cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jacob Robinson
Robinsons bidrag
Robinson og IJA forsynte Jacksons stab med dokumentasjon samt juridiske utredninger, statistiske analyser og bakgrunnsinformasjon om folkemordet på armenerne som forberedelse til rettssaken. Basert på folketellinger før krigen, antall flyktninger, antall gjenværende jøder og andre holdepunkter for statistisk analyse anslo IJA at nazistene hadde drept rundt 6 millioner jøder. En del av disse opplysningene, blant annet anslaget på 6 millioner drepte, ble tatt inn i tiltaledokumentet.
Bolivarianske leker 1970
Bolivarianske leker 1970 (bolivarianske leker) ble arrangert i Maracaibo i Venezuela i 1970.
Jacob Robinson
Robinsons bidrag
I november 1945 reiste Robinson til Nürnberg for å forsyne Jackson med mer materiale som dokumenterte antall drepte jøder og arbeidet med forberedelse av det som ble kalt «jødeforfølgelsen» i tiltalen. Robinson bisto i november 1945 aktoratet i forbindelse med forhøret av Dieter Wisliceny (en av Adolf Eichmanns medarbeidere).
I august 1946 reiste Robinson på nytt til Nürnberg for å møte Telford Taylor, Jacksons etterfølger som sjefsanklager, i forbindelse med forberedelse til Nürnbergprosessene, de amerikanske rettsprosessene som etterfulgte hovedprosessen. I Paris pågikk forhandlinger om fredstraktat og der opptrådte Robinson på vegne av World Jewish Congress og Jewish Agency med tanke på erstatning til jødiske offer. I forbindelse med arbeidet i Paris kom han i kontakt med Raphael Lemkin som i 1944 hadde utarbeidet begrepet folkemord; det er uklart hvilken betydning kontakten mellom dem hadde.
Robinson var skuffet over at holocaust ikke fikk større plass i tiltalen. Dommen i hovedprosessen og de etterfølgende prosessene la større vekt på holocaust enn Robinson ventet. I forbindelse med Nürnbergprosessene oppfordret han daværende sjefsanklager Telford Taylor og hans team, om å anse holocaust som et sentralt kjennetegn ved naziregimet og forberede tiltaler som reflekterte dette. Jacob og Nemhiah Robinson oppfordret Taylor til å publisere dokumentene fra Nürnberg og den engelske versjon av hovedprosessen ble offentliggjort.
Robinson medvirket senere i rettssaken mot den tyske forretningsmannen Friedrich Flick, i den femte av de etterfølgende Nürnbergprosessene.
Robinsons vurdering
Da Robinson ble kjent med listen over tiltalte i hovedprosessen skrev han i juli 1945 direkte til Jackson at en SS Obersturmführer «Adolf Aichmann» (noen ganger stavet «Eichmann») burde føyes til listen over ledende naziforbrytere. Etter Robinsons vurdering var Eichmann en av de som hadde størst direkte ansvar for folkemordet. Jackson hadde flere hundre personer som arbeidet for seg i forberedelse av Nürnbergprosessen. Robinson var kritisk til Jacksons stab som han mente gjorde sitt beste, men var uerfarne og ikke hadde kunnskap om jødiske forhold.
Robinson anså tidlig Nürnbergprosessen som banebrytende med hensyn til rettslig behandling av krigsforbrytelser. Han var imponert over Jackson, og særlig det kjente innledningsforedraget i Nürnberg 21. november 1945.
Begrepet forbrytelser mot menneskeheten innebar en reduksjon i statens suverenitet og FN hadde forpliktet seg til å beskytte minoriteter og menneskeretter. Robinson var samtidig kritisk til at suverenitet fortsatt innebar frihet til å behandle sine egne borgere etter forgodtbefinnende. Han mente at naziregimets behandling av egne borgere var forbrytelser mot menneskeheten og domstolen i Nürnberg unnlot å drøfte dette.
Staten Israel
I forbindelse med FNs etablering i San Francisco våren 1945 var Robinson tilstede som observatør for World Jewish Congress. Robinson og Jewish Agency medvirket til at det jødiske folk fikk rettigheter i Palestina i form av De forente nasjoners pakt artikkel 80. I 1946 arbeidet Robinson for FN med å utarbeide et utkast til juridisk grunnlag for FNs menneskerettighetskommisjon. Robinson var skuffet over at FN ikke tok særlig høyde for beskyttelse av minoritetene i Europa slik Folkeforbundet hadde gjort. Etter etableringen av staten Israel i 1948 arbeidet han i 10 år som juridiske rådgiver for Israels FN-delegasjon. Han var medlem av FNs sjette komite (juridisk). På vegne av Israel signerte han i 1950 FNs konvensjon som erklærte alle savnede personer andre verdenskrig som døde.
Fra 1947 var han rådgiver for Jewish Agency for Palestine som ble et dokumentasjonssenter for blant annet kompensasjon for ofrene etter holocaust og krigsforbrytelser. I 1952 utarbeidet han utkast til erstatningsavtale mellom Israel og Forbundsrepublikken Tyskland for materielle skader påført det jødiske folket (Luxembourg-avtalen) på oppdrag av den israelske regjeringen; Robinson medvirket under forhandlingene i Wassenaar.
Den mest hektiske episoden i FN var Suezkrisen i 1956 der Robinson var juridisk rådgiver for Israels regjering ved forhandling om Sinai. Han arbeidet da særlig sammen med ambassadør Abba Eban.
Han forlot Israels utenrikstjeneste i 1957 og beskjeftiget seg deretter med undervisning i juridiske spørsmål og med historiske undersøkelser av holocaust. I 1957 publiserte IJA European Jewry Ten Years After the War. Han redigerte stoffet om holocaust i Encyclopaedia Judaica (1971).
Rettssaken mot Adolf Eichmann
Robinson var rådgiver for aktoratet ved rettssaken mot Adolf Eichmann i Israel 1960–1961 etter forespørsel fra ledere for aktoratet, Gideon Hausner. Robinson førte ikke saken i retten, men var tilstede ved aktoratets bord under rettsforhandlingene. Robinson avslo å være sakkyndig vitne, et oppdrag som i stedet gikk til den amerikanske historieprofessoren Salo Baron. Robinsons viktigste rolle var trolig å forberede den folkerettslige delen av aktoratets argumentasjon.
Wang Tao (skytter)
Wang Tao (født 13. desember 1982) er en kinesisk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 4 i 10 meter luftrifle.
Jacob Robinson
Rettssaken mot Adolf Eichmann
Robinson argumenterte med at måten Eichmann var bragt til Israel på, ikke var relevant for retten til straffeforfølgelse. I tillegg hadde man ifølge Robinson dårlig erfaring med Argentinas utleveringspraksis, og asylretten gjaldt ikke for personer som søkte beskyttelse i strid med FNs formål og prinsipper. Robinson argumenterte med at Israel hadde jurisdiksjon fordi det i internasjonal rett ikke er noen avgrensing i et lands strafferettslige myndighet. Et avgjørende argument fra Robinsons perspektiv var at enkelte forbrytelser, for eksempel sjørøveri, kan straffeforfølges av alle land om de utgjør en trussel mot menneskeheten (hostes generis humanis).
Robinson argumenterte med at internasjonal rett ikke hadde forbud mot bestemmelser med tilbakevirkende kraft, fordi den av natur er basert på presedens (engelsk: customary law), snarere enn lovgivning. Straffelov basert på nedarvet sedvane hadde heller intet klart forbud mot tilbakevirkning ifølge Robinson. Robinson argumenterte med at på den tiden handlingen ble begått måtte alle vite at gjerningene var kriminelle.
Kritikk av Hannah Arendts bok
Robinson skrev etter rettssaken boken ''And the Crooked Shall be made Straight. The Eichmann Trial, the Jewish Catastrophe, and Hannah Arendt's Narrative'' (1965). Robinsons bok var stort sett et angrep på den amerikanske statsviteren Hannah Arendts bok Eichmann i Jerusalem. Robinsons bok er på over 400 sider, hvorav 100 sider med noter og siterer opplysninger fra skriftlige kilder på 18 språk. Boken tar opp Eichmanns rolle under holocaust, situasjonen for jødene før og under holocaust, rettssaken i lys av folkeretten, og kvaliteten på domstolens arbeid. Robinson gjorde det klart at formålet var å korrigere Arendt.
Boken kritiserte punkt for punkt (til dels linje for linje) Arendts bok blant annet hennes juridiske drøftinger. Han mente at Arendt trakk feil slutninger og at boken var preget av mange faktafeil. Han kritiserte ikke Arendts overordnete teori om totalitarisme som sådan. Robinson ønsket å vise at Arendt tok feil når hun beskrev Eichmann som et maktesløst produkt av et totalitært system som kunne korrumpere enhver gjennomsnittlig person. Robinson mente i stedet at Eichmann var energisk og kreativ i sitt arbeid, en sentral aktør i gjennomføring av holocaust, en mesterlig manipulator, intelligent og ensporet i sin anstrengelse med å fjerne alle jødene fra Europa (Arendt mente faktisk at Eichmann var en meget dyktig administrator og forhandler).
Robinson mente at Arendt forsøkte å bagatellisere Eichmanns makt og sentrale rolle i Holocaust. Robinson mente at Eichmann ville ha vært blant de tiltalte i Nürnbergprosessen (hovedprosessen) dersom Eichmann på det tidspunktet hadde vært i alliert varetekt. Robinson mente at Arendts juridiske drøftinger var preget av amatørens feilslutninger og manglende kunnskaper. Arendts omtale av jødenrådene og jødiske lederes rolle under holocaust skapte særlig opphetet debatt. Robinson brukte mye plass på å tilbakevise Arendts fremstilling av jøderådene. Han mente at Arendt overdrev og at jødisk samarbeid med nazistene var av betydning i mindre enn 10 % av holocaust.
Anmelderen i New York Times kalte boken «irriterende» og den beskrives som polemisk. Shiraz Dossa, professor i statsvitenskap, skrev i 1984 at Robinsons bok var det mest ambisiøse forsøk på å diskreditere Arendt. Ifølge Dossa fant Robinson mange mindre faktafeil i Arendts bok, men var Robinson var ifølge Dossa ikke i stand til å tilbakevise Arendts hovedpoeng. Historieprofessor Walter Laqueur skrev en svært positiv omtale i New York Review of Books (1965) der han beskriver Robinsons raseri over Arendts bok og at Robinson var en profesjonell som irriterte seg over amatøren Arendt som gjorde de mest elementære feil. Arendt svarte på den positive omtalen av Robinsons bok med den syrlige artikkelen «The Formidable Dr. Robinson» (1966) i samme tidsskrift.
Sigurd Eskeland
Sigurd Eskeland (født 10. januar 1902 i Gjerstad, død 2. april 1943) var en norsk næringsdrivende, som under andre verdenskrig tjenestegjorde i Kompani Linge.
Eskeland var utdanna postassistent. Rundt 1925 flytta han til Argentina, der han dreiv en teplantasje.
Da krigen brøyt ut i Norge, meldte han seg telegrafisk til krigstjeneste. I juni 1940 kom han til Storbritannia, der han ble med i Kompani Linge. I februar 1943 leda han (med løytnants grad) Operasjon Martin (Red) som dro til Norge med Shetlandsgjengens fiskefartøy MK «Bratholm I» for å organisere Milorg i den nordlige landsdelen. 28. mars blei han tatt til fange av tyske styrker på Rebbenesøya. Sammen med sju andre blei han skutt 2. april av Gestapo i Tromsø uten lov og dom.
For sin innsats i Operasjon Martin (Red) ble Eskeland hedret med Krigskorset med sverd.
Utmerkelser
Eskeland blei post mortem tildelt Krigskorset med sverd, Krigsmedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje.
Junior-VM i svømming 2019
Junior-VM i svømming 2019 ble arrangert i Budapest i Ungarn fra 20. til 25. august 2019.
MF «Sandøy»
MF «Sandøy» er en bilferge bygget i 1965 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1991.
Smiles (film)
Smiles er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Arvid E. Gillstrom.
Handling
Når faren deres blir meldt savnet ved fronten under første verdenskrig, blir Jane og Katherine sendt over hele landet til deres tante Lucille Forrest som bor i New Jersey. De to jentene klarer å smugle med seg hunden deres også. Tante Lucille er forelsket i løytnant Tom Hayes, men hun er irritert på ham etter at han sa opp kommisjonen sin ved utbruddet av krigen.
Lucille vet ikke at Tom i hemmelighet er medlem av U.S. Secret Service, og hun blir misunnelig på en kvinnelig spion som Tom er på jakt etter. Jane og Katherines rampete skøyerstreker hjelper etter hvert med å arrestere spionen og få tak i de hemmelige planene, samt få tante Lucille sammen med Tom igjen.
Iljusjin Il-8
Iljusjin Il-8 var et sovjetisk angrepsfly. Utseendemessig lignet Il-8 svært mye på Il-2, og var i høy grad basert på Il-2 og erfaringene med dette, men det var et helt nytt fly som var tyngre og større enn Il-2. Il-8 ble utviklet etter et behov for et angrepsfly som var bedre pansret, kunne ta en større bombelast og, ikke minst, hadde større rekkevidde enn Il-2. Disse behovene ble dekket av Il-10, et annet angrepsfly med utgangspunkt i Il-2, som allerede var i produksjon før Il-8 selv var klar for produksjon, og derfor ble Il-8 kansellert.
Molly O’Bryan Vandemoer
Molly O'Bryan Vandemoer (født 13. april 1979) er en amerikansk seiler som spesialiserer seg i matchracing. I Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 5.
Mosby
Mosby (Norrønt: Mórbø ) er en tettbebyggelse i Kristiansand kommune med 2 054 innbyggere, og er en del av Torridal. Den ligger ca. 10 km nord for bysentrum. Mosby ligger ved Setesdalsveien og fylkesvei 405. Sørlandsbanen og elva Otra, også kalt Torridalselva, går også gjennom Mosby. Mosby er den nordligste delen av Kristiansand kommune, og grenser til nabokommunen Vennesla. Kvarsteinbroa over Otra utgjør fra gammelt av også en markant dialektgrense.
Bydelen er delt i rodene Øvre Mosby, Nedre Mosby, Hagen/Haus, og Høie, med Høietun, Høiekleivane og Mestad. Området ligger under Torridal menighet, som består av Mosby, Augland og Strai. Menigheten ligger igjen under Oddernes prestegjeld. Mosby hørte tidligere til Oddernes kommune, men er nå en del av Kristiansand.
Mosby har servicefunksjoner som kommunal barnehage, privat barnehage, dagligvarebutikk, bensinstasjon, baker, vaskehjelp, tannlege, frisør og fysikalsk institutt, bilpleie, i tillegg til Mosby bedehus.
Øvre Mosby
Roden Øvre Mosby består av området mellom Høiebekken i sør og vest, og Otra i nord og øst. Roden inneholder boligfeltene Lillefjell Terrasse, Tutlamoen, Bakken, Kildalen, Rismoen og Håmoen. På Tutlamoen finner man en kunstgressbane og skøytebane om vinteren.
Rett sør for og på motsatt side av avkjørselen til Ravnås, lå samfunnshuset Torheim tidligere. I tillegg til arrangementslokaler, inneholdt bygget blant annet også tannlegekontor og bibliotek. Bygningen som opprinnelig ble oppført for Skogskolen ca. 1917, ble revet i 2014 og er nå erstattet av et nytt leilighetskompleks.
Lengre sørover er Mosby oppvekstsenter lett gjenkjennelig på nordsiden av veien. Oppvekstsenteret inneholder kommunal barnehage, barneskole og skolefritidsordning. Skolen hadde tidligere også ungdomsskole, men denne ble flyttet til ny ungdomsskole på Hommeren i tilknytning til Torridal idrettspark i 2007. Det opprinnelige skolebygget fra ca. 1914 ble revet på begynnelsen av 1990-tallet for å gi plass til dagens indre skolebygg. Ny skole ble startet bygget 2019 og sommer 2021 skal nytt oppvekstsenter stå ferdig. Dette vil da samle 2 barnehager og skole 1-7 trinn.
Like ved skolen finner man Moseid Bakeri, mens man finner Mosby bedehus rett innenfor skolen, ved siden det tidligere sandtaket på Håmoen.
Nedre Mosby
Roden Nedre Mosby ligger på sletten langs Otra sør for Høiebekken, og består av boligfeltene Høllen og Leirdalen. Her finner man i dag bensinstasjon og butikk. Der parkeringsplassen til butikken ligger i dag, sto Mosby bedehus tidligere.
Mot elva finner man den forlengst nedlagte Mosby stasjon. Stasjonen ble bygget i tilknytning til Setesdalsbanen og ble åpnet 18. november 1895. Bygningen er i dag i bruk som frisørsalong.
Sørover, i bunnen av bakken, finner man på østsiden bygningen som tidligere huset postkontoret. På motsatt side av veien, der hvor det i dag er busstopp og oppkjørsel til Kleiva, lå Moseid bakeri tidligere. Her var det også en kafé, men dette brant i 1974. På samme side som postkontoret, der nedkjørselen til Høllen ligger, lå Øvre Torridal skole tidligere. Skolen ble bygget i 1855 og ble gitt navnet Torheim. Bygget brant på slutten av 1990-tallet.
På motsatt side av jernbanelinja i Høllen går gang- og sykkelstien mot Kristiansand delvis på den gamle traséen til Setesdalsbanen. Og lengre ut mot elven, like ved hengebroa til Haus, ligger barnehagen.
Nord for dagens rundkjøring, på folkemunne kalt Trekanten, lå det tidligere en slakter.
Hagen/Haus
Hagen og Haus ligger på østsiden av Otra. Hagen er forbundet med Augland via en hengebro til gang- og sykkelsti på traséen til Setesdalsbanen. Haus er forbundet til Nedre Mosby via hengebro til Høllen. Begge hengebroene er vurdert nedlagt.
Høie
Høie Fabrikker, som produserer sengetøy, var i mange år den største arbeidsplassen. Fabrikken ble etablert i 1850 og lagt ned i 2007. En av bygningene rommer nå et fabrikkutsalg. Snøgg AS, som produserer førstehjelps-, akuttmedisinsk og medisinsk forbruksmateriell, ligger også på Mosby.
Caroline Bruce
Caroline Bruce (født 9. juni 1986) er en amerikansk svømmer.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i semifinalen på 200 meter bryst.
Ecitogastrini
Ecitogastrini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger.
Levevis
Disse artene er myrmekofiler, tett knyttet til hærmaur i slekten Eciton.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Eksterne lenker
Ecitogaster
Conference National 1992–1993
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Karelius August Arntzen
Karelius August Arntzen (født 10. november 1802 i København, død 25. mai 1875 i Christiania) var en norsk embetsmann. Han var stiftamtmann i Trondheim fra 1840 til 1857 og i Christiania fra 1857 til 1874.
Arntzen var sønn av Andreas Arntzen og bror av juristen Carl Arntzen. Han ble student ved Universitetet i København i 1820 og kom til Norge i 1821. Her studerte han medisin, men måtte oppgi studiet på grunn av dårlig hørsel. I 1824 ble han ansatt som kopist i Justisdepartementet, hvor han i 1826 ble fullmektig. I 1827 tok han juridisk embetseksamen. I 1831 ble han byråsjef og i 1833 ekspedisjonssekretær.
I 1840 ble Arntzen stiftamtmann i Trondheim og amtmann i Søndre Trondhjems amt. I 1857 ble han stiftamtmann i Christiania. Han tok avskjed fra dette embetet i 1874.
Raymond Massey
Raymond Hart Massey (født 30. august 1896, død 29. juli 1983) var en kanadiskfødt amerikansk skuespiller.
Karelius August Arntzen
Arntzen ble oppnevnt som medlem av interimsregjeringen i 1861.
Raymond Massey
Tidlig liv
Massey ble født i Toronto i Ontario som sønn av Anna (født Vincent) og Chester Daniel Massey, en rik eier av Massey-Ferguson Tractor Company. Massays familie kunne spore deres slekt tilbake til den den amerikanske uavhengighetskrigen.
Ved utbruddet av den første verdenskrigen gikk han inn i den kanadiske hæren og tjenestegjorde ved artilleriet på vestfronten. Han kom tilbake til Canada med lidelsen stridsutmattelse og ble ansatt som militærinstruktør for amerikanske offiserer ved Yale University. I 1918 ble han sendt for å tjenestegjøre i Sibir, hvor han kom til ha sin første sceneopptreden da han underholdt amerikanske soldater. Etter å ha blitt hardt skadet i krigshandlinger i Frankrike ble han sendt hjem hvor han kom til å arbeide i familieforretningen med å selge landbruksredskaper.
Skuespiller
Da han ble trukket mot teaterlivet klarte han komme seg på scenen i London i 1922. Hans første filmrolle var High Treason i 1927. I 1929 regisserte han London-premieren på The Silver Tassie. Han spilte Sherlock Holmes i The Speckled Band i 1931, den første lydfilmversjonen av fortellingen. I 1934 spilte han i The Scarlet Pimpernel og i 1936 hadde han hovedrollen i H.G. Wells' Things to Come. Til tross for at han var kanadisk ble Massey berømt for hans særamerikanske roller, slik som slaverimotstanderen John Brown i Santa Fe Trail (1940) og på nytt som John Brown i lavbudsjettfilmen Seven Angry Men (1955). Hans andre portrett av Brown var gjort langt mer sympatisk og presenterte ham som en figur med god hensikter, men ført på villspor, hvor han i Santa Fe Trail var en villmann med sinnssyke øyne.
Selv om det ble oppstyr og protester da kanadier fikk rollen som en amerikansk president fikk han en stor triumf på Broadway-oppsetningen av Robert E. Sherwoods skuespill Abe Lincoln in Illinois og han gjentok rollen i filmversjonen fra 1940 hvor han ble Oscar-nominert for beste mannlige hovedrolle. Massey portretterte Lincoln på nytt i The Day Lincoln Was Shot on Ford Star Jubilee (1956), og i en replikkløs opptreden i Vi vant Vesten (1962). En medskuespiller bemerket at Massey ikke ville være fornøyd med sin tolkning av Lincoln før en eller annen myrdet ham.
På scenen i en dramaopplesning i 1953 av Stephen Vincent Benéts John Brown's Body, hadde Massey, i tillegg til framstillingen sammen med Tyrone Power og Judith Anderson, hadde både rollen til John Brown og Abe Lincoln i den samme forestillingen.
Massey portretterte skumle figuren «Jonathan Brewster» i filmversjonen av komedien Arsenic and Old Lace (Arsenikk og gamle kniplinger, 1944). Figuren hadde opprinnelig blitt spilt av Boris Karloff på scenen og figuren var skrevet med Karloff for øye, en vedvarende spøk i skuespillet og filmen. Massey og Karloff hadde forøvrig opptrådt sammen i 1932 i James Whales spenningsfilm The Old Dark House.
Hans mest minneverdige roller deretter var blant annet å spille ektemannen til Joan Crawford i hennes Oscar-nominerte rolle fra Possessed (1947) og den nederlagsdømt avisutgiveren «Gail Wynand» i The Fountainhead (1949) motsatt Gary Cooper.
Massey ble velkjent på fjernsyn på 1950- og 1960-tallet, særlig som «Doctor Gillespie» i den populære sykhusserien Dr. Kildare. Sammen med sin sønn Daniel spilte de far og sønn i The Queen's Guards (1961) og han spilte kanadier på film kun en gang, i 49th Parallel (1941).
Han ble nevnt i Seinfeld-episoden «The Gum» da Kramer fikk ros for sin «imponerende Raymond Massey-lignende fysikk».
Privatliv
Massey ble gift tre ganger.
Hans eldre bror var Vincent Massey, den første kanadiskfødt generalguvernør av Canada. Raymond Massey selv var også innom politikken og opptrådte i en fjernsynsreklame i 1964 til støtte for den konservative republikanske presidentkandidaten Barry Goldwater.
Han døde av lungebetennelse i Los Angeles i California en måned før sin 87. fødselsdag den 29. juli 1983. Det var forøvrig den samme dagen som David Niven døde og som han hadde spilt sammen med The Prisoner of Zenda og A Matter of Life and Death. Massey ble gravlagt i New Haven.
Æresbevisninger
Massey fikk to stjerner på Hollywood Walk of Fame, en for filmer ved 1719 Vine Street og en for hans fjernsynsroller ved 6708 Hollywood Blvd. Hans prestasjoner ble også anerkjent i en drink som ble oppkalt etter ham.
FSRU «Independence»
FSRU «Independence» er et gasstankskip eiet av det norske rederiet Leif Höegh & Co. Fartøyet er utleid (chartret) for en ti-års periode til Litauen og er stasjonert i havnebyen Klaipėda hvor det ved såkalt regassifisering åpner for import av LNG til landet.
Lysømfintlighet
Lysømfintlighet eller fotofobi (ofte også kalt lysskyhet) kan skyldes flere tilstander i øyet, for eksempel retinitis pigmentosa, albinisme og betennelse i hornhinnen. Lysømfintlighet arter seg ved at man lett blir blendet, får nedsatt syn og at man kan føle sterkt ubehag i omgivelser med mye lys eller sterke blendingskilder. Lysømfintlighet er vanskelig å måle og som regel er det den synshemmede selv som må angi hvor problematisk dette er.
FSRU «Independence»
Under den europeiske energikrisen i forbindelse med Russlands invasjon av Ukraina ble Litauens etablering av LNG-terminalen av en kommentar i Politico vist til som et eksempel for hvordan andre europeiske land kunne unngå russisk påvirkning.
Strandvortemelk
Strandvortemelk (Euphorbia palustris) er en opprett, flerårig plante i vortemelkfamilien. Den er 40–80 cm høy, har lange, slange lansettformede blad og gule blomster med gulgrønne dekkblad i skjermliknende klaser.
Blomstene er gule og små, kronbladet blir derimot større utover juni og når om lag 2 cm lengde. Om høsten utvikler blomsten seg til en frøkapsel som er sterkt grønn med mange kapselaktige vorter.
Planten trives på strender, blant stein og annet kystunderlag, og er rimelig hardfør. Strandvortemelk er bestanddannende og selv om planten er enkeltstående, står den ofte i en gruppe fra rotsystemet. Den sprer seg raskt og kan bli relativt dominant.
Strandvortemelk er spredt fra svenskegrensen og Oslofjorden til Mandal.
Adaptasjon (lys)
Adaptasjon er øyets evne til å tilpasse seg lysstyrken det blir påvirket av. Dette gjøres både ved at pupillen åpner/lukker seg og justerer hvor mye lys som slipper inn på netthinnen, og av netthinnens evne til å tilpasse seg ulike lysforhold. Netthinnens følsomhet for lys øker i mørke og avtar i lyse omgivelser. Skader og sykdom i øyets ulike deler, blant annet i netthinnen, kan gi redusert eller manglende evne til mørkeadaptasjon (nattblindhet). Ved bruk av rødt lys på måleinstrumenter og i lommelykter kan nattsynet/adaptasjonen beholdes i bedre grad enn ved bruk av hvitt lys.
Deborah Capozzi
Deborah Capozzi (født 9. juli 1981) er en amerikansk seiler som spesialiserer seg i matchracing. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 5.
Stefan Nilsson (komponist)
Stefan Nilsson (1955–2023) var en svensk komponist og pianist.
Liv og virke
Nilsson ble født den 27. juli 1955 i Kukasjärvi i Övertorneå kommune i Sverige.
Han fikk sin første musikalske utdannelse ved Framnäs folkhögskola utenfor Piteå. Etter studier ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm mellom 1975 og 1977 studerte han piano hos Gunnar Hallhagen, en lærer som betydde mye for ham. Han spilte med jazzgruppen Kornet med musikere som han hadde lært å kjenne på Framnäs.
I slutten av 1970-årene innledet han et samarbeid med Tommy Körberg som arrangør og pianist. Stefan Nilsson var også med i TV-serien Lorry som musikalisk leder og pianist. Han komponerte filmmusikk til Gunnel Lindbloms Sally och friheten 1981.
I 1998 ble Nilsson tildelt en Guldbagge for «kreativt arbeid innen svensk film» og han var SKAP-stipendiat i 1982. Noen av hans komposisjoner er utgitt på platen Filmmusik: Stefan Nilsson. Han komponerte også salmen «Gabriellas sång».
Nilsson døde den 25. mai 2023 i Stockholm i Sverige.
Strandkål
Strandkål (Crambe maritima) er en flerårig plante av korsblomstfamilien, som vokser langs kysten ved strender. Den er 25-75 cm høy og har en rekke, hvite små blomster. Bladene er tykke, krøllete og grønnblå, og godt spiselige som salat.
Planten er rikt forgreinet, kraftig og kjøttfull. Fargen er overveiende "kålgrønn" – det vil si blågrønn.
Bladene er trekantede eller uregelmessig formede, krusete og sterkt varierende i form. Nedre bladplater er tykke, inntil 50 cm lange, og står på lange bladskaft.
Blomstene er hvite eller melkehvite og har fire små kronblad, 5-10 mm lange, med grønn blomsterbunn og gule fruktlegemer. Blomstene sitter i stort antall i en blomsterskjerm. Blomstringen skjer i juni-juli, noen steder fra mai.
Navnet Krambe er gresk for en kålart som Hippokrates anvendte som medisinsk plante ca. 400 f. Kr. Bladene kan fint blandes i en salat eller i suppe.
Arten spres nå raskt langs kysten, etter å ha vært sjelden på Østlandet i mellomkrigstiden. Den er likevel regnet som relativt sjelden fortsatt, og skal ikke plukkes i store mengder. Den vokser særlig på strender, som lett får stort brukspress fra mennesker.
Utbredelse
I Norden vokser strandkål spredt langs kysten av det aller sørligste Finland og kysten av Baltikum, Sverige fra Stockholms skjærgård til norskegrensa, og derfra til Jæren og med spredte forekomster nord for dette. Hele Danmark unntatt vestkysten mot Nordsjøen har spredte forekomster.
Strandkål er ganske sjelden i Norge, og vokser på strandområder med stein, grus eller sandvoll. I Norge fantes det etter krigen forekomster i hele Oslofjorden ned til Skåtøy (Kragerø), og det var ellers forekomster ved Vestre Moland (Arendal), Fjære (Grimstad), og på Lista.
I den siste tiden har utbredelsen økt noe, med forekomster også i Dalane, Jæren, Randaberg, i Sunnhordland og på Frøya.
Maximilian von Badens regjering
Maximilian (Max) von Badens regjering var den siste regjering i Det tyske keiserrike. Regjeringen satt ved makten fra 3. oktober 1918 til 9. november samme år. Den var også den første tyske regjering med deltakelse av sosialdemokrater.
Max von Baden fikk 3. oktober 1918 oppdraget som kansler. Allerede 5. oktober fremla Baden etter press fra generalstaben, et forslag til våpenstillstand med grunnlag i Wilsons 14 punkter. Senere i oktober tvang regjeringen general Erich Ludendorff til å forlate generalstaben, da Ludendorff hadde ønsket å gjenoppta kampen.
Da Philipp Scheidemann utropte Weimarrepublikken 9. november 1918, overga Max von Baden sitt verv som kansler til Friedrich Ebert. Regjeringsmakten gikk deretter til Rat der Volksbeauftragten.
Rebell (magasin)
Rebell er Rød Ungdoms eksterne magasin. Bladet har kommet ut siden 1963, og har tidligere hatt navnene Ungsosialisten, Røde Garde og Rute 80. På 1970-tallet var bladet oppe i et opplag på 15 000, og kom en periode ut månedlig.
Bladet gikk midlertidig inn i 2004, da det ble lagt ned av RUs landsstyre etter en mislykket relansering et par år tidligere. Men i 2009 ble det gitt ut et spesialnummer i anledning stortingsvalget, og fra 2010 gis Rebell ut igjen.
Ungsosialisten
Bladet hadde fra starten i 1963 navnet Ungsosialisten. Det var da tidsskriftet til Sosialistisk Ungdomsforbund, en organisasjon som var stiftet samme året, som ungdomsorganisasjonen til Sosialistisk Folkeparti. Ungsosialisten var første året en enkel, stensilert publikasjon. «Hvis økonomien holder, er det mulig at bladet kan komme i trykt form, ev. offset-trykk, etter nyttår», skrev redaksjonen. Året etter presenterte man et lite, 8-siders trykt blad i A5-format.
Fra 1964 ble organisasjonsnyheter fra ungdomsforbundet presentert i avisen Orientering, i den faste, vesle spalta «SUF-nytt». I 1966 ble Ungsosialisten trykt som fire-siders bilag i denne avisen, som en del av Orientering.
Midt på 1960-tallet vokste det fram en marxist-leninistisk, revolusjonær opposisjon i SUF. Denne grupperingen tok på landsmøtet i 1967 over Ungsosialisten. Deretter ble bladet utgitt som en selvstendig trykksak i A4-format. Det ble nå det viktigste organet til den unge ml-bevegelsen i perioden fram til avisen Klassekampen ble etablert i 1969.
Røde Garde
Fra nr. 1 1970 fikk bladet navnet Røde Garde. Det vokste på 1970-tallet i takt med ml-bevegelsen, og kunne i 1971 skilte med et trykt opplag på 15 000 eksemplarer. Midt på 1970-tallet lå opplaget nær 10 000. I denne perioden ble bladet utgitt 8 - 10 ganger årlig.
Ved inngangen til 1980-tallet møtte bevegelsen og bladet motbør. Redaksjonen måtte oppsummere at bladet hadde gått med underskudd i 1979.
Rute 80
Bladet fikk fra nr. 2 1980 det nye navnet Rute 80. Fra månedlige utgivelser trappet man nå ned til 4 - 6 utgaver i året. Den redaksjonelle linjen ble gradvis justert. I 1981 ble «ml-logoen» med Marx-Engels-Lenin-Stalin-Mao fjernet fra avisens kolofonside.
Rebell
Fra nummer 1 1989 byttet bladet igjen navn, denne gangen til Rebell. Det fortsatte i avisformat til midt på 1990-tallet, men kom fra nr. 1 1995 igjen i A4-format. I dette tiåret kom det med 2 – 5 utgaver i året.
Nå utnyttet man også mulighetene til støtte fra det offentlige: Tema-nummeret «Slipp glede og kjærlighet løs» ble utgitt i 1999 med støtte av Statens helsetilsyn og Helse- og Sosialdepartementet. I 2000 utga man et tillegg om internasjonal kvinnehandel, med støtte fra Norad og Studieforbundet for Folkeopplysning, i 2002 et Brasil-hefte med støtte fra de samme.
I 2002 flyttet redaksjonen adresse fra Oslo til Trondheim. Bladet ble redesignet, og relansert med nytt bladhode og mindre format. Trykt opplag på første nummer dette året var 1500, på de neste 1000 eksemplarer. Fra 2003 innstilte man utgivelsen, og bladet kom ikke ut igjen før i 2009.
The Social Pirate
The Social Pirate er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Dell Henderson.
Handling
Orphan Dolores Fernandez forlater Sør-Amerika og reiser til New York på jakt etter berømmelse som fiolinist. Hun skaffer seg snart jobb ved en billig kabaret, men blir arrestert. Dolores kommer til retten i besittelse av et diamant-armbånd som hun har funnet. Men på grunn av en rekke komplikasjoner har hun fremdeles ikke rukket å returnere båndet til den rettmessige eieren.
Når kjedet blir gjenkjent å tilhøre Mrs. Ridgeway, blir Dolores anklaget for å ha stjålet den og blir derfor dømt til fire måneder. Etter at hun blir løslatt, får Mrs. Ridgeways sønn Bruce muligheten til å høre Dolores spille fiolin. Han arrangerer deretter en turné med konserter for henne, hvor Dolores snart opplever berømmelse og suksess. Hun blir i mellomtiden forelsket i Bruce, og de blir snart forlovet. Men Dolores blir også involvert i et komplott for å stjele verdisaker fra søsteren til Bruce.
Foreldreansvar
Foreldreansvar er ansvar knyttet til rollen som biologiske foreldre eller adoptivforeldre har knyttet til barn i sin omsorg eller plikter og rettigheter i forhold til å utøve beslutning på vegne av sine barn. Barneloven § 30 og §§ 31–33.
Foreldreansvaret inneholder retter og plikter og er etter loven knyttet til utøvelse av omsorg til barnets beste.
Max Power
Max Power var et britisk bilmagasin som dekket stoffområdene styling og tuning av bil, samt miljøet rundt disse. Mot slutten av 1990-tallet ble magasinet det mestselgende bilmagasinet i England. Første utgave i England ble utgitt i mai 1993, det siste i januar 2011.
I tillegg til England gis magasinet ut i Hellas og Sør-Afrika. Det har tidligere blitt utgitt i Norge og Danmark, samt under navnet «ADDX» i Frankrike. Magasinet ADDX kommer fortsatt ut i Frankrike, men etter at det britiske forlaget EMAP solgte sin virksomhet i Frankrike er det et selvstendig magasin, og ikke en lisensiert utgave av Max Power.
Norsk utgave
Frem til november 2007 gav forlaget Bonnier Media ut en norsk utgave av magasinet. Det kom ut med første nummer den 13. juni 2005, og var Norges første magasin som dedikerte seg til stoffområdene styling og trimming av bil. Magasinet kom ut månedlig, og det ble utgitt 30 nummer av magasinet før det gikk inn.
Svevehettefly
Svevehettefly (Cucullia lucifuga) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sogn og Fjordane i Norge.
Utseende
Et ganske stort (vingespenn 44–48 mm), grått nattfly. Kroppen er spoleformet. Forvingen er lysgrå med en del smale, mørke og lyse lengdestreker, særlig markert er en svart strek som går mot ytterkanten nær bakhjørnet. Bakvingen er grå. Larven er svartbrun med tre brede, hvitgule, gule eller oransje lengdestriper.
Levevis
Arten finnes i lysninger i skogen, i den sørlige delen av utbredelsesområdet mest i høyereliggende områder. Larvene lever på sveve (Hieracium spp.) og dylle (Sonchus spp.). De voksne sommerfuglene flyr i mai–juli, mest tidlig på sommeren. Arten overvintrer som puppe.
Utbredelse
Arten forekommer i Mellom- og Nord-Europa og videre østover til Japan. I Sør-Europa forekommer den noen få steder i fjellet. I Norge er den ikke vanlig, men den forekommer her og der på Sørlandet, Østlandet og i indre fjordstrøk på Vestlandet.
Fin de réveillon
Fin de réveillon er en fransk stumfilm fra 1908, regissert av Georges Méliès.
Handling
En ung mann som hadde vært på fest hele natten, går endelig hjemover. Det å tilbringe mesteparten av natten sammen med kameratene sine, resulterer selvfølgelig i at mannen drikker mye mer enn han egentlig burde. Når han kommer til døren til hjemmet sitt, forsøker han å finne igjen nøkkelhullet. Han klarer endelig å finne låsen og får opp døren, hvorpå han ramler inn i leiligheten hans.
Men der er han så alkohol-påvirket at han ser dobbelt av alle tingene han ser. Selv når tjeneren kommer inn, tror mannen at det er to av dem der. Om ikke lenge kommer han i krangel med sin kone og jager henne rundt i rommet. I et forsøk på å rømme fra mannen, hopper hun fra et vindu, men han kommer etter henne. Mannen faller ned på fortauet nedenfor, samtidig som hun faller på en krok på veggen og blir sett hengende fra kroken.
Athina Tzavella
Athina Tzavella (født 9. januar 1988) er en gresk svømmer.
Hun representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 200 meter bryst.
Acanthops parafalcata
Acanthops parafalcata er en art av insekter som tilhører ordenen knelere.
Utseende
Arten er middelsstore og slanke knelere. De kjennes lettest på at forbeina er påfallende lange (minst så lange som mellom- og bakbein). Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Fasettøynene er mer eller mindre utstående, ofte spisse. Pronotum er mye lengre enn bredt. Forbeina er kraftige, lårene likevel mindre fortykket enn hos de fleste andre knelere. Forlårene- og -leggene har pigger på undersiden og griper mot hverandre for å holde byttet fast, som vanlig hos knelere. Forleggen har en krum, skarp spisstorn. Mellom- og bakbeina kan ha utvidete lår og legger, men føttene er slanke. Vingene er ganske variable og kan være reduserte. Forvingene er vanligvis hornaktige, av ulike form.
Utbredelse
Acanthops parafalcata finnes på Trinidad og Tobago.
Consolacion
Consolacion (Bayan ng Consolacion) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Cebu og ligger på øya av samme navn. Folkemengden var på 131,528 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Barangayer
Consolacion er inndelt i 21 barangayer.
MF «Dalsfjord» (1965)
MF «Dalsfjord» er en bilferge bygget i 1965 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1994. Fergen ble solgt til Italia og var sist observert i Napoli i november 2014.
Steffen Johanssen
Steffen Marius Johanssen (født 12. september 1939 i Larvik) er en norsk forfatter.
Bolivarianske leker 1973
Bolivarianske leker 1973 (bolivarianske leker) ble arrangert i Panama by i Panama i 1973.
Interseksualitet
Interseksualitet (IS) eller intersex  er en medisinsk tilstand som består i at et individ av en organisme som ikke naturlig er tvekjønnet, blir født med trekk som gjør at det er vanskelig å bestemme individets kjønn.
Tidligere ble disse tilstandene hos mennesker kalt intersex. Nå benyttes betegnelsen «Disorders of sex development» (DSD), eller barn med uklare kjønnskarakteristika. Enkelte land bruker en tredje kjønnsbenevnelse for personer som er født tvekjønnet.
Det vil si at man ut ifra de ytre kjønnsorganene ikke kan si om barnet er en gutt eller en jente.
Definisjon
Regjeringens handlingsplan «Bedre livskvalitet for lesbiske, homofile, bifile og transpersoner» definerer begrepet intersex slik i kapittel «2.2 Lhbt-begrepet»:
Fysiske kjennetegn
Kjønnsorganene hos DSD-barn kjennetegnes av lang klitoris/liten penis, et urinrør som ligger bak klitoris/den lille penisen, området mellom endetarm og klitoris er sammenvokst. Det kan være vanskelig å se om dette området er en liten pung eller hovne kjønnslepper.
Behandling
Undersøkelsene for å fastslå kjønnet, består av granskning av indre og ytre kjønnsorganer samt analyse av kromosomer, gener, hormoner og reseptorer. Etter grundig tverrfaglig overveielse fastslår man hvilket kjønn barnet har.
DSD-barn behandles vanligvis både med hormoner og kirurgi. De behandles enten ved Rikshospitalet i Oslo eller ved Haukeland universitetssykehus i Bergen.
Mohanbhai Sanjibhai Delkar
Mohan Sanjibhai Delkar (født 19. desember 1962 i Silvassa i distriktet  Dadra og Nagar Haveli i forbundsterritoriet Dadra og Nagar Haveli og Daman og Diu i India, død 22. februar 2021) var en indisk politiker.
Han ble innvalgt elleve ganger til den indiske nasjonalforsamling (Lok Sabha) fra Dadra og Nagar Haveli, fra 1989 til 2009, og igjen fra 2019 til sin død. Han var medlem av Bharatiya Janata Party.
Delkar døde den 22. februar 2021 i Mumbai i delstaten Maharashtra i en alder av 58 år, ved selvmord.
Herbert von Bose
Carl Fedor Eduard Herbert von Bose (født 16. mars 1893 i Strassburg, Alsace, død 30. juni 1934 i Berlin) var en tysk embedsmann og politisk sekretær for Franz von Papen.
Bakgrunn
Han tilhørte en gammel katolsk saksisk adelsslekt og var sønn av den keiserlige regjeringsråden Fedor von Bose (1856–1919), avdelingssjef i den keiserlige generaldireksjonen for jernbanen i Elsass-Lothringen, og hans første kone Johanna Dill (1859–1888).
Bose ble 7. oktober 1919 gift i Kassel med Therese Kühne (født 10. november 1895 i Jüterbog, Brandenburg, død 4. desember 1963 i Schopfloch i Schwarzwald), datter av infanterigeneralen Viktor Kühne og Maria von Eschwege.
Karriere
Bose var først kongelig prøyssisk kaptein. Som politisk sekretær for visekansler Franz von Papen ble han sjef for visekanslerens presseavdeling. I denne funksjonen var han en av forfatterne av Marburgtalen, som tydelig formulerte den konservative kritikken mot nasjonalsosialismen. Det var forhåpningen at talen skulle få i stand en standhafighet blant alle opposisjonelle i Tyskland, og få dem til å yte motstand mot nazismen. Man ønsket også å utnytte spliden mellom Reichswehr og SA og dessuten å få den aldrende Hindenburg med på det Hitler-fiendtlige laget.
Marburgtalen var i og for seg en suksess – som den amerikanske ambassadør i Berlin, William Dodd, noterne seg, ble den provokative hilsen «Heil Marburg» allesteds nærværende i landet - men Boses, Jungs og Tschirschkys plan ble likevel ikke virkelighet. Papen vaklet, og fikk seg ikke til å reise rett til Hindenburg straks talens gjennomslagskraft ble åpenbar for folk. Dessuten var Hindenburgs sønn såpass klossete at han røpet Bose-Tschirschky-planen overfor hærminister von Blomberg og hans stabssjef von Reichenau. Sistnevnte var på parti med Heinrich Himmler og Reinhard Heydrich, og dermed glapp sjansen ved at nazistene fikk summet seg. Da Papen noe senere gjorde seg klar til avreise til Hindenburg, var det for sent. Han ble arrestert.
Som resultat av denne talen ble også Bose skutt og drept av SS ved sitt skrivebord i 1934 i forbindelse med de lange knivers natt. Bose, Jung, Klausener og Röhm ble drept, mens Papen ble skånet.
Laura Valette
Laura Valette (født 16. februar 1997) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.
Diana Remenyi
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 200 meter bryst.
Bahrains herrelandslag i håndball
Bahrains herrelandslag i håndball er det mannlige landslaget i håndball for Bahrain. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av Bahrain Handball Federation. Landslaget har deltatt i internasjonale turneringer siden 1977.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Bahrain har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Le Conseil du pipelet
Le Conseil du pipelet er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Georges Méliès.
Bente Kahan
Bente Kahan (født 23. september 1958 i Oslo) er en norsk skuespiller og musiker (gitar), kjent for sin formidling av jiddisch kultur.
Etter utdanning fra Tel Aviv og New York City (1981) har hun virket ved teatre i Israel såvel som ved Nationaltheatret, Kahan etablerte Teater Dybbuk – Oslo (TDO, 1990) og har derigjennom produsert flere musikalske oppsetninger. Videre har hun spilt klezmer med Gjertrud Økland, nederlandske Di Gijom og andre. Hun er kunstnerisk leder for Jewish Cultural and Educational Center of the White Stork Synagogue i Wrocław (2005–), der man blant annet finner The Bente Kahan Foundation. (etablert 2006).
Snaragadd
Snaragadd er vridd vekst, en tolle (furu) som har blitt rammet av lynnedslag og dermed blitt tvunnet, og som siden har tørket opp og blitt til en gadd. Snaragadder finnes gjerne høyt i terrenget, har en karakteristisk kronglete form, og treverket er vanligvis svært hardt og vanskelig å bearbeide.
På Nordmøre kan dette ordet også bli brukt som skjellsord for en sta, kverulantisk og vrien person.
Anna Tunnicliffe
Anna Tunnicliffe (født 17. oktober 1982) er en amerikansk seiler som spesialiserer seg i matchracing. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 5. Hun tok gull i laser radial under Sommer-OL 2008.
Bjørn Skaar
Bjørn Johnny Skaar (født 14. august 1971 i Oslo) er en norsk næringslivsmann og tidligere politiker (H).
Skaar var nestleder i Norges Gymnasiastsamband, og tapte kampen om ledervervet i organisasjonen mot Gine Wang i 1991. I 1991 var han nestleder og en periode fungerende leder i Oslo Unge Høyre. I 1992 ble Skaar innvalgt i Unge Høyres sentralstyre, der han var leder 1996–1998. Skaar var en av hovedarkitektene bak Unge Høyres ideologiske program «Grenser for politikk», med en klar målsetting om redusert offentlig inngripen, som ble vedtatt av landsmøtet i 1996.
Han var politisk rådgiver for statsråd Børge Brende i Miljøverndepartementet 2001–2004 og Nærings- og handelsdepartementet 2004–2005 samt departementskonstituert statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet i 2005. Han har også vært sekretær for Oslo Høyres bystyregruppe, medlem av Oslo bystyre 1995–1999 samt byrådssekretær.
Skaar er informasjonssjef i Norsk Hydro. Han har også vært selvstendig næringsdrivende.
Raymond Evans
Raymond «Ray» Evans (født 28. september 1939 i Northam, død 7. november 1974) var en australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. Evans vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det australsk laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Pakistan. Australia tapte semifinalen med 1-3 mot India og i bronsefinalen møtte de Spania som de slo med 3-2. Evans spilte åtte kamper og scoret to mål i turneringen.
Jelena Siuzeva
Jelena Siuzeva (russisk: Елена Владимировна Сюзева; født 29. juni 1987 i Perm) er en russisk seiler som spesialiserer seg i matchracing. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 4.
Nasjonalt råd for prioritering i helse- og omsorgstjenesten
Nasjonalt råd for prioritering i helse- og omsorgstjenesten var et norsk statlig organ som ga råd ved problemstillinger knyttet til prioritering i helse- og omsorgstjenesten. Rådet skulle gjennomføre prosesser med sikte på at aktørene utviklet felles situasjons- og problemforståelse og samordnet innsats. Rådet ga ikke pålegg om hvordan den enkelte virksomhet skulle følge opp rådets tilrådinger.
Rådet var sammensatt av medlemmer fra virksomheter med ansvar for helse- og omsorgstjenesten, fra forvaltningen, fra brukerorganisasjoner og fra universiteter og høgskoler. Det ble avviklet 31. desember 2017.