans, ridder Henrik, herre til Falkenborg og Wolfgangs far, er ute i korstog. Onkelen er maktsyk og ønsker å overta tronen til borgen idet ridder Henrik har vært borte i lang tid uten at man har hørt fra ham. Det går rykter om at korstoget er strandet. Gutten Wolfgang myndighetsdag (som betyr at han da er 14 år) er dessuten nært forestående. På myndighetsdagen blir da gutten herre på Falkenborg. Dette ønsker herr Fredrik å sette en stopper for. Men samtidig setter han sin elsk på gutten og begjærer ham. Intimiteten og det seksuelle mellom dem er et viktig aspekt ved handlingen i boken.
En dag kommer det en kjent astrolog (stjernetyder) til borgen. Han har utarbeidet Wolfgangs horoskop, som viser at gutten vil bli utsatt for en alvorlig ulykke, «et angrep fra luft», som det heter i boken, den neste vinteren, hans fjortende vinter. Dette opprører gutten.
Wolfgang forelsker seg etterhvert i den unge piken Suzanne, datter av landsbyens bøddel. Piken kan også snakke med fugler. Dette fører så til at forestillingene om sortekunst får stadig større omfang. Guttens nye huslærer, munken Innocens, («Den uskyldige») får herr Fredrik til å tro at Susanne skaffer Wolfgang likdeler til bruk i sortekunstnene og at gutten ved bruk av slike kunster iverksetter de intime relasjonene mellom seg og onkelen. På den måten blir da onkelen frikjent for all skyld. Innocens hører mens onkelen skrifter og unnskylder ham alt og erklærer ham fri for synd.
Munken iverksetter tortur av Wolfgang for å få han til å tilstå sortekunstene. Wolfgang setter falkene fri om dagene mens torturen pågår. Omtrent samtidig blir bøddeldatteren Suzanne og hennes familie drept. Gutten blir stadig svakere, samtidig som Suzannes død går sterkt innpå ham. En dag han står utpå borgmuren, svak og fylt av sorg, kommer «Den Navnløse» til syne på himmelen. Den får nå navnet Wolfgang. Gutten tar tak i den og hopper utfor muren, mens fuglen flyr og holder ham fast. (jfr. romanens tekst). Dette kan tolkes som «angrepet fra luft.» Dette indikerer at Wolfgang er død.
Mot slutten av fortellingen kommer guttens far hjem til borgen fra korstoget. Han får vite hva som har skjedd og går til herr Fredrik og konfronterer ham. Romanen avsluttes med setningen «Så løftet guttens far hånden og slo første gang.»
Badou Ndiaye
Han har tidligere spilt for Bodø/Glimt og Diambars. I januar 2012 skrev han under en låneavtale for Bodø/Glimt. I november samme år ble overgangen gjort permanent. Ndiaye bruker kallenavnet Badou, et navn som moren ga ham da han var liten. 5. august 2015 signerte Ndiaye en treårskontrakt med den tyrkiske toppserieklubben Osmanlıspor.
Umar Sadiq
Umar Sadiq Mesbah (født 2. februar 1997) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Real Sociedad.
Landslaget
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.
Innsbrucker Platz stasjon
Innsbrucker Platz stasjon er en tunnebanestasjon på Berlins forstadsbane og Berlins undergrunnsbane og befinner seg nær Innsbrucker Platz.
Stasjonen er endestasjon for U4 og en ubrukt for den planlagte U10.
Gyllent rektangel
Et gyllent rektangel er et rektangel hvis proporsjoner svarer til det gylne snitt, 1 : \varphi (dvs. ). Figuren påstås å være det estetisk mest behagelige rektangel.
Pakistan under Samveldelekene 2014
Pakistan deltok under Samveldelekene 2014 fra 23. juli til 3. august 2014 i Glasgow, Skottland. Det var den 12. gangen Pakistan deltok under samveldelekene.
Bryteren var flaggbærer for Pakistan under åpningsseremonien.
Afroagathidium
Afroagathidium er en slekt av biller som finnes knyttet til sopp.
Utseende
Små (gjerne 1,5-3 millimeter) biller med ganske bred kroppsbygning, ovale, glatte og blanke, svarte, pronotum kan være rødt. Gruppen kjennes lettest på antennene, som er ganske lange og 11-leddete. De fem ytterste leddene danner en avlang klubbe, men det åttende leddet er mye mindre enn de andre og er vanligvis forkortet til en liten skive. Hodet er oftest kraftig innskåret bak fasettøynene, med en smal hals, men dette kan være vanskelig å se da billene gjerne trekker hodet inn under brystskjoldet. Hos denne slekten er pronotum påfallende stort, tydelig bredere enn de rundede dekkvingene, og dte er en påfallende "sprekk" mellom pronotum og dekkvinger.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.
Bruce kjernekraftverk
Bruce kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Canada. Kraftverket ligger ved Huronsjøen i Bruce County i delstaten Ontario. Det anlegget som er i drift ble bygget i 1979 og satt i drift i 1987, med 40 års konsesjoner. De to eldste blokkene som nå er stengt, ble tatt i bruk i 1977 og stengt i 1997.
Installert maksimal effekt er 7 726 MW, men bare 6 300 er installert og i bruk. Årsproduksjonen av elektrisk kraft i 2006 var om lag 36,5 TWh. Det er seks generatorer / turbiner i drift, mens to er stengt. Anlegget er verdens nest største målt i produksjonskapasitet.
Yngvild Støen Grotmol
Yngvild Støen Grotmol er en norsk skuespiller. Hun er født i Levanger og vokste opp i Oslo og San Francisco. Hun er kjent fra TV-serier som Seks som oss (TV2), Schmokk (NRK), Øyevitne (NRK), Cybergullet (NRK) og Herrens Veje (DR). Hun har en av hovedrollene i Netflix-serien The Lørenskog disappearance som hadde premiere høsten 2022. Hun er også jazzsanger og konferansier.
I 2020 ble hun nominert til Amanda i kategorien «beste kvinnelige birolle» for rollen i filmen Alle utlendinger har lukka gardiner.
Trandeimsølje
Trandeimsølje er en sølje der hele platen er dekket av ranker i filigran, og de kan ha en eller to torner. Opphavet til navnet er usikkert. Det har neppe sammenheng med bynavnet Trondheim for Trandeimsøljer er bare kjent fra Telemark og Setesdal. Rikard Berge peker på at det det har vært laget lignede søljer i Bergedorf ved Hamburg og at de kan ha kommet hit med en utenlandsk sølvsmed som kan ha slått seg ned på plassen Trandeim i Åmotsdal. Trandeimsøljer var hold for å være av de gjeveste og mest kostbare søljene. De kan være på størrelse med bolesøljer, opptil 8,5 cm. i diameter,.
Alderen på Trandheimsøljen er usikker. Rikard Berge mener den går tilbake til middelalderen, men Jorunn Fossberg mener det er vanskelig å avgjøre om den er fra senmiddelalderen eller om den kom da filigran kom på moten igjen mot slutten av 1600-årene og begynnelsen av 1700-årene.
Melkeseparator
En melkeseparator en innretning som separerer fløten fra melken ved hjelp av sentrifugering. Separatoren ble oppfunnet av svenske Gustaf de Laval i 1879, og fikk stor betydning for melkeproduksjon og meierier på slutten av 1800-tallet. Innretningen var overkommerlig både i pris og størrelse, og kunne derfor raskt tas i allmenn bruk.