cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rahel Varnhagen von Ense
Liv
Hun ble født i en jødisk familie som Rahel Levin som eldste datter av den velstående juveléren Markus Levin og Chaie Levin. Familien tok senere etternavnet Robert og senere Robert-Tornow. Fra 1790 til 1806 førte hun en berømt litterær salong, hvor diktere, naturforskere, politikere og aristokrater møttes på like fot. Til kjente gjester hørte Jean Paul, Ludwig Tieck, Friedrich Schlegel, Wilhelm og Alexander von Humboldt, Friedrich de la Motte Fouqué, prins Louis Ferdinand og hans kjæreste Pauline Wiesel.
Under Napoleonskrigene organiserte hun forpleiningen av de sårede fra alle sider av krigen i Prag og samlet inn midler til de etterlatte etter de falne. I 1814 ble hun gift med diplomaten, historikeren og forfatteren Karl August Varnhagen von Ense, og konverterte samtidig til kristendommen og fikk døpenavnet Friedericke Antonie. Hun ledsaget ektemannen på flere reiser, bl.a. til Wien.
I 1819 slo de seg ned i Berlin, og førte den såkalte «andre salongen», med gjester som familien Mendelssohn, Heinrich Heine, Eduard Gans, Ludwig Börne og fyrst Hermann von Pückler-Muskau. Ekteparet besøkte også flere ganger Goethe i Weimar.
Rahel Varnhagen er fremfor alt kjent for sine dagbøker og brev, og er dermed typisk for den tidlige kvinnelitteraturen i det 19. århundre. Hennes verk er ikke bare interessant for sin historiske og kulturelle dokumentariske verdi, men også for hennes briljante stil og politiske innsikt.
I 1812 offentliggjorde hun deler av sin brevveksling med sin senere ektemann, som omhandlet Goethe. Senere offentliggjorde hun tekster i tidsskrifter og almanakker. Hun skrev anonymt, men ble navngitt i samtidige leksika. Størstedelen av hennes skrifter utkom imidlertid først etter hennes død, og ble redigert av hennes mann og etter dennes sønn av hans niese Ludmilla Assing.
Ekteparet Varnhagens bibliotek og etterlatenskaper ble i 1880 overtatt av det kongelige bibliotek i Berlin.
Hannah Arendt skrev en svært berømt biografi over Rahel Varnhagen mellom 1929 og 1933 i Berlin. Biografien ble likevel først utgitt i 1958 på engelsk og på tysk året etter. Arendt beskrev Varnhagen som hennes «nærmeste venn, selv om hun har vært død noen hundre år».
Asteroiden 100029 Varnhagen er oppkalt etter henne. Hun er gravlagt på gravlundene ved Halleporten.
19. april
19. april er den 109. dagen i året, den 110. i skuddår. Det er 256 dager igjen av året.
Navnedag
Arnfinn, Arnstein
Fødsler
Se flere som er født 19. april i Kategori:Fødsler 19. april.
Dødsfall
Se flere som døde 19. april i Kategori:Dødsfall 19. april.
Sibirkatt
Sibirkatt er nok den katterasen som ligner mest på villkatter. Deres utseende er sterkt preget av et røft liv i Russland, og kattene er blant de eldste naturlige rasene. I 1980-årene begynte seriøs avl for å få frem dagens rasepreg og egenskaper.
Historikk
Langhårede katter finnes over hele den nordlige russiske ødemarken. I likhet med mange naturlige raser ble ikke sibirkatten funnet bemerkelsesverdig før ganske nylig. Seriøs avl for å standardisere typen begynte i 1980-årene, og rasen er godkjent i flere forskjellige forbund i hjemlandet, deriblant den all-russiske katteklubben. Den ble importert til USA i 1990 ved hjelp av Elisabeth Terell. Hennes stamnavn, Starpoint, kan finnes i de fleste stamtavlene til de fineste sibirkattene i USA. Blant de store forbundene har FIFé og TICA godkjent rasen. Enkelte russiske klubber frykter at kattene som eksporteres til Vesten, ikke alltid er de beste. TICA-ansiktet er annerledes, og sibirkatten kan komme til å utvikles med to forskjellige særtrekk internasjonalt.
Opprinnelse
Sibir er kjent for sine harde vintrer, og i denne rasens opprinnelige hjemland er tykk, beskyttende pels en nødvendighet, og store, kraftige katter tåler det barske klimaet best. Det er umulig å være sikker på denne kattens forhistorie, men én ting er sikkert: sibirkatten har utviklet seg perfekt for sine omgivelser, akkurat som rasen norsk skogkatt. Hele kattens fremtoning er tilpasset overlevelse under vanskelige forhold, dekkpelsen er kraftig, tykk og oljeaktig, underpelsen er tett nok til å holde den sterkeste vind ute.
Utseende, anatomi og fysikk
Sibirkattens fremtoning minner mye mer om en villkatt enn noen annen rase. Ansiktet er også spesielt, med stor bredde. Den har ovale og svakt skråstilte øyne, noe som kan gi et tydelig vilt preg. Russiske katteklubber ønsker å bevare dette uttrykket. TICA-standarden beskriver sibirkattens hode som mindre vilt enn hva de russiske klubbene foretrekker. Selv om hodet skal være bredt, skal det gi inntrykk av "rundhet og sirkler", med et søtt uttrykk og nesten runde øyne. I Nord-Amerika har sibirkatten middels til store ører.
Hunnkatter er, som hos så mange andre raser, noe mindre og lettere enn hannkatter. Hos begge kjønn er bakbena litt lengre enn forbena når de står rett. Kroppen bæres med en svakt buet rygg.
Fargevarianter
Solid og skilpadde: svart, rød, blå, creme, skilpadde, blåskilpadde, alle andre solid og skilpadde.
Smoke, shaded, tippet: Som for solid og skilpadde.
Tabby (alle varianter): brun, rød, bøå, creme, skilpadde, blåskilpadde, sølv, alle andre solid og skilpadde.
Bi-colour: alle farger og mønstre, med hvitt.
Farger og mønstre som indikerer hybridisering, som sjokolade, lilla, cinnamon, fawn, maske, eller disse i kombinasjon med hvitt, er ikke godkjent.
Fargebeskrivelser
Sibirkatten er godkjent i bare svart- og rødbaserte fargevarianter i hjemlandet. Et større antall fargevarianter er godkjent i Nord-Amerika. Det arvelige genet som gir shadede fargevarianter, er naturlig til stede, men likevel ikke så vanlig.
Opprinnelig dominerte tabbypels hos sibirkatten, som forventet hos en rase som ble utviklet utendørs med naturlige fiender omkring. Oppdrettere ønsket sikkert stor bredde i fargeskalaen, både solid og sølv, men den største andelen er fremdeles tabbyvariantene.
Kilder
Litteratur: Alle verdens katter av Bruce Fogle, utgitt på Spektrum Forlag, 2005.
UFC 93
UFC 93: Franklin vs. Henderson var et MMA-arrangement i regi av UFC på The O2 Dublin, i Dublin, Irland.
Beñat Albizuri
Beñat Albizuri Aransolo (født 17. mai 1981 i Berriz i Baskerland) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Han syklet for det spanske ProTour-laget Euskaltel-Euskadi fra 2005 til 2008.
Sunan internasjonale lufthavn
Sunan internasjonale lufthavn er den største flyplassen i Nord-Korea. Den ligger 24 km nord for landets hovedstad Pyongyang.
Sunan har to rullebaner som ligger i et uvanlig mønster. Den nyeste og lengste, 01/19, ligger nord og øst for den originale 17/35 og de er forbundet med en 1,5 km lang kurvet taksebane som krysser en liten elv. Den nordligste rullebanen, 01/19, ble tidligere brukt mest, men etter at rehabiliteringen av rullebane 17/35 var ferdig i 2014 er det denne sydligste banen som er i bruk for all sivil trafikk. Den uvanlige utformingen av rullebanemønstret medfører at terminalbygget og kontrolltårnet står rett i forlengelsen av senterlinjen på 01/19. Fra tårnet til nordenden av rullebane 01/19 er det hele 7 km! Høsten 2015 var den nordligste banen i bruk kun av luftforsvaret, bl.a. med MiG -21. På vestsiden av 17/35 er det i 2014-2016 bygget ut et relativt stort hangarområde og taksebanesystemer. Hangarene antas å huse bl.a. Kim's IL-62, som har fått klengenavnet "Air Force Un".
Rullebane 17/35 har etter rehabiliteringen fått en god standard og sågar en "high-speed-exit" 1900 meter fra terskel på bane 17. Det som går under betegnelsen Terminal 2 er et nytt terminalbygg som ble bygget der hvor den tidligere terminalen stod. Det eksisterer således ingen Terminal 1. Det nye terminalbygget ble innviet 1 juli 2015.
I 2014 innførte Kina støybegrensninger som medførte at IL-62 ikke lengre brukes på rutene til Kina. Derfor er det nå kun
TU-204 eller AN-148 som brukes på Air Koryo's flyginger til Beijing og Shenyang.
Modernisering
Air Koryo har sammen med landets myndigheter igangsatt en modernisering av landets luftfartsindustri. Air Koryo oppgraderer flåten med nye russiske fly, samt lufthavner (som Sunan, Chongjin, Wonsan, Hamhung og Samjiyeon til vestlig standard for å bi mer attraktive for turister.
Fasiliteter
Lufthavna har en parkeringsplass, et forretningssenter, fasiliteter for handikapede, en tollfri butikk, en passasjerlounge, drosje, en filial av Korea Trade Bank og souvernirutsalg. Det finnes også en baggasjetjeneste som er åpen fra 08:00 til 21:00 som tar 1,5 won per del. Air Koryo tilbyr busstransport til og fra Pyongyang og Sunan.
Lufthavnas bokhandel åpnet 10:00., mens restauranten, en bar og Korea Trade Bank har åpent fra 09:00 til 18:00.
Cauchas fibulella
Cauchas fibulella er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Den er funnet på Østlandet og i indre fjordstrøk i Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 7 – 10 mm), bronsefarget møll. Den er den minste av de nordiske svepemøllene og kan kjennes på den hvite flekken ved vingens bakkant. Antennene er forholdsvis kort til svepemøll å være, bare litt lenger enn forvingen hos hannen, den ytterste tredjedelen er hvit. Hodet er kledt med oppstående, svarte, hårlignende skjell og virker rufsete. Forkroppen er bronsefarget. Forvingen er bronsefarget med en hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen. Denne er smal og danner et ufullstendig tverrbånd som dekker litt over halve vingebredden. Ofte er det også en lys flekk nær vingeroten, eller begge flekkene kan mangle. Bakvingen er mørkt brunfiolett og tydelig glinsende. Larven er hvitaktig med mørkbrunt hode og en mørkbrun nakkeplate. Ryggplaten på andre kroppsledd og et par flekker på det bakerste leddet er grå.
Levevis
Arten finnes på enger og andre åpne områder der det vokser tveskjeggveronika (Veronica chamaedrys), som er larvens næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr i solskinn i juni. Larvene utvikler seg på tveskjeggveronika, først på frøkapsler, siden på de nederste bladene, på slutten av larvetiden trolig på visne blader på bakken. Larven lever i en avlang, flat hylse av bladrester.
Utbredelse
Arten er utbredt i hele Europa og i den asiatiske delen av Tyrkia. I Norge finnes den på Østlandet og dessuten ved de indre delene av Sognefjorden.
Hans Jeschonnek
Hans Jeschonnek (født 9. april 1899 i Hohensalza, død 19. august 1943 i Lager Robinson i Goldap) var en tysk generaloberst. Han var 1939–1943 sjef for Luftwaffes generalstab.
Bakgrunn
Jeschonnek var sønn av en Studienrat. Broren var den senere marineinspektør viseadmiral Gert Jeschonnek.
Karriere
Jeschonnek meldte seg i en alder av 15½ år til Kadettenanstalt Lichterfelde og til fronttjeneste under første verdenskrig. Han tjenestegjorde i 3. Niederschlesisches Infanterie-Regiment Nr. 50 og ble i september 1914 forfremmet til løytnant. Sommeren 1917 gikk han over til landets luftstridskrefter, og deltok i grensekampene i Oberschlesien etter krigens slutt.
Deretter arbeidet han Reichswehrministerium i den avdeling som organiserte den hemmelige oppbygningen av det forbudte luftvåpenet. I 1933 ble Jeschonnek adjutant til statssekretæren i Reichsluftfahrtministerium, Erhard Milch.
I 1935 ble han forflyttet til Fliegergruppe Greifswald, og overtok i oktober 1936 som Kommodore den der oppsatte opplæringsskvadron. I 1937 vendte Jeschonnek tilbake som avdelingsleder ved Reichsluftfahrtministerium, der han i februar 1938 ble sjef for Luftwaffenführungsstab og i november 1938 ble forfremmet til oberst.
Annen verdenskrig
Jeschonnek var som generalstabssjef (utnevnt 1. september 1939) sterkt involvert i planleggingen og gjennomføringen av Luftwaffes krigføring i Polen 1939, Frankrike 1940, Storbritannia 1940–1941 og Sovjetunionen 1941–1943. Da Polen var beseiret i slutten av september 1939 fikk Jeschonnek Ridderkorset. I Polen og Frankrike hadde Luftwaffe høstet store triumfer, men over Storbritannia og Sovjetunionen viste Luftwaffes logistiske problemer seg, og tapene av flypersonell og materiell tiltok. Jeschonnek og Luftwaffes sjef, Hermann Göring, fikk skarp kritikk fra Adolf Hitler. Luftwaffe tapte med tiden evnen til å støtte det tyske artilleriet og infanteriet. Jeschonnek ble stadig mer desillusjonert og klaget på Görings inkompetente lederskap. Natten mellom den 17. og den 18. august 1943 gjennomførte Royal Air Force Operation Hydra innenfor rammene av Operation Crossbow. RAF bombet rakettforskningsbasen i Peenemünde, men foretok først en skinnmanøver med 20 Mosquito-fly over Berlin. Jeschonnek gav ordre om at Berlins luftvern skulle beskyte de fiendtlige flyene, noe som innebar at 148 tyske nattjaktfly risikerte å havne i skuddlinjen. Kort etter å ha fått kjennskap til angrepsbølgen mot Peenemünde begikk Jeschonnek selvmord ved å skyte seg.
John Dewey
John Dewey (født 20. oktober 1859, død 1. juni 1952) var en amerikansk psykolog, pedagog, politisk kommentator, aktivist og filosof.
I 1894 ble Dewey ansatt ved det nylig grunnlagte University of Chicago. Her vendte han etter hvert ryggen til idealistisk metafysikk og utviklet en naturalistisk tilnærming som så kunnskap som et resultat av en aktiv tilpasning til omgivelsene. Etter en krangel med universitetsledelsen ble han i 1904 ansatt ved Columbia University, der han ble til sin død.
I 1937 var Dewey formann for en rettskommisjon som frikjente Lev Trotskij fra de beskyldninger som Stalin hadde rettet mot ham.
Lander Aperribai
Lander Aperribai Aranda (født 15. juni 1982 i San Sebastián) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Han syklet for det spanske ProTour-laget Euskaltel-Euskadi i 2007 og 2008.
John Dewey
Betydning
Dewey har hatt stor betydning for amerikansk skolevesen og oppdragelsesidealer, og har påvirket den pedagogiske utvikling også i Tyskland, Sovjetunionen, Tyrkia, Kina og Japan. Dewey hadde en sterk tro på oppdragelsens muligheter og betydning, ikke bare som et middel til å gi kunnskaper, men også som karakterdannende virksomhet med sosial tilpasning for øye. Karakteristisk for hans pedagogiske ideer er begrepene elevaktivitet og arbeidsskole: slagordet var «learning by doing».
Som filosof var Dewey først påvirket av tysk idealisme og hegelianisme, men kom senere under avgjørende innflytelse fra William James. Med utgangspunkt i James utformet Dewey sin egen form for pragmatisme som han kalte instrumentalisme – at tenking er et instrument eller redskap for handling – og har gjennom denne hatt stor innflytelse på filosofi og sosial tenkning i USA. I psykologien var han en forløper for en moderat behaviorisme.
Utdanningsfilosofi
Han så Rousseaus filosofi som overdrevent individfokusert og Platons filosofi som overdrevent samfunnsfokusert. For Dewey var denne avgrensningen et falsum; som Lev Vygotskij så han hukommelsen og dets dannelse som en samarbeidende prosess. Individet er dermed bare meningsfullt som del av et samfunn, og samfunn har bare mening når det erkjenner at det lever av de individuelle medlemmene. Som det fremgår i hans senere Experience and Nature ser imidlertid Dewey viktigheten av subjektiv erfaring fra enkeltmennesker til å introdusere reformideer.
Mange av uttrykkene og verdiene til Dewey ble mye brukt, men de pedagogiske ideene hans fikk aldri noen gjennomående innflytelse på undervisningen ved offentlige amerikanske skoler.
Mottakelse
Etter Deweys død falt ryet hans hurtig. Talsmennene for den framvoksende analytiske filosofien betraktet filosofien hans som ullen og umoderne, og de pedagogiske skriftene hans ble skyteskive for de som beskyldte ham for å være ansvarlig for alle problemene ved «progressiv» utdanning som viste seg i etterkrigstida. Det sosiale og politiske tankegodset hans ble angrepet fra alle hold. Både høyre- og venstresiden angrep ham for å ikke tilby mer enn tom og potensielt farlig framstilling av den vitenskapelige metode, og «kristne realister» som Reinhold Niebuhr betraktet Deweys håp om at de pedagogiske metodene hans skulle bidra til økt demokrati-deltakelse som optimistisk inntil det naive.
I senere tid har filosofer som Putnam, Bernstein og Rorty trukket Dewey fram i lyset igjen, spesielt hans avvisning av den moderne filosofiens dualistiske epistemologi og metafysikk.
Bønes Idrettslag
Bønes Idrettslag (stiftet i 1995) er et idrettslag fra Bønes i Bergen, som driver med fotball og håndball. Klubben har også en idrettsskole for de yngste. Klubben har ca 1000 medlemmer.
Fotball
Klubben er et breddeidrettslag og har i dag et damelag i 3. divisjon og et herrelag i 4. divisjon.
Håndball
Klubben er et breddeidrettslag og har et herrelag i 4. divisjon og et damelag i 7. divisjon.
Andoni Aranaga
Andoni Aranaga Azkune (født 1. januar 1979 i Azpeitia, Baskerland) er en profesjonell spansk landeveissyklist.
Volvo 40-serie
Volvo V40 og S40 ble lansert i Norge i 1995 og var et resultat av Volvos samarbeid med Mitsubishi. Volvo V40 og S40 var i produksjon frem til 2004. Stasjonsvognutgaven fikk navnet V40.
I 2001 gikk modellen S40 gjennom en omfattende oppgradering både teknisk og designmessig. En ren designmessig oppgradering ble gjennomført i 2003. Faktisk er både S40 og V50 bygget på samme plattform som Mazda 3, Ford Focus C-Max.
De to modellene som har vært Volvos innstegsmodeller, har solgt godt i Norge og har helt siden starten vært blant Norges 30 mest populære modeller.
I 2005 erobret S40/V40 en 16.-plass på listen over Norges mest solgte biler, takket være svært tung markedsføring og konkurransedyktige priser.
Motor
Volvo S40 er tilgjengelig med fire motoralternativer. Modellene leveres med tre forskjellige bensinmotorer og én dieselmotor.
Historikk
Volvo S40
Henning Gran
Sverre Henning Gran (født 7. august 1906, død 15. mars 1978) var en norsk kunsthistoriker og statsstipendiat.
Gran var opprinnelig utdannet reklametegner, med skiftet karriere og ble dr.philos. i 1947 på avhandlingen Billedhuggeren Julius Middelthun og hans samtid, en studie i norsk sen-klassisistisk skulptur (utgitt 1946). Han arbeidet deretter som konservator ved Nasjonalgalleriet 1947–50 og 1951–54. Sammen med Peter Anker utga han i 1956 Illustrert norsk kunstnerleksikon. Gran spilte også en rolle som rådgiver for Sonja Henie og Niels Onstad under oppbyggingen av deres samling.
Grans forfatterskap og virksomhet som konservator representerte en kontakt mellom norsk og fransk kunst; han presenterte Edvard Munch i Paris, Toulouse-Lautrec i Norge og skrev om møter mellom franske og norske malere.
Han ble utnevnt til statstipendiat i 1972.
Peckoltia
Peckoltia er en gruppe harniskmaller. Det er ferskvannsfisk som lever i Amazonas, Orinoco og Essequibo samt kystutløp nord for Amazonas nord til Fransk Guyana. Tre av artene; Peckoltia braueri, Peckoltia sabaji og Peckoltia cavatica finnes i Guayanaskjoldet.
David Koresh
Raidet mot sekten ble utført på grunn av tips om ulovlige våpen og at Koresh forgrep seg på mindreårige jenter. Brannen ble trolig beordret av Koresh som hevdet at dødsfall var nødvendige offerhandlinger i «endetiden», den religiøse forestillingen om avslutningen i Guds historiske plan for denne verden.
Dyrøya (Øksnes)
Dyrøya er ei øy i Øksnes kommune i Nordland med et areal på 6,5 km². Høyeste punkt på Dyrøya er Blåtinden på 562 moh.
Dyrøya er ei av flere øyer i Øksnes Vestbygd. Blant andre øyer i dette området er Nærøya og Tindsøya. Tidligere var det mye aktivitet på disse øyene, men i dag er det få fastboende igjen. I bilens tidsalder er det tungvint å bo på øyer uten veiforbindelse til «fastlandet».
Det største stedet på Dyrøya er fiskeværet Barkestad. Barkestad har lang tradisjon som fiskevær, og har fremdeles daglig hurtigbåtanløp.
Opprinnelsen til navnet på øya er usikker. Det kan bety ei øy der det finnes ville dyr (rein eller hjort), eller sikte til rike ressurser, at øya er verdifull (dyrebar).
Antikvaren og arkeologen Olaus Martens Nicolaissen ble født på Dyrøya i 1846.
Judd Gregg
Judd Alan Gregg (født 14. februar 1947 i Nashua, New Hampshire) er en amerikansk republikansk politiker, som var senator for delstaten New Hampshire fra 1993 til 2011. Hans far var Hugh Gregg, guvernør i New Hampshire fra 1953 til 1955. Judd Gregg er utdannet ved Columbia University og Boston University.
Gregg ble valgt inn i Representantenes hus i 1980, og satt der i fire perioder, fra 1981 til 1989. Han stilte til valg til Senatet i 1992 og ble gjenvalgt i 1998 og 2004 med stor margin. Han stilte ikke til gjenvalg i 2010. President Barack Obama nominerte Gregg til handelsminister i Barack Obamas regjering i 2009, men Gregg trakk seg fra nominasjonen.
Pamir
Pamir er et fellesnavn på et område med fjellkjeder og høysletter i Sentral-Asia, beliggende fra 36°30'N til 36°30'N og fra 71°30'Ø til 75°30'Ø. Pamir omfatter et område på 120 000 km², hvorav 1200 km² er isbreer.
Geografi
Pamir ligger i området hvor de store sentralasiatiske fjellkjedene Tian Shan, Karakorum, Kunlun og Hindu Kush møtes, og består av flere steppepregede sletter beliggende på 4-5000 meters høyde, adskilt av fjellkjeder på rundt 5-6000 meter, med enkelte topper på over 7000 m.
Den sentrale og største delen av Pamir ligger i regionen Kuhistoni Badakhshon i Tadsjikistan, men fjellkjeden strekker seg også inn i landene Kirgisistan, Afghanistan, Kina og Pakistan. Utstrekningen mot øst er omdiskutert, da fjellene øst for Tashkurghan (Taxkorgan)-elva i Xinjiang i Kina blir av noen regnet til Pamir, mens andre anser dette som en del av Kunlun, og at Pamir dermed ender ved Sarykolfjellene, som utgjør grensen mellom Tadsjikistan og Kina. Den afghanske Wakhan-korridoren går gjennom Pamirområdet sør for Gorno-Badakhshan.
Den høyeste toppen i Pamir er Kongur (Kungur Tagh) i Xinjiang, som er 7.719 meter høyt. 40 km mot sørvest, også i Xinjiang, ligger Muztagata som er 7546 moh. Hvis de kinesiske fjellene derimot skal regnes til Kunlun, så blir Ismail Samani-toppen (fra 1932–1962 Pik Stalina, og fra 1962–1998 Pik Kommunizma) den høyeste toppen i Pamir, med sine 7 495 meter.
Det er mange isbreer i Pamir, herunder den 72 km lange Fedtsjenkobreen, som er den lengste breen i verden utenfor polarområdene. Den største innsjøen i Pamir er Karakul, som ligger nordøst i Tadsjikistan, på 3914 moh.
Flere fjellpass fører fra Pamir over til Afghanistan, Kashmir og Xinjiang i en høyde på 4-5000 meter. I oldtiden gikk handelsveien mellom Kina og Romerriket over Pamir, og Marco Polo passerte sannsynligvis også over Pamir på sin vei mot Kina.
Etymologi
Det finnes flere teorier om opprinnelsen til navnet Pamir. Noen mener navnet har sin opprinnelse i det persiske Pai-mir, og betyr «foten av fjellene». Andre hevder at navnet kommer av kirgisisk Bam-i-Dunjah dvs. «verdens tak». En tredje tolkning er at det kommer av Pomir – «solens føtter». Pamir er også kjent under det kinesiske navnet Congling (葱嶺) eller «løkfjellene».
Klima
Klimaet er meget kaldt. Området har lange og kalde vintere og korte kjølige somre. Fjellene er snedekket gjennom hele året. Årsnedbøren er på rundt 130 mm. Klimaet medfører at planteveksten oppe på høyslettene er sparsom, hovedsakelig gress med kun få trær, og noen steder er det helt bart. I de lavereliggende dalførene mot vest er klimaet derimot varmere og gir grobunn for noe rikere vegetasjon.
Befolkning
Det bor noen hundre tusen mennesker i Pamirområdet, hovedsakelig i dalene mot vest. Befolkningen består i vest av tadsjiker og på høyslettene i øst av nomadiske kirgisere. De viktigste byene i området er Khorog i Pandzhdalen, Tashkurgan (Taxkorgan) i Xinjiang og Murghab i Gorno-Badakhsjan.
Økonomi
I Tadsjikistan drives utvinning av kull, gull og salt. I dalførene mot vest er klimaet varmere, og her drives korndyrking og annet jordbruk. På de de høytliggende fjellengene og beitemarkene i øst livnærer de kirgisiske nomadene seg av å holde geiter og sauer, som også er den primære inntektskilden i regionen.
Tidlig på 1980-tallet ble det oppdaget avsetninger av klinohumitt av edelstenskvalitet i Pamir. Den var den eneste kjente avsetning av denne typen, inntil oppdagelsen av lignende stener på Tajmyrhalvøya i Sibir i år 2000.
Transport
I Kina, i den sørøstre utkanten av Pamirregionen, ligger den høyest beliggende internasjonale veien i verden: Karakoramveien, som forbinder Pakistan og Kina. Pamir Highway, som er den nest høyeste, går fra Dusjanbe i Tadsjikistan til Osj i Kirgisistan gjennom Gorno-Badakhshan og er den viktigste forsyningslinjen for denne isolerte regionen. Fra de vestlige delene fører veier fra de fleste sidedalene og via Pjandzjdalen til Tadsjikistans hovedstad Dusjanbe.
Vasslivatnet (Heim)
Vasslivatnet er en innsjø i Heim kommune i Trøndelag. Den er regulert som magasin for Søa kraftverk, og er oppdemt med en 20 meter høy fyllingsdam til samme høyde som Søvatnet ovenfor, til maksimalt 279,83 meter over havet. Vatnet kan tappes ned til 260 moh. Mesteparten av vannet ledes i tunnel til kraftverket, som ligger ved sjøen tre kilometer nord for Kyrksæterøra.
Vasslivatnets naturlige utløp er mot vest til elva Søo, mens hovedtilløpet er Flaugelva fra Søvatnet.
Stakkastadvatnet
Stakkastadvatnet er en innsjø i Haugesund og Tysvær kommune i Rogaland og Sveio kommune i Hordaland.
Mazda Luce
Mazda Luce var en serie store sedan-modeller fra den japanske bilprodusenten Mazda, som ble produsert fra 1969 til 1990. Disse modellene ble eksportert under mange ulike navn, blant annet RX-4, 929 og Cosmo. Navnet Luce ble erstattet av Mazda Sentia i 1991. Navnet «Luce» ble hentet fra det italienske ordet for «lys».
1965
Etter en avtale med Bertone i april 1962 ble prototypen Luce 1500 presentert i 1965. Modellen var en vakker sedan designet av italienske Giorgetto Giugiaro, og liknet mer på datidens BMW-modeller enn på de øvrige modellene fra Mazda.
Produksjonsversjonen fikk en høyere taklinje enn prototypen, men beholdt det samme uttrykket. Det var en frontmotorisert, bakhjulsdrevet sedan med en 1.5 l motor med overliggende kamaksel og 78 hk. Den solgte ikke spesielt godt etter introduksjonen, og en større motor på 1.8 l ble tilbudt fra 1968. Denne modellen, kalt Luce 1800, hadde en ytelse på 104 hk, og samtidig ble også en stasjonsvognutgave tilbudt.
1966
En Luce-variant med wankelmotor ble introdusert året etter. Luce R130 ble produsert fra oktober 1969 til 1972, og var utstyrt med en 1.3 l 13A wankelmotor, som leverte 126 hk. Interessant nok var denne varianten fremhjulsdrevet.
1972
I 1972 fikk modellen med wankelmotor navnet Mazda RX-4 for eksportmarkeder. Den var tilgjengelig som coupe, sedan og stasjonsvogn, og ble produsert med to ulike wankelmotorer, 12A-motoren samt en «lavutslipps»-utgave, 13B.
1978
Modellen Luce Legato, introdusert i 1978, var en stor og luksuriøs sedanmodell, tilgjengelig med både stempel- og wankelmotorer. Den var også tilgjengelig som firedørs stolpeløs hardtop, samt i en stasjonsvognutgave.
I tillegg til de stempelmotoriserte variantene ble modellen også levert med 12A- eller 13B-wankelmotorer. Utgavene med stempelmotor ble eksportert under navnet Mazda 929, mens wankelmotoriserte biler fikk navnet Mazda RX-9 i eksportmarkedene.
1981
I 1981 hentet Mazda frem «Cosmo»-navnet for coupémodellen, mens sedanmodellene ble eksportert som Mazda 929. Produksjonen av Cosmo fortsatte etter at Luce ble tatt ut av produksjon i 1986.
1986
1986-modellen var stor og luksuriøs, og var utstyrt med Mazdas 13B wankelmotor med turbo som et av mange motoralternativer. Den ble fortsatt eksportert under navnet Mazda 929. Luce forble i produksjon frem til 1991, da Mazda Sentia ble lansert.
Heimaey
Heimaey (uttales ) er den største øya i Vestmannaeyjar-øygruppen med 13,4 km². Øya ligger rundt 4 nautiske mil (7,4 km) utenfor sørkysten av Island. Det er den eneste bebodde øya i øygruppen, og er for tiden hjem til 4 500 innbyggere.
De eldste beretningene
I Landnåmabok er det sagt at da Ingolf Arnarsson, den første bosetteren på Island, hadde tilbrakt en vinter på Ingólfshöfði og reiste vestover i søken etter sin «Öndvegissúlur» (noe lignende en totempåle som på rituelt vis ble kastet i havet for deretter å flyte til land igjen. Der den fløt i land skulle vikingen som hadde kastet den, bygge farmen sin), og fant på Hjörleifshöfði broren sin, Hjörleifur, død – trellene var også borte. Ute i havgapet kunne han se båter som seilte mot en liten øygruppe, og han satte i vei etter dem.
Trellene det var snakk om hadde blitt bortført fra Irland og kalt Vestmenn siden Irland var det vestligste området i det som på den tiden (ca. 840) var den kjente verden. Trellene kom i land på Heimaey og søkte dekning oppe i fjellene og andre steder de trodde de var trygge, men dessverre slaktet Ingólfur alle sammen. Under denne hevnjakten ga han, uten å være klar over det, navn til forskjellige steder på øya – for eksempel Dufþekja, et område på Heimaklettur som er Heimaeys høyeste fjell (283 moh), har fått navnet etter trellen Dufþakur, som det blir sagt tok sitt eget liv ved å kaste seg utfra Heimaklettur heller enn å bli drept av Ingólfur.
De første bosetterne
Den første personen som etter sigende bygget en farm på øya, var kjent som Herjólfur Bárðarson. Han bygget tilsynelatende farmen sin i Herjólfsdalur (som betyr «Herjólfs dal»). Ruinene etter Herjólfsdalur ble gravd ut i 1971 og førte til stor usikkerhet rundt historien om Herjólfur Bárðarson.
«Tyrkisk» invasjon
I 1627 kom tre piratskip fra osmansk-kontrollerte Barbareskkysten på plyndringstokt og angrep mange landsbyer på sørkysten av Island – særlig Grindavík og Vestmannaeyjar. I Grindavík kunne landsbyfolket flykte inn i lavafeltet ved Reykjanes og gjemme seg i lang tid, mens Heimaey, som lå så avsidesliggende og isolert til, ble kraftig rammet av disse toktene. Det finnes mange heltemodige historier om folk som overlevde invasjonen. Den meste kjente er trolig historien om Guðríður Símonardóttir, bedre kjent som Tyrkja-Gudda (på norsk «Tyrker-Gudda»), som ble tatt fra sitt hjem ved Stakkagerði på Heimaey og endte opp på et slavemarked i Algerie. Hun greide etterhvert å kjøpe seg vei hjem til Island, via Tunis, Italia og Danmark (Island var under dansk styre på tiden). Etter at hun kom tilbake til Island, giftet hun seg med den islandske dikteren Hallgrímur Pétursson, som Hallgrímskirkja i Reykjavík har fått navnet sitt etter.
Eldfell
Tidlig på morgenen den 23. januar 1973 begynte et vulkanutbrudd fra fjellet Eldfell. I løpet av få timer ble nesten alle av øyas rundt 5 000 innbyggere evakuert til fastlandet, for det meste ved hjelp av fiskebåter da nesten hele fiskeflåten lå til havn på grunn av uvær. Lavastrømmene truet med å ødelegge og stenge igjen havnen, som var det viktigste livsgrunnlaget for øyboerne. Forøvrig greide islendingene, ved å kontinuerlig sprøyte store mengder sjøvann over lavastrømmene å størkne mye av lavane og omdirigere resten, slik at havnen ble reddet fra total ødeleggelse. Under utbruddet ble rundt halve byen ødelagt, og øya ble også tilført mer landmasse.
Nåtiden
På dagens Heimaey bor det rundt 4 500 mennesker og flere millioner lundefugl og andre fugler.
Øya har samband med det islandske fastlandet via ferje og lufthavnen Vestmannaeyjar Airport.
Guillermo del Toro
Guillermo del Toro Gómez (født 9. oktober 1964 i Guadalajara i staten Jalisco i Mexico) er en Oscar-vinnende meksikansk filmregissør, manusforfatter og produsent.
Bakgrunn
Guillermo del Toro er sønn av Guadalupe og Federico del Toro Torres. Han vokste opp i et dedikert katolsk hjem. Del Toro studerte ved Centro de Investigación y Estudios Cinematográficos ved Universitetet i Guadalajara.
Filmkarriere
I 1992 kom hans gjennombrudd da han for sin film Cronos vant flere priser i Mexico. Fem år senere fikk han regissere sin første hollywoodfilm, Mimic, som hadde den Oscarsvinnende Mira Sorvino i hovedrollen. Etter dette vendte han tilbake til Mexico og startet sitt eget produksjonsselskap «”The Tequila Gang».
I 2001 kom hans neste film, The Devils Backbone, som ble godt mottatt og gav ham mulighet til å regissere sin neste hollywoodfilm, Blade II (2002).
Han fulgte opp Blade II med ytterligere en serieavisfilm to år senere da han gjorde Hellboy.
I 2006 kom filmen som gjorde ham klart mer kjent, Pans labyrint. Den ble belønnet med tre Oscarsstatuetter og ble den mest innbringende spanske film i USA noensinne.
I 2008 gjorde han oppfølgeren til Hellboy, Hellboy II: The Golden Army.
Han har samtidig produsert flere av sine egne filmer samt stått som produsent på for eksempel den spanske skrekkfilmen Barnehjemmet som kom 2007/2008. I 2008 grunnla han også et nytt produksjonsselskap, Cha Cha Cha, med sine venner Alfonso Cuaron og Alejandro Gonzalez Inarritu.
Han arbeider regelmessig med skuespillerne Doug Jones, Ron Perlman, Luke Goss og Federico Luppi, og med kameramannen Guillermo Navarro.
Henry Rudi
Henry «Isbjørnkongen» Rudi (født 1889, død 1970) var en norsk fangstmann og isbjørnjeger. Han var sønn av en gudbransdøl som hadde bosatt seg i Troms. Rudi dro på totalt 40 jaktturer til polstrøkene, og av disse var 25 overvintringer. Han jaktet blant annet fjellrev, hvalross og sel, men han er mest kjent for å ha vært med å nedlegge totalt 713 isbjørn i perioden fra 1907–1947 (dette er dyr felt av Rudi selv og jaktkamerater som deltok på de samme overvintringene). Dette gav ham tilnavnet «Isbjørnkongen». Stedene Henry Rudi drev jakt inkluderte Svalbard, Jan Mayen og Grønland.
Den første overvintringen gjorde Rudi som nittenåring på Hopen vinteren 1908–1909. Dette var også første gang det var overvintring av fangstfolk på denne øyen.
Livet etter jakten
Henry Rudi vokste opp i Tromsø, og det var også her han bodde til sin død i 1970. Han var kjent som en mann med glimt i øyet, og brukte mange av sine eldre dager i Ølhallen (Tromsøs eldste pub), hvor han fortalte historier fra tiden som jeger til alle som ville høre på.
Jorge Azanza
Jorge Azanza Soto (født 16. juni 1982 i Alsasua) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Han sykler for det spanske ProTour-laget Euskaltel-Euskadi fra 2007 til 2013.
Barkestad
Barkestad er et fiskevær i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger på Dyrøya i Øksnes Vestbygd.
Volkswagen Scirocco
Volkswagen Scirocco er en sportshatcback produsert av tyske Volkswagen.
Historie
Volkswagen hadde vokst godt på begynnelsen 1970-tallet med blant annet kompaktbilen Volkswagen Type 1, familiebil som Volkswagen Passat og kassevognen Volkswagen Transporter. Men de følte de trengte noe nytt og sporty, når de så hvordan flere av de japanske produsentene som Toyota og Datsun produserte sine sporty modeller som Toyota Celica og Datsun Skyline. Dermed var idéen om en hatchback-kompakt sporty modell født, og i 1974 kom Scirocco på banen.
Barkestad
Barkestad har daglig hurtigbåtanløp med forbindelse til de andre øyene i Øksnes Vestbygd og til Myre.
Volkswagen Scirocco
Scirocco MK1, type 53 (1974-1981)
Bilen med to dører var liten og lett, og hadde motorer helt ned til 1.3 liters sylindervolum. Giorgetto Giugiaro stod bak designet, mens motorene var hyllevare fra Volkswagen.
Scirocco MK3, type 1K8 (2008-)
Høsten 2008 kom Scirocco tilbake, denne gang med samme plattform som VW Golf V. Motorutvalget var 1.4 TSI med 122 hk (turbo) eller 160 hk (turbo og kompressor), og 2.0 TSI med motoreffektene 200/211 og 265 i R-utgave. Scirocco fantes også med 2.0 TDI og 140 eller 170 hk. DSG dobbelkløtsj automat kunne leveres til alle modellene bortsett fra 122 hk bensin. TSI160 hadde 7-trinns tørrkløtsj, mens de andre hadde 7-trinns våtkløtsj. Walter de Silva står bak designet på Scirocco MK3.
Corrado (1987-1995)
I 1987, etter 13 års produksjon tenkte Volkswagen nyskapende, og kom opp med den moderne og sporty bilen Volkswagen Corrado, bygd på en blanding av en eksisterende og en ny plattform. Corrado kom på banen sent i 1988, men Scirocco fortsette frem til 1992. og i 2008 kom Scirocco MK3
Corrado, med sin nye G60-lade-teknologi, skulle være det råeste Volkswagen hadde å tilby, men dessverre opptrådte det en del feil med G60-laderen, som gjorde at den brant seg ut og ble ødelagt jevnlig, en teknisk svakhet. Dette slo ikke helt an, og miksen mellom de to plattformene skulle vise seg å bli vanskeligere enn antatt. Corrado ble avsluttet i 1995.
Corrado fikk du ikke bare med 1,8 G60-motor. En 2-liters 16V selvpustende rekkefirer med 136 hk kunne leveres, men det var nok 2,9 VR6 med 190 hk som fristet mest.
Kanalvert
Kanalvert (tidligere, og ofte fortsatt på folkemunne kalt hallodame eller hallomann) er en person som presenterer program i radio og TV.
Historikk
Da regulære fjernsynssendinger begynte å spre seg i Europa på 1950-tallet bestod presentasjon av fjernsynsprogrammer av en programpresentatør som syntes i bildet. Bak seg pleide programpresentatører å ha en beslyst skjerm eller en tavle. Iblant kunne også kanalens logo ses bak presentatøren. Øvrige presentasjonselementer som var vanlig forekommende var klokker, noen slags kanal-ID og skilter. Skilter og kanal-ID ble fremstilt ved at man filmet skilter eller anvendte stillbilder fra programmene. Klokker, og iblant dessuten kanal-ID, ble ofte generert gjennom mekaniske modeller som filmes. Kanal-ID kunne iblant akkompaneres av en fanfare, og visse kanaler skapte animerte kanalidentiteter.
Med tiden forandret presentasjonen seg. Trailere, korte glimt fra kommende programmer, ble vanligere alt ettersom mer effektive videosystemer ble introdusert. De synlige programpresentatørene begynte å forsvinne. BBC One sluttet med presentatører i bildet på 1960-tallet. På slutten av 1969 sluttet også Sveriges Television med presentatører men etter mange protester, blant annet fra Ingmar Bergman, ble de gjeninnført. På 1980- og 1990-tallet fulgte mange andre kanaler BBCs linje og sluttet å anvende programpresentatører helt og holdent. De kanaler som beholdt presentatører i bildet begynte på 1980- og 1990-tallet å anvende chroma key-teknikk for å skape bakgrunner.
Rundt 2010 var det svært få fjernsynskanaler i verden som fortsatt hadde synlige programpresentatører. Fenomenet er idag så godt som utdødd på private kommersielle kanaler internasjonalt.
Norge
Kanalverter finnes eller har eksistert i de fleste radio- og TV-kanaler, både i og utenfor bildet. I Norge er NRKs kanalverter kåret til kulturminner i forbindelse med Kulturminneåret 2009. På 1970-tallet ble hallodame-benevnelsen i NRK byttet ut med TV-vertinne/vert og i forbindelse med opprettelsen av NRK2 ble kanalvert den offisielle tittelen. NRK1 er den eneste kanalen i Norge med kanalverter i bildet. Også blant annet TV 2 og NRK2 hadde kanalverter i bildet fra starten av, men disse ble erstattet med kun stemme og grafikk i 1999 for TV 2s del og på et senere tidspunkt for NRK2s del.
I Europa har også Polen, Sveits, Belgia, Finland og Italia kanalverter i bildet, mens i Sverige er TV 4 eneste kanal som fortsatt har kanalverter i bildet mens SVT kuttet ut dette på SVT 2 i 2004 og på SVT 1 i 2012.
Cauchas rufimitrella
Cauchas rufimitrella er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Den er funnet spredt nord til Nordland i Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 10–13 mm) møll med nokså lange antenner og ensfarget grønnlig bronsefargede vinger. Antennene er trådformede, hos hannen ca. 1,7 ganger så lange som forvingen, hos hunnen ca. 1,3 ganger så lange. Den ytterste delen er hvitaktig. Hodet er kledt med oppstående, hårlignende skjell som er mer eller mindre rødaktige. Forkroppen og forvingen er mørkt bronsefargede, litt grønnlige. Langs framkanten av forvingen er det en stripe med tydelig kobberfarget eller fiolett glans. Bakvingen er gråaktig med noe purpurglans.
Levevis
Arten finnes på fuktige enger og i åpen skog der det vokser engkarse (Cardamine pratense), som er larvens viktigste næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i slutten av mai og i juni. Hunnene legger egg på blomsterknopper på næringsplanten. Den nyklekte larven spiser på blomstene, siden kryper den ned til bakken der den lever på engkarsens bladrosett. Den lever i et hylster av bladrester.
Bjørgvindrakten
Bjørgvindrakten ble første gang tatt i bruk 17. mai 1996. Den er derfor en av de yngste draktene på Vestlandet. Som navnet tilsier er det først og fremst en bunad for Hordaland og Sogn og Fjordane. Mønsteret i broderiet er hentet fra rosemaling i Sogn og Fjordane, Voss og Hardanger. Stakken er sort med rød kant nede. Forklet har broderi og rød kant rundt hele forklet, noe som virker meget slankende. Stoffet i bunaden er tynn ull. Det er også broderi på vesten, både foran og bak.
Deler til drakten
Det leveres også cape til bunaden, da det er tenkt på den kalde 17. mai på Vestlandet. Capen finnes både med og uten broderi.
Skjorten er i tykk bomull og har broderi på armlinningen, i halsen og på bringeduken. Den er brodert i tre rødfarger, og det er røde knapphull-sting i tunger rundt kantene.
Sølvet er designet spesielt for Bjørgvindrakten av gullsmed Harry Pedersen i Bergen. Blomsten på broderiet i bunaden, går igjen i utformingen av sølvet.
Veskelåsen er i nysølv og laget på Voss, Den har samme mønster som broderiet på skjorten.
Det leveres pose til bunaden i bomullsstoff. Det er også laget bunadsparaply og kiste til oppbevaring av sølvet. Begge deler med motiv fra bunaden. Det er røde strømper til bunaden.
Herrebunaden leveres med lange bukser. Det er tatt utgangspunkt i vadmelsbukser som ble brukt rundt på gårdene. Den leveres med vest og jakke. Blomstene som er brodert på damebunaden er også brukt på herrebunaden.
Knappene har samme blomsten som sølvet i damebunaden. Det er 52 sølvknapper på herrebunaden og en sølvknapp med heng i halsen.
Skjorten til herrebunaden har også samme broderi som dameskjorten.
Bjørgvindrakten er designet av Bjørg Røe.
Anshar
Anshar var en himmelgud i Mesopotamisk mytologi. Han var ifølge myten en av de første gudene. Han var gift med sin søster Kishar og sammen var de foreldre til flere andre guder.
Bjørgvindrakten
Bunadspose
Det er laget bunadspose til oppbevaring av bunaden. Den er sydd i bomullsstoff og har glidelås langs hele fronten. Den har 2 lommer utvendig til oppbevaring av sølvet og til bunadsparaply. Nederst er bunadsposen så vid at det er plass til skoene.
Lars Bentsen
Lars Martinius Bentsen (født 21. februar 1838 på Birkeland i Aust-Agder, død 17. mars 1919 i Eidsberg i Østfold) var en norsk skolebestyrer, gårdbruker og politiker (V). Han drev folkehøyskole og stort gårdsbruk i Stjørdal og var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) 1877–1888 og 1895–1900.
Liv og virke
I Aker kom han i berøring med den grundtvigske bevegelsen, især gjennom Olaus Arvesen og Christopher Bruun. I 1867 dro han på studiereise til København, egentlig for å forberede seg på å overta svigerfarens forretning. Bentsen ble imidlertid så sterkt grepet av grundtvigianerne at han avtalte med H.K. Foosnæs, som han møtte på Christen Kolds folkehøyskole, å opprette den første folkehøyskolen i det nordenfjelske Norge. Fra 1868 holdt de folkehøyskole på Ree og senere Østre Husby i Stjørdal. Foosnæs flyttet tilbake til Beitstad i 1872, og Bentsen drev folkehøyskolen alene frem til 1876. I 1869 kjøpte Bentsen den hittil vanskjøttede gården Kvithammer av apoteker Hirsch. Bentsen ble også en av foregangsmennene i jordbruket i Stjørdal på 1800-tallet, etablerte gårdsmeieri, tok i bruk gressfrø, og var blant de første til å ta i bruk nytt utstyr, som potetopptaker. Mellom 1887 og 1893 forpaktet han bort gården i Stjørdal og drev møllebruk i Vestre Moland.
Bentsen var blant de velhavende i Stjørdal, men stod bondestanden nært. Bentsen var medlem av Nedre Stjørdal herredsstyre 1872–1882, fra 1874 som medlem av formannskapet. I sin tid i Vestre Moland var han også medlem av herredsstyret og formannskapet samt formann i skolestyret. Han var medlem av skolelovskommisjonen som gjorde forarbeidet for folkeskoleloven av 1889.
Bentsen var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt 1877–1888 og 1895–1897, og møtte fast for statsråd Peter Holst fra februar 1898 og ut 1900. Bentsen arbeidet mest med skolesaker i Stortingets kirkekomité. Han tilhørte «det rene Venstre» og støttespillerne til Johan Sverdrup. Han var blant «de tretti tyranner» som i 1880 drev frem det såkalte 9. juni-vedtaket, som endelig stadfestet statsrådenes møteplikt i Stortinget. Bentsen var kompromissløs i statsrådssaken, og ble derfor holdt utenfor riksretten i 1883. Han var også blant de seks venstremennene som stemte imot kompromisset som tillot Sverdrups regjeringsdannelse i 1884.
I 1898 ble han bestyrer ved Kristiania offentlige blindeskole på Huseby, og solgte Kvithammer til Johan Reinert Vikan året etter. I 1902 kjøpte han storgården Sulerud i Eidsberg, som sønnen Thorvald Bentsen drev frem til han fikk skjøte på den i 1912.
Keltersjøen
Keltersjøen (engelsk: Celtic Sea; irsk: An Mhuir Cheilteach; walisisk: Y Môr Celtaidd; kornisk: An Mor Keltek; bretonsk: Ar Mor Keltiek) er et havområde i Atlanterhavet sør for Irland. Det grenser i øst til St George's Channel, og grenser til blant annet Bristolkanalen, Den engelske kanal og Biscayabukten, samt tilstøtende deler av Wales, Cornwall, Devon og Bretagne. De sørlige og vestlige grensene er avgrenset av kontinentalsokkelen, som synker kraftig. Scillyøyene er en britisk øygruppe av små øyer helt sør i dette havet.
Historie
Keltersjøen har fått navnet sitt fra den keltiske arven til de tilstøtende landene i nord og øst. Navnet ble først foreslått av den engelske forskeren E.W.L. Holt på et møte i Dublin i 1921 med fiskerieksperter fra Storbritannia, Frankrike og Irland. Den nordlige delen av dette havet ble betraktet som en del av St George’s Channel og og den sørlige delen hadde ikke noe eget navn, men ble omtalt som en udifferensiert del av Southwest Approaches («Sørøstlige tilgangen») til Storbritannia. . Behovet for en egen betegnelse på havområdet oppsto på grunn av at området har felles geologi og hydrologi. I dag blir navnet hovedsakelig benyttet av oljebransjen og fiskeindustrien.
Navnet Keltersjøen ble adoptert i Frankrike før det ble vanlig i de engelsktalende landene; i 1957 skrev Édouard Le Danois, zoolog spesialist på livet i havet, at «navnet Keltersjøen er knapt kjent selv for oseanografer.» Det ble adoptert av marinbiologer og oseanografer, og senere av kommersielle firmaer innen petroleum. Det er navngitt i et britisk atlas fra 1963, men i en artikkel fra 1972 sier «det britiske kartet kaller «Western Approaches», og oljeindustrien kaller det «Keltersjøen» [...] unektelig refererer beboerne på vestkysten [av Storbritannia] ikke til det som sådan.»