cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Modell–visning–kontroller
Når informasjonen om en person skal vises fram, eller manipuleres, så gjøres dette gjennom et grensesnitt, også kalt View. Informasjonen i modellen som skal vises fram i et View forberedes av en Controller, som sender aktuell data til et View (dette kan være objektet i sin helhet, eller bare egenskaper av objektet).
Oppsummert:
Fordelen med å benytte dette mønsteret er forenklet kode ved å unngå replikasjon, og gjenbrukbare objekter som kan brukes i andre view (f.eks webgrensesnitt for mobiltelefoner som skiller seg fra grensesnitt for nettlesere på datamaskiner).
MVC ble først beskrevet av Trygve Reenskaug i 1979. Han arbeidet da med Smalltalk hos Xerox PARC.
Burn the Priest (album)
Burn the Priest er det første og eneste studioalbum før de endret navn til Lamb of God, og ble utgitt 13. april 1999. Dette var og det siste albumet Abe Spear var med i Burn the Priest.
Kvelertak (album)
Albumet ble utgitt 21. juni 2010 på Indie Recordings. For albumet vant de Spellemannprisen 2010 i klassene rock og årets nykommer.
Avon (Hampshire)
River Avon er ei elv i Wiltshire, Hampshire og Dorset i det sørlige England. Elva starter i grevskapet Wiltshire og renner gjennom byen Salisbury i Hampshire før den munner ut i Den engelske kanal ved byen Christchurch i Dorset. Den blir også kalt Salisbury Avon eller Hampshire Avon for å skille den fra de andre elvene i England med samme navn.
Navnet på elva er avledet fra et proto-brytonisk ord som betyr «elv», jamfør det walisiske ordet for elv, Afon.
Elvas løp
Avon begynner som to separate elver som drenerer hver sin halvdel av Vale of Pewsey. Den vestre Avon har utspring øst for Devizes, mens den østre Avon starter like øst for Pewsey. De møtes like ved landsbyen Upavon, og renner derfra mot sør over Salisbury Plain, og passerer gjennom Durrington og Amesbury. Ved byen Salisbury renner Avon sammen med alle sine største sideelver, først Nadder fra nordvest, deretter Bourne fra nordøst og til slutt Ebble fra vest litt sørøst for byen. I tillegg møter Nadder sin største sideelv, Wylye, like før samløpet med Avon.
Sør for Salisbury renner elva sørover langs vestkanten av New Forest, gjennom Fordingbridge og Ringwood. Ved Christchurch renner den ut i det nordvestre hjørnet av estuaret Christchurch Harbour, som den har dannet sammen med naboelva Stour, som kommer fra vest og munner ut i estuaret like ved Avon. Christchurch Harbour munner ut i Den engelske kanal ved Hengistbury Head, rundt 2 kilometer lenger øst.
Den øvre halvparten av Avon ligger i sin helhet i Wiltshire, mens elva på den nedre delen danner de nåværende grensene til Hampshire eller Dorset, med korte strekninger som i sin helhet ligger innen hver av de to grevskapene. Før grensene ble endret i 1974 lå imidlertid hele den delen av elva som grenser til Dorset i sin helhet i Hampshire. Ettersom det er to elver med navnet Avon i Wiltshire, førte dette til at elva ble kjent som Hampshire Avon eller Salisbury Avon.
Friluftsliv og vern
Vandrerveien Avon Valley Path går parallelt med elva fra Salisbury til Christchurch.
Allmennheten har rett til å bruke etablerte stier som går over private eiendommer i England, men noen tilsvarende rettighet finnes ikke når det gjelder ferdsel på elver som ligger på private eiendommer. Kanopadlere som ønsker legitim tilgang til Avon har nylig funnet fram til en lenge glemt lov i deres favør. «Loven for å gjøre elva Avon seilbar fra Christchurch til byen New Sarum» ble iverksatt i 1664 under kong Karl II. Ingen saker har dog per 2007 havnet i retten.
Rettssaker ble imidlertid avholdt på 1700-tallet, vedrørende tap av rett til ferdsel på elva. En var i 1737 og en annen ble avhold i 1772.
Et fireårig prosjekt kalt «STREAM» startet i september 2005. Dette var et prosjekt, med en kostnadsramme på £1 million pund, som hadde som formål å bevare habitater for arter som soleie, atlanterhavslaks, bekkeniøye, havniøye, hvitfinnet steinulke, sneglen vertigo moulinsiana, snadderand og dvergsvane.
Det var også et søsterprosjekt kalt «Living River» som gikk fra 2006 til 2010. Dette arbeidet med bedring av tilgang og rekreasjon, så vel som biodiversitet.
Begge disse prosjektene er på innstillingslisten for «Thiess International Riverprize» for 2009 i konkurranse med fire andre prosjekter: Huang He i Kina, Lake Simcoe i Canada, Polochic-bekkenet i Guatemala og nedre Owens River i USA.
Royal Ordnance L30
L30 er en 120 mm riflet kanon beregnet for bruk i tårnet på stridsvogner. Den er produsert av Royal Ordnance i Storbritannia, en del av British Aerospace. L30 har en spesielt hard indre overflate av krom for å beskytte materialet i kanonen og gi prosjektilene en glattere overflate på veien ut.
L30 er i bruk på stridsvognen Challenger 2.
Alvise Mocenigo II
Alvise II Mocenigo (Luigi Mocenigo) (født 3. januar 1628, død 6. mai 1709) var doge av Venezia fra 1700 til 1709.
Dingle (Bohuslän)
Dingle er et tettsted i Munkedal kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 900 innbyggere.
Bohusbanan går rett gjennom tettstedet. Tidligere gikk også E6 rett gjennom stedet, men i 2000 ble den nye motorveistrekningen mellom Håby og Rabbalshede vest for Dingle innviet. Det ligger en landbruksskole i Dingle.
Historie
I 1753 var bebyggelsen i Dingle samlet der Lantbruksskolan og Gammelgården ligger i dag. Bohusbanan fra Strömstad til Uddevalla, som ble ferdig i 1903, med en stasjon i Dingle, betød mye for at det skulle bli et tettsted her. Men det var framfor alt på 1920-tallet at stedet begynte å vokse med forretninger, hotell, bakerier og kafé. På 1920-tallet ble en rekke veier bygget som nødhjelpsarbeid. SJ ledet arbeidet med disse såkalte AK-veiene for senere å kunne starte bussruter der. Den førsta bussruten, som gikk til Kungshamn, ble startet i 1921 med tilknytning til Bohusbanan i Dingle. Noen år senere ble veien og dermed bussruten til Fjällbacka klar, og etter ytterligere noen år til Hedekas og Vassbotten ved grensen til Norge.
Meteorologiåret 1918
Meteorologiåret 1918 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1918.
Agnam-Goly
Adnam-Goly er en landsby i Sahel-ørkenen landsby i det nordøstlige Senegal. Per 2020 har byen et innbyggertall på 5 325. Landsbyen ligger under Matam-administrasjonen av Matam-regionen, ca. 630 kilometer (390 miles) nordøst for Dakar, ved bredden av Senegal-elva.
Operasjon Maslenica
Operasjon Maslenica var en offensiv som den kroatiske hæren satte i gang i nordvestlige Dalmatia mot Krajina styrkene tidlig i 1993.
Formålet med operasjonen var å gjenerobre Maslenica området hvor en strategisk viktig bro befant seg. Denne broen var eneste forbindelsen mellom Dalmatia og resten av Kroatia, frem til den ble sprengt under omstendigheter som enda ikke er klarlagte.
Weitzmans rovtetra
Weitzmans rovtetra er en art i gruppen karpelakser. Det er en liten, revirhevdende tetra som blir 4 cm lang. Hannen har en høy ryggfinne.
Loma Records
Loma Records er et mindre amerikansk plateselskap som lå under Warner Bros. Records som ble grunnlagt i 1964 og ledet av Bob Krasnow.
Fylkesvei 7508
Fylkesvei 7508 går mellom Storosen og Laukvika i Steigen kommune.
Krysset mot fv835 kalles også Korsvegen i kommunale papirer. Veien går langs Foldstranda og har fått navnet Follstrandvegen, men det er opprettet navnesak og navnet er ikke besluttet. Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 631.
Operasjon Medak lomme
Operasjon Medak lomme var en militær operasjon satt i gang av den kroatiske hæren mellom 9. september og 17. september 1993 i området rundt den lille landsbyen Medak i den sentrale Lika regionen av Kroatia.
Svein Gusrud
Svein Arild Gusrud (født 5. mars 1944 i Oslo), død 21. april 2022, var en norsk møbeldesigner. Han var professor ved Kunsthøgskolen i Oslo hvor han har undervist i møbeldesign siden 1979, til han gikk av med pensjon i 2011.
Gusrud kombinerte lærergjerningen med virke som møbeldesigner, og har samarbeidet med mange kontorstolprodusenter i Norge, Gusruds tidlige Balans-modell «for busser, tog og arena var en innovasjon som vakte oppsikt, men som ennå ikke har nådd til produksjon».
Han har blitt tildelt Statens treårige kunstnerstipend, reisestipend, vikarstipend og Oslo bys kulturstipend for 2001. Som en av designerne i Balans-gruppen (Hans Chr. Mengshoel, Peter Opsvik, Gusrud og Oddvin Rykken) ble han tildelt Jacobprisen i 1986, og SAS Eksportpionerpris i 1984. I tillegg har han fått Merket for god design fem ganger - for stolene Balans Activ, Rectangle, Sevillastol, Savo Ikon og kontorserien Hexagon. I tillegg har han vunnet førstepremie i UDs konkurranse om stol til den norske paviljongen på Expo-92 i Sevilla, samt delt førstepremie i HOV/DOKKAs jubileumskonkurranse. Svein Gusrud er representert med møbler i alle norske kunstindustrimuseer og Cooper-Hewitt-museet i New York, Victoria and Albert Museum i London og Museum of Modern Art i Tokyo.
Kristiina Lavias kortfilm Vi som har sett lyset fra 2000 omhandler Gusrud med designkollegaene Torstein Nilsen og Sigurd Strøm. I 2008 utga han fagboken Design mellom stoler..…
sSammen med Mats Linder ga han ut boken Norske stoler i 2017. På fritiden spilte Svein Gusrud kontrabass i Stokstad/Jensen Trad.Band, og har medvirket på 6 plater (Mer Glajazz, Nye Gamle, Kraftjazz, Blanda Drops, Selvskrevet, At the Jazz Band Ball) med dette bandet. SJTB har fått Spellemannprisen og har vært på Norsktoppen. Han har også spilt med Quintet Of The Year (QOTY) i Sverige.
Wiltshire
Wiltshire (forkortes Wilts) er et grevskap i England. Det ligger i regionen Sørvest-England, og grenser mot Hampshire, Dorset, Somerset, Gloucestershire, Oxfordshire og Berkshire. Administrasjonsbyen er Trowbridge.
Det seremonielle grevskapet består av fire distrikter i det administrative grevskapet samt den enhetlige myndigheten Swindon (distrikt), som har vært selvstyrt siden 1998.
Wiltshire består for det meste av landlige områder. Salisburysletten utgjør en stor del av området; denne består dels av villmark, dels av dyrket mark samt et område som brukes av den britiske hær. Elven Avon starter i Wiltshire.
Historie
Wiltshire er kjent for sin førromerske arkeologiske funn. I mesolittisk tid (eldre steinalder), neolittisk tid (bondesteinalder) og bronsealderen har folk bygd bosetninger på åser og bakkelandskap som dekket Wiltshire. Stonehenge og Avebury er de mest kjente neolittiske stedene i Storbritannia.
På 500- og 600-tallet var Wiltshire den vestlige utkanten av angelsaksiske Britannia da platået Cranborne Chase og våtlandsområdet Somerset Levels forhindret videre avansering mot vest. Slaget ved Bedwyn ble utkjempet i 675 mellom Æscwine of Wessex, en vestsaksisk adelsmann eller småkonge som hadde tatt tronen til dronning Seaxburh av Wessex, og kong Wulfhere av Mercia som ble drept. I 878 invaderte danene landet. Som følge av normannernes erobring av England ble store deler av Wiltshire underlagt kronen og kirken.
På tiden med Domesday-undersøkelsen var økonomien i Wiltshire i stor grad preget av landbruk; 390 møller er nevnt, og vingårder ved Tollard og Lacock. I de påfølgende århundrene ble fattigfolks sauegårder forfulgt mens cistercienserordenens klostre ved Kingswood og Stanley eksporterte ull til markedene i Flandern og Firenze på 1200- og 1300-tallet.
I den engelske borgerkrigen på 1600-tallet var Wiltshire i stor grad parlamentarisk. Slaget ved Roundway Down i nærheten av Devizes, som ble utkjempet i 1643 i begynnelsen av krigen, ble vunnet av de rojalistiske kavaleristyrkene.
I 1794 ble det besluttet ved et møte i Bear Inn i Devizes å opprette en hær bestående av ti uavhengige tropper av yeomanry for Wiltshire. Yeomanry var frivillig kavaleri rekruttert blant odelsbønder i hvert grevskap for å virke som hjemmevern. Det dannet grunnlaget for hva som ble Royal Wiltshire Yeomanry som tjenestegjorde med utmerkelse både hjemme og i utlandet under boerkrigen, den første verdenskrig og den andre verdenskrig. Royal Wiltshire Yeomanry er i dag stasjonert som skvadron A (RWY) av Royal Yeomanry, basert i Swindon, og skvadron B (RWY) av Royal Wessex Yeomanry, basert i Salisbury.
Rundt 1800 var Kennet og Avon-kanalen ferdigbygget gjennom Wiltshire og gjorde det mulig å transportere kargo fra Bristol til London i tiden før utviklingen av jernbanen og selskapet Great Western Railway.
Anders Imset Stormli
Anders Imset Stormli (født 24. september 1988 i Trondheim) er en norsk ishockeyspiller som har spilt for Rosenborg Ishockeyklubb.
Wiltshire
Historie
Informasjon om de 261 sognene i Wiltshire er tilgjengelig ved nettstedet til Wiltshire Community History, drevet av bibliotekene og kulturarvtjenestene til Wiltshires fylkesråd. Nettstedet inkluderer kart, demografisk data, historiske og moderne bilder og korte historier.
Åsensbruk
Åsensbruk er et tettsted i Mellerud kommune i Västra Götalands län i landskapet Dalsland i Sverige. I 2020 hadde tettstedet 699 innbyggere.
Daniel Pacheco
Daniel "Dani" Pacheco Lobato (født 5. januar 1991) er en spansk fotballspiller som spiller for den polske klubben Górnik Zabrze.
Tidlig karriere
Da unge spillere i Spania ikke har lov å signere en profesjonell kontrakt før de er 18 år, har flere stjernespillere som Francisco Merida, Cesc Fàbregas, Gerard Pique og Pacheco alle sammen gått til engelske klubber. Pacheco fikk seg etterhvert litt av et rykte som en kommende stjerne i Barcelonas ungdomssystem. Hans evne til å skåre mål fra ulike posisjoner var så bra, at lagkameratene ga han tilnavnet «El Asesino».
Første periode i Liverpool
Pacheco signerte for Merseyside-laget sommeren 2007 Overgangen var svært kontroversiell, da det spanske storlaget mente at Liverpool hadde fått tak i spilleren på «ulovlig vis». Tvisten mellom klubben ble etterløst, og Pacheco kunne fortsette karrieren i Liverpool.
Pacheco fikk sin første kamp for reserverlaget den 5. februar 2008, mot Bolton, og skårte også sitt første mål for klubben i samme kamp. Han spilte etterhvert fast på reservelaget til Liverpool, og var med å sikre dem seieren i reservelagsserien 2007/2008. Han fikk sin første A-lagskamp under en treningskamp mot Tranmere Rovers i juli 2008, der han imponerte med sitt spill, han spilte også senere i måneden mot sveitsiske Luzern.
Han debuterte på førstelaget den 9. desember 2009, når han kom i som innbytter for Alberto Aquilani i en Mesterliga-kamp hjemme mot Fiorentina som «the Reds» tapte 1-2. . Hans ligadebut kom litt over to uker senere, når han igjen kom inn for Aquilani i en 2-0 seier over Wolverhampton Wanderers hjemme på Anfield.
Den 18. februar 2010 kom Pacheco inn som innbytter i det 75. minutt for i 16.-delsfinalen i UEFA Europa League-kampen mot rumenske Unirea Urziceni, seks minutter senere hadde han en målgivende for David N'Gog, slik at franskmannen kunne skåre vinnermålet, selv om Pacheco selv hadde sjansen. I sin første sesong for Liverpool i Premier League 2009/10, endte Pacheco med 4 seriekamper og 3 E-cupkamper, men uten noen offisielle mål. Pacheco fikk sin første kamp fra start den 5. august 2010 i sesongen 2010/11, i en kvalifiseringskamp til Europa_League_2010/11 hjemme mot Rabotnički, som Liverpool vant 2-0. Den 10. august 2010 fikk Pacheco trøye nr 12 for 2010–11-sesongen, som tidligere var brukt av Fabio Aurelio Den 23. august, fikk Pacheco et sent innbytte i 3–0 tapet i serien mot Manchester City borte på City of Manchester Stadium. Han startet også i Liverpools kvalifiseringkamp til Europa League 2010/11 mot tyrkiske Trabzonspor, og i åpningskampen i gruppespillet mot FC Steaua București , med Liverpool-seier i begge kampene. Den 2. desember startet Pacheco og spilte 89 minutter i nok et møte med Steaua, i en kamp som endte uavgjort 1–1. En dag senere bekreftet så Liverpool at både han og Martin Kelly hadde signert forlengelser på kontraktene sine frem til juni 2014. Den 15. desember kom Pacheco innpå som innbytter i Liverpool siste gruppespillskamp i Europa League, en 0-0 kamp mot FC Utrecht. Pacheco sin andre sesong i klubben i Premier League 2010/11, endte med 1 seriekamp, 1 innhopp i Ligacupen og 5 E-cupkamper, uten noen offisielle mål.
Norwich (lån)
Den 23. mars 2011 gikk Pacheco på utlån til Norwich til slutten av sesongen, og fikk trøye nr 37 i klubben. Pacheco ble vist frem på samme dag som Sam Vokes, som kom på utlån fra Wolverhampton Wanderers. Pacheco debuterte mot Scunthorpe United, der han bidro med en målgivende pasning til Grant Holt og pasningen som ga straffesparket og Norwich sitt andre mål. Han skårte sitt første Norwich-mål i 5–1 seieren borte over Ipswich Town den 21. april, der han puttet det siste mål, etter å ha kommet innpå som innbytter for Wes Hoolahan. I sin sesong for Norwich i Football League Championship 2010–2011, endte Pacheco med 6 seriekamper og 2 mål. Norwich endte på 2.-plass i Championship 2010–2011, og rykket dermed opp for spill i Premier League 2011/12.
Atlético Madrid og Rayo Vallecano (lån)
Den 24. august 2011 annonserte Atlético Madrid på sine nettsider at Pacheco hadde kommet til klubben på utlån fra Liverpool for 2011–12-sesongen, men at han umiddelbart ville bli lånt videre til Rayo Vallecano for hele perioden. Det ble også bekreftet at Atlético hadde en opsjon på kjøp av Pacheco ved slutten av sesongen Pacheco debuterte for Rayo Vallecano som innbytter i det 84. minutt i en 0–1 mot Getafe den 18. september 2011. På sitt utlån til Rayo Vallecano i La Liga 2011-12, endte Pacheco med 11 seriekamper uten noe mål, mens Rayo Vallecano endte sesongen på 15.-plass og beholdt plassen.
Andre periode i Liverpool
Pacheco returnerte til Liverpool på slutten av 2011-12-sesongen uten at opsjonen om kjøp ble utløst, og begynte å trene med førstelaget på Melwood i forberedelser for deres pre-season tur til Nord America. Under preseason for sesongen 2012-2013, var Pacheco i førstelagstroppen til den nye manageren, Brendan Rodgers. Han spilte i to av tre vennskapskamper på Liverpools USA-turne, mot Toronto FC og Roma Den 20. september startet han i Europa League-kampen mot Young Boys, men ble byttet ut etter 61 minutter med Fabio Borini. Han fikk også starte ligacupkampen borte mot West Bromwich Albion seks dager senere, som «the Reds» vant 2-1.
SD Huesca (lån)
Den 31. januar 2013 ble Pacheco lånt ut til det spanske laget SD Huesca ut sesongen 2012-13. Han debuterte etter bare fire dager, og skårte i 2-0 seieren over Real Murcia, etter å ha kommet inn som innbytter i pausen.
Landslagsspill
Pacheco har representert Spania på U16, U17, U18, U19, U20 og U21 landslagene. Når han spilte for Spania U17, skårte han et hattrick mot San Marino i oktober 2007.
Eugenio Montale
Eugenio Montale (født 12. oktober 1896 i Genova, død 12. september 1981 i Milano) var en italiensk forfatter.
Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1975 «for hans særpregete diktning som med stor kunstnerisk følsomhet har tolket menneskelige verdier i tegnet av et illusjonsfritt livssyn».
Dals Rostock
Dals Rostock er et tettsted i Mellerud kommune i Västra Götalands län i landskapet Dalsland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 829 innbyggere.
En spennende dag for Josefine
«En spennende dag for Josefine» (Svensk tittel: «En spännande dag för Josefine») er en sang med melodi og svensk tekst av Benny Borg. Den norske oversettelsen er av Arne Riis.
Den har også blant annet blitt spilt inn på plate av Curt Haagers og av Göran Lindbergs orkester.
Norsk versjon
Inger Lise Rypdal med Knut P. Knutsens orkester utgav den på singlen Talent TS 017 i 1973. Den lå på den norske VG-lista i 22 uker i 1974, hvorav i åtte uker på en førsteplass. Sangen var også inkludert på albumet Fra 4 til 70 (Talent TLS 4002) i 1973.
Julie Wilhelmsen
Julie Maria Wilhelmsen (født 1969) er en norsk statsviter som er seniorforsker ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI).
Liv og virke
Wilhelmsen har mastergrad i postsovjetiske og russiske studier fra London School of Economics og ble ph.d. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 2014 med en avhandling fra 2014 om den andre tsjetsjenske krig med tittelen How War Becomes Acceptable: Russian re-phrasing of Chechnya. I avhandlingen undersøkte hun hva det er «som gjør at vold mot noen grupper eller områder er utenkelig, mens det i andre tilfeller nærmest synes påkrevet?». Wilhelmsen har også skrevet om sammenfall i russiske og kinesiske interesser i Sentral-Asia og om russiske tilnærmingsmåter til kampen mot terrorisme. Hennes faglige arbeid er ifølge Google Scholar sitert drøyt 600 ganger i vitenskapelig litteratur (2023).
Tidligere har hun vært ansatt som forsker ved Forsvarets forskningsinstitutt (FFI). Wilhelmsen er (pr. 2022) nestleder i styret i Den norske Helsingforskomité. Hun har tidligere arbeidet i Utlendingsdirektoratet, i Initiatives for Change-bevegelsen og som volontør for Moder Theresa i Calcutta.
Wilhelmsen er erklært uønsket i Russland – såkalt persona non grata; i forbindelse med en konferanse hun skulle delta på i Moskva i 2015 ble hun stoppet på flyplassen og returnert til Norge. Hun antar utestengningen er knyttet til hennes arbeid med den andre tsjetsjenske krig.
Russlands invasjon av Ukraina
Wilhelmsen fremholdt før Russlands invasjon av Ukraina i 2022 at konflikten om Ukraina til en viss grad var en del av en gjensidig opptrapping langs øst-vest-grensen fra Svartehavet til Østersjøen, og på den måten kan vestlige land ha bidratt noe til å skjerpe konflikten. Hun mener at kritikken av denne analysen henger sammen med ensrettingen som skjer i forbindelse med konflikt. Wilhelmsens analyse har blitt kritisert av blant andre professorene Sven G. Holtsmark og Torunn Laugen Haaland ved Institutt for forsvarsstudier.
Wilhelmsen fremholdt etter invasjonen at det var uklok vestlig politikk med NATO-utvidelser østover, inkludert løfter til Georgia og Ukraina om medlemskap, uten samtidig å involvere og berolige Russland. Tidligere USA-ledete intervensjoner i strid med folkeretten har ifølge Wilhelmsen legitimert Putins fremstilling av at USA hersker på bekostning av Russland. Wilhelmsen hadde ikke forståelse for at hun ble fremstilt som Putins støttespiller og understreker at hennes oppgave er å forstå og forklare som skjer, ikke fordømme. Hun understreket at Putin og hans regime alene har ansvar for krigen i Ukraina.
Utmerkelser
Hun ble i 2023 tildelt Fritt Ords Pris og juryen begrunnet tildelingen blant annet med at hun er «et forbilde for et akademia som ofte preges av tilbaketrekning når ordskiftet hardner til» og «hun er blitt anklaget for å være Putins budbringer og å løpe hans ærend». Juryleder Grete Brochmann mente at Wilhelmsen i forbindelse med debatt om Russlands invasjon av Ukraina har vist uavhengighet og integritet.
Sylting
Sylting er en konserveringsmetode for matvarer. Den er spesielt brukt til frukt, bær og grønnsaker. Frukt og bær har et naturlig innhold av sukker og pektin som er viktig for et godt resultat, bl.a god smak og fyldig konsistens. Dersom råvarene har lavt naturlig innhold, kan pektin og sukker tilsettes under tilberedningen.
Koking er viktig for å bryte ned gjær- og muggsopper og andre mikroorganismer. Like fullt skal koketiden være kort for at råvarene ikke skal koke i stykker. Koking reduserer også råvarens vitamininnhold.
Magne Hoseth
Han signerte en ettårskontrakt med Viking 18. desember 2014. Han har vunnet ett gull i Tippeligaen med og to med.
Sylting
Sylting var tidligere en fast høstaktivitet i norske husholdninger, men i dag dominerer industriell fremstilling. Blant populære råvarer til sylting er hagebær som jordbær, bringebær, rips, solbær, stikkelsbær og viltvoksende som blåbær, tyttebær, rognebær, bjørnebær og multer. Frukt som epler, pærer, plommer og rabarbra er også velegnet til syltetøy, marmelade eller mos.
Harry Martinson
Harry Martinson (født 6. mai 1904, død 11. februar 1978) var en svensk forfatter og poet. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1974 sammen med Eyvind Johnson, noe som var kontroversielt da begge satt i Svenska Akademien.
Sylting
Sursylting
Sursylting eller eddiksylting av rødbeter, småagurk, løk og sølvløk, blomkål, tomater, gresskar, zucchini og squash brukes for å lage forskjellige smakstilsetninger og garnityr til middagsretter. Noen brukes alene, men gjerne med forskjellige kryddersorter, mens andre brukes i blandinger som pickles, pariseragurk og lignende.
Harry Martinson
Martinson ble møtt med sterk kritikk av deler av litteraturkritikerne etter prismottakelsen. Dette, og hans egen følsomhet, førte til slutt til at han begikk selvmord i 1978 ved å skjære opp magen med saks på Karolinska sjukhuset i Solna. Detaljene rundt hans død er skildret i Lars Gyllenstens memoarer, hvor selvmordet beskrives som harakiri.
Harry Martinson-prisen deles ut annet hvert år av Olofström kommune i samarbeid med Harry Martinson-sällskapet. Martinson er kjent for verket Aniara, som har gitt navn blant annet til Aniara-prisen som deles ut årlig av Svensk Biblioteksförening.
Magne Hoseth
Hoseth startet sin karriere i moderklubben Averøykameratene. I 1999 gikk han til Molde, hvor han fikk sin debut i Tippeligaen i sin første sesong. I en kvalifiseringskamp i Mesterligaen i 1999, scoret han de to siste målene i 4–0-seieren mot CSKA Moskva som sendte Molde til 2. kvalifiseringsrunde. Hoseth spilte så flere kamper for det norske U21-landslaget. Hoseth var Moldes toppscorer i 2001.
Sommeren 2004 gikk Hoseth til den danske klubben FC København, men etter bare én sesong i klubben returnerte han til Norge, og signerte for Vålerenga. I 2005 vant han serien med Vålerenga. 19. juli 2006 signerte Hoseth en kontrakt med Molde ut sesongen 2010. Dette kjøpet kostet Molde fem millioner kroner.
Etter å ha startet sesongen på benken grunnet en skade, fikk Hoseth mye spilletid i Eliteserien i 2009, og fikk også spilletid på landslaget, blant annet i 4–0-seieren over Skottland på Ullevaal i august.
Media staver etternavnet hans som både Hoset og Hoseth. Han er oppført i folkeregisteret som Hoset, men selv bruker han konsekvent Hoseth. Molde Fotballklubb og Norges Fotballforbund bruker skrivemåten Hoseth og det er også den som brukes på spillerdrakten.
Meritter
'' FC København
'' Vålerenga
'' Molde
A-landskamper
Kilde:
Vitenfabrikken
Vitenfabrikken er et museum og vitensenter i Sandnes og den største avdelingen på Jærmuseet. Vitenfabrikken, tidligere Sandnes museum, åpnet i 2008. Det er tre etasjer med interaktiv utstilling samt et planetarium, en Tesla-spole, et publikumsverksted og Makerspace Vitenfabrikken.
Jarle Ofstad
Jarle Ofstad (født 1. april 1927 i Ålesund, død 17. desember 2014 ) var en norsk lege. Han var professor emeritus ved Universitetet i Bergen og spesialist i indremedisin og nefrologi (nyresykdommer).
Vitenfabrikken
Vitenfabrikken dokumenterer som museum regional teknologi- og industrihistorie og Sandnes sin byhistorie. I 2019 åpnet det en ny utstilling om Øglend, samt en ny matematikk-utstilling på Abelloftet.
Jarle Ofstad
I boken Den siste hjelper fra 2006 og i Lørdagsrevyen 8. oktober samme år hevdet Ofstad at legene er de rette til å avgjøre spørsmålet om dødshjelp. Han rettet sterk kritikk mot Den norske legeforening som kategorisk avviser en slik mulighet.
Vitenfabrikken
Formidling
Vitenfabrikken driver med formidling til barnehager, grunnskole og videregående, lærerutdanning på universitet og høgskole, samt etterutdanningskurs for lærere og barnehagelærere.
Formidlingsoppleggene tar utgangspunkt i tema fra læreplanen som for eksempel historie, matematikk, astronomi, energi, fysikk, kjemi, biologi og teknologi.
Abels skissebok
Abels skissebok ble åpnet den 22. mai 2008 sammen med nybygget. Utstillingen viser sammenhengen mellom kunst, teknologi og vitenskap i historisk perspektiv og frem til i dag. Utstillingen tar utgangspunkt i de felles rammene til kunst og næringsliv i regionen. Utstillingen tar for seg disse emnene: Alle emnene blir fremstillet på en interaktiv måte. Deler av utstillingen Abels skissebok inngår forsatt i utstillingene på Vitenfabrikken.
Navnet på utstillingen var inspirert av matematikeren Niels Henrik Abel. Vitenfabrikken har også en Foucaults pendel som veier 60 kg og er 11,17 meter lang.
Planetariet
Planetariet befinner seg i den store, karakteristiske kula i hovedbygget. Det har plass til 52 personer og var, da det åpnet, ett av fem planetarier i verden med kombinasjonen av Skymaster ZKP 4 og Spacegate fra Carl Zeiss. I planetariet vises stjernehimmelen, planeter, filmer med astronomisk og naturvitenskapelig innhold. Ved Sandnes sitt 150-årsjubileum i 2010 ble det også produsert en film, Sandnes på 12 minutter, som ser på Sandnes sin historie. Ved oppgradering i 2019 ble Spacegate byttet ut med Velvet projektorer fra Carl Zeiss.
100% ENERGI
100 % ENERGI er en utstilling som ble åpnet 14.juni 2013. Tesla coilen er en del av denne utstillingen. Coilen har fått sitt navn etter sin oppfinner, Nikola Tesla. Ved hjelp av 500 000 volt genererer coilen lysbuer.
Makerspace Vitenfabrikken
Makerspace Vitenfabrikken er et skaperverksted som ble åpnet den 25. mai 2016.
Krossens havremølle
Krossens havremølle er en autentisk havremølle fra 1912. Maskinene står slik de ble forlatt da mølledriften ble avsluttet i 1988. I denne utstillingen kan man følge havrens reise gjennom mølla, fra nytresket til ferdig havregryn. Her finner man også noen plansjer om møllas historie.
Observasjonsterrassen
Observasjonsterrassen er i fjerde etasje, hvor det står to teleskop. Solteleskopet er i bruk om sommeren på solfylte dager.
Priser
Vitenfabrikken er en avdeling innenfor Jærmuseet. I 2009 fekk Jærmuseet den europeiske museumsprisen «The Micheletti Award» som det mest lovende teknologimuseet i Europa, og ble også kåret til årets museum i Norge av Norges museumsforbund, samt «Norges herligste museum for barn» i reisemagasinet Reiser og Ferie.
Vitenfabrikken
Hovedbygningen åpnet den 22. mai 2008. Bygget er tegnet av arkitektkontoret Askim Lanto Arkitekter MNAL, med arbeidstittelen Jonas og vitenfabrikken. Prosjektet var altså oppkalt etter Jonas Øgland som drev sykkelfabrikk i samme kvartal. Bygget inneholder planetariet, utstillingen Abels skissebok, Kafé Hjerneføde og museumsbutikken.
Solaveien 10
Bygningen ble oppført i 1941 som tilbygg til Jonas Øglænds sykkelfabrikk over gata. En bro forbinder bygget med den eldre delen av fabrikken og utgjør et karakteristisk element i bybildet i Sandnes. Broa er dekorert av kunstneren Ståle Kyllingstad og viser 15 felt med keramiske motiver av distriktets tradisjonelle næringsveier. Da sykkelfabrikken flyttet til industriområdet Kvål i 1972, ble anlegget i Solaveien omgjort til kjøpesenter og fikk navnet Huset Vårt. Byggene ble regionens første store handlesenter og har dermed vært sentrale i to av nøkkelindustriene i Sandnes, sykkelproduksjon og handel. I 1988 ble senteret solgt og bygningene ble omgjort til kontorlokaler. Vitenfabrikken bruker i dag alle etasjer av Solaveien 10 til utstillinger, kontor og verksted. I 2015 ble bygget Solaveien 10 renovert. Nye utstillinger om Øglend og om matematikk åpnet i 2019.
Bränna
Bränna er et småsted i Mellerud kommune i Västra Götalands län i landskapet Dalsland i Sverige. I 2005 var Bränna regnet som et tettsted, og hadde da 228 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Helene Ragnhild Østby
Helene Ragnhild Østby (født 30. november 1889, død 15. mai 1978) var en norsk-amerikansk forretningskvinne. Hun var også én av de 31 norske passasjerene som reiste med RMS «Titanic» på dens jomfruferd i 1912. Mot slutten av sitt liv jobbet hun som frivillig ved Rhode Island Hospital.
Familie
Helene Østby ble født i Providence i staten Rhode Island i USA. Hun hadde fire brødre og var eneste datter av juveléren Engelhart Cornelius Østby (1847–1912) og Lizzie May Webster (1854–1899). Hun giftet seg aldri.
Ombord på Titanic
I januar 1912 dro hun sammen med sin far på ferie til Europa. De drog til de sørlige delene av Europa og helt ned til Egypt. Da de var i Nice i Frankrike hørte de at det var mulig å reise tilbake til Amerika med Titanic. De kjøpte billetter og gikk ombord i Cherbourg. De reiste sammen på 1. klasse, men sov i hver sin lugar.
Etter at Titanic kolliderte med et isfjell natt mellom 14. og 15. april 1912 gikk hun ut i korridoren utenfor lugaren sin. Her møtte hun faren Engelhart og sammen med ekteparet Warren, som de hadde møtt i Egypt tidligere samme år, gikk de fire opp til båtdekket. De klarte å ta seg frem til livbåt 5, men Engelhart gikk snart tilbake til lugaren for å hente varmere tøy. Helene ble igjen og kom seg ombord i livbåt 5; hun overlevde forliset mens faren omkom. Farens lik ble senere funnet. Helene søkte White Star Line om erstatning på tilsammen 38 976 norske kroner for skadene og tapene etter forliset.
Senere liv
Etter Titanic-forliset drog hun tilbake til Providence. I 1914 ble hun, samt hennes bror Harold og en av døtrene hans medeier av farens bedrift – «Østby & Barton». Samme år reiste de på forretningsreise til Tyskland. Harold og datteren hans drog tilbake til Amerika rett før krigens utbrudd, mens Østby ble igjen. Da krigen brøt ut flyktet hun først gjennom Flandern, for så å ta seg over til England og reiste tilbake til USA. Østby drog tilbake til Europa i 1930 og bodde i Brussel i ti år. Da andre verdenskrig brøt ut forlot hun Brussel og flyktet til Lisboa. Her bodde hun i tre måneder før hun kom tilbake til Providence i 1941. Hun drog aldri mer tilbake til Europa og bodde i Providence resten av sitt liv.
Hun døde i 1978 og ble gravlagt i nærheten av sin far.
Den norsk-finske grense
Treriksrøysen mot Sverige ligger forøvrig 600 m lenger nord enn røysen mot Russland. Grensen frem til Neiden ble fastlagt i 1751 som en del av den norsk-svenske grense, og ble ikke «Finskegrensen» før 1809.
På norsk side ligger fylkene Troms og Finnmark langs finskegrensen, mens på finsk side ligger Lappland langs norskegrensen.
De seks grenseovergangene er på europavei 8 fra Skibotn, europavei 45 ved Geadgejávri, riksvei 92 øst for Karasjok, europavei 75 ved Utsjok, fylkesvei 895 ved Polmak og riksvei 92 ved Neiden.
Riksgrensen mellom Norge og Finland er fastlagt av følgende grenseavtaler og hendelser:
Samene og reindrift over grensen
Fra 1809 var Finland under russisk overherredømme. I 1810 ble den nåværende grensen mellom Finland og Sverige bestemt, uten at det fikk noen spesielle konsekvenser for reindriften i området. Lappekodisillen fra 1751 gjaldt bare mellom Norge og Sverige, slik at dens bestemmelser ikke gjaldt for reinsamer som drev grenseoverskridende virksomhet via Russland eller Finland. Samenes rettigheter til reindrift, jakt og fiske var ikke nedsatt i noen lov, men en praksis samene fikk drive så lenge myndighetene i landene lot det skje. Først i 1826 ble grensen mellom Norge og Russland fastsatt.
I 1852 bestemte russiske myndigheter at grensen mellom Norge og Finland skulle stenges for samenes reinflytinger. Stengningen ga store problemer for samene på begge sider av grenen. Norske myndigheter bestemte straks at det måtte gjøres tiltak for å begrense skadevirkningene. Myndighetene i Norge besluttet noen uker senere at finske borgere ikke lengre fikk lov til å krysse grensen med sine reinfolker. Det ble også bestemt at finske borgere ikke fikk drive med jakt og fangst i Norge. Norske myndigheter nedsatte Reenbete-Commissionen av 1852 for å vurdere tiltak for de skadelidende samene. Andre utenrikspolitiske problemer skapte vanskelige forhold mellom Sverige-Norge og Russland-Finland, dermed mistet norske myndigheter interessen for videre forhandlinger om en avtale om reinflyttinger over grensen.
En bakenforliggende årsak til grensestengingen var at nasjonene betraktet grenseområdene som en «frontsone.» Det vil si at nasjonalstatene på hver side forsøkte å få befolkningen til å støtte opp om nasjonen og nasjonsbyggingen. Nasjonale symboler som flagg og kongebilder ble delt ut til folkene i grenseområdet for å forsterke nasjonal identitet. Russland hadde under diplomatiske forhandlinger krevd at borgere fra russiske områder skulle få fiske fritt i Norge, samt at de skulle få sette opp fiskebuer ved Varangerfjorden for utstyret sitt. Norske myndigheter ville ikke godta dette og forhandlingene førte ikke frem. Tiltaket påvirket samene ved at grensepasseringer ble vanskelig, ikke bare for sesongvise forflytninger men også for besøk av venner og slektninger.
Grensestengingen ble katastrofal for reindriftsamene som drev med reinflytting over grensen. For mange samer i Norge og Finland innebar sperringen at den tradisjonelle driften stoppet. En beretning fra 1868 viser imidlertid at håndhevelsen ikke ble så nøye kontrollert, slik at reinsamer i noen områder i Nord-Finland fremdeles drev reinflytting til Norge. Derimot var kontrollen strengere på Finsk side, slik at inndragning eller bøter for norske samer med rein i Finland forekom. Samer fra Kautokeino skiftet statsborgerskap og ble svenske, dermed kunne de fortsette med reinflytting som tidligere. Årsaken var at grensesperringen bare var gjeldende for overflytting fra Norge til Finland, mens svenske statsborgere kunne flytte rein over grensen mellom Sverige og Finland. Mellom 1853 og 1871 var det 69 familier eller omtrent 300 samer fra Kautokeino som fikk svensk statsborgerskap. Det ble etter dette ført store reinflokker på sommerbeite i Troms. I 1870-årene var det rundt 100 000 rein som ble ført til Troms, mot bare halvparten før 1852. I disse tallene inngikk også rein eid av finske samer som ble ført inn i Norge av samer med svensk statsborgerskap.
Norske samer ble spurt av myndighetene om de kunne finne «underhold for sine Reensdyr» i Kautokeino eller Sverige. De svarte at de var ukjente på disse stedene. Samene ville ikke slutte med nomadelivet, men de fryktet det det kunne bli utgangen. Reindriftsamene hadde heller ikke lyst til å bli sjøsamer, noe som tolken forklarte slik: «Fjeldfinnernes Ulyst til at gaae over til at blive Søfinner, […] en nedarvet Fordom hos Fjeldfinnen, hvorved han føler sig hævet over Søfinnen og vil finde sig nedsat i en lavere Stilling ved at indtræde i denne Stilling.» Samene forklart også at om det kom en streng vinter måtte de sannsynligvis slakte mange dyr og selge kjøtt. Det mente myndighetspersonene ville føre til problemer med lave priser, og at de derfor burde reise langt vekk for å selge kjøttet. Reineierne i Varanger var imidlertid ikke kjent med områdene i Alta og Lyngen hvor de ble anbefalt å selge kjøttet. Situasjonen var vanskelig og de ble uansett anbefalt å redusere sin reinbesetning.
Finske myndigheter bestemte at reineiere i Norge som flyttet rein over til Finland skulle straffes med at 10 % av reinflokken ble konfiskert. Verdien av de konfiskerte dyrene skulle brukes «til forbedring av Lapplands økonomi.» Blant annet «forbedringer» som reingjerder, landbruksstøtte eller bygging av skoler og biblioteker. Lignende tiltak ble gjort i Norge. I løpet av 1880-årene var det mange samer i Varanger bestemte seg for å flytte til Finland for å bosette seg i Näätämö, nordøst for Inari. De mente at de ville få et bedre liv der.
Etter at Finland ble frigjort fra Russland i 1917 ble grensestengingen endret. Grensen mellom Russland og Finland ble trukket opp i 1920, tre år etter Finlands uavhengighet. En konvensjon mellom statene i 1922 ble forbudet mot grenseoverflytinger oppretthold. I 1944 måtte Finland avstå deler av Suenjel, Petsamo og den østlige delen av Pasvik til Sovjetunionen. Skoltesamene i disse områdene foretrakk dermed å flytte til Finland, og de ble anvist boplasser ved Enaresjøen. I 1950-årene ble det satt opp et reingjerde på grensen mellom Norge og Finland for å unngå reinflokkene å krysse.
Sverige-Norge sa i 1859 nei til et finsk tilbud om å la Norge overta den aller nordligste delen av Finland, Enaredistriktet, for å minske samenes ulemper ved grensesperringen.
Botafogo
Botafogo er en bydel i Rio de Janeiro i Brasil. Den befinner seg i Guanabarabukta mellom fjella Mundo Novo, Dona Marta (som skiller den fra Laranjeiras) og São João (som skiller den fra Copacabana). Den er stort sett et middelklasseområde. Bydelen ligger ved ei bukt med ei flott sandstrand, Praia de Botafogo, og har godt utsyn til Sukkertoppen.
MIAT Mongolian Airlines
MIAT Mongolian Airlines er et nasjonalt flyselskap fra Mongolia. Hovedkontoret ligger i Ulan Bator og hovedbasen er Djengis Khan internasjonale lufthavn. MIAT Mongolian Airlines flyr innenriksruter og til destinasjoner i Asia og Europa. Selskapet har tidligere vært kalt Air Mongol, Mongolflot og Mongolian Airlines.
Historie
Selskapet blei starta i 1956 med hjelp fra Sovjetunionen og Aeroflot. Det brukte sovjetiske fly i starten. Den første flyturen fant sted 7. juli 1956.
Ruter
I januar 2015 fløy selskapet utenriksruter til Beijing, Erenhot og Hongkong i Kina, Tokyo og Osaka i Japan, Seoul i Sør-Korea, Moskva i Russland og Berlin og Frankfurt am Main i Tyskland.
Flyflåte
Flyflåten besto i januar 2015 av Boeing 737-800 og Boeing 767-300.
Meteorologiåret 1919
Meteorologiåret 1919 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1919.
Midtøsten-konflikten
Midtøsten-konflikten, også kjent som den israelsk-arabiske konflikt, er en århundrelang pågående konflikt, til tross for at Israel ble etablert som en suveren stat først i 1948. Konflikten, som startet som politiske og nasjonalistiske konflikter over motstridende territorielle ambisjoner mellom den jødiske og den arabiske befolkningen i Palestina etter sammenbruddet av Det ottomanske riket, har skiftet gjennom årene fra den store regionale arabisk-israelske konflikten til den mer lokale israelsk-palestinske konflikten, selv om de fleste arabiske land og Israel fortsatt er i konflikt med hverandre.
Bakgrunn, eldre historie
Som et geopolitisk møtepunkt mellom tre kontinenter, og derfor et viktig knutepunkt for handel, har Kanaan/Palestina/Israel alltid vært et konfliktområde under skiftende styresett, og bebodd av skiftede sett med folkegrupper.
Teorier om jødenes opprinnelse
Det er usikkert når israelittene innvandret til området, og når jødedommen oppstod, men det eksisterer enighet om at forfedre til dagens jøder hadde kongedømmer i området mellom ca. 1000 f.Kr., til nær vår tidsregning. Bibelen viser til det eldre kongedømmet, som skal ha eksistert fra 1025 f.Kr., og som skal ha delt seg til kongedømmet Israel og kongedømmet Judea, men det eksisterer ikke uavhengige referanser for dette. Bibelen sier også at israelittene innvandret til Kanaan under Moses' og Josvas ledelse rundt år 1300 f.Kr., men at de ikke organiserte seg som et kongedømme før under kong Saul (etterfulgt av David og Salomo før staten ble delt i to).
Genetisk testing har vist at dagens jøder er nærmere i slekt med, tyrkere og armenere, så en alternativ teori om at jødene innvandret fra Aram-Naharaim har vokst frem. De skal da ha levd halvveis som nomader ved siden av den kanaanittiske kulturen fra ca. 1300 f.Kr., og blitt urbanisert rundt 1000 f.Kr.
De eldste kildene vi har til kongedømmet Israel, utenom Bibelen, er fra 830 f.Kr., men ikke alle innbyggerne der regnes som direkte forfedre til dagens jøder. Innbyggerne der ble fordrevet av assyrerne i 722, og det regnes som sannsynlig at disse ble assimilert i andre folkeslag og at de glemte sitt opphav. Jødene var i henhold til Det gamle testamentet bare én av i alt tolv stammer som utgjorde folket Israel.
750–586 f.Kr. Kongedømmet Judea (jødisk)
Vi kan si med rimelig sikkerhet at forfedrene til dagens jøder hadde en uavhengig stat fra 750 –586 f.Kr. under navnet kongedømmet Judea.
586–165 f.Kr. Persisk, babylonsk, selevkidisk, egyptisk og hellenistisk herredømme
I 586 f.Kr. ble Judea erobret av babylonerne, og jødene også derfra ble deportert. En del jøder returnerte dit etter 539 f.Kr., da babylonerne ble erobret av Det persiske riket. Området var under persisk herredømme frem til Aleksander den store erobret det i 331, så under babylonsk, selevkidisk, egyptisk og hellenistisk herredømme.
165–63 f.Kr. Det hasmoneiske kongedømmet (jødisk)
Et opprør førte på ny til en jødisk stat i 165 f.Kr., kalt Det hasmoneiske kongedømmet (hebraisk Hashmonaiym). Landet ble så erobret av romerne i 63 f.Kr., og jødene ble endelig fordrevet ca. 150 år etter.
Bibelsk hebraisk tror man ble brukt fra rundt 500-tallet f.Kr. til ikke lenge etter Bar Kokhba-opprøret (132–135 e.kr.), hvor jødene ble fordrevet fra Jerusalem, språket døde ut som talespråk, og navnet Israel ble i erstattet med Syria-Palestina.
63 f.Kr.–1920 e.Kr. Romersk, islamsk, kristent (korstog) og ottomansk herredømme
På 300-tallet ble Syria-Palestina en del av Østromerriket (Det bysantinske riket), og regionene Syria-Palestina, Samaria, Galilea og Peraea ble omorganisert til en region kalt Palestina. Under bysantinsk styre ble området i løpet av århundrene som fulgte et senter for kristendommen.
Det bodde fremdeles jøder i området, og disse fikk igjen tillatelse til å bo i Jerusalem fra år 438 e.Kr.
I år 613 e.Kr. invaderte det persiske Sasanide-dynastiet Palestina. Jødene støttet invasjonen i håp om selvstyre i Jerusalem, og de fikk fordrevet 37 000 kristne. Jødene fikk delvis autonomi, men var misfornøyde, og støttet den bysantinske tilbaketakelsen av området, mot løfter om amnesti. De kristne i området fikk imidlertid overtalt den bysantinske keiseren om at dette amnestiet ikke var gyldig, og jødene ble likevel fordrevet.
Mellom ca. år 1000 og 1500 e.Kr. var området under stadig skiftende islamsk og kristent herredømme (med kurdisk og mammelukkisk styre fra slutten av 1200-tallet), frem til det osmanske (ottomanske) riket erobret det under Sultan Selim I (1512–1520). Det forble en del av Det osmanske riket i 400 år, frem til britene tok over styret etter at de osmanske tyrkerne tapte første verdenskrig.