cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Comics Code Authority
Situasjonen i dag
En ny generasjon av utgivere dukket opp på 1980-tallet og 1990-tallet og distribuerte utelukkende til tegneseriebutikker og postordresalg og de ønsket ikke være medlem av CCA eller underlegge seg forhåndssensur. DC Comics, Marvel Comics og andre medlemmer av CCA begynte også å utgi tegneserier for et voksent publikum uten seglet til CCA. Eksempelvis på 1990-tallet sendte Milestone Media serier (utgitt via DC Comics) sine hefter til CCA, men utga dem uansett hva CCA bestemte, og satte på seglet på kun de heftene som CCA godkjente. I 2001 trakk Marvel Comics seg fra CCA til fordel for sitt eget graderingssystem. I 2007 var Archie Comics, Bongo Comics, og DC Comics de eneste betydelig utgiverne som fortsatte sendte serier inn til godkjennelse. DC sendte kun serier fra sin rekke av superheltserier fra titlene Johnny DC og DC Universe. Likevel er også DC Universe tidvis utgitt uten seglet.
Novaja Ladoga
Novaja Ladoga (russisk: Но́вая Ла́дога) er en by i Leningrad oblast i Russland. Den ligger rundt 140 km øst for St. Petersburg, der hvor elva Volkhov løper ut i Ladoga. Innbyggertall: 9 920 (folketelling 2002), 11 310 (folketelling 1989).
St. Nikolas-klosteret stod fra 1400-tallet på stedet hvor dagens by ligger, men den nærliggende bosetningen (sloboda) ble lenge overskygget av den første russiske hovedstaden, Staraja Ladoga, som lå bare noen få kilometer lengre oppstrøms Volkhov-elva. I 1704 befestet Peter den store klosteret og ga ordre om at befolkningen i Staraja Ladoga skulle flyttes til landsbyen ved klosteret. Den nygrunnlagte byen vokste i betydning i forbindelse med byggingen av Ladogakanalen og Volga-Østersjøkanalen på 1700- og 1800-tallet.
Brown University
Brown University er et amerikansk universitet i Providence, Rhode Island. Det ble grunnlagt i 1764 som Rhode Island College, og er den sjuende eldste institusjonen for høyere utdanning i USA. Skolepengene er på 34 620 amerikanske dollar, litt mer enn ved Harvard University.
Fagkretsen er den klassiske liberal arts-sammensetningen med humanistiske, samfunnsvitenskapelige og naturvitenskapelige basisfag. Det gis utdanning og spesialisering i medisin på høyt nivå ved Brown. Ved Warren Alpert Medical School er det spesialiseringsprogrammer innen alkoholstudier, kardiologi, kirurgi, psykiatri, samfunns- og familiemedisin, diagnostisk grafikk, m.m.
Brown University Library hadde i 2006 totalt 3,51 millioner titler, som gjorde det til USAs 58. største bibliotek.
Brown var det første universitet i USA som tok opp studenter fra alle religiøse trossamfunn.
Brown University er medlem av Ivy League.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1970
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1970 ble vunnet av Strømsgodset etter seier over Lyn 4–2 den 25. oktober. Målscorere for Strømsgodset var Thorodd Presberg som scoret i det 30. minutt på straffe, og i det 46. minutt, Ingar Pettersen som scoret i det 67. og i det 69. minutt. For Lyn scoret Trygve Christophersen i det 10. og det 37. minutt. 25 744 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Ullevaal Stadion i Oslo. Dommer var Einar Røed. Dette var andre gangen Strømsgodset vant et Norgesmesterskap.
Lyns lag: Svein Bjørn Olsen, Jan Rodvang, Helge Østvold, Tore Børrehaug, Knut Kolle, Arild Gulden, Andreas Morisbak, Ola Dybwad Olsen, Sven Otto Birkeland, Trygve Christophersen og Jon Palmer Austnes.
Ola Lunde
Ola Lunde (født 6. mars 1958) er en norsk tidligere skiskytter. I sin aktive karriere ble han ofte kalt «nuller-Ola» fordi han var så god til å skyte.
Lunde jobber som ekspertkommentator i skiskyting for NRK. Han jobber også som lærer ved Trysil videregående skole, og er trener for skiskytterne på idrettslinja der. Han har tidligere også vært norsk landslagstrener i skiskyting. I 1990 tok han gull i stangskyting på landsskytterstevnet.
Lunde giftet seg med Siv Bråten 5. juli 1986.
Kilkenny (grevskap)
Geografi
Kilkenny er det 16. største av Irlands 32 grevskaper etter område og det 21. største når det gjelder befolkning. Det er det tredje største av Leinsters 12 grevskaper i størrelse, det syvende største når det gjelder befolkning, og har en befolkningstetthet på 50 mennesker per km2. Kilkenny grenser til fem andre grevskaper: Tipperary i vest, Waterford i sør, Carlow og Wexford i øst, og Laois i nord. Kilkenny by er grevskapets sete for lokale myndigheter og største bosetning, og ligger ved elven Nore i sentrum av grevskapet. Kilkenny by ligger omtrent 50 km fra Waterford, 124 km fra Dublin og 150 km fra Cork.
Elven Nore renner gjennom grevskapet og elven Suir danner grensen til grevskapet Waterford. Brandon Hill er det høyeste punktet med en høyde på 515 moh. Det meste av grevsxkapet har en kupert overflate med moderat høyde med oppland i nord-øst, nordvest og sør i grevskapet; midten er til sammenligning lavere.
Grevskapet ligger ved 52.58333°N, -7.25°W og har et areal på 512 222 dekar eller 2 072,89 km2. Grevskapet strekker seg fra 52 grader 14 minutter til 52 grader 52 minutter nordlig bredde, og fra 6 grader 56 minutter til 7 grader 37 minutter vestlig lengde. Nord-sør-lengden av grevskapet er 72 km; og dens største bredde fra øst til vest, er omtrent 37 km og den smaleste delen er omtrent 19 km fra der den utvider seg uregelmessig mot nord.
Kilkenny strekker seg sørover fra grevskapet Laois til elvedalen til Suir og østover fra grensen mellom Munster og Leinster til elven Barrow. Elven Nore halverer grevskapet, og elven Barrow og elven Suir er naturlige grenser øst og sør for fylket. Grevskapet Kilkenny grenser til Laois, Carlow, Wexford, Waterford og Tipperary.
Elver
Selv om grevskapet Kilkenny ligger i innlandet, har det tilgang til havet via havnene Belview Port, Waterford Harbour, ved elvemunningen til Suir og via New Ross ved elven Barrow. På elven Barrow, fra landsbyene Goresbridge og Graiguenamanagh, er det en seilbar elv med tradisjonelle lektere til elven Shannon eller til Dublinbukten. Kilkennys nettverk av elver hjelper til med å drenere landet og gir fylket en svært fruktbar lavere sentral slette.
Fjell og åser
Grevskapet Kilkenny er hovedsakelig lavland sammenlignet med andre fjellkjeder i Irland, og med den høyeste toppen som Brandon Hill (irsk: Cnoc Bhréanail), på 515 meter over havet. Det meste av resten av grevskapet er kupert bortsett fra sentrum av det, like sør for byen Kilkenny, som er til sammenligning lavere enn resten av fylket. Det er høyland i nordøst, nordvest og sør i grevskapet.
I den nordlige delen av fylket, opplandet til distriktet Castlecomer, omfatter Castlecomerplatået Culla Hills vest for dalen til elven Nore med Castlecomer Hills og Slieve Marcy i øst. Disse åsene er delt av dalen til Dinan-elven som slutter seg til Nore fra øst. Det høyeste punktet på Castlecomer Hills er 313 meter, og ligger nordvest for byen Castlecomer og nær grensen til grevskapet Laois. Det høyeste punktet på Culla Hills er i Laois på 279 meter, men dets bølgende skråninger spredte seg over et betydelig område av Kilkenny i det nordvestlige området.
I den vestlige delen av grevskapet strekker Slieveardagh Hills og Booley Hills seg vestover til grevskapet Tipperary. Det høyeste punktet i Slieveardagh Hills er Knocknamuck på 340 meter. Booleyfjellene deler seg delvis fra Tory Hill til dalen til elven Kilmacow som renner ut i Suir.
I den sørlige delen ligger nevnte Brandon Hill, på 515 meter, og er nær elven Barrow og byen Graiguenamanagh. Området er lukket inne mellom elvene Nore og Barrow mot punktet de renner sammen. Langs vest for Barrow og Nore er stort sett dekket av åser med nesten lik høyde bortsett fra langs venstre bredd av elven Suir. Her er det et rikt landområde mellom elva og åsene.
Verneområder
Spesialområder for bevaring, under EUs habitatdirektiv, i grevskapet Kilkenny omfatter Hugginstown Fen Hugginstown Fen (SAC IE0000404): Site Synopsis (PDF), National Parks and Wildlife Service. Arkivert fra originalen den 19. desember 2007. Natura 2000 (data set, European Environment Agency sør-vest for landsbyen Ballyhale, The Loughans nær Urlingford, Cullahillfjellet på platået Castlecomer nær Johnstown, Spahill og Clomantagh Hill som utgjør en del av en skråning som forbinder Slieveardagh Hills med Castlecomer Plateau, Galmoy Fen nord for Johnstown, nedre del av elven Suir sør for Thurles, strekningene med ferskvanns i elvene Barrow og Nore og Thomastown Quarry, nær Thomastown.
I 2005 ble Coan Bogs definert som et naturarvområde (Natural Heritage Area) under paragraf 18 i Wildlife Act 2000. Dette området med terrengdekkende myr består av ikke ett, men to små områder med høylandsmyr som ligger nær Castlecomer i bydistriktene Coan East og Smithstown. Berggrunnsgeologien for begge områdene er skifer som lokalt er dekket av morenejord og det terrengdekkende myra er godt utviklet.
Fiddown Island, en smal og lang øy i elven Suir, er et 62,6 hektar statseid naturreservat etablert i 1988. Øya består av myr og skog dekket av pilekratt og omkranset av sumper med siv – det er det eneste kjente stedet av sin type i Irland.
Dyreliv
Dyrelivet i grevskapet Kilkenny er en del av dets biologiske mangfold og er en miljømessig, økonomisk, rekreasjonmessig ressurs, foruten de estetiske opplevelser i naturen.
Faunaen omfatter pinnsvin, oter, grevlinger, rødrev og ulike arter av flaggermus som vannflaggermus, brunlangøre, og vanlig tusseflaggermus. Det er også sikahjort, dåhjort, røyskatt, ekorn og dvergspissmus. Hekkeperioden for fuglene er fra 1. mars til 1. september. Skogområder, trær og hekker danner et nettverk av habitater, økologiske «korridorer» som er avgjørende for at dyrelivet skal blomstre og bevege seg mellom habitater.
Floraen i grevskapet Kilkenny omfatter den truede tidløs (Colchicum autumnale), også sjeldne arter som myrorkideen (Hammarbya), killarneybregne (Vandenboschia speciosa) og saltsumpgress. Det er også sårbare arter som kvitkur (Pseudorchis), kranstjønnaks (Groenlandia), hvit skogfrue (Cephalanthera longifolia), og andre.
Skog
Undersøkelser av skogområder i grevskapet Kilkenny omfatter A Woodland Survey of Kilkenny, utført i 1997 for å identifisere skogområder i grevskapet og A survey of broadleaved woodlands in three special Areas of Conservation, Barrow-Nore, River Unshin and Lough Forbes (2000) som dekker en del av grevskapet Kilkenny, og National Survey of Native Woodlands (NSNW) 2003–2008, som var en av de største økologiske undersøkelsene som ble fullført i Irland og gjorde sitt feltarbeid i fylket i 2003.
Beregninger av skogområdene i grevskapet Kilkenny omfatter Forest Inventory Planning System (1998) som estimerte Kilkenny hadde 2251 hektar med blandet skog og løvskog som ikke var dominert av bøk, og representerte 1,09% av grevskapet og National Forest Inventory 2004 & 2006 som estimerte at 4430 hektar av grevskapet er stedegen skogkledd land, furu ble ikke sett på som stedegen, og representerte 2,15% av grevskapet.
De beste stedene i grevskapet med tanke på deres bevaringsverdi er blant annet skogsområdene Kylecorragh Wood (SAC) langs elven Nore, Grenan Wood (SAC), Knockadrina, Garryricken North (NHA/SNR), Ballytobin/Ballaghtobin, Brownstown Wood ( NHA/SAC), Kyleadohir Wood (NHA/SNR), Brown's Wood, Thomastown, Ballykeeffe Wood, Cullentragh, Rossenarra, Newrath og Garryricken South. Det mest truede skogkledde området i grevskapet er Greatwood.
Betydningsfulle trær i grevskapet Kilkenny omfatter to libanonsedertrær ved Kildalton Agricultural College i landsbyen Piltown, en montereysypress, bøk, sølvgran og to kystsequoia (også kalt for redwoodtre) ved Woodstock Gardens i landsbyen Inistioge. I Thomastown er det en parklind ved Coolmore House, en sommereik ved Stoneen Kilfawe, ytterligere en i eiendommen Mount Juilliet Estate og et mammuttre, montereysypress, edelkastanje og en steineik på Kilfane Glebe. Det er også en frynseeik på eiendommen Threecastles House i Kilkenny, en ask og to sommereik ved Ballytobin House i Callan, en parklind, mammuttre og to montereysypresser ved Shankill Castle i Paulstown, en sommereik ved Ballykeefe Hus i Kilmanagh, en sommereik ved Fanningstown House i Owning og en bøk på Castlecomer Golf Club i Castlecomer.
Klima
Klimaet i grevskapet Kilkenny er, i likhet med klimaet i Irland, et foranderlig havklima med få ytterpunkter. Det er definert som et temperert maritimt klima, eller Cfb på Köppens klimaklassifisering. Kilkenny ligger i herdighetssone 9. Værmessig er grevskapet generelt representativt for brede elvedaler i regionen med lave temperaturer på skyfrie netter, og er betydelig ved at det registrerer noen av de høyeste sommer- og laveste vintertemperaturene i Irland. Den høyeste lufttemperaturen noensinne registrert i Irland var 33,3 °C ved Kilkenny Castle 26. juni 1887.
Met Éireanns meteorologisk stasjon i Kilkenny ligger 2 km nord-vest for byen Kilkennys sentrum, på Duningstown Road, åpnet i mai 1957, og observasjonene opphørte i april 2008. En klimatologisk stasjon er for tiden i drift innen 1 km fra det gamle stedet, og fra mars 2010 leverte live værdata til allmennheten og klimadata til Met Éireann.
Geologi
Geologien til Kilkenny består av Kiltorcanformasjonen som har sin opprinnelige i den geologiske epoken Devon. Formasjonen ligger rundt Kiltorcan Hill nær landsbyen Ballyhale i områdene Callan og Knocktopher. Den utgjør den øverste delen av gammel rød sandstein og er karakteristisk Devonepoken i sørlige Irland. Den inneholder ikke-røde litologier, grønne slamsteiner, siltsteiner, fine sandsteiner og gule sandsteiner.
Det meste av grevskapet er hovedsakelig kalkstein, tilsvarende som resten av Irland. Et stort område i nord og øst inneholder geologiske leier med kull, omgitt av kalksteinslag, vekslet med skifer, stiv jernmalm og sandstein. Dette skjer øst for elven Nore rundt Castlecomer, langs grensen til grevskapet Laois. Det er vanligvis ledsaget av lag med kullstøv fra Karbonepoken, som ble mye brukt til å brenne kalk.
Naturmiljøet og ressursene i grevskapet Kilkenny består elver, dyreliv (pattedyr, fugler, planter), skogområder, hekker og mangfoldige landskap og geologiske trekk. Den viktigste arealbruken er gressletter, melkeproduksjon og jordbearbeiding, spesielt rundt byen Kilkenny og i den fruktbare sentrale sletten til elven Nore. Barskog finnes på høylandsområdene.
Historie
Kongeriket Osraige var et av de gamle kongedømmene i Irland, etablert før innføringen av kristendommen på 400-tallet. Kongene av Osraige, slekten Mac Giolla Phádraig, regjerte over Osraige og Cill Chainnigh var deres høyborg. Kongeriket Osraige eksisterte fra minst 100-tallet og fram til 1200-tallet. De nåværende kirkelige bispedømmene i det området er fortsatt kjent som Ossory, som er det anglifiserte navnet til irsk Osraige. Det middelalderske bispedømmet Ossory og ble opprettet i år 549 og dets territorium tilsvarte middelalderriket Osraige. I historisk tid erstattet byen Kilkenny stedet Aghaboe (som nå er en liten landsby) som hovedkirken i Osraige/Ossory. I landsbyen ligger ruinene av Aghaboe-klosteret som skal ha blitt grunnlagt av Chainnigh/Canice og lenge var et betydningsfullt religiøst sted.
Kongeriket var i middelalderen avgrenset av to av «de tre søstrene», elvene Barrow og Suir, og den nordlige grensen var vanligvis Slieve Bloomfjellene. Stammenavnet Osraige betyr tilnærmet «hjortens folk», og hevdes tradisjonelt å være hentet fra navnet til det regjerende ættens semilegendariske førkristne grunnlegger, Óengus Osrithe. Osraigefolket bebodde store deler av det moderne grevskapet Kilkenny og deler av det nærliggende grevkapet Laois. I vest og sør var Osraige avgrenset av elven Suir, i øst markerte vannskillet til elven Barrow grensen til Leinster, og mot nord strakte den seg inn i og utover Slieve Bloom-fjellene.
Pave Hadrian IV ga den anglo-normanniske kong Henrik II av England tillatelse til å gjøre krav på Irland i 1154. Hadrian IV var forøvrig den eneste pave fra England noensinne. Cistercienserordenen kom til Jerpoint og Kilkenny rundt 1155/60. Klosteret Jerpoint Abbey er grunnlagt av Donal MacGiollaPhadruig, konge av Osraige/Ossory i 1158. I 1168 ble Diarmaid Mac Murchadha, kongen av Leinster, fordrevet fra sitt kongeriket av Tairrdelbach Ua Conchobair (engelsk: Rory O'Connor), overkonge av Irland med hjelp av Tigernán Ua Ruairc (Tiernan O'Rourke) fra Bréifne. Mac Murrough søkte hjelp fra Henrik II og fikk hjelp fra en normannisk adelsmann fra Wales, Richard de Clare, 2. jarl av Pembroke, kjent i historien som «Strongbow». MacMurrough sikret seg tjenestene til Richard, og lovet ham hånden til sin datter Aoife fra Leinster og arven til Leinster. Richard og andre normanniske baroner og riddere av kong Henrik samlet en hær. Hæren, under Raymond le Gros, erobret byene Wexford, Waterford og Dublin i 1169 og 1170, og Strongbow sluttet seg til dem i august 1170. Dagen etter erobringen av Waterford giftet han seg med MacMorroughs datter, Aoife, som siden ble markert i et stort oljemaleri fra 1854 av Daniel Maclise, som nå henger i Irlands nasjonalgalleri.
Lordship of Ireland var et formelt herredømme opprettet i kjølvannet av den normanniske invasjonen av Irland i 1169–71. Kilkenny utgjorde en del av herredømmet til Leinster. Strongbow ble Lord av Leinster i 1171.<ref<Mikaloff, Justine (17. juni 2019): «Strongbow, Leinster, and the Norman Invasion of Ireland», ShamrockGift
Carl Kaas
Carl Kaas (født 27. juni 1884, død 10. desember 1966) var en norsk høyesterettsadvokat. Han var Ordførende Mester i Den Norske Store Landsloge fra 1947 til 1957, og deretter stormester i Den Norske Frimurerorden fra 1957 til 1962. Han var etterkommer av tollbetjent i Tønsberg Hans Larsen Kaas; familien hadde ingen tilknytning til adelsslekten Kaas.
Trihydrogenion
Protonert molekylært hydrogen, trihydrogenion eller  er et av de mest tallrike ionene i universet. Det er stabilt i det interstellare medium (ISM) på grunn av lav temperatur og lav tetthet i det interstellare rommet.
Astronomer fant ionet i Jupiters atmosfære i 1988, og noen år senere i atmosfæren til Uranus.
Dagangshan-demningen
Dagangshan-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i det sentral-sørlige Kina, i vassdraget Dadu He som er ei venstre sideelv til Chang Jiang. Vannkraftverket blir plassert i provinsen Sichuan. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2008, og er planlagt ferdigstilt i 2012. Ved igangsettelse skal vannkraftverket ha en kapasitet på 2600 MW.
Dette er en betong buedamsom er 210 meter høy.
Nassauvia magellanica
Nassauvia magellanica stammer fra sørlige delen av Patagonia og Ildlandet og trives i myk grus på fjellet mellom 200-1100 meter over havet.
Gazas tårer
Gazas tårer er en norsk antikrigsfilm fra 2010 som omhandler Gaza-krigen sett gjennom øynene til en gruppe palestinske barn. Regissør Vibeke Løkkeberg har i samarbeid med befolkningen i Gaza dokumentert desperasjonen og maktesløsheten den palestinske befolkningen opplevde under Israels bombing av Gaza vinteren 2008/2009. Filmen er basert på billedmateriale tatt av befolkningen selv inne i Gaza mens krigen pågikk, samt noe materiale fra de få utenlandske journalistene som var til stede mens konflikten pågikk. Løkkeberg slapp ikke selv inn under krigen.
Filmen ble møtt med sterke reaksjoner, blant annet fra Israel-venner og Med Israel for fred fordi filmen blir ansett som en propagandafilm for Palestina. Det har blitt hevdet at filmen kun ble laget for å sverte Israel, og at den har blitt produsert slik at Israel fremstår som verdens mest brutale krigsmakt. Hamas blir nesten ikke nevnt gjennom hele filmen, men det er av regissørene blitt forklart med at det ikke er Hamas som blir hardest rammet i en slik krig. Det er de sivile, og at det er dette produsentene har prøvd å sette fokus på gjennom denne filmen. I 2011 ble filmen vist for et israelsk publikum på Jerusalem Film Festival.
Gazas tårer mottok Gullprisen under Gaza Film festival, og pengepremien fra denne tildelingen ble utdelt til de palestinske barna som hadde vært med i filmen. Filmen mottok Menneskerettsprisen (Public Liberties and Human Rights Award) for beste langfilm under Al Jazeeras internasjonale dokumentarfilmfestival i Doha i april 2011.
Lujiazui
Lujiazui (forenklet kinesisk: 陆家嘴, tradisjonell kinesisk: 陸家嘴, pinyin: Lùjiāzuǐ) er et viktig forretningsdistrikt i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det er et subdistrikt i bypristriktet Pudong, øst for elven Huangpu.
Innenfor distriktet er (2011) det mer en 30 forretningsbygninger på mer enn 25 etasjer. Det er også en rekke luksushoteller her.
Blant de lokale landemerker og attraksjoner i det moderne Lujiazui kan nevnes:
Austrheim
Austrheim er en kommune i Nordhordland i Vestland fylke. Kommunen består av øyer ut mot skipsleia og Nordsjøen, samt nordvestspissen av Lindåshalvøya på fastlandet. Kommunen grenser i øst mot Alver kommune, dels på fastlandet, dels i Lurefjorden. i sør danner Fosnstraumen grense mot Radøy i Alver kommune, og i vest ligger øya Fedje som er egen kommune. Mot nord danner Fensfjorden grense mot Gulen kommune.
Etableringen av petroleumsvirksomhet på Mongstad i 1972 førte til store endringer i kommunen. Fra å være en kystkommune med fiskerbønder og litt småindustri knyttet til fiskerier og fiskeflåte har kommunen fått mange arbeidsplasser basert på oljevirksomhet, og et høyt lønnsnivå.
Kommunen har sitt navn etter kirkesognet, og kirken har navn etter gården Austrheim, som er en av de eldste gårdene i kommunen.
Topografi
Geologisk ligger Austrheim i de såkalte Bergensbuene, en formasjon som preger topografien i hele ytre del av Nordhordland. Retningen nordnordvest – sørsørøst preger alt i landskapet, åser, lyngrabber, sund og våger. Landskapet i Austrheim er småkupert, men kommunen ligger i sin helhet på strandflaten. Den østligste del av kommunen er nordspissen av Lindåshalvøya, vest for denne ligger tre større øyer, Bakkøyna og Njøta og Fosnøyna, samt flere små øyer. Øyene ligger tett sammen, med sund av varierende bredde i mellom. Disse sundene har sterkt strøm på grunn av tidevannet, og de betegnes som straumer, f.eks. Kilstraumen og Fosnstraumen.
Klima
Kommunen har et typisk kystklima, med milde vintrer og relativt kjølige somrer. Snøen blir sjelden liggende lenge. Klimaet og lyngheiene ga gode muligheter for sauehold med høy grad av vinterbeite.
Vegetasjon
Et kjennemerke ved landskapet i hele Nordhordland er vegetasjonen i utmarka, som i historisk tid har vært lynghei. En gang i forhistorisk tid var landet dekket av skog, og i vår tid kommer skogen tilbake. Dette er resultat av at utmarka ikke lenger blir tilstrekkelig beitet av husdyr. Også skogplanting tidlig på 1900-tallet har sin del av skylden for at sitkagran nå dekker store arealer. På gården Krossøy var det fremdeles på begynnelsen av 2000-tallet lyngheilandskap, det største og best bevarte areal av denne vegetasjonstypen.
Naturvern
I Austrheim er det fire naturreservater, alle er sjøfuglreservater: Låge Islendingen, Notholmen, Stridsholmen og flere holmer i Rongevær, Kuøy, Skagøy, Teistholmen og Teistholmskjeret.
Kommunens sjøside mot Lurefjorden er en del av et stort verneverdig kulturlandskap av nasjonal interesse. Hordaland fylkeskommune har i 2017 definert Lurefjorden med tilstøtende arealer som et verneverdig kulturmiljø, med navnet "Den indre farleia". Området er nå klassifisert som et Kulturhistoriske landskap av nasjonal interesse med navnet Den Indre Farleia (K416).
Tidligere kommuneinndeling
Fra 1837 til 1910 var Austrheim en del av Lindås kommune. I 1910 ble kirkesognene Austheim og Fedje skilt ut og ble til Austrheim kommune. I 1947 ble Fedje sogn skilt ut fra Austrheim, og fikk navnet Fedje kommune.
Bygder, grender, tettsteder
Austrheim hadde fram til slutten av 1900-tallet hovedsakelig spredt gårdsbebyggelse. Men en gård i Austrheim kunne deles i mange bruk, for næringsstrukturen i kommunen var også basert på inntekter fra fiskeriene. Gårdsbebyggelsen kunne derfor ligge tett.
På 1900-tallet oppsto noen små strandsteder med litt industri og bebyggelse som ikke var tilknyttet den gamle gårdsbosetningen. Fonnes var et slikt sted nordligst på Lindåshalvøya, Mastrevik midt i kommunen, og Austrheim ved Fosnstraumen. Disse stedene var basert på sjøveis transport, og hadde kai.
Austrheim består av elleve grunnkretser.
Befolkningsutvikling
I 30-års perioden fra 1986 til 2006 gikk folketallet i Austrheim ned med ca. 100. Fra 2007 har befolkningen igjen vært i vekst. Årsaken er trolig utvidelser på Mongstad.
Kommunestyrevalget 2015
Ved kommunestyrevalget 2015 var det 2 177 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 1 377 (63,4% oppslutning). Kommunestyret hadde 17 representanter. I perioden 2015-2019 var fem partier representert:
Kilde: valgresultat.no
Kommunale tjenester
Austrheim er, som resten av Nordhordland, en nynorsk-kommune.
Interkommunalt samarbeid
Austrheim søker interkommunalt samarbeid med nabokommunene Fedje og Alver innen Nordhordland-regionen.
Skoler
Austrheim hadde tidligere flere grendeskoler i kommunen. En av disse dekket Øyane skolekrets, og lå sentralt til på ei øy for seg selv: Ei øy med skolen som eneste bebyggelse. Kaland barne- og ungdomsskule er barneskole for østligste del av kommunen, og har ungdomsskole for hele kommunen. Årås skule ligger ved kommunesenteret og har barneskole for vestlige del av kommunen. Austrheim vidaregåande skule dekker kommunen, og tar i mot enkelte gjesteelever som søker spesielle fag, fra nabokommunene og fra nabofylket.
Samferdsel
Det er stadig slik at skipsleden er raskeste alternativ for passasjerer mellom Bergen og Austrheim. Kommunen har anløpssted på Fonnes for hurtigbåt i rute mellom Bergen og Sognefjorden.
Fylkesvei 565 er hovedaksen øst-vest for all veitrafikk gjennom Austrheim kommune, mellom Kaland på Lindåshalvøya og Radøy. De tre store bruene på denne veien, Bakkastraumen bru, Kilstraumen bru og Fosnstraumbrua, er motivet i Austrheims kommunevåpen. Fosnstraumen bru erstattet ferge i 1989.
Etne
Etne er en kommune i Vestland fylke og grenser til kommunene Kvinnherad, Ullensvang, Sauda, Suldal og Vindafjord; de tre sistnevnte i Rogaland. De to største tettstedene er henholdsvis Etnesjøen med 1 081 innbyggere og Skånevik med 600 innbyggere per 1. januar 2011. Etne ligger i landskapet Sunnhordland og var del av Hordaland fylke inntil 2020 da sammenslåingen resulterte i Vestland fylke.
Nabokommunene Ølen og Vindafjord slo seg sammen til Vindafjord kommune fra 1. januar 2006. Etne ble invitert til å være med i sammenslutningen, men kommunen står fortsatt utenfor sammenslåingen. Hovedårsaken til at Etne ikke vil være med i den nye storkommunen er frykt for å miste sentrumsfunksjoner til nabobygda.
Austrheim
Samferdsel
Fra Austrheim går fylkesvei 568 som sidevei til Sævrøy, der det er fergeleie og fergeforbindelse Sævrøy - Fedje til øya Fedje.
Religiøse forhold
Austrheim kommune utgjør et kirkesogn, knyttet til Austrheim kirke
Wimbledon-turneringen 1974
Wimbledon-turneringen 1974
Etne
Kommunen ligger i et område med vekst og står sterkt sammen med Ølen som en kommende industriregion.
Geografi
Etne har et variert landskap, men med mange typiske trekk for Vestlandet. Fra kommunesenteret Etnesjøen strekker landskapet seg som en skjærgård ut Etnefjorden sør til Ølensfjorden og nord til Skåneviksfjorden. I nordøst skjærer Åkrafjorden gjennom et karrig og sterkt erodert fjellandskap mot Folgefonna, hvor man finner kommunens høyeste punkt, 1638 moh.
Gjennom Litledalen og Stordalen går landskapet, som for det meste er dyrket eller ryddet mark, over til store fjellkjeder med bratte skråninger og høye topper. Det ligger mange innsjøer og elver i kommunens østre deler. Halvøya mellom Skånevik og Etnesjøen ligger i lavlandet og preges av lyng og bjørkeskog. Landskapet går i høyden enkelte steder med Håfjellet (937 moh.) som høyeste punkt.
Austrheim
Næringsliv
Handel er også en viktig næring i Austrheim. Mastrevik Torg er kommunens største handlesenter.
Etne
Geografi
Naturen er mange steder unik og verneverdig, som i de tre naturreservatene Brattholmen, Skåno og Langebudalen samt landskaspvernsområdet Sævareidberget. Tre vassdrag, deriblant Vaulavassdraget med turistattraksjonen Langfoss, er vernet mot vannkraftutbygging. 14. mai 2005 ble noen av de nordlige delene av Etne lagt inn under Folgefonna nasjonalpark. Lundal og Mosdal ble fredet helt ned til Åkrafjorden, ved Mosnes. Det er den eneste delen av nasjonalparken som strekker seg til havet.
Austrheim
Næringsliv
Austrheim er også en viktig utfartskommune med rimelig reisetid fra Bergen.
Steinalderen
Registreringer og utgravinger av arkeologiske kulturminner ved Fosnstraumen, like ved der brua går i dag, har avdekket 63 funnsteder fra steinalderen, fordelt på Fosnøyna og Radøy. Noen har vært det arkeologene kaller basisboplasser, andre har tjent til korttidsopphold, andre har ikke vært boplasser, men til annet bruk. Trolig var det rike fiskeforekomster i farvannene som trakk folk til stedet. Bruken av disse funnstedene strekker seg over minst 5 000 år, fra 10 000 år tilbake og framover gjennom hele steinalderen. Det er funnet store mengder flintavslag, og bein fra dyr, fugl og fisk. Matrestene tyder på at de fanget småsei, torsk, lyr og laks, og noen ganger lange, uer og brosme. Det er også funnet rester av fiskekroker, men de hadde trolig også andre redskaper og båter. Landskapet var den gang bevokst med skog, og beinrestene som er funnet forteller bl.a. om jakt på hjort, eld, bjørn, gaupe, hare og villsvin. For om lag 8 000 år siden skjedde en katastrofe på kysten. Et stort område av kontinentalsokkelen utenfor Sunnmøre raste ut og skapte de vi i dag kaller en tsunami som også rammet Nordhordland. Trolig var det slik at en 5-6 meter høy bølge rammet boplassene, som lå så nær sjøen det gikk an. For om lag 6 000 år siden dukket de første jordbrukerne opp i Nordhordland. Det tok likevel lang tid før jordbruket fikk betydning. Det var trolig god tilgang på fisk og vilt, og ingen grunn til å satse på ny næringsvei. Mye tyder på at det ble dyrket korn nær Fosnstraumen for ca. 5 500 år den.
Etne
Politikk
Ved kommunevalget i 2019 var det 3148 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 2208, d.v.s. 70,0 prosent. Kommunestyret har nå 17 representanter (ned fra 21 forrige periode). I perioden 2019–2023 er seks partier representert:
Kilde: Valget 2019 - NRK.
Austrheim
Lyngheiene skapes
Midt på 1900-tallet var Austrheim ei skogløs. Sauene beitet ute mesteparten av året også vinter, vår og høst. I dag er sauene færre, og de fores inne i større grad. Skogen dekker landskapet. Fiskerbøndene i vår nære fortid visste godt at lyngheilandskapet hadde vært skogkledd en gang i fortiden. De skar torv i myrene til brensel, og dypt nede var det store trestammer. Mange historier er laget om hvordan skogen forsvant.
Etne
Politikk
Mette Heidi Ekreim (SP) er ordfører, og Kenneth Lyng Karlsen (FrP) varaordfører.
Austrheim
Gårdsbosetningen
Gården, slik vi kjenner den, har et tun med bygninger og dyrka innmark omkring. Rundt innmarka gikk et solid steingjerde, (bøgarden sier de i Austrheim) mot utmarka. Gårdsnavnene er viktige spor for å kartlegge framveksten av bosetningen. Gårdsnavn på -vin, -heim, -land, og -stad hører til de eldste. -heim-navn er fra de første hundreåra i vår tidsregning. Austrheim og Hopland er trolig de eldste gårdene i Austrheim. Kanskje var det på denne tiden fiskerbondens livsform ble til? Mannen drev hjemmefiske og styrte med båt og fiskeredskap, mens kona tok ansvar for husdyr og gårdsdrift?
Kystbygder og fjordbygder
Byttehandel mellom kystbønder og fjordbønder er en eldgammel institusjon. Fiskerbøndene fra Austrheim har dradd til marked med sine fiskevarer i Sognefjorden. På 1900-tallet var det hovedsakelig Masfjorden de hadde kontakt med og mange tønner saltet pale fant veien til gårdene i fjordbygda. Fra Masfjorden kjøpte de bygningsmaterialer, og hele hus til nedriving og flytting. En stor del av sauene i Austrheim gikk på sommerbeite i fjellene i Masfjorden.
Etne
Politikk
Kilde: Radio Haugaland
Austrheim
Notlagene
I Austrheim var det en rekke notlag i første halvdel av 1900-tallet. Lagene var basert på landnotfiske. Ei not var et stort og kostbart redskap, og anskaffelsen kunne være basert på felles eie mellom naboer. Dette var lokale lag, basert på tradisjoner og lokale ressurser i lokale kastevåger. Om sommeren kunne de fiske makrell, brisling og småsild, og de kunne også delta i brislingfiske lenger hjemmefra. Med større nøter kunne notlagene fra Austrheim delta i vintersildfiske eller storsildfiske på Fedje, deretter vårsildfiske ved Haugesund.
Etne
Religion
Kyrkja i Etne og Skånevik ligger under Etne sokn i Sunnhordland prosti.
Austrheim
Arbeiderbønder
Mange fra Austrheim hadde arbeid i byen på 1900-tallet, særlig ble dette viktig på 1950-tallet. Det kunne være ulike typer arbeid, på kontor, som bygningssnekker eller på tørrfisklager; det var arbeid som ga pengeinntekter. Slikt arbeid var ofte basert på ukependling – reiseavstanden Bergen-Austrheim var for lang til dagpendling.
Oliver Setzinger
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 10.-plass med det østerrikske laget.
Austrheim
Skipsfart
Austrheim ligger ved skipsleia. Midt på 1900-tallet var en rekke små fraktefartøyer hjemmehørende i Austrheim, og var bemannet av mannskaper fra kommunen. De fleste gikk i fart langs kysten og i stor kystfart, dvs. til landene rundt Nordsjøen.
Etne
Religion
Liste over kirker i Etne kommune
Austrheim
Oljeeventyret i Austrheim
I 1971 ble Fosnøyna knyttet til Lindåshalvøya med tre bruer. Samferdselsmønsteret ble nå vendt fra sjøen mot landeveien. Året etter startet utbyggingen på Mongstad.
Etne
Samferdsel
I Etne ligger Eintveitbrua, som er spesiell fordi det aldri ble bygd tilførselsveier til den. Brua har derfor stått bortgjemt og uten trafikk siden den sto ferdig i 1962.
Austrheim
Kultur
Fonnesdagen har fokus på gamle mattradisjoner og hvordan folk langs med kysten vår har levd opp gjennom tidene.
Etne
Historie
Historisk har det gått mange skred i Etne, særlig i Åkrafjorden. Et av disse var i Markhus i 1928 og tok med seg flere hus.
Austrheim
Friluftsliv
I Austrheim er det unike muligheter for å drive friluftsliv i kystmiljø. I Fosnstraumen og mange andre steder er det rike fiskemuligheter.
Etne
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er gården og kirkestedet på Stødle. Kommunen har valgt mottoet «Stødle – heilagstad og hovdingsete» for sitt valg.
Austrheim
Friluftsliv
Fra kommunesenteret er det lagt til rette turstier i flere retninger, bl.a. I marka mellom Åros, Øksnes og Rebnor.
Etne
Tusenårssted
På Etne kulturhus har kommunen etablert et tusenårssenter, og det er bare ett av delmålene i prosjektet «Tusenårsstaden på Stødleterrassen». Dette senteret er et formidlingssenter som kommunen ønsker skal bli en bærebjelke i kulturhuset for å gi det økt regionale aktiviteter og potensielt økt turisme.
Austrheim
Friluftsliv
Det er lagt til rette friområder bl.a. på Øksnes og på Rongevær.
Etne
Tusenårssted
Kommunen har hatt lokale arbeidsgrupper som de siste årene har utarbeidet et formidlingsprosjekt knyttet til historien på Stødle og Etnebygda ellers. Basert på dette grunnarbeidet ble det laget et forprosjekt for tusenårsstedet ved AsplanViak i 2003.
Austrheim
Kommuneplante
Tiriltunge ble i 1998 valgt til Austrheims kommuneplante.
Tusenårssted
Austrheim kommunestyre gjorde vedtak den 1. desember 1999 om at en miljøgate i Åråsområdet og området rundt idrettshallen skulle være tusenårssted i kommunen i forbindelse med markeringen av tusenårsskiftet.
Severdigheter
Vardetangen er Norge sitt vestligste fastlandspunkt. Det står en stor steinvarde på et platå som markering, i tillegg til en steintavle som markerer lengde- og breddegrad. Fra parkeringsplassen er det opparbeidet turvei på ca 800 meter frem til platået.
This is England
This Is England er en britisk dramafilm fra 2006 skrevet og regissert av Shane Meadows. Filmens hovedrolle spilles av Thomas Turgoose. Filmen handler om unge skinheads og foregår i England i juli 1983.
Austrheim
Severdigheter
Austrheims kystnatur.
Arkeologiske kulturminner
En rekke arkeologiske kulturminner fra steinalder er registrert ved Fosnstraumen.
Kirkegård
Ved Austrheim kirke er det en kolerakirkegård. Den ble opprettet vinteren 1849 under koleraepidemien som rammet kommunen, slik at den gamle kirkegården ikke var stor nok. En del familier har fremdeles sitt gravsted på denne kirkegården.
Sjøhusene på Krossøy
På øya Krossøy ligger et enestående kulturmiljø med ti sjøhus, naust, sjøboder og torvhus, bygninger som tilhørte fiskerbøndene på øya. Bygningene ble fredet midt på 1970-tallet etter kulturminneloven, og de er restaurert etter antikvariske prinsipper.
This is England
Sammendrag
Etterpå tar de med seg Milky til sykehus. En stund senere sitter Shaun på rommet sitt, og moren Cynthia forsikrer ham om at Milky kommer til å klare seg helt fint. Senere går Shaun bortover en strand, og han kaster en gave - som han tidligere hadde fått fra Combo - ut i sjøen.
Round Table-klassen
Round Table-klassen er en britisk skipsklasse med amfibiske krigføringsskip (Landing Ship Logistics). Den er også kjent som Sir-klassen. Skipene har roll-off-roll-on-lasteluker akter og i baug som leder inn til lastedekkene. Skipene er i stand til å grunnsette seg selv. Skipene har også helikopterlandingsplass på overdekket.
Alle skipene i klassen er oppkalt etter riddere fra myten om Det runde bord.
Ett av skipene i klassen, RFA «Sir Galahad», ble senket under Falklandskrigen og et annet, RFA «Sir Tristram», ble sterkt skadet. «Sir Galahad» ble erstattet med et nytt skip, mens «Sir Tristram» ble reparert og satt tilbake i tjeneste. Alle skipene i klassen er blitt erstattet av den nyere Bay-klassen, det siste skipet var RFA «Sir Bedivere» som ble strøket i 2008. Royal Australian Navy sitt skip, HMAS «Tobruk», er basert på Round Table-klassen.
Grove Dictionary of Music and Musicians
Grove Dictionary of Music and Musicians er et engelsksproglig musikkleksikon. Det ble startet av George Grove, og etter hvert tatt over av Stanley Sadie. Grove er sammen med det tysksproglige oppslagsverket Die Musik in Geschichte und Gegenwart et av de største enkeltoppslagsverkene over vestlig musikk. I de senere år har leksikonet blitt tilgjengelig på nettet via en betaltjeneste.
Grove’s Dictionary
Fra 1878 ble A Dictionary of Music and Musicians gitt ut i fire bind, redigert av Sir George Grove med vedlegg og indeks. Alle bindene i utgaven ble publisert av Macmillan over en 12-års periode som tok slutt i 1889. Oppslagsverket ble godt tatt imot av The Musical Times, som skrev at «[Groves] storslåtte biografier om Beethoven, Mendelssohn og Schubert er forbilder for biografisk litteratur, og er skrevet i en svært fascinerende stil».
Den andre utgaven ble redigert av John Alexander Fuller-Maitland og gitt ut i fem bind mellom 1904 og 1910. Den tredje utgaven besto også av fem bind, og ble redigert av Henry Cope Colles og gitt ut i 1927. En fjerde utgave ble utgitt i 1940. Denne ble også redigert av Colles og besto av fem bind med tilleggsbind. Eric Blom redigerte den femte utgaven, som besto av ni bind og ble publisert i 1954. I 1961 ble et tilleggsbind utgitt.
The New Grove, 1st edition
I 1980 ble det gitt ut en utvidet utgave under tittelen The New Grove Dictionary of Music and Musicians i 20 bind, som ble redigert av Stanley Sadie.
The New Grove ble utgitt i forbedrede utgaver hvert år unntatt 1982 og 1983. I 1995 ble det utgitt en pocketbok-utgave
The New Grove, 2nd edition
Den andre utgaven under denne tittelen ble publisert i 2001 i 29 bind. Denne utgaven er også tilgjengelig på nettet som Grove Music Online. Denne utgaven ble redigert av Stanley Sadie, mens John Tyrrell var executive editor. Planen om en CD-ROM-utgave ble lagt på is.
Spesialleksikon
I tillegg til hovedutgavene av The New Grove ble det i løpet av årene utgitt en rekke spesialiserte leksikon om særegne emner. Disse inneholder gjerne flere og utvidede artikler med illustrasjoner. De blir etter hvert også innarbeidet i nettutgaven.
Grove Music Online
Laura Macy er hovedredaktør for nettutgaven av New Grove. Gjennom regelmessige oppdateringer av innholdet blir en rekke utvidelser og rettelser inkludert i nettleksikonet. I tillegg til de 29 bindene av New Grove 2nd edition inneholder Grove Music Online også New Grove Dictionary of Opera (redigert av Stanley Sadie, 1992, fire bind) og de tre bindene av New Grove Dictionary of Jazz (redigert av Barry Kernfeld, 2002, andre utgave) og inneholder dermed tilsammen mer enn 50,000 artikler.
Oxford Music Online
I 2008 lanserte Oxford University Press en ny nettjeneste kalt Oxford Music Online, som skulle erstatte Grove Music Online. Nettjenesten kombinerte de ulike Grove-leksikaene med Oxford Companion to Music, Oxford Dictionary of Music og Encyclopedia of Popular Music i et nytt grensesnitt.
Innhold
2001-utgaven inneholder:
Florø
Florø er Norges vestligste by og administrasjonssenter i Kinn kommune. Florø fikk bystatus i 1860 og var da senter for sildefisket både på 1800-tallet og i 1950-årene. Florø ble administrasjonssenteret i den nye kommunen Flora da kommunene Florø, Eikefjord, Bru og Kinn ble slått sammen 1. januar 1964. Flora ble dermed en bykommune. Florø har innbyggere per 1. januar.
Byen fremstår i dag som en småby med et næringsliv i utvikling. Flora kommune ble flere ganger kåret til den triveligste bykommunen i landet og fikk blant annet utdelt «Miljøbyprisen» i 1998. Florø har en strukturell oppbygging som en storby, siden den fra starten av var planlagt som en by i stedet for å bli utviklet som en by etter hvert, som har vært vanlig i utkantene i Norge. Den har en hovedgate som går parallelt med kystlinjen, «Strandgata», som er handlegaten i byen. Etter en oppussing de siste årene er denne brosteinslagt i hele lengden i kombinasjon med asfalt i veiene, samt et sentralt plassert utbygd torg.
Florø har et aktivt og variert kulturliv med kulturskole og musikk-, kor- og revymiljø. Idrettshall, svømmehallen «Havhesten», fotballbaner, løkker og flere idretts- og fritidsorganisasjoner finnes også. Kystmuseet i Sogn og Fjordane gir innblikk i områdets historie.
Næringslivet i kommunen er eksportrettet, og hovednæringene er fiskeindustri, skipsbygging og servicenæring med blant annet forsyningsbase for oljeindustrien. Innbyggerne i kommunen skaper verdier som ligger flere ganger over landsgjennomsnittet.
Florø er ett av anløpstedene til Hurtigruten.
Liste over land etter innbyggertall
Liste over land etter innbyggertall rangerer verdens verdensdeler, land og avhengige territorier etter samlet innbyggertall, primært etter FNs definisjoner og data. FN utgir regelmessig publikasjonen World Population Prospects med tilhørende database som anslår folketallet i verdens stater, underlagte og oversjøiske territorier, samt for større byer. Mens mange stater gjennomfører mer eller mindre regelmessige folketellinger, omfatter FNs anslag at folketallet fra et basisår framskrives med vekstscenariene «lav», «medium», «høy» eller «konstant» fertilitet for hvert land. Ved gjennomføring av folketellinger justeres basisdata, og FN støtter også spesialstudier for å bidra til å anslå folkemengden i stater som ikke gjennomfører jevnlige folketellinger.
Florø
Historie
I 1858 ble det i statsråd satt ned en kommisjon som skulle vurdere stiftingen av en by i ytre Sunnfjord. Bakgrunnen for dette var den store aktiviteten som sildefisket i området skapte. Før Florø ble en by var det Bergen og kjøpmennene der som hadde kontrollert og fått inntektene av fisket. Derfor kjempet stortingsmennene fra Bergen en hard kamp mot byplanene.
Liste over land etter innbyggertall
Historiske data er et forskningsfelt for historisk demografi og økonomisk historie, hvor forskeren Angus Maddison har vært en internasjonal pioner i å gjenskape data for befolkning og verdiskaping i historisk kontekst, tilbake til år null. Hans beregninger er gjort med viktige basisår i 1820, 1850, 1870 og 1900. Beregningene er gjort dels utfra historiske folketellinger og matrikler, dels ved demografiske anslag basert på fruktbarhet og dødelighet. Maddisons data er nedenfor anvendt for perioden fram til år 1900.
Florø
Historie
Det var flere forutsetninger for hvor denne nye byen eventuelt skulle ligge. Den skulle ligge nær skipsleia og så nær fiskestedene som mulig. Etter å ha vurdert en rekke steder ble det vedtatt i Stortinget at Florø skulle bli byen, og dette skjedde i 1860. Florø fikk status som ladested, en by med begrensede rettigheter.
Liste over land etter innbyggertall
Tabellen angir Maddisons tallserier fram til 1900, og deretter FN-anslag for den totale befolkningen utfra vekstscenariet «medium fertilitet» for hvert land. Klikk på pilene under årstallene for å rangere landene etter innbyggertall for det året.
Florø
Historie
Det ble diskutert hva den nye byen skulle hete, og i utgangspunktet skulle den hete Florøhavn, men etter benkeforslag fra misfornøyde stortingsmenn fra Bergen, så ble det endelige navnet Florø. I 1939 vedtok Odelstinget at Florø skulle få navnet Florøy. Lagtinget gikk imidlertid mot dette. Da saken var oppe i Odelstinget for andre gang, ble flertall for å henlegge navneendringen.
Ladestedet Florø var en liten by, og hadde knapt nok mennesker til et bystyre, og derfor ble Florø styrt av Kinn kommune fram til 1865, da Florø fikk sin første ordfører, Ude Jacob Høst.
Rett etter at byen var stiftet, sviktet sildefisket, og byen og distriktene rundt kom i knipe. I 1875 ble det derfor satt i gang en landsinnsamling for å hjelpe de fattige i Florø og Kinn. På 1880-tallet tok økonomien seg opp igjen som et resultat av torskefisket.
I 1964 ble kommunene Florø, Eikefjord, Bru og Kinn slått sammen til Flora kommune, og denne kommunen fikk status bykommune. Florø ble det administrative senteret i Flora kommune.
Kultur
Florø har et aktivt kulturliv. Florø Turn & Idrettsforening arrangerer hver vår et tradisjonsrikt friidrettsfestival der de beste norske utøvere ofte åpner sin utendørsseson. I 2004 arrangerte Florø NM i friidrett og pusset i den forbindelse opp stadion. Florø har også sin egen kulturskole og et skolekorps.
22. januar 2011 var Florø Idrettssenter stedet for Melodi Grand Prix 2011, 2. delfinale. Vinneren der Babel Fish som gikk rett til den norske MGP-finalen sammen med Hanne Sørvaag som ble nr 2. MGP-finalene i Florø blir arrangert ved hjelp av midler fra Sogn og Fjordane fylkeskommune og Flora kommune.
Florø arrangerte også en delfinale i Melodi Grand Prix i 2012. Her deltok Håvard Lothe, kjent musiker fra Florø, med sangen The Greatest Day. Lothe havnet på en 5.-plass i delfinalen. Vinner av delfinalen i Florø, Tooji, vant den norske MGP-finalen.