cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dean Koontz
Yrkeslivet
Hans første jobb etter universitetet var med et program for fattige, han skulle undervise underprivilegerte barn. Da han fant ut at forgjengeren hans var blitt banket opp av barna han skulle undervise skjønte han at det kom til å bli en tøff tid. Året som fulgte var fylt av utfordringer og spenning, og Koontz var mer motivert enn noen gang for å prøve å skape seg en karriere som forfatter. Han skrev om nettene og i helgene, noe han også fortsatte med da han i 1967 fikk jobb som engelsklærer ved Mechanicsburg High School i Harrisburg, Pennsylvania. På fritiden skrev han sin første roman, Star Quest, som ble utgitt i 1968. Etter et og et halvt år i jobben kom hans kone Gerda med et tilbud han ikke kunne avslå. "Jeg skal forsørge deg i fem år", sa hun, "og hvis du ikke klarer å leve av forfatterskapet da klarer du det aldri." På slutten av disse fem årene hadde Gerda sluttet jobben sin for å ta seg av de forretningsmessige sidene av mannens forfatterkarriere.
Dean og Gerda Koontz bor i dag sammen med sin hund Trixie i Newport Beach, California.
Gjennombruddsroman
Koontz' gjennombrudd kom i 1980 med romanen Fryktens ansikt (Whispers). Den handler om en vellykket manusforfatter som sliter med å takle de marerittaktige minnene om foreldrenes misbruk for mange år siden.
Pseudonymer
På 1970-tallet begynte Koontz å skrive mer mainstream spenningsromaner. Disse ble delvis utgitt under eget navn, og delvis under forskjellige pseudonymer. Koontz har sagt at han begynte å bruke pseudonymer fordi flere redaktører klarte å overbevise ham om at forfattere som vekslet mellom sjangre ofte ble ofre for "negative crossover", altså å skremme vekk etablerte tilhengere og samtidig ikke tiltrekke seg nye. Kjente pseudonymer han brukte er blant annet Deanna Dwyer, K. R. Dwyer, Aaron Wolfe, David Axton, Brian Coffey, John Hill, Leigh Nichols, Owen West, Richard Paige, og Anthony North. Noen av disse bøkene blir nå gitt ut under Koontz' virkelige navn, andre bøker blir holdt tilbake av forfatteren. Han kjøpte opp rettighetene til en del av sine tidligere bøker som han selv betraktet som "under par". Han har ofte uttalt at oppfordrer fans til å samle på så mange romaner og noveller de bare vil, så lenge de ikke leser dem.
Litterære ferdigheter
Koontz er kjent for sin evne til å skrive spennende bøker som det er vanskelig å legge fra seg. Hans styrke ligger også i minneverdige karakterer, originale idéer og hans evne til å mikse skrekk, fantasy og humor. Han har riktignok blitt kritisert for til tider å trekke ut skildringer og tendensen til å bruke ganske lik struktur i de fleste plottene sine. Han kan også moralisere ganske kraftig.
Mye av Koontz arbeid kan kanskje fortsatt beskrives som science fiction, men han jobber alltid mot å gi troverdige forklaringer på de uvanlige og fantastiske hendelsene i bøkene sine.
Koontz hovedpersoner bevæpner seg ofte med skytevåpen for å bekjempe monstre og fæle fyrer de må møte, og forfatteren bestreber seg på å gi så nøyaktige beskrivelser av våpnene som mulig. Han bemerket i et intervju at en synd som lesere har vanskelig for å tilgi er våpenfeil.
Plotformelen
I tillegg til at hunder ofte har framtredende roller i bøkene til Koontz er det også en del trekk som gjentar seg i plottene hans. Kritiker har ofte påpekt dette, og enkelte hevder at bøkene hans sannsynligvis inneholder flere, om ikke alle, disse elementene:
The Book of Counted Sorrows
Koontz har gjerne med små finurligheter i bøkene sine, slik som små sitater fra boken The Book of Counted Sorrows. Dette skapte en del frustrasjon hos bibliotekarer rundt omkring, da ingen kunne finne en slik bok. Kanskje ikke så rart, siden boken ikke eksisterte. Koontz selv hevdet at han fikk opp imot 3000 brev i året med spørsmål om den.
Boken var i utgangspunktet en spøk, men etterhvert satte Koontz sammen en del dikt som han gav ut i en bok ved dette navnet. I denne boken var selvsagt alle sitatene fra de tidligere bøkene med.
Film og fjernsyn
Flere av bøkene til Koontz er bearbeidet for film eller TV. Forfatteren er, med kun et par unntak, veldig misfornøyd med disse filmene. Unntak er Watchers 2(1990), Watchers 3 (1994), Watchers Reborn (1998), Haute Tension (2003), og Frankenstein (2004).
Bibliografi
Årstallene er utgivelsesår i USA.
Gregor V
Gregor V, opprinnelig Brun eller Bruno av Kärnten (født ca. 972 formodentlig i Stainach i Ennstal i Østfrankerriket, død 18. februar 999 i Roma) var pave fra 3. mai 996 til sin død.
Bakgrunn
Han var den annen sønn av Otto av Wormsgau (fra 978: hertug Otto av Kärnten) og hans hustru Judith von Kärnten, og sønnesønn av keiser Otto den store.
Bruno ble utdannet i Worms av erkebiskop Willigis av Mainz; en annen lærer var Johannes Philagathos.
Prest
Han virket først som kapellan i Worms, då ledsaget han i 996, som kongelig hoffkapellan, sammen med erkebiskop Willigis og biskop Hildebold, sin frende kong Otto III på hans reise til Roma. Pave Johannes XV hadde bedt kongen om hjelp ,ot den romerske byadel. Før de kom frem, fikk de bud om pavens død.
Pave
Han etterfulgte pave Johannes XV som pave bare 24 år gammel. Han var husprest hos sin fetter keiser Otto III, som foreslo ham som pave.
Gregor V var den første tyske paven. (Noen ganger fremheves pave Bonifatius II (530–532) som første tyske pave, men han var egentlig østgoter.)
Han valgte som pavenavn et navn som ikke gikk igjen i hans egen slekt, men et som skulle minne om «den mest kjente av mine forgjengere». Den han hadde i tankene var med sikkerhet pave Gregor den store.
Politisk var han lojal mot keiseren og gav mange ekstraordinære privilegier til kirker og klostre i det tysk-romerske rike. En av hans første handlinger som pave var å krone Otto til keiser 21. mai 996. Sammen holdt de en synode noen få dager etter Ottos kroning, hvor Arnulf fikk tilbake bispedømmet Reims, og Gerbert(den fremtidige pave Sylvester II) ble fordømt som inntrenger. Robert II av Frankrike, som hadde insistert på sin rett til selv å utnevne biskoper, ble tvunget til å gi seg.
Under sin siste tid fremstod Gregor som svært sterkt avhengighetsforhold til det tyske kiserdømme.
Gregor V døde brått i en alder av 27 år, og ikke uten at det gav opphav til mistanker om at en forbrytelse lå bak, den 18. februar 999. Etter alt og dømme døde han av malaria, at han skulle ha blitt forgiftet er usannsynlig.
Aixam
Aixam er et fransk bilmerke. Firmaet er basert i Aix-les-Bains. Selskapet ble stiftet i 1983 for produksjon av mikrobiler i den gamle Arola-fabrikken etter at Arola gikk konkurs. I 1992 startet de produksjonen av flere mellomklassebiler med Mega-navnet, men innen 2002 ble dette navnet kun brukt på småbiler.
Selskapet produserer i dag Aixam A.7XX-serien (utstyrt med Kubota dieselmotorer), en mikrobil som kan sammenliknes med Smart. En viktig forskjell er at noen av de minste modellene kategoriseres som mopedbiler, og kan derfor kjøres uten førerkort for bil.
Aixam-Mega er (per 2005) Europas største produsent av mikrobiler, og produktene er tilgjengelige i følgende land:
Østerrike, Belgia, Finland, Hellas, Nederland, Italia, Litauen, Norge, Portugal, Spania, Storbritannia, Sverige og Sveits.
Førerkrav for mopedbil
Minstealderen er 16 år når tre- og firehjuls moped har egenvekt ikke over 150 kg (minus batterienes vekt ved eldrift). Er disse mopeders egenvekt over 150 kg (minus batterienes vekt ved eldrift), er minstealderen 18 år. Samme aldersbegrensninger gjelder klasse AM147 som forutsetter førerkort i klasse T. Med mopedbil forstås fire-hjuls moped med karosseri, ratt, pedaler og betjeningsanordninger som i en personbil. Resultatet av alt dette utstyret blir at disse kjøretøyene alltid får en egenvekt over 150 kg slik at minstealderen er 18 år. Det finnes ingen unntak fra denne minstealderen på 18 år for mopedbil for den som har bare klasse AM 147.
Andre produsenter av mopedbiler
Se også::
Adam Stegerwald
Adam Stegerwald (født 14. desember 1874 i Greußenheim ved Würzburg, død 3. desember 1945 i Würzburg) var en tysk kristelig-konservativ politiker (Zentrum, senere CSU). Han var en av grunnleggerne til de kristne fagforeningene i Tyskland og til det konservative partiet CSU i Bayern.
Liv og virke
Stegerwald tok svennebrev som snekker. Under vandreårene kom han i 1894 til München. Her gikk han på kurs i den katolske arbeiderforeningen og var i 1900 til 1902 gjest under forelesninger ved universitetet, blant andre hos Lujo Brentano.
Stegerwalds vei inn i politikken gikk via fagforeningverv i det kristne trearbeiderforbundet, som han i 1899 var medgrunnlegger av. I 1919 til 1921 var han prøyssisk minister for folkevelferd, og fra mars til november 1921 også prøyssisk ministerpresident. I 1929/1930 var han rikssysselsettingsminister, fra 1930 til 1932 riksarbeidsminister. Han var medlem av den tyske riksdagen og grunnlovgivende forsamlingen fra 1919 for Det katolske sentrumspartiet.
I perioden med nasjonalsosialistisk styre var Stegerwald uten innflytelse og satt i 1944 to måneder i fengsel på grunn av sine kontakter til antinazister.
De amerikanske besetningsmyndighetene sørget for at Stegerwald 11. mai 1945 ble oppnevnt til regjeringspresident i regionen Unterfranken i Bayern, men han døde av lungebetennelse allerede i desember samme år.
Politisk bekjente Stegerwald seg uttrykkelig til demokratiske verdier og avviste alle ideer om en allmektig stat. Opprinnelig var han en overbevist monarkist, men etter første verdenskrig forsvarte han Weimarrepublikken mot de radikale partienes forsøk på å styrte republikken.
Stegerwald fikk stor betydning for grunnleggelsen av de kristne fagforeningene i Tyskland og kort tid før sin død også for partiet CSU i Bayern.
Erling Stranden
Erling Stranden (født 3. februar 1949) er en norsk tidligere skihopper som representerte Strømmen & Lillestrøm Skiklubb. Han ble norgesmester i stor bakke i Odnesbakken i 1969. I den tysk-østerrikske hoppuka 1965-66 ble han nummer 12 sammenlagt, med 10.-plass i Bischofshofen 6. januar 1966 som beste enkeltresultat.
I mars 1967 falt Stranden stygt i Vikersundbakken og slo skulderen ut av ledd. Han var norsk landslagstrener i sesongen 1976-77. Stranden er pr. 2011 professor ved Avdeling for helsefag ved Høgskolen i Buskerud i Drammen.
Cockfosters
Cockfosters er et område i det nordlige London, dels i distriktet Enfield og dels i Barnet. Før 1965 var Cockfosters lokalisert i grevskapene Hertfordshire og Middlesex. Stedet ligger i nordenden av Piccadilly-linjen.
Philip Howard, en spaltist i The Times, karaktersierte Cockfosters som et «trivelig pendlerforstad hvor innbyggerne, som alle forstadspendlere, betrakter deres ’landsby’ som ute på landet.»
Historie
Stedsnavnet er dokumentert tilbake til 1524, og er antatt å være enten navnet på en familie, eller av en hus som sto ved Enfield Chase. Et forslag er at det var eiendommen til «cock forester» (eller «chief forester»), det vil si en forstmester eller hovedskogforvalter.
Cockfosters utviklet seg fra en grend lenge før de fleste andre delene av Enfield Chase. Det lå i enden av en skog, halvveis langs veien fra Southgate to Potters Bar. En advokat ved Lincoln’s Inn eide et hus kalt for Cockfosters i 1613 og en lite gruppe av hytter og hus hadde vokst fram ved 1754.
Beskrivelse
Trent Park i Cockfosters er en naturpark. Middlesex University har en campus i parken, og en på Cat Hill. På sistnevnte campus ligger også Museum of Domestic Design and Architecture.
Rugbyklubben Saracens FC spilte tidligere på Chase Side Stadium i Cockfosters, men har flyttet til Watford. Stadionet har blitt overtatt av Enfield FC og av Saracens' B-lag.
Cockfosters undergrunnsstasjon på Piccadilly-linjen ble åpnet i 1933. New Barnet stasjon ligger omkring tre km unna.
Bajazz
BaJazz (etablert 2005 i Nedre Eiker) er et norsk funk-jazz-rockband fra, kjent fra plateutgivelse og internasjonale festivaler. Deres musikk er enkel og riffbasert. Bandet startet med at medlemmene forlot et tidligere jazzband; Nødblues. Alle medlemmene skriver er med på å skrive låter. Bajazz blir gjenkjent for deres uvanlige besetning, med særlig tuba og to trommeslagere.
Orkesteret deltok på Kongsberg Jazzfestival i 2006, 2007 og 2008. De gav i 2008 ut platen BaJazz live in Filadelfia.
Ram Raja Prasad Singh
Ram Raja Prasad Singh (transkriberes også Ramraja) (født 1936 i Saptari distrikt, østre Tarai, død 12. september 2012 i Katmandu) var en revolusjonær politiker i Nepal, utdanna som høyesterettssakfører.
Barndom, ungom og utdannelse
Singh, som blei sterkt inspirert av sin far Jaya Mangal Prasad Singhs kamp for demokratiet, blei fengsla i en alder av 6 år på grunn av farens deltakelse i kampen mot Rana-diktaturet.
Han blei utdanna som jurist ved universitetene i Delhi og Bihar, India, og var med på å føre saker for høyesterett fra 1963.
Valgkampanjer og fengslel under det kongelige diktaturet
Det kongelige diktaturets offisielle navn var Panchayat-demokratiet, det framstilte seg som et «partiløst demokrati» og lot spesielt utvalgte elitegrupper få velge representanter til ei tannlaus nasjonalforsamling. I 1967 laga Ram Raja Prasad Singh ved å stille opp som representant for folk med universitetseksamen, ei begrensa og radikal gruppe, og bli valgt. Som åpen motstander av diktaturet i nasjonalforsamlinga blei han arrestert, fengsla i 6 måneder og nekta å stille til gjenvalg.
I 1971 stilte han og blei valgt igjen. Baburam Bhattarai er en av dem som forteller at Singhs kampanje gjorde et dypt inntrykk på ham. Singh blei valgt og fengsla igjen, denne gangen for 5 år.
Da han kom ut gikk han i illegalitet, angivelig sammen med folk fra den militante fløya i Nepals Kongressparti som ikke ville følge partiledelsens parole om å gi opp forsøka på væpna kamp mot diktaturet.
i 1979 stifta han Bahudaliya Janabadi Morcha (Multiparty Peoples Front – Tverrpolitisk Folkefront). Etter folkeavstemninga i 1980 var han fortsatt under jorda og i eksil.
Bombene i 1985
I 1985 skjedde episoden som skulle gi Ram Raja Prasad Singh et tvilsomt rykte i Nepal, som han seinere har hatt vanskelig med å komme over. I første halvår starta Nepals Kongressparti og flere kommunistpartier ei felles ulydighetskampanje for å styrte det kongelige diktaturet. Kampanja bygde på erfaringer fra det store folkeopprøret våren 1979.
20. juni eksploderte bomber i det kongelige slott, Parlamentet og Hotell Annapurna i Kathmandu. Åtte mennesker blei drept. Demokratene rekna med at dette var en provokasjon fra kongehuset, det gikk rykter om at den berykta prins Gyanendra sto bak. Partiene avslutta umiddelbart ulydighetskampanja, og noe nytt demokratiopprør blei ikke prøvd før våren 1990.
Sing blei dømt til døden in absentia ved en spesialdomstol, sammen med NJMs viseformann Laxman Prasad Singh og generalsekretær Khema Raj Mayalu. Hundrevis blei arrestert, og mange forsvant – blant dem Dr. Laxmi Narayan Jha, Iswar Lama, Padam Lama, Maheswar Chaulagain og Saket Mishr.
Amnesti etter Jana Andolan 1990
Etter at demokratirevolusjonen Jana Andolan 1990 kom Singh til Nepal. Han fikk amnesti, og Nepal Janabadi Morcha fikk stille til parlamentsvalget i 1991. Det stilte som et radikalt venstreparti som kjempa for republikk, men blei ikke representert ved noen av valga på 1990-tallet.
Han vendte nå tilbake til India, der hans kone blei sjuk og lå i koma i åtte år før hun døde.
I valget i 1994 stilte NJM 41 kandidater, fikk 32 732 stemmer (0,43 %) og ingen representanter.
Singh kom kort tilbake til Nepal under våpenhvilen i 2003. Til pressa sa han at Nepal må bli en republikk, det må holdes valg på grunnlovsgivende forsamling, og maoistopprøret var positivt fordi det kunne rydde vei for dette.
Tilbake til Nepal 2006
Ram Raja Prasad Singh vendte tilbake til Nepal i slutten av mai 2006.
Høsten 2006 oppfordra han maoist-utbryterne i JTMM til å legge ned våpnene, og kjempe for et fritt Tarai med fredelige midler.
10. november talte Ram Raja Prasad Singh på et «seiersmøte» i Kathmandu, sammen med ei rekke ledere av NKP (M), i anledning gjennombruddet i fredsdrøftingene mellom NKP(M) og Nepals regjering.
I begynnelsen av desember 2006 annonserte han på en pressekonferanse i Kathmandu at han hadde danna en ny front, Nava Janabadi Morcha (New People's Front – Den Nye Folkefronten) med Singh som leder og målsetting å innføre republikk i Nepal. Med i fronten var representanter for ei lang rekke janjati-organisasjoner (organisasjoner for samfunn av nasjonale minoriteter) – den mest kjente kanskje Kirat Workers Party som i perioder har vært alliert med NKP(Maobadi). Erklæringa fra fronten sa at målet var å stifte et politisk parti snart.
Freezywater
Freezywater er et område i distriktet Enfield i det nordlige London. Det defineres gjerne som området på begge sider av Hertford Road mellom Ordnance Road og Mollison Avenue/Bullsmoor Lane. Det ligger mellom Bullsmoor i vest, Enfield Lock i øst, Enfield Wash i sør og Waltham Cross i nord. Stedet er beskrevet som et noe glansløst boligområde i det nordøstlige hjørnet av Enfield, sør for motorveien M25.
Etymologi
Stedsnavnet er første gang dokumentert som Freezywater i 1768 og deretter i to ord som Freezy Water i 1819. Det var opprinnelig et navn på en lokal vanndam som siden har forsvunnet da et kloakkanlegg ble bygget ved Ramney Marsh. Den triste vanndammen frøs rask over i kalt vær, derav navnet.
Historie
Stedet har navn etter gården Freeze Water Farm som stod der på 1700-tallet, og stedet fikk navn etter gården.
Sognekirken, dedikert sankt Georg, en stor gotisk bygning i rød murstein, ble bygget i tidsrommet 1900 og 1906. Et planlagt tårn ble aldri bygget. Den erstattet en midlertidig jernkirke rett ved siden som likevel forble i bruk som samfunnshus i mange år.
Under den andre verdenskrig ble Chesterfield School truffet av en V1-rakett. Royal Small Arms Factory lå bare et par kilometer øst for skolen, og kan ha vært det egentlige målet, men rakettene var lite treffsikre. Eksplosjonen krevde bare ett offer, en lærer som så etter om alle barna var i sikkerhet.
De nærmeste jernbanestasjonene er Enfield Lock, Waltham Cross og Turkey Street.
Bjarte Myrhol
Bjarte Håkon Myrhol (født 29. mai 1982 i Oslo) er en norsk tidligere håndballspiller fra Vestli i bydel Stovner i Oslo. Han spilte sist for den danske klubben Skjern Håndbold. I perioden 2002–2021 spilte han 263 kamper på Norges herrelandslag og scoret 803 landslagsmål. Han spilte på Norges lag som tok sølv i VM 2017 og i VM 2019. Begge ganger kom han på «all star team» som beste strekspiller.
Landslag
Fra 2002 til 2021 spilte Myrhol 263 kamper og scoret 803 mål for Norges herrelandslag. Myrhol ble tatt ut på «all star»-teamet under VM 2017 der Norge tok sølv etter Frankrike. Kvartfinalen mot Danmark i OL 2020 i Tokyo ble Myrhols siste landskamp. Myrhol ble da den med flest landskamper på Norges herrelandslag i håndball, én mer enn Steinar Ege.
I 2023 ble han innlemmet i European Handball Federations «Hall of Fame» som en av de 30 første spillerne.
Personlig
Fra 1998 til 2001 studerte han idrettsfag ved Bjerke videregående skole.
I august 2011 fikk han påvist testikkelkreft, som ble operert samme måned. Etter cellegiftkuren spilte han sin første håndballkamp 22. oktober 2011.
Georges Danton
Georges Jacques Danton (født 26. oktober 1759 i Arcis-sur-Aube i Frankrike, henrettet 5. april 1794 i Paris) var en av lederne i den franske revolusjon.
Danton var godt likt av folket, han ble ikke betraktet som en kjølig, beregnende politiker som Robespierre, men ledet Frankrike i den tunge krigsperioden i 1793. Han forsøkte blant annet å få regjeringen til å handle med besluttsomhet og sammenfattet situasjonen med følgende ord: «All denne diskuteringen er meningsløs. Jeg ser bare fienden» og «kan vel alt vår kiv ta livet av en eneste prøysser?» Han forsøkte senere å stoppe de verste overdrivelsene under terroren, den terror som han selv hadde vært med på å sette på dagsordenen.
Georges Danton var en flott taler. Hans største og fremste drøm var å styre en stat der alle var venner, men selv sendte han sine fiender i giljotinen. Han sa det slik: «Skrekken må holde de misnøyde i tømme». Snart skulle han selv få oppleve smerte og skrekk i sin egen kropp.
Bakgrunn
Danton stammet fra Champagne. Han var sønn av Jaques Danton, en statsadvokat, og hans kone Marie – Madeleine Camas. Etter han ble utdannet advokat i 1784 i Reims, dro han til Paris for å praktisere, og i 1787 kjøpte han - dels for lånte penger - et kontor i et advokatfirma. Senere giftet han seg med Antoniette Charpentier. Han ble snart berømt for sine talegaver.
Damasus II
Bakgrunn
Poppo av Curagnoni var født i Bayern, og stammet fra den bayriske adelsslekt babonene og var sønn av greve Poppo II av Rott (rller ifølge andre kilder sønn av fogden Chuno av Kloster Benediktbeuern).
Georges Danton
Karriere, virke under den franske revolusjon
Etter massakren på Marsfeltet den 17. juli 1791 måtte Danton flykte fra Paris til sine hjemtrakter for å unnslippe arrestasjon. Deretter oppholdt han seg en tid i London. På høsten samme år vendte han tilbake til Paris for å delta i valgene til den nye lovgivende forsamling. Da han ikke lyktes i å bli innvalgt i denne tok han på seg et oppdrag i Paris' kommunestyre. Samtidig begynte han å fremtre i jakobinerklubben.
Damasus II
Bakgrunn
Før han ble pave var han biskop av Brixen i Tirol.
Da pave Klemens II døde i juli 1047, begynte grevene av Tusculum atter å gjøre gjeldende sine maktkrav i Roma, og, med hemmelig støtte fra markgreve Bonifatius av Toscana, gjeninnsatt de den styrtede Benedikt IX på Pavestolen. Denne nygamle pave fortsatte å lede kirken på samme vis som tidligere hadde ført til hans fall, og etter åtte måneder ble han avsatt en tredje gang, og da forsvant han til slutt fra pavehistorien.
Georges Danton
Karriere, virke under den franske revolusjon
Da han i mars 1792 ikke ble tilbudt noen ministerportefølje i det første patriotiske ministerium, orienterte han seg i retning av Robespierre og bort fra Jacques Pierre Brissot. I krigsspørsmålet (mot Østerrike og Preussen) stilte han seg nøytral, det vil si mellom Brissot (for krig) og Robespierre (mot krig).
Marquard Bohm
Marquard Bohm (født 27. juni 1941 i Hamburg, død 3. februar 2006 i Wetter an der Ruhr) var en tysk skuespiller.
Damasus II
Pavevalget
På juledag 1047 sendte romerne avsted sendebud til keiser Henrik III for å underrette ham om at Klemens var død, og fremførte at man ville at keiseren og Romas patriciere skulle utnevne en passende etterfølger. I pakt med sine instruksjoner kom de utsendte med ett forslag: erkebiskop Halinard av Lyon, som var blitt meget populær i Roma. Men keiser Henrik utnevnte i stedet biskop Poppo av Brixen.
Keiseren befalte at den blivende pave umiddelbart skulle føres til Roma. Poppo annkom dit, og ble kronet i Laterankirken som Damasus II den 17. juli 1048. Pavenavnet valgte han til minne om pave Damasus I, som var en samtidig av de to kirkefedrene Hieronymus og Basilius av Caesarea, og som selv var kjent som en lærd mann som fremmet forskning og studier. Dette tiltalte Poppo, som selv hadde en utdannelse langt ut over det gjennomsnittlige for sin stand.
Georges Danton
Karriere, virke under den franske revolusjon
Etter det patriotiske ministeriets fall i juni 1792 innledet Danton kampen for å endelig styrte monarkiet, noe som skjedde i og med krisen den 10. august 1792. Som seirende den 10. august ble han dagen derpå gjort til justisminister av den lovstftende forsamling, og ble dermed i realiteten Frankrikes regjeringsjef, en post han beholdt til den 11. oktober 1792, da han avgikk på grunn av at han var blitt valgt til medlem av konventet og fordi den prøyssiske invasjonsarmé hadde forlatt fransk territorium. I kraft av sin energi og rykte, og som en følge av det behov av en kraftfull ledelse som den tilspissede indre og ytre situasjonen dikterte, ble Danton en sentral skikkelse i Frankrikes politikk i republikkens første år.
Damasus II
Pavevalget
Han var den tredje germaneren som ble pave.
Disen skole
Disen skole er en barneskole som på tross av navnet ikke ligger på Disen, men på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo (tidl. bydel Grefsen-Kjelsås). Skolen har ca. 530 elever. Skolen ble åpnet i 1997.
Damasus II
Død
Etter kort tid døde Damasus - bare 23 dager senere - som følge av malaria. i Palestrina, dit han hadde begitt seg nesten umiddelbart etter sin kroning for å innslippe sommerheten i Roma.
Disen skole
Disen skole er tegnet av arkitekt Terje Grønmo.
Damasus II
Død
Damasus er begravd i San Lorenzo fuori le Mura i Roma.
Georges Danton
Karriere, virke under den franske revolusjon
I september 1792 ble han innvalgt i den forsamling som ettertrådte den lovstiftende: nasjonalkonventet. I tiden frem til Girondens fall forsøkte han forgjeves å forhandle mellom de radikale montagnardene og de måteholdne girondistene. På Dantons forslag opprettet konventet i april 1793 Comité de salut public, som ble hans fremste og viktigste instrument i krigs- og utenrikspolitikken. Danton hadde selv sete der fra 6. mai til 10. juni 1783.
Under skrekkveldet gjorde Danton seg til talsmann for dem som ville ha en mer forsonlig politikk (indulgentene) og til å begynne med syntes han å ha Robespierres støtte.
Dette endret seg da krisen i mars 1794 nådde sitt høydepunkt. Danton falt da som offer for de utrenskninger som skjedde både til høyre og til venstre for gruppen omkring Robespierre. En bidragende årsak til dette var etter alt å dømme Dantons arrogante selvtillit og hans innblanding i en korrupsjonsskandale omkring handelsselskapet Compagnie des Indes.
Danton ble fengslet, men forsvarte seg så godt i rettssalen at anklageren holdt på å gi opp. Robespierre var redd for at folk skulle gjøre opprør for å støtte Danton. Derfor ble Danton og vennene hans dømt raskt til døden. Han ble ført til giljotinen den 5. april 1794. Da han stod under giljotinen sa han til bøddelen: «Glem ikke å vise hodet mitt fram for pøbelen. Det er vel verdt å kaste et blikk på.» Hans aller siste ord til folket var «Jeg drar Robespierre med meg!» Og det gjorde han også. En tid etter Dantons død ble også Robespierre henrettet.
Arley (Cheshire)
Arley er en liten landsby i Cheshire i England. Den ligger i det verdslige sognet Aston by Budworth i Macclesfield, 6 km sør for Lymm og 8 km nord for Northwich.
Linjebakken (Oslo)
Linjebakken (9–21, 4) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Linjeveien på sørsiden av Hovedbanen like ved Høybråten stasjon.
Arley (Cheshire)
Herregården Arley Hall ligger rett utenfor landsbyen. En kilometer øst for Arley ligger en liten husklynge kjent som Arley Green. Dette var egentlig en gård, Cowhouse Farm, som Rowland Egerton-Warburton gjorde om til boliger og fjøset om til en skole.
Trolldeig
Trolldeig er en deig som kan lages hjemme og brukes til lekeleire/modelleringsleire. Den brukes ofte i barnehager. Den er ikke giftig, men inneholder så mye salt at den smaker vondt og det forhindrer at barna spiser opp deigen. Deigen kan tørkes i ovn, men kan sprekke litt opp. Trolldeigfigurer kan stekes i ovn på svak varme på rundt 80 ℃.
Historie
I USA ble en trolldeigvariant i 1930-årene først lansert som et rensemiddel for tapet, men det ble fort populært som leketøy. Derfor ble trolldeig i 1956 aktivt lansert som leketøy for barn, under varemerket Play-Doh (fra engelsk: play dough som betyr «leke-deig»). I 1957 kom Play-Doh i flere forskjellige fargevarianter. Mellom 1955 og 2005 har det blitt solgt mer enn 2 milliarder bokser med Play-Doh.
Francisco Mancebo
Francisco Mancebo Pérez (født 9. mars 1976 i Madrid) er en spansk syklist.
Francisco Mancebo ble profesjonell i 1998 for laget Banesto. Han har ble værende i dette laget til og med 2005 (da det het Illes Balears – Caisse d'Epargne).
I 2006 gikk han til AG2R Prévoyance, men var linket til Operación Puerto og fikk ikke starte i Tour de France. Han bestemte seg umiddelbart for å legge opp, men ombestemte seg, endte kontrakten med AG2R Prévoyance og gikk til Relax-Gam.
Naturopati
Naturopati er en bred sjanger av alternative behandlingsformer som ses på som mer «naturlige» enn vitenskapelig baserte moderne medisinske behandlinger. Ofte reklamerer de for at de er mer noninvasive og at man kan helbrede seg selv hvis man bestemmer seg for det. Personer som tilbyr denne typen behandling tar ofte utgangspunkt i folkemedisin (gjerne forbundet med behandlerens egen nasjonalitet).
Historisk
Aristoteles og Hippokrates utviklet teorier basert på egyptiske og indiske skrifter om hva sykdom kom ifra. Teorien ble til humoralpatologi en, som ble veldig utbredt i Europa i middelalderen på linje med alkymi og astrologi. Humorallæren er en elemental teori om å stabilisere de fire humoralene («humoral» er latin for «væske»). Hippokrates tenkte at verden var bygget opp av motsetninger i fuktighet og varme, og det ble videreutviklet til blod, svart galle, gul galle, og slim i alkymien. Det ble undervist i humoralpatologi på universitetene helt fram til 1800-tallet, da den ble mer eller mindre forlatt til fordel for teorien om miasme. I Tyskland dukket det også opp andre naturterapier på 1800-tallet. Homøopati ble et alternativ til å gå til bartskjærene for å få behandling – og det virket som homøopati hadde bedre effekt siden pasientene ikke mistet blod under behandlingen; operasjoner hadde vært en behandlingsform som ble benyttet for å stabilisere humoralene. Homøopater mener også at vann bærer med seg minnet om såkalte virkningsstoffer som har vært nedsenket i vannet, selv om stoffet ikke lenger kan påvises i vannet fordi væsken har blitt kraftig utvannet.
I Tyskland ble det utviklet ulike terapier med trekk av ernæring slære, psykologi, feberterapi, bindevevsmassasje, og noe som kalles for «Bachs blomstermedisiner», som tilhengerne har hevdet «balanserer negative følelser». Hensikten ifølge utøverne er å gi en pasient indre balanse og hjelp til å møte stress og miljøbelastninger.
Naturopatien hadde flere generelle terapiformer, hvor man tar utgangspunkt i kosthold, ernæringsterapi og urtemedisin. I tillegg benyttes fotsoneterapi og øreakupunktur. Målet er å styrke kroppen slik at man bedre selv kan håndtere de utfordringer man møter i hverdagen med livsstil, stress og miljøbelastninger. Naturopatien tar utgangspunkt i både vestlig og østlig medisinsk tankegang.
Behandlingsforløpet er individuelt og den som mottar behandling forventes å selv være deltakende i prosessen på veien mot en bedre hverdag. Naturopatien fremstilles som et alternativ for den som har fordøyelsesplager, allergier, intoleranser, blodsukkerproblemer, manglende energi, utmattelse, vektproblemer (under og overvekt), angst eller nedstemthet, leddplager, hudproblemer, dårlig immunforsvar, klimakterieplager, PMS, søvnproblemer eller ønsker utrensing/faste. I tillegg framstilles behandlingsformen som egnet for den som vil legge grunnlaget for en bedre livsstil gjennom et renere og mer naturlig kosthold.
Eksterne lenker
Naturopathic medicine Medicina naturopatica
Karl Rahner
Biografi
Rahners teologi er tro mot den katolske lære, men har også mottatt impulser fra andre hold. De inspiratorer som kanskje er de viktigste å fremheve er tyskeren Martin Heidegger og den belgiske jesuitten Joseph Maréchal. Hans teologi skulle i en viss forstand kunne kalles eksistensialistisk.
Blant Rahners skrifter er Hörer des Wortes, Einführung in den Begriff des Christentums og Geist in Welt.
Rahner ble i 1970 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
White Wolf
White Wolf, etablert i 1991, er et selskap som utgir rollespill. De er mest kjent for spillet Vampire: The Masquerade som foregår i spillverdenen World of Darkness. Andre spill er Werewolf – The Apocalypse, Mage – The ascension, Hunter – The Reckoning, Changeling – The Dreaming, Demon, Mummy, Wraith – The Oblivion med flere.
Selskapets fleste spill, dreier seg om konseptet storytelling game, hvor vekten legges på fortellingen og et minimum av den terningtrillingen som ofte tar opp mye plass i andre rollespill. Det brukes bare tierterninger. Siden 1995 har det også kommet et samlekortspill, Vampire the Eternal Struggle.
Josephine Stautland
Josephine Stautland (født 28. august 1993) er en norsk fotball- og håndballspiller fra Stord i Hordaland.
Stautland gikk fra SST til Avaldsnes før sesongen 2010.
Tha Doggfather
Tha Doggfather (1996) er et musikkalbum av rapperen Snoop Dogg.
Maridalen skole
Maridalen skole er en barneskole i Bydel Nordre Aker i Oslo. Skolen ble grunnlagt i 1857. Skolen har siden 2016 lagt under felles administrasjon med rektor ved Kjelsås skole, men har egen assisterende rektor.
Salakovac vannkraftverk
Salakovac vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i Bosnia-Hercegovina. Det er lokalisert i landets viktigste elv, Neretva, som renner sørvestover ut i Adriaterhavet, og vannkraftverket ligger 15 km nord for Mostar. Installert vannkraftkapasitet er 210 MW.
Demningen er en 70 meter høy gravitasjonsdam med flere bruksområder.
Hur som helst är han jävligt död
Hur som helst är han jävligt död er en svensk filmkomedie av Kjell Sundvall fra 2000 med Peter Haber og Dan Ekborg m.fl.
Handlingen
De to smågale forfatterne Rolf og Gunnar har dratt ut i Stockholms skjærgård for å skrive et teaterstykke, gå i badstu, jakte og koble av. De er to stormannsgale hypokondere som lider av forfølgelsesvanvidd. En avis har fått nyss om en stor nyhet som angår dem begge, og sender en fotograf for å ta bilder i smug og avlytte samtalene deres.
Under et badstubad går døren i baklås. Da Rolf og Gunnar til slutt lykkes å komme seg ut, tror de at de ser et rådyr i buskene. Nakne og oppjagede henter de geværene sine og skyter noen skudd. Så går de fram for å inspisere byttet, og oppdager at det ligger en død mann på bakken.
Albany (Georgia)
Albany er en by og fylkessete for Dougherty County i Georgia, USA. Byen ligger i det sørvestre området av staten. Albany er den største byen i Albany-metropolområdet. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 77 434 innbyggere.
Verdensdagen for psykisk helse
Verdensdagen for psykisk helse er en FN-dag som blir årlig markert over hele verden den 10. oktober. I Norge markeres dagen i perioden medio september til medio oktober, og det er Norges største opplysningskampanje for psykisk helse.
Absinth
Absinth kan sikte til:
Verdensdagen for psykisk helse
I 2018 var det over 1500 registrerte arrangementer landet rundt.
Verdensdagen for psykisk helse begynte i 1992 da World Federation for Mental Health (WFMH) satte den 10. oktober som en dag for å fremme økt bevissthet om psykisk helse over hele kloden. Dagen markeres i over 150 land jorden rundt. Mental Helse har siden 2003 koordinert arbeidet med Verdensdagen i Norge i samarbeid med Helsedirektoratet. Men det er alle de frivillige, og over halvparten av landets kommuner, som har hjulpet å dra lasset for større åpenhet om psykisk helse med arrangementer år etter år.
Etter 25 år med markeringer har Verdensdagen for psykisk helse vokst seg stor både i Norge og i mange andre land.
Grabovica vannkraftverk
Grabovica vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i Bosnia-Hercegovina. Det er lokalisert i landets viktigste elv, Neretva, som renner sørvestover ut i Adriaterhavet, og vannkraftverket ligger 40 km ovenfor Mostar. Installert vannkraftkapasitet er 117 MW.
Verdensdagen for psykisk helse
Tall fra Folkehelseinstituttet viser at omtrent halvparten av Norges befolkning vil oppleve alvorlige psykiske problemer i løpet av livet. Det å ha noen å snakke med kan være avgjørende for håndteringen av problemene, og om man søker hjelp.
Muna
Muna (russisk: Муна) er ei 45 km lang elv sørvest på Kolahalvøya i Murmansk oblast Russland. Muna er ei sideelv til Umba. Den starter i Munozero (137 moh), rundt 30 km øst for Kanozero, og renner så vestover, gjennom et buktende løp gjennom et tynt befolket åslandskap dominert av skog og myr. En større sideelv, Inga, løper inn i Muna fra nord. Munas utløp er på østbredden av Kanozero, rundt 8 km sørøst for stedet hvor hovedelva Umba løper inn i den samme innsjøen.
Castellanos (Uruguay)
Castellanos er en by i kommunen San Bautista i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 520 innbyggere.
Befolkning
Castellanos har 520 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
ISO 3166-2:TM
ISO 3166-2:TM er Turkmenistans del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Turkmenistan er det definert koder for fem provinser og én by.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er TM, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Turkmenistan. Andre del er en bokstav.
Endringer
Følgende endringer i Turkmenistans oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Marion Cotillard
Marion Cotillard (født 30. september 1975 i Paris i Frankrike) er fransk skuespillerinne.
Cotillard ble tildelt Oscar for beste kvinnelige hovedrolle ved den 80. Oscar-utdelingen for sin portrettering av sangerinnen Édith Piaf i den biografiske filmen La Vie en rose. Det var nettopp denne rollen som var hennes gjennombrudd. Regissør Trevor Nunn kalte prestasjonen hennes i denne filmen som «en av de beste noensinne». I februar 2008 vant hun også en BAFTA Award for rolletolkningen; dette er første gang en fransk skuespiller oppnår denne bragden siden Stéphane Audran i 1973. Cotillard vant også en Golden Globe for skildringen, og ble dermed den første utenlandske personen til å vinne en slik skuespillerpris siden 1972, da norske Liv Ullmann vant for Utvandrerne.
I 2008 spilte Marion Cotillard i musikalen Nine sammen med Oscar-vinnerne Daniel Day-Lewis, Nicole Kidman, Penélope Cruz, Judi Dench og Sophia Loren med Oscar-nominerte Kate Hudson og Grammy Award-vinner Fergie i biroller. Filmen hadde premiere i november 2009. Hun ble nominert til en ny Oscar for rollen i To dager, en natt i 2014.
MS «Peter Wessel» (1981)
MS «GNV Azzurra», tidligere MS «Peter Wessel», MS «Wasa Star» og MS «Gotland», er et skip bygget i 1981.
De første årene
Skipet ble sjøsatt 5. desember 1980 under navnet MS «Gotland», og het også en tid MS «Wasa Star».
Norsk eie fra 1984
Skipet ble kjøpt av rederiet A/S Larvik Line og trafikkerte fra mars 1984 strekningen Larvik–Frederikshavn. Skipet hadde da navn etter den kjente sjøhelten Peter Wessel (Tordenskiold) og var den fjerde fergen med navnet MS «Peter Wessel» som gikk mellom Larvik og Danmark. En kort periode gikk skipet også innom Moss på turen fra Larvik til Frederikshavn. I 1996 ble Larvik Line fusjonert med Color Line. Selskapet skiftet deretter navn til Color Group mens fergevirkomheten ble hetende Color Line.
MS «Peter Wessel» ble liggende ved kai i Larvik til klokka fire tirsdag 8. april 2008. Det italienske rederiet MSC tok over skipet 15. april. 18. april seilte båten til Palermo i Italia, der det først skulle på verksted, for deretter å bli satt inn som passasjerferje mellom Roma og Sardinia. Skipets nye navn ble «SNAV Toscana».
Den 20. juni 2008 erstattet skipet MS «Superspeed 2» Peter Wessel på linja mellom Larvik og Hirtshals. «Christian IV» seilte på strekningen fra 10. april fram til «Superspeed 2» ble satt i drift.
Fasiliteter som Danmarksferge
Underholdning:
Shopping:
Salg til utlandet i 2007
Høsten 2007 ble skipet solgt til MSC for å seile for det Italienske rederiet SNAV. Fra april 2008 gikk skipet i trafikk i Middelhavet med navnet «SNAV Toscana».
I 2017 ble skipet omdøpt til «GNV Azzurra». Per juni 2019 går skipet i rute mellom Bari i Italia og Durrës i Albania.
Tekniske fakta
Tabellen viser en oversikt over gjeldende tekniske fakta, og kjente fakta slik det var før ombygginger (i kursiv tekst).
Poznań erkebispedømme
Poznań erkebispedømme ble grunnlagt i 968 og er dermed Polens eldste bispedømme. 1948 ble det opphøyet til erkebispedømme.
Historie
1821, mens Vest-Polen gjennom Storhertugdømmet Posen lå under prøyssisk styre, ble Poznań bispedømme lagt sammen med Gniezno erkebispedømme til Gniezno-Poznań erkebispedømme (tysk Erzbistum Gnesen-Posen). 1948 ble de to bispedømmene igjen skilt fra hverandre. Poznań fikk beholde erkebispetittelen, men hadde foreløpig ingen suffraganer. Først i 1992, da Kalisz bispedømme ble opprettet bl.a. med deler av Poznań erkebispedømme, ble Poznań opphøyet til metropolitanerkebispedømme.
Jostein Helgestad
Jostein Helgestad (født 21. april 1957, død 26. desember 1993 i Antarktis) var en norsk militær og medarbeider til Monica Kristensen Solås på hennes tredje sydpolsekspedisjon. Han døde romjula 1993 da han falt ned i en bresprekk. En minnestein etter ham er reist i Paradise Bay på Antarktishalvøya.
Helgestad arbeidet i Forsvaret. Han gikk Befalskolen i 1976 og meldte seg derettet til FN-tjeneste i Libanon. Han ble yrkesansatt i infanteriet i 1979 og var blant annet sjef for Stabskompaniet ved Garnisonen i Sør-Varanger.
Adrian
Adrian (Hadrian) er et mannsnavn avledet fra det latinske Hadrianus som betyr fra Hadria. Hadria er det tidligere navnet på Adria, en by i Italia. Byen har også gitt opphav til navnet Adriaterhavet 'det mørke havet', øst for Italia.
Otto Braun
Otto Braun (født 28. januar 1872 i Königsberg i Preussen, død 14. desember 1955 i Locarno i Sveits) var en tysk politiker (SPD), som var ministerpresident i Preussen,en posisjon han hadde nesten sammenhengende fra 1920 til 1932. Han var også SPDs presidentkandidat i 1925.
Adrian
Navnet på byen Adria, som var en viktig havn for etruskerne ved munningen av Po som løper ut i Adriaterhavet, er knyttet til vannet og kan bety «vannstrømmen» på etruskisk eller illyrisk, eller fra et latinsk ord for 'mørk'. På sanskrit betyr adri fjellet, på hindi betyr det stein.
Otto Braun
Bakgrunn
Braun var sønn av en arbeidstaker som hadde begynte som selvstendig skomakermester til ansatt banevakt ved jernbanen. Han ble etter heller kort skolegang typograf av yrke.
Politiker
Braun ble leder av det sosialdemokratiske partiet i Königsberg i Østpreussen. Han vant snart en bemerket stilling innen sitt eget parti, og ble innvalgt i den prøyssiske landdagen, parlamentets underhus, i 1913.
Under første verdenskrig støttet han den Burgfriedenspolitik som SPDs flertall gikk inn for. Hans eneste barn døde under krigen; hans sønn hadde meldt seg til militærtjenese og døde av difteri i 1915.
Etter novemberrevolusjonen inngikk han som jordbruksminister i den prøyssiske regjering som i november 1918 ble dannet med sosialdemokraten Paul Hirsch som ministerpresident. I 1919 ble han valgt til den grunnlovsgivende forsamlingen som møttes i Weimar. Han beholdt sin post som jordbruksminister til han i mars 1920 etterfulgte Hirsch, etter at dennes stilling var blitt undergravd av Kappkuppet.
Ministerpresident
Brauns regjering fikk sin parlamentariske støtte av samme venstrekoalisjon som siden 1919 hadde oppebåret den avgående prøyssiske regjering, bestående for det meste av samme personer og med stort sett samme politikk. Etter at oppgaven å gi Preussen en ny, demokratisk forfatning var blitt løst, ble den prøyssiske landsforsamling oppløst.
Adrian
Adrian som helgennavn
Det finnes minst 14 kristne helgener og 6 paver med navnet Adrian.
Otto Braun
Ministerpresident
Braun var også SPDs presidentkandidat i 1925.
Adrian
Adrian som helgennavn
Den første og mest kjente blant de førstnevnte, er Sankt Adrian av Nikomedia, en romersk soldat som ble halshugget i den øst-romerske byen Nikomedia (nå Izmit i Tyrkia) på grunn av sin kristne tro i Diokletians regjeringstid († 4. mars, 306). Hans kone Natalia var et av vitnene til hans død, og tok vare på den ene hånden hans. Senere ble hånden brakt til Roma og derfra til Geraardsbergen i Flandern i Belgia, hvor han ble særlig æret og med tiden militærhelgen for Nord-Europa. Katolske kirket ærer hans minne 4. mars. På ikoner avbildes han ofte sammen med sin kone Natalia.
Otto Braun
Ministerpresident
Da valget i februar 1921 gav landdagen en mer borgerlig sammensetning, valgte denne til ministerpresident sentrumspolitikeren Adam Stegerwald. I november samme år kom Braun imidlertid tilbake som ministerpresident i en regjering sammensatt av medlemmer av «den store koalisjon» (Zentrum, liberalere og sosialdemokrater). Til tross for sosialdemokratenes tilbakegang ved de prøyssiske landdagsvalget i 1924 og til tross for en langvarig regjeringskrise i sammenhang dermed, beholdt Braun sin post, med et kort avbrudd for tiden 10. februar–3. april 1925. Deutsche Volkspartei brøt seg imidlertid i 1925 ut av regjeringskoalisjonen, og også senrre ble regjeringen noe forandet. Brauns regjering utkjempet flere konflikter med riksregjeringen, som delvis var representert av andre politiske anskuelser. I de prøyssiske landdagsvalget i mai 1928 beholdt Braun sin stilling.
I Weimarrepublikkens siste år var Brauns koalisjonsregjering i Preussen en av de sterkeste demokratiske bastionene. I motsetning til rikspolitikken, som var preget av kriser og hyppige regjeringsskifter, lyktes det Braun å skape en relativt stabil regjering i Preussen.
Adrian
Adrian som helgennavn
En annen kjent helgen med dette navnet er Sankt Adrian av Canterbury (død 9. januar 710), som opprinnelig var fra Nord-Afrika og var katolsk erkebiskop av Canterbury i England. Hans kropp hevdes å være blitt funnet uten tegn til nedbrytning i 1097, 371 år etter hans død, og han ble da straks helgenkåret. Mange mirakler knyttes til hans grav.
Otto Braun
Etter regjeringsårene
Regjeringen ble avsatt ved et kupp i 1932 - Preussenschlag -, ledet av den nasjonale regjeringen under sentrumspolitikeren Franz von Papen. Braun forble imidlertid i opposisjon til den nye nasjonalt utpekte (ikke lokalt valgte) regjeringen i Preussen inntil Hitlers maktovertagelse i 1933.
Adrian
Adrian som helgennavn
De andre kjente helgenene med dette navnet er:
Utbredelse
Navnet Adrian var lite brukt i Norge før ca. 1980, men har etter det blitt stadig mer populært som døpenavn. Adrian var det sjuende mest populære døpenavnet på gutter i Norge i 2005.