cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Weekend med Bernie 2
Det er oppfølgeren til Klanes komedie Weekend at Bernie's fra 1989. Andrew McCarthy, Jonathan Silverman og Terry Kiser gjentar sine roller. Filmen mottok dårlig kritikk og var en beskjeden suksess på billettkontoret, og tjente $ 12,7 millioner mot et budsjett på $ 7 millioner. Filmen ble spilt inn i 1992 på Virgin Islands og i New York.
Handlingsreferat
Larry Wilson og Richard Parker er på et likhus på Manhattan, hvor de ser sin avdøde administrerende direktør Bernie Lomax. Larry lyver og påstår at Bernie var hans onkel, fordi han ønsker å få tak i noen av Bernies eiendeler, inkludert Bernies kredittkort. Ved et forsikringsselskap blir Larry og Richard spurt av sjefen deres og Arthur Hummel, selskapets private etterforsker, som spør dem om de vet noe om 2 millioner dollar som Bernie skal ha underslått før han døde. De nekter for å vite hvor pengene er, men sjefen deres mener at de lyver og gir begge to sparken. Han sender også Hummel etter dem, og gir ham to uker på seg for å finne ut om de er skyldige eller ikke.
Over middag (betalt med Bernies kredittkort) forteller Larry at han fant en nøkkel til en bankboks i St. Thomas, De amerikanske jomfruøyene, og spør Richard om han kan bruke en datamaskin på jobben for å se om 2 millioner dollar står på Bernies konto. Først nekter Richard, men til slutt går han med på dette. I mellomtiden, på Jomfruøyene, blir en voodoo-dronning ved navn Mobu ansatt av en gruppe gangstere for å finne 2 millioner dollar. Mobu sender to tjenere - Henry og Charles - for å reise til New York, hente kroppen til Bernie, deretter bruke en voodoo-seremoni for å gjenopplive ham, og bringe ham tilbake til henne slik at dette kan lede henne til pengene.
Men voodoo-forsøk på å bringe Bernie tilbake til live fører til enda flere problemer. Etter å ha mistet en kylling de planla å bruke til en offer-seremoni, forsøker de i stedet å bruke en due. Men dette fører til at seremonien ikke går som planlagt. Senere kommer Larry og Richard seg inn på Bernies bankboks, men de finner bare et kart. I mellomtiden blir Larry venn med en nydelig innfødt kvinne som heter Claudia, og gir henne kartet. Senere blir han og Richard kidnappet av Henry og Charles, som tar dem med til Mobu. De tvinger Richard til å drikke en giftig drikke, og de må få tak i kartet igjen før solnedgang for å få tak i en motgift.
Piteå
Piteå (umesamisk: Byöhđame, lulesamisk: Bihtám, pitesamisk: Bidum, finsk: Piitime, nordsamisk: Biŧon, meänkieli: Piitin) er en by i Norrbottens län, i landskapet Norrbotten i Sverige. Den er administrasjonssenter for Piteå kommune. Byen har 23 900 innbyggere (2020). Piteå ligger ved utløpet til Piteelven, er en turist- og sommarby og står for en stor del av sommerturismen i Norrbotten. I Piteå bygges en av de største landbaserte vindmølleparkene i Europa, Markbygden. . Piteå er også kjent for byens dialekt, pitemål og for matretten pitepalt.
Historie
Tidligere, var Piteå plassert der hvor Öjebyn i dag ligger. I området Pite lappmark drev man handel med samene. År 1620 begynte arbeidet med byplanene for Piteå. I eldre dokumenter kan man se at det var uenighet rundt hvor byen skulle plasseres. Piteå fikk bystatus i år 1621. I 1668 ble byen flyttet etter at det vart en stor brann i juli 1666. Den ble da flyttet til sin nåværende plass, Häggholmen, hvor havneforholdene er bedre. Mange av de gamle husene i sentrum er bevart, men deler av den gamle trehusbebyggelsen i bykjernen ble i 1980-årene erstattet med lav trehusbebyggelse. Rådhuset fra 1830 er nå museum. Fra 1810–1856 var Piteå "residensby" i Norrbottens län. Ved starten av 1900-tallet hadde byen kun 2 500 innbyggere. Jernbanen mellom Älvsbyn og Piteå ble åpnet 1915, hvilket bidro til en befolkningsøkning. I tillegg til havnen, som tidlig ble viktig, er skogen viktig for området. I Piteå kommune drives plast- tre og, treforedlingsindustri i tillegg til jord- og skogbruk.
Piteå kommune
Piteå kommune ligger ved Bottenviken, lengst sørøst i Norrbottens län. Kommunen har 42 400 innbyggere (2022) og et areal på 3112 kvadratkilometer. Kommunen har skjærgårdskyst og flatt terreng med stort innslag av myr. I vest ligger innsjøene Pjesker og Gråträsket. Piteå by ble ved kommunereformen 1862 en stadskommune og ble så ytterligere utvidet i 1967 og gikk i 1971 inn i Piteå kommune, hvor Piteå siden da er senter for kommunen. I kirkelig betydning tilhørte byen Piteå "stadsforsamling" og Piteå "landsforsamling". De gikk i 2010 sammen i Piteå forsamling. Fra 1918 tilhører også deler Hortlax forsamling. Byen hørte, til 1943, til i domkretsen for Piteå rådhusrett og deretter, til 1971, til i Piteå og Älvsby "tingslag". Fra 1971 til 2002 hørte Piteå til i Piteå "domsaga" (1971-2002). Piteå "domsaga" og byen er siden 2002 en del av Luleås "domkrets".
Byen
Piteå statskirke er den eldste bygningen i byen og ble bygget 1684-1686. Den er den eneste gjenværende bygningen fra byens tidligste historie. I Piteå har man ønsket ta vare på de små butikkene i sentrum: Dette gjør at det er begrenset med større butikker. Badhusparken er den største parken og ligger i utkanten av sentrum. Småbåthavnen ligger i gangavstand fra sentrum. Litt vest for sentrum ligger Öjebyn, hvor Piteå tidligere lå. I dag har Öjebyn og Piteå vokst sammen og Öjebyn er blitt en bydel av Piteå. Det gjelder også flere andre plasser og eksempler på dette er, Bergsviken, Pitholm, Hortlax, Djupviken, Munksund og Skuthamn.
Kommunikasjoner
E4 passerer Piteå og det er bussforbindelse til flere plasser, blant annet Stockholm. Det er jernbaneforbindelse, siden 1915, via Piteåbanen og til Älvsbyn, en stasjon på Stambanan genom övre Norrland. Siden 1972 er det kun godstrafikk på banen. Flyplasser er Luleå, "Kallax flyplats", sirka 53 kilometer nord for byen, og Skellefteå flygplats 98 kilometer sør for Piteå.
Kultur og fritid
Pite havsbad, nær Piteälvens utløp, har en fem kilometer lang sandstrand, eventyrbad, aktivitetssentrum og en stor camping. De har også konferansemuligheter og diverse fritidsaktiviteter. Summer Games er en stor fotballturnering, Midnight Sun International er en internasjonal dragracingkonkurranse. Annet hvert år er Piteå vert for Stora Nolia med ca 95 000 gjester og over 800 utstillere. Allerede på 1960-tallet ble "Gatufestivalen Piteå Dansar Och Ler (PDOL)" arrangert for første gang og den er med sine 120 000 besøkende en av Sveriges største gatufestivaler. Etter gågaten ligger Piteås to shoppingsenter.
Musikkliv
Piteå har et av Sveriges eldste storband, Roxy storband. Fra Piteå kommer også Popsicle og folkrockbandet Euskefeurat med komikeren Ronny Eriksson som frontmann. Bo "Kasper" Sundström er oppvokst i Piteå.
Klima
Piteå har et subarktisk klima med lang og kald vinter, der høst og vår er forholdsvis kort. Piteås varmerekord er fra 1945 og er på 34,9 °C. Norrbottenkysten er mindre utsatt for stormer enn resten av kysten.
Se også
Piteå-tidningen
One World Trade Center
One World Trade Center (Verdens handelssenter 1, tidligere benevnt Freedom Tower, Frihetstårnet) er den høyeste skyskraperen i det nye World Trade Center-komplekset på nedre Manhattan, og den høyeste bygningen i New York City. Bygningen, som tillegges stor kommersiell såvel som symbolsk betydning som minnesmerke etter terrorangrepet 11. september 2001, er også USAs og den vestlige halvkules høyeste. Tårnet rekker 541 meter over bakken, eller 1 776 fot, et tall som symboliserer årstallet for den amerikanske uavhengighetserklæringen.
Den 27. april 2006 startet byggingen av One World Trade Center. Konstruksjonen er i hovedsak utformet av arkitekten Daniel Libeskind. Bygningen ble åpnet 3. november 2014, men ble ikke tilgjengelig for publikum før 29. mai 2015.
Ny logo for fremtiden designet av firmaet Landor Associates ble lansert i august 2014. Logoen er formet som en stor W i sort med hvite åpne felt.
Navn
Styrelederen for Port Authority of New York and New Jersey har sagt at One World Trade Center er navnet som skal brukes og det navnet som det er enklest for folk å identifisere seg med.
Oxymerus
Oxymerus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, blanke, brunrøde eller gulbrune trebukker. Antennene er nokså kraftige og lengre enn kroppen. Pronotum er rundet med en butt tann midt på hver side, dekkvingene noe avsmalnende bakover, gjerne med gule lengdestriper.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika med flest arter i Brasil, én art går nord til Nicaragua og én finnes i Vestindia.
Tarvantovaara ødemarksområde
Tarvantovaara ødemarksområde (finsk: Tarvantovaaran erämaa) er et ødemarksområdet i Finland. Det ligger i Enontekis kommune i Lappland. Det ble opprettet i 1991 i likhet med alle de 11 andre ødemarksområdene i Lappland og administreres av Forststyrelsen. Det har et areal på 670 km².
François Affolter
François Affolter (født 13. mars 1991) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben San Jose Earthquakes.
Under Sommer-OL 2012 i London deltok han for landet sitt der laget hans ble utslått i gruppespillet.
UK Statistics Authority
UK Statistics Authority er et britisk statlig organ som fører tilsyn med Office for National Statistics og annen offentlig statistikkvirksomhet. Organet ble opprettet ved lov 1. april 2008 og rapporterer direkte til Parlamentet.
UK Statistics Authority forvalter offisielle retningslinjer for offentlig statistikk og akkrediterer statistiske publikasjoner, og har også myndighet til å gi uttalelser dersom offentlig statistikk misbrukes eller feiltolkes.
Mastaba
Mastaba er et oldegyptisk begravelsesmonument bestemt for de tidligste konger av landet. Mastaba betyr «benk» og hentyder til formen på denne gravtypen.
Mastabaen blir i Egypt avløst av pyramidene som gravkamre for landets konger, selv om man til tider ser, at visse konger som eksempelvis Djedefre, sønnen av Khufu, valgte en Mastaba som siste hvilested på tross av at hans far nettopp hadde bygget Egypts største pyramide.
Det er med utgangspunkt i Mastabaen at pyramidene oppstår. Dette sees i forbindelse med Djosers gravanlegg i Sakkara, som er det første egyptiske monumentet i sten. Denne graven begynte opprinnelig som en mastaba, men man besluttet (Djoser og Imhotep formodentlig), at man ville bygge opp en grav av atskillige mastabaer stablet over på hverandre, og således oppstod den første trinnpyramiden i Egypts historie.
Senere, da det var normalt for konger å bli gravlagt i pyramider, ble mastabaen den foretrukne graven til gravleggelse av kongens nærmeste hoff, vesiren og de øverste embetsmenn.
Helga Nitteberg
Helga Kristiane Nitteberg (født Thorsen; 17. april 1884, død 1. januar 1948 ) var en av pionerene i norsk arbeiderbevegelse og kvinnebevegelse.
Da Landsorganisasjonen i 1909 besluttet å opprette et faglig opplysningskontor for kvinner ble hun sekretær for kvinnekontoret. I faglig sammenheng representerte hun Handsyerskernes forening.
Fra 1909 til 1916 hadde hun oppgaven som forretningsfører i Arbeiderpartiets kvindeforbund.
Rachel Grepp
Rachel Catharina Helland Grepp (født 5. mars 1879 i Bergen, død 24. mai 1961 i Oslo) var en norsk journalist og politiker, kjent fra kvinnekampen.
Hun var datter av skipsreder Peter Helland (1847–1935) og Marie Elise Wiesener (1847–1935). Faren var fetter av Amund Helland. Etter examen artium 1899 studerte hun filosofi i København og fransk i Paris og tok kurs i pedagogikk ved universitetet i Oslo 1902. Hun virket som lærervikar før hun i 1904 giftet seg med politikeren Kyrre Grepp og fikk fem barn, deriblant skuespiller Ole Grepp (1914–76), journalisten Gerda Grepp (1907–40) og politikeren Asle Grepp (1919–45).
På Kominterns 4. kongress i Moskva i 1922 holdt hun tale til 4.000 delegater fra hele verden, deriblant Lenin og Trotskij. Samme året ble hun enke, da Kyrre døde av tuberkulose. Også fire av sine barn overlevde hun. Tre av dem døde av tuberkulose, også det ene barnebarnet, ett av to hun som eldre kvinne måtte ta til seg, da datteren Gerda i 1940 døde av sykdommen. Samme år satt Grepp fengslet i to måneder da hun kom i konflikt med den tyske okkupasjonsmakten.
I tiden frem til mannens bortgang i 1922, skrev hun for hans Vor Tid og for Arbeiderkvinnen. I perioden 1922–49 skrev hun for Arbeiderbladet og satt i samme periode i Oslo Bystyre for Arbeiderpartiet, innvalgt i formannskapet 1935 og vararepresentant til Stortinget 1928–36. En kort periode med i Mot Dag. For Norsk Film A/S satt hun i styret fra 1935, og hun var medlem og formann i styret for Oslo Kino. Hun satt i representantskapet for Oslo Filharmoniske Orkester, Nationaltheatret og Folketeatret. Hun hadde også mange av andre verv. Hun ga i 1967 posthumt navn til Rachel Grepp Heimen Familiesenter (nedlagt 2012).
Oslos ordfører Rolf Stranger kalte Grepp «Oslos fremste kvinne» da han tildelte henne den første St. Hallvard-medaljen i 1956, for hver gang hun stilte til valg for Arbeiderpartiet, fikk hun ved kumulasjon flest stemmer av alle som stilte til valg i Oslo. På Arbeiderpartiets liste over de viktigste personer i partiets historie, står to kvinner oppført: Gro Harlem Brundtland og Rachel Grepp. Da Einar Gerhardsen overrakte henne Arbeiderbladets gullnål, var det med ordene: «Du er ett av de få mennesker som har den egenskap at de bare ved sin tilstedeværelse er med på å høyne nivået.»
Råggejávrrerájgge
Råggejávrrerájgge er Nord-Europas dypeste grotte. Det lulesamiske navnet betyr, rett oversatt, «grop-vass-hullet». Grotten ligger like ved Musken i Hamarøy kommune i Nordland. Råggejávrrerájgge er en kalksteinsgrotte som er erodert av en underjordisk elv. Med en dybde på 580 meter er det den dypeste hulen i Skandinavia og den eneste kjente dype hulen nord for polarsirkelen.
Regionale forhold
Generelt er området et stort platå (som strekker seg en høyde på 700 meter over havet) som er snittet av den dype Tysfjorden. Innenfor den ugjennomtrengelige fjellformasjonen er det tre todimensjonale striper av marmor som løper fra toppen av platået til under havoverflaten (fjorden er 450 meter dyp), og fortsetter på den andre siden. Råggejávrrerájgge ligger på sørsiden av fjorden innenfor den vestligste stripen. Noen steder opptar hulen hele bredden på marmoren, som ikke overstiger 30 meter.
Vei til inngangen er begrenset. Den nærmeste veien ender ved tettstedet Drag (via Bodø ), omtrent 18 kilometer mot nord. Fra Drag er det en rutebåt som kan tas til den lille bygda Musken. Skyss og henting med båt kan avtales med lokalbefolkningen i Musken. Etter en hard tur på en tildels gjengrodd sti opp til en høyde på 600 meter, nås det øvre inngangspartiet.
Gerda Grepp
Gerda J. Helland Grepp (født 1907, død august 1940) var en norsk journalist.
Familie
Hun var datter av Kyrre Grepp og Rachel Grepp.
Hun var gift med den italiensk-sveitsiske keramiker Mario Mascarin (1901–66). De fikk sønnen Olav Kyrre (Ping) Grepp (født 19. mai 1926, død 1992) og datteren Solveig Marie Alexandra «Sacha» Grepp (født 4. desember 1933). Datteren var oppkalt etter revolusjonspolitiker og familievenn Aleksandra Kollontaj, og bodde i årene 1935–1945 på Fjøsanger utenfor Bergen der Helland-familien har bodd fra ca. 1875.
Yrkesliv
Hun arbeidet som moren Rachel Grepp, som journalist i Arbeiderbladet.
Hun ble den første norske journalist som rapporterte fra den spanske borgerkrigen, hvor hun jobbet med Arthur Koestler, Nordahl Grieg og Lise Lindbæk. Hun representerte det franske Agence Espagne i Paris 1937–1938.
Sykdom og død
Gerda Grepp døde av tuberkulose, i likhet med sin far Kyrre Grepp (1922) og broren Peter Andreas Grepp (1933).
Ettermæle
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet Gerda Grepps auditorium.
Oyggjatíðindi
Oyggjatíðindi («Øytidende») er en færøysk avis. Den utkommer en gang i uken, og ble første gang utgitt 25. november 1977. Oyggjatíðindi er partipolitisk uavhengig, men dens grunnlegger har vært politiker for Sjálvstýrisflokkurin. Avisen er i all hovedsak skrevet av én journalist, som også er redaktør siden 1982, nemlig Dan Klein.
Oreodicastes
Oreodicastes er en slekt av løpebiller.
Oyggjatíðindi
Avisen utgis to ganger i uken.
Oreodicastes
Utseende
Middelsstore (8-13 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet har utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, smalere enn dekkvingene, som er rundede med fine punktstriper.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra den atlantiske regnskogen i det vestlige Brasil.
Gnathocera usafuana
Gnathocera usafuana er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.
Utbredelse
Arten er utbredt i Malawi.
Mesopausen
Mesopausen er grensen mellom mesosfæren og termosfæren, som er to lag i jordatmosfæren. I mesosfæren synker temperaturen med høyden, mens temperaturen i termosfæren øker med høyden på grunn av at solstråling blir absorbert av oksygenatomer. Mesopausen markerer grensen der temperaturen går fra å falle med høyden til der temperaturen begynner å stige med høyden.
Mesopausen ligger i omtrent 80 km høgde, og er omtrent i samme nivå som turbopausen. Under dette nivået vil alle gasser i luften være mer eller mindre uniformt blandet, mens konsentrasjonen av hver enkelt gass vil endre seg med høyden over dette nivået.
Beb Bakhuys
Elisa Hendrik «Beb» Bakhuys (født 16. april 1909, død 7. juli 1982) var en nederlandsk fotballspiller og -trener.
Bakhuys scoret 28 mål i 23 kamper for. Han spilte for Nederland under VM i 1934. Som den andre nederlender i historien ble han profesjonell utenfor Nederland da han dro til FC Metz. Dermed ble han uaktuell for Nederland i det påfølgende VM. Bakhuys' varemerke var stupheadinger.
Chartreuse
Chartreuse (uttales: [ʃaʀtʀøz]) er en fransk urtelikør laget av munker fra Karteuserordenen, populært siden 1740-tallet. Likøren består av destillert alkohol foredlet med 130 urteekstrakter. I dag blir likøren produsert i en fabrikk i den nærliggende byen Voiron (Isère) under oppsyn av munkene fra klosteret. Ordenen (og likøren) er oppkalt etter hovedklosteret i Grande Chartreuse, noe nord for byen Grenoble, Frankrike.
Jönssonligan & Dynamit-Harry
Jönssonligan & Dynamit-Harry er en svensk film fra regissert av Mikael Ekman.
Handling
Jönssonligaen er i Berns og vil bryte inn i et pengeskap av merket Franz Jäger. Plutselig dukker Vanhedens fetter Dynamitt-Harry opp, sterkt beruset. Harry ødelegger det velsmurte tyveriforsøket og ligalederen Charles-Ingvar "Sickan" Jönsson havner i fengsel. Ti måneder senere blir Sickan løslatt og har en ny plan. Denne gangen skal ligaen gjøre innbrudd hos sin erkerival, den tvilsomme finansmannen Wall-Enberg, og stjele en betydelig sum penger. De søker hjelp hos Dynamitt-Harry, som nå er edru. Imidlertid er hans kunnskap om dynamitt litt utdatert, noe Jönssonligaen snart får merke. Politiet er også interessert i Wall-Enberg, og en ambisiøs politisjef planlegger en razzia. Blir det politiet eller Jönssonligaen som klarer å slå til først?
Om filmen
I motsetning til forgjengeren Varning för Jönssonligan (1981) og alle svenske etterfølgere til Jönssonligan dyker upp igen‎ (1986), følger denne filmen det danske originalmanuset til en av de danske Olsenbanden-filmene. Det samme manuset er med andre ord grunnlaget for både en dansk, en norsk og en svensk versjon: det dreier seg om den femte danske filmen Olsen-banden går amok fra 1973, den fjerde norske filmen Olsenbanden og Dynamitt-Harry går amok fra 1973, og denne svenske versjonen. Slutten er imidlertid forskjellig; i den danske og den norske versjonen fortsetter historien med at politiet henter Egon Olsen (som i den svenske versjonen heter Sickan Jönsson) for å få hjelp til å åpne pengeskapet med de svarte pengene som ligaen allerede har stjålet. Også i den svenske filmen får kuppforsøket et annet utfall enn Jönssonligaen hadde planlagt, dog på en helt annen måte enn i de danske og norske versjonene. I den svenske filmen betaler politimesteren penger til Jönsson fra sin egen lomme, før han oppdager at pengeskapet er tomt. Dermed sitter ligaen til slutt igjen med penger slik at de får råd til å reise til Mallorca, i motsetning til i flere tidligere filmer i serien. Reiseplaner til Mallorca og komplikasjoner på Kastrup og  Fornebu vises ofte i de danske og norske filmene om Olsenbanden. Det ble opprinnelig antatt at Carl-Gustaf Lindstedt skulle spille rollen som Dynamit-Harry, men rollen gikk til Björn Gustafson.
Eidsbergdrakt
Eidsbergdrakt (også kalt Kvinne- og mannsbunad fra Mysen og Eidsberg og Mysen og Eidsbergbunad) er en bunad fra Eidsberg og Mysen, som presentert i 1997. Bunaden har blant annet motiver fra døpefonten i Eidsberg kirke og prekestolen i Mysen kirke. Bunadsølvet er forgyllet og basert på Sletnerfunnet.
Bakgrunn
I 1995 begynte Anne Kirsti Kristiansen, Wenche Torper og Jan-Sverre Stensrud arbeidet med komme frem til noe som kunne «samle, symbolisere og markedsføre kommunen» Valget falt etter hvert på å lage en bunad.
De undersøkte først om det fantes eldre plagg som kunne rekonstrueres, men det viste seg å være lite draktmateriale. De tok utgangspunkt i en linskjorte, en herreskjorte og en heklet veske som de fant på Folkenborg museum. Videre valgte de å hente broderimotiver fra prekestolene i Mysen og Eidsberg kirke. Fra Mysen kirke en vinranke, og fra Eidsberg en bord fra middelalderen.
De ulike versjonene av kvinnebunaden ble vist frem i borgertoget på Mysen 17. mai 1997, mens mannsbunaden ble presentert på høsten samme år.
Kvinnebunaden
Da en ikke fant noe materiale å rekonstruere, med unntak av skjorten og vesken, måtte drakten komponeres fritt. Bunaden består av liv og stakk i ullstoff, og finnes i sort, rød, marineblå eller offwhite. Liv og stakk er sydd sammen, med snøring foran på livet, stoffbeltet og skjorten.
Broderiene er laget med utgangspunkt i middelalderborden fra Eidsberg kirke, og vinranken fra Mysen kirke. Til broderiene brukes det bomullsgarn, perlegarn og moulinegarn.
Det er laget en jentebunad som for det meste likner kvinnebunaden.
Mannsbunaden
Vesten er rekonstruert etter en vest som en regner med kommer fra Rakstad i Hærland, og som stammer fra rundt 1890. Den er av silkedamask og er blomstermønstret i flere farger.
Skjorten er den samme som for kvinnebunaden.
Tiago Splitter
Tiago Splitter (født 1. januar 1985) er en brasiliansk basketballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på femteplass med det brasilianske landslaget.
Alain Wiss
Alain Wiss (født 21. august 1990) er en sveitsisk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs.
Under Sommer-OL 2012 i London deltok han for landet sitt der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Valberget
Valberget er en liten høyde i Stavanger sentrum. På Valberget er det noen hus, et stort tårn (Valbergtårnet), asfalterte veier og en mindre park (Valbergsparken).
Navnet betyr opprinnelig «Falkberget», etter det gammelnorske ordet «valr» for falk. Uttalen var fra gammelt av «Valbergje». Språklig sa en tidligere at folk som bodde ved Valberget, bodde i Valberget. De som bodde på nedsiden av Valberget mot sjøen, bodde «under Valberget».
Den østlige delen av Valberget var i middelalderen en del av kongens gård i Stavanger.
Valberget omtales første gang skriftlig i regnskapsåret 1602-1603. Da bodde Claus Reinildsen på Valberget. Han betalte grunnleie til kongen, som da eide tomta.
I 1656 ble det på byens bekostning bygget et hus for skarpretteren på Valberget.
Før dagens tårn har det også vært eldre vakttårn. I 1658-1659 ble det satt opp et vakttårn på Valberget med en klokke. Vakttårn hadde i 1716 funksjon både som vakttårn mot fiendtlige skip under den store nordiske krigen og mot brann. I 1736 ble det slått fast at det var borgernes ansvar å istandsette tårnet. I 1770 var tårnet gjort av bindingsverk og «breder». Tårnet var ikke høyt, men strakte seg vidt særlig i øst og sør. På Valberget sto også en del hus. En vekter holdt vakt i tårnet hver natt.
I 1830 ble det fremmet forslag for byen om å bygge et nytt vakttårn. I 1837 var tårnet med klokke taksert til 320 riksdaler.
På Skagen, Holmen, Valberggata og Kirkegata var det hus som hadde hager opp mot Valberget. I 1790 ga Børge Rosenkilde sin hage på Valberget til byen. Forutsetningen for gaven var at det skulle brukes som en åpen plass. Valbergparken ble da den første offentlige parken i byen. Tårnet som står i dag ble bygget i årene 1850-1852 som utkikkstårn for byens vektere, og er 26,66 meter høyt. Årstallet 1850 står over døra, og 1852 på værhanen. Det er bygget i granitt fra en av øyene i Boknafjorden.
Under berget ligger det en parkeringshall. Broken Column, eller «Brutt søyle», er et kunstprosjekt av Antony Gormley og en av i alt 23 jernmenn er plassert i parkeringshallen under Valberget.
Navnet Stavanger kan komme fra det norrøne navnet Stafangr, som er sammensatt av stafr, som betyr stav, og angr, som betyr fjord. Ifølge historikeren Knut Helle må det dreie seg om det rette fjordløpet inn til Vågen, med stafr som skal vise til Valbergets bratte skrent øst for Vågen.
Stetinden (Narvik)
Stetinden (også kalt Stetind, lulesamisk: Stáddá) er et fjell i Narvik kommune i Nordland fylke. Det har en høyde på 1393,6 meter over havet ifølge Kartverket. Den mektige «ambolten» kan sees fra minst syv prestegjeld, og fjellet har fra gammelt av vært et karakteristisk seilingsmerke for sjøfarende langs Nordlandskysten.
Historikk
Det ble gjort flere forsøk på å bestige Stetinden i siste halvdel av 1800-tallet. Sommeren 1888 forsøkte tyske Paul Grussfeldt og norske Martin Ekroll seg uten å lykkes. Året etter, i 1889, gjorde dansken Carl Hall og den norske fjellføreren Mathias Soggemoen et nytt forsøk. Heller ikke de lyktes, men Carl Hall bygget en varde på fortoppen som befinner seg ca. 500 m sørøst for Stetinden. Denne toppen ble oppkalt etter ham, Halls fortopp (1 314 moh.) Etter århundreskiftet forsøkte William Slingsby seg, også han uten å lykkes. Stetinden ble første gang besteget 30. juli 1910 av Ferdinand Schjelderup, Carl Wilhelm Rubenson og Alf Bonnevie Bryn. Den første vinterbestigningen ble foretatt av Arne Næss, Ralph Høibakk og Kjell Friis-Baastad i 1963 opp østveggen. Arne Næss og fire andre ble i 1966 de første til å bestige toppen via vestveggen.
Peder Balke malte i 1864 Stetind i tåke. Maleriet er et av Balkes mest kjente, og stilles ut i National Gallery, det britiske nasjonalgalleriet, i november 2014.
Norges nasjonalfjell
Høsten 2002 kåret Reiseradioens lyttere Stetinden til Norges nasjonalfjell. Hederstittelen har derimot ikke ført til økt turisme.
Phaedinus
Phaedinus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brunrøde eller mørke trebukker, dekkvingene ofte mer eller mindre gule. Antennene er ganske variable i lengde og tykkelse, kan være kraftige og sagtakkede eller ganske tynne. Pronotum er rundet med en butt tann midt på hver side og fire knøler oppe på ryggen, dekkvingene noe avsmalnende bakover, gjerne med gule lengdestriper. Beina er tynne.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika med flest arter i Brasil.
Hlučínregionen
Hlučínregionen (tsjekkisk: Hlučínsko, tysk: Hultschiner Ländchen, polsk: Kraik hulczyński) er et historisk landskap i tsjekkisk Schlesien i regionen Mähren-Schlesien i Tsjekkia. Landskapet er oppkalt etter byen Hlučín, og har et areal på 316,9 km².
I 2001 hadde området et folketall på 73 914 personer, og en folketetthet på 233 per km².
Varning för Jönssonligan
Varning för Jönssonligan er en svensk filmkomedie fra  i regissør av Jonas Cornell. Filmen er en svensk versjon av den danske filmen Olsen-Bandens sidste bedrifter (1974). Det er den første av åtte filmer om Jönssonligan. Hovedrollene er ved Gösta Ekman, Ulf Brunnberg, Nils Brandt og Siw Malmkvist.
Handling
Det kriminelle geniet Charles-Ingvar «Sickan» Jönsson (Gösta Ekman) og hans følgesvenner Ragnar Vanheden (Ulf Brunnberg) og Rocky (Nils Brandt) har planer om et stort kupp, men noe går galt og Sickan blir arrestert. Etter løslatelsen fra fengselet frister den lyssky finansmagnaten Wall-Enberg (Per Grundén) Sickan med en stor belønning for å få åpnet en safe i Sveits. Sickan lar seg friste, og forlater sine gamle følgesvenner.
Når Sickan har åpnet skapet, innser han at han er blitt lurt. Han vender tilbake til Sverige. I mellomtiden har Vanheden og Rocky prøvd seg på et lite innbrudd i en storkiosk, med magert utbytte. Når Sickan er tilbake vil han hevne seg på Wall-Enberg. Han legger derfor en avansert planom at han selv og hans følgesvenner skal stjele de såkalte Bedford-diamantene fra Wall-Enberg. Samtidig leter politiet også etter disse diamantene.
Frid Ingulstad
Frid Ingulstad (født 4. september 1935 i Oslo) er en norsk forfatter. Hun arbeidet som radiotelegrafist og senere som flyvertinne før hun ble forfatter på heltid.
Forfatterskapet
Frid Ingulstad har gitt ut om lag 200 bøker. I årene 2005-2010 var hun Norges mestselgende forfatter, med opplag rundt en million bøker i året.
De fleste av utgivelsene hennes er serieromaner og pocketbøker. Før hun begynte som serieforfatter hadde hun imidlertid en betydelig produksjon av historiske romaner, barnebøker og faktabøker for barn. Hennes mest kjente enkeltbok er "Munken", et manus som vant en konkurranse i Gyldendal forlag.
I 2017 delte Riksmålsforbundet for første gang ut en egen ærespris. Den ble tildelt Frid Ingulstad for «et særdeles fortjent forfatterskap på fremragende riksmål».
Debatt om opptakskrav til Den norske Forfatterforening
Våren 2007 fikk forfatteren mye omtale i norske medier, etter at hun ble brukt som eksempel på antatte urimeligheter i Den norske Forfatterforenings selektive kriterier for opptak av nye medlemmer. Ingulstad hadde søkt om opptak to ganger tidlig på 1990-tallet uten å bli godkjent som medlem. Søknadene ble sendt på et tidspunkt før hun ble kjent som serieforfatter. Selv presiserte hun flere ganger, blant annet i Dagbladet 24. januar 2007, at dette ikke var en sak hun selv hadde reist, og at hun ikke hadde til hensikt å søke opptak på nytt. Hun uttrykte likevel sterk skepsis til måten opptaksreglene ble praktisert på. Saken skapte en omfattende debatt både i media og internt i Forfatterforeningen.
Øyangen (Vang)
Øyangen er en innsjø i Vang kommune i Innlandet. Innsjøen er sammen med Steinbusjøen magasin for Ylja kraftverk, og er en del av Begnavassdraget.
Darja Domratsjeva
Darja Vladimirovna Domratsjeva (Dárja Vladímirovna Dómratsjeva, russisk: Дарья Владимировна Домрачева, belarusisk Дар’я Уладзіміраўна Домрачава – Darja Uladzimirawna Domratsjava, født 3. august 1986 i Minsk) er en belarusisk tidligere skiskytter. Hun begynte med skiskyting i 1999 og deltok i verdenscupen fra 2005 til 2018. Hun har to verdensmesterskapstitler og fire olympiske gullmedaljer, derav tre individuelle. Hun vant 31 verdenscuprenn i løpet av sin karriere.
Karriere
Domratsjeva deltok i junior-VM fra 2005 til 2007 og hun tok fem individuelle medaljer. Under junior-VM i 2005 tok hun gull på sprinten og jaktstarten. Året etter tok hun bronse på jaktstarten, og i 2007 tok hun sølv på sprinten og jaktstarten.
Hun deltok i sitt første seniorverdensmesterskap i 2007, og da ble hennes beste individuelle plassering en 13.-plass på sprinten. Både i 2007 og 2008 var hun med på å ta femteplass i stafett, og under VM i 2008 fikk hun også sin første medalje, en sølvmedalje i mixed stafett. I VM i 2009 tok hun en femteplass på jaktstarten. I tillegg tok hun sjetteplass på fellesstarten.
Domratsjeva ble nummer 22 og 26 sammenlagt i verdenscupen henholdsvis i sesongene 2006/07 og 2007/08, men sesongen 2008/09 var hennes inntil da beste sesong. Riktignok gjorde hun en tabbe på fellesstarten i Oberhof, hvor hun skjøt stående på andre skyting, som er liggende, men hun tok flere pallplasseringer. Den første var en tredjeplass på sprinten i Ruhpolding den 16. januar 2009. Seks dager senere tok hun andreplass på sprinten i Antholz, bak Tora Berger. På jaktstarten to dager etterpå tok hun tredjeplass, og hun kom på sjuendeplass i verdenscupen sammenlagt.
Domratsjeva ble nummer tre i åpningsrennet i verdenscupsesongen 2009/10. Under fellesstarten i Oberhof 10. januar 2010, var hun nok en gang uheldig. Hun ledet rennet før tredje skyting, men der skjøt hun de tre første skuddene på feil skive (nummer 2 i stedet for nummer 1). Hun pådro seg fire strafferunder og endte til slutt på 9.-plass.
I 2012 ble hun verdensmester på jaktstart under VM i skiskyting i Ruhpolding. I 2013 ble det gull på fellesstart i VM i Nové Město. I Vinter-OL 2014 i Sotsji ble det gull på både jaktstart, normaldistanse og fellesstart.
Domratsjeva ble i 2014 tildelt ærestittelen Helt av Belarus som anerkjennelse for sin dyktighet og de tre gullmedaljene hun vant i Sotsji-OL. I 2014 ble hun også tildelt Holmenkollmedaljen. Hun gikk glipp av hele sesongen 2015/2016 på grunn av sykdom.
Hun var med på Belarus' lag som vant gull på stafett under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun også vant sølv på fellesstarten.
Domratsjeva er gift med den norske skiskytteren Ole Einar Bjørndalen, og 5. april 2016 kom nyheten om at de to ventet barn. Datteren Xenia ble født 1. oktober 2016.
Övertorneå (tettsted i Sverige)
Övertorneå (meänkieli: Matarengi; finsk: Matarenki) er et tettsted i landskapet Norrbotten i Norrbottens län i Sverige. Det er Övertorneå kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 1 917 innbyggere.
Övertorneå ligger ved Torneälven, som danner grensen til Finland. På den andre siden av elven ligger den finske kommunen Övertorneå.
Aphilenia
Aphilenia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, blanke, brunlige bladbiller. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen, ganske tynne. Hodet har litt store fasettøyne. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, avrundet firkantet. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er middels kraftige, lårene litt fortykkede.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. De lever i tørre områder på busker i slekten Calligonum (syrefamilien).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral- og Øst-Asia.
KV «Titran»
KV «Titran» KV 1/JWBR var et norsk kystvaktskip.
Fartøyet ble faset ut av Forsvarets logistikkorganisasjon i 2011 etter at det ble avdekket delamineringskader for ca. 2 millioner. Skipet er bygd i glassfiber, og har likhetstrekk med KV «Garsøy». Fartøyet hadde ingen form for armering.
Andrej Drozdov
Andrej Drozdov (23. februar 1988) er en russisk curlingspiller.
Drozdov vant sitt første nasjonale mesterskap i 2009. Han har deltatt i sju EM i curling, og han fikk sin hittil beste plassering i EM i 2012 da laget endte på en 5.-plass. Dette kvalifiserte til deltakelse i Curling-VM 2013 hvor Russland endte på 6.-plass. Drozdov er skip på Russlands lag under curlingturneringen i Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Bornem
Bornem er en kommune i den belgiske provinsen Antwerpen.
Gazette (andre betydninger)
Gazette kan sikte til
Liste over presidentene for de slovakiske parlamentene
Under følger en liste over presidentene for de slovakiske parlamentene:
Paraglycia
Paraglycia er en slekt av løpebiller. En særpreget delgruppe er fiolinbillene. Gruppen blir også ofte plassert som en undergruppe i Harpalinae.
Utseende
Middelsstore, slanke, blanke løpebiller.
Levevis
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Arabia.
Shantiraj Khosla
Shantiraj Khosla (odia: ଶାନ୍ତିରାଜ ଖୋସଲା; født 7. oktober 1966 i Jeypore i Orissa i India, død 27. mai 2021 i Cuttack) var en indisk komponist og sanger som for det meste hadde sitt virke i Odia-film- og musikkindustri.
Bakgrunn
Shantiraj studerte ved Vikram Dev College i Jeypore.
Karriere
Khosla spilte på gitar og mandolin. Hsn begynte sin musikkarriere med Akashvani Jaipur. Så dro han til Cuttack og lærte seg Hindustani klassisk musikk. Det neste var at han produserte noen odia musikkalbum, bhajaner. I 2002 begynte han å skrive sanger til filmer. Hans førstr odiafilm var Wrong Number. Han skulle arbeide med over 20 filmer og ca 2.000 odia albumsanger.
I 2019 vant han Odisha State Film Awards-2018 for odia-filmenPheria.
Død
Khosla døde 27. mai 2021 i Srirama Chandra Bhanja Medical College and Hospital i Cuttack av covid-19-relaerte komplikasjoner. Shantiraj hadde testet positiv for covid-19 den 19. mai og var i hjemmeisolasjon. Han ble bragt til SCB Medical etter forverring den 22. mai.
Vindeln stasjon
Vindeln stasjon er en jernbanestasjon i Vindeln kommune i Sverige. Den blir betjent av nattog mellom Luleå og Göteborg og av regionaltog mellom Lycksele og Umeå.
Innocent Emeghara
Innocent Emeghara (født 27. mai 1989) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben San Jose Earthquakes.
Under Sommer-OL 2012 i London deltok han for landet sitt der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Judo under Sommer-OL 1996 – 78 kg menn
78 kg for menn i judo under Sommer-OL 1996 i Atlanta ble arrangert i juli 1996 på Georgia World Congress Center.
My Love from the Star
My Love from the Star (hangul koreansk: 별에서 온 그대; romanisert koreansk: Byeoreseo on geudae) er en sørkoreansk TV-serie produsert og sendt av SBS i 2013.
Essen (Belgia)
Essen er en kommune i den belgiske provinsen Antwerpen.
Johan Olof Wallin
Johan Olof Wallin (født 15. oktober 1779 i Stora Tuna i Dalarna, død 30. juni 1839 under et tilfeldig besøk i Uppsala) var en svensk erkebiskop og salmedikter.
Bakgrunn
Johan Olof Wallin gikk på skole i Faluns trivialskola, for så å gå på gymnaset i Västerås og videre teologi på Uppsala universitet. Allerede i unge år ble Wallin ansett som en svært begavet mann. Ved universitetet fikk Daniel Boëthius stor påvirkning på han og hans filosofi, og kontakten med den tyske førromantikkens dikt ble avgjørende for hans estetikk. Dette i kombinasjon med hans patriotisme gjorde at han kom til å foregripe den gotiske diktningen, selv om denne ikke delte alle hans idealer.
I 1803 ble han promovert til Dr. phil., og i 1806 ordinert til prest.
Prest, erkebiskop
I 1806 ble han adjunkt an ved kadettsskolen på Karlberg slott, der han ble forfremmet til slottspredikant og lektor i 1809. Samtidig ble han sogneprest i Solna. I 1812 ble han sogneprest ved Adolf Fredriks kyrka i Stockholm.
Han ble domprost i Västerås i 1816 (men han tiltrådte ikke før i 1818). I 1818 ble han utnevnt til pastor primarius og kyrkoherde i Storkyrkoförsamlingen i Stockholm (der tiltrådte han i 1821). I 1830 ble han overhoffpredikant, og erkebiskop i 1837.
I dag er han best kjent som salmedikter, men i sin samtid var han regnet som en stor predikant og taler. Han var hovedansvarlig for den svenske salmeboken som kom ut i 1819, og var skrev selv eller oversatte og bearbeidet 286 av de 500 salmene i denne boken. Av disse ble 222 salmer videreført i salmeboken som kom ut i 1937.
Han var medlem i Stora uppfostringskommittén fra 1825, og var til å begynne med strengt konservativ, men ble mer liberal med årene. En av tingene han gjorde, var å grunnlegge flere skoler, som for eksempel Wallinska flickskolan i Stockholm. Han var avvisende til frikirkelighet og vekkelsesbevegelser. Hans egen teologi ble betegnet som kristen nyhumanisme.
Wallingatan i Stockholm er oppkalt etter ham.
Han er representert i den danske salmeboken som kom ut i 1921, og med fem egne salmer og en oversatt salme i Norsk Salmebok og en egenskrevet salme og en oversettelse i Norsk salmebok 2013.
Svenska Akademien
Wallin ble innvalgt som medlem av Svenska Akademien 29. mars 1810 og tok sete på stol nummer 1 29. mai 1811.
Gode (andre betydninger)
Gode kan vise til:
Tåtten om Stuv
thumb|Flere av Stuvs kvad er gjengitt i [[Harald Hardrådes saga i Heimskringla, blant annet ett fra Haralds reise til elven Jordan:
Egdekongen virket med råd og ord så vrede på begge sider av Jordan, gjorde slutt på svik og voldsdåd. For brotsverk de var skyld i, bøte hardt de måtte, straffet ble de av kongen. Hos Kristus evig opphold! ]] Tåtten om Stuv (norrønt Stúfs þáttr) er en tått, en kort islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår i Norge ca 1050/1060 og handler om Stuv Kattson og hans møter med Harald Hardråde. Sagaen har blitt beskrevet som «an entertaining and skilfully told story about a cocky Icelander who flourishes at the court of King Haraldr Sigurðarson.»
Islendingen Stuv oppholder seg en vinter hos en bonde i Gudbrandsdalen. Her møter han kong Harald og gjør inntrykk på ham med gåter og skaldekvad. Han ber om tre tjenester fra kongen, og får innvilget alle tre: kongens bistand i en rettstvist, lov til å dikte et kvad til kongen, og en plass i kongens hird. Han ble deretter kongens skald.
Det finnes to versjoner av fortellingen. Den lange tåtten om Stuv (Stúfs þáttr inn meiri) er den eldste og lengste, den er også kjent som Stúfs þáttr skálds Kattarsonar. En yngre og kortere versjon er kalt Den korte tåtten om Stuv (Stúfs þáttr inn skemmri) eller Stúfs þáttr blinda, og er kjent fra Flateyjarbók og Morkinskinna.
Ritra aurea
Ritra aurea er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 35-40 millimeter) stjertvinge, bakvingen har én lang og tynn og én ganske kort stjert. Oversiden er skinnende rødfiolett til kobberfarget, denne arten kan dermed ikke lett forveksles med noen andre. Undersiden er lyst gråbrun, den bakerste delen av bakvingen hvit med brune tverrbånd, det ytterste med en blå kjerne.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sørøst-Asia: Malaya, Sumatra, Borneo og Palawan.
Seaboard World Airlines Flight 253A
Seaboard World Airlines Flight 253A var et militært charter-fly med 214 amerikanske soldater på vei til Sør-Vietnam. Den 1. juli 1968 ble flyet avskåret av russiske jagerfly etter uforvarende å ha krenket sovjetisk luftrom. Det ble tvunget til å lande på den sovjet-kontrollerte øygruppen Kurilene med alle 238 amerikanske borgere ombord. De ble holdt tilbake i to dager.
Bakgrunn
Seaboard World Airlines' Douglas DC-8 tok av fra McChord Air Force Base, nær Seattle, Washington med kurs for Yokota Air Base i Japan. Flyet ble fløyet av Joseph D. Tosolini, med styrmann Henry Treger, flymaskinist Earl Scott og navigatør Lawrence Guernon. På grunn av at flyet var på sin jomfrutur innbefattet besetningen også en "check pilot", "check maskinist" og "check navigatør". Flyet holdt som planlagt en vestlig kurs til det kom på høyde med Japan, og de sovjet-kontrollerte Kuril Islands som de passerte. Japaneske radar-operatører underrettet besetningen om at de var 80 nmi ute av kurs. . Det var tvil om budskapet var uforståelig på grunn av atmosfæriske forstyrrelser, eller om besetningen ikke hadde tid til å reagere. To sovjetiske MIG jagerfly, avskar Seaboards DC-8 kl. 23.20 UTC. Den amerikanske DC-8 ble loset til Burevestnik Airport flyplass på den sovjet-kontrollerte Iturup Island, og landet 23.43 UTC på den 2 400 meter lange betongbanen. . Det ble ikke rapportert skader på flyet. Kapteinen slo av motorene da varselskuddet kom.
Burevestnik var en liten sovjetisk militær flyplass. I første omgang ble alle amerikanerne ombord holdt tilbake i flyet, men fikk lov å bevege seg innenfor i en radius omtrent 100 meter fra flyet. Flyets kjøkken ble tomt dagen etter og russerne leverte militær-rasjoner som bestod av grovt brød, hermetisk smør, svak kaffe, kjøttbuljong, nøtter og sigaretter. Den kvinnelige kabinbesetningen fikk lov å sove i en hangar andre natten.
Forhandlinger
Diplomatiske forhandlinger mellom Washington og Moskva startet med det samme med den amerikanske ambassadør Llewellyn Thompson som var i  Moskva for forhandlinger om nedtrapping av atomprogrammet. Den ikkespredningsavtalen som var forhandlet om få uker tidligere. Den var undertegnet av USAs president Lyndon Johnson samme dag og ambassadør Thompson hadde informert statsministeren Alexei Kosygin om at krenkingen av sovetisk luftrom var utilsiktet, men Kosygin sa at hendelsen var under etterforskning.
Neste dag mottok Thompson en kort protest fra russerne. Et delvis hemmelig CIA-dokument indikerte at visestatsminster Kuznetsov i en personlig  kommentar tilføyde at USSR «did not wish to do anything to worsen our relations». men uttrykte st det var påtrengede med et raskt svar. USA ga en kort beklagese og også kaptein Tosolini unnskyldte dette og flyet ble frigit. Da flyet landet på Misawa Air Base, nord i Japan en time senere trakk kaptein Tosolini sin beklagelse. Han insistere på at flyet ikke hadde krenket sovjetisk luftrom..
Etterspill
Hendelsen medførte diplomatiske forviklinger for begge parter, forhindret fredssamtaler mellom USA og Sovjetsamveldet. Det kinesisk-sovjetiske bruddet nådde sitt høydepunkt og Kinas syn på Sovjets frigivelse av flyet, hjalp amerikanerne i kampen mot Nord-Vietnam, en av Kinas allierte.
I desember 1968 ble Seaboard ilagt en bot på 5 000 dollar av luftfartsmyndighetene "Federal Aviation Administration" fordi en Doppler-radar ombord ikke virket som den skulle.
Asle Grepp
Asle Helland Grepp (født 27. november 1919 i Oslo, død 9. februar 1945) var en norsk politiker og motstandsmann.
Han var sønn av Kyrre Grepp (1879–1922) og Rachel Grepp (1879–1961). Faren var leder i Arbeiderpartiet fra 1918 til sin død, mens moren var journalist i Arbeiderbladet og en toneangivende person i Arbeiderpartiets kvinnebevegelse. Han var også bror til blant andre journalisten Gerda Grepp (1907–1940) og skuespiller Ole Grepp (1914–1976),
Da andre verdenskrig brøt ut studerte Asle Grepp medisin og han var også med i ledelsen for Norges Kommunistiske Parti. Under den andre verdenskrig arbeidet han i motstandskampen som skribent i en illegal avis, og sommeren 1944 var basen på gården Skriulægret i Øystre Slidre. I aksjon Almenrausch den 13. juni 1944 ble basen stormet og Grepp én av de 38 arresterte; mange ble drept og Peder Furubotn kom seg unna.
Grepp satt fengslet ved Akershus festning og ble skutt på retterstedet på Akershus festning 9. februar 1945 som represalier etter likvideringen av politigeneral Karl Marthinsen.
Grepp er sentral i NRK-Filmen Rød og illegal, laget av Forsvarsdepartementets medieavdeling i 2002, basert på boken Død over de tyske okkupanter fra 1998.
Sopho Nizharadze
Sopo Nizjaradze (სოფო ნიჟარაძე; IPA: [sɔpʰɔ niʒɑrɑdzɛ]; engelsk: Sopho Nizharadze; født 6. februar 1986 i Tbilisi) er en georgisk sanger som representerte Georgia i Eurovision Song Contest i 2010 med låten «Shine». Hun er også kjent som Sofia Nizharadze.