cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oberlandesgericht München
Oberlandesgericht München er ved siden av Oberlandesgericht Nürnberg og Oberlandesgericht Bamberg en av tre oberlandesgerichter i den tyske delstaten Bayern. Domstolsbygningen finnes i München.
Over- og underordnete domstoler
Instansen over Oberlandesgericht München er Bundesgerichtshof. Oberlandesgericht München er ankeinstans for ti av Bayerns 22 landgerichter. Landgerichter under Oberlandesgericht München er Landgericht Augsburg, Landgericht Deggendorf, Landgericht Ingolstadt, Landgericht Kempten, Landgericht Landshut, Landgericht Memmingen, Landgericht München I, Landgericht München II, Landgericht Passau og Landgericht Traunstein.
Esmarkbreen
Esmarkbreen er en isbre på Svalbard. Den ligger på Oscar II Land, og er rundt 15 kilometer lang. Den begynner i de sentrale delene av Trollheimen, og går i sør-sørøstlig retning til den ender i Ymerbukta på nordsida av Isfjorden.
Roger McGuinn
Roger McGuinn, kalte seg tidligere også for Jim McGuinn, men heter egentlig James Joseph McGuinn III, (født 13. juli 1942 i Chicago i Illinois) er en amerikansk låtskriver, gitarist og sanger som var et ledende medlem i folk-rock-gruppen The Byrds.
Med sin tolvstrengersgitar ble Roger McGuinn en viktig del av gruppens lydbilde. Et av hans varemerker var rektangelformede solbriller som han alltid hadde et stykke ned på nesen.
Oppvekst
McGuinn ble født og oppvokst i Chicago, Illinois, USA. Foreldrene hans jobbet med journalistikk og PR, og de hadde skrevet en bestselger med tittelen Parents Can't Win. Han gikk på Latin School of Chicago. Han ble interessert i musikk etter å ha hørt Elvis Presleys «Heartbreak Hotel», og ba foreldrene kjøpe en gitar til ham. Omtrent på samme tid ble han også påvirket av countryartister som Johnny Cash, Carl Perkins og av Everly Brothers.
The Byrds
Hovedartikkel: The Byrds
Roger McGuinn (han kalte seg Jim McGuinn på denne tiden) var med på å starte The Byrds i 1964, gruppen hadde sin base i Los Angeles og det var McGuinn som var frontfiguren i gruppen. Originalbesetningen besto av Roger McGuinn (12-strenget gitar, sang), David Crosby (gitar, sang), Gene Clark (sang, tamburin), Michael Clarke (trommer) og Chris Hillman på bass. Gruppen spilte musikk innen en sjangrene som senere er blitt kalt folk-rock.
I løpet av sin tid med Byrds utviklet McGuinn innovative og veldig innflytelsesrike stiler innen elektrisk gitarspill. Som "jingle-jangle" - en ringende effekt basert på banjofingerplukkingstiler han lærte mens han gikk på Old Town School of Folk, stilen ble mye brukt innen folkrock sjangeren. Han brukte også en stil inspirert av jazz-saksofonister og sitar, hørt først gang på Byrds singel «Eight Miles High» fra 1966, stilen ble mye brukt innen psykedelisk rock sjangeren.
Gruppen hadde stor suksess med Bob Dyland sin sang «Mr. Tambourine Man» og med Pete Seegers sin «Turn! Turn! Turn! (to Everything There Is a Season)». Samtidig hadde de også egenkomponerte sanger som McGuinns «It Won't Be Wrong», «5D (Fifth Dimension)», «Mr. Spaceman» og «So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star».
Easy Rider
McGuinn fikk ansvaret for musikk til filmen Easy Rider fra 1969. Bob Dylan ble bedt om å bidra med musikk, men var motvillig til å bruke sin egen innspilling av "It's Alright, Ma (I'm Only Bleeding)", så en versjon fremført av McGuinn ble brukt. Dessuten, i stedet for å skrive en helt ny sang til filmen, skrev Dylan ganske enkelt ned det første verset av «Ballad of Easy Rider» og sa til filmskaperne: «Gi dette til McGuinn, han vet hva han skal gjøre med det». McGuinn fullførte sangen og fremførte den i filmen. I tillegg til de to sangene han sang i filmen sang også Byrds «Wasn't Born to Follow» skrevet av Gerry Goffin og Carole King.
McGuinn, Clark & Hillman
Hovedartikkel: McGuinn, Clark & Hillman
Trioen turnerte internasjonalt og spilte inn albumene McGuinn, Clark & Hillman og City.
Organisasjonen for økonomisk samarbeid i svartehavsregionen
Medlemmer
Medlemmene som grunnla organisasjonen er: Senere medlemmer:
Som vist over har ikke medlemskapet kun vært begrenset til land som grenser til Svartehavet; hverken Albania, Armenia, Aserbajdsjan, Hellas, Moldova eller Serbia har kystlinje mot Svartehavet. Montenegros søknad om medlemskap ble stemt mot ved veto av Hellas etter at Tyrkia hadde stemt mot den foregående søknaden fra Republikken Kypros, hvilket førte til at stilte seg mot alle senere søknader fra hvilket som helst land.
Følgende nasjoner har observatørstatus:
Følgende organisasjoner er observatørorganisasjoner:
Knjaz
Knjaz eller Knez er en adelstittel som finnes i de fleste slaviske språkene. Tittelen betyr egentlig «anfører», og oversettes vanligvis med «fyrste». Av og til oversettes den også med «prins» eller «hertug», noe som ikke er helt riktig. Tittelen stammer fra ordet konge.
Tittelen brukes i følgende språk: russisk, ukrainsk, belarusisk, rusinsk, polsk, tsjekkisk, slovakisk, sorbisk, serbisk, kroatisk, bosnisk, bulgarsk, makedonsk og slovensk.
Tittelen velikij knjaz oversettes vanligvis med storfyrste, og betegner en som ledet en mer eller mindre løs sammenslutning av fyrstedømmer.
Morpheus
Morpheus er navnet på en fiksjonskarakter og en av hovedpersonene i science fictionfilmene, The Matrix, The Matrix Reloaded og The Matrix Revolutions. Karakteren blir spilt av skuespilleren Laurence Fishburne.
I Matrixfilmene er Morpheus kaptein på skipet Nebuchadnezzar, som er et luftputefartøy eid av den siste menneskebyen, Zion. Morpheus var en gang fanget i The Matrix, før han ble befridd.
Seznam vedlejších postav v Matrixu Matrix Morpheus
Eurokorpset
Eurokorpset er en militærstyrke som består av opp til 60,000 soldater fra de franske, tyske, belgiske, luxembourgske og spanske væpnede styrker. Styrken er uavhengig av andre militære kommandolinjer, men kan plasseres under Den nordatlantiske allianses (NATO) kommando, Den europeiske unions (EU) kommando eller andre internasjonale organisasjoner. Ifølge korpsets tilgrunnliggende avtale skal det være rede til å «gjennomføre humanitære hjelpeoppdrag og støtte befolkninger ved en nasjonal eller teknisk katastofe», og videre kunne oppfylle de følgende behov:
For å greie integrasjonen med NATO i punkt 3, har korpset adoptert NATO-strukturer og prosedyrer. Men korpset er også i stand til å bidra utenfor NATO-kommando og kan bli et nøkkelelement i europeisk sikkerhet og forsvarspolitikk.
Hovedkvarteret ligger i Strasbourg.
Commander: LtGen (ESP) Alfredo Ramirez-Fernandez
The Byrds
The Byrds var en amerikansk rockegruppe som slo igjennom på midten på 1960-tallet. Leder var Roger McGuinn og gruppen var svært innflytelsesrik og nyskapende og på høydepunktet av deres karriere utfordret gruppen den engelske dominansen med Beatles, Rolling Stones og The Who.
The Byrds var aktive i perioden fra 1964 til 1973 og i en ny utgave fra 1989 til 1991, en gjenforening i 1991 og 2000.
De var svært sentrale i utviklingen av folk-rock og countryrock.
Bakgrunn
Gruppen hadde sin base i Los Angeles, California. Originalbesetningen besto av Gene Clark (sang, tamburin), Roger McGuinn (12-strenget gitar, sang), David Crosby (gitar, sang), Michael Clarke (trommer) og Chris Hillman på bass, (som egentlig hadde bakgrunn fra mandolin). Gruppen var sterkt inspirert av The Beatles og The Searchers, men var også interessert i folkemusikk, og blandingen av disse to sjangrene kom til å ble kalt folk-rock.
Gjennomslag
De slo igjennom i 1965 med en versjon av Bob Dylans «Mr. Tambourine Man». Samme år fikk de også en hit med Pete Seegers «Turn! Turn! Turn!». Byrds rocket opp disse sangene i forhold til originalene, samtidig som bruken av tolvstrengers gitar og egen utforming skapet suksess. Samtidig var også egne komposisjoner, som Gene Clarks «I'll Feel A Whole Lot Better», «Here Without You», «She Don't Care About Time», «Set You Free This Time», «The World Turns All Around Her» og Roger McGuinns «It Won't Be Wrong» kjente.
I 1966 kom sangen «Eight Miles High» som ble tolket som en hyldest til narkotikabruk og ble boikottet av mange radiostasjoner. Denne sangen er blant de første såkalte psykedeliske sangene som nådde ut til et stort publikum. Men etter «Eight Miles High» havnet Byrds litt i skyggen, og dette skyldes for en stor del at Gene Clark forlot gruppen rett etter.
Gruppen fortsatte videre utover 1960-tallet med å gi ut en rekke album, og med albumet Younger Than Yesterday som kom i 1967 fikk de to mindre hits, «So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star» og en cover på Bob Dylans «My Back Pages». Det neste albumet, «The Notorious Byrd Brothers», ble tatt bedre i mot blant kritikerne enn blant publikum. Etter dette albumet ble det stadig endringer i gruppens medlemmer. David Crosby og Michael Clarke sluttet i 1967 og Gram Parsons kom inn i gruppen. Under hans innflytelse fikk gruppen et mer country-inspirert preg. Særlig er dette tydelig på albumet Sweetheart of the Rodeo som kom i 1968. Også gitaristen Clarence White begynte i 1968. Parsons sluttet allikevel snart i gruppen og startet The Flying Burrito Brothers sammen med Chris Hillman som også forlot Byrds en rett etter Parsons.
McGuinn holdt gruppen sammen fortsatt en stund.
I 1972 hadde originalmedlemmene en gjenforening og spilte inn et album for så å skille lag igjen. På dette albumet kan man finne Gene Clarks «Full Circle» og «Changing Heart» og tolkninger av Neil Youngs «Cowgirl In The Sand» og «See The Sky About To Rain».
McGuinn, Clark & Hillman
Hovedartikkel: McGuinn, Clark & Hillman
Mellom 1977 og 1980 jobbet McGuinn, Clark og Hillman av og på sammen som en trio, etter modellert av Crosby, Stills, Nash & Young.
Trioen turnerte internasjonalt og spilte inn albumene McGuinn, Clark & Hillman og City.
Et nytt Birds
I 1984 henvendte Gene Clark seg til McGuinn, Crosby og Hillman i et forsøk på å reformere Byrds i tide til 20-årsjubileet for utgivelsen av singelen "Mr. Tambourine Man" i 1985. Ingen av disse tre originale medlemmene var interessert i satsingen, og derfor samlet Clark i stedet en gruppe musikere og venner, inkludert Rick Roberts, Blondie Chaplin, Rick Danko, Richard Manuel og eks-Byrds Michael Clarke og John York, under navnet "The 20th Anniversary Tribute to the Byrds".
Dette "hyllest-bandet" begynte å bli populært, å en rekke konsertarrangører begynte å forkorte bandets navn til Byrds i reklamen. Bandet fortsatte å turnere gjennom 1985, og bestemte seg til slutt for å forkorte navnet sitt til Byrds, noe som ikke McGuinn, Crosby og Hillman likte særlig godt og i et intervjuer kalte McGuinn dem "et simpelt show".
Den 16. januar 1991 la de fem opprinnelige medlemmene av Byrds uenighetene til side under deres innlemmelsen i Rock and Roll Hall of Fame. Seremonien hedret den originale line-upen med Roger McGuinn, Gene Clark, David Crosby, Chris Hillman og Michael Clarke, mens senere viktige medlemmer som Gram Parsons og Clarence White ble forbigått i stillhet. De fremføre sangene «Turn! Turn! Turn!», «Mr. Tambourine Man» og «I'll Feel a Whole Lot Better» og dette var første gang alle de fem originale Byrds hadde stått sammen siden 1973.
2000
I løpet av 2000-tallet døde ytterligere to eks-medlemmer av Byrds, trommeslager Kevin Kelley døde av naturlige årsaker i 2002 og bassist Skip Battin, som led av Alzheimers sykdom, døde i 2003.
Medlemmer
Opprinnelige medlemmer Senere medlemmer
Tidslinje for medlemmene (1964–1973)
Singler
Singelplassering i Billboard i parentes.
På frifot
På frifot er et musikkalbum utgitt av Øystein Dolmen og Ellen Klemp under navnet Knutsen/Nellie Neuf i 1989 og inneholder musikken fra Barne-tv-serien Knutsen på frifot. Albumet fikk Spellemannprisen 1989 i kategorien «barneplate».
Slaget ved Tønsberg 1161
Slaget ved Tønsberg 1161 var et krigsslag som fant sted ved Tønsberg i Vestfold i år 1161. Dette ble et viktig vendepunkt for Inge-partiet i deres kamp mot Håkon Herdebrei og hans støttepartnere i det norske aristokratiet. I Slaget ved Tønsberg vant Erling Skakke som leder for lendmannspartiet for å bygge et nytt kongedømme i Norge, med hans sønn Magnus Erlingsson på tronen.
Bakgrunnen
Etter Inge Krokrygg falt i kamp mot Håkon Herdebrei på isen under Ekeberg under Slaget ved Oslo natta til 4. februar i 1161, var lendmennene i Inge-partiet kommet i en krise uten konge. De kunne ikke forsone seg med seierherrene fra Oslo. Dermed steg Erling Skakke fram med sin sønn, som dessuten var dattersønn til kong Sigurd Jorsalfare, som kandidat. Etter Magnus Erlingsson var tatt til konge i Bergen, reiste Erling Skakke med en flåte på ti skip til Danmark der de møtte opp hos danskekongen Valdemar den gode.
Etter flere samtaler besluttet danskekongen å gi dem støtte. Prisen var at Viken skulle underlegges dansk overstyre. I opposisjonens fravær tok Håkon Herdebrei over Norge og satte sysselmenn i Bergen og andre byer om våren 1161. Erling Skakke som var holdt underrettet om dette, seilte tilbake fra Danmark og inntok Bergen for deretter å fortsette videre til Viken.
Sigurd Jarl hadde dratt til Båhuslen, så Håkon Herdebrei var tilbake i Tønsberg med en mindre hær. Etter Erling Skakke hadde fått informasjon om dette, seilte han med sin flåte på kanskje ti skip og minst 1 000 mann til nordodden av Nøtterøy ved Byfjorden i Tønsberg.
Slaget
Etter å ha stoppet ved Rossanes (nordodden på Nøtterøy) i flere dager, rodde Erling Skakke med sine skip inn under byen. Håkon Herdebrei hadde stilt opp krigerfolk på bryggene, klar til å motta et angrep fra flåten. Men Erling hadde regnet med dette, og beordret sine menn om å ta et lasteskip de siden lastet med ved og halm, for deretter å sette fyr på. Brannskipet kom i drift nedover på havnen, fulgt av to skuter som ved hjelp av to trosser kontrollere dette skipets bevegelser under bryggene i byen. Brannskipet kom ikke fram til bryggene, men var holdt på plass med vinden bak seg. Brannskipet laget et røykteppe som blindet Herdebreis menn fra Erlings skip, som i ly av dette kunne skyte på bryggene.
Fra det brennende skipet kom ilden så nær på husene i byen at Tønsbergmennene oppga sin motstand. De hadde blitt bombardert med pilskudd uten å kunne svare tilbake, og hadde store tap som resultat. Tønsbergmennene trakk seg vekk fra bryggene og inn i byen. De sendte ut presten Roald Langtale til Erlings mennene som hadde kommet til bryggene uten å støte på motstand takket være røykteppet. Han bad om grid for seg og byen og Erling Skakke gikk med på det.
Under dekke av røykteppet gikk så Erling Skakkes hær på land. Der oppdaget de at kongens anfører Åsmund Simonssen hadde trukket seg fra bryggene og den nå stengte byen ute på landet. Etter at Tønsbergmennene hadde gått inn i byen ble det tynt med menn på bryggene, Åsmund hadde dermed ikke annet valg enn å trekke seg tilbake mot Erling Skakke som hadde flest menn med seg. Åsmund nektet å risikere sitt liv og sine menn siden Sigurd fra Rør, som var deres egentlige hærfører ikke var med dem, og valgte dermed å oppgi all motstand under angrepet.
Åsmund Simonsson trakk seg bort fra bryggene og flyktet opp i landet vekk fra Tønsberg, men ikke uten å ha mistet en mengde av Håkons hær. Det kunne ikke ha vært mer enn et par tusen mann i selve slaget og kanskje bare få hundrer var falt, både døde og sårede. Krigslisten med røykteppet og bruk av prosjektilvåpen fra skipene som kom nært innpå bryggene hadde vært vellykket. Som en dyktig strateg hadde Erling utnyttet Herdebrei-partiets valg om å dele seg opp i Tønsberg og Konghelle, og Åsmund Simonsson hadde ikke den beste delen av Håkons hær med seg; Sigurd fra Rør hadde huskarene med seg på den andre siden av fjorden.
Etterspillet
Nederlaget var merkbart, men tapet av Inge Krokryggs flåte inkludert skipet «Bøkesuden» som Håkon Herdebrei hadde tatt til seg ble avgjørende. Nå fantes det ingen maritim styrke sørover i Norge og dermed måtte Håkon Herdebreis menn ta landevegen til Trøndelag for å få seg nye skip. Sigurd fra Rør tok alle skip han kunne få tak i, og dro nordover langs kysten til kaupangen (Trondheim) for å slutte seg til Håkon og de andre.
Med disse erobrede skipene reiste Erling Skakke tilbake til Bergen på Vestlandet og overvintret, ventet på Håkon Herdebrei fra nord. Herdebrei bød ut leidang, men det tok sin tid å samle til seg menn og krigsskip for å gå til angrep sørover mot Erling som hadde tatt med seg en stor hær. Herdebrei besluttet å vente på opplysninger om Erling Skakke og hans styrkene, men fikk høre at Erling hadde satt opp sine skip i Bergen.
I troen om at Erling Skakke ikke ville dra nordover, seilte Håkon videre sørover og sendte Sigurd jarl og Åsmund Simonsson innover Romsdalen for å samle folk og skip til seg, for deres planlagte angrep på Bergen. Men det var en krigslist av Erling som utnyttet kjøpmennene for å gi Håkon Herdebrei falske opplysninger. Bare få dager senere dro Erling Skakke ut med krigsskipene, og etter bare tre dager kom han overraskende på Håkon Herdebrei ved Ålesund. Slaget ved Sekken gjorde slutt på stridighetene langs vestlige Norge.
Bombardier CRJ900
Bombardier CRJ900 er et tomotors jetfly som produseres av Bombardier Aerospace i Canada. Flytypen er basert på CRJ100/200-serien, og er som forgjengeren konstruert for regional passasjertrafikk.
Design
Etter den store suksessen de hadde med CRJ100/CRJ200-serien bestemte Bombardier seg for å starte produksjon av større varianter av samme design for å konkurrere med flytyper som Boeing 717, Boeing 737-600 og Embraer E-Jet-serien. CRJ900 ble utviklet sammen med CRJ700. Finnes i utgavene CRJ550, -700, -900 og -1000.
CRJ900 er beregnet på 86–90 passasjerer i en en-klasse konfigurasjon. Flyet er utstyrt med GE CF-348C5 jetmotorer som hver yter 59,4 kN, og er også utstyrt med slats. Flyet er løst basert på CRJ200-serien, men med betydelige forbedringer. Flytypen har fått et betydelig forbedre klimakontroll. Motorene er digitalt styrt istedenfor en kombinasjon av mekanisk og justeringer av drivstofftilgangen. Kabingulvet har blitt senket 5 cm, noe som gir bedre utsikt for passasjeren i kabinen, ettersom vinduene nå er nærmere øyenhøyde. Vingespennet er lenger og halen har blitt redesignet og har en større flate og er allotriomorf. Marsjhøyden er typisk 8–10 000 fot høyere enn for forgjengeren, med en littegranne større drivstofforbruk, og en marsjfart på 450–500 knop – en betydelig forbedring over forgjengeren.
I Nord-Amerika flys CRJ900 av Mesa Airlines, SkyWest, Northwest Airlink (Mesaba Airlines) og Delta Connection (Comair). Det første CRJ900-flyet (N901FJ) var faktisk et modifisert CRJ700, som hadde blitt forlenget to steder – framme og bak på skroget. Flyet er permanent parkert i Tucson i Arizona, og har kun blitt flydd for testformål.
CRJ900 konkurrerer delvis med Embraer 175, og i henhold til Bombardier er CRJ900 mer økonomisk å fly per setekilometer, mens Embraer på sin side har større lastekapasitet, rekkevidde og en større kabin.
I juni 2007 var det totalt 62 CRJ900-fly i tjeneste med forskjellige flyselskap, i tillegg til 49 bestilte. De største brukerne inkluderer Mesa Airlines (38 fly), SkyWest Airlines (17) og Mesaba Airlines (13).
Solerød skole
Solerød skole er en barneskole lokalisert i Undrumsdal i Tønsberg kommune. Skolen var tidligere en del av Solerød oppvekstsenter, som også inkluderte barnehage på samme tomt. Disse en nå to forskjellige virksomheter.
Bombardier CRJ900
Design
I mars 2008 bestilte Estonian Air 3 nye CRJ900 NG 90-seters fly. Samme måned bestilte også SAS 13 av disse.
Solerød skole
Den opprinnelige skolen ble bygget i 1878, og den fikk nytt bygg i 1936. Den nåværende skolen ble bygget på nabotomten i 1969, og den ble utvidet i 1977 og 1994. Tidligere hadde skolen elever fra Revetal, men disse ble flyttet til Røråstoppen skole da denne åpnet i 2003. Det er nå ca. 98 elever fordelt på 7 klasser. Enkelte undervisningsøkter gjennomføres fådelt, hvor hensiktsmessige trinn slås sammen.
Bombardier CRJ900
Varianter
CRJ900 produseres i 3 varianter: Standardutgaven CRJ900 i tillegg til CRJ900 ER (Extended Range) og CRJ900 LR (Long Range).
Bombardier Canadair Regional Jet
Young (Uruguay)
Young er en by i Río Negro-departementet i det vestlige Uruguay. Byen har om lag 14 521 innbyggere. Young ble grunnlagt i 1910.
Befolkning
Young har 14 521 innbyggere (Beregning 2004)
Kilde:
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er Rául Lafluf (2012).
Transport
Ruta 3 forbinder Young med Trinidad og San José de Mayo (sør) og Bella Unión (nord).
Ruta 25 forbinder Young med Guichón og Tacuarembó.
Liste over Finlands statsoverhoder
Liste over Finlands statsoverhoder omfatter flere typer statsoverhoder, som avspeiler Finlands ulike statsformer gjennom historien.
Fra 1249 var Finland en del av det svenske riket. Etter Sveriges tap mot Russland i den såkalte finskekrigen (1808–09) måtte Sverige avstå Finland, og fra 1809 til 1917 var Finland et storfyrstedømme under det russiske keiserriket. Ved tsar-Russlands fall og den russiske revolusjon i 1917 ble Finland selvstendig. I en overgangsperiode fra 1917 til 1919 ble det forsøkt ulike modeller for statsform og statsoverhode, inntil man i 1919 festet seg ved en valgt president.
Finlands president utøver sitt embete i henhold til bestemmelser i den finske grunnloven, som ble totalrevidert i 2000: vedkommende er øverstkommanderende for de finske styrkene, og styrer republikkens utenrikspolitikk. Presidenten velges for en periode av 6 år, og kan gjenvelges én gang. Presidenten tiltrer på den første dagen i måneden, i måneden etter valget. Statsministeren er presidentens stedfortreder.
Valget har tidligere vært gjennomført som indirekte valg, og ved unntakssituasjoner har presidenten blitt valgt av Riksdagen; valget skjer fra 1994 som direkte valg.
Del av Sverige 1249–1809
I perioden fra 1249 til 1809 var det nåværende Finland en integrert del av det svenske riket. Tittelen Storfyrste av Finland var en del av den svenske kongens titulatur fra 1581 til 1809. For en liste over de svenske kongene; se Liste over Sveriges monarker.
Den første kjente generalguvernør i Finland var Claes Eriksson Fleming, fra 1594. Av særlig betydning for Finland regnes grev Per Brahe d.y. (1602–1680), som var generalguvernør fra 1637–40 og 1648–54, og som grunnla både byer og læresteder.
Russisk storfyrstedømme 1809–1917
Tsaren var representert i Finland av en generalguvernør. Nikolai I. Bobrikov, som var guvernør 1898-1904 utmerket seg særlig ved sin brutale opptreden overfor den gryende finske separatismen.
Den provisoriske russiske regjeringen fra mars til november 1917 var representert ved de to siste generalguvernørene: Mikhail A. Stakhovitsj fra 31. mars til 17. september 1917 og Nikolaj V. Nekrasov fra 17. september 1917 til bolsjevikregjeringens inntreden 7. november 1917.
Overgangstiden 1917–1919
Under den finske borgerkrigen var Svinhufvud både statsoverhode og statsminister i den parlamentarisk baserte regjeringen, som hadde militær støtte i de de hvites paramilitære styrker. Kullervo Manner og Otto Ville Kuusinen var forgrunnsfigurer i Finlands sosialdemokratiske parti, og ledet opprørsregjeringen for de røde. De to var slik sett statsministre i den ikke anerkjente Finske sosialistiske arbeiderrepublikk fra januar til mai 1918.
Fra oktober til desember 1918 var Fredrik Karl av Hessen valgt konge av Finland. Han rakk aldri å besøke Finland, og frasa seg tronen da det ble klart at stemningen både i Finland og hans hjemland Tyskland var imot monarkier. Etter Tysklands nederlag i første verdenskrig hadde dessuten hans rolle som garantist for en tysk-finsk allianse tapt sin betydning for Finland. Svinhufvud gikk av som riksforstander da det ble klart at hans plan om et tysk-orientert monarki ikke lot seg gjennomføre.
Finlands presidenter 1919–
Det er vanskelig å påpeke statistiske mønstre i en gruppe på tolv personer, men det er noen trekk som kan påvises: Seks av presidentene hadde vært statsminister før de ble president (Svinhufvud, Kallio, Ryti, Paasikivi, Kekkonen og Koivisto), og alle seks var sittende statsminister idet de ble valgt. Av de seks som var født før 1883, hadde fire finnifisert enten hele navnet sitt, eller bare fornavnet (Ståhlberg, Relander, Kallio og Paasikivi) i løpet av oppveksten. Syv av de tolv var/er jurister (Ståhlberg, Svinhufvud, Ryti, Paasikivi, Kekkonen, Halonen, Niinistö) ; to var bønder (Relander og Kallio); og dertil kommer en sosiolog/bankmann (Koivisto), en offiser (Mannerheim) og en lærer/diplomat (Ahtisaari).
Da Koivisto ble president i 1982, var han den første sosialdemokraten; og begge hans etterfølgere var også sosialdemokrater.
Mannerheim, Ryti, Kekkonen og Halonen var blant de fem første i Yles kåring av 100 Suuret suomalaiset (Store finner) i 2004. Mer oppsiktsvekkende var det at Ahtisaari ikke var på listen i det hele tatt. Heller ikke Relander nådde opp i kåringen.
Eksterne lenker
Président de la République de Finlande Suomen tasavallan presidentti
Wang Chenghui
Wang Chenghui (kinesisk: 王澄慧; pinyin: Wáng Chénghuì), fødsels- og dødsår ukjent, hjemsogn Suizhou (睢州) i Guide By (归德府) i Henan-provinsen, som idag heter Sui Xian (睢县) i Shangqiu By (商丘市). Embetsmann under Qing-dynastiet i Kina, sysselmann i Shanghai 1731–1735.
Bonitet
Bonitet brukes i skogbruket som et uttrykk for markas evne til å produsere trevirke. I norsk skogbruk brukes H40-systemet for å angi skogens bonitet.
Wang Chenghui
Wang Chenghui ble keiserlig provinskandidat (举人) i 1702 og keiserlig palasskandidat (进士) i 1703.
Bonitet
H40-systemet angir trærnes overhøyde på voksestedet ved 40-års brysthøydealder (alder etter at treet har nådd 1,3 meter). Det forutsetter optimalt stell. Fordi trærne frem til brysthøyde er svært lett påvirkelige.
Wang Chenghui
I 1707 ble han utnevnt til hovedskriver (主事) for Finansdepartementets (户部) Guangxi-kontor (广西司), en stilling som normalt var plassert i lønnstrinn 6a (正六品).
Bonitet
Bonitet 17 indikerer at overhøyden i bestandet vil være 17 meter ved 40 års brysthøydealder. Således vil høy bonitetsverdi angi stor produksjonsevne. Forbokstav G (for eksempel G17) brukes om gran og F om furu.
Wang Chenghui
I 1708 avanserte han til ekstraordinær konsulent (员外郎) ved Guangdong-kontoret (广东司) i Finansdepartement, en stilling som normalt var avlønnet i lønnstrinn 5b (從五品). Det var så vanlig for landeiere og forretningsmenn å sikre seg denne stillingen ved å gi rene pengegaver til Hoffet at ordet ekstraordinær ansatt (员外) ble et synonym for rike landeiere. Stillingen innebar ofte svært få arbeidsoppgaver.
I 1709 ble han utnevnt til byråsjef (郎中) ved Zhejiang-kontoret (浙江司) av Justisdepartementet (刑部), en stilling som normalt var avlønnet i lønnstrinn 5a (正五品).
I perioden 1710–1722 var han langtidssykemeldt og oppholdt seg i hjemsognet.
I 1723 ble han igjen utnevnt til byråsjef (郎中), denne gang ved Guangxi-kontoret av Justisdepartementet (刑部).
I 1724 ble han introdusert til Hoffet og ble via keiserlig forordning utnevnt til inspektør (监督) ved Xingping-lageret (兴平仓), et viktig korn- og rislager i Beijing.
I 1727 ble han utnevnt til magistrat (知府) i Zhaoqing By (肇庆府) i Guangdong-provinsen, en stilling som normalt var avlønnet i lønnstrinn 4b (從四品).
Metaspråk
Metaspråk er et generelt språk som brukes for å beskrive spesifikke språk. Et metaspråk er nødvendig da man ikke kan beskrive spesifikke språk uten å ty til et annet språk (som da er metaspråket). Beskrivelser i et generelt metaspråk forenkler sammenligning mellom forskjellige spesifikke språk, eller samme spesifikke språk på ulike tidspunkt. For å sjekke om et gitt språk er korrekt brukt, må en kontrollere anvendelsen mot metaspråket. Med et metaspråk kan en også lage nye spesifikke språk. Metaspråk er brukt i alle fagfelt og vitenskaper der man uttrykker kunnskap språklig. Mest nærliggende er lingvistikk, der en grammatikk for et gitt språk, være det språkets metaspråk. Innen informatikk finner en metaspråk som danner grunnlag for å sammenligne ulike markeringsspråk og programmeringsspråk (for eksempel SGML).
Susann Goksør Bjerkrheim
Susann Goksør Bjerkrheim (tidligere Susann Goksør; født 7. juli 1970 på Lambertseter i Oslo) er en norsk tidligere håndballspiller.
Bjerkrheim spilte 296 landskamper og scoret 844 mål for Norge, og var landslagets kaptein fra 1993 til 2000. Hun hadde til 2014 flest landskamper for Norge. Hun var kaptein på Norges lag som ble verdensmester under VM i 1999. Som klubbspiller spilte hun for Nordstrand og Bækkelaget. Hun var kaptein i BSK frem til 1997, men etter bråket i klubben endte hun med å gå til byrival Nordstrand foran 1997/98-sesongen. I 2008 gjorde hun comeback for Nordstrand i kampen for å redde plassen i eliteserien.
Hun er gift med håndballspilleren Svein Erik Bjerkrheim og har to sønner.
Høsten 2006 var hun tilbake i rampelyset – denne gang som deltager i TV 2-serien Skal vi danse. Hun ble til slutt nummer to, slått av TV-produsent og programleder Kristian Ødegård. Hun var ekspertkommentator for NRK under sommer-OL i Beijing. I 2010 var hun med på 4-stjerners reise på TVNorge sammen med Isabella Martinsen, Tom Nordlie og Kristian Valen og var med i Senkvelds underholdskonsept «Camp Senkveld». Til daglig jobber Susann Goksør Bjerkrheim som konsulent.
Wild Seed
Wild Seed er et musikkalbum med Morten Harket fra 1995.
Dette var hans første plate på engelsk. For albumet vant han flere priser under Spellemannprisen 1995. Albumet lå 32 uker på VG-lista i 1995/1996, hvorav 6 uker på førsteplass. Tekstene er skrevet av Håvard Rem.
Carlos Roselló
Carlos Roselló Betbeze (født 2. mai 1922) var en uruguayansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Roselló vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det uruguayanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Sovjetunionen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Uruguay tapte semifinalen til Sovjetunionen med 57-61 som siden tapte finalen til USA. Uruguay beseiret Argentina i bronsefinalen med 68-59. Roselló spilte fire kamper i OL-turneringen.
Badedrakt
Badedrakt er betegnelsen på et klesplagg man bader eller svømmer i. Vanligvis brukes betegnelsen badedrakt om en drakt som er sammenhengende og dekker det meste av brystet.
Tidligere brukte man begrepet på badetøy for begge kjønn, men i dag er det vanligst å bruke det bare om kvinnens badetøy, siden menn sjelden går i sammenhengende badetøy som dekker brystet. De bruker isteden badeshorts eller badebukse.
I tidligere tider var det vanlig at kvinner gikk med badetøy som gjerne bestod av noen større bukser og topper som dekket mye av kroppen.
Den vanligste typen kvinnelig badedrakt i dag har ikke ben eller ermer, slik at lårene og skuldrene i sin helhet kan ses. Hvor mye av ryggen badedraktene dekker, varierer.
En kvinnes todelte badetøy kalles bikini og ble oppkalt etter Bikiniatollen.
Voksenopplæring
Voksenopplæring er opplæringstilbud spesielt tilpasset voksne. Voksne deltar i slike opplæringstilbud for å få yrkeskompetanse, for å skaffe seg et grunnlag for mer utdanning eller for å få en rikere fritid. Opplæringstilbudene følger nivåene i utdanningssystemet, slik som grunnskoleopplæring og videregående opplæring. I tillegg kommer fritidsrettede kurs som er uavhengig av læreplanverk for offentlig opplæring.
Grunnskoleopplæring for voksne
Etter opplæringsloven § 4A-1 har voksne over 16 år rett til grunnskoleopplæring dersom de har behov for det. Voksne med rett til grunnskoleopplæring har også rett til rådgivning for å kartlegge sitt opplæringsbehov, og rett til en opplæring som er tilpasset sin kompetanse og behov for progresjon.
Dersom den voksne har spesielle tilretteleggingsbehov, kan det foreligge en rett til spesialundervisning etter opplæringsloven § 4A-2. Det innebærer at undervisningen innrettes etter den enkeltes personlige forutsetninger og mål.
Ifølge SSB var det i 2008 rundt 160 000 nordmenn i aldersgruppen 20-66 år som ikke hadde fullført grunnskolen.
Opplæring i norsk og samfunnskunnskap for voksne innvandrere
Nyankomne innvandrere med bestemte typer oppholdstillatelse har etter introduksjonsloven rett og plikt til norskopplæring i et bestemt omfang og iht tidsfrister. Opplæringen tilbys av hjemkommunen til innvandreren. Norskopplæringen har som formål å gi innvandreren norskferdigheter, slik at han/hun mestrer hverdagen, kan ta mer utdanning og/eller skaffe seg jobb. Det er en egen læreplan for denne opplæringen.
Videregående opplæring
Voksne har etter opplæringsloven § 4A-1 rett til gratis videregående opplæring hvis de ikke har fullført slik opplæring tidligere. Retten gjelder fra det året den voksne fyller 25 år og gjelder personer som har fullført norsk grunnskole, eller har tilsvarende utdanning. Målet for opplæringen kan være fagbrev, studie- eller yrkeskompetanse. Søknad om videregående opplæring for voksne sendes fylkeskommunen, som skal legge til rette for en opplæring tilpasset voksne, som en del av den videregående skolen.
Kommunen og fylkeskommunen har plikt til å sørge for grunnskoleopplæring og videregående opplæring for voksne. Tilbud om voksenopplæring fra offentlige utdanningsinstitusjoner er knyttet til enkeltpersoners rettigheter etter opplæringsloven kapittel 4A.
Hobby (andre betydninger)
Hobby har flere betydninger:
Voksenopplæring
Opplæring knyttet til den voksnes hverdag og fritid
Studieforbund, organisasjoner og private opplæringstilbydere gir et mangfoldig kurstilbud til voksne. Tilbudene kan ta sikte på å lære seg ferdigheter, som f.eks. swingdans eller fotografi. Andre kurstilbud har som mål å bygge opp organisasjonene, som f.eks. tillitsvalgtkurs. Opplæringen kan også ha som mål å skape livsmestring hos den enkelte, som f.eks. kurs i kosthold eller selvhevdelse.
Andre kurs blir tilbudt av private kursarrangører. Omfanget av privat opplæringstilbud reguleres av markedet, og tilbudene kan være kortere kurs og seminarer, oppdragsundervisning eller skoleparallelle kurs med egenbetaling.
Cross over the Bridge
«Cross over the Bridge» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Bennie Benjamin og George David Weiss. Den ble publisert i 1945.
Den bestselgende versjonen av sangen ble spilt inn på plate av Patti Page i 1954. Den ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70302. Den andre siden var «My Restless Lover».
I Storbritannia ble en versjon spilt inn på plate av Billy Anthony og Tony Brent. Den ble utgitt av EMI på Columbia-etiketten.
Anne Shelton with Ken Mackintosh and his orchestra spilte den inn i London 11. mars 1954. Den ble utgitt av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 10680. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3424.
Norsk versjon
Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg synger en sang».
Listeplassering
Pages versjon kom på den amerikanske Billboard Best Sellers In Stores-listen 17. februar 1954 og lå der i 23 uker med nummer to som høyeste plassering.
Elazığ (provins)
Elazığ er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 8 455 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Elazığ.
Provinsen ligger øst i Tyrkia og grenser til provinsene Tunceli i nord, Bingöl i øst, Diyarbakır i sør og til Malatya i vest.
Distrikter
Provinsen Elazığ består av elleve distrikter:
Eliteserien i håndball for kvinner 2011/12
Eliteserien i håndball for kvinner 2011/12 var det øverste nivået i norsk kvinnehåndball sesongen 2011-12. Ligaen startet 3. september 2011 og ble avsluttet 17. mars 2012.
Aichi D3A
Aichi D3A var en japansk stupbomber beregnet på bruk fra hangarskip. Det fløy første gang i januar 1938. Den første serieproduserte varianten, D3A1, var i kamp over Kina allerede i 1940 og 126 D3A1 tok del i angrepet på Pearl Harbor. En forbedret versjon, D3A2, ble produsert fra august 1942. I alt 1 495 fly ble produsert – 470 D3A1 og 1–015 D3A2. De alliertes kodenavn for flyet var Val.
Osen/Sandværet naturreservat
Osen/Sandværet naturreservat ligger i Ballangen kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 9 060 dekar, hvorav 6 014 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta et område med stor havstrandbotanisk verdi, og som også har verdi som hekkeområde for sjøfugl.
Europeisk bladfingergekko
Europeisk bladfingergekko er en gekko som lever på øyer i det vestlige Middelhavet, blant annet Korsika, Sardinia, Îles d'Hyères, Elba og La Galite. Den finnes også noen få steder på fastlandet i Sør-Frankrike, og i de italienske regionene Toscana og Liguria.
Sosial markedsøkonomi
Sosial markedsøkonomi er en næringspolitisk modell utformet av Alfred Müller-Armack og Ludwig Erhard, gjennomført i daværende Vest-Tyskland fra og med 1948 av Konrad Adenauers kristendemokratisk dominerte regjering. I 2007 ble den sosiale markedsøkonomi ved Lisboatraktaten oppført som ett av målene for Den europeiske union. Sosial markedsøkonomi hviler idémessig på et liberalt grunnlag, ordoliberalismen, men står i motsetning til nyliberalismen, og kjennetegnes av å integrere liberale mål med katolsk sosial tenkning og den ikke-kommunistiske og demokratiske tradisjonen innen sosialismen.
Europeisk bladfingergekko
Dette er den eneste nålevende arten i slekten Euleptes. Flere utdødde arter er kjent fra miocen på det europeiske fastlandet, så den europeiske bladfingergekkoen må være en relikt som har overlevd på øyene i Det tyrrenske hav.
Sosial markedsøkonomi
Begrep
Den sosiale markedsøkonomi bygger på ordoliberalismen som krever at staten aktivt skal sikre at det finnes en funksjonsdyktig konkurranse i markedet. I forhold til ordoliberalismen utvider den sosiale markedsøkonomien statens oppgaver i næringspolitikken og betoner i tillegg sosialpolitiske mål. Ved utformingen av den sosiale markedsøkonomi forsøkte man å oppnå mål og løsningsforslag i liberalismen, den kristelige sosiallære og den frie sosialismen, det siste i motsetning til kommunismen. Det finnes ingen strenge retningslinjer for modellen. Den er dermed mer omfattende og mer elastisk som politisk retning betraktet, enn den opprinnelige ordoliberalismen.
Sett fra en etisk synsvinkel er den sosiale markedsøkonomi grunnleggende solidarisk.
Gjennomføring
Sosial markedsøkonomi ble iverksatt i Vest-Tyskland av Konrad Adenauers kristeligdemokratiske regjering, og ble særlig preget av næringsminister Ludwig Erhard.
Vogts Villa
Vogts Villa er et musikkalbum med Morten Harket fra 1996.
Sosial markedsøkonomi
Gjennomføring
Det teoretiske grunnlag for den sosiale markedsøkonomi var ordoliberalismen slik den ble grunnlagt av Walter Eucken og Franz Böhm på 1930-tallet. Økonomer som bidro til innføringen av den sosiale markedsøkonomi i praktisk politikk, var Alfred Müller-Armack og Wilhelm Röpke.
Vogts Villa
Tekstene er skrevet av Håvard Rem og Ole Sverre Olsen.
Sosial markedsøkonomi
Gjennomføring
Ved Lisboatrakten i 2007 Artikkel 2 pkt. 3 ble den sosiale markedsøkonomi innført som et av målene til Den europeiske union, med følgende offisielle danske tekst:
Paulus’ brev til laodikeerne
Paulus' brev til laodikeerne er et apokryfisk skrift fra oldkirken, trolig skrevet på latin av en ukjent forfatter en gang før år 300, og med urette tilskrevet Paulus.
I sitt brev til kolosserne, kap 4, v 16, nevner Paulus at han har hatt en brevveksling med menigheten i Laodikea. Disse brevene er ikke bevart, og det foreliggende brevet «er trolig laget for å gi et inntrykk av hva det opprinnelige brevet kan ha handlet om.» Det er utformet og bygget opp som de andre, kjente Paulusbrevene, og inneholder for det meste alminnelige oppfordringer om å leve et kristent liv. Brevet har særlig mange lån fra Filipperbrevet, og det antydes også at brevet er skrevet mens Paulus satt i fengsel.
Brevet kjennes i mange håndskrifter, og har tilsynelatende vært populært og utbredt. Teksten er oversatt til norsk i antologien Tidligkristne apokryfer, 2011.
Mats Wilander
Mats Wilander (født 22. august 1964 i Växjö) er en tidligere svensk tennisspiller, i dag kaptein for det svenske Davis Cup-laget.
Sammen med Björn Borg og Stefan Edberg regnes han blant tidenes beste svenske tennisspillere. Han var rangert som verdens beste spiller fra september 1988 til januar 1989. I 1982 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje og i 1983 fikk han Radiosportens Jerringpris.
Finneskatten
Finneskatten, eller finnskatt, finnkaup, lappeskatt eller sameskatt, var en skatt som samene (tidligere kalt «finner») på det området vi i dag kaller Nordkalotten måtte betale til øvrigheten; enten til kongen eller til noen som hadde rett til å kreve inn på hans vegne. Begrepet er mest brukt i sagalitteraturen. Ordet skatt (norrønt skattr) ble brukt på avgift som ble innkrevd fra områder utenfor riket; før 1300-tallet betalte ikke nordmenn skatt, de ble «skattlagt» med leidang.
Historie
Den eldste kilde til finneskatten er fra slutten av 800-tallet, da Ottar fra Hålogaland besøkte England førte til nedtegning av hans historie. Finneskatten var Ottars viktigste inntektskilde. Stormennene reiste på finneferd i de samiske områdene og krevde inn skatt og handlet med samene. Ottar forteller at hver mann ble skattlagt etter ætt og byrd, og regner opp hva den rikeste måtte betale: 15 mårskinn, 5 reinskinn, 1 bjørnefell, 1 kofte av bjørneskinn eller oterskinn, 2 stk 60 alen lange skipsreip av hval- eller kobbehud, og 10 amber fjær.
En annen som krever inn skatter fra samene er Torolv Kveldulvsson (død omtrent 890), omtalt i Egils saga, som er konguns syslu (sysselmann) på vegne av kongen. Det fortelles at Kveldulvsson hadde med seg 90 mann på sin ferd til Finnmark, mange varer for å bytte med samene og at det ble krevd inn skatter og hold handelsstemner. Alt gikk for seg minnelighet og vennskap, sier sagaen. Imidlertid tolkes beskrivelsene til at det på den ene siden var fredelig handel, og på den annen trussel om voldsbruk. Sagaen forteller slik om en skatteferd: ''«Torolv fór denne vinteren òg til Finnmarka, og hadde med seg nære hundre mann. Han fór fram som vinteren før, hadde kjøpstemne med finnene (samene) og fór vidt omkring i Finnmarka. Han drog langt austpå, og da ferda hans spurdest der, kom det kvener til han og sa at de var sende til han av kong Faravid av Kvenland. De fortalte at karelerne herja i landet hans, og derfor ville han be Torolv komme dit og hjelpe han.»''
Etter hvert ble det den norske kongemakten som overtok innkrevingen av finneskatten, og kongen kunne dermed gi retten til å dra på finnferd som «len» til en stormann. Senere måtte samene også betale skatt til Sverige og Russland. I 1326 ble nordmennenes og russernes skatterett overfor samene fastslått i Traktaten med Novgorod, og begge land kunne deretter kreve skatt fra samene fra Lyngen-Balsfjordområdet til Kolahalvøya.
Grov utbytting eller gjensidig nytte?
Tidligere har en ment samene i jernalderen ble skattlagt og grovt utbyttet av norrøne høvdinger. På grunn av en ujevn maktrelasjon, der de norøne høvdingene var militært overlegne, har en antatt at makt ble benyttet for å krev inn skattene. Historikeren Lars Ivar Hansen (1947–) har tatt til orde for at de håløygske høvdingene kan sees på som ledere av et salgs- og forsyningssystem for samene, på samme måte som bergenshandelen flere hundre år senere fungerte for sjøsamene. Høvdingene ga også samene vern og forhindret at den norrøne befolkningen skulle trenge inn i deres territorier.
Arkeologer som Odner og Marte Spangen (1977–) har påpekt forhold som taler mot at det var en slik skatt, blant annet at samene mange steder lett kunne stikke seg vekk. Et annet problem med en skatt er at den bare vil omfatte en del av produksjonen, og både kjøper og selger har interesse av å få avsetning på hele produksjonen. Det kan også ha eksistert et pelsmarked med oppkjøpere fra både øst og vest, ikke et norrønt pelsmonopol som må forutsettes ved skatt. Arkeologiske funn bygger opp om denne oppfatningen, både at pelsverkene og andre varer ble godt betalt og at samene kunne velge mellom norrøne og østlige oppkjøpere. Et annet argument som Odner trakk fram, var at de norrøne folkene var fleksible nok til at de med enkelhet kunne ha utnyttet de samme ressursen som samene. Imidlertid skjedde ikke dette fordi høvdingene beskyttet den samiske produksjonen og sørget for å hindre norrøn bosetning i de samiske bosetningsområdene. Samhandlingen mellom håløyger og samer var først og fremst gjensidig.
U23-VM på ski 2010
U23-VM på ski 2010 ble arrangert fra 28. januar til 1. februar 2010 i Hinterzarten i Tyskland. Det ble arrangert sammen med Junior-VM på ski 2010.
Mesterskapet var for utøvere født i 1987, 1988 og 1989.
1 km sprint
Dato: 26. januar 2010
10 km klassisk stil
Dato: 28. januar 2010
15 km skiatlon (7,5 km klassisk + 7,5 km fristil
Dato: 30. januar 2010
1 km sprint
Dato: 26. januar 2009
15 km klassisk stil
Dato: 28. januar 2010
30 km skiatlon (15 km klassisk + 15 km fristil)
Dato: 30. januar 2010
Nasjoner
Etter 6 av 6 øvelser:
Fylkesvei 2748
Fylkesvei 2748  går mellom Skarra og Vestfossen i Øvre Eiker kommune. Veien er 1,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 68.
Tsotsi
Tsotsi er et sørafrikansk kriminaldrama fra 2005 regissert av Gavin Hood. Handlingen er lagt til townshipene i Soweto, like utenfor Johannesburg i Sør-Afrika. Filmen er basert på en bok ved samme navn av Athol Fugard. Filmmusikken fremføres av den populære sørafrikanske artisten Zola.
Filmen vant en Oscar i kategorien «Beste fremmedspråklige film».