cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sugar (Natalia Gordienko-sang)
Eurovision Song Contest
Moldova deltok i semifinale 2, som ble avholdt i Rotterdam Ahoy i Nederland torsdag 20. mai. Der kom «Sugar» på syvendeplass og kvalifiserte seg til finalen lørdag 22. mai. Under finaleopptredenen mistet Gordienko mikrofonen i scenegulvet midtveis i fremføringen, men en av danserne fikk plukket den opp raskt, og Gordienko kunne fortsette sangen uavbrutt. Ifølge uoffisielle rapporter inneholdt sangen den lengste tonen i konkurransens historie, 15 sekunder.
Nasjonalfronten (Iran)
Partiet begynte som en koalisjon av et bredt politisk spektrum, og hadde som et av sine hovedmål å forhindre vestlig dominering av Irans naturressurser. På 40-tallet var Irans olje eid av Storbritannia, som også hadde store økonomiske interesser i landet. Med regjeringsmakta valgte Mossadegh i 1951 å nasjonalisere Irans olje, noe som utløste Abadan-krisen som til sist resulterte i statskupp og gjeninnsetting av Mohammad Reza Pahlavi som Irans øverste leder. Mossadegh ble plassert i husarrest på livstid, og påfølgende avtaler sikret at tapene for de britiske oljeselskapene ikke ble altfor store.
Under den iranske revolusjon i 1979 fikk partiet på ny vind i seilene, og dets medlemmer var delaktige i å styrte Shahen. I 1981 forsøkte partiet å demonsterere mot det nye regimet under ledelse av Ayatollah Khomeini, noe som førte til at det ble forbudt. Innen 1982 hadde partiet opphørt å eksistere innenfor Irans grenser, og flere av lederne hadde flyktet utenlands.
The Light of Happiness
The Light of Happiness er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John H. Collins.
VM i slalåm-padling 1953
VM i slalåm-padling 1953 (verdensmesterskapet i slalåm-padling) ble arrangert i Meran i Italia i 1953.
Apostasimerini
Apostasimerini er en gruppe av biller som hører til familien snutebiller (Curculionidae). Disse billene er oftest blankt svarte og mange lever på planter i korsblomstfamilien (Brassicaceae), som omfatter blant andre kål og raps. Noen av artene kan derfor opptre som skadedyr.
Utseende
Små til middelsstore, avlange snutebiller, som oftest mørke, ofte er oversiden helt eller delvis dekket med lyse skjell. Snuten er lang, slank og krum og normalt rettet mer eller mindre nedover. Antennene sitter festet i snutens ytre halvdel, ofte nær spissen. De er middels lange, knebøyde, og antenneskaftet (det innerste leddet) er noe kølleformet. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet, bakerst like bredt som dekkvingene, og sterkt punktert. Dekkvingene har tydelige punktrader, og beina er temmelig korte.
Levevis
Glanssnutebillene lever på planter, spesielt på arter i korsblomstfamilien (Brassicaceae), men også på en rekke andre planter, blant annet solsikke og reseda. Noen arter opptrer av og til som skadedyr. På den andre siden er noen arter i denne gruppen ganske sjeldne og kanskje truede.
Para-EM i friidrett 2021 – 5 000 meter kvinner
5000 meter for kvinner under Para-EM i friidrett 2021 i Bydgoszcz ble arrangert 5. juni 2021.
1480-årene
-- 1480 -- 1481 -- 1482 -- 1483 -- 1484 -- 1485 -- 1486 -- 1487 -- 1488 -- 1489
Tiårsoversikt
Thum Ping Tjin
Thum Ping Tjin (født 17. desember 1979 i Singapore) er en singaporsk svømmer. Han var medlem av det nasjonale svømmelaget til Singapore, representerte People's Association Youth Swimming Club på og deltok under Sommer-OL 1996 i Atlanta.
Syria
Syria, eller Den arabiske republikk Syria, er en stat i Midtøsten. Den grenser i nord til Tyrkia, i øst til Irak, i sør til Jordan og i vest til Libanon, Israel og Middelhavet. Det tidligere syriske området Golanhøydene ble annektert av Israel etter seksdagerskrigen i 1967. Hovedstad og største by er Damaskus. Andre betydelige byer er Aleppo og Homs. Syria er bebodd av forskjellige nasjonaliteter, inkludert arabere, kurdere, armenere, syrere og assyrere.
Landet har siden 2011 vært i en blodig borgerkrig som har ført til at 6,6 millioner er internt fordrevne og 5,6 millioner har flyktet fra landet.
Demografi
Ca. 86 % av befolkningen er muslimer. Flertallet av disse er sunnimuslimer. 16 % av muslimene er alawitter, drusere, ismailere og andre sekter. 10–12 % er kristne. Syrisk kristendom er svært mangeartet. Man finner blant annet syrisk-ortodokse, den ortodokse kirke i Antiokia, nestorianere, armensk-ortodokse, armensk-protestantiske og andre kristne grupper som tilhører den vestlige Kirken. I tillegg eksisterer det en liten andel jøder i Damaskus.
90,3 % av befolkningen er arabere, blant annet en del palestinske arabere. Andre folkegrupper utgjør 9,7 %. Av disse er kurdere, irakiske turkmenere og armenere de største. Kurdere hører tradisjonelt til i den nordøstlige delen av Syria, men bor også i store antall i hovedstaden Damaskus. Armenerne, som i stor grad emigrerte til Syria etter det armenske folkemordet etter første verdenskrig, har særlig en synlig tilstedeværelse i Aleppo. Andre mindre folkegrupper er arameere og circussere. Alle de forskjellige folkegruppene er i varierende grad assimilerte, og ikke alle snakker sine opprinnelige språk.
Historie
Da araberne erobret landet i år 635 e.Kr. gikk folket i Syria over til islam. Korsfarerne erobret mye av Syria på 1100-tallet, men de ble drevet ut av den kurdiske generalen Saladin. Syria var under ottomansk/tyrkisk styre fra 1517 til 1920 og under fransk kontroll fra 1920 til 1946. Landet ble medlem av FN og Den arabiske liga i 1945. Syria har deltatt i krigene med Israel og tapte Golanhøyden i 1967. Etter flere militærkupp og motkupp tok Ba'ath-partiet makten i 1963.
Landet har stått i et sterkt motsetningsforhold til Irak og inngikk 1980 en vennskapsavtale med Sovjetunionen. Syria deltok sammen med USA på alliert side i Gulfkrigen mot Irak i 1991, mens de i 2003 holdt sterk avstand til USA. Landet utnyttet denne posisjonen til å sikre seg en sterkere kontroll over Libanon. Da det sunni-muslimske broderskapet reiste seg mot Damaskus i 1982 ble opprøret slått ned, og omtrent 20 000 mennesker døde. Hafez al-Assad stod i spissen for det statsbærende Ba'ath-partiet, og han var president fra 1971 til sin død i 2000. Hans sønn, Bashar al-Assad, overtok da og har sittet som president siden 2000.
Borgerkrigen i 2011–
Syriske myndigheter opphevet aldri unntakstilstanden som ble innført i 1963, og lyktes i lang tid å unngå større demonstrasjoner. 15. mars 2011 brøt det først ut demonstrasjoner med et dusin mennesker i hovedstaden Damaskus, fulgt av et hundretalls demonstranter og titusener av støttespillere på Facebook neste dag.
Etter fredagsbønnen 18. mars brøt det ut demonstrasjoner med flere tusen demonstranter i flere av Syrias største byer, som Damaskus, Daraa, Homs, Baniyas, Qamishli og Deir ez-Zor. Demonstrasjoner har vedvart siden. Etter flere måneder med i all hovedsak fredlige protester, har situasjonen utviklet seg til en væpnet konflikt som kan karakteriseres som en borgerkrig. Mer enn 150,000 mennesker skal ha blitt drept per april 2014.
Russland hevder at 270,000 syriske flyktninger har returnert til hjemlandet sitt i andre halvår 2018. Både Syria og Russland oppmuntrer syrere til å returnere. De mener at krigshandlingene har roet seg ned. Likevel mener flere at det er for tidlig, på grunn av en manglende politisk løsning i landet.
Forsvars- og utenrikspolitikk
Syria har lenge hatt et anspent forhold til Tyrkia på grunn av elvene Eufrat og Tigris samt på grunn av den tyrkiske Hatay-provinsen. Den tyrkiske provinsen Hatay blir fortsatt tegnet innenfor Syrias grenser, noe Tyrkia reagerer på. Videre støttet Syria lenge den marxist-leninistiske separatistorganisasjonen PKK, som kjemper for en kurdisk selvstendig stat i Øst-Tyrkia. Etter utleveringen av PKKs leder, Abdullah Öcalan, og fram til borgerkrigen brøt ut i Syria i 2011 ble forholdet mellom Syria og Tyrkia bedre, men det har så på nytt blitt mer anspent igjen. Forholdet til USA har lenge vært anspent, og USA definerer Syria som en del av ondskapens akse og påstår at landet fortsatt støtter terrorisme. Syria har også hatt et spent forhold til Israel og har vært med i flere kriger mot Israel. Under en av disse krigene mistet landet Golanhøydene til Israel, som annekterte området til tross for internasjonal kritikk.
Syria er medlem av Den arabiske liga, men Assad-regimet i landet har også fått et anspent forhold til flere arabiske land, spesielt Saudi-Arabia, Egypt og Qatar, etter at borgerkrigen brøt ut.
Som et resultat av borgerkrigen i Libanon hadde Syria militærstyrker utplassert der fra 1990, med undertegnelsen av Taif-avtalen. Etter drapet på Rafiq al-Hariri, tidligere statsminister i Libanon, i Beirut 14. februar 2005 vokste det fram en kraftig bevegelse for syrisk tilbaketrekning i nabolandet. Dette førte til at den syriske regjeringen vedtok å trekke soldatene ut av landet, og de siste forlot Libanon 26. april. Men forholdet mellom det syriske regimet og den libanesiske regjeringen er fremdeles anspent ettersom Syria av mange blir beskyldt for å stå bak likvideringen av Hariri.
FNs sikkerhetsråd og den libanesiske regjeringen har godkjent et spesialtribunal for Libanon som skal rettsforfølge de ansvarlige for Hariris død. Som et resultat av sikkerhetsrådets resolusjon 1757 er tribunalet nå i ferd med å bli etablert.
Landet har gode forbindelser med Iran og Russland, som begge støttet Assad-regimet da borgerkrigen brøt ut.
Menneskerettigheter
Syria har fengselsstraff inntil tre år for homofili.
Næringsliv
Syria pådro seg en stor utenlandsgjeld på grunn av sitt militære engasjement i Libanon og har etter det trengt finansiell bistand utenfra. Da Sovjetunionen ble oppløst mistet Syria en viktig handelspartner, men til tross for det hadde Syria en stabil økonomisk vekst i 1990-årene.
Etter en stund ble inflasjonen og budsjettunderskuddene større. Etter hvert ble økonomien basert på jordbruk og handel med jordbruksprodukter i tillegg til økt turisme. I 1995 var antall turister i Syria cirka 2 millioner.
I dag produserer Syria flere industriprodukter, blant annet tekstiler, drikkevarer, tobakk, fosfat og sement. Landet eksporterer også en del olje. Syria har mange svake statstyrte bedrifter og lav produktivitet. Oljeproduksjonen har begynt å ebbe ut, og arbeidsløsheten er forventet til å stige i Syria i fremtiden.
Oppføring på UNESCOs lister
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Erika Hess
Erika Hess (født 6. mars 1962 i Engelberg) er en sveitsisk tidligere alpinist. I 1980-årene var hun den dominerende alpinisten i verdenscupen, men hun greide aldri å vinne noen olympisk gullmedalje.
I 1982 og 1984 vant hun verdenscupen sammenlagt, og hun vant totalt 31 verdenscuprenn. Hun vant disiplincupen i slalåm i 1981, 1982, 1983 og 1985, og i 1984 vant hun storslalåm- og kombinasjonscupen.
Hess høstet store triumfer i flere verdensmesterskap. Under VM 1982 i Schladming vant hun tre gullmedaljer: i kombinasjon, storslalåm og slalåm. I VM 1985 i Bormio vant hun i kombinasjonen. Hun ledet også slalåmrennet etter første omgang, men kjørte ut i annen omgang. Hun avsluttet karrieren ved å vinne to nye gull i kombinasjon og slalåm under VM 1987 i Crans-Montana.
Hennes eneste olympiske medalje kom i 1980 i Lake Placid, der hun fikk bronse i slalåm (etter Hanni Wenzel og Christa Kinshofer).
Wimbledon (film)
Wimbledon er en britisk romantisk komedie fra 2004. Filmen er regissert av Richard Loncraine, og har Paul Bettany og Kirsten Dunst i hovedrollene.
Handling
Engelskmannen Peter Colt (Paul Bettany) er en tennisspiller som er på hell av karrieren, men som en avskjedsgave får et wild card til sin siste Wimbledon-turnering. Peter har alltid kommet seg lett gjennom livet, med en rik familie som har tatt seg av det meste slik at han har kunnet satse på tennisen, en idrett han alltid har hatt talent i, men det er et talent han ikke har fått ut til det fulle. Tennis er også det som har kommet mellom den dysfunksjonelle familien. Særlig faren Edward (Bernard Hill) er bitter på sønnen. Peter har heller ingen ambisjoner om å komme langt i turneringen, siden han har mistet motivasjonen. Men så møter han amerikanske Lizzie Bradbury (Kirsten Dunst), en damespiller på toppen av karrieren som har ambisjoner om å vinne hele turneringen. Peter forelsker seg i henne og blir inspirert til å spille sin beste tennis. Men hennes strenge far og trener (Sam Neill) forbyr henne å bli sammen med Peter, siden han mener det tar bort fokuset hennes. Peter og Lizzie fortsetter imidlertid å møtes, tross farens vrede. Kan de vinne både i kjærligheten og på tennisbanen?
Om filmen
Filmen hadde et budsjett på 31 millioner dollar. Den ble aldri den helt store suksessen i USA, men tennisinteresserte land i resten av verden reddet overskuddet. Wimbledon spilte totalt inn 41 millioner dollar.
Filmen fikk også brukbare anmeldelser i norske medier. VG gav filmen terningkast 4, mens Dagbladet nøyet seg med 3. På Rotten Tomatoes har den et snitt på 61 %, mens på IMDb ligger brukersnittet for øyeblikket på 6,3 poeng av 10 mulige.
R-29RMU Sineva
SS-N-23 Skiff eller også R-29RMU Sineva (norsk: Blålig) er et russisk missil som kan skytes ut fra ubåt (SLBM). Missilet kan ha fire stridshoder med MIRV. Hvert stridshode har en sprengvirkning på tilsvarende 100 kilotonn TNT, og kan sendes ut fra ubåtklassen Delta, som kan bære 16 stykker av disse hver. I 2017 var det 96 av disse missilene på deltaklasseubåter. Missilet veier 40 tonn og har en skuddvidde på 8300 kilometer
EM i turn for kvinner 2000
Det 23. europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i 2000, i Paris i Frankrike.
Individuell mangekamp
Obs: Hopp (VT), skranke (UB), bom (BB), frittstående (FX).
Samiske geografiske navn i Namsos
Samiske geografiske navn i Namsos (knr 5007) angir stedsnavn i Namsos kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare sørsamisk er tatt med i denne oversikten for Namsos kommune.
Talgjefjorden
Talgjefjorden er en sidefjord til Boknafjorden mellom øykommunene Rennesøy og Finnøy i Rogaland. Det meste av fjorden ligger mellom selve Rennesøy i vest og selve Finnøy i øst. Fjorden har innløp ved Vignesholmene og strekker seg 13 kilometer sørøstover til sundet mellom øyene Talgje, som fjorden er oppkalt etter, og Fogn. På den andre siden av dette sundet ligger Hidlefjorden. Mellom Fogn og Finnøy går Finnøyfjorden nordøstover på sørøstsiden av Finnøy. Mellom Talgje og Rennesøy går Hanasandsundet ned til Brimsefjorden, som ligger på sørsiden av Talgje.
Fra Hanasand på Rennesøy går det ferge til Østabø på Talgje og videre over Talgjefjorden til Ladstein på Finnøy. Fra Finnøy går det ferge til Gjellarvika på Fogn. Fergekaien på Hanasand blir og brukt som avlastingskai for Mortavika når det er for dårlig vær til at fergene kan legge til kai her eller i tilfeller med stor trafikk.
Antonshöhe (Breitenbrunn)
Antonshöhe er en bydel i Breitenbrunn i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen.
Antonshöhe var en del av Breitenbrunn, før den 1. november 1952 ble slått sammen med bydelen Antonsthal i Bermsgrün til Landgemeinde Antonsthal, som den 1. juli 1998 ble innlemmet i Breitenbrunn.
Jeffrey Amherst
Jeffrey Amherst, baron Amherst, (født 29. januar 1717 i Sevenoaks i England, død 3. desember 1797 samme sted) var en britisk feltmarskalk med feltinnsats i Europa og i Nord-Amerika.
Bakgrunn
Jeffrey Amherst var sønn av den kentiske advokat Jeffrey Amherst (død 1750) og hans hustru Elizabeth Amherst (født Kerrill), En bror ble admiral - John Amherst - og en annen generalløytnant - William Amherst.
Militær
Han gikk inn i militær tjeneste i 1731 (som meget ung pasje), deltok i den østerrikske arvefølgekrig i slaget ved Dettingen, slaget ved Fontenoy og slaget ved Rocoux og ble forfremmet til oberstløytnant.
I 1758 ble han generalmajor og sjef for ekspedisjonen, som gikk mot Ny-Frankrike i Nord-Amerika. Amherst inntok samme året festningen Louisbourg og ble så øverstkommanderende for hele den britiske armeen i Nord-Amerika. Han inntok selv Fort Ticonderoga i 1759, mens James Wolfe erobret Quebec. I 1760 erobret han Montréal, som overgav seg for den samlede britiske hæren. Amherst ble utnevnt til generalguvernør i Britisk Nord-Amerika. I årene etter kom Amherst i strid med de franskvennlige indianerstammene (pontiackrigen), men han undervurderte fienden og fikk utrettet lite.
Karakteristisk for Amherst var omhyggelig planlegging, og metodisk og forsiktig utvikling av hans styrkemanøvrer. Men hans innsats er omstridt, bl.a. fordi han deltok i biologisk krigføring mot indianerne ved å spre influensavirus blant dem.
Han ble tilbakekalt i 1763, og ble mottatt i London, der tilbakeslagene i krigen mot indianerne ikke var kjent, som en helt som hadde erobret Canada. I 1772 ble han generalløytnant, fikk i 1776 peer-verdighet og ble general i 1778.
Lord Amherst var i 1793 den ordinære øverstkommanderende for den britiske hæren, men som i de siste årene i Canada, viste han dårlig lederskap og ble tvunget til å trekke seg i 1795. Året etter ble han likevel forfremmet til feltmarskalk.
1470-årene
-- 1470 -- 1471 -- 1472 -- 1473 -- 1474 -- 1475 -- 1476 -- 1477 -- 1478 -- 1479
Tiårsoversikt
Bonzac
Bonzac er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i det sørvestlige Frankrike.
Eberhard IV av Württemberg
Eberhard IV (født 23. august 1388 i Stuttgart, død 2. juli 1419 i Wailbingen) var greve av Württemberg fra 1417 til 1419.
Bonzac
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Bonzac
Harald Sæverud
Harald Sigurd Johan Sæverud (født 17. april 1897 på Nordnes i Bergen, død 27. mars 1992 i Bergen) var en norsk nyklassisk komponist, og var en av Norges mest betydelige komponister i sin tid.
Sæverud bodde mange år i Rådal i tidligere Fana kommune, hvor hans romslige eiendom, Siljustøl, i 1997 åpnet som museum.
Hans sønner Ketil Hvoslef og Tormod Sæverud er også komponister.
Utdanning
I 1915 begynte Sæverud ved musikkakademiet i Bergen hvor han studerte piano, supplert med musikkteori ved Borghild Holmsen, en anerkjent pianist og komponist med grad fra musikkonservatoriet i Leipzig. Etter fullført kursus i Bergen, studerte Sæverud videre i Berlin (1920–1921) og Paris (1925).
Han var styremedlem i Norsk Komponistforening og i Musikselskabet Harmoniens orkester. Han ble medlem av Kungliga Musikaliska Akademien i 1952. Fra 1953 ble han tilkjent Statens kunstnerlønn.
Kjempeviseslått, klaverminiatyrer og ny Peer Gynt-musikk
Hans Slåtter og stev fra Siljustøl, der man finner klaverstykker som Rondo amoroso, Småsveingangar, Galdreslåtten og andre miniatyrer med typisk sæverudske titler, er mye spilt. Rondo amoroso finnes også for orkester. Det samme gjelder Kjempeviseslåtten, som ble skrevet under andre verdenskrig i vrede mot okkupasjonsmakten. Kjempeviseslåtten, hans mest kjente verk, er inspirert av skadene tyskerne påførte Lærdal under okkupasjonen. Hans musikk til Ibsens Peer Gynt var et bestillingsverk til Det norske teatrets oppsetning i 1948, der Hans Jacob Nilsen hadde regien og selv spilte hovedrollen. Nielsens ide var at Ibsens drama skulle framføres som et «antiromantisk» verk, og da mente han at Edvard Griegs musikk skapte feil assosiasjoner og engasjerte Sæverud til å skrive en ny. Med sine ni symfonier må Sæverud sies å være en av Skandinavias viktigste symfonikere i det 20. århundre.
To hovedkategorier
Sæveruds musikk faller inn i to klare hovedkategorier; verker for piano og verker for orkester. Blant orkesterverkene finner vi ni symfonier, flere obo-, fiolin-, piano- og fagottkonserter, samt en del énsatsverker. Sæveruds musikk lar seg ikke uten videre kategorisere. Han blir ofte regnet som en atonalist, men mye av hans musikk er tydelig tonal, og han tok avstand fra atonal musikk. («Musikkens tannråte» som han etter hvert kalte atonal musikk.) Han oppviser også slektskap med folkemusikk. «Jeg lager mine folketoner selv», er en kjent uttalelse fra Sæverud. Noen karakteriserer ham som en komponist av «barbarisk» musikk, men flere av verkene hans spiller på lyriske og romantiske stemninger. Mye av Sæveruds musikk er skrevet med nyklassiske virkemidler som polytonalitet, og nymodalitet (modale skalaer, bruk av kirketonearter). Hans raffinerte bruk av dissonanser er kanskje det folk flest gjenkjenner som det «sæverudske», men dette finnes langt fra i all hans musikk.
Sæverud oppga ofte Wolfgang Amadeus Mozart og Joseph Haydn som sine viktigste inspirasjonskilder.
Særpreget personlighet
Sæverud fortalte gjerne gode historier, og mange anekdoter er knyttet til hans liv og virke. Han yndet for eksempel å fortelle at han «var født på en kirkegård», noe som han mente hadde preget ham som kunstner. Huset der han ble født, skal ha ligget på et sted der det en gang hadde vært en kirkegård. Han hadde nok en viss sans for det man i dag ville kalle merkevarebygging.
Priser og utmerkelser
I 1952 ble Sæverud utnevnt til medlem av det svenske Kungliga Musikaliska Akademien. I 1957 ble han ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, i 1977 kommandør av samme orden. I 1979 mottok han Norsk kulturråds ærespris, i 1986 Lindemanprisen og han fikk tildelt juryens hederspris under Spellemannprisen 1988.
Komposisjoner i utvalg
Sæverud har også skrevet svært mange enkeltstykker uten opusnummer, og også mange bearbeidelser av egne verker.
Epikurisme
Epikurisme er et filosofisystem som er basert på læren til Epikur, grunnlagt en gang rundt 307 f.Kr. Epikur, som virket i antikkens Hellas, var en atomist og materialist som fulgte forsporene til Demokritos. Hans materialisme fikk ham til å angripe overtro og guddommelig innblanding. Ved å følge Aristippos fra Kyrene — som vi vet lite om — mente Epikur at behag var det største gode. Men måten å oppnå behag var å leve beskjedent og oppnå kunnskap om verdens virkemåter og begrense ens egne begjær. Dette førte til en tilstand av ro (ataraxia) og frihet fra frykt, foruten også fravær av legemlig smerte (aponia). Kombinasjonen av disse to tilstandene ble antatt å utgjøre lykke i sin høyeste form. Selv om epikurisme er en form for hedonisme, for så vidt som den erklærer behag som det ene vesentlige gode, er dens konsept om fravær av smerte det som utgjør det største velbehaget, og filosofien fremmet et enkelt liv som var forskjellig fra det hedonismen fremmet. I antikken ble epikureerne referert til som «de i tregården» (boi apo tōn kepōn). Den troskapsed som elevene i skolen måtte avgi var følgende: «Jeg skal være tro mot Epikur, hvis lære jeg av fri vilje har valgt å følge.»
Fram til moderne tid har epikurisme blitt hovedsakelig vurdert som en filosofi som rettferdiggjorde et utsvevende liv, men det var først og fremst kristne som fremmet denne betraktningen da epikurisme ikke motsvarte de kristne normene, og samtidig mislikte de kristne at epikurismen avviste at det var noen gud som straffet eller belønnet menneskene. Med andre polemiserende tekster mot teologi (læren om Gud), antroposentrisme (det menneskelige fokus), og teleologi (prosessers hensikt eller mål), ble disse tekstene bannlyst under den kristne middelalderen, og kun fragmenter har blitt bevart for ettertiden. Under renessansen fikk imidlertid epikurismen igjen oppmerksomhet.
I Epikurs syn ble det høyeste behag (ro og frihet fra frykt) oppnådd ved hjelp av kunnskap, vennskap og gjennom å leve et rettskaffent og måteholdent liv. Han fremmet det enkle livet, og at man reduserte sine begjær, noe som grenset mot askese. Han argumenterte at når man spiste, burde man ikke spise for godt, for det ville føre til misnøye senere, og likeledes kunne sex føre til økt lyst og misnøye med ens seksuelle partner.
Epikurisme var opprinnelig en utfordring til platonismen, skjønt senere ble den en motpart til stoisisme. Epikur og hans tilhengere skydde politikk. Etter hans død ble hans skole ledet av Hermarkos. Senere blomstret epikuriske samfunn i den sene hellenistiske tiden og romersk tid, blant annet i Antiokia ved Orontes, Alexandria i Egypt, Rhodos, og Ercolano i Italia. Poeten Lucretius er dens mest kjente romerske tilhenger. Ved slutten av Romerriket, etter å blitt angrepet og undertrykt av kristne, døde epikurismen ut, inntil den ble gjenfødt på 1700-tallet av atomisten Pierre Gassendi, som tilpasset den til den kristne lære.
Tetrapharmakos
Tetrapharmakos, eller «Botemiddel i fire deler», er Epikurs grunnleggende retningslinje for å leve et mest mulig lykkelig liv. Den poetiske læren ble skrevet ned av en ukjent epikurist som oppsummerte Epikurs filosofi om lykke i fire enkle linjer. «Tetrapharmakos» var egentlig navnet på en sammensetninger av fire medisinske stoffer (voks, talg, bek og harpiks). Ordet benyttet metaforisk av Epikur og hans disipler refererte til de fire botemidlene som kuren for sjelen.
På originalens gresk:
Framstående epikurister
En av de tidligste romerske forfattere som fremmet epikurisme var Amafinius. Andre tilhengere av Epikurs lære var blant annet poeten Horatius, hvis berømte utsagn Carpe Diem («Grip dagen») illustrerte filosofien, foruten også Lucretius, slik han viste det i De Rerum Natura. Poeten Vergil var en annen prominent epikurist.
Urterfjorden
Urterfjorden er en fjord ytterst i havgapet rett vest for Karmøy og Haugesund. Fjorden ligger mellom øygruppene Urter i sør og Røvær i nord. Fjorden strekker seg 6 kilometer innover mot øyen Bjørkevær. Mellom Bjørkevær og Kvaløya ved Føyno fortsetter Kvaløyfjorden videre østover mot fastlandet. Røværsfjorden ligger på østsiden av Røvær.
1830-årene
-- 1830 -- 1831 -- 1832 -- 1833 -- 1834 -- 1835 -- 1836 -- 1837 -- 1838 -- 1839
Tiårsoversikt
Bossugan
Bossugan er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i det sørvestlige Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Bossugan
1810-årene
-- 1810 -- 1811 -- 1812 -- 1813 -- 1814 -- 1815 -- 1816 -- 1817 -- 1818 -- 1819
Tiårsoversikt
Eufronius
Eufronius var biskop av Tours fra 555 til 573. Han ble etterfulgt av Gregorius av Tours.
GÍ Gøta
Gøtu Ítróttarfelag, vanlig forkortet GÍ Gøta, var en fotballklubb fra Norðragøta på Færøyene. Klubben ble stiftet i 1926. I 2008 slo GÍ Gøta seg sammen med klubben Leirvík ÍF fra Leirvík, og dannet den nye klubben Víkingur som deltok i den færøyske eliteserien for første gang i Vodafonedeildin 2009-sesongen.
Nazcaplaten
Nazcaplaten er en tektonisk plate under Stillehavet vest for Sør-Amerika. Den utgjør sammen med Cocosplaten og Juan de Fuca-platen rester av den eldre Farallonplaten. Den har fått sitt navn etter den peruanske havnebyen Nazca.
1860-årene
-- 1860 -- 1861 -- 1862 -- 1863 -- 1864 -- 1865 -- 1866 -- 1867 -- 1868 -- 1869
Nazcaplaten
Nazcaplaten glir inn under den søramerikanske kontinentalplaten, og er dermed med på å forårsake en dyphavsgrav og Andesfjellene.
1860-årene
Tiårsoversikt
Wollmar Boström
Biografi
Etter at Wollmar Boström ble jur.kand. ved Uppsala universitet i 1903 ble han ansatt ved Utrikesdepartementet. Hans første store oppdrag var som attaché i Paris 1905. Året etter ble han utnevnt til andresekretær i UD, og i 1908 til førstesekretær. 1910-1913 var han kong Gustaf Vs handsekreterare og han var 1912-1914 også sekretær i UDs opptakskommisjon. I 1913 ble han utnevnt til legasjonssekretær ved ambassaden i London, tre år senere ble han legasjonsråd. Han vendte tilbake til Sverige i 1918 som kabinettssekreterare og hadde denne posisjonen til 1922, da han ble Sveriges sendemann i Madrid og Lisboa 1922-1925 og i Washington, D.C. 1925-1945.
I 1914 ble han utnevnt til kammerherre. Han var æressdoktor ved University of Delaware, University of Pennsylvania, New York University, Rutgers University i New Jersey, Augustana College og Upsala College.
Boström som tennisspiller
Wollmar Boström var i sin tid en av Sveriges beste tennisspillere. Han tok bronse i innendørsturneringen i double i OL 1908 i London, og var svensk mester i singel utendørs i 1902 og 1909, singel innendørs i 1905 og 1909, og double utendørs 1912. Hans medspiller var Gunnar Setterwall. Boström var styreleder i Svenska Tennisförbundet 1909-13.
Lockheed Martin X-56
Lockheed Martin X-56 er et ubemannet modulært eksperimentfly bygd av Lockheed Martin Skunk Works på oppdrag fra USAs flyvåpens forskningsavdeling (AFRL - Air Force Research Laboratory). Flyet fikk X-betegnelse i februar 2012 og er en del av AFRL's MAD-program (Multi-Utility Aeroelastic Demonstration). Prosjektet er et samarbeid mellom AFRLs Air Vehicles Directorate, NASA og Lockheed Martin. X-56A har fått tilnavnet MUTT som er et akronym for Multi-Utility Technology Testbed. Flyet er konstruert for å lett kunne bytte vinger, og har forsterkninger midt på halen for å eventuelt kunne få påmontert en ekstra motor. Det er også bygd for å kunne tåle påkjenningene forårsaket av flutter.
Historie
Første flyvning fant sted 26. juli 2013 ved NASAs Dryden Flight Research Center på Edwards Air Force Base i California. Under den første flyvningen fløy X-56A i lav høyde i omtrent 14 minutter mens ingeniørene kontrollerte flyets manøvreringsdyktighet ved ca 130 km/t. Hastighetssensorer ble kalibrert opp mot GPS-målinger og manøvrerbarheten ved 110 km/t ble utprøvd under innflyvning til landing. Flyet oppførte seg som forventet, og testflyvningen ble betegnet som en suksess. Den første flyvningen ble utført med konvensjonelle stive vinger. I oktober hadde flyet gjennomført åtte testflyvninger og fullført første fase. Blant annet ble støtdemperkonfigurasjonen på nesehjulet modifisert for å få bukt med hopping og gynging på bakken. Neste fase var å begynne med elastiske vinger og aktiv flutterdemping. Dette ble utført i 2014. Testprogrammet for X-56A ble avsluttet i 2019.
Det var 452. Flight Test Squadron, som er en avdeling av 412. Test Wing som utførte flyvåpenets testflyvninger. Disse flyvningene foregikk ved den nordlige delen av flybasen (North Base).
Flyet ble etter dette - som planlagt - overført til NASA. Det fikk nye vinger, men beholdt selve flykroppen. Det modifiserte flyet fikk benevnelsen X-56B, og første flyvning fant sted 19. april 2021 ved NASAs Armstrong Flight Research Center. Flyvningene foregår i samarbeid med Northrop Grumman.
Formål
X-56 skal undersøke fenomenet flutter som er resonanssvingninger i flyets bære- eller kontrollflater skapt av luftstrømmer (ikke ulikt fenomenet som førte til at broen over Tacoma Narrows kollapset i 1940). Ved å kunne prøve forskjellige vinger med ulik utforming og resonanse-karakteristikker håper forskerne på å forstå aerodynamiske prinsipper for flutter-demping av vide og tynne (og dermed fleksible) vinger som skal brukes i framtidens bemannede og ubemannede droner og rekogneseringsfly. Etter at flyvåpenets testprogram var fullført ble X-56A overført til NASA for videre testing.
Design
Flyet er bygd som en Blended Wing Body som er en slags mellomting mellom flyvende vinge og deltavinge - ikke ulikt eksperimentflyet Boeing X-48. Det er også utstyrt med fallskjermsystem for å berge flyet dersom det under testen kommer helt ut av kontroll. X-56 har fast trepunkts landingsunderstell med hjul. Vingene som skal brukes i flutter-testing vil inneholde vann som kan flyttes til forskjellige kammer for å fremprovosere flutter.
1840-årene
-- 1840 -- 1841 -- 1842 -- 1843 -- 1844 -- 1845 -- 1846 -- 1847 -- 1848 -- 1849
Tiårsoversikt
Cerococcidae
Cerococcidae er en familie med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.
Utseende
Hunnene er ovale, flate skjoldlus med sterkt reduserte, en-leddete antenner og sterkt reduserte eller helt manglende bein. De dekker seg med et skjold av voks som ofte har påfallende overflatemønstre. Dette er vanligvis blekgult til brunt, men kan være oransje, gult, rødt eller hvitt. Sugesnabelen er kort og tre-leddet.
Levevis
Disse skjoldlusene lever på busker og trær, sjelden på urteaktige planter. De sitter helst på nye skudd og kvister. Hunne utvikler seg gjennom tre nymfestadier, hannen gjennom fem. Hanner finnes hos de fleste artene. I alle fall noen nordamerikanske arter overvintrer som egg under (den døde) morens skjold. De har én generasjon hvert år. Det første nymfestadiet klekkes om våren og kryper ut gjennom en liten pore bakerst på skjoldet. De blir kjønnsmodne på ettersommeren, parer seg og hunnene legger egg.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i alle Jordens faunaregioner, de fleste artene er tropiske. De mangler i kalde områder.
Malis riksvåpen
Malis riksvåpen består av en rund himmelblå skive med landets navn «République du Mali» og motto «Un peuple, un but, une foi» på fransk («Et folk, et mål, en tro»). Over den gylne moskéen i Djenné en gyllen gribb i flukt. Under moskéen en stigende gyllen sol og to hvite pil-og-buer.
Eberhard III av Württemberg
Eberhard III der milde (den glade) (født 1364 formodentlig i Stuttgart, død 16. mai 1417 i Göppingen) var greve av Württemberg fra 1392 til 1417.
Han var sønn av prins Ulrich av Württemberg og Elisabeth av Bayern. Hans regjeringstid bar preg av fredsbevarende diplomatiske forbindelser til nabolandene. Et døme kan være alliansen oppretta den 27. august 1395 mellom 14 byer i Oberschwaben og Marbacher-alliansen oppretta i 1405. Eberhard sørga for å underlegge seg grevskapet Mömpelgard (nå Montbéilard) ved å la sønnen Eberhard IV gifte seg med Henriette av Mömpelgard. Hun var eldste datter og arving av grev Henrik av Mömpelgard. Eberhard III kontrollerte Mömpelgard til 1409, da han overgav kontrollen til sønnen Eberhard.
Eberhard III gifta seg to ganger. Først med Antonia Visconti, datter av Bernabò Visconti. De fikk tre sønner sammen: Eberhard IV og to andre, som begge døde som barn. Etter Antonias død i 1405, gifta han seg i 1406 med Elisabeth av Nürnberg, datter av Johann III av Nürnberg. Ekteskapet blei fullbyrda den 22. november 1412. I dette ekteskapet blei det født ei datter, Elisabeth (døde etter 29. april 1476), som etter å ha rømt fra forloveden Albert III av Bayern, gifta seg med grev Johann III av Werdenberg, pasje ved farens hoff.
Tekjøkken
Et tekjøkken eller hybelkjøkken er et lite kjøkken som vanligvis består av kjøleskap og mikrobølgeovn, men kan også omfatte andre hvitevarer, og noen ganger en vask. Tekjøkken finnes for eksempel på i enkelte studioleiligheter, internat, motell- og hotellrom eller kontorbygg. Navnet kommer muligens av at det er et sted hvor man kan tilberede te, kaffe, varm sjokolade og annen varm drikke, samt mindre måltider som ikke krever stor plass.
1850-årene
-- 1850 -- 1851 -- 1852 -- 1853 -- 1854 -- 1855 -- 1856 -- 1857 -- 1858 -- 1859
Tiårsoversikt
VM i slalåm-padling 1955
VM i slalåm-padling 1955 (verdensmesterskapet i slalåm-padling) ble arrangert i Tacen i Jugoslavia i 1955.
Servius
Servius eller Maurus Servius Honoratus (født ca. 370, død ca. 430) var en filolog i senantikken som i sin samtid hadde rykte for å være den klokeste mann i Italia. Han skrev en kommentar til Vergils skrifter, In tria Virgilii Opera Expositio, som tusen år senere ble den første inkunabel som ble trykket i Firenze, av Bernardo Cennini i 1471.
Kommentarer til Vergil
Kommentaren til Vergil er kjent i to ulike versjoner. Det eldste er en relativt kort tekst, hvor forfatterskapet angis både i overskriften og indirekte gjennom teksten. En nyere gruppe manuskripter, som stammer fra 900- og 1000-tallet består av den eldste teksten innarbeidet i en utvidet versjon. Det utvidede versjonen er ikke eksplisitt tilskrevet Servius, og det er stilistiske forskjeller mellom urmanuskriptet og tilleggene. Det utvidede teksten omtales som Servius auctus eller Servius Danielis, etter Pierre Daniel som utgave den første trykte utgaven i 1600. Tilføyelsene består av innredigerte tekstavsnitt som ser ut til å stamme fra tapte verk fra antikken. Redaktøren er anonym, men var etter alt å dømme kristen.
Å dømme etter Macrobius' verk Saturnalia, hvor Servius deltar i samtalene, andre hentydninger i det samme verket, og et kjent brev fra Symmachus til Servius må Servius ha vært en «hedning», det vil si en ikke-kristen.
Lars Evensen
Lars Samuel Myhrer Evensen (født 12. november 1896 i Drøbak, død 19. januar 1969) var en norsk politiker (Norges Kommunistiske Parti/Det norske Arbeiderparti) og fagforeningsmann.
Tidlig virke
Han var utlært pølsemaker, og fagorganisert fra 1915. Han hadde flere tillitsverv i fagforeningen, og ble medlem av Norsk Kjøttindustriarbeiderforbunds styre fra 1920. Han var sekretær i organisasjonen fra 1924 til 1927, da han ble formann og forretningsfører i forbundet.
Han ble medlem av AP i 1921. Ved partisprengningen i 1923 fulgte han det nye NKP og hadde flere tillitsverv i partiet. Han var formann for NKP i Oslo og Akershus i 1926 - 1927 og medlem av sentralstyret fra 1925 til 1930. Han brøt da med NKP og meldte seg inn i AP i 1931. Fra 1932 var han medlem i Oslo Arbeiderpartis representantskap.
Servius
Andre verker
Foruten kommentarene til Vergil er også andre verker av Servius bevart: en samling med noter til grammatikken (Ars grammatica) til Aelius Donatus; en avhandling på metriske endelsene i poesi (De finalibus); og en avhandling om ulike poetiske versemål (De centum metris).
Lars Evensen
Tidlig virke
Evensen var aktiv i kommunepolitikken og organisasjonslivet: Han satt i herredsstyret i Lørenskog fra 1923 til 1928. Han var medlem av Arbeidernes justisfonds styre, av Arbeidernes avholdslandslags sentralstyre og varamann i Kjøttindustriens idrettslag - som han var med å stifte i 1930. Han utarbeidet også Norsk kjøttindustriarbeiderforbunds jubileumsskrift i 1932 og Oslo kjøttindustriarbeiderforbunds 30-årshistorie.
Servius
Andre verker
Utgaven til Georg Thilo og Hermann Hagen (1878–1902) er fortsatt den eneste utgaven av alle verkene til Servius. Under utvikling er Harvard Servius (Servianorum in Vergili Carmina Commentariorum Editio Harvardiana); av prosjekterte fem bind er to hittil utgitt, i (Aeneid 1-2), 1946; ii (Aeneid 3-5), 1965, og prosjektet fortsetter med tiden til hjelp.
Lars Evensen
Tidlig virke
Han ble sekretær i Landsorganisasjonen i Norge i 1934 og nestformann i 1939.
The Light That Failed
The Light That Failed er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Edward José.
Handling
Etter mange år vender Dick Hedlar, en kunstner bosatt i Sudan, tilbake til England hvor han oppdager at bildene hans har gjort ham berømt. Han har alltid hatt minner om sin barndomskjæreste, Maizie, og på en utstilling av bildene hans møter han henne igjen. Den gamle romantikken mellom dem gjenopplives raskt. Men Maizie, som fremdeles sliter med å skape seg et navn i kunstens verden, avslår tilbudet hans om ekteskap - av frykt for at deres giftermål kan bety en hindring for de videre karrierene deres. Når Bessie, en modell, møter Dick blir hun raskt forelsket i ham.
I mellomtiden overvinner kjærligheten Maizies avgjørelse, og i en plutselig beslutning går hun til Dicks studio for å fortelle ham at hun ønsker å gifte seg med ham. Men hun legger merke til Dick og Bessie, og hun tar feil av situasjonen. Hun går sin vei i avsky, og nekter å høre på forklaringene hans dagen etter. Men en ulykke kort tid senere påvirker synet hans. Etter hvert som han blir blind, fullfører han sitt mesterbilde. Samtidig oppdager Maizie sannheten om at Dick og Bessie egentlig aldri hadde hatt noe forhold.
Lars Evensen
Annen verdenskrig
Sammen med formann Konrad Nordahl var Evensen blant de fremste talspersonene for å konfrontere okkupasjonsmakten under den andre verdenskrig og ble fratatt vervet sommeren 1940. Evensen deltok på det andre Grimelundmøtet (samling av den såkalte Kretsen, eller Grimelundskretsen) den 25. august 1941.
Etter melkestreiken og forsøket på nazifisering som rammet LO høsten 1941 dro Evensen til Sverige der han var ansatt ved legasjonen i Stockholm 1941-1944 og sjef for Flyktningekontoret, 1944-1945.
Etterkrigstiden
Han spilte en ledende rolle i Arbeiderpartimiljøet og var også blant initiativtakerne til iverksettingen av etterkrigstidens overvåkning av norske kommunister, og rekrutterte blant annet i 1944 den da 18 år gamle Arne Hjelm Nilsen til å kartlegge norske kommunister i politileirer i Sverige.
Etter krigen ble han handelsminister i samlingsregjeringen, og mellom 1947 og 1953 var han industriminister. Mellom 1954 og 1957 satt han på Stortinget. Han var fylkesmann i Vest-Agder mellom 1954 og 1966.
1670-årene
-- 1670 -- 1671 -- 1672 -- 1673 -- 1674 -- 1675 -- 1676 -- 1677 -- 1678 -- 1679
Tiårsoversikt
1570-årene
-- 1570 -- 1571 -- 1572 -- 1573 -- 1574 -- 1575 -- 1576 -- 1577 -- 1578 -- 1579
Tiårsoversikt
Lights of New York
Lights of New York er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Van Dyke Brooke.
Gonda (distrikt)
Gonda (hindi: गोंडा जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Gonda.
Creatures (videospillserie)
Creatures er et kunstig-liv spillserie, laget av Creature Labs.
Gonda (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,431,386 innbyggere i distriktet, mot 2,765,586 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 6,56 % av befolkningen.
Creatures (videospillserie)
Eksterne lenker
Creatures (artificial life series)
Gonda (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,91 % i 2011 mot 19,40 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 952 i 2011.
Bouliac
Bouliac er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i det sørvestlige Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Bouliac
Arbeiderklassens samlingsparti
Arbeiderklassens samlingsparti var et norsk parti som stilte til valg i 1927. Partiet besto i all hovedsak av Norges Kommunistiske Parti, styrket med Mot Dag og Arbeideropposisjonen. Partiformann var Elias Volan.
I forbindelse med samlingsprosessen mellom Det norske Arbeiderparti og Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti ble det politiske grunnlaget for samlingen vedtatt på disse partiers landsmøter lagt til grunn. Kommunistene var uenige i dette og oppfordret fagforeningene til å velge delegater som ikke var bundet av dette grunnlaget. Dette ble imidlertid avvist av kongressen, og de omkring 400 representantene som dermed ble utestengt opprettet Arbeiderklassens samlingsparti.
Oppslutningen var imidlertid skuffende, og partiprosjektet ble lagt på is. I forbindelse med prosessen rundt Arbeiderklassens samlingsparti sluttet både Mot Dag og Arbeideropposisjonen seg til NKP, selv om en stor del av disse senere forlot partiet.
Afrikamesterskapet i friidrett 2018 – 400 meter kvinner
400 meter for kvinner ved Afrikamesterskapet i friidrett 2018 ble arrangert 2. og 3. august på Stephen Keshi Stadium i Asaba, Nigeria.
Forsøksheat
Kvalifisering: De første 3 i hvert forsøksheat (Q) og de 4 raskeste ellers (q) kvalifisert for semifinalene.
Semifinaler
Kvalifisering: De 3 første i hver semifinale (Q) og de 2 raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.
Clidicini
Clidicini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.
Utseende
Clidicus-artene er store til perlebiller å være, gjerne 5-6 millimeter lange (de største nær 10 millimeter), avlange, blankt rødbrune, noe maurlignende. Hodet er stort og bredt, firkantet, bredere enn langt med ganske små fasettøyne. Palpene er klubbeformede, antennene nokså kraftige, litt over halve kroppslengden, noe tykkere utover med uten noen avsatt "klubbe", det innerste leddet er noe forlenget. Kjevene (mandiblene) er forholdsvis store med skarpe tenner. Pronotum er rundet, omtrent så langt som bredt og omtrent så bredt som hodet. Dekkvingene er rundede (ovale til pæreformede) med kraftige punktrader. Beina er forholdsvis lange.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.
Utbredelse
Slekten Clidicus, som er den eneste med nålevende arter, er utbredt fra India i vest til Australia i øst.
Fossile arter
På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse blir disse billene lett bevart i rav. Det er derfor kjent relativt mange fossile arter i denne gruppen, og gruppens evolusjonære historie er bedre dokumentert enn de fleste andre biller.
BarentsWatch
BarentsWatch er et norsk overvåkings- og informasjonssystem for de nordlige hav- og kystområdene og en del av regjeringens nordområdestrategi. Norges regjering gav Kystverket i oppdrag å forberede etableringen av BarentsWatch i 2011.
BarentsWatch ble lansert i mai 2012 av utenriksminister Jonas Gahr Støre og fiskeri- og kystminister Lisbeth Berg-Hansen.
Nettportalen BarentsWatch gir oversikt over aktivitet og kunnskap i kyst- og havområdene. BarentsWatch er et pionerprosjekt som samler all den kunnskap som norsk forvaltning har om kyst- og havområdene våre, og gjør den lettere tilgjengelig. I portalen samles informasjon fra 27 ulike aktører.
I statsbudsjettet for 2013 ble BarentsWatch bevilget 46,7 millioner kroner.
Kongsberg Spacetec vant kontrakten om å utvikle BarentsWatch åpen del.
Norsk artist spesial
Norsk artist spesial er et norsk musikalsk portrettprogram ledet av Hans-Olav Thyvold som gikk på P4 fra 1993 til 2007. Programmet satte norsk musikk og norske artister i fokus og hadde som mål å gå i dybden på de enkelte artistene, hvor de fikk tid til å fortelle om de ulike sidene ved sine karrierer - på godt og vondt. I tillegg til samtalene bød programmet også ofte på eksklusive akustiske opptredener - kun spilt inn for programmet. Programmet ble produsert av Geir Tommy Hoset.
Programmet gikk lørdag ettermiddag og hadde en times varighet.
Første sending gikk lørdag 6. november 1993.
1680-årene
-- 1680 -- 1681 -- 1682 -- 1683 -- 1684 -- 1685 -- 1686 -- 1687 -- 1688 -- 1689
Tiårsoversikt
Producers’ Showcase
Producers' Showcase er en amerikansk antologiserie som ble sendt på TV-kanalen NBC i 1950-årene. Hver episode varte i cirka 90 minutter og fungerte som en enkeltfilm. Episodene dekket dermed mange ulike sjangere og ble sendt hver fjerde mandag. Første episode ble sendt 18. oktober 1954, mens den siste ble sendt 27. mai 1957. Det var til sammen 37 episoder og tre sesonger. TV-serien vant sju Primetime Emmy Awards, blant annet for beste dramaserie.
Episoder
Det ble sendt til sammen 37 episoder av TV-serien.
Æthelwald
Æthelwald er et gammelengelsk mannsnavn.