cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Provinsen Westfalen
Slutten på provinsen
I juni 1946 besluttet det britiske parlamentet å oppløse de prøyssiske provinsene i den britiske okkupasjonssonen. Beslutningen ble iverksatt den 23. august 1946. Samme dag ble provinsen Westfalen oppløst, og dens territorium ble innlemmet i den nye tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.
Den 21. januar 1947 ble Fristaten Lippe innlemmet i Nordrhein-Westfalen, og fra den tidligere Regierungsbezirk Minden ble den nye og utvidede Regierungsbezirk Detmold dannet den 1. april samme år. Gjennom Kontrollratsgesetz Nr. 46 av 25. februar 1947 ble Fristaten Preussen og alle dens provinser oppløst de jure med virkning fra 31. mars samme år. Gjennom opprettelsen av den nye Forbundsrepublikken Tyskland og iverksettelsen av den tyske grunnloven den 23. mai 1949, ble Nordrhein-Westfalen juridisk sett en ny delstat, hvori Westfalen er en historisk region og et landskap.
Befolkningsvekst og sosiale forhold
Provinsen Westfalen hadde en jevn økning i folketallet fra 1816 frem til 1939:
Nyopprettede industriarbeidsplasser tiltrakk seg først mange jobbsøkere ut av de overveiende landlige og økonomisk stillestående delene av provinsen. Fra omkring 1870-årene var arbeidsstyrken i stor grad uttømt Westfalen, og indusitrien rekrutterte stadig flere arbeidere fra de østlige provinsene i Preussen og lenger øst. For det store antallet polsk-talende arbeidere ble det dannet egne organisasjoner, fagforeninger og en sjelesørger med deres morsmål. Dette skapte en egen gruppe i befolkningen som skilte seg fra den westfaliske landsbygden.
I 1871 hadde provinsen Westfalen 1,78 millioner innbyggere, som bare var litt over 14 % mer enn i 1858. Frem til 1882 økte befolkningen med mer enn 20 %, og omtrent like høy var folkeøkningen frem til 1895. I de neste 10 årene frem til 1905 steg folketallet med mer enn 30 % til 3,6 millioner. Den sterkeste tilveksten erfarte Regierungsbezirk Arnsberg, som huset det meste av Westfalens industri. Folketallet i Regierungsbezirk Münster og Minden steg med omkring 100 % fra 1818 til 1905, mens folkeøkningen i Regierungsbezirk Arnsberg var på over 400 %.
Spesielt i Ruhrområdet, men i en svekket grad også i de andre industrialiserte delene av Westfalen, ble de sosiale konsekvensene av industrialiseringen store. I disse områdene ble arbeiderbefolkningen den desidert største sosiale gruppen. Gjennom innvandring økte befolkningen tidvis med store hopp, og til tider var det en mangel på rimelige boliger. Spesielt i Ruhrområdet var overnattingssteder et utbredt fenomen. Noen av næringsvirksomhetene prøvde å avhjelpe bolignøden gjennom gruvearbeiderboliger eller gjennom gruvearbeiderkolonier. Baktanken var selvsagt også å danne en lojal arbeidsstokk, som holdt seg unna arbeiderbevegelsen.
Gjennom befolkningsveksten utviklet en rekke byer og landkommuner seg til storbyer. Mens byer som Dortmund og Bochum kunne se tilbake på en gammel bytradisjon, vokste byer som Gelsenkirchen og Recklinghausen fra å være landsbyer til å få storbydimensjoner på bare noen få tiår. Men også Witten, Hamm, Iserlohn, Lüdenscheid og fremfor alt Hagen, som nå befant seg i utkanten av gruvedistriktene, såvel som Bielefeld, utviklet seg til å bli produksjonsbaserte byer.
Hygiene
Et kjennetegn ved de raskt voksende industribyene, var det totale fraværet av et borgerskap, samtidig som middelklassen var veldig svak. Byene konsentrerte sin mest grunnleggende infrastruktur på tilførsels- og avfallshåndtering, offentlig transport, skoler, etc. Forbedringen av de hygieniske forholdene førte til at dødeligheten, og spesielt spedbarnsdødeligheten, ble redusert betraktelig. Epidemier som kolera spilte ikke lenger noen betydelig rolle. På den andre siden oppstod i lengre tider utbredelse av tuberkulose, yrkessykdommer som silikose blant gruvearbeidere, og den generelle miljøbelastningen fra gruvedrift og industri som begrenset den positive hygieniske utviklingen.
Kultur og utdanning
Først på et relativt sent tidspunkt kom det kulturinstitusjoner som muséer og teatre i gruvebyene. De ble konsentrert i byer med en viss borgerlig tradisjon, mens de i de raskt sammenvoksende industribyene ventet med sitt nærvær til langt inn i 1900-årene. En svakhet med det westfaliske bysystemet var en underutviklet høyere utdannelse. Selv om det i Münster og Paderborn hadde eksistert universiteter siden 1700-årene, ble disse siden begynnelsen av den prøyssiske epoken nedlatende betegnet som «rumpeuniversiteter» med et begrenset kurstilbud. Først i 1902 fikk Akademiet i Münster igjen status som et fullverdig universitet. I storbyene i Ruhrområdet ble ikke tilbudene om høyere utdanning utvidet vesentlig før etter provinsens opphør i 1960-årene.
Religion
Provinsen Westfalen var omtrent delt på midten mellom katolikker og evangelisk kristne. Tabellen nedenfor viser konfesjonell tilhørighet i seks ulike år:
Språk
Provinsen Westfalen befant seg i språkområdet for westfalisk, en dialektgruppe innenfor den vestnedertyske eller nedersaksiske undergruppen av nedertysk. Det westfaliske språkområdet omfattet hele provinsen bortsett fra Siegerland og Wittgenstein, og inkluderte i tillegg den sørlige delen av det senere området Weser-Ems nord for provinsen, med regionen omkring Osnabrück og landskapet Emsland.
Den mest særpregede egenskapen er bruken av diftonger; eksempler er iEten i stedet for Eːten (spise), wieten i stedet for wissen, iems i stedet for ems, uapen i stedet for offen og Fuegel i stedet for Vogel.
Regierungsbezirke
Provinsen Westfalen var inndelt i tre Regierungsbezirke. Disse utgjorde den nest høyeste forvaltningsenheten innenfor den prøyssiske stat. Hver enkelt Regierungsbezirk ble ledet av en regjeringspresident.
Landkretser og bykretser
Hver enkelt av de tre Regierungsbezirke var inndelt i kretser. Landkretsene og bykretsene var det tredje forvaltningsnivået i provinsen.
I løpet av provinsens eksistens ble det foretatt flere reformer av kretsinndelingen. Ved opprettelsen i 1818 var Regierungsbezirk Arnsberg inndelt i 14 kretser:
Den 1. januar 1819 gjennomgikk Regierungsbezirk Arnsberg en kretsreform, der kommunene i Kreis Bilstein ble innlemmet i de nye kretsene Kreis Eslohe og Kreis Olpe, mens Kreis Medebach ble oppløst og dens kommuner overført til Kreis Brilon og Kreis Eslohe. For de andre kretsene var det også endringer i kommuneinndelingen. Den 1. april 1826 ble det foretatt flere grensejusteringer av kretsene, samtidig som Kreis Bochum ble opprettet. Under kretsreformen den 1. januar 1832 ble Kreis Eslohe oppløst og dens kommuner fordelt på Kreis Arnsberg og Kreis Meschede.
Fra 1875 til 1923 førte industrialiseringen og den derav følgende urbaniseringen til at byene i enkelte gamle kretser ble utskilt som bykretser. Av restene ble nye landkretser dannet.
En rekke kretsreformer skjedde på 1920-tallet, og 1. januar 1939 bestod Regierungsbezirk Arnsberg av følgende bykretser og landkretser:
Regierungsbezirk Münster bestod i 1816 av 6 kretsfrie byer og 10 landkretser:
Inndelingen bestod frem til forvaltningsreformen i 1975 i Nordrhein-Westfalen.
Regierungsbezirk Minden bestod i 1816 av 13 kretser. Av disse eksisterte bykretsen Minden frem til 1817. Fra 1817 eksisterte 12 landkretser:
I 1947 bestod Regierungsbezirk Minden av 10 landkretser og 2 bykretser:
Kommuner og Gutsbezirke
Det laveste forvaltningsnivået bestod av byer og «forsamlinger» (Gemeinde), tilsvarende bykommuner og landkommuner. I tillegg bestod de såkalte Gutsbezirke som en tredje forvaltningsenhet, og som en levning fra føydalsamfunnet. Den kommunale strukturen var således preget av dualismen mellom landsbyer hvor frie bønder eide sine egne jordområder (kommuner) på den ene siden, og grender, landsbyer eller bydeler hvor adelen hadde sine egne hovedkvarter i riddergods med selvstendige Gutsbezirke på den andre. Riddergodsenes herskapelige grunneiendommer var basert på forfatningen til det gamle føydale lensvesenet i de tyske statene.
I oversikten nedenfor er kommuner og Gutsbezirke for enkelhets skyld slått sammen. Provinsen Westfalen hadde 1 624 kommuner den 1. desember 1900. Antallet var redusert til 1 593 den 1. desember 1910.
Våpenskjoldet
Ved resolusjon av 28. februar 1881 besluttet det prøyssiske statsministerium for innenrikssaker at provinsen Westfalen kunne føre et våpenskjold. I blasoneringen ble dette beskrevet som et portrett av den hvite, oppreiste Westfalenhesten med krøllete manke og oppreist hale.
I sin eldste form består våpenskjoldet av Westfalenhesten på et rødt skjold med en kongekrone. Dette ble tatt i bruk av provinsen i 1920, etter opprettelsen av Weimarrepublikken og Fristaten Preussen.
En modifisert form ble vedtatt av det prøyssiske statsministerium for innenrikssaker den 8. juni 1929. Blasoneringen beskriver «en oppreist, sølvfarget hest på rød bakgrunn» (im roten Feld ein steigendes silbernes Ross). Denne andre versjonen ble i 1953 videreført av Landschaftsverband Westfalen-Lippe.
Det første historiske belegg for heraldisk anvendelse av Westfalenhesten, er seglet som ble benyttet av byfogden Gottfried I. von Stade mellom 1186 og 1201. Westfalenhesten eller «Sakserhesten» ble deretter tatt i bruk på segl og våpenskjold i 1361, og benyttet som et angivelig «gammelt» heraldisk stammesymbol som var nedarvet fra den germanske folkegruppen sakserne. Ved å påberope seg den gamle saksiske identitet, ble den et politisk instrument for å gjøre krav på makten. I virkeligheten var dette trolig en oppdiktet heraldisk tradisjon. Den omtales ikke av den saksiske historikeren Widukind von Corvey (925–973) i «saksernes historie i tre bind», som ble skrevet mellom år 967 og 968. Det virker lite sannsynlig at den heraldiske sakserhesten hadde eksistert, samtidig som den var ukjent for historieskriverens oppdragsgiver, keiser Otto I av Det tysk-romerske rike.
Som heraldisk symbol har den hatt stor utbredelse i Tyskland og Storbritannia. Den hvite sakserhesten var fra 1946 det uoffisielle – og fra 3. april 1951 det offisielle, våpenskjoldet til den nye tyske delstaten Niedersachsen. En bronsestatue av prototypen til den nedersaksiske hesten prydet også fra 1879 det såkalte Welfenschloss til provinsen Hannover. Hestens oppreiste hale er likevel spesifikt for Westfalen.
Flagget
Flagget ble innført den 22. oktober 1882. Det bestod av to like store horisontale deler i fargene hvit og rød. Fargene var inspirert av provinsens våpenskjold.
Provinsens flagg hadde samme utseende som Polens flagg som ble innført i 1919, og ligner også på Thüringens flagg fra 10. januar 1991.
Siden 1986 har flagget levd videre i Landschaftsverband Westfalen-Lippe, hvor det også brukes i en variant med våpenskjoldet fra provinsen Westfalen i sentrum.
Provinsial-Landdagen
I 1823 undertegnet kongen av Preussen en lov om å innrette landdager i de enkelte provinsene som folkevalgte forsamlinger. I en kabinettordre fra kongen av 14. november 1825, etterfulgt av «Forskrift for innkalling av Provinsialstenderne i Provinsen Westfalen til første Landdag» (Vorschriften für die Einberufung der Provinzialstände der Provinz Westfalen zum ersten Landtag) av 8. desember 1825, ble byen Gütersloh nevnt som mulig kandidat til Landdagens sete. Valget falt likevel på Münster, og den første Landdagen kom sammen den 29. oktober 1826 i det historiske rådhuset i Münster.
Bygningen regnes som et av de vakreste eksempler på den profane bruken av gotisk arkitektur. Den var også regnet som en av de mest betydningsfulle historiske bygninger; den var åstedet for forhandlingene om freden i Westfalen som avsluttet tredveårskrigen, såvel som fødestedet for det moderne Nederland gjennom fredsavtalen i Münster den 16. mai 1848.
I 1862 ble det bygd en ny bygning i Münster, i form av Standhuset på Domplassen. Bygningen huset Provinsial-Landdagen i provinsen Westfalen fra 1862 til 1901. Provinsial-Landdagen flyttet i 1901 inn i en ny bygning på Mauritztor/Fürstenbergstraße, som ble oppført i årene 1891–1901.
Provinsialforbundet til provinsen Westfalen
Provinsialforbundet til provinsen Westfalen var et eget forvaltningsorgan for overkommunale oppgaver, som ble opprettet på grunnlag av Provinsialordningen av 1. august 1886. Det ble ledet av en Landesdirektor, fra 1889 kalt Landeshauptmann.
Provinsialforbundets oppgaver omfattet bl.a. provinsens fattigvesen, omsorgsinstitusjoner for blinde, døvstumme og psykisk syke, vedlikehold av statlige motorveier, fremming av kunst og vitenskap, provinsens biblioteksvesen og vedlikehold av offentlige monumenter og minnesmerker.
Selv om provinsen Westfalen opphørte å eksistere i 1946, fortsatte Provinsialforbundet å eksistere frem til 1953. Provinsialforbundets oppgaver ble i 1953 overtatt av Landschaftsverband Westfalen-Lippe.
Ottestad Idrettslag
Ottestad Idrettslag (stiftet 28. mai 1918) er et idrettslag fra Ottestad i Stange kommune som driver fotball, langrenn, håndball og sykling.
Provinsen Westfalen
Politikk
Den politiske kulturen i Westfalen hang tett sammen med ulike konfesjonelle og sosiale strukturer, men selvfølgelig også med de toneangivende politiske tradisjonene fra første halvdel av 1800-tallet. Dette gjenspeilet seg over tid i valgresultatene. En spesielt sentral rolle hadde den konfesjonelle strukturen i Westfalens politiske utvikling. Liksom ellers i Tyskland foregikk det dannelser av politisk katolske og sosialdemokratiske miljøer i ulike former, som organisatorisk i stor grad fulgte sine tilhengere «fra vugge til grav». Mindre tydelig var dette blant liberale og konservative.
Ottestad Idrettslag
Fotball
Mennenes A-lag spilte i 2018 i 3. divisjon, avdeling 5. I 2023 spiller Ottestad Menn Senior i 4. divisjon. Kvinnenes førstelag spiller i 2023 i 3. divisjon, avdeling 01.
Provinsen Westfalen
Zentrum
I de industrielt pregede delene av provinsen stod derimot den sosiale dimensjonen av den politiske katolisismen særlig sterkt. I Ruhrområdet og i Sauerland spilte den en viktig rolle. De kristne fagforeningene stod vanligvis sterkere enn deres sosialdemokratiske konkurrenter; førende sosialpolitisk engasjerte katolikker som August Pieper og Franz Hitze, som begge var ledende i Volksverein für das katholische Deutschland, kom fra Westfalen.
Sammen med de generelle sekulariseringstendensene i samfunnet, førte de sosiale krisene under Weimarrepublikken til at Zentrum og den politiske katolisismen mistet støtte blant middelklassen. Fra 1919 til 1933 mistet partiet omkring 20 % av deres opprinnelige stemmeandel i Sauerland. Likevel forble partiet generelt den ledende politiske kraften i de katolske områdene, og kunne endog lett vinne i Münster under Riksdagsvalget i 1930. Partiets størrelse, kombinert med lokalpatriotiske følelser, gjorde at Heinrich Brüning fra Münster ble utnevnt til Rikskansler den 29. mars 1930.
Ottestad Idrettslag
2001–2010
Ottestad rykket opp fra 5. divisjon i 2001 etter å ha slått med ett poeng i serien. Etter to sesongen i 4. divisjon, rykket de i 2003 opp til 3. divisjon etter å ha vunnet sin avdeling i 4. divisjon.
Even Blakstad, som tidligere hadde spilt for blant annet og, tok over som spillende trener og tok til slutt laget til en 11.-plass. Med det berget de plassen i 3. divisjon 2004.
Julelvdalen naturreservat
Julelvdalen naturreservat er et naturreservat i Tana kommune i Finnmark. Området ble opprettet i 2007 og har et areal på 0,30 km². Naturreservatet er opprettet for å bevare et tilnærmet urørt lauvskogområde.
Provinsen Westfalen
Sosialdemokrater og kommunister
Følgene av den politiske dominansen til Zentrum i Westfalen, medførte at den politiske liberalismen, konservatismen og sosialdemokratiet hovedsakelig ble innskrenket til de protestantiske regionene. Førende sosialdemokrater som Carl Wilhelm Tölcke og Wilhelm Hasenclever kom fra det katolske Sauerland, men gjorde deres politiske karriere i tilgrensende protestantiske områder.
De tidligere området til grevskapet Mark i Sauerland, og områdene omkring Bielefeld ble tidlig høyborger for sosialdemokratiet. I Mark-områdene stod Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein (ADAV) sterkt, under ledelse av Ferdinand Lassalle og hans etterfølgere. Spesielt Tölckes virke medførte at bevegelsen i 1875 hadde lokale avdelinger i Iserlohn, Hagen, Gelsenkirchen, Bochum, Minden og Oeynhausen. Etter sammenslåingen av ADAV og Sozialdemokratische Arbeiterpartei, stilte Töcke som første kandidat for det nye Sozialistische Arbeiterpartei Deutschlands fra Westfalen. I Bielefeld hadde personligheter som Carl Severing stor innflytelse på det politiske livet fra keiserriket frem til de første årene av Weimarrepublikken.
Det westfaliske Ruhrområdet ble ikke et «hjertekammer» for SPD før 1933. Den 1. august 1889 ble det sosialdemokratiske «gamle forbund» grunnlagt i Dorstfeld, som idag er en del av Dortmund. Dets egentlige navn var «Forbundet for vern og fremming av gruvearbeidernes interesser i Rhinland og Westfalen» (Verbandes zur Wahrung und Förderung der bergmännischen Interessen in Rheinland und Westfalen). Dette var riktignok den første bergverksarbeiderfagforeningen, men ved overgangen til 1900-tallet greide den ikke å svekke de konkurrerende kristne strømninger som hadde betydelig innflytelse. Bare i de overveiende protestantiske delene av provinsen – liksom i Dortmund, kunne SPD oppnå en betydelig styrke før første verdenskrig. I Ruhrområdet var bergarbeiderlederne Otto Hue og Fritz Husemann på samme tid sentrale personer for sosialdemokratiet.
På en mer direkte måte enn Zentrum, ble SPD rammet av krisene under Weimarrepublikken. Skuffelsen over partiets holdning under Ruhroppstanden (1920), nøden under hyperinflasjonen i Weimarrepublikken og den store depresjonen, førte mange arbeidere over til det ekstreme venstre, først i dets syndikalistiske og senere i dets kommunistiske form. I Ruhrområdet var kommunistpartiet KPD før verdenskrisen blitt et masseparti, mens SPD i mange tilfeller ble skjøvet i bakgrunnen.
Julelvdalen naturreservat
Naturverdier
Naturreservatet ligger i Juladalen i Austertana og omfatter ei sørvendt «gryte» i den sørvendte og bratte dalsiden, og har spesielt gunstige klimatiske forhold. Verneverdiene ligger i den totale sammensetningen av vegetasjonstyper, selv om hver enkelt type dekker små arealer. Tresjiktet domineres av bjørk og or, med noe grønn- og setervier enkelte steder. Nedfallstrær av or har en rik lav-, sopp- og moseflora. Glattvrenge ved foten av de eldste orene indikerer at dette er en kontinuitetsskog. Dette er en av verdens nordligste forekomster av gråor. Det finnes også en liten bestand av opptil 10 meter høye ospetrær, også den blant verdens nordligste. Noen steder langs elva er det flekker av flommarksskog dominert av kjertelvier, setervier, grønnvier og bjørk.
Ottestad Idrettslag
2001–2010
2005-sesongen var preget av at et sterkt årskull som var klare for seniorfotball, og et ungt og hurtig Ottestad-lag havnet på 9.-plass. Ottestads Jo Berge Presthus ble i 2005 kåret til Hedmarks beste spiller i 3. divisjon, av Hamar Arbeiderblad. HA fulgte 10 lag fra Hedmark i 3. divisjon.
Provinsen Westfalen
Liberale og konservative
Under keiserriket greide ikke SPD å monopolisere sin makt i voksende byer som Dortmund og Bielefeld, som hadde et betydelig borgerskap og en forholdsvis sterk middelklasse. Sosialdemokratene ble ikke bare motarbeidet av den prøyssiske treklassestemmeretten, men også av sterke liberale og konservative krefter.
Julelvdalen naturreservat
Naturverdier
Feltsjiktet er ofte mosedominert med arter som fjelltvare, rundmose og spriketorvmose. I feltsjiktet er det stedvis nyserot, ellers mye skogburkne, mjødurt, skogsnelle, kvitbladtistel og enghumleblom. Området har variabel fuktighet, noen steder har sumppreg med bekkeblom. Litt ovenfor elva er det bratte, sørvendte skrenter med blottlagt berg, hvor det vokser varmekrevende arter som skrubbenever, glatt navlelav, kystårenever og leppedogglav. I heng og skrenter forekommer moskusurt, godt dekt av høgstauder som skogstorkenebb, vendelrot, kvitbladtistel og storveronika. Av andre interessante arter i området er de varmekrevende legeveronika, villrips, ormetelg, hundekveke og hengeaks.
Ottestad Idrettslag
2001–2010
2006-sesongen ble en tung sesong, og endte under nedrykksstreken 3. divisjon etter å ha havnet på 10.-plass. trakk laget fra 3. divisjon etter sesongslutt, og Ottestad fikk tilbud om å fortsette i 3. divisjon i 2007. Laget bestemte seg likevel for å spille i 4. divisjon for å bygge opp laget igjen.
Provinsen Westfalen
Liberale og konservative
Disse hadde endog delvis støtte hos arbeiderbevegelsen. I Siegerland var den protestantiske arbeiderbefolkningen i lange tider konservative eller tilhengere av Christlich-Sozialen Partei, som ble grunnlagt av teologen og antisemitten Adolf Stoecker. I 1881 fikk det sistnevnte inn et riksdagsmandat fra valgkretsen Siegen-Wittgenstein-Biedenkopf. Først under Weimarrepublikken var de sosialistiske partiene i stand til å oppnå oppslutning.
Ottestad Idrettslag
2001–2010
2008-sesongen ble en meget god sesong for Ottestad. De rykket opp fra 4. divisjon etter å ha vunnet serien 3 poeng foran.
Provinsen Westfalen
Liberale og konservative
Valgkretsen Minden-Ravensberg forble en høyborg for Deutschkonservative Partei frem til 1912. Da havnet valgdistriktet Minden-Lübbecke hos det venstre-liberale Fortschrittliche Volkspartei.
Ottestad Idrettslag
2001–2010
I 2009-sesongen ble hjemmekampene spilt på HIAS-Bana. Banen hadde fått nytt kunstgress med undervarme foran sesongen. Ottestad fikk mange nye spillere fra, etter et inngått samarbeid før sesongen. s A-lag skulle til gjengjeld få trene på Ottestads nye kunstgressbane. De tidligere Ottestad-spillerne Sigurd Ertsås, Kristian Skogsrud og Marius Ottestad vendte tilbake til klubben og var med å sikre Ottestad en 3.-plass i sin avdeling i 3. divisjon. og havnet foran Ottestad på tabellen.
Provinsen Westfalen
Liberale og konservative
Under den store depresjonen gikk de tidligere liberale og konservative velgerne hovedsakelig over til nasjonalsosialistene.
Ottestad Idrettslag
2001–2010
2010-sesongen ble igjen en god sesong for Oilers. Laget bestod stort sett av stammen fra fjordårssesongen, men hadde også fått inn unge talentfulle spillere inn i A-stallen som Erik Hulleberg, Even Bugge og Even Habberstad. I overgangssesongen for 3. divisjon, der 300 lag skulle bli til 164, havnet Ottestad på 2.-plass, kun slått av. Ottestad presterte en utmerket vårsesong og lå lenge jevnt med Gjøvik. På høsten ble det flere tap, og Gjøvik vant til slutt 13 poeng foran Ottestad. For første gang på 17 år klarte også laget å kvalifisere seg til 1. runde av cupen. Der ble det tap 6–0 hjemme mot.
Les Hallucinations du baron de Münchhausen
Les Hallucinations du baron de Münchhausen er en fransk stumfilm fra 1911 regissert av Georges Méliès.
Ottestad Idrettslag
2011–2018
I 2011-sesongen endte Ottestad på 3.-plass i sin avdeling i 3. divisjon, 17 poeng bak. De første kvalifiseringskampene til norgesmesterskapet gikk svært lett og det endte med storseier mot 4.-divisjonsklubbene og  fra Akershus. I 1. runde var 1.-divisjonslaget motstander. avgjorde kampen til sin fordel på ekstraomganger.
I 2012-sesongen endte Ottestad på 3.-plass, 11 poeng bak serievinner. 2012 ble året Ottestad for første gang kom til 2. runde i cupen etter å ha slått ut 3.-divisjonslaget 4-3 i 1. runde. I andre runde gjestet Eliteserielaget Idrettsparken. Lillestrøm vant kampen 2-0.
I 2013-sesongen endte Ottestad på 5.-plass i sin 3. divisjonsavdeling. I 1. runde i cupen, møtte Ottestad 1.-divisjonsklubben. Ottestad tapte kampen 4-0.
I 2014-sesongen endte Ottestad på 3.-plass i sin 3. divisjonsavdeling, 12 poeng bak serievinner. I 1. runde i cupen møtte Ottestad 1.-divisjonsklubben, der vant etter ekstraomganger.
I 2015-sesongen endte Ottestad på 8.-plass i sin 3. divisjonsavdeling. Ottestad klarte ikke å kvalifisere seg til 1. runde i cupen dette året.
I 2016-sesongen endte Ottestad på 12.-plass i sin 3. divisjonsavdeling. 2016 var en overgangsesong for 3. divisjon, da ligaen ble kuttet fra 164 til 84 lag til 2017. Det var derfor 27 poeng opp til på 5.-plass, som var siste laget på trygg plass. Ottestad rykket dermed ned til 4. divisjon etter åtte strake sesonger i 3. divisjon. Ottestad klarte ikke å kvalifisere seg til 1. runde i cupen dette året.
I 2017-sesongen tok Simen Arnesen over som ny trener for Ottestad. Laget vant sin 4.-divisjonsavdeling fire poeng foran. Dermed rykket laget opp til 3. divisjon. Sesongen ble husket for episoden der Ottestads spiller Sebastian Solberg ble utsatt for vold under hjemmekampen mot Storhamar. Ottestad klarte ikke å kvalifisere seg til 1. runde i cupen dette året.
I 2018-sesongen feiret Ottestad 100-årsjubileum; laget ble stiftet i 1918. Ottestad spiller i 3. divisjon, avdeling 5. Ottestad klarte ikke å kvalifisere seg til 1. runde i cupen dette året, etter at vant andre kvalifiseringskamp på ekstraomganger. Kunstgressbanen, tidligere naturgressbanen, på Ottestad Idrettspark ble ferdigstilt 17. juni 2018.
Menn
Ved flere avdelinger er laget rangert i samme divisjon etter poenggjennomsnitt.
Kvinner
Ved flere avdelinger er laget rangert i samme divisjon etter poenggjennomsnitt.
NM for herrer (seniorlag)
I Norgesmesterskapet i fotball for herrer har Ottestad oppnådd disse resultatene:
Menn
Herrelaget spiller i 4. divisjon i 2023.
Kvinner
Kvinnelaget spiller i 3. divisjon i 2023.
Liste over ledere for Landsorganisasjonen i Norge
Landsorganisasjonen har siden stiftelsen i 1899 hatt følgende ledere:
'''Under 2. verdenskrig gikk Landsorganisasjonen i illegalitet. Ledere for det legale LO, den delen av organisasjonen som ønsket samarbeid med okkupasjonsmakten, var:'''
The Teeth of the Tiger (film)
The Teeth of the Tiger er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Chester Withey.
Handling
Den reformerte kjeltringen Arsene Lupin lever nå en rolig tilværelse under det fiktive navnet Paul Sernine. Frem til han blir tilkalt for å beskytte sin velstående venn Henry Forbes. Til tross for årvåkenheten til Paul og Alexandre Mazeroux, en tidligere kriminell som nå arbeider som detektiv, blir Forbes myrdet.
Etterforskerne finnes snart en rekke mistenkte, inkludert Paul, Marie Forbes, den døde mannens enke som er mistenkt på grunnlag av et eple funnet med et avtrykk av tennene hennes på, Gordon Savage, kjæresten hennes og Florence Chandler, Forbes sin sekretær og begunstiget i hans testament. Gjennom en rekke problemer, og arrestasjoner av folk som viser seg å være uskyldige, forsøker de å avsløre den virkelige gjerningspersonen.
Hagonoy (Davao del Sur)
Barangayer
På landsbygda er en barangay en landsby med omland. I byene kan man sammenligne en barangay men våre bydeler, alle med et visst selvstyre.
Marie Richardson
Marie Richardson (født 6. juni 1959 i Ljusdal i Hälsingland) er en svensk skuespiller.
Richardson studerte ved Statens scenskola i Stockholm og har vært engasjert ved Dramatens faste ensemble siden hun gikk ut av skolen i 1985. Hun filmdebuterte 1987 i Jonas Cornells Lysande landning. Hun har to barn, Clara og Leon, med samboeren Jakob Eklund, som også er skuespiller.
Jubeldoktor
Jubeldoktor (doctor jubilaris) er en tradisjonell betegnelse på en person som har hatt doktorgraden i 50 år eller mer. Tittelen blir i noen land fortsatt tildelt ved en særlig, høytidelig promosjon til den som 50 år tidligere har blitt promovert til doktor ved samme universitet. Tittelen er i dag bl.a. brukt i Sverige og Finland, og tradisjonen finnes også i Tyskland, der betegnet Goldene Doktor (bokstavelig: «gulldoktor»). I Sverige kan jubeldoktorer bruke særskilte akademiske grader, f.eks. fil.jubeldr. i stedet for fil.dr., med.jubeldr. i stedet for med.dr., jur.jubeldr. i stedet for jur.dr. osv.
Filip II
Filip II kan sikte til:
Southwestern College
Southwestern College  er et privat, kristent (metodistisk) universitet i Winfield i delstaten Kansas, USA. Det ble opprettet i 1885.
Ved universitetet var det 1 557 studenter og 180 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 16 900 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Woldemar av Lippe
Woldemar (født 18. april 1824, død 20. mars 1895) var fyrste av Lippe fra 1875 til 1895.
Woldemar ble født i Detmold som tredje barn av Leopold II og Emilie av Schwarzburg-Sondershausen. Etter at broren Leopold III døde i desember 1875 overtok Woldemar som fyrste av Lippe.
Woldemar ble gift med prinsesse Sophie av Baden (1834–1904) den 9. november i Karlsruhe, men ekteskapet var barnløst og Woldemar ble derfor etterfulgt som fyrste av lillebroren Alexander, men han regjerte aldri; Adolf av Schaumburg-Lippe fungerte som regent.
Produksjon (informatikk)
En produksjon eller en produksjonsregel er innenfor informatikken betegnelsen på en omskrivingsregel som spesifiserer at et symbol kan erstattes rekursivt ved å generere en ny symbolsekvens. Et endelig sett med produksjoner P er hovedkomponenten i spesifikasjonen av en formell grammatikk, og spesielt en generativ grammatikk. Den andre komponenten er et endelig sett med N ikke-terminale symboler, et endelig sett med \Sigma terminale symboler, kjent som et alfabet, som er disjunkt fra N og et eget symbol S \in N som er startsymbolet.
Nordlig pudu
Nordlig pudu eller andespudu (Pudu mephistophiles) er det minste av hjortedyrene (Cervidae). Det er en søsterart til sørlig pudu (Pudu pudu), og tilhører som sådan gruppen med andre hjortedyr (Capreolinae). Arten holder til i 2000–4000 meters høyde i Andesfjellene og assosieres gjerne med tåke- og fjellskogene som finnes i Colombia, Ecuador og Peru i Sør-Amerika, kanskje også i det nordlige Bolivia.
Nordlig pudu blir kun omkring 25–40,5 cm høy og 60–74 cm i kroppslengde. Halen utgjør i tillegg cirka 3–4 cm. Vekten er usikker. Hershkovitz (1982) nevner et snitt på cirka 5,8 kg, mens Eisenberg og Redford (1999) nevner 5 kg.
Tangen videregående skole
Tangen videregående skole er en videregående skole som ligger sentralt i Kristiansand. Skolen har rundt 1000 elever og 175 ansatte.
Tangen vgs tilbyr følgende studieprogrammer:
Sverre Hatle
Hatle har også vært i redaksjonen for ordboken ''Ord te gagns. Ord og uttrykk frå Surnadal'', en dialektordbok for Surnadal.
I 2012 fikk han Kleivaprisen for sitt kulturarbeid.
Yun Wu
Yun Wu (kinesisk: 云雾. pinyin: Yúnwù) er et grønt te fra Jiangxiprovinsen i Kina. Navnet, som betyer «sky tåke», kommer av at teet dyrkes på tåkete fjellsletter i Lushanfjellene.
Latrobe (elv)
Latrobe er en elv i Gippsland i Victoria i Australia. Den begynner ved Powelltown og Noojee og har flere bielver fra de sørlige delene av Baw Baw-platået. Den går først i en østlig retning, så sør og øst gjennom Latrobe Valley inn i Wellington-sjøen.
Narracan-sjøen er en kunstig innsjø i elva ved Newborough som gir kjølevann til de nærliggende kullkraftverkene.
Elva har navnet sitt etter Charles La Trobe som var viseguvernør for Port Phillip District.
Hale County (Texas)
Hale County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger nord i staten og det grenser mot Swisher County i nord, Floyd County (Texas) i øst, Lubbock County i sør, Lamb County i vest og mot Castro County i nordvest.
Hale Countys totale areal er 2 602 km². I 2000 hadde fylket 36 602 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Plainview. Hale County har fått sitt navn etter løytnant John C. Hale.
Menden
Menden (Sauerland) er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 55 000 innbyggere. Byen ligger i kreisen Märkischer Kreis i nordenden av Sauerland nær elven Ruhr.
Historie
Den første kirken i Menden ble bygget på 800-tallet. Fra 1180 ble området rundt Menden en del av Köln-området, men siden det lå ved grensen til jarldømmet Mark ble det ofte kjempet om det. I 1276 fikk Menden byrettigheterr. Industrialiseringen startet tidlig, i 1695 ble produksjonen av nåler den første industrien, senere etterfulgt av kalksteinsprodukter som sement. I 1816 ble Menden en del av Preussen, etter å ha vært under Hessen i 13 år. I 1975 ble byen slått sammen med flere tidligere selvstendige kommuner, og innbyggertallet økte.
Germano Celant
Germano Celant (født 1940 i Genova i Italia, død 29. april 2020 i Milano) var en italiensk kunsthistoriker, kunstkritiker og kurator. Myntet uttrykket «arte povera» (fattig kunst) i 1967 og skrev mange artikler og bøker om dette.
Germano Celants uttrykk arte povera brukte han om kunsten til en viss gruppe italienske kunstnere: Alighiero Boetti, Luciano Fabro, Jannis Kounellis, Giulio Paolini, Pino Pascali og Emilio Prini, som ble utstilt sammen første gang på Galleria La Bertesca i Genova. Både kunsten og uttrykket gjorde seg bemerket også internasjonalt. Også i Bertesca i Genova presenterte Celant samtidskunsten som han sammenfattet under begrepet Im-Spazio (med eksponenter som kunstnerne Secondo Bignardi, Mario Ceroli, Paolo Icaro, Renato Mambor, Eliseo Mattiacci og Tacchi). .
I 1974 redigerte og kuratorerte Celant den italienske kunstneren Piero Manzonis Catalogue Raisonné. Han kurerte mange utstillinger av italiensk kunst, som blant annet «Identité italienne. L'art en Italie depuis 1959» (Centre Georges Pompidou i Paris, 1981), «Italian art, 1900-1945» (Palazzo Grassi, Venice, 1989; med Pontus Hultén), og «Italian Metamorphosis 1943-1968» (Guggenheimmuseet i New York, 1994).
I 1997 var han direktør for Veneziabiennalen, og i 2004 kurerte han utstillingen «Art and Architecture» i Genova. Fra 1977 var han bidragende redaktør for Artforum og fra 1991 likeså for Interview.
I 1988 ble Germano Celant utnevnt til seniorkurator for samtidskunst ved Solomon R. Guggenheim Museum i New York City.
Den 29. april 2020 døde Celant av covid-19 på Ospedale San Raffaele i Milano, 80 år gammel.
Politikkåret 1963
Fødsler
||akademiker og sosialdemokratisk politiker, Nord-Makedonias president fra 2019 ||align=center| ||align=center| - ||
Herta Müller
Herta Müller (født 17. august 1953 i Nițchidorf i Romania) er en tysk forfatter. Hun er oppvokst i det tyskspråklige Banat i Romania, og utvandret fra kommunistregimet til Vest-Tyskland i 1987. Müller er oversatt til et stort antall språk og har fått en rekke priser. I 2009 fikk hun Nobelprisen i litteratur. Mange av bøkene hennes handler om eller er fortalt fra perspektivet til den tyske folkegruppen i Romania som hun selv tilhører.
Bakgrunn
Herta Müller ble født i den rumenske delen av Banatet, og er av Donauschwabisk opphav. Faren hadde, som en del andre tysk-rumenere, en fortid i Waffen-SS. Nær 64 000 romaniatyskere ble «frivillig» med i Waffen-SS. Moren ble, som om lag 100 000 andre, deportert til en sovjetisk arbeidsleir i Ukraina i 1945 og var der i fem år. Foreldrene var bønder.
Forfatter
Hun begynte å arbeide som lærer, og skrev det som kom til å bli novellesamlingen Niederungen. Boken ble utgitt i Romania i sensurert form, men det usensurerte manuskriptet ble smuglet ut av landet og boken ble utgitt i Vest-Europa der den ble godt mottatt. I korte prosatekster blir et landbygdmiljø skildret fra et barns synsvinkel. I 1984 gav Müller ut Drückender Tango. Besøkte så Bokmessen i Frankfurt der hun talte åpent om diktaturet i Romania, og etter det fikk hun ikke lenger utgi bøker i Romania.
Müller og henner ektemann, forfatteren Richard Wagner, reiste i eksil i Vest-Tyskland i 1987 etter at hennes bøker ble forbudt i hjemlandet og hun var blitt oppsagt fra arbeidet. I det nye hjemlandet fikk hun arbeid som lærer på en høyskole.
Hun har utgitt flere romaner etter at hun bosatte seg i Tyskland. I 1995 ble hun medlem i Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung. Hun meldte seg ut av PEN i 1997 i protest mot at den vesttyske avdeling skulle slås sammen med den østtyske.
Det kyrilliske alfabetet
Det kyrilliske alfabetet består av skrifttegn som brukes i forskjellige utgaver i deler av Øst-Europa. Varianter av alfabetet brukes for å skrive russisk, ukrainsk, belarusisk, bulgarsk, serbisk og makedonsk. Det kyrilliske alfabetet brukes også i ikke-slaviske språk som kasakhisk, kirgisisk, usbekisk, tadsjikisk, turkmensk og mongolsk. Den russiske utgaven består av 33 bokstaver.
Herta Müller
Stil og tema
Tre aspekter gjentar seg i Herta Müllers forfatterskap: en språkfilosofi, Romania-temaet, og forsvaret av den personlige frihet. Med språket skildrer hun statsmaktens forfall med et språklig forfall, noe som er blitt oppfattet som en skepsis til språket. Hun betraktes som en språkfornyer med stor poetisk følelse for språkmelodier.
Det kyrilliske alfabetet
Alfabetet oppstod i Bulgaria i det 10. århundre, delvis basert på gresk majuskelskrift, og delvis på det glagolittiske alfabetet, som ble skapt av to brødre fra Thessaloniki kalt «slavernes apostler», Kyrillos (827–869) og Methodios (826–885), som hadde bruk for et slavisk skriftspråk for å kunne oversette Bibelen. Det kyrilliske alfabetet er oppkalt etter Kyrillos.
Herta Müller
Stil og tema
Ved å fortelle om sine og andres erfaringer i det kommunistiske Romania formidler hun de indre og ytre overlevelsesteknikker som undertrykkelse fremkaller. Sentralt blir derfor hvordan ekstreme forhold påvirker normaliteten, og konklusjonen at friheten ikke kommer gratis til skjenks. Kritikken av regimet til tross. pleier Müllers forfatterskap å sies å stå over politiske ideologier.
Det kyrilliske alfabetet
Det kyrilliske alfabetet tillegges som regel St. Kliment av Ohrid, en bulgarsk lærd og disippel av de to helgenene, men nyere forskning godtgjør at alfabetet snarere er utviklet på Preslavs litterære skole i det nordøstlige Bulgaria, hvor man har funnet de eldste kyrilliske inskripsjoner, som går tilbake til 940-årene. Peter den store gjennomførte tidlig på 1700-tallet en skriftreform som forenklet alfabetet og som danner grunnlaget for dagens kyrilliske alfabeter.
Herta Müller
Stil og tema
Herta Müller regnes som regel til postmodernismen, i og med at hun, ofte i form av fragmentering, gestalter traumer, fremmedgjøring, eksil og problemer som etnisk minoritet, og at tonen ofte i hysteriets nærhet har innslag av parodi. Denne klassifisering av Müller er imidlertid også blitt kritisert föo å blande sammen estetikk med hva som skyldes forutsetningene i en sosiohistorisk epoke. Hun leker med ny ord (for eksempel ”munnhimmel” istedenfor gom). Romanene mangler tydelig intrige, men med språkbehandlingen opprettes likevel et nærvær. På spørsmålet om hvorfor hun benytter skjønnlitteraturens form for å skildre historien, har Müller svart at bare i skjønnlitteraturen kan den enkelte menneskelige opplevelse av historien gestaltes, og dette med de språkmuligheter som skjønnlitteraturen stiller til rådighet. Temaet, anser Müller, søker sitt eget språk, noe som sammen med blant annet detaljgjengivelse formidler historien på en måte som utfyller historievitenskapen. Hadde hun i stedet valgt en akademisk språkbruk, med ord som trauma, skulle ikke teksten fange noe, den hadde bare dokumentert.
Det kyrilliske alfabetet
Aserbajdsjan bestemte seg for å bytte fra kyrilliske til latinske bokstaver i 1991, Usbekistan og Turkmenistan i 1993. Kasakhstan bestemte seg for overgang til latinske bokstaver innen 2025.
Herta Müller
Stil og tema
Herta Müllers forfatterskap analyseres i flere oppslagsverk og monografier, deriblant Paola Bozzi Der fremde Blick (2005), Herta Haupt-Cucuius Eine Poesie der Sinne (1996), og Bogdan Mihai Dascălus Held und Welt in Herta Müllers Erzählungen (2004).
I 2009 ble Herta Müller tildelt Nobelprisen i litteratur.
Pouchong
Pouchong er en lett fermentert kinesisk te (ca 30 %). Med hensyn til fermenteringsgraden ligger den mellom grønn te (så godt som ufermentert) og den egentlige oolong (som er lett fermentert).
Dyrkningsområder
Pouchong dyrkes hovedsakelig i Fujian og på Taiwan.
Fujian: Pouchong-te kommer opprinnelig fra Anxi i provinsen Fujian. Der dyrkes den fremdeles. Xi Cheng Wang, fra Fujian, begynte der i 1850-årene å dyrke Anxi-te etter Wuyiyan-te-dyrkingsmetoden. Etter plukkingen av bladene foldet han dem sammen til rettvinklede former. Deretter ble bladene pakket i rettviklet fujian-bambuspapir. Slik oppstod navnet, som betyr pakke-te.
Don Marcelino
Don Marcelino er en kommune i provinsen Davao Occidental på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 33 403 i 6 544 husstander.
Pouchong
Dyrkningsområder
Taiwan: I Taiwan dyrkes teen fremfor alt i nord.. En kjent område som gir te av særlig høy kvalitet er Wenshan (文山) i Pingling, der teen vokser på et areal på 2300 hektar på 400 meter over havet. Dongdingshan (冻顶山) er et annet kjent dyrkningsområde, sør på Taiwan. Her dyrkes den på fra 1000 til 1800 moh.
Internasjonal økonomi
Internasjonal økonomi er et fagområde innen samfunnsøkonomi som studerer lands økonomiske relasjoner særlig i form av internasjonal handel og kapitalflyt.
Faget tar opp
Et ofte diskutert fenomen i internasjonal økonomi, og ellers i internasjonale relasjoner, handler om det anarki som finner sted mellom stater og vanskelighetene med forhandlinger og samarbeid.
Haydar Baş
Haydar Baş (født 28. januar 1947 i Trabzon i Tyrkia, død 14. april 2020 i Trabzon ) var en tyrkisk politiker og forretningsmann. Han var en av grunnleggerne av Bağımsız Türkiye Partisi (BTP - Tyrkias uavhengige parti, et nasjonalistisk og kemalistisk parti, 2001) og var partiets leder til sin død. Han var også lederen for den mindre gren av qadiriyya tariqa i Tyrkia. Han var også eieren av mange mediaorganisasjoner som for eksempel Meltem TV, Mesaj TV og tidsskriftene Öğüt, Mesaj, İcmal og dessuten avisen Yeni Mesaj.
Han døde 14. april 2020 på et sykehus i Trabzon av covid-19, i en alder av 73 år.
Tjora gamle kirkegård
Tjora gamle kirkegård ligger på Tjora i Sola kommune. Kirkegården har vært den kristne gravplass i Tjora sogn fra kristendommen ble innført og til sognet ble innlemmet i Sola sogn i 1842. Kirkegården er nå om lag 40 m x 60 m stor og omgitt av en voll, trolig et nedrast steingjerde. Vestenden er ødelagt i nyere tid. Avlange forhøyninger, ca. 1 m x 2 m store, viser ennå hvor de seneste gravene ble anlagt.
Kirken
Tjora kirke kjennes fra 1270. Kirke med kirkegård er trolig eldre enn dette. l kirkegårdsmuren ble det funnet en 2,3 m lang gravstein med innskriften: «Sjelemessedagen (dvs. dødsdagen) for Bjørn Ulvgersson er to netter før Marie (messe) – Stein (ristet disse runer)». Runene forteller at kirkegården i hvert fall var i bruk fra rundt år 1150. Arkeologiske utgravninger som vil kunne bekrefte dette, er ennå ikke foretatt.
Steinkorsene
I tidlig kristen tid, 1000 – 1100-årene, ble det reist fire store steinkors på Tjora. Disse kan ha markert gravplassen før det ble bygget kirke. Etter tradisjonen, skal tre av dem ha stått på Orshaug, ca. 800 m lenger nord. l 1840 sto tre kors øst for kirken og det siste sør for den.
Det største korset, som ennå står på Tjora er 2,2 m høyt. På to av korsene var det hugget et korsmerke. Korsene sto uskadet på gravplassen fram til 1870 – 80-årene. Da ble to sendt til Bergen. Et av dem ble ødelagt ved et uhell. Det siste ble ødelagt under den 2. verdenskrig. De to ødelagte korsene er restaurert og satt opp igjen. Et av disse er utformet på samme måte som korset over Erling Skjalgsson, som nå står i inngangspartiet i Stavanger Museum, og kan derfor være laget i første halvdel av 1000-årene.
Middelalderkirker og steinkors i Sola-bygda
Denne samlingen av steinkors fra tidlig middelalder er enestående i Norge, og må sees i lys av at Tjora var blant de største gårder i Rogaland. Kirken og kirkegården ble trolig anlagt som en privat kirke for en storbonde og senere omgjort til sognekirke.
På Sola reiste Erling Skjalgssons slektninger en steinkirke i tidlig kristen tid, og det ble også bygget kirker på Håland og Madla. Kirkegårdene er bevart alle steder. Steinkors ble også reist flere steder i Rogaland blant annet på Tjelta og Madla.
De mange steinkors, kirker og kirkegårder i Sola-bygda vitner ikke bare om tett bosetning og om storfolk som kunne samle befolkningen til fellestiltak, men også om den store religiøse og økonomiske makt den katolske kirke hadde i middelalderen.
Baseball and Bloomers
Baseball and Bloomers er en amerikansk stumfilm fra 1911.
Handling
En gruppe unge idrettsutøverne, som ikke er fornøyd med basketball eller tennis, organiserer en baseball-klubb. De sender snart en utfordring til Adair College, og disse studentene bestemmer seg for å akseptere denne utfordringen. Men de unge kvinnene innser for sent at de ikke er flinke nok til å håndtere en slik utfordring.
Heldigvis for kvinnene kjenner de to veldig talentfulle baseball-stjerner, som går med på å hjelpe dem når de blir fortalt om jentenes knipe. De to unge mennene forkler seg deretter som unge kvinner, for å hjelpe resten av laget under kampene.
Francesco Pignatelli
Francesco Pignatelli (født 6. februar 1652 i Senise i Kongedømmet Napoli, død 5. desember 1734 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han erkebiskop av Taranto fra 1684, deretter nuntius i Polen før han ble erkebiskop av Napoli 1703–1734.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1703 av pave Klemens XI.
Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII, og konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII.
Han var nevø til pave Innocens XII (1691–1700). Andre kardinaler i samme familie var Domenico Pignatelli di Belmonte (1802), og Francesco Maria Pignatelli (1794).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Luigi Gazzoli
Luigi Gazzoli (født 4. mai 1735 i Terni i Italia, død 23. januar 1809 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i Den romerske kurie.
Han ble kreert in pectore til kardinal i mai 1803 av pave Pius VII, publisert mai 1803.
Han var nevø til kardinal Ludovico Gazzoli (kreert 1831).