cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nobelprisen i fysikk
Bakgrunn
Alfred Nobel ønsket i sitt testamente at hans penger skulle blir brukt til å  opprette en rekke priser for de som gir den «største fordelen for  menneskeheten» innen fysikk, kjemi,  fred, fysiologi eller medisin,  og litteratur. Selv om Nobel skrev flere testamenter mens han levde, ble det siste skrevet litt over et år før han døde og  signert ved den svensk-norske klubben i Paris  den 27. november 1895. Nobel testamenterte 94 % av sin forvaltningskapital,  31 millioner svenske kroner (ca. 1,63 milliarder i 2009), til å  etablere og dekke prispenger til de fem Nobelprisene. På grunn av stor skepsis rundt testamentet, ble det ikke godkjent av Stortinget før 26. april 1897. Ragnar Sohlman og Rudolf Lilljequist ble satt til å gjennomføre testamentet, og de dannet Nobelstiftelsen til å  ivareta Nobels formue og organisere prisene.
Medlemmene av Den Norske Nobelkomite, som skulle dele ut fredsprisen, ble oppnevnt kort tid etter at testamentet var godkjent. Organisasjonen for pristildelingen fulgte: Karolinska Institutet den 7. juni, Svenska Akademien den 9. juni og Kungliga Vetenskapsakademien den 11. juni. Nobelstiftelsen kom deretter til enighet om retningslinjer for hvordan nobelprisen skulle tildeles. I 1900 ble stiftelsens nylige opprettede statutter kunngjort av Oscar II. Ifølge Nobels testamente skulle Kungliga Vetenskapsakademien tildele prisen i fysikk.
Nominasjon og utvelgelse
Maksimalt tre nobelprisvinnere og to forskjellige prosjekter kan bli tildelt Nobelprisen i fysikk hver gang. Sammenlignet med noen av de andre nobelprisene, er nominasjons- og utvelgelsesprosessen i fysikk lang og vanskelig. Dette er en viktig årsak til at prisen har vokst i betydning opp gjennom årene og har  blitt en av de viktigste prisene i fysikk.
Nobelprisvinnerne blir plukket ut av Nobelkomitéen for fysikk, en nobelkomité som består av fem utvalgte medlemmer fra Kungliga Vetenskapsakademien. I første omgang blir flere tusen personer bedt om å nominere kandidater. Disse navnene blir senere undersøkt og diskutert av eksperter frem til valget er tatt.
Skjema sendes ut til rundt 3,000 personer hvor de bes å nominere kandidater til prisen. Navnene på de nominerte offentligjøres aldri, og fortelles heller ikke at de har vært vurdert til prisen. Nominasjonspapirene forblir forseglet i femti år. I praksis vil enkelte nominerte bli kjent. Det er også vanlig at utgivere gjør slike krav, med eller uten grunnlag.
Nominasjonene gjennomgåes av komitéen, og de lager en liste med rundt 200 foreløpige kandidater. Denne listen sendes så til utvalgte eksperter på området som korter listen ned til rundt femten navn. Utvalget avgir så en rapport med sine anbefalinger til den aktuelle institusjonen.
Posthume nominasjoner tillates ikke, men tildeling kan forekomme dersom vedkommende døde i månedene mellom priskomiteens beslutning (vanligvis i oktober) og seremonien i desember. Før 1974 var posthume tildelinger tillatt dersom mottakeren døde etter å ha blitt nominert.
Nobelprisen i fysikk krever at betydningen av oppnåelsen som anerkjennes er «testet over tid.» I praksis betyr det at gapet mellom oppdagelsen og tildelingen vanligvis er rundt 20 år, og kan være lengre. Som eksempel ble halvparten av nobelprisen i fysikk 1983 tildelt Subramanyan Chandrasekhar for hans arbeid med stjernenes struktur og utviklingen som ble gjort på 1930-tallet. En ulempe med denne tilnærmingen er at ikke alle forskere lever lenge nok til at deres arbeid anerkjennes. Noen viktige vitenskapelige oppdagelser er aldri blitt vurdert for en pris, ettersom oppdageren kan ha dødd før tidspunktet hvor deres arbeid har blitt verdsatt.
Mottakere
Den første nobelprisen i fysikk ble tildelt Wilhelm Conrad Röntgen fra Tyskland i 1901, og per 2010 har prisen blitt tildelt 188 personer fordelt på 104 tildelinger. I løpet av disse årene har der vært seks år hvor nobelprisen i fysikk ikke har blitt tildelt (1916, 1931, 1934, og 1940–42). John Bardeen er den eneste mottakeren som har blitt tildelt prisen to ganger (1956 og 1972). Marie Curie var den første som ble tildelt prisen i to fag, fysikk i 1903 og kjemi i 1911. William Lawrence Bragg ble den yngste nobelprisvinneren gjennom tidene, da han ble tildelt prisen i 1915, i en alder av 25, mens Raymond Davis jr. ble den eldste, da han ble tildelt prisen i 2002, i en alder av 88 år. Fire kvinner har mottatt prisen: Marie Curie (1903), Maria Goeppert-Mayer (1963), Donna Strickland (2018) og Andrea Ghez (2020). Prisen i fysikk har færrest kvinnelige mottakere blant de opprinnelige fem nobelprisene.
Priser
En nobelprisvinner i fysikk mottar en gullmedalje, et diplom som bærer et sitat, og en pengesum. Størrelsen på pengesummen avhenger av Nobelstiftelsens inntekter det året. Dersom der er mer enn en prisvinner blir prispengene enten delt likt mellom dem, eller delt i én halvdel og to fjerdedeler dersom det er tre  prisvinnere. Dersom der er to eller flere prisvinnere som får prisen i fellesskap, deles pengeprisen mellom dem.
Medaljer
Nobelprismedaljene er registrerte varemerker tilhørende Nobelstiftelsen. Medaljene for fysikk og kjemi, medisin og litteratur ble designet av billedhuggeren og skulptøren Erik Lindberg, og medaljene har hatt samme design siden 1902. På grunn av at Lindberg ikke ble ferdig med utformingen til den første tildelingen i 1901, mottok prisvinnerne en midlertidig medalje frem til den offisielle medaljen var ferdig i september 1902. Hver medalje har et bilde av Alfred Nobel i venstreprofil på forsiden. Nobelprismedaljen for fysikk, kjemi, medisin og litteratur har identiske forsider med et  bilde av Alfred Nobel og årstallet for hans fødsel og død (1833–1896). Nobels portrett er også på forsiden av medaljen for Nobels fredspris og på medaljen for prisen i økonomi, men i et noe annet design. Bildet på baksiden av medaljen varierer avhengig av instituttet som tildeler medaljen. Baksiden av medaljene for nobelprisen i fysikk og kjemi har samme design.
Medaljene for fysikk og kjemi er i gull (inntil 1979 i 23 karat, deretter i 18 karat) og er 66 mm i diameter. På adversen bærer medaljen Alfred Nobels venstrevendte portrett. Til venstre står innskriften «ALFR • / NOBEL» over to linjer og til høyre over seks linjer innskriften «NAT• / MDCCC / XXXIII / OB • / MDCCC / XCVI» (Nobels fødselsår 1833 og dødsår 1896). Reversen bærer et motiv der en kvinnefigur med en dokumentrull avslører en annen kvinnefigur med overflødighetshorn. Figurene representerer vitenskapen og naturen. Motivet er flankert av den sunkne innskriften «NATURA» til venstre og «SCIENTIA» til høyre. Det hele er omgitt av omskriften «INVENTAS • VITAM • IUVAT EXCOLUISSE • PER • ARTES» i øvre bue og «REG • ACAD • SCIENT • SUEC •» i nedre bue. Innskriften i øvre bue er et sitat fra Vergils verk Æneiden: «inventas vitam juvat excoluisse per artes», som betyr «og de som forbedret livet på jorden med sine nyvunnede ferdigheter»." Innskriften i nedre bue er latin for Kungliga Vetenskapsakademien, som utpeker prisvinneren.
Det eksisterer eksemplar av medaljen i sølv og forgylt sølv, blant annet i museer og samlinger. For prisvinnernes familiemedlemmer lages det inntil fem medaljer i forgylt bronse. Medaljene er laget ved det svenske Myntverket.
Diplomer
Nobelprisvinnerne mottar et diplom overlevert av kongen av Sverige. Hvert diplom er unikt designet av institusjonen som tildeler prisen, og Kungliga Vetenskapsakademien er ansvarlig for designet på diplomet for fysikk, kjemi og økonomi. Diplomet inneholder et bilde og en tekst som fastslår navnet på prisvinneren, og vanligvis et sitat som forteller hvorfor de har mottatt  prisen. Ingen fredspriser har noen gang hatt sitater på diplomene.
Eurovision Song Contest 1970
Eurovision Song Contest 1970 var den 15. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen fant sted i Nederland som følge av landets seier året før med Lenny Kuhr og «De troubadour». Seieren delte Nederland med Frankrike, Spania og Storbritannia, og Nederland ble vertsnasjon gjennom loddtrekning høsten 1969. Den nederlandske kringkasteren NOS produserte sendingen og la konkurransen til RAI kongressenter i Amsterdam lørdag 21. mars 1970. Dette var andre gang Nederland arrangerte konkurransen, første gang var i 1958. Programleder var kanalverten Willy Dobbe.
I protest mot at fire land delte førsteplassen året før, besluttet de nordiske landene – inkludert Norge – å trekke seg fra konkurransen. Også Portugal og Østerrike trakk seg fra konkurransen finalen, noe som gjorde at bare tolv land deltok dette året. Dette var det laveste deltakerantallet siden 1959.
Irland fikk sin første seier med Dana og «All Kinds of Everything». Storbritannia stilte med storstjernen Mary Hopkin, som ble nummer to med «Knock, Knock Who's There?». Dette var Storbritannias syvende andreplass i konkurransen til da. Tyskland med Katja Ebstein fikk sin beste plassering til da med en tredjeplass, mens Sveits, Frankrike og Spanias Julio Iglesias delte fjerdeplassen.
Nobelprisen i fysikk
Prispenger
Prisvinnerne blir også tildelt en sum penger når de mottar Nobelprisen, i form av et dokument som  bekrefter det tildelte beløpet – i 2009 var prispengene på 10  millioner svenske kroner. Størrelsen på beløpet kan variere, avhengig av hvor mye Nobelstiftelsen kan tildele det året. Hvis der er to vinnere i en bestemt kategori blir tildelingen delt likt mellom mottakerne. Hvis der er tre vinnere, kan tildelingskomiteen velge om prisen skal deles likt  mellom vinnerne, eller om én av dem skal motta halvparten og de to andre  hver sin fjerdedel.
Eurovision Song Contest 1970
Bakgrunn
Med fire vinnere i 1969 var spørsmålet hvem som skulle få arrangere finalen i 1970. Spania og Storbritannia hadde arrangert finalene i forveien og ble derfor ikke tatt med i betraktningen. I stedet sto valget mellom Frankrike og Nederland, og det hele ble avgjort ved loddtrekning under et delegasjonsmøte høsten 1969. Nederland vant, og den nederlandske kringkasteren NOS la konkurransen til RAI kongressenter i Amsterdam.
Omfattende boikott
Den firedelte seieren i 1969 ga også andre konsekvenser. I Norden hadde det over flere år vært misnøye med konkurransens form, og Danmark trakk seg ut i 1966. Resultatet i 1969 ble tungen på vektskålen for Norge, Sverige og Finland, som alle boikottet arrangementet i 1970. Også Portugal besluttet å trekke seg, og Østerrike holdt seg borte også dette året. Med den omfattende boikotten stilte bare tolv land i konkurransen, det laveste antallet siden 1959.
Nobelprisen i fysikk
Seremoni
Utvalget og institusjonen som fungerer som styre for prisen, annonserer vanligvis navnene på prisvinnerne i oktober. Prisen blir så tildelt under en formell seremoni som avholds årlig den 10. desember, på årsdagen for Nobels død. En viktig del er nobelprisvinnernes foredrag, som vanligvis foregår noen  dager før prisutdelingen. Nobelbanketten blir holdt hvert år i Stockholms stadshus i forbindelse med nobelprisen.
Eurovision Song Contest 1970
Sendingen
Finalen ble overført direkte fra RAI kongressenter lørdag 21. mars 1970 klokken 22.00–23.14 lokal tid.
Lin Liguo
Lin gikk inn i Folkets frigjøringshærs flyvåpen i 1967 og ble forfremmet til nestkommanderende i 1969. I 1970 utviklet han etter sin far Lin Biaos ønske en plan, Prosjekt 571, for å ta livet av Mao Zedong. Da dette kuppforsøket slo feil prøvde Lin-familien å flykte til Sovjetunionen, men omkom under flukten i en flystyrt i Mongolia.
Grunnkretser i Orkdal kommune
Grunnkretser i Orkdal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Orkdal kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Eurovision Song Contest 1970
Sendingen
På grunn av det lave deltakerantallet måtte de nederlandske produsentene drøye programmet mest mulig. Sendingen startet med en lang introduksjonsfilm om Amsterdam, men ironisk nok fulgte programleder Willy Dobbe opp med den korteste introduksjonen i konkurransens historie. I løpet av 24 sekunder hadde hun ønsket seerne velkommen på fransk, engelsk og nederlandsk, og konkurransen var i gang.
For første gang ble hvert bidrag introdusert av et såkalt postkort, en kortfilm som presenterer artisten i sitt hjemland eller i vertslandet. Postkortene har vært tradisjon i konkurransen siden. Tross postkortene og introduksjonsfilmen varte showet likevel bare 1 time og 14 minutter. Blant deltakerne dette året var flere av dem veletablerte innenfor musikkbransjen. Den mest kjente var britiske Mary Hopkin som hadde hatt verdenssuksess med «Those Were the Days» to år tidligere. Plateprateren David Alexandre Winter deltok for Luxembourg, mens den da ukjente Julio Iglesias deltok for Spania. Hopkin ble nummer to, Winter endte sist og Iglesias ble nummer fire.
Avstemningen
Etter at de tolv landene hadde fremført sine sanger, opptrådte dansegruppen The Don de Lurio Dancers før avstemningen startet. Hvert land hadde en jury på ti medlemmer, som hver ga én stemme til sin favorittsang. Det betød at hvert land hadde ti stemmer til fri distribusjon, unntatt sangen fra sitt eget land. EBUs konkurransesjef og ansvarlig for avstemningen var Clifford Brown.
Lierfossen
Lierfossen er en foss i Lierelva i Haldenvassdraget ved stedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune. Fossen har et fall på 3,8 meter og har gjennom tidene vært industrielt utnyttet til mølledrift. Det lå to møller ved Lierfossen; Vålermølla og Liermølla.
Fylkesvei 236 går i bru over Lierfossen.
Maria Canins
Maria Canins (født 5. juli 1949 i La Villa, Alta Badia) er en italiensk tidligere langrennsløper og landeveissyklist.
Canins ble italiensk mester i langrenn 15 ganger. Hun vant Marcialonga ti ganger fra 1979 til 1988 og Toblach–Cortina sju ganger mellom 1980 og 1992. Hun ble nummer fem i landeveissykling individuelt (79,3 km) i OL 1984 og nummer 32 i OL 1988. I 1988 syklet hun på det italienske laget som tok gull i lagtempo i VM i landeveissykling.
Eurovision Song Contest 1970
Avstemningen
For å unngå en ny deling av seier, hadde EBU innført regler som skulle hindre at to eller flere land skulle dele seieren. Dersom flere land delte førsteplassen etter avstemningen, skulle disse sangene fremføres på nytt. Deretter skulle juryene, unntatt fra landene som delte førsteplassen, velge sin favoritt. Dette skulle gjøres ved håndsopprekking. Dersom noen sanger fremdeles lå likt etter dette, ville de begge, eller alle, bli utropt til vinnere.
Avstemningen ble raskt en tvekamp mellom storfavoritten Storbritannia og Irlands Dana med «All Kinds of Everything». Etter fire juryer lå de likt med 11 stemmer hver, men da Belgia ga hele 9 av sine 10 stemmer til Irland, gikk Irland opp i en solid ledelse og holdt den inn til siste slutt. Irland vant med 32 stemmer, mens Storbritannia fikk 26. Langt bak kom Tyskland på en tredjeplass med 12 stemmer.
Dette var Irlands første seier, og 18 år gamle Dana – født og oppvokst i Nord-Irland – ble mottatt som en helt da hun kom hjem. Et folkehav var møtt opp på flyplassen i Derry, og hun ble møtt av politikere, presse og fans. «All Kinds of Everything» ble en stor slager i Irland allerede før den internasjonale finalen. Den gikk også til topps på singellistene i Belgia og Storbritannia, og det samlede salget av Danas «All Kinds of Everything» er anslått til to millioner eksemplarer. Singelen ble også utgitt i Australia, men ble mindre populær enn coverversjonen med vokalisten Pat Carroll fra Melbourne. Senere innledet Dana en politisk karriere, og i 1997 var hun en av kandidatene i det irske presidentvalget.
Deltakere
Liste over deltakerne og det offisielle resultatet. Tabellen er rangert etter startrekkefølge, plasseringen og poengsummen finnes i kolonnene til høyre.
Poengtavle
Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen.
Norden trekker seg
Utover i 1960-årene hadde det vært en økende kritikk mot konkurransen i Norden. Blant annet gikk kritikken på låtenes kvalitet og at konkurransen var blitt for kommersiell og politisert. I Norge nådde kritikken nye høyder etter at «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» vant Melodi Grand Prix i mars 1969.
Da fire land sto igjen som vinnere etter finalen i 1969, blusset misnøyen opp igjen for fullt. Sverige kunngjorde allerede i april 1969 at de ville trekke seg fra 1970-finalen, men landets nye kanal 2 signaliserte senere at den ønsket delta. Norge telte lenge på knappene, og valgte å avvente til EBU-møtet i London i oktober 1969 før en endelig avgjørelse. Under dette møtet presenterte de nordiske landene flere forslag til nye regler for konkurransen. Norden fikk imidlertid lite gehør for forslagene, Sveriges TV1 og TV2 trakk seg umiddelbart fra konkurransen. Den 1. november 1969 kunngjorde NRK at heller ikke Norge ville delta i den internasjonale finalen i 1970. I et intervju med Aftenposten uttalte NRKs programdirektør Otto Nes: «Det har forekommet en del misnøye med arrangementet, fordi man mener at det ikke har svart til de forventninger man stilte – nemlig at man gjennom denne melodikonkurranse i Eurovisjonen skulle høyne slagernivået i Europa».
Dette er første og eneste gang Norge har stått frivillig utenfor konkurransen. NRK overførte heller ikke finalen, slik at norske seere og lyttere heller ikke fikk sett eller hørt konkurransen fra Amsterdam.
Men EBU gjorde flere grep rundt konkurransen. Blant annet innførte unionen nye regler for å hindre en deling av seier.
Dirigenter
Mens Dolf van der Linden var sjefdirigent, hadde de fleste landene med sin egen dirigent. Under er en liste over deltakerlandenes dirigenter, listet etter startrekkefølgen.
Poengopplesere
Hvert land hadde en talsperson som annonserte sitt lands poeng på engelsk eller fransk over telefon. Under er talspersonene i samme rekkefølge som under avstemningen.
Liste over lakseelver i Norge
Liste over lakseelver i Norge
Eurovision Song Contest 1970
Kommentatorer og sendinger
Finalen ble kringkastet direkte til alle de 12 deltakerlandene samt en rekke ikke-deltakende land. De fleste hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne. Oversikt over kommentatorer og kringkastere under Eurovision Song Contest 1970:
Kommentatorer og sendinger i ikke-deltakende land
Sendingen ble overført til flere ikke-deltakende land, blant andre Østerrike. Sendingen ble også overført direkte i Sovjetunionen, Tsjekkoslovakia, Ungarn, Chile og Brasil. Norge sendte ikke konkurransen, og følgelig heller ingen kommentator til Amsterdam.
Paranavaí
Paranavaí er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
De tolv metallfigurer
De tolv metallfigurer (kinesisk: 十二金人, pinyin: Shi'er jinren), i blant bare metallfigurene (金人, jinren) var tolv gigantiske metallstatuer av Qin-dynastiets første keiser støpt etter at han hadde knust de rivaliserende kinesiske statene i 221 f.Kr. Statuene ble til ved at de beseirede statenes våpen ble smeltet ned. Statuene ble oppstilt i det keiserlige palass Efang, (阿房宮; ē-fáng gōng) i Xianyang, straks utenfor dagens Xi'an i Shaanxiprovinsen i Kina. Sima Qian skriver i Shiji at statuene veide 1 000 dan her.
Ved slutten av Han-dynastiet, i år 190, lot Dong Zhuo smelte ned ni av statuene for å omgjøre dem til mynt.
Colette Bourgonje
Colette Bourgonje (født 17. januar 1962) er en canadisk handikappet langrennsløper. Hun har en ryggmargsskade etter en bilulykke i 1980, men konkurrerte i langrenn på nasjonalt nivå også før denne ulykken.
Hun har deltatt i tre paralympiske sommerleker (1992-2000), der hun har vunnet fire bronsemedaljer, og ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji deltar hun ved sine syvende paralympiske vinterleker. Hun har seks medaljer fra paralympiske vinterleker før lekene i Sotsji i 2014.
World Cup
I 1998 vant Bourgonje World Cup sammenlagt. Hun deltok i IPC World Cup 2005, der hun fikk fire enkeltseire; to i Sveits og to i Isny i Tyskland. Ved IPC World Cup 2006 fikk hun to fjerdeplasser; begge på Lillehammer. Hun fikk også fire enkeltseire i IPC World Cup 2007, og i 2008 vant hun en seier; sprinten i Vuokatti i Finland.
Hun deltok i World Cup også i 2009, 2012 og 2013, men har ingen World Cup-seire i disse sesongene. Hun har imidlertid nesten utelukkende plasseringer blant de 10 beste i de World Cup-rennene hun har deltatt i.
Verdensmesterskap
Hun deltok i sitt første Para-VM i skiskyting og langrenn i 2005, i Fort Kent i USA. Her fikk hun bronse på 2,5 og 10 km, og 6.-plass på 5 km. Ved VM i 2009 fikk hun en bronse; på sprinten (1 km), mens hun kom på 4.-plass på både 10 km klassisk, 5 km fristil og 3 x 2,5 km stafett.
Ved VM 2011 i Khanty-Mansijsk vant hun den lange distansen, mens hun kom på 13.-plass på mellomdistanse. Hun deltok igjen ved VM 2013, men fikk ingen medaljer. På langdistanse kom hun på 8.-plass, og på mellomdistanse 13.-plass.
Paralympiske leker
Bourgonje deltok ved sine første paralympiske leker ved paralympiske sommerleker 1992, der hun deltok i friidrett. Hun fikk bronse på 100 meter og 800 meter i klassen TW3, og hun endte opp på 4.-plass på 200 meter og 6.-plass på 400 meter. På 200 meter var hun kun 0,02 sekunder bak Patricia Durkin som tok bronsen. Ved paralympiske vinterleker 1992 deltok hun i sitteski, men fikk ingen medaljer. Hun kom på 6.-plass på 5 km i klassen LW10-11, og fikk samme plass også på 2,5 km.
Ved paralympiske vinterleker 1992 på Lillehammer kom hun på 4.-plass på både 10 km, 5 km og 2,5 km. På 3 x 2,5 km stafett åpen klasse gikk hun sammen med Lorraine Kelly og Tricia Lovegrove, disse kom på 4.-plass. Norge vant denne stafetten, foran Tyskland og Russland.
Hun fikk to bronsemedaljer ved paralympiske sommerleker 1996 i Atlanta i USA; på 100 og 200 meter i klassen T52, der Leann Shannon vant begge distansene. Hun kom for øvrig på 8.-plass på 400 meter og 6.-plass på 800 meter. På maraton kom hun på 5.-plass av 18 utøvere som startet. 13 utøvere fullførte løpet. Hun fikk to sølvmedaljer ved paralympiske vinterleker 1998 i Nagano; både på 2,5 km og 5 km. Begge distansene ble vunnet av Ragnhild Myklebust. Hun deltok også på 10 km, der hun kom på 6.-plass.
Fire år senere fikk hun to nye paralympiske medaljer. Ved paralympiske vinterleker 2006 i Torino fikk hun bronse på 5 km, der ukrainske Olena Iurkovska vant, og hun fikk også bronse på 10 km, der Liudmila Vauchok vant. I tillegg kom hun på 6.-plass på 2,5 km. Også ved paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver fikk hun to medaljer. På 5 km fikk hun bronse, og på 10 km fikk hun sølv, kun slått av Liudmila Vauchok. Hun nådde ikke finalen på 1 km sprint, og på stafetten kom Canada på 4.-plass, der Vourgonje gikk sammen med Jody Barber og Robbi Weldon.
Hun deltar i de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji. Dette er hennes femte vinterleker.
Karl von Habsburg-Lothringen
Karl von Habsburg-Lothringen (født 11. januar 1961 i Starnberg i Bayern) har fra 2007 vært overhode for huset Habsburg og siden 2000 ordensherre av Ordenen det gylne skinn. Han er også kjent under sin kongelige tittel erkehertug Karl av Østerrike. I Østerrike, hvor ingen av hans titler anerkjennes, er hans offisielle navn Karl Habsburg-Lothringen. I Ungarn omtales han som Habsburg Károly.
Bakgrunn
Han er oppvokst i Bayern i Tyskland, der hans far levde som statsløs med blant annet spansk diplomatpass, men har siden 1981 bodd i Salzburg i Østerrike og er østerriksk statsborger. I Østerrike går han under navnet Karl Habsburg-Lothringen.
Offentlig og politisk virke
Han er president for den paneuropeiske bevegelsen i Østerrike siden 1986, og er dessuten formann for og grunnlegger av Paneuropakretsen Alpen-Adria. I ble han 2002 generalsekretær i UNPO (Unpresented Nations and Peoples Organisation).
Han er kaptein av reserven i det østerrikske flyvåpen, foruten Oberster Bandinhaber des Akademischen Bundes der Katholisch-Österreichischen Landsmannschaften siden 2002.
Habsburg var medlem av det europeiske parlamentet for det østerrikske konservative partiet, ÖVP, mellom 1996 og 1999. Her vakte han oppsikt med mange sterkt konservative utsagn, blant annet sammenlignet han et abortmedikament med dødsstraff. Hans politiske karriere endte etter en pengeskandale knyttet til den paneuropeiske bevegelsen. Etter at han ikke lenger ble nominert som kandidat av ÖVP, grunnla han sin egen liste til EU-valget, Christlich Soziale Allianz.
Habsburg er særlig opptatt av de tidligere kommunistiske landene i Sentral- og Øst-Europa, og har engasjert seg i forskjellige hjelpeaksjoner. Under den sovjetiske beleiringen av Vilnius i 1990 arrangerte han forsendelser av hjelpetog med mat, medikamenter og klær til de beleirede litauerne. Også under krigen i Jugoslavia har han deltatt i humanitært arbeide, og han er en støttespiller i Østerrike for det tsjetsjenske folket.
Habsburg er gift med baronesse Francesca von Thyssen-Bornemisza de Kazon, datter av Hans Heinrich Thyssen-Bornemisza. Paret har tre barn: Eleonore, Ferdinand Zvonimir og Gloria.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. (latin: Antiquus Mysticusque Ordo Rosæ Crucis, «den gamle og mystiske orden av rosenkorset»), også kalt A.A.O.R.R.A.C. (Antiquus Arcanus Ordo Rosæ Rubæa et Auræa Crucis, «den gamle og mystiske orden av den røde rose og det gyldne korset»), er et verdensomfattende humanitært og mystisk broderskap, som ble grunnlagt den 8. februar 1915 i New York City av reklamemannen Harvey Spencer Lewis (1883–1939).
Ordenen er åpen for både menn og kvinner, som har fylt 18 år.
Tankens frihet er viktig for ordenen, og ethvert medlem står fritt til å finne sine egne tolkninger av symbolene. En tolkning er at den røde rosen representerer menneskets sjel, som blomstrer gjennom livets erfaringer på materiens og det fysiske legemets kors. De latinske ordene ''Ad Rosam per Crusem. Ad Crusem per Rosam'' (Til rosen gjennom korset. Til korset gjennom rosen) kan tolkes som sjelens og personlighetens utvikling gjennom reinkarnasjon.
Ordenens hovedkvarter
Det første hovedkvarteret til A.M.O.R.C. var i New York City. Det ble senere flyttet til San Francisco (1920–1925) og deretter Tampa (1925–1927). Siden 1927 har det vært i San Jose, California. Der finnes Rosenkorsparken, Rosenkorsets egyptiske museum og det 5. planetarium som ble bygd i USA.
Ordenens grader
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. er en initiatorisk og rituell orden. Den er inndelt i tre seksjoner:
Brødre (fratres) eller søstre (sorores) i Første Tempelgrad har mulighet til å bli medlem av Den Tradisjonelle Martinistorden. Dette er en selvstendig orden som drives av medlemmer av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Storlosjer, Losjer, Kapitler, Pronaoi og Atriumgrupper
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. er inndelt i Storlosjer, Losjer, Kapitler, Pronaoi og Atriumgrupper.
En Atriumgruppe består av 8 eller flere medlemmer av Neofytt-seksjonen
Medlemmer av de Innviedes seksjon tilhører et Pronaos (22-43 medlemmer), et Kapittel (44-49 medlemmer) eller en Losje (50 medlemmer eller mer).
Flere slike enheter er underlagt en Storlosje og utgjør en Jurisdiksjon som ledes av en Stormester. Stormesteren utnevner, for et år av gangen, sine Grand Councillors (GC) og – dersom Storlosjen omfatter mange regioner, en Regional Monitor (RM).
De ulike jurisdiksjoner rundt om i verden, er underlagt ordenens leder (imperator). Den nåværende imperator for Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. er Claudio Mazzucco.
Jurisdiksjoner
Seglet for den fransk-talende jurisdiksjon er Normandie. Seglet for den engelsktalende jurisdiksjon i Amerika er i San Jose, California.
Ordenen i Skandinavia
A.M.O.R.C. ble aktiv i Skandinavia gjennom grunnleggelsen av den Danske Storlosje i 1920. I 1934 fulgte grunnleggelsen av den Svenska Storlosjen Rosenkorset. I 1976 ble de to storlosjene forent i den Skandinaviske Storlosje med hovedkvarter i Onsala i Sverige.
Ordenen har også mindre enheter i Norge, Sverige og Danmark.
Ordenen i Danmark
Ordenen ble aktiv i Skandinavia gjennom grunnleggelsen av Den Danske Storlosje den 1. september 1920. Kontakten mellom Skandinavia og Harvey Spencer Lewis ble opprettet av Carli Andersen (1862–1952), en utdannet sykepleier som var født i byen Horsens på Østjylland. Hun reiste omkring i Europa for å arbeide, og arbeidet blant annet for den svenske lege og forfatter Axel Munthe (1857–1949) i Italia. Utbruddet av første verdenskrig førte henne til USA, hvor hun arbeidet som jordmor. I New York kom hun i kontakt med forskjellige teosofiske grupperinger, og gjennom disse møtte hun Lewis. Hun kom også i kontakt med sønnen Ralph Maxwell Lewis (1904–1987), og det skapte en kontakt som gjorde henne til en av de første sorores i AMORC. Hun ble innviet i første tempelgrad i september 1916 og i femte tempelgrad den 25. juni 1918. Den 20. januar 1919 ble hun innviet i syvende tempelgrad, hvoretter hun vendte tilbake til Danmark for å skape en storlosje.
Sammen med hennes fetter Kaj Andersen, Svend Oskar Turning (1894–1952) og Arthur Sundstrup (1894–1985), henvendte Carli Andersen seg til Spencer Lewis for å få rett til å danne en storlosje, noe som ble gitt i form av et charter. Første møte fant sted 1. september 1920 i Isol-tempelet, Mariendalsvej 94-96 i Frederiksberg i København kommune med 21 deltagere. Turning ble utnevnt til første stormester.
Bygningen ble eid av en grosserer; senere ble denne bygningen solgt til Martinus-instituttet. Kort tid etter grunnleggelsen leide Storlosjen seg inn i en bakgård i Ny Kongensgade 15.
Ordenen vokste i medlemskap, og i 1923 ble innvielser gitt opp til niende tempelgrad. I 1928 ble Carli Andersens svoger og kommandør i den danske marine, Edvard Emil Andersen (1861–1931), utnevnt til den andre stormester. Den 16. januar 1930 innviet han nye lokaler i Tuborgvej 15 i Hellerup i Gentofte kommune, 7 km nord for København. Disse lokalene ble brukt frem til 1. februar 1976, da de ble revet.
Edvard Emil Andersen gikk bort 8. november 1931, og den 16. mars 1932 (på Rosenkors-nyttåret 3285) ble Arthur Sundstrup utnevnt til den tredje stormester. Han hadde dette embedet frem den 1. februar 1976, da storlosjen ble nedlagt og erstattet av en nordisk storlosje. Den Danske Storlosje var den første storlosjen utenfor USA. Den ble grunnlagt i underkant av fem år etter grunnleggelsen av A.M.O.R.C. Etter nedleggelsen i 1976 har aktiviteten i Danmark fortsatt i flere lokale enheter.
Dette Pronaos er ofte omtalt som beliggende i København. Det befinner seg imidlertid i byen Ganløse i byområdet Ølstykke-Stenløse i Egedal kommune, omkring 26 km nordvest for København. Gateadressen er Lillestræde 11.
Det har også vært et Pronaos i Odense, men dette er nedlagt.
Aalborg Pronaos ble grunnlagt i Aalborg på slutten av 1980-tallet. Det ble senere nedlagt og ble til Midtjylland Atrium.
Midtjylland Atrium ble grunnlagt den 7. november 2015 med lokaler i Mølkærparken 91 i Vejle i den nordøstlige delen av region Syddanmark.
Den 26. februar 2018 flyttet det inn i nye lokaler i Den Røde Plads 10, 4. 7b. i Holstebro i den nordvestlige delen av region Midtjylland, og den 20. mars 2018 (på vårjevndøgn) skiftet det navn til Carli Andersen Atrium.
Ordenen i Sverige
I 1915 skrev han skolens historie i manuskriptet Östra folkskolan. Det ble aldri publisert i hans levetid, men i 1990 utga Malmö skolmuseum historien i bokform, etter en avskrift av Sixten Magnusson. Ved siden av å skrive skolehistorie, oversatte han også litteratur av A.M.O.R.C. fra engelsk til svensk.
Den 14. august 1934 var Anton Svanlund og hans danske kollega Carli Andersen blant grunnleggerne av den esoteriske føderasjonen FUDOSI i Brüssel, Belgia. Der presenterte de den danske og den svenske storlosje på vegne av A.M.O.R.C.
Den svenske og den danske storlosje samarbeidet også om å gjennomføre en verdenskongress i København og Malmö i august 1939. Grunnleggeren Harvey Spencer Lewis var ment å delta som æresgjest, men han gikk bort den 2. august 1939.
I 1946 var Ralph Maxwell Lewis på en rundreise i Europa, hvor han besøkte flere land, deriblant Danmark og Sverige. Han kunne med stor gjensynsglede møte Carli Andersen, som hadde overlevd andre verdenskrig.
Christopher Scolese
Christopher Scolese er direktør for Goddard Space Flight Center i den amerikanske romfartsorganisasjonen National Aeronautics and Space Administration (NASA).
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Ordenen i Sverige
Svanlund gikk bort 17. mars 1948. Svanlund var en folkekjær og ansett samfunnsbygger og ildsjel, og med hans bortgang forsvant også en markant lederskikkelse innenfor A.M.O.R.C i Skandinavia. Hans kone Kjerstin Svanlund hadde gått bort i 1933, og paret etterlot seg sønnen Einar Sigfrid Svanlund (1891–1975).
Christopher Scolese
Christopher Scolese jobbet i industrien og hadde forskjellige posisjoner i regjeringen før han ble utnevnt til en stilling ved Goddard Space Flight Center i 1987. Senere ble han ansatt ved General Research Corporation of McLean i Virginia, der han arbeidet som rådgiver og analytiker. Han hjulpet med i utviklingen av forskjellige instrumenter for den amerikanske marinen og for Naval Sea Systems Command (NAVSEA) der han hjalp til unden byggingen av en ny type reaktor.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Ordenen i Sverige
Samme år ble Svanlund erstattet av Albin Sixten Röimer (1908–1993) som stormester.
På begynnelsen av 1950-tallet hadde den Svenske Storlosje sitt hovedkvarter i Bjärevägen 25, i Skälderviken i Ängelholm kommune nord for Helsingborg. Fra 1959 til 1974 hadde storlosjen sitt hovedkvarter i turisthotellet Furuborg i Hotellvägen 9 i Skälderviken. Fra 1976 til 1982 var dette turisthotellet også hovedkvarter for Den Nordiske Storlosje.
Fra 1959 til 1974 utga storlosjen tidsskriftet AMORC-bladet.
Storlosjen eksisterte frem til 1974. Etter nedleggelsen ble lederskapet for den skandinaviske jurisdiksjon overført til Danmark.
Det finnes i dag tre lokale enheter i Sverige:
Chen Zaidao
Chen Zaidao (kinesisk: 陈再道, pinyin: Chén Zàidào; født 24. januar 1909 i fylket Macheng i byprefekturet Huanggang i Hubei i Kina, død 6. april 1993) var en general i Folkets frigjøringshær i Folkerepublikken Kina,
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Ordenen i Norge
De første norske medlemmene var direkte underlagt den amerikanske storlosjen frem til administrasjonen for Norden og Skandinavia var på plass i 1976.
Chen Zaidao
Offiser i Folkets frigjøringshær
Han var kommandant for militærregionen Wuhan fra 1954 til 1967.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Ordenen i Norge
Det finnes åtte lokale enheter i Norge:
Chen Zaidao
Kulturrevolusjonen
Han var først mest kjent for sin større til mytterister under kulturrevolusjonen og for å ha arrestert Mao-tilhengerne Xie Fuzhi og Wang Li under Wuhanhendelsen i juli 1967. Han ble avsatt på grunn av episoden, og etter Lin Biaos dødsfall i flystyrt i 1971 ble han også for en kort stund fengslet.
Bulgaria under EM i friidrett 2010
Bulgaria deltok med 17 utøvere under EM i friidrett 2010 som ble arrangert 27. juli–1. august 2010 i Barcelona. Bulgaria tok en medalje under mesterskapet.
Fritz Stern
Fritz Richard Stern (født 2. februar 1926 i Breslau, da i Tyskland, nå i Polen, død 18. mai 2016, i New York, USA ) var en tyskfødt amerikansk historiker.
Lyon
Lyon (utt: lijɔ̃) en by i det sydøstre Frankrike. Den er hovedstad i departementet Rhône og regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Lyons storbyområde er med 1 648 216 innbyggere Frankrikes nest største tettsted.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Ordenen i Norge
Oslo Pronaos ble grunnlagt 21. mars 1961, og het opprinnelig «Marcello Haugen Pronaos». Mystikeren Marcello Haugen førte til at aktiviteten der fikk et stort oppsving på 1960-tallet, men han var ikke direkte involvert i enheten.
Fritz Stern
Hans forskningsområde var tysk historie og historiografi. Blant annet har han forsket på det jødiske trossamfunnets historie i Tyskland og hvordan jødisk kultur påvirket Tyskland og omvendt. Ifølge Stern produserte denne interaksjonen det han kaller «den tysk-jødiske symbiose» som bidro til nyskaping innen mange felt inkludert litteratur og vitenskap, som han mente Albert Einstein er det beste eksempel på.
Han var særlig opptatt av å spore det politiske og kulturelle grunnlaget for nazismens fremvekst i Tyskland. Ifølge Bernt Hagtvet var Stern særlig god til å vise hvor lett det var å mobilisere idealisme for nazistene: Nazismen var forførerisk fordi den ikke direkte appellerte til vold og drap, men i stedet appellerte til offervilje, lengsel etter renhet, patriotisme og skjønnhet.
Hajo Holborn var hans lærer, mentor og venn.
Lyon
Organisasjonene Interpol, International Agency for Research on Cancer og selskapet Euronews har sine hovedkvarterer i Lyon.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Den Skandinaviske Storlosje
I 1976 besluttet den daværende imperator for Rosenkorsordenen A.M.O.R.C., Ralph Maxwell Lewis (1904–1987), at de to skandinaviske storlosjene, Den Danske Storlosje og Den Svenske Storlosjen Rosenkorset, skulle bli slått sammen. Den Nordiske Storlosje ble grunnlagt den 1. februar 1976, med Irving Söderlund (1927–2019) som administrator. Imperator Ralph Maxwell Lewis innsatte deretter Irving Söderlund som første stormester den 6. august 1977. Innsettelsen fant sted i Paris under A.M.O.R.C.s verdenskongress.
Lyon
Historie
På 200-tallet var kirkefaderen Ireneus av Lyon biskop av Lyon. Etter romertiden mistet byen betydning før det ble hovedsetet for kirken i Gallien (Primat des Gaules) på 1100-tallet, en posisjon den har til i dag. Katedralen i Lyon ble bygget mellom 1100-tallet og 1476.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Den Skandinaviske Storlosje
I 1990 ble Söderlund valgt til kasserer for den øverste storlosje, og den 7. august 1990 tjente han som mester under installeringen av den nye imperatoren Christian Bernard (1951–). Irving Söderlund var stormester frem til 1994, da den øverste storlosje valgte Live Söderlund (1963–) som stormester. Live Söderlund ble installert som stormester av imperator Bernhard i Göteborg den 17. september 1994. I 1978 overtok Den Nordiske Storlosje ansvaret for oversettelsen av A.M.O.R.C.s studiemateriale til finsk. Det endelige målet med denne prosessen var å bane veien for en uavhengig storlosje i Finland. I 1998 ble A.M.O.R.C. Finland (Ruusuristin Veljeskunta AMORC-Suomi ry) uavhengig av den Nordiske Storlosjen. Det var imidlertid for lite medlemmer i Finland til at denne avdelingen kunne opphøyes til Storlosje.
Lyon
Historie
Under den franske revolusjonen holdt byen lenge seg til Girondens parti, og da de nye makthaverne til sist tok kontroll over byen i 1793 skjedde det med betydelige ødeleggelser og henrettelse av 2 000 personer.
Lyons plassering på UNESCOs verdensarvliste skyldes byens historie og rolle gjennom flere perioder, både romertiden, middelalderen og handelskvarterene fra renessansen. I UNESCOs begrunnelse på engelsk heter det at
Sigurd Dahlstrøm
Sigurd Dahlstrøm (født 28. august 1882 i Kristiania, død 27. mars 1933) var en norsk psykiater.
Fritz Stern
Liv
Sterns familie var jødisk og forlot Tyskland i 1938 og innvandret til USA. Han studerte ved Columbia University, hvor han var professor fra 1953 til 1997.
Lyon
Geografi
Fourvièreåsen i vest, gjerne kalt åsen som ber, preges av kirken Basilique Notre-Dame de Fourvière, en rekke klostre, erkebiskopens residens, Tour métallique formet etter modell av Eiffeltårnet i Paris og en kabelbane.
Fritz Stern
Liv
Stern ble i 1994 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. I 1999 mottok han Friedenspreis des Deutschen Buchhandels og i 2004 Leo Baeck-medaljen.
Lyon
Geografi
Place Bellecour finnes sentralt i bydelen Presqu'île som ligger mellom de to elvene, og er den tredje største offentlige plass i Frankrike. Den brede gågaten Rue de la République fører nordover fra Place Bellecour. Det 2. arrondissement inneholder mange av de fineste gamle bolighus i Lyon og området er kjent for de mange gamle katolske familier som holdt til her, særlig i Ainay.
Middelalderbyen Vieux Lyon ble bygget langs Saônes høyre (vestlige) bredd, under Fourvièreåsen. Sammen med Fourvièreåsen og deler av Presqu'île, samt det vesentlige av Croix-Rousse utgjør Vieux Lyon det område av Lyon som er oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Øst for Rhône er et stort flatt område hvor det moderne Lyon er bygget og hvor den største delen av Lyons befolkning bor. Sentralt i området Part-Dieu reiser bygningen Tour Part-Dieu seg, populært kalt blyanten. Her finnes også en av byens to jernbanestasjoner, Lyon Part-Dieu.
Sigurd Dahlstrøm
Liv
Sigurd Dahlstrøm var sønn av glassmester Gustav Dahlstrøm og Maren Christensen. Han var elev ved Kristiania katedralskole, og lærte samtidig glassmesterfaget, etter farens ønske. Etter examen artium begynte han på Krigsskolen, før han kom over på medisinstudiet ved universitetet. Ved siden av studiene tjente han penger som journalist, og deltok i Medicinerforeningen. I 1910 tok han medisinsk embetseksamen, etter å ha spesialisert seg i psykiatri.
Lyon
Geografi
Nord for dette området finnes det relativt velstående 6. arrondissement, hvor man finner Parc de la Tête d'Or, en av Europas største byparker, med den prestisjefylte videregående skolen Lycée du Parc i sør og Interpols hovedkvarter i forlengelsen av Cité International i nord.
Sigurd Dahlstrøm
Liv
Som psykiater arbeidet Dahlstrøm først ved Dedichens asyl, senere ved Gaustad asyl, under Ragnar Vogt. I 1914 ble han overlege for en ny avdeling for nervøse og sinnslidende ved Ullevål sykehus. Fra 1915 var han også psykiatrisk sakkyndig for Oslo og Akershus fylker, samt psykiatrisk konsulent for Oslo vergeråd. Fra 1930 var han medlem av den rettsmedisinske kommisjonen.
Dahlstrøm interesserte seg spesielt for unge forbrytere. I 1922 tok han doktorgraden på avhandlingen «Studier over unge fanger. Forsøk med Binet-Simons intelligensprøver». Han var en av de første som benyttet intelligenstester i Norge. Han undersøkte vergerådsbarn for å finne fram til forutsetningene hos forbryterne, studier som resulterte i Hvordan går det våre vergerådsbarn? (sammen med Signy Arctander, 1932).
Lyon
Filmhistorie
Brødrene Lumière vokste opp i Lyon; de regnes som oppfinnere av levende bilder, og har en viktig plass i filmhistorien.
Sigurd Dahlstrøm
Liv
I 1931 grunnla Dahlstrøm Mentalhygienisk forening, hvor han selv var formann til sin død. I 1932 åpnet foreningen et mentalhygienisk kontor i samarbeid med Norsk Sykepleierskeforbund. Dahlstrøm døde brått ikke lenge etterpå, mens han holdt et foredrag for personalet på Gaustad.
Lyon
Dukketeater
Teaterdukken Guignol og den tilhørende dukketeatertradisjonen ble skapt i Lyon av den arbeidsløse silkeveveren Laurent Mourguet. Man regner 1808 som året da Guignol-dukken første gang ble tatt i bruk av Mourguet; han hadde inntil da spilt dukketeater etter italiensk forelegg.
Opera
Operaen i Lyon stod ferdig i 1831, og ble renovert i 1993.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Den Skandinaviske Storlosje
Fra 2. til 5. august 2001 avholdt A.M.O.R.C. sin verdenskongress La der bli lys i Göteborg, i regi av den Skandinaviske Storlosje. Hovedtemaet var verdensfreden og harmoni mellom nasjonene. Imperator Bernard presenterte manifestet «Positio Fraternitatis Rosæ Crucis», som informerer om den stilling som A.M.O.R.C. inntar i den nåværende verdenssituasjonen.
Stanksopp
Stanksopp (Phallaceae) er en sopp-familie som produserer en illeluktende, stangformete fruktlegemer. De tilhører ordenen Phallales. Deres formeringsmetode er annerledes enn de fleste sopper, som bruker luften for å spre sporene. De produserer isteden sporer på toppen som har en lukt som kan minne om åtsel eller avfall. Dette tiltrekker fluer som dermed tar sporene med seg.
Chen Zaidao
Kulturrevolusjonen
Han ble løslatt og så rehabilitert i 1972 og ble medlem av Sentralkomiteen for Det kinesiske kommunistparti i 1978.
Stanksopp
Soppene begynner å gro som noen små runde knoller eller «egg». Disse har ingen lukt, og kan i noen tilfeller spises. Noen varianter er i perioder brukt som afrodisiaka, mens andre er tillagt medisinske egenskaper. De har i noen tilfelle vært forvekslet med fugleegg. Ut av disse vokser senere den høye soppen, som kan ha en viss likhet med en penis. Den har ofte en kvalmende lukt.
Chen Zaidao
Protestene på Den himmelske freds plass 1989
Under protestene på Den himmelske freds plass våren 1989 sluttet Chen Zaidao seg til tidligere forsvarsminister Zhang Aiping og fem andre pensjonerte generaler og bønnfalt Folkets frigjøringshær i et brev av 21. mai om ikke å rykke frem mot studentene.
Stanksopp
På folkemunne i Danmark kalles knollene for hekseegg, mens den mest typiske varianten kalles præstepik
Chen Zaidao
Protestene på Den himmelske freds plass 1989
"Due to the exigent circumstances, we as old soldiers, make the following request: Since the People's Army belongs to the people, it cannot stand against the people, much less kill the people, and must not be permitted to fire on the people and cause bloodshed; to prevent the situation from escalating, the Army must not enter the city.''"
To uker etter ble militære styrker satt inn mot demonstrantene i Beijing.
Stanksopp
I Norge vokser fem arter:
Lyon
Fra antikken
Fourvière romerske teater, Odeon (Lyon) finnes på Fourvièrehøyden og Musée gallo-romain de Fourvière i Vieux Lyon. I bydelen Croix-Rousse finnes ruinene av Amphithéâtre des Trois Gaules.
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.
Den Skandinaviske Storlosje
Den Skandinaviske Storlosjen har i dag sitt tilholdsted på Rösan nær fiskeværet Gottskär i den sørlige delen av tettstedet Onsala på Onsalahalvøyen i Kungsbacka kommune i Hallands län. Dette stedet ligger i landlige omgivelser om lag 33 km sør for Göteborg. I 1982 overtok ordenen Rösan herregård. Dette er en gammel herregård med røtter tilbake til 1600-tallet, og muligens enda lenger tilbake. Eiendommen er første gang nevnt i 1614. Navnet er avledet av norrønt röse, som betyr gravplass for en høvding.