cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexandria
Historiske steder og arkeologi
Alexandrias katakomber, kjent som Kom El Shoqafa eller Alexandrias nekropolis, ligger en kort distanse fra Pompeius’ søyle. De består av en labyrint i flere nivåer eller etasjer. Man stiger ned til dem via en stor spiraltrapp. Katakombene består av et dusin kamre smykket med dekorerte søyler, statuer og andre synkretiske romersk-egyptiske religiøse symboler, gravnisjer, og sarkofager, foruten også et stort banketthall i romersk stil hvor de besøkende og slektninger av de avdøde kunne innta minnemåltider. Katakombene ble hogd ut av berget på begynnelsen av 100-tallet og var i bruk til utpå 300-tallet før de ble glemt og gjenoppdaget ved et tilfelle i 1900.
Alfred Brendel
Skrifter i utvalg
Brendel publiserer også diktsamlinger og bøker. Bøkene hans er:
Utmerkelser og æresbevisninger
Brendel fikk flere ganger Deutscher Schallplattenpreis for sin innspillinger.
Alexandria
Historiske steder og arkeologi
Den mest omfattende arkeologiske undersøkelsene som er blitt utført i Alexandria av antikkens strukturer er kjent som Kom El Deka. Den har avslørt den antikke byens relativt godt bevarte teater og levninger fra romersk bad.
Vedvarende anstrengelser har blitt gjort for å undersøke levningene av antikke Alexandria. Oppmuntring og hjelp har blitt gitt av det lokale arkeologiske samfunn og enkeltpersoner, særskilt grekere stolte av deres by som er et monument til deres ærefulle historie. Utgravninger ble utført i byen av grekere i håp om å gjenfinne graven til Aleksander den store, men uten hell. Tidligere og nåværende direktører av museet har vært i stand til fra tid til annen å utføre systematiske utgravninger når muligheten har vært til stede. Den britiske arkeologen D.G. Hogarth, assosiert med Arthur Evans og T.H. Lawrence, gjorde forsøksvis forskning på vegne av Egypt Exploration Society (EES) og Promotion of Hellenic Studies i 1895, og en tysk ekspedisjon arbeidet i to år i tiden 1898–1899. Det er særlig to vanskeligheter forskerne står overfor: mangel på plass til utgravning grunnet nybygg, og at en del interessante områder ligger under vann.
Ettersom den store og fortsatt voksende moderne byen står umiddelbart på den antikke er det svært vanskelig å finne betydelig rom for arkeologiske undersøkelser, uten store kostnader. Områdene som er mest tilgjengelig for undersøkelser er i nordøst og sørvest, men samtidig bort imot umulig å komme under de romerske lagene. De viktigste resultatene ved Pompeius’ søyle var de som ble oppnådd av Giuseppe Botti, direktør for museet, på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av det nye århundret. Her var det flere åpne områder uten bebyggelse og hvor det ble avdekket en større bygning eller en gruppe bygninger, og som kanskje var en del av Serapeion. Rett ved var de omfattende katakombene og kolumbaria (gravhvelv med nisjer). Disse inneholdt et meget bemerkelsesverdig hvelv med merkelige malte relieffer som nå er kunstig opplyst og åpent for publikum. Objekter som ble funnet ved disse undersøkelsene er oppbevart i museet, det mest bemerkelsesverdige er en stor okse laget av basalt, antagelig en gang tilknyttet kulten i Serapeion. Andre katakomber og graver som blitt åpnet er Kom El Shoqafa og Ras El Tin. De tyske undersøkelsene fant levninger av en ptolemeisk søylegang og gater i den nordøstlige delen av byen, men lite annet. Hogarth undersøkte deler av en stor mursteinstruktur under jordhaugen Kom El Deka, som kan ha vært en del av Paneum, Mausolea, eller en romersk festning.
Kleopatras kongelige kvarter ble oversvømmet av jordskjelv og tsunami, noe som førte til gradvis synking på 300-tallet. Denne seksjonen, som nå er under vann, inneholder mange av de mest interessante delene av den greske byen, inkludert kvartalet med palasset. Det ble utforsket i 1992 og er fortsatt omfattende undersøkt av den franske undervannsarkeologen Franck Goddio og hans gruppe. Et skulpturhode av Cæsarion (sønn av Julius Cæsar og Kleopatra) ble funnet, og vist fram til turister til tross for en del kontroverser.
Egypts departement for kultur og oldtid har utarbeidet en dristig plan for å forvandle Kleopatras sunkne palass til en turistattraksjon under vann. Planen er at turister skal kunne besøke det kongelige området, som ligger seks meter under havflaten fra kysten i nettverk av gjennomsiktige tunneler på havbunnen. Prosjektet er et samarbeidsprosjekt med de egyptiske myndigheter og UNESCO: «Prosjektet Alexandrias undervannsmuseum». Vannet i Alexandrias kulturarv under vann er hardt preget av forurensning. Det gjør ikke bare vannet mer formørket og vanskeliggjør utsikten, men øker også erosjonen og nedbrytningen av gjenstandene. UNESCO har i samarbeid med de egyptiske myndighetene i et internasjonalt hydrologisk program evaluert situasjonen med tanke på administrasjon av vannressursene og kloakkvann med håp om å komme opp med en anbefaling for en omfattende løsning.
Tempelet Taposiris Magna ble bygget i ptolemeisk tid og dedisert Osiris. Det er lokalisert i Abusir, de vestlige forstedene til Alexandria i området Borg el Arab. Kun den ytre veggen og pylon, inngangspartiet, gjenstår. Det er bevis på hellige dyr ble dyrket her. Arkeologer har funnet et nekropolis for dyr i nærheten av tempelet. Levninger av en kristen kirke viser at tempelet ble omgjort til en kirke i de senere århundrer. I det samme området er det også funnet levninger av offentlige bad bygget av keiser Justinian, et dike, kaianlegg og en bro. I nærheten av stranden i det samme området er det levninger av et tårn reist av kong Ptolemaios II Filadelfos. Tårnet var en nøyaktig etterligning av fyrtårnet på Faros ved Alexandria.
Ved konstruksjonen av et nytt strandbelte i Alexandria ble det dratt opp levninger aven kristen kirke, og byggingen av moderne bygninger blir sjelden utført uten at en del antikke objekter blir oppdaget. Det ligger fortsatt mye uoppdaget i byen, men til tross for alle anstrengelser er det ikke mye fra antikken igjen å se i Alexandria utenfor museet og nabolaget til Pompeius’ søyle.
Religion
Alexandria har stått i sentrum for mektige religiøse samfunn og religiøse retninger i over to tusen år, preget av regionens omskiftende herskere og kriger. Etter at gresk-romersk religion ebbet ut har det vært særlig jødedom, kristendom og islam som vært dominerende.
Islam
Den mest kjente moskeen i Alexandria er El-Mursi Abul Abbas-moskeen i Bahary, ikke langt fra citadellet Qaitbay i havnen. Den ble bygget i 1775, men meget omformet i 1929 og 1945. Andre kjente moskeer i byen er Ali ibn Abi Talib i Somouha, Bilal, al-Gamaa al-Bahari i Mandara, Hatem i Somouha, Hoda el-Islam i Sidi Bishr, al-Mowasah i Hadara, Sharq al-Madina i Miami, al-Shohadaa n Mostafa Kamel, Al Qa'ed Ibrahim, Yehia i Zizinia, Sidi Gaber i Sidi Gaber, og Sultan-moskeen.
Salafibevegelsen har sin egyptiske base i Alexandria. Det er en ortodoks (ultrakonservativ), fundamentalistisk bevegelse innenfor sunni-islam. Bevegelsen er sterkt antivestlig og krever innføring av sharialover. Bevegelsen har også et politisk parti, Al-Nour-partiet («Lysets parti»), som også har base i byen og i overveiende preget av salafibevegelsens medlemmer og oppfatninger. Partiet ble opprettet i mai 2011 og fikk salafistemmene i parlamentsvalget i 2011–2012. Partiet støtter president Abdel Fattah al-Sisi.
Kristendom
Etter Roma og Konstantinopel ble Alexandria betraktet som det tredje viktigste kristne setet i verden. Paven i Alexandria sto kun etter biskopen i Roma, hovedstaden i Romerriket fram til 430. Kirken i Alexandria hadde jurisdiksjon over det meste av Afrika. Etter konsilet i Khalkedon i 451 ble kirken i Alexandria delt mellom miafysittene og melkittene i en teologisk strid på spørsmålet om Jesus’ vesen. Miafysittene opprettet hva som i dag er kjent som den koptisk-ortodokse kirke i Alexandria, mens melkittene opprettet det som i dag er kjent den gresk-ortodokse kirke i Alexandria, eller særskilt som den melkittiske kirke. Patriarken for den førstnevnte koptiske kirken er paven og patriarken av Alexandria og hele Afrika. Patriarken for den melkittiske kirken i Alexandria er den melkittiske patriark av Antiokia.
I den tidlige kristendom i antikken var Alexandria et betydelige sentrum for den kosmopolitiske religiøse bevegelse som er samlet under betegnelsen gnostisisme, men senere avvist av kristne som en form for kjetteri.
Den patriarkens sete for den koptiske kirken er sankt Markus-katedralen i Ramleh. Tradisjonen hevder at kirken ble grunnlagt av evangelisten Markus i 60. Andre viktige koptiske kirker i Alexandria er Paven Kyrill den førstes kirke i Cleopatra, Sankt Georgs kirke i Sporting, Sankt Markus og pave Peter den førstes kirke i Sidi Bishr, Sankt Marias kirke i Assafra, Sankt Marias kirke i Gianaclis, Sankt Mennas’ kirke i Flemming, Sankt Minnas’ kirke i Mandara, og Sankt Takla Haymanots kirke i Ibrahimeya, som ble innviet i 1969. Sistnevnte er helliget den etiopiske helgen.
De viktigste kirker for den østlige-ortodokse kirkesamfunn i Alexandria er Agioi Anárgyroi-kirken, Kirken for Marias budskapsdag, Sankt Antonius fra Padovas kirke, Erkeenglene Gabriel og Mikaels kirke, Taxiarchon-kirken, Sankt Katarina av Alexandrias kirke, Katedralen for innsovningen (av Guds mor) i Mansheya, Kirken for innsovningen, Profeten Elias kirke, Sankt Georgs kirke, Kirken for den ubesmittede unnfangelse i Ibrahemeya, Sankt Josefs kirke i Fleming, Sankt Josef fra Arimateas kirke, Sankt Markus og sankt Nektarios’ kapell i Ramleh, Sankt Nikolas av Myras kirke, Sankt Paraskevi av Romas kirke, Sankt Sava-katedralen i Ramleh, Sankt Teodor av Amasyas kapell, og den russisk-ortodokse kirke for sankt Aleksander Nevskij, som tjener det russisktalende samfunnet i Alexandria.
Den apostoliske stedfortreder i Alexandria (latin: Vicariatus Apostolicus Alexandrinus) har domsmyndighet over alle katolikker i Egypt. Dens medlemskirker er blant annet Katarina av Alexandrias kirke i Mansheya og Jesuittenes kirke i Cleopatra. Alexandria er også det nominale setet til den melkittiske titulære patriark i Aleksandria (som er i Antiokia) og katedralsetet til dets patriarkalske område i Egypt, Sudan og Sør-Sudan, og som benytter bysantinske riter, og det nominelle setet for den armensk-katolske bispesetet Iskandkeriya (for hele Egypt og Sudan, men hvor dens katedral er i Kairo), et hjelpe- eller underbispedømme av den armenske-katolske patriark i Kilikia, og som benytter armenske riter.
Sankt Markus’ kirke i Shatby, grunnlagt som en del av den franske katolske skole Collège Saint Marc i Alexanderia, er en multilivssynskirke som holder prekener i henhold til romersk-katolske, koptisk-katolske og koptisk-ortodoks riter.
Jødedom
Egyptiske jøder utgjør både en av de aller eldste og de yngste jødiske samfunnene i verden. Grunnet Egypts geografiske nærhet til Israel har landet siden oldtiden vært et tilfluktsted. Særlig Alexandrias kosmopolitiske vesen i antikken førte til et stort jødisk samfunn, og det hellenistiske jødiske samfunnet oversatte Den hebraiske Bibelen til gresk, Septuaginta, fullført i 132 f.Kr., og denne dannet grunnlaget for flere kristne utgaver som Det gamle testamente.
Etter den første verdenskrig vokste den jødiske befolkningen til kanskje bortimot 80 000 grunnet økende forfølgelse i Europa. Flere egyptiske jøder spilte en rolle i Egypts nasjonalisme. Derimot fikk Alexandrias en gang blomstrende jødiske samfunn en rask og dramatisk nedgang som følge av den arabisk-israelske krig 1948. Hatsk reaksjoner blant egyptere førte til de fleste jødiske samfunn i Alexandria og andre steder i Egypt tapte eiendom og sivile rettigheter, og de flyktet til det nylig opprettede Israel, men også til Frankrike, Brasil og andre land i løpet av 1950-tallet. Samfunnet i Alexandria som hadde vært på rundt 50 000 ved den andre verdenskrig, er nå beregnet til å være mindre enn 50 personer.
Den viktigste og nå eneste synagogen i Alexandria er Eliyahu Hanavi-synagogen, som huser rundt 30 Tora-skriftruller som ble reddet hit etter de andre synagogene i byen ble stengt.
Biblioteker
Det kongelige bibliotek i Alexandria var en gang det største bibliotek i verden. Det er antatt at det ble opprettet på begynnelsen av 200-tallet f.Kr. under styret til Ptolemaios II Filadelfos. Det ble sannsynligvis opprettet etter at hans far hadde bygget hva som ville bli det første bibliotekskompleks, tempelet for musene — Museion (gresk: Μουσείον), og fra dette er det moderne norske ordet museum avledet.
Det har rimelig blitt fastslått at biblioteket, eller deler av dets samling, ble ødelagt av brann ved en rekke tilfeller. Biblioteksbranner var altfor vanlig og erstatning av håndskrevne manuskripter var meget vanskelig, kostbart og tidkrevende. Når biblioteket ble fullstendig ødelagt er derimot ikke endelig fastslått er fortsatt et emne for akademisk debatt.
Grunnet det gamle bibliotekets store prestisje i århundrenes løp ble det fremmet planen om å opprette et nytt på omtrent samme sted. Denne planen ble virkeliggjort med Bibliotheca Alexandrina som ble innviet i 2002. Arkitektene bak den prestisjepreget bygningen var det norske arkitekturfirmaet Snøhetta. Det moderne biblioteket er lang mer enn kun et bibliotek; det er Egypts nasjonalbibliotek, foruten å være et galleri, museum, og kultursenter. Det er trespråklig med litteratur på arabisk, engelsk og fransk.
Teater
Alexandrias operahus, eller Sayyid Darwish-teateret, ble bygget i 1918 og åpnet i 1921. Bygningen har siden 2000 blitt restaurert. Det blir framført klassisk musikk, arabisk musikk, ballett og opera. Tilleggsnavnet kom i 1962 til ære for Sayed Darwish, en pioner i arabisk musikk.
Sport
Den fremste sporten som interesserer folket i Alexandria er fotball, noe som også er tilfellet i resten av Egypt. Alexandria Stadium er et anlegg flere arrangementer, men hovedsakelig for fotballkamper. Av større anledninger ble den sist brukt for Afrikamesterskapet i fotball 2006. Anlegget er den eldste stadium i Egypt og Afrika og ble bygget i 1929. Den har kapasitet for 20 000 tilskuere. Alexandria var en av tre byer som deltok i å være vertskap for Afrikamesterskapet i 2006, som Egypt vant.
Vannsport som surfing, vannscooter, og vannpolo blir også praktisert i mindre skala. Aktiviteter som skateboard ble først introdusert i Egypt i denne byen. Alexandria Sporting Club er særskilt kjent for sitt lag i basketball, som tradisjonelt har flere spillere i Egypts landslag. Byen har vært vert for AfroBasket, som kontinentets mest prestisjefylte basketballturnering, ved fire anledninger; 1970, 1975, 1983, og 2003.
Alexandria har fire stadioner: Andre mindre utbredte sporter som tennis og squash er vanligvis spilt i private sosiale og sportsklubber.
Fylkesvei 3652
Fylkesvei 3652 går mellom Høvåg og Blikssund i Lillesand kommune.
Alexandria
Turisme
Alexandria er et mål for turister, grunnet både offentlige og private badestrender, og byens antikke historie og dens museer, særskilt Bibliotheca Alexandrina, som har som mål å gjenoppleve det antikke bibliotekets prestisje.
Fylkesvei 3652
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 226 (Aust-Agder).
Abel Antón
Abel Antón Rodrigo (født 24. oktober 1962 i Ojuel i Soria) er en spansk langdistanseløper. Han vant gullmedaljer i maraton under VM 1997 og VM 1999.
Alexandria
Turisme
En av de fremste turistattraksjoner er den årlige starten i byen på Cross Egypt Challenge (CEC) som er motorsykkeltevling som går over vanskelige og utfordrende veier og spor i Egypt. Løpet går totalt over 2500 og 3000 km, men langs ulike løyper hvert år. Tevlingen ble første gang arrangert i 2011 og det har årlig vært en stor feiring natten før rallyet etter at alle internasjonale deltakere har kommet til byen.
Abel Antón
I 1998 ble Antón den første spanske løperen som gikk til topps i London Marathon. Han vant også gull på 10 000 m under EM 1994.
Fylkesvei 3654
Fylkesvei 3654 går mellom Ørsland og Krossen i Lillesand kommune. Veien er 2,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 227 (Aust-Agder).
Uelands gate
Uelands gate finnes flere steder:
MS «Africa Mercy»
MS «Africa Mercy» er et sykehusskip i humanitær tjeneste for organisasjonen Mercy Ships. Skipet segler med Panama-flagg. Skipet er per mars 2010 det eneste i tjeneste for Mercy Ships. "Africa Mercy" har seks operasjonssaler og en sengepost med 78 senger. Det er verdens største ikke-statlige sykehusskip.
Historie
Skipet ble bygget som jernbanefergen MS «Dronning Ingrid» i 1980 i Helsingør i Danmark. I 1999 ble det kjøpt av Mercy Ships ved hjelp av en donasjon fra Balcraig Foundation. I april 2000 ble skipet omdøpt til "Africa Mercy", og en større ombygging startet. I mars 2007 ble ombyggingen sluttført ved A & P Shipyard i England. Prosjektet er omtalt som det største av sitt slag noensinne i Storbritannia.
Emin Pasha
Biografi
Han ble født i Opole i Schlesien i en jødisk middelklassefamilie. De flyttet til Neisse da han var to år. Etter at faren døde i 1845 giftet moren seg med en ikke-jøde, og både hun og barna døpte seg luthersk. Eduard studerte ved universitetene i Breslau, Königsberg og Berlin, og kvalifiserte seg som lege i 1864. Han fikk likevel ikke lov til å praktisere som lege, og dro derfor til Konstantinopel for å gå i osmansk tjeneste.
På veien stoppet han i Antivari i Montenegro, der han ble vel tatt imot av den lokale befolkningen og startet legepraksis. Han var god med sprog og lærte seg tyrkisk, albansk og gresk. Han ble karanteneoffiser for havnen, og dro først videre i 1870 for å slutte seg til staben til Ismail Hakki Pasha, guvernør over Nord-Albania. I denne tjenesten reiste han over store deler av Det osmanske riket.
Charles George Gordon, som da var guvernør over Ekvatorialprovinsen, hørte om Emin og inviterte ham til å bli øverste militærlege i provinsen. Emin ankom dit i mai 1876. Gordon sendte straks Emin på diplomatiske reiser til Buganda og Bunyoro i syd, der han ble populær med sitt beskjedne vesen og sitt flytende luganda.
På grunn av opprøret til Muhammad Ahmad, som begynte i 1883, ble Ekvatorialprovinsen avskåret fra resten av verden. Året etter marsjerte Karam Allah sydover for å erobre Ekvatorialprovinsen og fange Emin. Emin og hans soldater dro seg tilbake sydover til Wadelai nær Albertsjøen. Selv om kommunikasjonslinjene nordover var brutte, kunne han fortsatt sende brev til Zanzibar med sin venn Wilhelm Junker. Emin var fast bestemt på å bli i Ekvatorialprovinsen, men brevene hans vakte oppstyr i Europa, særlig etter Gordons død.
Det ble derfor igangsatt en redningsaksjon for Emin Pasha, ledet av Henry Morton Stanley. Ekspedisjonen la ut fra Zanzibar tidlig i 1887 og reiste via Cape Town med dampbåt til Vest-Afrika. Den reiste opp Kongofloden og deretter gjennom Ituriskogen. Dette var en særs vanskelig rute, og to tredjedeler av ekspedisjonen gikk tapt. Stanley møtte Emin i april 1888, men det tok et år å overtale Emin til å bli med videre. De kom til Bagamoyo i 1890. Under feiringen av ankomsten ble Emin hardt skadet, da han gikk ut gjennom et vindu han trodde var utgangen til en balkong. Han måtte tilbringe to måneder på sykehus, mens Stanley returnerte alene til Europa.
Emin gikk deretter i tjeneste hos det Tysk-østafrikanske kompaniet og fulgte Dr. Stuhlmann på en ekspedisjon til de store sjøene i innlandet, men ble drept av arabiske slavehandlere.
Petter Schjerven
Petter Wilhelm Blichfeldt Schjerven (født 20. oktober 1967) er en norsk programleder, kjent fra Typisk norsk på NRK1. Schjerven har tidligere jobbet blant annet som programleder og manusforfatter for Midt i smørøyet og produsent for radioprogrammet Holger Nielsens metode på NRK P3. I 2005 fikk han Seerprisen og ble kåret til beste mannlige programleder under Gullruten 2005.
I 2008–2009 var han programleder for Tingenes Tilstand, før dette ledet han programserien Eva og Adam. Han har siden 2013 ledet programmet Typisk deg på TVNorge.
Han er cand.mag. med psykologi, norsk, medievitenskap og filosofi i fagkretsen.
Han er storebror til skuespilleren Erik A. Schjerven og fjernsynsprodusenten/fotografen Paal Ritter Schjerven. Schjerven startet sin underholdningskarriere som skuespiller på Nordstrandrevyen i årene 1984–1986 og var samtidig revysjef i 1985–1986.
Schjerven vant sesong 13. av 71° nord – Norges tøffeste kjendis i 2021.
Grace McKenzie
Grace H. McKenzie (født 8. juli 1903, død 1988) var en britisk svømmer og som deltok i de olympiske leker, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
McKenzie vant en olympisk sølvmedalje i svømming under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Hun var med på det britiske laget som kom på andreplass på 4 x 100 meter fri med tiden 5.40,8 bak USA som satte ny verdensrekord med 5.11,6. De andre svømmerne på det britiske laget var; Hilda James, Constance Jeans og Charlotte Radcliffe.
Tsjekkoslovakias herrelandslag i fotball
Tsjekkoslovakias herrelandslag i fotball var landslaget til Tsjekkoslovakia før landet ble splitta i Tsjekkia og Slovakia. Mellom 1922 og 1993 het landslaget Tsjekkoslovakia. Tsjekkoslavkia tok sølv i to verdensmesterskap; i fotball-VM 1934 og fotball-VM 1962. De vant fotball-EM 1976.
Sentralguvernementet (Bahrain)
Sentralguvernementet var et guvernement i Bahrain. Det besto av deler fra de tidligere kommunene Al Mintaqah al Wusta, Ar Rifa' wa al Mintaqah al Janubiyah, Madinat 'Isa og Sitrah. Sentralguvernementet ble oppløst i 2014, da antallet guvernementer ble redusert til fire.
Belize under Sommer-OL 2008
Belize under Sommer-OL 2008. Fire sportsutøvere, tre menn og én kvinne fra Belize deltok i to sporter, friidrett og taekwondo under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ikke noen medaljer. Friidrettsutøveren Jonathan Williams var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Den fantastiske Mikkel Rev (film)
Den fantastiske Mikkel Rev (originaltittel: Fantastic Mr. Fox) er en enkeltbildeautomatikk data-animert film fra 2009 som hadde premiere i USA 13. november 2009 og i Norge 5. februar 2010.
Filmen ble produsert av Regency Enterprises og Indian Paintbrush for 20th Century Fox, og ble regissert av Wes Anderson. Manus ble skrevet av Anderson og Noah Baumbach, og er basert på Roald Dahls barnebok med samme navn. Filmen handler om en revefamilie som kommer i konflikt med tre bønder, som gjør alt de kan for å få has på revene. Den første traileren for filmen ble vist i forbindelse med premieren av filmen Istid 3: Dinosaurene kommer og De kom fra rommet (31. juli 2009).
Handling
Når han forsøker å raide Berk's gård, utløser Mr. Fox en revefelle som burer ham inne sammen med hans kone Felicity. Felicity avslører for ektemannen sin at hun er gravid, og ber ham om å finne en tryggere jobb hvis de slipper unna. Mr. Fox sier seg enig. To menneskeår (eller tolv reveår) senere bor de to revene, og sønnen deres Ash, i et revehi. Mr. Fox, nå en avis-spaltist, flytter familien inn i et bedre hjem inne i et tre. Men de ignorer advarslene fra advokaten hans om hvor farlig området er for rever, på grunn av nærheten til anlegg som drives av tre fryktede bønder: Boggis (en kylling-bonde Bunce (en bonde som driver med ender og gås) og Bean (en kalkun-bonde)
Rett etter at revene flytter inn, kommer Felicityys nevø, Kristofferson Silverfox, for å bo hos dem. Ash synes denne situasjonen er utålelig. Hans fetter er overlegen ham på nesten alt, men alle andre blir raskt sjarmerte av Kristofferson. Lengter etter sine tidligere dager som tyv, forsøker Mr. Fox og hans venn Kylie, en pungrotte, å stjele råvarer og fjærkre fra alle tre gårdene i området. Bøndene bestemmer seg for å drepe Mr. Fox. De slår leir i nærheten av hjemmet hans. Når Mr. Fox dukker opp åpner de ild, men klarer bare å skyte av halen hans. Deretter oppdager bøndene at revene også har gravd en rømningstunnel. Ettersom revene må til overflaten for mat og vann, venter bøndene ved tunnel-munningen. Under jorden er Felicity opprørt over at Mr. Fox vendte tilbake til hans tidligere karriere som tyv.
Indigo
Indigo eller indigoblått er en mørk blåfiolett farge som utvinnes fra planten Indigofera anil. Indigo er det eldste fargestoff man kjenner, og er funnet brukt i bånd hos mumier i Egypt. Naturlig indigo stammer fra Bengal i Øst-India, og navnet betyr «fargen fra India». Fargestoffet finnes også i andre planter samt i en snegleart i Middelhavet. Syntetisk indigo kom på markedet rundt 1900 og brukes i dag til farging av bl.a. dongeri.
Fargestoffet finnes også i andre planter. Før indigo-fargestoffet kom til Europa fra India ble planten vaid brukt til blåfarging.
Farger på internett
Indigofarge ligger på internett nærmere Midnight Blue (Hex: #191970) enn den fargen som kalles Indigo (Hex: #4B0082), denne er mer fiolett enn indigo.
Selskabet for Oslo Byes Vel
Selskabet for Oslo Byes Vel ble stiftet i 1811 og er en medlemsforening som arbeider å fremme en god byutvikling, -kultur og et godt bymiljø i Oslo. Foreningen beskjeftiger seg også med kulturformidling med vekt på byens historie og særpreg.
Foreningen utgir tidsskriftet St. Hallvard og deler ut æresprisen «Bypatrioten».
Fra 29. mai 1987 har Oslo Byes Vel utplassert over 250 kulturhistoriske blå skilt på bygninger og andre steder knyttet til en betydningsfull person, begivenhet eller virksomhet, eller at objektets alder er bemerkelsesverdig. Formen på skiltene er en superellipse.
Ion Duca
Ion G. Duca (født 20. desember 1879 i București i Romania, død 30. desember 1933 i Sinaia) var en rumensk politiker som var statsminister da han ble drept av attentatsmenn sitt hans arbeid mot Jerngarden.
Bakgrunn
Ion Duca ble juris doktor i Paris i 1902 med avhandlingen Les sociétés coopératives en Roumanie. Han var i 1903–1907 administrerende direktør for den rumenske kooperasjonens sentralkasse.
Politikk
Som en del av en gruppe av professorer, fysikere, soldater og andre hjalp han til med å få speiderbevegelsen til Romania.
Utsett til utenriksminister i 1922 støttet han den lille entente.
Statsminister
De tre drapsmennene ble dømt til livsvarig strengt straffearbeid. De ble imidlertid senere drept, likesom mange andre ledere i Jerngarden, den 30. november 1938 under transport til Jilavafengselet.
En minneplakat for Ion Duca ble oppsatt ved jernbanestasjonen i Sinaia der han ble drept.
Memoarer
Duca skrev memoarer om sine opplevelser som minister under første verdenskrig. Hans sønn, George, redigerte memoarene ved Hooverinstituttet ved Stanford University i 1970- og 1980-årene.
Agathe de la Boulaye
Agathe de la Boulaye (født 1972 i Paris) er en fransk skuespillerinne med roller innen både TV, film og teater. Hun spilte i 1999 i de første 13 episoder av den franske TV-serien La Crim. I film er hun mest kjent for sin rolle i Alien vs. Predator i 2004.
Benin under Sommer-OL 2000
Benin under Sommer-OL 2000. Fire sportsutøvere, tre menn og en kvinne fra Benin deltok i tre sporter, friidrett, taekwondo og tennis under Sommer-OL 2000 i Sydney. De vant ingen medaljer.
Velt alle dine veie
«Velt alle dine veie(r)» er en tysk salme skrevet av prest og salmedikter Paul Gerhardt i 1653 («Befiehl du deine Wege»). Den synges til en melodi av Hans Leo Haßler («Mein G'müt ist mir verwirret», 1601).
Harbour
Harbour er et musikkalbum med Dadafon fra 2004. Albumet lå to uker på VG-lista og endte med 19.-plass.
Velt alle dine veie
Magnus Brostrup Landstad oversatte den til norsk i 1861 som «Velt alle dine veie» og Anders Hovden oversatte den til nynorsk i 1923 som «Velt all din veg og vande».
Teksten bygger på salme 37,5 i Bibelen.
Mørkt skogfly
Mørkt skogfly (Eurois occulta) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig over det meste av Norge.
Gamla stan tunnelbanestasjon
Gamla stan tunnelbanestasjon er en stasjon i Stockholms tunnelbane, i bydelen Gamla stan i Stockholms innerstad.
Mørkt skogfly
Utseende
Et stort (vingespenn 55 – 65 mm), grått nattfly. Arten kjennes lett igjen på størrelsen. Vingetegningene varierer, vanligvis er de ganske tydelige, men hos enkelte individer kan de være nesten helt utvisket, bare nyremerket er synlig. Forvingen har mer eller mindre tydelige, lysgrå nyre- og ringmerker, mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er lyse, men ofte utydelige. Langs ytterkanten går det en svart og hvit siksak-linje (bølgelinje). Bakvingen er lysgrå. Noen individer er svært mørke. Larven er naken, grågrønn med en bred, gulhvit sidestripe og rekker av svarte, trekantede flekker rett over sidestripen og på sidene av ryggen.
Gamla stan tunnelbanestasjon
Stasjonen trafikkeres av både T-bane 1 (grønn linje) og T-bane 2 (rød linje) og ligger mellom stasjonene T-Centralen og Slussen. Stasjonen er plassert utendørs og har to plattformer, den vestre for tog nordover og den østre for tog i sørlig retning. Plattformene nås fra en billetthall under sporene og plattformene. Billetthallen nås fra Mälartorget, Munkbroleden eller fra Munkbrohamnen.
Mørkt skogfly
Levevis
Mørkt skogfly lever i løvskog, men også på åpne heier. larven lever på ulike løvtrær, busker og urter, blant andre pors, bjørk og selje. De voksne sommerfuglene flyr i juli – september og kommer gjerne til lys. Denne arten kan vandre en del.
Gamla stan tunnelbanestasjon
Stasjonen ble tegnet av arkitekt Magnus Ahlgren, og ble tatt i bruk 24. november 1957 da banen mellom Slussen og Hötorget ble innviet. Avstanden fra Slussen er 480 meter. Kunstnerisk utsmykning består av middelalderske vevmønstre, Vädersolsmotiv og sementmosaikkmønstrede gulv av Göran Dahl, 1998, samt sperringer med vevmønster mellom sporene av Britta Carlström, 1998.
Padleåre
En padleåre er et redskap til framdrift og styring av små båter, vanligvis kanoer og kajakker.
Kanoårer har ett blad og er 100–175 cm lange. Lengden avhenger av brukerens kroppstørrelse, seteplasseringen i kanoen, åretype og bruksmåte. Padleren bruker åren i framovervendt stilling i motsetning til en roer som vanligvis sitter med ryggen mot fartsretningen. Kraftoverføringen til årebladene skjer direkte fra padlerens kropp og ikke via åregafler eller tollepinner som ved roing.
Kajakkårer har to blad, ett i hver ende av skaftet, og er 190–260 cm lange. Åren føres i en åreføring. Inuitene eskimoene laget årene av drivved. De var tilpasset brukerens kroppshøyde og armlengde. De var like mye et verktøy som fremdriftsmiddel. Siden åren ga en lav padlestilling, forstyrret den byttet mindre ved jakt. Dens utforming (lange smale blade og meget kort skaft) gjør at den påvirkes svært lite av vind. Det er to hovedversjoner: østgrønlandsk og vestgrønlandsk. Flere har oppdaget denne åretypens fordeler idag.
Syndflod
Syndflod er en oversvømmelse som ifølge religiøse myter utsletter hele eller store deler av jordens befolkning. Mest kjent er beretningen om Syndfloden i kapitlene 6–8 i første Mosebok i Den hebraiske bibelen (Det gamle testamentet i Bibelen), hvor Gud beslutter å utrydde «alt kjøtt» ved en voldsom flom som straff for synd, men befaler Noah å bygge et stort skip, en ark, slik at han selv og hans familie og et par av alle dyr og fugler kan overleve med ham.
Mytologiske fortellinger om en stor oversvømmelse som blir sendt av gudene som en guddommelig straff for å drukne verden og ødelegge en sivilisasjon, forekommer vidt i tid og geografi. De meste kjente mytene er som nevnt Bibelens fortelling om Noahs ark, den hinduistiske om Manu, og fortellingene om Utnapishtim i Gilgamesj-eposet og om Deukalion i gresk mytologi.
Hypoteser om opprinnelse til syndfloden
Utgivelsen av The First Fossil Hunters (2000) av Adrienne Mayor, fulgt av Fossil Legends of the First Americans (2007) hevder at foranledning for at fortellinger om syndfloder har blitt inspirert av at oldtidens mennesker har observert spor av sjøskjell og fisk i innlandet og på fjellgrunn. Selv om grekere, egyptere, romere, og kinesere alle har kommentert i oldtidens skrifter om sjøskjell og/eller fisk som de har funnet i innlandet og/eller i fjellene, var det Leonardo da Vinci som postulerte at det ikke var syndflod som kan ha ført til de lagdelte og pent ordnet strata som han fant i de italienske Appenninene. Grekerne fremmet hypotesen om at jorden hadde vært dekket av vann ved flere anledninger, og merket seg at fossiler av sjøskjell og fisk som de fant på fjelltopper var bevis for denne antagelsen.
En del geologer antar at en meget dramatisk, større enn en normal oversvømmelse i fjern fortid kan ha påvirket legendene om syndfloden. En av de siste og fortsatt omdiskuterte hypotese om denne typen er Ryan-Pitman-teorien som argumenterer om en katastrofal oversvømmelse som skjedde en gang rundt 5600 f.Kr. da Middelhavet strømmet inn i det bassenget som ble til Svartehavet på grunn av økt vannstand ved smeltevann fra isbreene. Det hensiktsmessige med denne teorien er at den også kan forklare innføringen av jordbruket i Europa da jordbrukskulturene rundt det tidligere ferskvannsbassenget i Svartehavet ble spredt på grunn av oversvømmelsen.
Det har også vært spekulasjoner om en stor tsunami i Middelhavet frambrakt av utbruddet på øya Santorini i Egeerhavet, datert til rundt 1630-1600 f.Kr. geologisk, var det historiske grunnlaget for et folkeminne som ble utviklet til den greske myte om syndfloden (se Devkalions oversvømmelse nedenfor). Imidlertid hadde den flodbølge som rammet sørlige områdene av Egeerhavet og Kreta ingen større effekt på det greske fastlandet og byer som Mykene, Athen, og Theben som fortsatte å blomstre. Det har derfor blitt argumentert for at denne hendelsen var mer lokal enn en omfattende effekt, men en legende kan ha hatt en lokal opprinnelse og siden blitt spredt til kulturer som ikke nødvendigvis var direkte involvert ved at fortellingen i seg selv er fengende. Myten om Atlantis kan blant annet også ha hatt sin opprinnelse i den samme myten.
En annen teori er at en meteor eller komet kræsjet i Indiahavet i forhistorisk tid, en gang rundt 2800-3000 f.Kr., og skapte det 30 km lange undersjøiske Burcklekrateret og samtidig førte til en voldsom tsunami som oversvømmet sivilisasjonene langs kystene.
Stephen Oppenheimer har i boken Eden in the East: The Drowned Continent of Southeast Asia (1998) fremmet hypotesen om at eurasiere har opprinnelse i Sør-Asia. Geologisk bevis viser til en økning av havnivået som fulgte den avtakende istiden, så mye som opp til 150 meter, i løpet av tidsepoken 14 000 til 7 000 år siden.
Dette førte til kontinentalsokkelen utenfor kysten av sørøstlige Asia sank. Dette tapte kontinentet kalles for «Sundaland» og arkeologiske bevis peker på en opprinnelig kultur i dette området. Økningen av havnivået førte til at denne kulturen ble spredt til alle kanter. Oppenheimer har merker seg at kulturene i regioner hvor geologi har ført til nedsenket kontinentalsokkel også har myter om syndflod mens det er ingen myter om syndflod i Afrika ettersom landet ble relativt uberørt av økningen i havnivået.
Sumer
Den tidligste omfattende myte om syndfloden finnes i den fragmentariske sumeriske skapelsesberetningen om Eridu, datert av dens skrift til 1600-tallet f.Kr.
Fortellingen viser hvordan guden Enki advarer Ziusudra (Zi-ud-sura i betydningen «han som så livet», i referanse til gaven om udødelighet som han fikk av gudene) om gudenes beslutning om å ødelegge menneskeheten med en flodbølge eller oversvømmelse. Avsnittet som beskriver hvorfor gudene har tatt denne beslutningen har gått tapt. Enki gir instrukser til Ziusudra (også kjent som Atrahasis) om å bygge et stort skip – teksten som beskriver instruksjonene har også gått tapt. Etter at dette har skjedd skal han befolke jorden på nytt, akkurat som i mange andre syndflodlegender.
Etter en oversvømmelse som varer i syv dager gjør Ziusudra de nødvendige ofringer og knefall til An, himmelguden, og Enlil, den øverste gud, og blir gitt evig liv i Dilmun, det sumeriske paradiset, av An og Enlil.
Babylonia
I den babylonske eposet om Gilgamesj er det referanser til en stor oversvømmelse i tavle 11, mot slutten av versjonen til skriveren Sin-liqe-unninni i Han som så dypet. Dette var et senere tillegg til Gilgamesj-syklusen, hovedsakelig parafrasert eller kopiert ordrett fra eposet om Atrahasis.
Jødisk
Den best kjente versjonen om syndfloden er den jødiske legende om oversvømmelsen som er bevart i Første Mosebok: ''«Da sa Gud til Noah: «Jeg har satt meg fore å gjøre ende på hver levende skapning; for de har fylt jorden med lovløshet. Nå vil jeg utrydde dem fra jorden. Du skal lage deg en ark av sypresstre, innrede den med mange rom og tjærebre den både innvendig og utvendig...»''
To apokryfe bøker, Første Enoksbok og Boken om Jubelårene, begge skrevet senere enn Første Mosebok, inneholder utdypinger av Noah-fortellingen.
Gud velger Noah, «en rettferdig og hederlig mann blant sine samtidige» og «Men Noah fant nåde for Herrens øyne.» Gud kommanderte Noah til å bygge en ark for å redde seg selv, sin familie og jordens dyr og fugler. Etter at Noah bygget arken, ''«Da nå sju dager var til ende, kom storflommen over jorden. I det året da Noah fylte 600 år, den syttende dagen i den andre måneden, brøt alle kilder fra det store havdypet fram, og himmelens luker åpnet seg. Og regnet strømmet ned på jorden i førti dager og førti netter.»'' Og videre «Nå flommet vannet over jorden i førti dager. Det steg og løftet arken, så den fløt opp fra jorden. Ja, vannet økte voldsomt på jorden, og arken fløt på vannet. Høyere og høyere steg det over jorden; alle høye fjell under himmelen ble skjult. Femten alen over fjellene steg det, så de ble helt borte.» Dette varte til ''«Den syttende dagen i den sjuende måneden ble arken stående på Ararat-fjellene. Og vannet minket mer og mer helt til den tiende måneden. Den første dagen i den tiende måneden kom fjelltoppene til syne.»'' På dette tidspunkt slapp Noah ut en ravn og deretter en due for å undersøke hvordan verden sto til. Deretter forlot Noah og hans familie arken, Noah bygde et alter og ofret dyr til Gud som plasserte en regnbue i skyene som et tegn på at han aldri på nytt ville ødelegge jorden med vann: «Så lenge jorden står, skal sæd og høst, kulde og varme, sommer og vinter, dag og natt, aldri mer ta slutt.»
Den apokryfiske Første Enoksbok fra 100-tallet f.Kr. legger til fortellingen ved å nevne at Gud sendte syndfloden for å fjerne Nefilim, gigantiske vesener som tilhørte de falne englene, vokterne (Grigori, «Guds sønner»), og av menneskehetens kvinner. Også Bibelen nevner disse kjempene i 1. Mos 6,4: «''På den tiden, og siden også, var det kjemper på jorden. For gudesønnene levde sammen med menneskedøtrene og fikk barn med dem. Det var de veldige menn fra eldgammel tid, de navngjetne.''»
Islam
Koranen, muslimenes hellige bok som er skrevet på et langt senere tidspunkt, inneholder en fortelling som er tilsvarende den jødisk-kristne fortelling om syndfloden. De viktigste forskjellene er at kun Noah og noen få troende fra lekfolket går ombord i arken. Noahs sønn, den ene av fire, og hans hustru nekter å gå ombord da de mener de ville overkomme oversvømmelsen for seg selv. Koranens ark (sura 11:44) kommer til å hvile på fjellet Judi (arameisk Djûdi, arabisk جبل جودي – Jabal Ǧūdī) eller Qardu tradisjonelt antatt å være et fjell i nærheten av Mosul i dagens Irak eller Cudi Dağı i dagens Tyrkia.
Koranens gjenfortelling er basert på jødisk-kristne legenden, tilsynelatende av syrisk opprinnelse fra romersk provins Syria, men kan også gå tilbake til inspirasjoner fra syndflodmyter utenfor den bibelske tradisjon.
Antikkens Hellas
Gresk mytologi viser til tre syndfloder: Ogyges’ oversvømmelse; Devkalions oversvømmelse; og Dardanos’ oversvømmelse. To av dem avsluttet menneskets tidsalder: Ogyges’ oversvømmelse avsluttet Sølvalderen og Devkalions oversvømmelse avsluttet den første bronsealder.
Ogyges
Den ogugenske oversvømmelse er kalt så ettersom den skjedde på samme tid som Ogyges, en mytisk konge i Attika. Selve navnet «Ogyges» synes å være synonymt med «opphavelig» eller «første soloppgang». I mange tradisjoner fortelles det at denne oversvømmelsen dekket hele verden og var så ødeleggende at Attika forble uten konger helt til Kekrops ble konge.
Platon har beregnet i sin Lovene (bok III) at denne oversvømmelsen skjedde 10 000 år før hans egen tid. I Timaeus (22) og i Critias (111-112) har Platon beskrevet «den største oversvømmelse av alle» som skjedde 9000 år før tiden til Solon, i løpet av 9000-tallet f.Kr. I tillegg nevner tekstene at «mange store oversvømmelser har skjedd i løpet av ni tusen år» siden Athen og Atlantis var fremtredende.
Teorien om en oversvømmelse i Egeerhavet framlegger at en stor oversvømmelse skjedde på slutten av Sen pleistocen eller begynnelsen av holocen. Sistnevnte er en geologisk periode som begynte tilnærmelsesvis 9600 f.Kr. og fortsetter til dagens tid. Denne oversvømmelsen ville ha skjedd ved slutten av siste istid, beregnet til rundt 10 000 år siden da havnivået steg til så mye som 130 meter, særlig under Smaltvannpuls 1A da havnivået steg med omtrent 25 meter i deler av den nordlige hemisfære over en periode på mindre enn 500 år.
Kartet til høyre viser hvordan regionen ville ha sett ut for rundt 12 000 år siden, eller 10 000 f.Kr., da havnivået ville ha vært 125 meter lavere enn i dag. Peloponnes var knyttet til fastlandet og Korintbukta var ikke dannet. Øyene rundt Attika, som Egina, Salamis og Euboia, var deler av fastlandet. Kykladene dannet en stor øy kjent som Aegeis mens Bosporos og Hellespont var ikke dannet ennå.
Disse geologiske funnene støtter hypotesen om at den ogugenske oversvømmelsen var basert på en faktisk hendelse.
Devkalion
Devkalions legende er fortalt av Apollodor fra Athen i Bibliotheke og har en del likheter med Noahs ark. Prometheus rådet sin sønn Devkalion om å bygge en «kiste». Alle andre menn omkom, unntatt de få som unnslapp ved å klatre opp høye fjell. Fjellene i Thessalia ble delt, og hele verden bortenfor Peloponnes’ eide ble oversvømmet. Devkalion og hans hustru Pyrrha gikk i land på Parnassos etter å ha drevet med strømmen i kisten i ni dager og netter.
En eldre versjon av den samme fortellingen som ble fortalt av Hellanikos av Lesbos lar Devkalions «ark» gjøre landgang på fjellet Othrys i Thessalia. En annen redegjørelsen lar ham landsette på en topp, antagelig Fouka, i Argolida, senere kalt for Nemea. Da regnet opphørte gjorde han ofringer til Zevs, han kaster steiner bak seg og disse steinene ble gjort om til menn, og de steinene som Pyrrha kastet ble til kvinner. Apollodor mener at dette var etymologien til at det greske Laos (folk) er avledet fra laas (stein). Megaranerne har fortalt at Megaros, sønn av Zevs, slapp fra Devkalions oversvømmelse ved å svømme til toppen av fjellet Gerania, ledet fram av skrikene til traner.
Dardanos
Dardanos’ oversvømmelse har den samme basisfortelling. I henhold til Dionysios fra Halikarnassos forlot Dardanos byen Feneos i Arkadia for å bosette seg i et nytt land nordøst for Egeerhavet. Da Dardanos’ oversvømmelse skjedde ble landet lagt under land og det fjellet som Dardanos og hans familie reddet seg i land på dannet øya Samothraki. Dardanos forlot dog Samothraki på en oppblåst skinnpose og fløt i land ved kysten av Lilleasia og bosatte seg ved det legendariske fjellet Ida («gudinnenes fjell»). I frykt for en ny oversvømmelse bygde han ikke en ny by, men levde utendørs i femti år. Hans sønnesønn Tros bygde dog til slutt en ny by som ble hetende Troja etter ham.
Norrøn verden
I norrøn mytologi var det to adskilte oversvømmelser. I henhold til den fortelling som Snorre Sturlason videreførte i Den yngre Edda skjedde den første ved tidens gryning før verden var formet. Yme, den første jotne eller selve urjotnen, ble drept av Odin og hans brødre Vilje og Ve, og da han falt fløt det så mye blod fra hans sår at det druknet nesten alle andre jotner med unntak av Bergelmer og hans hustru. De unnslapp i et skip og overlevde, og fra dem nedstammer den nye slekten av jotner. Mens Ymes blod utgjorde havet brukte gudene Ymes kropp som byggematerialer for å forme jorden.
Irland
I henhold til den apokryfiske historie om Irland i Lebor Gabála Érenn (Boken om erobringen av Irland) ble de første bosettere av Irland ført til øya av Noahs barnebarn Cessair. Her ble de alle sammen druknet (på nytt), unntatt en person av en oversvømmelse førti dager etter at de nådde fram til Irland. Senere etter at Partholón, lederen av en andre gruppe mennesker som nådde fram til Irland, og Nemed, lederen av en tredje gruppe, nådde fram til Irland, kom enda en oversvømmelse som drepte alle, unntatt tredve bosetterne som ble spredt over verden. Det var kristne munker som første skrev ned denne fortellingen som tidligere hadde vært fortalt muntlig, og det er sannsynlig at den er blitt farget av Bibelens fortelling om Noah i et forsøk å gjøre den mer kristen.
Finland
I Kalevalas åttende seksjon «Haava» («Såret») finnes det ansatser til en episode som har klare likheter med den norrøne fortellingen. Den finske folkloristen Matti Kuusi oppfatter fortellingens elementer: å bygge en båt, et sår, og en oversvømmelse; som paralleller til andre legender om en syndflod. I dette avsnittet forsøker Väinämöinen en heroisk bedrift som resulterer i et strømmende sår. Blodet fra såret renner ut og dekker hele verden. Denne oversvømmelsen er ikke vektlagt i den kjente versjonen av Kalevala som Elias Lönnrot redigerte og utformet, men er tydeligere i eldre versjoner av teksten. I en variant innsamlet i nordlige Norra Österbotten i 1803–1804 lyder det:
Visitor (album)
Visitor er et musikkalbum med Dadafon fra 2002. Albumet lå én uke på VG-lista i 2003 og endte med 37.-plass.
Biotitt
Biotitt tilhører den mørke glimmerserien mellom jern-endeledd annitt, og magnesium-endeledd flogopitt; aluminium endeleddet er siderofyllitt.
Lavazza
Lavazza (egentlig Luigi Lavazza S.p.A.) er en italiensk kaffeprodusent. Selskapet ble grunnlagt i Torino i 1895 av Luigi Lavazza (1859–1959).
Historie
Det var på den tiden vanlig å drive både produksjon og utsalg i kaffebutikkene. Kaffebønnene ble kjøpt inn rå, og så ristet og blandet etter kundenes ønsker. Luigi Lavazza fant dette interessant, og hadde allerede vist at han var en dyktig kaffeblander. Selskapet vokste jevnt, og i 1910 utvidet de til grossistsalg. Under første verdenskrig sluttet hans tre sønner Mario, Beppe og Pericle seg til selskapet. De solgte på denne tiden fortsatt andre varer i tillegg til kaffe.
I 1927 ble det moderne Luigi Lavazza S.p.A. organisert. Etter Folkeforbundets økonomiske sanksjoner mot Italia og utbruddet av andre verdenskrig valgte selskapet å fokusere kun på kaffeproduksjon. Omsetningen nådde på det tidspunkt tusen tonn i året.
Luigi Lavazza trakk seg tilbake i 1936, og overlot selskapet til sine sønner. Det er fortsatt i slektens eie, pr. 2006 i fjerde generasjon. Det er den desiderte største kaffeprodusenten i Italia, med omkring 45 % markedsandel i 2004, og selger til mer enn 60 land.
Čapljina vannkraftverk
Caplinja-demningen er 123 meter høy, og er en buedam. Den tjener til vannkraft, irrigasjon, og vannforsyning.
Bloodsport
Bloodsport er en amerikansk kampsport- og actionfilm fra 1988 med Jean-Claude Van Damme i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av Roy Chiao, Donald Gibb, Leah Ayres og Bolo Yeung. Filmen er regissert av Newt Arnold og er løst basert på livet til kampsportutøveren Frank W. Dux, som har hevdet at han var den første vestlige utøver som vant Kumite – en internasjonal konkurranse som tester utøverne helt på grensen av det som er mulig.