cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Digitalisering av lyd og bilde
Digitalisering av lyd
Digitalisering av lyd gjøres ved at lydsignalet fra det lydbærende mediet, f.eks et lydbånd, konverteres fra analogt til digitalt i en AD-konverter og lagres som lydfiler.
En Broadway-Cowboy
En Broadway-Cowboy (originaltittel: A Broadway Cowboy) er en amerikansk stum western-komedie fra 1920, regissert av Joseph Franz. Hovedrollen spilles av William Desmond.
Handling
Betty Jordan forelsker seg i Burke Randolph, etter å ha lagt merke til hans opptreden i en Broadway-fremvisning ved navn A Western Knight. Etter at Betty kommer hjem til Montana, oppdager sheriff Sims - hennes beundrer - fotografier av henne og Burke, og han blir misunnelig på forholdet deres.
Kort tid senere kommer Burke og hans turnerende teater-gruppe for å opptre i en nabo-by. Men når Sims oppdager at Burke befinner seg i nærheten, beordrer han arrestasjonen av Burke. Etter at Burke kommer seg unna, blir med han med på å fange en gruppe bank-ranere. Burke blir deretter landsbyens store helt. Etter at sheriffen blir tvunget til å løslate ham, står Burke fritt til å gifte seg med Betty.
Elly Christiansson
Hun debuterte i 1940 i Stora famnen og kom til å medvirke i fjorten svenske filmer.
Fredrik Shetelig
Carl Fredrik Lutken Shetelig (født 6. mai 1960 i Oslo) er en norsk sivilarkitekt. Fra 2006 har han vært ansatt som professor i arkitektur ved Fakultet for arkitektur og design ved NTNU. I 2013 ble han ansatt som dekan ved fakultetet i en åremålsperiode på fire år. I 2017 fikk han fornyet tillit, og fortsatte som dekan i fire nye år. Han ble etterfulgt av Marianne Skjulhaug i august 2021.
Shetelig var ferdig utdannet sivilarkitekt fra Arkitektavdelingen ved NTH (integrert i NTNU fra 1996) i 1990. Før dette hadde han tatt husbygglinjen ved Oslo Ingeniørhøyskole (1982–1984).
Etter arkitektutdannelsen hadde han et kort engasjement ved Ola Steen arkitektkontor AS i Trondheim, før han i 1990 ble ansatt som vit.ass. ved Institutt for by- og regionplanlegging og Institutt for byggekunst ved NTH. Etter vit.ass.perioden (1992–1994) arbeidet han ved private arkitektkontor i Trondheim, først hos Arkitektene Rødahl og Clausen AS, deretter Pir II – Arkitekter, som han var med å starte i 1994, og deretter var partner og medeier i.
I 2005 ble han ansatt ved Fakultet for arkitektur og billedkunst (senere Fakultet for arkitektur og design), NTNU; det første året som universitetslektor i arkitektur, før han ble professor i 2006. Før han ble ansatt som dekan i 2013 var han prodekan for utdanning ved fakultetetet (2005–2013).
Kolhapur
I folketellinga i 2001 hadde byen 485 183 innbyggere. 52 % var menn og 48 % kvinner. Lesekyndigheten var på 79,6 %, hvilket er høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Lesekyndigheten blant menn var på 83,9 %, blant kvinner på 75 %. 10,3 % av innbyggerne i byen var mindre enn 6 år gamle.
Referanser
Kolhapur
Peter Jennings
Karriere
Han var det eneste nyhetsanker for ABCs World News Tonight fra 1983 og frem til sin død i 2005. Fra å være high-school dropout, steg han raskt til å bli en av amerikansk TVs mest fremtredende journalister og ankere.
Hans far var en velkjent journalist og nyhetsanker hos Canadian Broadcasting Corporation. Jennings startet sin karriere tidlig da han deltok i et canadisk radioshow i en alder av ni år. Han drømte om å følge i sin fars fotspor innen kringkasting, men hans første jobb var for Royal Bank of Canada. Han håpet at selskapet ville sende ham til filialen i Havanna, men ble istedet sendt til den lille byen Prescott i Ontario og senere til filialen i Brockville.
I 1965 ble han ansatt hos ABC News for å forankre deres nyhetsprogram. Hans manglende erfaring ble angrepet av kritikere og andre i TV-nyhetene. Jennings ble korrespondent i Midtøsten i 1968.
Han kom tilbake som en av World News Tonights tre ankere i 1978, og ble forfremmet til rollen som eneste anker i 1983. I tillegg var Jennings vert for mange ABC News spesialrapporter og han har vært ordstyrer i flere debatter ved amerikanske presidentvalg. Jennings ble naturalisert amerikansk statsborger i 2003. Sammen med Tom Brokaw i NBC og Dan Rather i CBS, dannet Jennings «Big Three»-nyhetsankerne som dominerte amerikanske kveldsnyheter fra tidlig på 1980-tallet og helt frem til 2005.
I 1968 etablerte han ABCs Midtøsten-byrå i Beirut i Libanon. Dette var den første amerikanske TV-nyhetsbyrået i den arabiske verden. Det neste året demonstrerte han sin voksende ekspertise innen Midtøsten-affærer og Palestina. Han gjennomførte den første amerikanske TV-intervju med PLO-leder Yassir Arafat. I 1972 dekket Jennings sin første store «breaking news»-historie, nemlig München OL-massakren som ble gjennomført av terror-organisasjonen Svart september.
Etter hendelsene i München fortsatte Jennings å rapportere om hendelser fra Midtøsten. I 1973 dekket han Jom kippur-krigen, og året etter var han sjefskorrespondent og medprodusent av Sadat: Action Biography, en profil av den egyptiske presidenten, Anwar Sadat, som gjorde at Jennings vant sin første av sine to George Foster Peabody Awards. Dokumentaren etablerte Jennings som Sadats favorittkorrespondent.
Jennings kom tilbake til USA på slutten av 1974 for å bli Washington-korrespondent og nyhetsanker for ABCs nye morgenprogram AM Amerika, en forgjenger for Good Morning America. I november 1975 flyttet Jennings til utlandet igjen, denne gang som korrespondent. Han fortsatte å dekke Midtøsten, og i 1978 var han den første amerikanske reporteren som intervjuet Ayatollah Khomeini fra Iran.
I 1982 rapporterte Jennings om flere nyhetshendelser som for eksempel den iranske revolusjonen og påfølgende gisselsituasjon, mordet på Sadat, Falklandskrigen, Israels invasjon av Libanon i 1982 og pave Johannes Paul II sitt besøk i Polen i 1983.
Kristinfeltet
Kristinfeltet er et gass- og kondensatfelt sørvest på Haltenbanken i Norskehavet. Utvinning av naturgass og naturgasskondensat fra Kristinfeltet startet den 3. november 2005. Statoil er operatør for Kristinfeltet.
Utvinningen foregår med bunnmonterte produksjonsrammer knyttet til den flytende bolig- og produksjonsplattformen «Kristin». Reservoaret befinner seg på omkring 5000 meters dyp, og har høyere trykk og temperatur (900 bar og 170°C) enn noe annet felt som inntil da var bygd ut på norsk kontinentalsokkel.
Plattformen ble designet av Aker Solutions Engineering i perioden 2000-2005.
Rettighetshavere
Feltets rettighetshavere ved produksjonsstart i 2005:
Peter Jennings
Karriere
ABC annonserte 9. august 1983 at Jennings hadde signert en ny fire-års kontrakt med nettverket og skulle bli det eneste anker og senior redaktør for programmet World News Tonight fra 5. september. I løpet av midten på 1990-tallet, fikk Jennings en del kritikk fordi han insisterte på ikke å la O.J. Simpson-drapssaken bli en del av nyhetssendingen hans. I stedet hadde Jennings viet sin tid til å dekke krigen i Bosnia og Hercegovina.
Privat
Jennings' første kone var barndomskjæresten Valerie Godsoe. Sommeren 1973 giftet han seg med Anouchka Malouf, en libanesisk fotograf. De skilte seg i 1979. Senere samme år giftet han seg med ABC-kollega Kati Marton og sammen fikk de to barn. De ble skilt i 1993. I 1997 giftet han seg med Kayce Freed.
5. april 2005 offentliggjorde Jennings at han hadde blitt diagnostisert med lungekreft og at han hadde startet behandling. Han døde 7. august 2005 i sin leilighet i Manhattan av komplikasjoner i forbindelse med sykdommen.
Citizens United
Citizens United er en konservativ ikke-statlig organisasjon i USA. Nåværende president og styreformann er David Bossie. Citizens United vant over Federal Election Commission i USAs høyesterett i saken Citizens United v. Federal Election Commission om valgkampfinansiering. Utfallet åpnet opp for etableringen av «Super PACs», uavhengige politiske handlingskomiteer som er unntatt de tradisjonelle reguleringene om valgkampfinansiering.
Carthage College
Carthage College  er et privat, kristent universitet i Kenosha i delstaten Wisconsin, USA. Det ble opprettet i 1847.
Ved universitetet var det 2 699 studenter og 210 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 23 650 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Filosofiåret 1937
Filosofiåret 1937 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1937.
Stade Geoffroy-Guichard
Stade Geoffroy-Guichard er et stadion i Saint-Étienne i Frankrike. Det er hjemmebanen til fotballaget AS Saint-Étienne, men har også blitt brukt til kamper i rugby union. Stadionet har blitt oppgradert i forbindelse med EM i fotball 2016 og kapasiteten ble økt fra 35,600 til 42,000. Stadionet var opprinnelig reserve for EM, men ble fikk endret status siden det er 24 lag med i EM og dermed flere kamper.
Historikk
Stadionet ble bygget på et landområde som ble gitt av Geoffroy Guichard som stiftet fotballklubben AS Saint-Étienne. Det ble offisielt åpnet i september 1931. Det var opprinnelig løpebane rundt gressmatta, men denne ble fjernet i 1956 under oppgradering av stadionet. Det var tidligere bare fire seksjoner med åpne hjørner, men det ble bygget tribuner i alle fire hjørnene for å øke kapasiteten for EM i fotball i 2016.
VM i fotball
Stadionet ble brukt under VM i fotball 1998, da fem gruppespillkamper og én åttendedelsfinale ble spilt her.
EM i fotball
Under EM i fotball 1984 ble det spilt to kamper i gruppespillet på stadionet.
Ved EM i fotball 2016 ble det spilt tre gruppespillkamper og én åttendedelsfinale her.
Henry W. Hartsfield jr.
Henry Warren Hartsfield jr. (født 21. november 1933 i Birmingham i Alabama, død 17. juli 2014 i Houston i Texas) var en amerikansk testpilot og astronaut.
Nytt demokrati
Nytt demokrati (gresk: ; romanisering: Néa Dimokratía, ND) er et politisk parti i Hellas. Det er landets dominerende høyreparti. Nytt demokrati rommer både liberale og konservative elementer, og partiet har hele tiden vært tilhengere av Hellas’ medlemskap i EU.
Partiet ble grunnlagt av Konstantinos Karamanlis etter militærdiktaturets fall i 1974. Under Karamanlis’ ledelse ble Hellas både assosiert medlem av Det europeiske økonomiske fellesskap (fellesmarkedet) og senere i 1981 medlem av Det europeiske fellesskap.
Nytt demokrati har historisk sett vært rivalen til det sosialdemokratiske partiet PASOK, som så har blitt fortrengt av det radikale SYRIZA.
Foran valget i juni 2012, da landet befant seg i en gjeldskrise, ønsket partiet å beholde Hellas i EU og eurosonen, og Antonis Samaras ble statsminister i en regjeringskoalisjon med Nytt demokrati, PASOK og Demokratiske venstre, etter at Nytt demokrati ble valgvinner. Nytt demokrati måtte overlate regjeringsmakten til SYRIZA etter valget i januar 2015, men kom tilbake igjen etter valget i 2019, da partiet fikk flertall alene.
Nytt demokrati har tradisjonelt sin høyeste oppslutning på Peloponnes, i Sentral-Makedonia og i Vest-Makedonia, og står svakest på Kreta, på De egeiske øyer, i Attika og i Vest-Hellas.
Nytt demokrati er medlem av Den internasjonale demokratiske union og Den sentrumdemokratiske internasjonale, og partiets representanter i Europaparlamentet er tilsluttet Det europeiske folkeparti.
Dødsdansen (1912)
Dødsdansen er en tysk stumfilm fra 1912, regissert av Urban Gad.
Handling
Bella er gift med ingeniøren Burk, som blir hardt skadet i en ulykke.
Under hennes forsøk på å skaffe seg en inntekt, møter Bella tilfeldigvis en spennende komponist som snart blir forelsket i henne. Men på randen av ekteskapelig ruin dreper Bella denne komponisten.
Kåre Gisvoll
Kåre Gisvoll (født 29. november 1930 i Bø i Vesterålen, død 4. februar 2005 i Trondheim) var en norsk sosialøkonom, offentlig tjenestemann og politiker for Venstre.
Gisvoll var statssekretær i Handelsdepartementet under Korvald-regjeringen fra 1972 til 1973, da handelsavtalen med EF kom i stand. Gisvoll styrte i realiteten departementet under statsråd Hallvard Eikas sykdom.
Gisvoll var fylkesrådmann i Sør-Trøndelag fylkeskommune fra 1976 til 1986, assisterende banksjef i Kreditkassen i Trondheim fra 1986 til 1991 og deretter direktør for Trondheims byjubileum i 1997.
Han vokste opp i Bø med foreldre fra Foldereid i Nord-Trøndelag. Faren var lærer.
Guan Yu
Guan Yu (kinesisk: 關羽; pinyin: Guān Yǔ, født 162, død 219) var en general som tjente under krigsherren Liu Bei i slutten av Han-dynastiet og de tre rikers periode i det gamle Kina. Han spilte en stor rolle i borgerkrigen som førte til Han-dynastiets fall og la grunnlaget for Shu Han, som Liu Bei var den første keiseren av. Guan Yu, Liu Bei og Zhang Fei var kjent for å ha vært blodsbrødre.
Han er en av de best kjente kinesiske historiske figurer, og æres med templer i store deler av Øst-Asia. Den klassiske romanen Beretningen om de tre kongedømmer forteller utførlig om hans bragder, med åpenbare overdrivelser. Ved senere gjenfortelling og diktning er historiene blitt enda mer overdrevet. Guan Yu har blitt gjort til guddom så tidlig som i Sui-dynastiet og blir fremdeles æret av kinesere, ikke minst i Hongkong. Mens legendefremstillinene ser ham som rettskaffen og lojal, har Guan Yu blitt karakterisert av noen historikere som arrogant og uorganisert, egenskaper som etter hvert ledet til hans nederlag for Sun Quan, kongen av Wu.
Guan Yu er tradisjonelt framstilt som kriger med rødt ansikt og langt skjegg. Skjegget blir nevnt i Beretningen om de tre kongedømmer, men det er mest sannsynlig at det røde ansiktet stammer av operaforestillinger hvor røde ansikt var tegn på rettskaffenhet og lojalitet. Ifølge folkehistorier brukte Guan Yu en guandao kalt Grønn-drage-halvbueblad, som ligner en hellebard. Den skal ha veid 82 jin (41 kg). En kopi av hellebarden i tre kan sees i keiser Guan-tempelet i Xiezhou fylke i Kina.
Dynasty Warriors (spill)
Guan Yu er også en spillbar figur i Dynasty Warriors-serien av Koei, hvor hans valgte våpen er en guandao.
Annika Udo
Annika Udo (født 1960 ) er en svensk-norsk figurspiller, figur-/dukkemaker og teaterleder. Hun er kunstnerisk og administrativ leder for Teater Visuell i Trondheim.
Utdanning
Annika Udo er utdannet figurspiller ved Norsk Dukketeater Akademi, Høgskolen i Østfold i Fredrikstad i 1991-1994. Hun var student i første kull ved akademiet. I studietiden hennes laget NRKs kulturmagasin Kulturoperatørene et lengre innslag om utdanning, der de blant annet intervjuet Annika Udo.
Kunstnerisk virke
Teater Visuell ble etablert i Trondheim i 1994. Teaterets grunnlegger og utøver er Annika Udo.
Siden 2004 har teateret disponert ‘Stillverk 1’ som egen scene. her produseres figurteater for barn, ungdom og voksne.
Teater Visuell uttrykker seg gjennom figurer (dukker og objekter) som skaper visuelle bilder, tildels uten bruk av ord. Det arbeides ofte med bestemte tematiseringer i form av korte sekvenser som gjenspeiler det indre hendelsesforløpet.
Figurteater setter fokus på dødt og levende og dermed på de eksistensielle spørsmål. Det står bortenfor normaliteten, kan sjonglere med uavhengigheten og få oss til å glemme selvfølgeligheter. Vise oss speilbilder, drømmebilder eller vrangbilder – av oss selv. Det visuelle er det sentrale.
Teater Visuell har representert Norge ved flere teaterfestivaler i både inn- og utland.
Danielsveita
Danielsveita er en 58 meter lang veit i Trondheim sentrum, som går fra Erling Skakkes gate til Tinghusplassen. Den gikk tidligere helt opp til Kongens gate, men ble gjenbygd i nordenden i forbindelse med byggingen av Trondheim Torg fra 1967. Den var opprinnelig en forlengelse av Bersvendsveita, som ligger på nordsiden av Kongens gate.
Annika Udo
Kunstnerisk virke
I 1997 hadde Teater Visuell samproduksjon med det frie sceniske figurteateret Cirka Teater med forestillingen.
Per 2018 arbeider Annika Udo med stop motion-animasjon.
Danielsveita
Historie
Veita er trolig fra ca 1681, da Johan Caspar de Cicignon utarbeidet byplanen for Midtbyen etter Bybrannen i Trondheim 1681. I 1686 omtales den som «den lille nyanlagte gate», men kaltes også «den lille gate», «den lille Gade ved Kalvskindet» og «stretet fra Kongens gate opp til Kalvskinnet». Senere gikk den under navnet Davidsveita og Kalvskinnsveita, da dette området ble regnet som en del av Kalvskinnet, og fra 1725 ble den kalt Danielsveita, som den heter den dag i dag. Navnet har den fra høkeren (kjøpmann med begrensede rettigheter), Daniel Einersen. Han fikk borgerskap 5. desember 1693, og drev handel fra Danielsveita 26.
Felles for Danielsveita og den enda eldre Bersvendsveita (oppkalt etter Bersvend Olsen Rønning) er at de er oppkalt etter to jevngamle høkere (småhandlere), og da disse var aktive, rundt år 1700, var dette et landlig område, der mange av gårdene hadde stabbur, fjøs og stall. Veita kaltes også Hestskitveita, fordi det var mange staller der, som ble brukt av stallmenn og bønder som hadde losji der da de var i byen. Den overlevde alle bybrannene (1708, 1841 og 1842), og Schjølberggården, som i dag står på Trøndelag Folkemuseum på Sverresborg stammer fra 1687.
Pelsbier
Pelsbier (Anthophorini) er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. Tidligere har de gjerne blitt regnet til familiegruppen Anthophoridae, men nå er det vanlig å samle alle biene i familien Apidae. Gruppen omfatter ca. 750 kjente arter, av disse finnes vel 100 i Europa og i alle fall to arter er funnet i Norge.
Utseende
Store, robuste, tett hårete bier. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Hodet er nokså lite i forhold til kroppen, fasettøynene store. De kan kjennes fra humler på at fasettøynene når nesten helt ned til roten av kjevene, uten noe langt kinn mellom. Kroppen er kort og bred, høyt hvelvet, tett kledt med oppstående hår. Forvingen har tre submarginalceller. Beina er kraftige og nokså lange til bier å være, kledt med ganske lange hår.
Levevis
Pelsbiene er solitære bier som legger reirene sine i ganger i jord, kan også grave i løs mørtel i en murvegg. De voksen biene er flittige blomsterbesøkere og kan ligne mye på humler, men de flyr mye raskere enn humlene.
Carola Hits
Carola Hits (med undertittelen «fångad av en stormvind») er et samlealbum av den svenske pop- og gospelsangeren Carola, som ble utgitt på plateselskapet BMG Ariola i både Sverige og Norge 6. juni i 1991. Albumet ble produsert av Lennart Sjöholm, og samlingen ble kompilert av Hans Larsson.
Carola Hits ble utgitt i kjølvannet av at hennes nye låt, «Fångad av en stormvind», vant Eurovision Song Contest 1991 for Sverige.
Albumet
Carola Hits er et samlealbum med 14 låter, utvalgt av Hans Larsson fra fem av Carolas tidligere album: Främling (1983), Steg för steg (1984), På egna ben (1984), Runaway (1986) og Much More (1990). Carola hadde til da utgitt totalt syv album, men to av dem, julealbumet Julefrid med Carola fra 1983 og gospelalbumet Happy Days fra 1985, ble ikke regnet med blant de vanlige utgivelsene, da disse var mer nisjepregede album. Derfor ble ingen låter tatt med fra disse to utgivelsene hennes.
Mottagelse
Albumet debuterte på den svenske albumliste 19. juni 1991 på en 20.-plass – som ble beste plassering – og ramlet de påfølgende uker nedover til en 40.-plass 14. august 1991, før den forsvant helt ut etter bare fire uker.
Singel
Singelen «Fångad av en stormvind» – som ble sluppet i forkant av albumet – debuterte på en sjetteplass på den svenske singellisten 24. april 1991. To og en halv uke etter seieren i Eurovision Song Contest, klatret den opp til en tredjeplass 22. mai 1991 – som også ble beste plassering – før den ramlet ned igjen. Singelen lå totalt seks uker på den svenske singellisten. I Norge debuterte «Fångad av en stormvind» på en sjetteplass i uke 21, 1991 (som også ble beste plassering). Uka etter ramlet singelen ut av VG-lista.
På singelen var det også inkludert den engelske versjonen av låten, som het «Captured by a Lovestorm». Det ble også gitt ut en CD-maxi-versjon for det internasjonale markedet, under tittelen «Captured by a Lovestorm». Den hadde fire spor, hvorav tre av dem var varianter av «Captured by a Lovestorm», i tillegg til den svenske versjonen «Fångad av en stormvind».
Den internasjonale utgaven slo godt an i Østerrike, hvor den oppnådde 22.-plass på salgslistene som beste plassering. Internasjonalt klatret den til 22.-plass på singellistene i Østerrike som beste plassering.
«Fångad av en stormvind» (1991)
Tekst og musikk: Stephan Berg Produsert av Stephan Berg «Fångad av en stormvind» var vinnerlåten for Sverige i Eurovision Song Contest 1991. «Fångad av en stormvind» fikk 146 poeng, samme poengsum som Frankrikes bidrag. Begge bidragene hadde også like mange tolvere, men fordi «Fångad av en stormvind» hadde fått flere tiere, vant Sverige til slutt.
«Mickey» (1983)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / Nicky Chinn og Mike Chapman Produsert av Lasse Holm  – fra albumet Främling (1983)
«Mickey» – som opprinnelig ble skrevet av Nicky Chinn og Mike Chapman for gruppen Raceys album Smash and Grab i 1979 – har blitt sunget av flere artister, deriblant Toni Basil som hadde en nummer én-hit i USA med denne låten i 1982. Den svenske versjonen har tekst skrevet av Ingela Forsman, som i Sverige går under Ingela «Pling» Forsman, fordi hun har skrevet tekster til utallige svenske melodifestival bidrag, hvorav tre av dem gikk videre til de internasjonale Eurovision Song Contest finalene. Deriblant «Se på mig» fra 1995, som lå an til å vinne, men som ble slått på målstreken av Secret Gardens «Nocturne». Carolas versjon av «Mickey» ble også en hit, i alle fall i Sverige.
Denne sangen er også med i et videospill som heter Lollipop Chainsaw, sunget av Toni Basil.
«Främling» (1983)
Tekst/musikk: Mariann Forsberg / Lasse Holm Produsert av Lasse Holm – fra albumet Främling (1983)
Carolas debutlåt som 16-åring, i Eurovision Song Contest i 1983, som innbrakte en tredjeplass med 126 poeng. Bidraget fikk 12 poeng fra Norge. «Främling» ble en hit både i Norge og Sverige, med henholdsvis førsteplass og femteplass på singellistene.
«Liv» (1983)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / Lasse Holm Produsert av Lasse Holm – fra albumet Främling (1983)
«Tommy tycker om mig» (1984)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / Lasse Holm
Produsert av Lasse Holm og Lennart Sjöholm  – fra albumet Steg för steg (1984)
«Tommy tycker om mig» ble en hit både i Norge og Sverige, med en niendeplass på de norske singellistene og tiendeplass på de svenske. Ifølge komponisten selv, Lasse Holm, er låten inspirert av Billy Joels «Uptown Girl» når det gjelder rytmen og stilen.
«På egna ben» (1984)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / B. Adams, J. Wallance, E. Kagna Produsert av Lennart Sjöholm – fra albumet På egna ben (1984)
«Gloria» (1983)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / GC Bigazzi / Umberto Tozzi Produsert av Lasse Holm – fra albumet Främling (1983)
«Mitt i ett äventyr» (1990)
Tekst og musikk: Stephan Berg Produsert av Stephan Berg  – fra albumet Much More (1990)
«Mitt i ett äventyr» ble en hit i Sverige. Den lå fire uker på den svenske singellisten, fra 28. mars til 9. mai, med femteplass som beste plassering 11. april 1990. Sangen deltok i svenske Melodifestivalen 1990, men ble slått av Edin-Ådahls «Som en vind».
«Tokyo» (1984)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / Lasse Holm Produsert av Lasse Holm og Lennart Sjöholm – fra albumet Steg för steg (1984)
«Det regnar i Stockholm» (1984)
Tekst/musikk: Ingela «Pling» Forsman / Lasse Holm Produsert av Lasse Holm og Lennart Sjöholm  – fra albumet Steg för steg (1984)
«Det regnar i Stockholm» er en rolig og følelsesladet ballade som handler om kjærlighetssorg og savn.
Med «regnværet» menes det her tårer, i overført betydning. Selv om denne låten ikke ble noen stor hit, blir den regnet som en av Ingela «Pling» Forsman mest poetiske tekster.
(Bildet er fra 2008)]]
«Radiate» (1986)
Tekst/musikk: Robin Gibb og Maurice Gibb Produsert av Maurice Gibb  – fra albumet Runaway (1986)
Tvillingbrødrene Robin Gibb og Maurice Gibb, fra gruppen Bee Gees, hadde skrevet og produsert suksessfulle album for blant andre superdivaene Dionne Warwick og Barbra Streisand.
I 1986 hørte brødrene Gibb, Carola synge, og de bestemte seg for å skrive og produsere et album for henne, som fikk tittelen Runaway. Carola hadde håpet at dette albumet skulle bli hennes store internasjonale gjennombrudd, siden disse suksessfulle brødrene skulle lage albumet, men den internasjonale suksessen lot heller vente på seg.
Albumet – som ble utgitt 12. mai 1986 – ble imidlertid en stor suksess i Norge og Sverige, med henholdsvis andreplass i Sverige og niendeplass i Norge (uke 23, 1986) som beste plassering på album salgslistene. «Radiate» var en av i alt to hitlåter fra albumet.
«The Runaway» (1986)
Tekst/musikk: Robin Gibb og Maurice Gibb Produsert av Maurice Gibb  – fra albumet Runaway (1986)
«The Runaway» var Carolas største hit fra albumet ved samme navn. Den lå seks uker på singellistene, med en tredjeplass som beste plassering i Sverige. I Norge lå låten flere uker på Ti i skuddet, men den solgte ikke bra nok til å komme inn på singellistene.
«The Girl Who Had Everything» (1990)
«The Girl Who Had Everything» lå fire uker på singellistene i Sverige med en 15.-plass som beste plassering, som nykommer på lista 26. september 1990.
«I'll Live» (1990)
Tekst og musikk: E. Wolff og R. Daniels Produsert av Stephan Berg – fra albumet Much More (1990)
Sporliste
'CD (1991) BMG RCD 507 (BMG Ariola)'' – total spilletid: 52:46 (Albumet inneholder 14 låter fra fem forskjellige album. )
Lavnivåspråk
Begrepet lavnivåspråk brukes i programmering som en motsetning til høynivåspråk. Et lavnivåspråk er vanligvis et programmeringsspråk som er ett maskinnært eller maskinvarenært språk, for eksempel assemblerspråk, som ligger nært maskinkoden til en bestemt maskinvare, men noen ganger også for eksempel C, som i bestemte sammenhenger er mindre abstrakt og mer primitivt enn andre høynivåspråk.
Catawba College
Catawba College  er et privat, kristent universitet i Salisbury i delstaten Nord-Carolina, USA. Det ble opprettet i 1851.
Lavnivåspråk
At det ligger ligger nært en bestemt maskinkode betyr at noen kommandoer i programmeringsspråket er de samme som brukes av prosessoren selv. Dette gjelder for eksempel registernavn og manipulasjoner av disse, og å gjøre bitvise operasjoner slik som logisk AND for å lese og skrive registerverdiene.
Catawba College
Ved universitetet var det 1 269 studenter og 100 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 19 690 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Lavnivåspråk
Bruk av et lavnivåspråk krever generelt mer tid og leder lettere til programmeringsfeil enn bruken av et høynivåspråk. Fordelen er at programmereren har god kontroll over hvordan programmet forholder seg, og en erfaren programmerer kan dermed utnytte den tilgjengelige maskinvaren bedre. I datamaskinenes barndom på 1950-1970-tallet var lavnivåspråk en vanlig måte å utvikle visse typer av programvare der kravene til effektivitet var høye, eksempelvis operativsystemer eller styreprogrammner i telefonsentraler. I dag reserveres lavnivåspråk for bestemte deler av operativsystemene.
The Broken Gate
The Broken Gate er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Paul Scardon. Hovedrollen spilles av Bessie Barriscale. Manus er basert på en roman fra 1917 av Emerson Hough.
Lavnivåspråk
For eksempler på lavnivåspråk, se forth, som noen ganger også kan betraktes som et høynivåspråk, og assembler.
The Broken Gate
Filmen er antatt tapt.
Handling
Når Don Lane kommer tilbake fra college, besøker han moren sin i hjembyen deres Spring Valley. Der oppdager Don at han er et uekte barn, og at moren hans fremdeles blir fordømt av lokalbefolkningen i Spring Valley - for å ha født et barn utenfor ekteskap. Når han havner i slåsskamp når han prøver å forsvare morens navn, havner han i fengsel. Men han blir snart løslatt av Brooks, en advokat og mangeårig venn av Aurora.
Sverre Frich jr.
Frich startet på slutten av syttitallet bedriften IL-X-Bud-Service A/S, og bygde det i løpet av åttitallet opp til å ha godt over tusen enheter i Norge, Sverige og Danmark. Fra 1987 til 1990 var han også styreformann i Oslo Lysverker ved siden av lederstillingen i IL-X.
Frich ble finansbyråd i Oslo i september 1990, etter å ha overtatt etter partikollegaen Trond B. Svendsen. Frich var byråd i 7 måneder, før han i april 1991 trakk seg etter ikke å ha fått gjennomslag i byrådet for økte nedskjæringer.
Etter karrieren som byråd gikk Frich tilbake til lederjobben i IL-X. Frich har siden vært aktiv i flere selskaper i ulike bransjer, deriblant i en rekke firmaer i eiendomsbransjen.
Paphora
Paphora er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brune trebukker. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum er smalt og tønneformet, litt avsmalnende forover, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnbrede, beina er slanke og nokså korte.
Utbredelse
Artene lever i Australia.
Ellingard
Ellingard Gruppen AS (morselskap) med datterselskapene Murmester Rolf Holm AS, Ellingard Naturstein AS, Ellingard Collection AS, Respo Terrazzo AS og Ellingard Monument AS utgjør Ellingard-konsernet.
Konsernets ledergruppe består av konsernsjef Pål Smith, aksjonær Karstein Ellinggard og de daglige lederne i de fem datterselskapene.
Ellingard Gruppen er Norges største leverandører innen mur & flis, naturstein og terrazzo og utfører oppdrag over hele landet. Konsernet har egen innkjøpsorganisasjon som handler direkte fra produsenter over hele verden. Hovedkontoret, lager, butikk og verksted ligger i Østre Aker vei 103, Oslo. I tillegg har Ellingard Gruppen eget lager og verksted i Verpetveien 52 på Vestby utenfor Oslo. Konsernet hadde rundt 100 ansatte i 2015.
Tromsøregionen
Tromsøregionen er en byregion i Troms og Finnmark fylke i landsdelen Nord-Norge som i henhold til ''Stortingsmelding nr. 31 (2002-2003)'' består av de to kommunene Tromsø og Karlsøy. Antall innbyggere er per. Regionsenteret er byen Tromsø. I Tromsø-områdets regionråd inngår også Balsfjord kommune.
Byregion
I storbymeldingen til Stortinget (2002–2003) ble Norge delt inn i èn storbyregion og 15 byregioner, åtte på Østlandet og åtte utenfor Østlandet. De åtte på Østlandet danner en geografisk sammenhengende helhet. De åtte byregionene utenfor Østlandet er alle geografisk frittstående. Alle byregionene er definert ved en bykommune som senter og med et utvalg omlandskommuner rundt. Drammens- og Mosseregionen er en del av Oslo-regionen, mens de andre byregionene langs Oslofjorden pluss Mjøsbyene i utgangspunktet ikke har en slik relasjon.
Sonipat
Sonipat (staves også Sonepat, hindi:, punjabi: ) er en gammel by og kommune i distriktet med samme navn i den nordvestindiske delstaten Haryana. Det menes at byen ble grunnlagt som Suvarnaprastha av de fem Pandavabrødrene i Mahabharataperioden. En annen legende omskrev navnet til Raja Soni, den 13. etterfølgeren av Arjuna, en av de fem Pandavabrødrene. Byen ligger i gjennomsnitt 220 moh.
A Dash Through the Clouds
A Dash Through the Clouds er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Mack Sennett.
Handling
Luftfart-entusiasten Josephine redder frieren sin, Chubby, fra en rasende lynsje-mobb, ved hjelp av Slim og flyet hans.
Fjordferge
Fjordferge
Fjordfergene oppsto så tidlig som i 1920-tallet da de første spesialiserte bilferjene bygges og settes i fergestrekningene, da var disse hovedsaks av type FÅ som betyr «Ferje Åpen», men var meget raskt overgått av nyere ferger i type FÅS som betyr «Ferge Åpen Styrehus», og kunne ha overbygningsdekk om de var store nok. Større fjordferger tilhørte type FÅOD, «Ferge Åpen OverbygningsDekk» med stor overbygning med et lukket dekk eller et dels åpent dekk. Alle typiske fjordferger ment for lukket farvann har åpen bildekk. Men på samband med lavt trafikkgrunnlag utenfor innelukket farvann var FOF utviklet, dette betyr «Ferge Overbygning Forut», dermed vil bildekket være enten være innelukket forut eller bare i akter. På mer værharde ferge- og lokalbåtruter ute på åpen hav og i Nord-Norge måtte bildekket lukkes helt med en overbygning som også strakk seg ut til de vanntette portene. Denne typen kalles FL som står for «Ferge Lukket».
Begynnelsen
I mellomkrigstiden hadde den båtbaserte rutetrafikken med lokalbåter og ferger etablerte seg langs den norske kysten som strekker seg over 25,000 kilometer i lengde med 1,100 fjorder og flere hundre bebodde øyer etter en samferdselsrevolusjon som startet i midten av 1800-tallet etter introduksjonen av det propelldrevne dampskipet og innføringen av statlig støtteordninger for private og kommunale dampskipsselskaper. Det første statsstøttede private dampskipet var «Bjørgvin» som postførende damper mellom Bergen og Stavanger i 1838, den første varige lokalruten. Etter «frislippet» i 1857 da Stortinget vedtok at den statlige dampskipferdselen skulle avløses av private selskaper som vil få statlig tilskudd for å opprettholde rutene, oppsto en lang rekke privateide dampskipsselskaper som deretter forsørget den norske rutebåttrafikken.
Den første motoriserte ferjen med vogndekk ment for hestetrukne vogner og deretter biler, var Salhusferja bygd av Glommens mekaniske verksted i Fredrikstad og levert i november 1918 til Salhussambandet. Dette sambandet over Karmsundet mellom Karmøy og fastlandet var allikevel ikke forskjellig fra andre ferjeoverganger i resten av landet, ved at det foregikk i lukket farvann uten høy krav om sjødyktighet. Det som egentlig gav støttet til motordrevne ferger med kapasitet for ferdsel på fjordfarvann, var turistbilkjøringen i forbindelse med turistbåtruter, det var blitt vanlig for dampskipsselskaper å skysse ferierende til turisthotell og deretter gjennom attraktive og naturskjønne omgivelser etter århundreskiftet. Innføringen av rutebiltrafikk fulgt til massetransport på de etter hvert utbedrede vegene, og dampskipsselskaper som Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) begynte med å investere i rutebildriften, blant annet ved å skifte billag, forgjengeren for busselskapene.
De offentlige instansene som overtok ansvaret for ferjedriften i 1912, hadde mandat for å treffe beslutninger om fergeinnretninger og sørge for fergetrafikk underordnet offentlige som private bilfergeselskaper, men det var ikke noe konsesjonsregulering i norsk lokalfart til sjøs. Ferja falt mellom Handelsdepartementet som hadde ansvaret for båtrutene og Arbeidsdepartementet som hadde ansvaret for bilrutene. Da det var blitt klart om mulighetene for offentlig ferjedrift i større regi i løpet av 1920-tallet, kom flere visjonære menn som Elias Grønningsæter fram og forela deres utgreing om hvordan fremtidens ferjedrift skulle være, som Ferjeplanen av 1929. Grønningsæter ment et samarbeid mellom bil og ferje som en fortsettelse av rutebildrift vil være ideelt for samferdselsutviklingen.
Dette munnet ut i tillegget for § 21 i Motorvognloven vedtatt av Stortinget i august 1937, om konsesjonsrett for bilfergeselskapene, som dermed vil være alene om å opprettholde rutedriften på ferjestrekningene uten konkurranse. Dette også muliggjør statlig støtte for finansiering og drift av nystartede ruter som da MRF måtte leie bilferger i 1937-40 og HSD måtte ta lån med sikkerhet i ferja, såkalt amortisering. Men for fergeselskapene betyr det at de deretter kan ha sikre inntektskilder for videre drift med liten eller ingen statsstøtte i Sør-Norge. I Nord-Norge måtte lokalruteselskapene som etter hvert gikk inn i bilfergedriften, ha betydelig driftstilskudd fra staten.
De første ferjene
Selv om rutedriften måtte legges ned, hadde bilfergedriften etablert seg på Norskekysten. Det praktiske fergeleiet som muliggjorde enkel kjøring om bord og fra om bord mellom fartøy og kai, dominerte alle fergekaiene over hele Norge fram til 1950-tallet, og ferjekaibroer i møte med sikkerhetskrav og tidevannstilstand var skapt. Moderne ferjebroer med opptil tre kjørefelt i dag (2023) kan fjernstyres fra broa på ferjene. De første ferjene som kunne være ombygde lastefartøyer eller lokalrutebåter, hadde tverrskips inn- og utkjøring, eksempler kunne nevnes; D/S «Rauma» på strekningen Sjøholt-Geiranger i 1925 med plass for fire biler, M/B «Arnljot» med plass for tre biler på tvers i 1929, M/S «Kinsarvik» med plass for fem biler på lastedekket i 1930 for HSD og D/S «Tyssedal», et ombygd dampskip som benyttes av HSD i 1938, med plass for 8 biler. Disse hadde lavt fribord midtskips og løse rekker.
Ettersom Gjørvens ferjeleiedesignen bare hadde rom for et kjørefelt, skulle det ikke ta lang tid før fergerederiene fant på at langskips inn- og utkjøring kunne skje på baugen. Den første bilfergen nordpå mellom Narvik og Øyfjord over Rombaksfjorden i 1927, «Oscarsborg», bygd for A/S Fergeforbindelsen i Narvik, er den første kjente fjordfergen med inn- og utkjøring over baugen. Styrehuset var flyttet til side for å utnytte hele skipslengden med plass for opptil 4 biler. Andre kom etter, som B/F «Kvanne-Røkkum I», den første spesialbygde bilferge i Møre og Romsdal i 1929 og B/F «Raana» i 1931, den første på Sunnmøre, B/F «Moldefergen» og B/F «Bilfergen Vaage-Norvik» i året 1931. Den kjente «Bilfærgen» som ble overtatt som den første bilfergen av rederiet MRF, ombygges for å ha gjennomkjøring på bildekket i 1934. Midtskips ble rorhuset flyttet til styrbord side. De første langskips bilfergene var relative små med kun et kjørefelt; men større trafikk betyr større etterspørsel etter større transportkapasitet, og den første bilfergen med to kjørefelt på bildekket i Møre og Romsdal var B/F «Gaute» sjøsatt i 1932 med plass for opptil 10 personbiler på et 78 fot lang skrog bygd av tre, som også hadde passasjerfasiliteter, i tillegg til salongen under bildekket var det god utsiktsplass for de reisende på brodekket reist over casingen langs midtskipsaksen. All innredning for passasjerer og mannskap i de første bilfergene var under bildekket med bare et dekkshus med styrehus og trapperom ute i borde. «Gaute» var en av de første med et dekk i hele skipsbredden over bildekket. «Gaute» var et naturlig skritt mot den typebestemte fjordfergen som oppsto med den revolusjonerende M/F «Geiranger» bygd av Trondhjems Mek. Verksted i 1937 for rederiet MRF. Da inspektør Eldrup i MRF og vegstellet i Møre og Romsdal utarbeidet utkastet på den nye fergen, skulle den ikke være en alminnelig bilferje.
En ny turistrute med stopp i Valldal, Stranda, Hellesylt og Geiranger over Geirangerfjorden med reisetid på 3,5 timer gjennom maleriske omgivelser åpnes av MRF i sommeren 1937 med «Geiranger» som fikk et salongdekk reist over bildekket med brede gangveger på begge sider for passasjerene. Utsiktssalongen fungerte som et restaurant under overgangen, hvor passasjerene kunne nyte utsikten og orienteres om landskap og attraksjoner med høyttaler. Som en turistferje hadde «Geiranger» plass for 16 biler og 274 passasjerer. Denne ferjen inspirerte Hordalands Vegkontor og rederiet HSD til å bygge deres egne svar, M/F «Folgefonn», for strekningen Kinsarvik-Kvanndak over Hardangerfjorden. «Folgefonn» i sommeren 1938 er den første fjordfergen med shelterdekk, da ingeniør John Daae etter et besøk i Danmark valgt å bygge inn brodekket eller promenadedekket, åpent i akterkant, for at de reisende kan nyte utsikten i ly for været. Hardangerferjen på 36,4 meter lengde og 8,1 meter bredde på 197 brt hadde to kjørefelt delt av casingen med plass for 20 biler og 300 passasjerer.
I Sogn og Fjordane tok rederiet Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane (FSF) note av de to revolusjonerende bilfergene til nord og til sør, de hadde en ferjerute med D/S «Stavenes» mellom Lærdal og Vadheim på Sognefjorden siden 1934. De hadde benyttet vanlige båter som var tilpasset for frakt av biler, som kunne kjøres fra fartøy til fartøy ved stopp til sjøs der ferjerutene møtt hverandre. Den nye ferjen M/F «Lærdal» i 1939 hadde sitt utspring i en av disse motorbåtene, M/S «Sandøy» fra året 1937, som hadde et stort overbygg fra midtskips akterut med et rommelig brodekk med passasjerfasiliteter og et hoveddekk med sideåpninger for krøttertransport. I likhet med «Sandøy» benyttes «Lærdal» som lasteskip med påmonterte mast og bom når den ikke seiles som bilferge. Bildekket som kunne romme opptil 18 biler, hadde sideporter på begge sider og en baugport forut. Bilfergen var 37,2 meter lang og 8,2 meter bred på 324 brt.
Den danske innflytelsen
Danmark fremfor alle andre landene med rette kan kalles «ferjenes hjemland» med et så ferjeavhengig samferdsel mellom de større og mindre øyer i tillegg til den jyske halvøya mot vest og Skåne som fram til 1660 var dansk kronland før den svenske erobringen, allerede i 1600-tallet hadde et offentlig ferjevesen oppstått for ferjeoverfart av velstående reisende over sundene, arrangerte av lokale færgelaug med kongelig støtte. Fram til midten av 1800-tallet var den danske ferjevirksomheten basert på den seilførende færgesmakken, det var ikke store passasjertall, 400 til 500 per år var ikke uvanlig ved år 1807. Den første dampskipsruten startet i året 1815 mellom Kalundborg og Århus, men det var først med etableringen av jernbanetransport på de danske øyene dampskipene slo gjennom for alvor. Postvæsenet som sto for mye av dampskipstrafikken med sine postbåtene, var først ut med de nasjonale skorsteinbåndene rød-hvitt-rød som bli et kjennetegn på de berømte jernbanefergene i regi av Danske Statsbaner (DSB) fra 1872.
Ved år 1901 hadde trafikkmengden på Storebælt steget til 280,000 tonn gods og 500,000 passasjerer med de raffinerte og gjennomtenkte jernbanefergene som i sin konstruksjon var pendelfartøyer først med ror i begge ender på skovlhjulfartøy, deretter skruepropell på begge ender som pendelferger, hvor reisekomforten var vektlagt med store rommelige salonger under jernbanedekket og lange sidebygninger på begge sider med soldækk som gav de reisende panoramaopplevelser til sjøs. Men da større kapasitet måtte til, bli pendelfergekonseptet oppgitt til fordel for tradisjonell fergedesign med propell i akterskipet, og samtidige havgående ferger for ferdsel på Kattegat, Østersjøen og Skagerrak var av den vanlige typen.
I mellomkrigstiden hadde tre forskjellige fergetyper oppstått, først de typedannende og inspirerende havgående overfartsferger, de sjødyktige og kapable øfærger, oversettes til «øyferge» på norsk, til mindre øyer lengre bort fra nærliggende land og sist fjordfærger. Den danske fjordfergen som har sine aner i 1800-tallets jernbanefergen, er så forskjellig som mulig fra den norske, ettersom de danske fjordene er kortere med gruntgående vann som stakk inn i landet, med Limfjorden som det beste eksemplet. Den første danske fjordfergen var skovlhjulfergen «Lillebælt» (sjøsatt i 1872) på jernbanesambandet over Oddesund i Limfjorden i 1883. Denne fergen som også var Danmarks første maskindrevne ferge i historien, ble typebestemmende for alle etterfølgende fjordferger - korte fergefartøyer med bare ett spor, sidebygninger omkring skovlhjulboksene, en høy skipsbro og passasjersalonger under hoveddekket. De korte strekningene betyr at alle danske fjordferger i det tjuende århundret er propelldrevne pendelferger.
I 1920-tallet ble bilfrakt om bord på jernbanefergene mer og mer vanlig, da den første bilfergeoverfarten over Storebælt startet i 1930, begynte DSB å utvikle faktiske bilferger. Den første bilfergen var «Store-Bælt» sjøsatt i 1900, ombygd i 1930. «Store-Bælt» var en stor skovlhjuldrevet jernbaneferge på 85 meter lengde med to spor på et åpent dekk, som fikk den forreste delen overbygget for å beskytte bilene mot saltvann. Den settes inn i tjenesten sammen med den første nybygde havgående propelldrevne bilfergen i historien, «Heimdal» med plass for 55 biler som hadde hele bildekket overdekket med et værdekk fra forstavnen, med salongbygg og bro ovenpå dette. En tredje bilferge, «Freia», kom i fart som kombinerte bil- og jernbaneferge i 1937. Det var først i 1952 en separate ferjerute over Storebælt kun for bilistene åpnes.
Flere ferjeselskaper gjorde studiereiser til Danmark for å få med seg utviklingen av ferjedriften, ikke minst innenfor fergebygg. De statlige og privateide ferjeselskapene som mottok offentlig tilskudd for rutedriften, var hyppige besøkt av de norske gjestene som fikk med seg viktigheten av passasjerkomfort med egnede fasiliteter på fergene ment for langvarig ferdsel gjennom fjordene. Den norske fjordfergen skulle dermed ha rom for et stort antall reisende helt uavhengig av kapasiteten på fraktede bilkjøretøyer. Turistferja dannet skole for fremtidens fergedesign i 1930-tallet. Da en ny generasjon bilferger bygges i 1950-tallet, var idealmodellen en fjordferge med shelterdekk/overbygningsdekk med panoramautsikt eller salongrom.
Fjordfergens ære
Etterkrigstiden var preget av rasjonalisering og gradvis bilvekst, men også av en eksplosjonsaktig folkemobilitet etter hvert som ulike transportalternativer fra lokalbåt til passasjerfly settes inn i sammenhengende samferdsel over hele landet. I slutten på 1950-tallet hadde bilismen oppstått i Norge, og de viktige fergestrekningene ble meget lønnsomme for fergeselskapene som satt inn nybygde og kapable fergefartøyer selv om det etter hvert oppstå problemer med godsbiltrafikken, rutevognene og turistbussene bestemte akseltrykk og kjørehøyde på bildekkene i starten, tyngre og høyere godsvogner kom i ettertiden etter hvert som godsfrakt på vegene ble mer vanlig. De første fjordfergene hadde bare varmeisolerte salongrom under bildekket, men på de nyere ble det innredet varmeisolerte oppholdsrom over bildekket.