cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marcus Fabius Quintilianus
Liv og virke
Quintilianus ble født en gang rundt år 35 e.Kr. i Calagurris (dagens Calahorra, La Rioja) i Spania. Hans far, en velutdannet mann, sendte ham til Roma for å studere retorikk tidlig under keiser Neros styre. I Roma inngikk han vennskap med den eldre retorikeren og advokaten Domitius Afer, som døde i år 59, og så i ham både forbilde og mentor ved å høre ham tale og fremme saker i retten. Afer har blitt karakterisert som en mer streng, klassisk taler i ånden til Cicero enn de som var vanlig i Seneca den yngres tid, og han må ha inspirert Quintilianus’ dragning mot Ciceros idealer.
Noen tid etter at Afer døde dro Quintilianus tilbake til Spania, muligens for å virke som jurist i sin egen provins. I år 63 dro han Imidlertid tilbake til Roma som en del av følget til den senere keiseren Galba, Neros kortlivede etterfølger. Han ser ikke ut til å ha fungert som en rådgiver for keiseren, noe som sannsynligvis var heldig for hans eget liv, idet Galba ble drept i år 69.
I det kaotiske firekeiser-året, da også Galba ble drept, åpnet Quintilianus en offentlig retorikkskole. Blant studentene var Plinius den yngre og kanskje også Tacitus. Keiser Vespasian gjorde ham til konsul. Keiseren var «generelt ikke /.../ interessert i kunstartene, men... var interessert i utdannelse som et virkemiddel for å skape en intelligent og ansvarlig herskerklasse». Det økonomiske tilskuddet tillot Quintilianus å bruke mer tid i undervisningen, siden det bedret en trang økonomi. I tillegg opptrådte han som advokat på vegne av betalende klienter.
Om hans personlige liv er lite kjent. I hans Institutio Oratoria nevner han en hustru som døde ung og to sønner som etterfulgte ham.
Quintilianus trakk seg tilbake fra undervisningen og advokatyrket i år 88 under styret til keiser Domitian. Dette kan ha blitt utløst av at hans bedrifter hadde sikret ham økonomisk trygghet og et ønske om å nyte sine siste år. Han hadde også overlevd flere keisere; årene under Vespasian og Titus var relativt fredfylte, men Domitian var beryktet som vanskelig selv i de gode tidene. Domitians tiltakende grusomhet og forfølgelsesvanvidd kan fått retorikeren til trekke seg stille tilbake for å få avstand. Keiseren kan ikke ha blitt fornærmet, for i år 90 ble Quintilianus gjort til læremester for keiserens to grandnevøer og arvinger. Dette var neppe en tillitserklæring i seg selv, for «på den tiden da han gjorde ferdig Institutio Oratoria var de to unge mennene, begge mulige rivaler til en vaklende trone, forsvunnet i landflyktighet». Foruten noe undervisning tilbrakte Quintilianus sin tid som pensjonist med å skrive sin Institutio Oratoria. Den nøyaktige datoen er ikke kjent, men en antar at Quintilianus døde en gang rundt år 100. Det ser ikke ut til at han overlevde Domitian, som fikk bekreftet forfølgelsesvanviddet sitt i år 96, da han ble myrdet.
Verk
Det eneste overleverte verk av Quintilianus er hans lærebok i retorikk i tolv bind kalt Institutio Oratoria. Verket handler ikke bare om retorikkens teori og praksis, men også om den grunnleggende utdannelsen og utviklingen av taleren selv. En tidligere tekst, De Causis Corruptæ Eloquentiæ (Om årsakene til veltalenhetens forfall) har gått tapt, men antas å ha vært en forberedende behandling av det samme fagstoffet som han senere utvidet til sin Institutio Oratoria
I tillegg er det to serier av deklamasjoner, Declamationes Majores og Declamationes Minores, som begge har blitt tilskrevet Quintilianus. Det er dog en del debatt om han virkelig har forfattetet disse tekstene. «Noen moderne forskere mener at deklamasjonene som var i omløp i hans navn representerte forelesningsnotater av en forsker som enten brukte Quintilianus’ system eller faktisk var undervist av ham».
Innledning
Som nevnt ovenfor skrev Quintilianus boken under de siste årene av styret til keiser Domitian. I tradisjonen til flere romerske keisere som Nero og Caligula ble Domitians regime strengere med tiden. «Et aktivt sikkerhetspoliti spionerte på den romerske befolkningen, og selv senatorer ble oppmuntret på ulikt vis til å angi hverandre, selv den minste mistanke om mangel på respekt for keiseren ble en statsforbrytelse». Sosial og politisk korrupsjon var utbredt. I utsøkt ironi utpekte den utsvevende Domitian seg selv som censor perpetuus, og gjorde seg selv ansvarlig for den offentlige moral.
Sett på denne bakgrunnen var det svært vanskelig å finne talere i Ciceros tradisjon, hvis' «berømmelse som taler er avledet fra hans offentlige anklagelser av statens fiender». En slik posisjon var rett og slett for farlig å innta under herredømmet til keiserne etter Augustus. Derfor hadde retorikerens rolle endret seg siden Ciceros dager. På denne tiden var de mer opptatt av å tale klienters lovsaker enn å vareta en politisk rolle. I sin tid forsøkte Quintilianus å overføre noe av idealismen fra tidligere tid. «Politisk talekunst var død, og alle i Roma visste at den var død, men Quintilianus valgte bevisst talekunsten fra en tidligere generasjon som sitt undervisningsideal».
Quintilianus om retorikk
På Quintilianus’ tid besto retorikk hovedsakelig av tre aspekter: det retoriske, det oppdragende, og det praktiske. Institutio Oratoria gjør ikke krav på originalitet; Quintilianus støttet seg på en rekke kilder da han satte sammen sitt verk. Denne eklektisismen forhindret ham også fra å fremme en bestemt skole av tanker om emnet, skjønt Cicero står opp som en søyle blant kildene. Quintilianus avviste også enhver for form for enkle regler; han øyensynlig følte at studiet og dyktiggjøre seg i retorikk ikke kunne bli redusert. Det kan forklare lengden av verket, hele tolv bøker.
Fra midten av det første århundret til Quintilianus’ tid hadde det vært en blomstring av romersk retorikk. Men ved Quintilianus’ tid var den samtidige retoriske moten det som har blitt karakterisert som «latinens sølvalder», en stil som favoriserte utsmykket og pyntet tale framfor klarhet og presisjon. Institutio Oratoria kan på mange måter bli lest som en reaksjon mot denne trenden. Det forfekter en tilbakevending til et enklere og klarere språk. Verket kan også reflektere påvirkningen fra den tidligere keiseren Vespasian som var «en mann av plebeiisk bakgrunn... en jordnær og folkelig realist». Vespasian mislikte utsvevende overdrivelser, og hans økonomiske støtte til Quintilianus kan ha påvirket dennes syn på språk. Cicero er den rollemodellen som Quintilianus benytter som fanebærer for denne formen. I løpet av det foregående århundret hadde Ciceros konsise stil vært standard. Dette angår hans diskusjon om kunsten og naturen og Quintilianus foretrekker åpenbart det naturlige, spesielt i språket, og misliker den vidtgående og ornamentale stilen til sine samtidige. Avveket fra naturlig språk og tankenes naturlige orden for å forfølge en overpyntet stil skapte en forvirring hos både taleren som hans tilhørere. «Selv vanskelige spørsmål kan ble behandlet av en taler av middels dyktighet om han begrenser seg til følge naturen som sin leder og gir all sin oppmerksomhet til en pralende stil»
En større del av verker handler naturlig nok om retorikkens tekniske aspekter og sammen med Aristoteles’ Retorikken (Ars Rhetorica) og Ciceros verker er Institutio Oratoria antikkens største og mest betydningsfulle verker om retorikken. Quintilianus organiserer talekunsten inn i fem kanoner: inventio (argumentenes oppdagelse), dispositio (argumentenes rekkefølge), elocutio (uttrykk eller stil), memoria (memorere eller lære utenat), og pronuntiatio (avlevering, holde talen). For hver kanon, spesielt de første tre, gir han en grundig redegjørelse for alle elementene som må mestres og overveies i utviklingen og avleveringen av argumenter. Den gjennomgripende presentasjonen reflekterer hans lange erfaring som taler og som lærer, og på mange måter kan verket bli sett på som kulminasjonen av gresk og romersk retorisk teori.
Gjennom disse og andre diskusjoner forblir Quintilianus opptatt av de praktiske, anvendelige aspekter framfor de teoretiske. Ulik mange morderne teoretikere ser han ikke det figurative språket som en trussel til den lingvistiske referansens stabilitet. Referensebruken av et ord var alltid den primære meningen, og bruket av figurativt språk var kun et tillegg til det, og ikke en erstatning for det.
Quintilianus om utdannelse
«Mitt mål er å utdanne den perfekte taler» (Quintilianus, 1. Forord 9). Bok I av Institutio Oratoria har en omfattende diskusjon om den passende metoden for å trene en taler, praktisk talt fra fødselen. Dette fokuset på tidlig og omfattende utdannelse var på mange måter en refleksjon av Quintilianus’ egen karriere og liv. Hans verk var en milepæl i romerrikets pedagogikk. Det var en toppunkt i en lang utvikling og hadde ingen etterfølger. Ingen annen lærer hadde Quintilianus’ autoritet.
Hans teori om utdannelse er et område hvor han avvik fra Cicero. Den siste fremmet en bred, generell utdannelse, Quintilianus var mer fokusert. Han fremmet en utdannelsesprosess skrittvis fra å ha en «far med de største håp for sin sønn fra han er født» (Quintilianus, 1.1.1). En annen omtanke var at barnets barnepleier skulle snakke godt. «Idealet i henhold til Chrysippus var at hun var en filosof» (1.1.4), og at begge foreldrene og barnets lærere skulle være godt utdannet. Med respekt til foreldrene Quintilianus innskrenket han ikke denne bemerkningen til faren alene, en velutdannet mor ble sett på som en verdi for den voksende taler. Quintilianus presenterte også en omfattende gjennomgåelse av høvelige litterære eksempler og hans verk er således også et viktig for litteraturforskningen. Mens han åpenbart foretrekker bestemte forfattere er hans rettferdighet merbar når selv forfattere som Gaius Sallustius Crispus, en innflytelsesrik forfatter med en stil som Quintilianus var motstander av, kommer i betraktning. Men over alle fremmer han Cicero som et eksempel på en stor forfatter og taler.
Institutio Oratorias begrensninger
En annen begrensning var at han var uunngåelig offer for sin egen utdannelsestradisjon. Som nevnt tidligere levde han i en tid med blomstrende og snirklet språk, og derfor, selv om han foretrakk et naturlig språk og forsøkte å fremme forenkling i den måten som språket ble lært, var han til en viss grad tvunget til å akseptere tidens unaturlig språk, ved at det var tidens mote.
Ideen om den ideelle taleren har blitt bestridt. Den utdannelsen som ble diktert i Institutio Oratoria var formet for å skape en person som aldri hadde eksistert, og sannsynligvis aldri vil. Quintilianus synes uaktsomt ubevisst om endringene som hadde skjedd siden Ciceros talekunst. I hvilken hensikt skulle den perfekte taleren bli skapt om det ikke var noe behov for ham?
Quintilianus’ innflytelse
Institutio Oratorias innflytelse og omdømme merkes på mange måter. Først er hans kritikk av taleren Seneca den yngre. Quintilianus forsøkte å endre den gjeldende retorikken i samtiden, og Seneca var den fremste eksponenten av denne stilen. Quintilianus var mer nedlatende mot Seneca enn noen annen forfatter han refererer til. Quintilianus mente at «hans stil er for det mest delvis korrupt og ekstremt farlig ettersom den vrimler av tiltrekkende feil» (Quintilianus, 10.1.129). Seneca ble betraktet som dobbelt farlig ettersom hans stil var attraktiv. Denne lesningen av Seneca «har belastende farget bedømmingen av Seneca og hans stil»
Quintilianus gjorde også et inntrykk på den latinske poeten Marcus Valerius Martialis. Et kort dikt, utgitt i år 86, var adressert til ham og åpnet således: «Quintilianus, den største leder av bortkomne ungdommer, / du er en heder, Quintilianus, til den romerske toga». Imidlertid skal man ikke ta Martialis’ lovprisning for god fisk for han var kjent for sin lumske og utspekulert fornærmelser. Diktets åpningslinje er hva som pleier å bli sitert mens resten av diktet inneholder blant annet linjer som «En mann som lengter etter å overgå sin fars census-vurdering». Det vitner om Quintilianus’ ambisiøse side og hans drivkraft etter rikdom og posisjon.
IPod touch
iPod touch er en musikkspiller som hører til iPod-serien. Den produseres og selges av Apple. iPod touch ble lansert i august 2007 av Steve Jobs (tidligere direktør i Apple). Skjermen fungerer slik at den alltid er vannrett, alt etter hvilken vei enheten er lagt. iPod touch er av utseende veldig lik iPhone og de kjører også samme operativsystem: iOS.
Marcus Fabius Quintilianus
Quintilianus’ innflytelse
Etter hans død økte Quintilianus’ innflytelse vekslende. Han ble nevnt av sin elev Plinius den yngre og av Juvenalis, som også kan ha vært en elev, «som et eksempel på nøkternhet og av verdenssuksess uvanlig i den pedagogiske profesjonen». I løpet av 200-tallet til 400-tallet ble hans innflytelse merket blant forfattere fra Augustin av Hippo, dennes diskusjoner om tegn og figurativt språk eide opplagt noe til Quintilianus, til Hieronymus, forfatteren av Biblia Vulgata, viss teorier om utdannelse var opplagt påvirket av Quintilianus.
IPod touch
iPod touch støtter også kjøring av flere oppgaver samtidig, så brukere kan lese en nettside samtidig som de laster ned e-post i bakgrunnen over wi-fi.
Marcus Fabius Quintilianus
Quintilianus’ innflytelse
I middelalderen sank kunnskapen om hans verk ettersom eksisterende manuskripter av Institutio Oratoria var fragmentert, men italienske humanister gjenopplivet interessen for verket ved oppdagelsen av et glemt, men fullstendig manuskript fra Sentral-Europa. Den italienske poeten Francesco Petrarca adresserte et av hans brev til de døde til Quintilianus, og for mange ga han «en inspirasjon for en ny humanistisk filosofi om pedagogikk». Denne entusiasmen for Quintilianus spredde seg med humanismen selv, nådde nordlige Europa på 1400-tallet og 1500-tallet. Martin Luther, den tyske teologen og protestanten, «hevdet at han foretrakk Quintilianus framfor bortimot alle andre forfattere ved at han utdanner og på samme tid fremviser veltalenhet, det er at han lærer i ord og dåd på fortreffelig vis».
Etter dette høydepunktet synes det som om Quintilianus’ innflytelse har minsket, skjønt han blir nevnt av den engelske poeten Alexander Popes essay på vers, «An Essay on Criticism»:
I tillegg er han ofte nevnt av forfattere som Michel de Montaigne og Gotthold Ephraim Lessing, «men han ga ingen betydelige bidrag til den intellektuelle historie og på 1800-tallet synes han å vært lite lest og sjelden redigert».
I nyere tid synes det som om Quintilianus har fått en fornyet interesse igjen. Han blir ofte inkludert i antologier om litterær kritikk og forskning, og er en integrert del av pedagogikkens historie. Han er antatt å være «den tidligste talsmann for et barnesentrert utdannelessystem», som nevnt overfor. Han har fortsatt noe å tilby de som vil lære noe om tale, profesjonell skriving og retorikk på grunn av den omsorgsrike behandlingen han har dekket det retoriske system. Hans diskusjoner om troper og figurer danner også fundamentet av samtidige verker om figurativt språks natur, inkludert post-strukturalistisk og formalistiske teorier. Eksempelvis er verkene til Jacques Derrida, om språkets sammenbrudd av å meddele objektenes sannhet de er ment å representere, ville ikke ha vært mulig uten Quintilianus’ antagelser om funksjonene til figurativt språk og troper.
Finwë
I den fiktive verden skapt av J.R.R. Tolkien var Finwë Høykongen av alve folket Noldoene. Derav kommer et av hans tilnavn, Ñoldóran). Han ledet sitt alvefolk på den lange reisen fra Midgard til Valinor, i det velsignete riket Aman. Han var en god venn av Elu Thingol, kongen av Doriath.
Finwë hadde to koner. Hans første kone var Míriel, som svant hen kort tid etter å ha født Finwë sønnen Fëanor, som var deres eneste barn. Hans andre kone var Indis, av Vanyafolket, som fødte han to sønner: Fingolfin og Finarfin, og to døtre: Findis og Irimë. Hans tre sønner var alle oppkalt etter Finwë (Fëanor med navnet Curufinwë, Fingolfin med navnet Nolofinwë og Finarfin med navnet Finwë Arato finwë). Mens Melkor prøvde å koruptere Noldoene, prøvde Finwë å holde dem igjen og ledet dem tilbake til valaene. Da Fëanor dro i eksil fra Tirion, ble Finwë med han til Formenos. Der ble han den første som ble drept i Valinor da Melkor drepte han ved Formenos dører på sin leting etter Silmarillene. Denne handlingen var den utløsende grunnen til Noldoenes opprør.
Finwës navn er ikke fullt ut oversatt. Ordlisten bak i boka Silmarillion oversetter Fin som hår, men andre kilder mener at det betyr dyktighet eller ferdighet.
Tidligere versjoner av legendariet
I de første utkastene av denne familien hadde Finwë fire sønner, men den yngste av dem, kalt Finrun, ble utelatt, og dermed ble Finrod (som senere ble Finarfin) den yngste sønnen til Finwë.
I en senere versjon hadde Finwë tre døtre med Indis. Disse var Findis (som deres første barn), Faniel (som deres tredje barn), og Finvain (som deres yngste barn). I en enda senere versjon er Faniel tatt bort, mens Findis og Finvain ble beholdt. Finvain (fikk det nye navnet Irimë) ble flyttet oppover slik at hun var rett bak Fingolfin i alder, og nok engang var Finarfin det yngste barnet til Finwë.
Lista Calaquendich
Fedaelva
Fedaelva er ei elv i Kvinesdal og Flekkefjord kommune i Agder fylke. Den har sine kilder nord for Gyland og renner i sørlig retning til munningen i Fedafjorden ved Feda.
Elvas løp
Etter Kongevollvatnet, hvor Fedaelva mottar flere sideelver, renner elva videre mot sør, først gjennom en rekke små, avlange vatn og loner, før den gjennom Frøytlandsfossen, Høylandsfossen og Holefossen faller ned mot tettstedet Feda. Etter Holefossen renner elva sørover gjennom Feda, og på denne siste strekningen før munningen har elva svært lite fall og inneholder brakkvann. Elva deler bygda i to, med de fleste beboere på solsiden. Langs denne delen av elva ligger en rekke boliger, sommerhus og de karakteristiske sjøbodene. I denne delen av Vest-Agder er det lite forskjell i tidevannet, og det legger til rette for denne typen sjøboder med båtparkering.
Elva rant imidlertid ganske høy i 2016, og både ødela den gamle broen fra Sørlandske hovedvei og forårsaket at mange båtstøer ble oversvømt, da det ble springflo samtidig.
Vannkraft
Høylandsfossen ble i 1948 utbygd til kraftproduksjon og Kongevollvatnet ble regulert som magasin for Høylandsfoss kraftverk. I 2013 ble det gitt konsesjon for bygging av Frøytlandsfoss kraftverk, samt til en utvidelse av Høylandsfoss kraftverk.
Fiske
Fedaelva var tidligere ei god lakseelv, men fisket er forringet. Elva var tidligere åpen for laksefiske i august, men i 2011 stengte fylkesmannen Fedaelva for fiske siden det ikke forelå noen fangstrapportering.
Kunståret 2000
Kunståret 2000 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til kunst i 2000.
Dødsfall
|| maler ||align=center| ||align=center|1917 ||
Thibault Godefroy
Thibault Godefroy (født 28. februar 1985) er en fransk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 23 i firer-bob.
Joseph Gordon-Levitt
Joseph Leonard Gordon-Levitt (født 17. februar 1981 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller, og har vært det i mesteparten av livet sitt (han startet da han var seks år gammel).
Han ble kjent gjennom TV-serien 3rd Rock from the Sun. Etter at serien sluttet, har han hatt hovedrollen i flere kritikerroste lavbudsjettsfilmer, som Mysterious Skin, Brick, The Lookout og (500) Days of Summer (som han for øvrig ble nominert til Golden Globe for «beste prestasjon av en skuespiller i en komedie eller musikal» for). Han hadde også skurkerollen Cobra Commander i G.I. Joe: The Rise of the Cobra.
Hans store gjennombrudd kom imidlertid da han hadde en av hovedrollene i Inception fra 2010, der han spiller Leonardo DiCaprios makker, som han jevnt over ble rost for sin prestasjon i. Han imponerte filmens regissør Christopher Nolan såpass at han også fikk en rolle i Nolans neste film, The Dark Knight Rises, som er den siste i regissørens Batman-trilogi, og som kom i 2012. Nolan uttalte følgende da han annonserte at han og Marion Cotillard fikk viktige roller i filmen: «Når man samarbeider med folk som er så talentfulle som Marion og Joe, så er det ingen overraskelse at man vil gjenta den oppskriften. Jeg tenkte umiddelbart på de to i rollene som Miranda og Blake, og jeg ser frem til å jobbe med begge to igjen.»
Gordon-Levitt skulle egentlig ha spilt en liten rolle i Quentin Tarantinos westernfilm Django Unchained, men han trakk seg i siste øyeblikk, fordi han i stedet valgte å konsentrere seg om sin regissørdebut, Don Jon. Filmen har Gordon-Levitt, Scarlett Johansson og Julianne Moore i hovedrollene.
Tongkou-demningen
Tongkou-demningen er en demning med vannkraftverk i Sichuan-provinsen i det sentrale Kina, anlagt i elva Tongkou He, ei sideelv til Chang Jiang. Effekten er ca 300 MW.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 73 meter høy og 198 meter lang.
Manduca brontes
Manduca brontes er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den lever på øyene i Vest-India, men forekommer også nord til Florida og sør til Surinam.
Utseende
En stor, ensfarget gråbrun svermer, noen av underartene er mer grå med litt mer kontrastrike tegninger på vingene. Forvingene har ca. 6 smale, mørke siksakstriper på tvers.
Levevis
Larvene lever på ask (Fraxinus spp.) og arter i slekten Tecoma (inkludert Tecoma stans). Denne arten blir delt opp i flere forskjellige underarter som lever på ulike øyer i Antillene, blant annet finnes det egne underarter på Cuba og Hispaniola.
Heteronym
Heteronym kan sikte til
Furua
Furua, eller Nordre Skoglund som den egentlig het lå i Ullensaker kommune i Akershus fylke. Stedet ble kjøpt av predikant Ludvig Karlsen (1887–1945) i 1923. Han var far til evangelist og predikant Valentin Karlsen og farfar til Evangeliesenterets grunnlegger Ludvig Karlsen. Stedet var i familiens eie til ca. 1997, da en sønn av kjøperen Ludvig Karlsen døde.
Evangeliesenterets grunnlegger Ludvig Karlsen (barnebarn av ovennevnte Ludvig Karlsen) jobbet med å få gjort om det ene huset til en museumsseverdighet. Ikke lenge etterpå ble et hus overbragt Ullensaker kommune og i mai 2000 ble huset «Furua» åpnet for publikum som en del av Ullensaker Bygdemuseums samlinger på Sør-Gardermoen.
Rudbjerg kommune
Rudbjerg kommune er en tidligere kommune i Storstrøms amt i Danmark, dannet ved Kommunalreformen i 1970. Fra 1. januar 2007 inngår den i den nyopprettede Lolland kommune i Region Sjælland.
Lolland kommune ble dannet ved Kommunalreformen (2007), og er en sammenslåing av Holeby kommune, Højreby kommune, Maribo kommune, Rødby kommune, Nakskov kommune, Rudbjerg kommune og Ravnsborg kommune.
Opprinnelig var planen å danne to kommuner: Ny Maribo kommune (av Holeby kommune, Højreby kommune, Maribo kommune, Rødby kommune) og Ny Nakskov kommune (av Nakskov kommune, Rudbjerg kommune, Ravnsborg kommune), men ved en folkeavstemning 18. mai 2005 ble det vedtatt å slå alle syv kommuner sammen i én (med 51,6 % flertall på Midtlolland og 54,9 % på Vestlolland).
Lucas Mata
Lucas Mata (født 8. juli 1988) er en australsk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 22 i firer-bob.
Kunståret 1600
Kunståret 1600 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1600.
Charles Taylor (Liberia)
Charles McArthur Ghankay Taylor (født 28. januar 1948) var president i Liberia fra 1997 til 2003. Han var en av Afrikas mest kjente krigsherrer under den første borgerkrigen i Liberia på tidlig 1990-tallet, ble valgt til president mot slutten av konflikten. Han ble etterhvert tvunget i eksil.
Tylor ble i 2012 dømt til 50 års fengsel for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.
Bakgrunn
Taylor ble født i Arthington, en by nær Monrovia i Liberia. Hans mor var fra den etniske gola-gruppen. De fleste rapporter om hans far, sier at han var en liberierer med amerikanske aner, selv om andre kilder sier han var fra Trinidad. Taylor tok senere navnet «Ghankay», for å imøtekomme og tilfredsstille befolkningen i Liberia.
Utdannelse
Taylor var student ved Bentley College i Waltham Massachusetts fra 1972 til 1977, og tok en grad i økonomi.
Familie
Taylor har en sønn Charles McArthur Emmanuel, kjent som Charles «Chuckie» Taylor jr., som ble født i Boston i 1977 av en tidligere kjæreste av Taylor, som var student der på tidspunktet.
Tidlige år
Han ble arrestert 1979 etter trusler om å overta Liberias diplomatisk misjon i New York City. Fem år senere, 24. mai 1984 ble han arrestert i Massachusetts for forsøk på svindel av statsobligasjoner. Taylors advokater sa at på grunn av frykt for å bli drept av agenter fra Liberia, ville han slåss mot en utlevering fra fengselets sikkerhet. 15. september 1985 var Taylor en av fem fanger som brøt seg ut av fengselet. Ved hjelp av sin kone Enid Taylor, klarte Taylor å flykte fra USA og dro like etter det til Libya der han fikk geriljatrening under regimet til Muammar Qaddafi, og ble en protege til Qaddafi. Til slutt forlot han Libya og brukte treningen sin til å starte den første borgerkrigen i Liberia i 1989.
Borgerkrigen i Sierra Leone
I 1991 startet Foday Sankoh et opprør i Sierra Leone nær grensen mot Liberia, som leder for Revolutionary United Front (RUF). I den første gruppen av omtrent 100 opprørere var dissidenter fra Sierra Leone, leiesoldater fra Burkina Faso, og soldater lojale til Charles Taylor. Forholdet mellom Sankoh og Taylor begynte på 1980-tallet da begge var i Libya for å lære fra og samle støtte fra Muammar al-Gaddafi. De samlet seg i sin opposisjon mot det de mente var pro-vestlige regimer. Da borgerkrigen i Sierra Leone begynte, stolte Sankoh tungt på båndene både med Qaddafi og Taylor, som han solgte diamanter til for våpen.
Da Sam Bockarie ble kommandant i RUF i 1992, tok Taylor kontakt med han, som han hadde møtt i hans ungdom. Taylor ga råd til Bockarie over de neste fem årene, og da Sankoh gikk i eksil i Nigeria i mars 1997, overtok Bockarie som leder av RUF. Taylors støtte til Bockarie, både i form av våpen og rådgivning, tillot RUF å marsjere mot Freetown, og styrtet President Ahmad Tejan Kabbah. Like etterpå intervenerte den nigeriansk-ledede ECOMOG, og lyktes i å gjeninnsette Kabbah. Imidlertid fant de det vanskeligere enn ventet å overvinne RUF, og snart var opprørsstyrken på vei mot Freetown igjen. Med mandat gitt av FN intervenerte Storbritannia, og lyktes i å nedkjempe RUF i det såkalte «Operasjon Palliser».
Presidentmakt
Etter den offisielle slutten av borgerkrigen i 1996, ble Taylor valgt med 75% av stemmene til Liberias president 2. august 1997. Taylors tøffeste motstander, Ellen Johnson Sirleaf, klarte bare å oppnå 10% av stemmene. Valget ble vurdert til å være fritt og rettferdig av noen observatører, selv om Taylors seier ble trodd å komme fra troen at han ville ta opp igjen kampen hvis han tapte. Hans valgkamp-slagord var «Han drepte min mamma, han drepte min pappa, men jeg vil stemme på ham». På grunn av trusselen om en ny borgerkrig, der Liberias befolkning hadde omtrent blitt slaktet ned, stemte mange på han rett og slett for å bevare freden. Valget ble overvåket av UNOMIL, sammen med personell fra ECOWAS.
Mot slutten for regimet
I 1999 startet et opprør mot Taylor i det nordlige Liberia, ledet av en gruppe som kalte seg selv Liberians United for Reconciliation and Democracy (LURD). Denne gruppen ble ofte anklaget for grusomme overgrep og forbrytelser, og en tror at den ble støttet av regjeringen i nabolandet Guinea.
Tidlig i 2003, med LURD i kontroll over nordlige Liberia, dukket nok en opprørsgruppe, ved navn Movement for Democracy in Liberia (MODEL) opp i det sørlige av landet. MODEL skal angivelig støttet av regjeringen i Elfenbenskysten og fikk raskt suksess i kampene med de liberiske regjeringsstyrkene. Sommeren 2003 hadde Taylors regjering kun kontroll over 1/3 av Liberia: Monrovia og den sentrale delen av landet.
7. mars 2003, siktet Spesialdomstolen for Sierra Leone (SCSL) Taylor, med en tiltale for forbrytelser mot menneskeheten. I 2003 drepte liberiske styrker, under ordre fra Taylor Sam Bockarie i en skuddveksling. Noen hevder at Taylor beordret drapet for å hindre han i å vitne mot seg ved Spesialdomstolen.
I juni 2003 ble det utstedt en FN-basert arrestordre på Taylor for krigsforbrytelser. FN mener at Taylor skapte og støttet RUF-opprøreren i Sierra Leone, som ble anklaget for en lang rekke grusomheter, inklusive bruken av barnesoldater. Påtalemyndigheten sa også at Taylors regjering hadde skjult medlemmer i Al-Qaida som var etterlyste i forbindelse med terroraksjonene i 1988 mot de amerikanske ambassadene i Kenya og Tanzania.
Arrestordren ble utstedt mens Taylor var på et offisielt besøk i Ghana. Med støtte fra Sør-Afrikas president Thabo Mbeki, og imot de sterke oppfordringene fra presidenten i Sierra Leone president Ahmad Tejan Kabbah, bestemte Ghana seg for ikke å utlevere Taylor, som kunne returnere til Monrovia.
Avgang
Da han vendte tilbake fra sitt fravær fra Liberia i forbindelse fredssamtalene i Ghana, ble han avsatt av visepresident Moses Blah i noen dager, før han ble gjeninnsatt noen dager senere. I mellomtiden hadde opprørsgruppen LURD innledet en beleiring av Monrovia, og flere blodige slag ble utkjempet da Taylors styrker nedkjempet opprørenes forsøk på å erobre byen. Presset på Taylor økte ytterligere da den amerikanske presidenten George W. Bush to ganger i løpet av juli 2003 uttalte at Taylor «måtte forlate Liberia».
Taylor insisterte på at han kun ville gå av dersom det blir sendt amerikanske fredsbevarende soldater til landet. President Bush oppfordret Charles Taylor til å gå av og forlate landet, dersom noen form for amerikansk involvering skulle vurderes. I mellomtiden sendte flere afrikanske stater, spesielt Economic Community of West African States (ECOWAS), under ledelse av Nigeria, tropper til Liberia med økonomisk støtte fra USA. 6. august ble 32 amerikanske soldater sendt til landet sammen med troppene fra ECOWAS. 9. juli tilbydde Nigerias President Olusegun Obasanjo Taylor eksil i sitt land, men kun hvis Taylor holdt seg utenfor liberisk politikk.
11. august 2003 gikk Taylor av, og ga makten til Moses Blah, frem til en ny overgangsregjering ble etablert 14. oktober. Ved overgangen var Ghanas president John Kufuor, Sør-Afrikas president Thabo Mbeki, og Mosambiks president Joaquim Chissano til stede, som representanter for det regionale afrikanske rådet. USA sendte 3 krigsskip med i alt 2300 Marines i syne av kysten. Taylor fløy til Nigeria, der den nigerianske regjeringen sørget for boliger for han og hans følge i byen Calabar.
Eksil
6. mars 2004 foreslo USA til FNs sikkerhetsråd å fryse alle Taylors finansielle midler, sammen med midlene til hans familie og allierte.
17. mars 2006 sendte den nyvalgte presidenten i Liberia, Ellen Johnson Sirleaf, et offisielt krav til Nigeria om utlevering av Charles Taylor. Kravet ble godtatt åtte dager senere, der Nigeria gikk med på å utlevere Taylor for en rettssak i Spesialdomstolen for Sierra Leone.
Forsvinning og arrestasjon
En pressemelding fra 28. mars 2006 av den nigerianske regjeringen, sa at Charles Taylor hadde forsvunnet fra villaen der han levde i eksil. Dette var tre dager etter at den nigerianske regjeringen sa at den ville avslutte han asylopphold, og tillate at han ble utlevert for en rettssak ved Spesialdomstolen for Sierra Leone.
Det oppstod en større debatt blant liberiske myndigheter om ansvaret for Taylor da han ble utlevert til landet. Han ble arrestert på flyplassen i Harbel i Liberia og overlevert til FN. FN-soldater eskorterte så Taylor direkte til et helikopter som brakte han til Freetown i Sierra Leone for rettssak.
Rettssak
Taylor ble holdt i et FN-fengsel i Sierra Leones hovedstad Freetown, mens han ventet på å bli utlevert. Han er tiltalt ved Spesialdomstolen for Sierra Leone (SCSL). Påtalemakten hadde opprinnelig tiltalt Taylor 3. mars 2003 for 654 tilfeller av krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten under konflikten i Sierra Leone. I tiltalen er Taylor tiltalt for 650 tilfeller. Ved Taylors første møte i retten 3. april 2006, sa han seg ikke-skyldig.
16. juni 2006 vedtok FNs sikkerhetsråd enstemmig å tillate flyttingen av Charles Taylor til Haag for rettssak, og 20. juni 2006 ble Taylor utlevert og flydd til Nederland. Han ble tatt i forvaring hos FNs krigsforbryterdomstol sitt fengsel, i Scheveningen-området i Haag. En gruppe av advokater ble etablert i juni 2006 for å assistere i forsvaret av den tidligere presidenten.
Da rettssaken mot Taylor på 11 punkter av krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten startet 4. juni 2007, boikottet Taylor rettssaken og var ikke til stede. Via et brev som ble lest opp til retten av hans forsvarer, forklarte han sitt fravær med at han ikke var sikret en fri og rettferdig rettssak. 20. august 2007 fikk Taylors forsvarere innvilget en utsettelse av rettssaken til 7. januar 2008.
Gjennomføring av rettssaken
Da rettssaken startet igjen, ble det på den første dagen (7. januar) gitt vitnemål om "bloddiamantene" fra den canadiske forfatteren Ian Smillie, som fortalte hvordan tidligere opprørere fra RUF brukte brutale metoder for å jage folk vekk fra diamant-områdene, og at Liberia under borgerkrigen i Sierra Leone eksporterte langt flere diamanter enn det landet selv kunne produsere. Smillie fortalte også om møter mellom han og Taylor, og viste flere bilder fra krigsforbrytelser utført av opprørerne. En tidligere livvakt av Taylor, Varmuyan Sherif, vitnet 9. januar, og bekreftet forbindelsen mellom opprørene i Sierra Leone og Taylor, bl.a hvordan Taylor-regimet sørget for å bevæpne opprørerne, og hvordan Taylor de facto var «far til RUF». Forsvarene angrep vitnemålet til Sherif to dager senere ved å påstå at han var «mentalt ustabil».
Familien til et av nøkkelvitnene i rettssaken fortalte i slutten av januar at de hadde mottatt dødstrusler, da ukjente menn trengte seg inn i hjemmet deres i Monrovia, ropte fornærmelser og sa at de ville alle sammen bli drept, dødstruslene ble senere gjengitt på en lapp som de mottok.
I et vitnemål i mars 2008 fortalte Joseph "Zigzag" Marzah, som var sjef for Taylors dødsskvadron før Taylor ble president, at Taylor skal ha beordret sine egne soldater om å spise drepte fiende-soldater. Ofrene for denne kannibalismen skal ha vært fra den etniske gruppen krahn, samt afrikanske fredsbevarende soldater fra Nigeria og FN. Marzah fortalte også at minst 68 ECOMOG-soldater ble henrettet av Taylors styrker.
Den danske avisen Politiken.dk skrev i mai 2008 at Taylor hadde gjemt vekk store pengesummer på hemmelige bankkonto i USA. Det ble hevdet at det dreide seg om så masse som 5 milliarder dollar.
Møller Undall
Møller Undall AS er en leverandør av varer og tjenester innenfor bransjen lås og beslag. De var frem til 1. januar 2011 den største aktøren på det norske markedet i norsk eie.
Charles Taylor (Liberia)
Dom
Spesialdomstolen for Sierra Leone fant 26. april 2012 Taylor skyldig i krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten på elleve punkter. I straffeutmålingen 30. mai ble Taylor dømt til 50 års fengsel. Det var første gang siden rettsoppgjøret etter den andre verdenskrig at en tidligere statsleder ble felt av en internasjonal domstol.
Møller Undall
Selskapet ble stiftet i 1997 av Odd Møller og Tom Undall under navnet EMMU Lås og Beslag AS. I 2000 fikk det sitt nåværende navn.
Møller Undall har hovedkontor i Drammen, men har i tillegg 12 avdelingskontorer, 43 MU-Partnere og MU-Forhandlere spredt omkring i landet. Selskapet har søsterselskaper i Danmark og Sverige, Møller Undall AS og MU de Jong AB.
I tillegg til å føre produkter fra kjente leverandører leverer Møller Undall også egne produkter.
I januar 2011 kjøpte det sveitsiske selskapet Kaba alle aksjene i Møller Undall.
Eliza Dushku
Eliza Patricia Dushku (født 30. desember 1980 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk skuespiller.
Faren hennes innvandret fra Albania. I 2006 var hun på besøk i Albania hjembyen til faren. Hun ble personlig invitert av den albanske statsministeren, Sali Berisha. Mens hun var der var hun også på besøk i Kosovo der hun tatoverte den albanske ørnen bak nakken.
Dushku er kjent for sin rolle som Faith i TV-serien Buffy, vampyrenes skrekk. Hun hadde også hovedrollen i TV-serien Tru Calling. Hun har dessuten spilt i filmene True Lies (1994), Bring It On (1999) og Wrong Turn (2003).
Saint Elizabeth Parish
Saint Elizabeth Parish er et av Jamaicas fjorten parishes (fylker). Det ligger i sørvest og grenser mot fylkene Westmoreland i nordvest, Saint James og Trelawny i nord og Manchester i øst. Det grenser også mot Det karibiske hav i sørvest og sør.
Klett
Klett (norønt av klettar av klettr.som betyr fjellknatt) er et av distriktene i bydelen Heimdal i Trondheim kommune, og ligger i området kalt Leinstrand sør for Leinstrand kirke. Distriktet grenser mot Heimdal og Tiller i nord/øst og Byneset i nord/vest og Melhus i sør/vest. I selve Klett sentrum bor det ca. 200 personer, men områdene rundt består stort sett av jordbruksareal.
Saint Elizabeth Parish
Saint Elizabeth Parish' areal er 1 212 km² og 150 199 innbyggere ved folketellingen i 2011. Fylkets administrasjonssenter er byen Black River.
Cremifaniidae
Cremifaniidae er en liten familie av små fluer som bare omfatter tre kjente, nålevende arter. I tillegg er det beskrevet en art fra ravfossiler. To av de tre artene finnes i Europa, men ingen er funnet i Norge. De blir ofte regnet som en delgruppe av bladlusfluene.
Klett
Historie
Stedet har fått navn fra gården Klett som på 1500-tallet tilhørte Elgeseter kloster og som i 1647 var krongods. Fra 1600-årene tilhørte gården Caspar C. Schøller. Den ble solgt til bondeselveie i 1733. I 1830 ble den delt i flere bruk.
Cremifaniidae
Utseende
Små (1,5 - 2,6 mm), livlig fargede fluer. Ryggen er sølvgrå, kroppssidene mørkegrå og ryggens sider gulhvite. Hodet er kort og bredt, med middels store fasettøye|fasettøyne som er lenger enn de er høye. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter to børster, i tillegg er det to par kraftige børster i bakhodet og et lite børstepar mellom punktøye|punktøynene. Antenne|Antennene er tre-leddete, fremoverrettede, de to innerste leddene er ganske små, det tredje leddet er rundt med en tydleig to-leddet antennebørste (arista) festet nær roten. Den ytterste delen av antennebørsten er spydspiss-formet hos arten Cremifania lanceolata. Kinnbørster (vibrissae) mangler. Munndelene er små og lite påfallende. Brystet (thorax) er sølvgrått på oversiden, med gule sidekanter. Kraftige børster finnes bare langs sidekanten. Vingene er lyst gråaktige, mørke ved roten. Noen celler i vingen er gjerne mørkere enn resten. Tre lange, rette årer munner i vingekanten nær spissen. Beina er korte og slanke. Bakkroppen er sylindrisk. Larvene er flate, noe tilspisset i hode-enden, med to små, fingeraktige utvekster på siden av hvert ledd. Huden er dekket av ulike slags små pigger og vorter.
Levevis
Biologien er godt kjent for Cremifania nigrocellulata, ikke for de andre artene. Denne lever som parasitt på bartrelus (familien Adelgidae), som er nebbmunner beslektet med bladlus. Fluen kan holde disse skadedyrene i sjakk og ble derfor innført fra Europa til Canada og USA. Fluene overvintrer som pupper, de voksne fluene klekkes om våren. Hunnene legger 5-6 egg hver dag, totalt 50-80. Utviklingen skjer raskt, det tar 16-18 dager fra egg til puppe, og det er to generasjoner hvert år. Puppestadiet kan vare ganske lenge. Man vet ikke hva det to andre artene lever av, men også disse synes være knyttet til bartrær.
Klett
Bruk under andre verdenskrig og etterpå
Under den andre verdenskrig ble mye av jordene på Klett ødelagt da tyskerne bygde den store militærleiren Nypan leir
Etter krigen er området blitt benyttet dels til militære formål dels til industritomter.
Tidligere gikk E6 gjennom Klett sentrum, men ble flyttet til ny trasé i 1988.
Sør for sentrum ligger Klettkrysset hvor E39 og E6 møtes. Leinstrand Idrettslag har også sin hovedarena på Klett, der fotball og skøyter er det viktigste. I umiddelbar nærhet til idrettsplassen finner vi Leinstrand samfunnshus.
Manchester Parish
Manchester Parish er et av Jamaicas fjorten parishes (fylker). Det ligger i sør og grenser mot fylkene Saint Elizabeth i vest, Trelawny i nord, Saint Ann i nordøst og Clarendon i øst. Det grenser også mot Det karibiske hav i sør.
Manchester Parish' areal er 830 km² og 189 767 innbyggere ved folketellingen i 2011. Fylkets administrasjonssenter er byen Mandeville.
Maimana
Maimana eller Meymaneh (persisk: میمنه) er provinshovedstad i Faryab, som ligger nordvest i Afghanistan. Byen har en ubemannet flyplass med grusdekke. Antall innbyggere er anslått til ca. 70 000. Ca. halvparten av befolkningen er usbekere. En stabiliseringsstyrke tilhørende ISAF, holdt til her fra 2004 til 2012 (og storparten av soldatene i den var norske og latviske).
Kultur
Hver mandag og torsdag er det marked i byen, og hver fredag er det buskhashi-kamp rett utenfor byen.
Stabiliseringsstyrken i Meymaneh
ISAFs stabiliseringsstyrke i Meymaneh (engelsk: PRT / Meymaneh) lånte fra Norge en infanterienhet (273 soldater) og fra Latvia en militærenhet med spesialitet innen rydding av eksplosiver.
Emmanuel-Célestin Suhard
Emmanuel-Célestin Suhard  (født 5. april 1874 i Bains-sur-les-Narches ved Laval i Frankrike, død 30. mai 1949 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Reims 1930–1940, deretter erkebiskop av Paris 1940–1949.
Det var biskop Eugène-Jacques Grellier av Laval som bispeviet ham den 3. oktober 1928, assistert av medkonsekrantene biskop Florent-Michel-Marie-Joseph du Bois de la Villerabel av Annecy og biskop Constantin-Marie-Joseph Chauvin av Evreux.
Han ble kreert til kardinal i 1935 av pave Pius XI, med Sant'Onofrio al Gianicolo som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Happy New Year
ABBA spilte inn sangen til albumet Super Trouper (1980). Den ble også utgitt som en singel.
A-Teens ga ut en cover av låten i 1999.
Gareth Nichols
Gareth Nichols (født 17. juni 1983) er en australsk bobkjører. Han representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 22 i firer-bob.
Heteronym (litteratur)
Et heteronym er, innen litteraturen, en fiktiv dikterpersonlighet. Et heteronym er mer omfangsrikt enn et pseudonym, for det rommer ikke bare et annet navn, men også en annen personlighet. Begrepet ble først brukt av den portugisiske dikteren Fernando Pessoa.
Karin Boye
Karin Maria Boye (født 26. oktober 1900 i Göteborg, død 23. eller 24. april 1941) var en svensk forfatter. Hun er mest kjent som lyriker, men hun har også skrevet flere romaner og essay.
Biografi
Karin Maria Boye ble født i Göteborg 26. oktober 1900 av foreldre Signe og Carl Fredrik Boye. Familien flyttet til Stockholm i 1909, og til forstaden Huddinge sørvest for Stockholm i 1915.
Hun avla «studentexamen» i 1920 og «folkskollärarinneexamen» 1921. Så studerte hun gresk, nordiske språk og litteraturhistorie ved Universitetet i Uppsala, og i 1928 tok hun filosofisk embetseksamen ved Stockholms högskola.
Hun var en periode gift med Leif Björk, men dette ekteskapet ble oppløst i 1933. Etter dette sto hun relativt åpent fram som homofil, og levde sammen med sin tyske kjæreste Margot Hanel resten av livet. På denne tiden var homoseksualitet fortsatt forbudt etter svensk lov.
Liceu
Gran Teatre del Liceu de Barcelona, populært kalt Liceu, er en operabygning i Barcelona, Catalonia. Bygningen ligger ved hovedgata la Rambla. 31. januar 1994 ble store deler av Liceu ødelagt i en brann. Den måtte rekonstrueres, og åpnet dørene på nytt 7. oktober 1999.
Karin Boye
Biografi
Karin Boye døde etter først å ha tatt en overdose med sovepiller om kvelden 23. april 1941, for så å gå ut svært tynnkledd og sette seg for å vente på døden. Hun ble funnet neste dag. Halldis Moren Vesaas skrev diktet "Karin Boye funnen død" etter at meldingen om den svenske lyrikens bortgang ble kjent. Her heter det blant annet "...den frosne har frose i hel".
Forfatterskap
Karin Boye debuterte i 1922 med diktsamlingen Moln. Senere fulgte samlingene Gömda land, Härdarna, För trädets skull og, etter hennes død i 1941, De sju dödssynderna och andra dikter. Innholdet i hennes dikt preges av en indre personlighetskamp, en spenning mellom pliktfølelse, drift og skam. Mange dikt inneholder bibelske referanser, og disse og andre vitner om en uforsonet gudslengsel. I form varierer diktene fra det klassisk enkle til det surrealistiske. Av kjente dikt kan nevnes «Ja, visst gör det ont när knoppar brister» (fra För trädets skull og «I rörelse» (fra Härdarna).
Romanen Kris fra 1934 har etter manges mening selvbiografiske trekk. Romanen Kallocain fra 1940 er en skrekkvisjon om en framtidig politistat, og er et av de tidligste skandinaviske arbeider innenfor genren Dystopi.
Boye oversatte også verk av Thomas Mann og T.S.Eliot.
Annet
Det er gitt ut mange svenske plater med tonesettinger av Karin Boyes dikt. I 2004 ga den norske jazz-sangerinnen Eldbjørg Raknes ut platen Många röstar talar hvor hun tonesetter noen av Boyes dikt.
Bibliografi
Romaner:
Diktsamlinger:
Oversettelser:
Clarendon Parish
Clarendon Parish er et av Jamaicas fjorten parishes (fylker). Det ligger i sør og grenser mot fylkene Manchester i vest, Trelawny i nord og Saint Catherine i øst. Det grenser også mot Det karibiske hav i sør.
Clarendon Parish' areal er 1 196 km² og 245 056 innbyggere ved folketellingen i 2011. Fylkets administrasjonssenter er byen May Pen.
Crenidomimas concordia
Crenidomimas concordia er en sommerfugl som tilhører gruppen Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
En ganske stor og kraftig sommerfugl. Oversiden er brun med svarte tegninger, undersiden brunoransje med svarte flekker som er omringet av grått.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Afrika, fra det sørlige Tanzania i nord til Zambia og Zimbabwe i sør.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte regnet til slekten Euryphura.