cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Hamilton
Hamiltons ettermæle
En annen arv etter Hamilton var hans pro-føderale tolkning av den amerikanske konstitusjonen. Selv om konstitusjonen var skrevet slik at den var tvetydig vedrørende maktfordelingen mellom føderale myndigheter og de enkelte statene innen unionen, tok Hamilton alltid føderasjonens side, på bekostning av delstatene. Når Hamilton som finansminister etablerte USAs første nasjonalbank skjedde det mot intens motstand fra Thomas Jefferson; som hadde en smalere forståelse av konstitusjonen. Denne uenigheten ble til slutt avgjort av USAs høyesterett i saken «McCulloch v. Maryland» i 1819. Høyesterett la seg i hovedsak på Hamiltons syn; at de føderale myndighetene hadde stor frihet til å utøve den makt det var tillagt, spesielt doktrinen om underforstått makt.
Hamiltons portrett ble under borgerkrigen lagt inn på flere av dollarsedlene, symbolsk nok siden han både var motstander av slaveri og laissez faire-kapitalisme; Abraham Lincoln fulgte klart Hamiltons linje politisk. Hans portrett er fremdeles på tidollarseddelen.
Hamilton County i Ohio er oppkalt etter ham.
Walter Russell Mead omtaler «hamiltonianisme» som hovedretning innenfor amerikansk utenrikspolitisk tenkning. Denne retningen legger vekt på utstrakt frihandel og en liberal verdensorden.
I Populærkulturen
Alexander Hamilton, hans politikk, liv og rivalisering med Aaron Burr er hovedtema i musikalen Hamilton (2015). Musikalen er skrevet av Lin-Manuel Miranda som også har skrevet og komponert musikken og spilte den opprinnelige hovedrollen som Hamilton. Musikalen ble et kulturfenomen og har vunnet en rekke priser. Musikalen ble så populær at planene om å fjerne Hamilton fra tidollarseddelen ble møtt med så mye motstand at planene ble omgjort, slik at han fremdeles er å finne på seddelen.
Hamilton College
Alexander Hamilton var en av de første tillitsmenn for «Hamilton-Oneida Academy» da Samuel Kirkland åpnet misjonærskolen i 1793. Da skolen fikk privilegium som college i 1812 ble den omdøpt til «Hamilton College». Det er en statue av Alexander Hamilton foran skolens kapell og biblioteket har en omfattende samling av Hamiltons personlige dokumenter. Skolen eier i tillegg en del personlige saker som har tilhørt Hamilton og som periodisk stilles ut.
Robert Weinstein
Robert Weinstein (født 24. november 1901, død januar 1944 ) var en tsjekkoslovakisk forretningsmann som ble drept under holocaust i Norge.
Weinstein var tilfeldigvis på reise i Norge da Tyskland annekterte Tsjekkoslovakia under opptakten til andre verdenskrig, og ble derfor værende i Norge. Han ble en del av et tsjekkoslovakisk flyktningemiljø i Oslo, før han under angrepet på Norge i 1940 flyktet til Lesjaskog. Frem til mars 1942 bodde han på Nesjestranda, da han sammen med andre jøder i Norge ble arrestert. Weinstein ble først plassert i Ålesund fengsel, før han satt på Falstad. Deretter ble han deportert til det tysk-okkuperte Polen.
Weinstein havnet opprinnelig i Auschwitz, men i 1943 ble han sammen med andre fanger overført til en ny konsentrasjonsleir i Warszawa, der fangene ble satt i tvangsarbeid for å utslette sporene etter Warszawagettoen. Weinstein var i Warszawa sammen med Robert Savosnick. Weinstein døde her kort tid etter ankomsten, da en murvegg falt over ham.
Den tyske kunstneren Gunter Demnig installerte i 2016 «snublesteiner» på Nesjestranda til minne om Weinstein og tre andre jødiske flyktninger.
Bedriftshelsetjeneste
Bedriftshelsetjeneste (BHT), avtalefestet i 1946, skal bistå bedrifter med å forebygge helseplager, forebygge yrkesskader og -sykdommer, andre uheldige fysiske og psykiske påkjenninger, samt medvirke til å fremme helse og trivsel blant de ansatte i bedriften.
Alle arbeidsgivere plikter å knytte virksomheten sin til en godkjent bedriftshelsetjeneste dersom risikoforholdene tilsier det. Arbeidstilsynet kan derfor pålegge enhver virksomhet å knytte seg til en godkjent BHT dersom de ser et særlig behov for overvåking av arbeidsmiljøet eller kontroll av helsen til de ansatte i virksomheten. Noen bransjer har et mer risikofylt arbeidsmiljø enn andre, med større risiko for sykdommer, skader og psykiske belastninger. Alle virksomheter innenfor disse bransjene er i en egen forskrift (se eksterne lenker) pålagt å knytte til seg en godkjent bedriftshelsetjeneste. Lovgrunnlaget for bedriftshelsetjenesten er arbeidsmiljøloven. Utgifter til bedriftshelsetjeneste dekkes av bedriften, men personalet i bedriftshelsetjenesten skal ha en fri og uavhengig stilling i arbeidsmiljøspørsmål og har taushetsplikt i forhold til individuelle helseopplysninger. Ved siden av det forebyggende arbeidet skal bedriftshelsetjenesten ved helseovervåking avdekke mulige helseskader på et så tidlig stadium som mulig.
Bedriftshelsetjenesten skiller seg fra «Personallegeordninger». En personallege/fastlege behandler «egen» sykdom.
Bedriftshelsetjenesten kartlegger derimot arbeidsrelaterte problemer hos de ansatte, samt er aktiv i bedriftenes arbeidsmiljø. En personallegeordning er m.a.o. ikke tilstrekkelig dersom bedriften er bransjepålagt å ha bedriftshelsetjeneste.
En bedriftshelsetjeneste er en faglig sammensatt gruppe, ofte bestående av verne- og helsepersonale. Vernepersonalet er eksempelvis ergonom, verneingeniør og yrkeshygieniker. Helsepersonalet er eksempelvis bedriftslege, bedriftssykepleier og bedriftsfysioterapeut. En bedriftslege har gjerne spesialisering i arbeidsmedisin. Hva verne- og helsepersonalet skal bidra med er regulert i en egen forskrift (se eksterne lenker).
Det ble fra 2010 innført en sertifiseringsordning i Norge slik at seriøse aktører kan skilles fra useriøse. Virksomheter med plikt til å ha BHT må benytte seg av en godkjent ordning.
Lough Erne
Øvre og nedre Lough Erne eller Loch Éirne (irsk) er to innsjøer langs elven Erne på øya Irland. De ligger i grevskapet Fermanagh i Nord-Irland, innsjøen som ligger øverst i Erne kalles øvre Lough Erne (Upper Lough Erne). Den største innsjøen ligger nordvest og lenger ned i elven og kalles nedre Lough Erne (Lower Lough Erne).
Husebybakken stasjon
Husebybakken stasjon var en midlertidig t-banestasjon i Oslos T-banesystem. Stasjonen ble opprettet i forbindelse med oppgraderingen av Kolsåsbanen til metrostandard. Stasjonen ble anlagt like ved veien Husebybakken på Montebello den 31. juli 2006 som en erstatning for Montebello stasjon. Den lå helt i begynnelsen av Kolsåsbanen, og fungerte som det vestlige endepunktet for linje 6 mens banen var stengt for oppgradering og ombygging.
Lough Erne
Vannveiene langs Ernesjøene er kjent for å ha en vakker natur. Området er også populært for sportsfiske. Byen Enniskillen ligger mellom øvre og nedre Lough Erne.
Husebybakken stasjon
Husebybakken ble bygget opp på samme sted hvor gamle Husebybakken stasjon lå i årene 1942-1961. Husebyrennene ble i sin tid avholdt ikke så langt unna denne stasjonen.
Lough Erne
Det er flere små øyer i sjøene. Vannstanden har imidlertid sunket med halvannen meter etter drenering i 1880-årene, slik at mange forhøyninger som tidligere var øyer nå er halvøyer eller knauser langs strandlinjen. De mest kjente øyene er Belle Isle hvor Ulsterannalene ble skrevet på 1400-tallet, og Devenish Island med et kloster som skal ha blitt grunnlagt på 500-tallet og et ennå eksisterende rundtårn fra 1100-tallet.
Husebybakken stasjon
31. mai 2008 forlot siste tog Husebybakken stasjon, for at også strekningen mellom stasjonen og inn til Sørbyhaugen skulle kunne oppgraderes. Mens dette arbeidet pågikk, kjørte linje 6 til Holmen stasjon på Røabanen.
Pansret personellkjøretøy
Et pansret personellkjøretøy (PPK) eller transportpanservogn er et pansret kjøretøy som brukes for å transportere infanteri i krigssoner. Kjøretøytypen finnes med både hjul- og beltedrift. I CFE-avtalen er begrepet «pansret personellkjøretøy» en pansret kampvogn som er konstruert og utstyrt for å transportere et infanterilag og som, vanligvis, er bevæpnet med et integrert eller organisk våpen av mindre enn 20 millimeters kaliber. Det norske Forsvaret bruker forskjellige finske Sisu PPKer som er treakslet og med sekshjulsdrift, nærmere bestemt XA-180, XA-185, XA-186 og XA-203. I tillegg har de og amerikanske M113 som har beltedrift. Alle har 12,7 mm maskingevær.
Historie
Under første verdenskrig ble de første stridsvognene utviklet for å kunne angripe fiendtlige maskingeværstillinger og passere piggtrådsperringer. Samtidig ble den britiske Mark V utstyrt med et lite mannskapsrom for å bære infanteri. Erfaringene fra dette ble ikke fulgt opp, og feltmarskalk Douglas Haig uttalte på slutten av krigen at seieren hadde kommet «ved geværet og bajonetten til infanteristen». Franskmennene tolket krigserfaringen i den retningen at infanteriet trengte mer støtte, ikke mer beskyttelse, og satte opp styrkene sine med mer artilleri, stridsvogner og fly.
I 1928 følte militærtenkeren J.F.C. Fuller at det var påkrevet å påminne den årlige generalstabskonferansen om at pansring av krigsskip hadde gjort ramming umoderne, mens hæren hadde ikke tatt konsekvensen av dette og sluttet å angripe med menn. Fuller insisterte på at svaret var «en halv tomme stål». Britenes daværende stridsvogn, Vickers Medium Mark III, var med sin 47 mm kanon en stor forbedring fra tidligere vogner, men det eksisterte ikke noe kjøretøy som kunne la infanteriet følge stridsvognene i angrep.
Mens britene var opptatt med sine stridsvogner og lette, pansrede kjøretøyer som bren-gun carrier, jobbet tyskerne med å mekanisere sine styrker. Under andre verdenskrig ble infanterister satt opp med halvbeltevogner, spesielt på tysk og amerikansk side. Tyskernes vogner var mer sofistikerte enn andre land sine. De hadde blant annet bremsing på beltene for å avhjelpe styringen, bedre belter og bedre hjuloppheng. Et stort antall slike kjøretøyer kom i tjeneste fra 1938. Det mest kjente var Hanomags SdKfz 251
I 1944 støtte britisk og kanadisk infanteri på sterk motstand på vestfronten. Deres oppgave var å holde nede de tyske styrkene, mens amerikanske styrker brøt ut av brohodet og angrep vestover. I denne situasjonen hadde de mange tyske styrker konsentrert mot seg. Kommandøren for 2nd Canadian Corps, general Guy Simonds, sørget for å få konvertert 72 amerikansk-produserte M7 Priest selvgående felthaubitser til PPKer ved å fjerne haubitseren og plate over hullet i frontpanseret med vrakstål. Kjøretøyene ble kalt Kenguruer, etter kodenavnet for verkstedet som konverterte dem. Hver vogn fikk tildelt en vognfører og lastet med 10 infanterister hver gikk de i kamp under operasjon Totalize natt til 7. august 1944. Kjøretøyene ble en suksess, og var i tjeneste under resten av felttoget i Frankrike. 28. august 1944 ble avdelingen som brukte dem omdøpt til 1st Canadian Armoured Personnel Carrier Squadron.
I løpet av felttoget var M7ene utslitt, og de ble senere erstattet av australskbygde Ram-stridsvogner som ble konvertert.
På samme tid konsentrerte Sovjetunionen seg om hjulgående PPKer. BTR-serien (60, 70 og 80) ble utviklet kontinuerlig gjennom den kalde krigen. Disse hadde åtte hjul og et lite tårn til maskingevær. De tok over etter BTR-40, som nærmest var en pansret lastebil. Sovjeterne hadde også ett ess i ermet: Tidlig på 1960-tallet kom de med verdens første stormpanservogn, kalt BMP-1. I motsetning til PPKer hadde denne nye klassen kraftigere bevæpning, og skulle ta opp kampen sammen med infanteristene den transporterte. Utviklingen av beltegående PPKer stagnerte, da alle industrialiserte land konsentrerte seg om en blanding av hjulgående PPKer og stormpanservogner.
I senere tid har Israel tatt opp den gamle praksisen med konverterte stridsvogner, da de har bygget om gamle T-55 stridsvogner til PPKer kalt IDF Achzarit. USA har også begynt å bruke hjulgående PPKer i større utstrekning, basert på sveitsiske MOWAG Piranha.
Teknisk
En PPK består av drivverk, enten med hjul eller belter og en motor som omtrent tilsvarer motoren i en buss. Hjulgående PPKer med flere enn to aksler har som regel styring på flere av akslene.
Mange vogner er også amfibiske. For å svømme må mannskapet som regel sjekke at dreneringshull i skroget er tettet og brette ned en skjerm foran på kjøretøyet. Skjermen beskytter mot at små bølger ødelegger sikten for vognføreren. Framdrift i vannet er noen ganger med belter, og noen ganger med propell eller vannjet. Uansett er ikke et PPK en båt, og det er avhengig av at det er stille vann og ikke for bratte bredder.
Opprinnelig hadde mange PPKer utgang for infanteriet over taket på kjøretøyet. Dette gjorde infanteristene sårbare for beskytning under avstigning, og to hovedløsninger gjorde seg gjeldende i etterkrigstiden: De fleste valgte å lage dører eller en rampe bak, men den sovjetiske BTR-serien hadde en luke på sidene, mellom andre og tredje aksel.
De fleste PPKer er pansret med stål eller aluminium. De har som regel motstandskraft mot våpen opp til tyngre maskingevær. Vogner som er konverterte stridsvogner har som regel beskyttelse også mot lettere panservernvåpen.
PPKer er som oftest bevæpnet med et maskingevær, enten 12,7 mm eller 14,5 mm i kaliber. Noen har maskingevær montert helt åpent, mens andre har et skjold eller tårn til beskyttelse for skytteren.
USA under Paralympiske vinterleker 1976
USA deltok under Paralympiske vinterleker 1976 i Örnsköldsvik i Sverige.
Pansret personellkjøretøy
PPKen i aksjon
Vognene blir som regel brukt til å frakte infanteriet fram til like før de venter kontakt med fienden. Infanteristene sitter da av (går av) kjøretøyet og rykker videre fram til fots. En PPK er nemlig ganske lett pansret, og er sårbar for alle mulige panservernvåpen, inkludert tunge maskingevær og splinter fra nære artillerinedslag.
August Pauly
August Friedrich Pauly (født 9. mai 1796 i Benningen am Neckar ved Ludwigsburg, død 2. mai 1845 i Stuttgart) var en tysk klassisk filolog.
Hans hovedverk er Real-Encyclopädie der classischen Alterthumswissenschaft in alphabetischer Ordnung, som han utga fra 1837 og som senere ble oppkalt etter ham. Pauly døde 1845, før arbeidet var fullført; dette ble derfor overtatt av Christian Waltz og Wilhelm Siegmund Teuffel i de følgende syv år. Den første utgaven besto av seks bind. En ny utgave ble forberedt mellom 1861 og 1866, men aldri ferdigstilt.
En nyutgave av verket ble besørget av Georg Wissowa, hvoretter det ble kjent som Pauly-Wissowa. Etter hundre års arbeid utkom dette leksikonet over den klassiske verden i hundre bind. En mer kortfattet versjon er Der kleine Pauly, som mellom 1964 og 1975 utkom i fem bind, og ny bearbeidelse, Der neue Pauly i 19 bind mellom 1996 og 2003.
St. Johanneslogen St. Mikael til det gamle Gilde
St. Johanneslogen St. Mikael til det gamle Gilde er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 55), som ble grunnlagt den 27. september 2002 i Voss. Logen ble fra første stund underlagt Bergens Provincialloge.
Voss Broderforening ble grunnlagt den 27. september 1968 under St. Johanneslogen Oscar til de syv Bjerge, og ble opphøyd til deputasjonsloge den 17. november 1987. I 2002 ble logen selvstendig. Logens valgspråk er Conjuncti ad Astra (Sammen mot Lyset).
David Miller (filosof)
David William Miller (født 19. august 1942 i Watford) er en britisk vitenskapsteoretiker og representant for den kritiske rasjonalismen. Han har kommet med flere bidrag til sannsynlighetsteoriens filosofi, bl.a. til propensiteter, til beregninga av sannhetsnærhet (verisimilitude) og med bevis for umuligheten av induktiv sannsynlighet.
Etter å ha studert logikk og vitenskapsteori hos Karl Popper ved London School of Economics, var Miller i en årrekke Poppers assistent. Senere foreleste han i filosofi ved University of Warwick.
This Is My House
This Is My House var en boksekamp mellom Kevin Melhus fra Norge og Dariusz Skop fra Polen som ble avholdt i Skien fritidspark 21. oktober 2017. Kampen var Melhus' tredje profesjonelle boksekamp, etter å ha vært underkort i Cecilia Brækhus' stevner The Homecoming og Battle of Bergen.
Frithjof Wilborn var konferansier og det ble også avholdt opptredener av blant andre Jaa9 & OnklP, Lisa Børud og Omer Bhatti.
Program
Før kampen mellom Melhus og Skop ble det avholdt tre andre proffkamper, mens stevnet ble avsluttet med EM-tittelkamp om EBU-beltet i super fjærvekt mellom norsk-spanske Katharina Thanderz og greske Maria «Boom Boom» Semertzoglou:
Norsk internasjonalt skipsregister
Norsk internasjonalt skipsregister (forkortet NIS) ble opprettet i 1987 og er et skipsregister som skal sikre rettsvern til registrerte rettigheter i norske skip og være et ledd i den offentlige kontrollen med skip og skips eierforhold. Skipsregistrene NIS/NOR er et eget forvaltningsorgan underlagt Nærings- og handelsdepartementet, med kontor i Bergen.
Erling Dekke Næss var den første som tok til orde for opprettelsen av et norsk internasjonalt skipsregister og markerte seg som en sterk forkjemper for denne saken. Hovedformålet med opprettelsen av NIS var å sikre at norskeide skip ble registrert under norsk flagg, bedre konkurransevilkårene for norskregistrerte skip i utenriksfart samt å opprettholde sysselsetting av norske sjøfolk. Ved etableringen av NIS ble det åpnet for bruk av utenlandsk mannskap på hjemlandets lønnsvilkår.
Skip som er registrert i NIS seiler under norsk flagg og er undergitt norsk jurisdiksjon. Norsk skipslovgivning gjelder for skip registrert i NIS med visse unntak. Det er ikke krav til at eierselskapet er etablert i Norge, men teknisk eller kommersiell drift av skipene må skje fra Norge. Skip registrert i NIS tillates ikke å føre last eller passasjer mellom norske havner eller å gå i fast rute mellom norsk og utenlandsk havn. I september 2003 var det 28 NIS-skip som hadde dispensasjon for å gå i norsk innenriksfart.
Passasjerskip og lasteskip, luftputefartøy, boreplattformer og andre flyttbare innretninger kan registreres i NIS. Fiskefartøy kan ikke registreres.
Stein Erik Ulvund
Stein Erik Ulvund (født 1952) er en norsk forsker og professor i pedagogikk som har barns utvikling som sitt spesialområde. Han har skrevet flere bøker innen sitt fagfelt.
Ulvund ble Dr.philos. i 1986 på en avhandling om hvilken betydning leker har for spedbarns intelligens. Han ble utnevnt til professor i pedagogikk ved Universitetet i Oslo i 1994 og har også stillingen som professor II ved Avdeling for barne- og ungdomspsykiatri ved Universitetet i Tromsø. Ulvund har primært forsket på hvordan det går med barn som er født for tidlig, og hvordan problemer kan forebygges. Han har publisert et betydelig antall vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler i norske og internasjonale tidsskrifter, samt skrevet flere bøker om emnet. Bokutgivelser inkluderer Cognitive Develoment in Infancy (1989), Spedbarnsalderen (medforfatter 1991), Lettvektere: om for tidlig fødte barn (medforfatter 1992) og serien Forstå barnet ditt (3 bd., 2002–2007).
Han har i mange år vært en aktiv samfunnsdebattant i spørsmål om barns oppvekst og utvikling. I to år hadde han sin egen programpost «Småfolk» i radioprogrammet Norgesglasset på P1. Han har også hatt faste opptredener i God morgen, Norge på TV 2, der han tok opp spørsmål om barns utvikling og barneoppdragelse.
I 2012 ble han tildelt Det utdanningsvitenskapelige fakultets pris for fremragende formidling.
Ulvund ble gift i 1977 med sykepleier Annie Holmstrøm-Hansen (f. 1952).
Mabel Marie Endrerud
Mabel Marie Endrerud (født 13. november 2000 i Hønefoss) er en norsk ishockeyspiller som per 2021 spiller løper for Kongsberg/Ringerike i 1. divisjon. Hun representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2016. Hun har tidligere spilt for Vålerenga Ishockey og Ringerike Panthers.
Denis Leary
Denis Colin Leary (født 18. august 1957) er en Emmy-nominert amerikansk skuespiller, komiker og filmregissør. Han er mest kjent for sin ofte aggressive komediestil og kjederøyking.
Tidlig liv
Leary ble født i Worcester i Massachusetts, og hans foreldre var irske immigranter. Leary er statsborger både av Irland og USA.
Karriere
Leary ble først kjent gjennom en sketsj på MTV der han deklamerte om R.E.M. med store ord. Flere andre reklamer for MTV fulgte deretter, der Leary deklamerte i høy fart om en mengde emner. Han lanserte to album med stand-upkomedie, No Cure for Cancer (1993) og Lock 'N Load (1997). Sent i 2004 lanserte han en EP kalt Merry F#%$in' Christmas som inneholdt en blanding av ny musikk, tidligere ulanserte innspillinger, og enkelte spor fra Lock 'N Load.
I et intervju med CBS har Leary forklart at bakgrunnen til en av hans mest populære standup opptredener, No Cure for Cancer, var for å ha en måte å konfrontere en diagnose av kreft Leary hadde fått i 1991.
Lars Gunnar Lie
Etter examen artium i 1959 ble han cand.real. med hovedfag i geofysikk og grunnfag i matematikk og fysikk fra Universitetet i Bergen fra 1967. Lie var lektor ved Bergen katedralskole 1967–1968, Rothaugen skole 1968–1971 og Førde gymnas 1971–1985. Han vikarierte som undervisningsinspektør 1976–1977 og 1983–1985. I studietiden hadde han tillitsverv som formann i Bergen Kristelige Studentlag våren 1964 og formann i Realistutvalget i 1966. Senere var han også styremedlem i Det Norske Samlaget 1987–1995 og faglig tillitsvalgt i Norsk Lektorlag.
Denis Leary
Karriere
I 1994 ble Learys sarkastiske sang om den amerikanske lavere middelklassemannen, Asshole, berømt. Den ble stemt fram som nummer en i en stor australsk radioavstemning, samt at den nådde andreplass på singellisten der.
Lars Gunnar Lie
Lie var medlem av Førde kommunestyre 1976–1983, herunder ordfører 1982–1983. Han var innvalgt på Stortinget fra Sogn og Fjordane 1985–2001 og samferdselsminister i Jan P. Syses regjering 1989–1990. Det var i Lies tid som samferdselsminister at planleggingen av en hovedflyplass på Gardermoen ble besluttet. På Stortinget var han medlem av Stortingets kirke- og undervisningskomité 1985–1989, Stortingets finanskomité 1990–1993 og 1997–2001 (leder 1997–2000), Stortingets næringskomité 1993–1997 og Stortingets fullmaktskomité 1993–2001. Lie var også medlem av Kristelig Folkepartis gruppestyre. Han var sentral i forhandlingene om statsbudsjettene i slutten av 1990-årene.
Denis Leary
Karriere
Leary har uttalt at han føler seg mest hjemme på scenen mens han gjør stand-up, men han har allikevel opptrådt i over 40 filmer, inkludert Wag the Dog, Demolition Man, Eventyreren Thomas Crown, og som stemmen til sabeltanntigeren «Diego» i Istid.
Øygarden Fotballklubb
Øygarden Fotballklubb (stiftet 1968 som Idrettslaget Nest-Sotra) var en norsk fotballklubb fra Sotra i Vestland, som tok over OBOS-lisensen og toppsatsingen til Idrettslaget Nest-Sotra etter 2019-sesongen. Nest-Sotra fortsatte som egen breddeklubb med lag i både barne- og ungdomsklassen.
I starten av juni 2022 ble det levert oppbudsbegjæring, og klubben ble offisielt slått konkurs og trakk laget.
Nest-Sotra
Klubben har sitt opphav i Idrettslaget Nest-Sotra som ble stiftet i 1968. Fotballgruppa ble senere skilt ut som eget særidrettslag og utviklet seg til å bli en stor breddeklubb med over 400 medlemmer.
Klubben har en seriehistorikk i norsk fotball som går tilbake til 1972, da Nest-Sotras seniorlag startet i 6. divisjon.
I 2014 spilte Nest-Sotra for første gang i 1. divisjon. Under ledelse av David Nielsen rykket klubben opp fra 2. divisjon, avdeling 3 med 63 poeng og en målforskjell på 70-24, 14 poeng foran på 2.-plass.
Foran sin første sesong i 1. divisjon var klubben aktiv på overgangsmarkedet og hentet inn Preben Hammersland, Joachim Hammersland , Øystein Aksnes , Marius Hagen , Mads Songve , Henrik Gjesdal (lån fra ), Kjetil Kalve , Anders Eikum , Rune Mo Christian Tveit , Bjarte Haugsdal. Fra før hadde klubben allerede Ruben Hetlevik, Steffen Lie Skålevik, Johnny Furdal, Simen Næss, samt tvillingbrødrene Martin og Damian Sanchez Olsen i stallen.
Tidenes første Nest-Sotra kamp i 1. divisjon ble spilt mot, og klubben fikk en pangstart på tilværelsen i 1. divisjon. Med flere sterke seiere i starten, lå Nest-Sotra godt plassert etter halvspilt sesong. Siste halvdel av sesongen gikk derimot ikke så godt klubben berget plassen i siste serierunde etter uavgjort mot.
26. november 2014 ble Michael Schjønberg ansatt som hovedtrener for klubben, etter å ha vært assistenttrener i, men allerede 13. mai 2015 ble Schjønberg avløst fra trenerrollen. Midtbanespiller, kaptein og assistenttrener Ruben Hetlevik tok over som hovedtrener, sammen med Steffen Landro.
Klubbens andre sesong i 1. divisjon startet vanskelig med flere tap. I andre halvdel av sesongen var det hentet inn ny kraft i stallen, og klubben fikk et godt oppløft. Nest-Sotra rykket allikevel ned til 2. divisjon 2016.
Øygarden
26. september 2019 stemte det ekstraordinære årsmøte i Idrettslaget Nest-Sotra for å gi bort OBOS-lisensen og toppseriesatsingen sin, og klubben skiftet navn til Øygarden Fotballklubb. 31. oktober ble det klart at NFF hadde godtatt søknaden, og Nest-Sotra fortsatte som egen breddeklubb med lag i både barne- og ungdomsklassen.
Amerikaneren Bryant Lazaro ble ansatt som Øygarden FKs første hovedtrener før 2020-sesongen. Etter å ha slitt i sesonginnledningen fikk Lazaro sparken i september samme år. Kort tid etter ble det kjent at Mons Ivar Mjelde ble hentet inn for å hjelpe klubben med å redde plassen. Sesongen endte til slutt med nedrykk fra OBOS-ligaen.
Like etter at nedrykket til 2. divisjon var klart, ble det kjent at Tommy Knarvik var ansatt som ny hovedtrener. Klubben klarte ikke å henge med i opprykksstriden og endte til slutt midt på tabellen på en 7.-plass i 2. divisjon avd. 2.
I mai 2022 ble det kjent at Øygarden hadde store økonomiske problemer og sto i fare for å gå konkurs. Klubben hadde en gjeldsbyrde på 5,8 millioner kroner, ved inngangen til 2022 hadde klubben en negativ egenkapital på 3,4 millioner. Det siste og mest prekære var en forfalt innbetaling til Skatteetaten på 155.000 kroner i moms og arbeidsgiveravgift som var den konkrete grunnen til konkursfaren. Klubben manglet om lag 3 millioner kroner for å klare seg ut sesongen. Ledelsen jobbet intenst med å forsøke å redde klubben, og fikk blant annet avslått en søknad om et rentefritt lån som tilsvarte halvparten av gjelden.
27. mai meldte flere medier om at Øygarden FK var konkurs, men klubben jobbet videre med et siste alternativ for å redde klubben. Det alternativet var at bergenslaget TIF Viking, som hadde uttalte ambisjoner om å få til et toppfotballag, kunne overta klubben. TIF Viking hadde på tidspunktet et nyoppstartet herrelag i 6. divisjon. Hvis de sa seg villig til å drifte klubben under Øygardens navn ut sesongen, kunne de potensielt overta lisensen og flytte klubben til Bergen før neste sesong. Uansett var Øygarden FK over enten om få dager, eller etter sesongen. Dagen etter det ble meldt om Øygardens konkurs fikk spillerne beskjed om å møte til kampen mot Ørn-Horten, mens det ble sett på muligheten for at TIF Viking kunne overta klubben.
Denis Leary
Karriere
I dag er Leary hovedrolleinnehaver og medskaper av TV-serien Rescue Me. Han spiller en brannmann fra New York som er tidligere alkoholiker. I 2006 og 2007 ble han nominert til en Emmy Award for beste hovedrolle i en dramaserie for serien. I 2008 ble han nominert til Emmy for beste siderolle i filmen Recount.
Øygarden Fotballklubb
Øygarden
Den potensielle sammenslåingen med TIF Viking viste seg ikke å være mulig i henhold til regelverket. 2. juni 2022 ble det kjent at Øygarden hadde levert oppbudsbegjæring, og dermed var klubben offisielt slått konkurs. Dermed ble laget trukket fra serie- og cupspill.
Denis Leary
Karriere
Leary mottok en æresdoktorgrad fra Emerson College i Boston i 2005, for å ha undervist innen komedie på skolen i fem år fra 1979 til 1984.
Øygarden Fotballklubb
Øygarden
Grønt markerer opprykk, mens rødt er nedrykk.
Denis Leary
Personlig liv
Leary har vært gift med skribenten Ann Lembeck siden 1982. De møttes da han var hennes instruktør i engelsk på Emerson College. De har to barn, sønnen John Joseph og datteren Devin.
Øygarden Fotballklubb
Øygarden
"0" = ukjent eller ufullstendig resultat
Trenere
Trenere fra 1993 til 2019:
Denis Leary
Utgivelser
Musikkalbum
Lars Gunnar Lie
Etter tiden på Stortinget flyttet han tilbake til Sotra. Lie var styreleder i Det Norske Misjonsselskap 2005–2008.
Likegyldighet
Likegyldighet er et dikt av Martin Niemöller (1892-1984), som var en fremstående tysk teolog og luthersk prest. Uttalelsen, som senere er publisert som et dikt ble trolig formulert i 1946 inspirert av et besøk i konsentrasjonsleiren Dachau hvor Niemöller hadde vært fange 1941-1945. Niemöller gav flere versjoner av diktet i løpet av etterkrigstiden hvor ulike grupper ble nevnt. Versjonen fra 1946 nevnte 1. kommunistene 2. uhelbredelig syke 3. jødene / Jehovas vitner (avhengig av versjon) 4. personer i naziokkuperte land. I 1976 ble den nyeste versjonen formulert, da var gruppene 1. kommunistene 2. fagforeningsfolk 3. sosialdemokrater 4. jøder. En versjon av diktet som ble lest høyt i den amerikanske kongressen av Howard Samuels i 1968 gjorde diktet kjent i USA. Her ble følgende grupper nevnt: 1. Jøder 2. katolikker 3. Industri- / fagforeningsfolk 4. Protestantiske kirke.
Et element av selverkjennelse
Pastor Niemöller så slett ikke tingene så tydelig ved begynnelsen av Hitler-tiden, slik at diktet også har et kraftig element av selvkritikk. Historikeren Ger van Roon skriver om Niemöller anno 1933: «Han var den gang enda ikke noen bitter fiende av nasjonalsosialismen». Og man kunne gå lenger enn som så: Martin Broszat har påvist at når de senere så kalte «bekjennende pastorer» til å begynne fikk så stor oppslutning, så var det for de som grunninnstilling bejaet omslaget av 1933, og bare tok stilling mot bestemte strømninger innen den nasjonalsosialistiske bevegelse.
Minotauros (roman)
Minotauros  er en roman av den norske forfatteren Tor Åge Bringsværd, utgitt i 1980.
Romanen er en nyskriving av myten om Minotauros, menneskeoksen som blir sperret inne i labyrinten av Kong Minos. Bringsværd forteller historien dels fra ingeniøren Daidalos synsvinkel, og dels fra det ensomme monsterets side.
Hadeland, Ringerike og Toten prosti
Hadeland, Ringerike og Toten prosti (Hadelands Provsti) er et tidligere prosti i Oslo bispedømme. Det eksisterte fra katolsk tid til det i 1737 ble delt i Hadeland, Ringerike og Hallingdal prosti og Toten og Valdres prosti.
Historikk
Det historiske Hadeland prosti, Haðaland prófastdœmi antas å gå tilbake til den katolske kirke i middelalderen. Det ble 20. april 1737 delt, hvorved Hadeland og Ringerike ble tillagt Hadeland, Ringerike og Hallingdal prosti og Toten tillagt Toten og Valdres prosti.
Franklin Parish
Franklin Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Richland Parish i nord, Madison Parish i nordøst, Tensas Parish i sørøst, Catahoula Parish i sør og mot Caldwell Parish i vest.
Polar Pioneer
«Polar Pioneer» var en halvt nedsenkbar, norsk designet borerig, bygget i Japan i 1985. Den var designet av Sonat/Hitachi, og veide 44 610 tonn. I 2020 ble «Polar Pioneer» slept til Tyrkia for opphugging.
Franklin Parish
Franklin Parish totale areal er 1 646 km² hvorav 31 km² er vann. I 2010 hadde fylket 20,767 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Winnsboro.
Polar Pioneer
Tekniske spesifikasjoner
«Polar Pioneer» var konstruert for å kunne bore i subarktisk klima og ekstrem kulde. Den kunne håndtere bølger på opptil 33 meter. Den var sertifisert til å kunne bore på 500 meters dyp. Da riggen stod ferdig i 1985 hadde den lugarplass til 100 personer, men i 2004 ble den bygget om i Ølen med ekstra sengeplasser ved siden av radiorommet på helidekket, slik at den hadde lugarplass til totalt 110 personer.
Eierskap og drift
Riggens første eier var norske North Atlantic Drilling. Deretter ble den kjøpt av Sonat, som solgte den videre til amerikanske Transocean. Plattformen ble først eid av Wilh. Wilhelmsen (47,5%), Sonat (47,5%) med 5% nord-norske interesser. «Polar Pioneer» ble først drevet av selskapet Wilrig, så Polar Frontier Drilling, senere SONAT og nå av Transocean.
I 1985 ble riggen satt i drift for Norsk Hydro, og fant Visundfeltet ved første boring. Senere stod riggen for mesteparten av produksjonsboringen og kompletteringen av oljebrønnene til Troll B.
Riggen fikk kontrakt med Statoil i 2004, fram til 2011. Den boret og kompletterte alle brønnene på Snøhvitfeltet i perioden 2004–2006.
I 2011 inngikk den daværende eieren kontrakt med BP om bruk av «Polar Pioneer» i BPs virksomhet. I 2013 ble den på nytt leid ut til Statoil.
Transocean flyttet i mars 2014 «Polar Pioneer» fra Norge til Alaska for å bore for Shell, men i Alaska ble riggen kun liggende i beredskap. Den ble deretter fraktet tilbake til Norge.
Friederike Caroline Luise av Hessen-Darmstadt
Friederike Caroline Luise von Hessen-Darmstadt (født 20. august 1752 i Darmstadt i landgrevskapet Hessen-Darmstadt, død 22. mai 1782 i Hannover) var datter av Georg Wilhelm av Hessen-Darmstadt og Maria Luise Albertine von Leiningen-Dagsburg-Falkenburg. Hun giftet seg 18. september 1768 med hertug Karl II av Mecklenburg-Strelitz. De fikk ti barn:
Polar Pioneer
Opphugging
Riggen seilte fra Ølensvåg 24. august 2020 med ankerhåndteringsskipet Alp Keeper til Tyrkia for å hugges opp. I 2021 startet opphuggingen.
Friederike Caroline Luise av Hessen-Darmstadt
Som følge av den siste fødslen døde hertuginne Friederike i Hannover.
Zita Kácser
Zita Kácser (født 2. oktober 1988) er en ungarsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp og hinderløp.
Rekombinasjon (kosmologi)
Innen kosmologien refererer rekombinasjon til epoken hvor ladde elektroner og protoner ble bundet for å danne elektrisk nøytrale hydrogenatomer for første gang. Etter Big Bang var universet varmt og bestod av tett plasma av fotoner, elektroner og protoner. Dette plasmaet var effektivt ugjennomsiktig for elektromagnetisk stråling siden avstanden hvert proton kunne bevege seg før de støtte på en ladd partikkel var veldig kort. Etter hvert som universet utvidet seg, ble det også avkjølt. Til slutt ble universet avkjølt til det punktet hvor dannelsen av nøytralt hydrogen var mulig, og andelen av frie elektroner og protoner i forhold til nøytralt hydrogen ble redusert ca. en ti tusendel.
Noter
<references group="N"/>
St. Johanneslogen Den gyldne Nøkkel
St. Johanneslogen Den gyldne Nøkkel er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 56), som ble grunnlagt den 20. april 2004 i Drammen. Logen ble fra første stund underlagt Den Norske Store Landsloge.
Logen ble grunnlagt etter initiativ fra Ordførende Mester i St. Johanneslogen Gustaf til den ledende Stjerne, grunnet tilveksten av frimurere i byen, og et ønske om å utnytte logebygningen bedre. Logens valgspråk er Clavis Vitae (Nøkkelen til Livet).
Logens navn er inspirert av Drammens byvåpen og logeskjoldet til Gustav V av Sverige.
Kalevi Suoniemi
Kalevi Ensio Suoniemi (født 14. juli 1931 i Tammerfors, død 17. juni 2010 i Tammerfors) var en finsk turner som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Suoniemi vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i mangekamp bak Sovjetunionen og Japan. de andre på laget var Onni Lappalainen, Martti Mansikka, Olavi Leimuvirta og Raimo Heinonen
Kropotkinfjellet
Kropotkinfjellet er et fjell mellom Skruisbreen og Sveigbreen sør i Sabine Land på Spitsbergen, Svalbard. Fjellet er 7,5 km langt og har to isdekte topper på henholdsvis 563 og 538 moh.
Fjellet er oppkalt etter den russiske geografen og politikeren fyrst Pjotr Aleksejevitsj Kropotkin (1842–1921). Han studerte kvartærgeologi i Sverige og Finland i 1871 og møtte der geologen Otto Torell og geologen, kjemikeren og botanikeren Hampus Adolf von Post, som også studerte kvartærgeologi.
John W.N. Watkins
John William Nevill Watkins (født 31. juli 1924 i Woking, død 26. juli 1999 ved Salcombe) var en britisk vitenskapsteoretiker. Han var en viktig representant for den kritiske rasjonalismen og forsket hovedsakelig på samspillet mellom metafysikk og vitenskap, på historievitenskapens metode og på metodologisk individualisme. Han er også kjent for sin kritikk av Thomas Kuhns teori om paradigmeskifter.
Dallas Cowboys i NFL-sesongen 2023
Dallas Cowboys spiller i lagets 64. sesong i National Football League og fjerde under hovedtrener Mike McCarthy. Cowboys vil forsøke å forbedre på fjorårets resultat på 12–5 og vinne divisjonstittelen for første gang siden 2021.
Dette blir lagets første sesong uten Ezekiel Elliott siden 2015 etter at han ble frigitt 15. mars 2023.
Uke 12: mot Washington Commanders
Thanksgiving Day games
Conference
-->
Norges Kommunistblad
Avisen ble opprettet ved den store splittelsen i Arbeiderpartiet i november 1923. NKP ble stiftet 4. november, og hadde første nummer av partiets nye avis på gata dagen etter.
Da partiet skaffet seg egne lokaler i Storgata 45 flyttet avisen med redaksjon, ekspedisjon og trykkeri inn der, - sammen med partiet, ungdomsforbundet og forlaget Ny Tid. Blant de mest kjente medarbeiderne var dikteren Rudolf Nilsen, som offentliggjorde noen av sine første dikt gjennom avisen.
NKP sto imidlertid svært svakt i Kristiania etter splittelsen. De aller fleste medlemmene fulgte DnA, og det samme gjorde den vel etablerte partiavisen Arbeiderbladet. Ved det første valget etter splittelsen fikk NKP mindre enn fem prosent av arbeiderstemmene i hovedstaden. Utgangspunktet for den nye NKP-avisen var derfor vanskelig nok. Bedre ble det ikke av at fraksjonsstrider og uenigheter i partiet kom til å prege den nye avisen. Redaktøren Olav Scheflo trakk seg etter valget i 1924, ble ansatt igjen etter partilandsmøtet i mai 1925, - og forlot avisen i protest i 1926.
Siden kom det intellektuelle Mot Dag-miljøet sterkt inn i det redaksjonelle arbeidet, noe andre deler av partiledelsen reagerte på. På et tidspunkt i 1927 var redaksjonen de-facto delt i to, en med gamle NKP-medlemmer, en med Mot Dag-ister.
Norges Kommunistblad klarte aldri å hevde seg i konkurransen med Arbeiderbladet og hovedstadpressen. Den gikk inn i 1929 og ble da erstattet av Arbeideren som NKPs hovedorgan.
24. serierunde i OBOS-ligaen 2020
24. runde i OBOS-ligaen 2020 ble spilt søndag 1. november 2020.
Kampfakta
'''Søndag 1. november''' <div id="Strømmen v Sogndal"> <div id="HamKam v Åsane"> <div id="Lillestrøm v Tromsø"> <div id="Stjørdals-Blink v Grorud"> <div id="Ull/Kisa v Sandnes Ulf"> <div id="Øygarden v Ranheim">
Beleiringen av Antwerpen
Beleiringen av Antwerpen var et slag mellom tyske og belgiske, britiske og franske styrker rundt den befestede byen Antwerpen i Belgia under første verdenskrig. Antwerpen hadde en av verdens travleste havner, og en viktig strategisk beliggenhet ved den engelske kanal. Etter den tyske invasjonen av Belgia i august 1914 beleiret tyske tropper en belgisk garnison, den belgiske felthæren og den britiske Royal Naval Division i Antwerpen-området. Byen var omgitt av fort som ble kalt «den nasjonale skanse», og dette festningsanlegget ble nå beleiret av tyskerne i sør og øst. De belgiske styrkene i Antwerpen gjennomførte tre utfall i slutten av september og begynnelsen av oktober, hvilket gjorde at belgierne bandt opp tyske styrker som var på vei til Frankrike for å kjempe mot den franske hæren og British Expeditionary Force (BEF).
Et tysk artilleribombardement av de belgiske festningsanleggene ble innledet den 28. september 1914. Den belgiske garnisonen hadde intet håp om seier, og til tross støtten fra Royal Naval Division fra 3. oktober greide tyskerne å komme seg igjennom de ytre forsvarsverkene. De belgiske styrkene i Antwerpen hadde holdt kontakt med resten av det ubesatte Belgia via en korridor vest for byen, men da tyskerne strammet grepet rundt denne måtte den belgiske hæren trekke seg tilbake mot kysten. Den 9. oktober overgav den gjenværende garnisonen seg, og tyskerne besatte byen. Enkelte britiske og belgiske tropper klarte likevel å unnslippe til det nøytrale Nederland i nord. Belgiske tropper fra Antwerpen trakk seg tilbake til Yserelven, nær den franske grensen, og gravde skyttergraver for å innlede forsvaret av den siste ubesatte delen av Belgia. Her kom det til et nytt slag mot tyskerne – slaget ved Yser – i oktober og november. Den belgiske hæren klarte her å holde stand frem til den i slutten av 1918 deltok i de alliertes befrielse av Belgia.
Strategisk sammenheng
Havnebyen Antwerpen lå ved den farbare elven Schelde, ca. 70 fra dennes munning, 14 km fra grensen til Nederland, og 100 km fra grensen til Tyskland. Her fantes det betydelig handelsvirksomhet, industri, skipsfart og store verft og dokker. Ved krigsutbruddet hadde byen ca. 300 000 innbyggere.
Den nasjonale skansen bestod av et dusin eldre fort omkring 5 kilometer fra byen. Den var blitt bygd i 1860-årene med indre forsvarsverker omkring byen ned mot Schelde i hver ende, og med vollgraver omkring disse og de ytre fortene. Hovedforsvarslinjen bestod av en ring av 21 fort ca. 10–15 kilometer utenfor byen, som var blitt bygd etter 1882. To fort og tre kystbatterier forsvarte Schelde, og i tillegg var det planlagt å kunne sette et lite antall landområder under vann som forsvar. Fort som var bygd ved Liège og Namur var av lignende modell og hadde som formål å være «brohoder», altså en ekstra forsvarslinje i tilfelle invasjon fra øst eller sørøst. Befestningene ved Antwerpen hadde kostet over 100 millioner franc, og skulle med sine festningstropper kunne utstå en 12 måneders beleiring av 300 000 mann.
Tysk invasjon
Den 2. august 1914 nektet Belgias regjering tyske tropper å passere gjennom landet til Frankrike, og om natten mellom den 3. og 4. august beordret den belgiske generalstaben 3. divisjon til Liège for å stoppe den tyske fremrykningen. Tyskland invaderte Belgia om morgenen den 4. august. Dekket av 3. divisjon, festningsgarnisonen i Liège, en del av kavaleridivisjonen, samt styrker fra Liège og Namur, begynte de kampene ved elven Gete. Den 4. august hadde 1. divisjon samlet seg ved Tienen, 5. divisjon ved Perwez, 2. divisjon ved Leuven og 6. divisjon ved Wavre, hvor de dekket det sentrale og vestlige Belgia og forbindelsen til Antwerpen. Det tyske kavaleriet dukket opp ved Visé tidlig den 4. august og fant broen der ødelagt og belgiske tropper på vestbredden. Tyskerne fant et vadested, krysset elven og tvang belgierne til å trekke seg tilbake mot Liège. På kvelden stod det klart for den belgiske overkommando at 3. divisjon og garnisonen i Liège stod overfor en overlegen invasjonsstyrke.
Den 5. august begynte beleiringen av Liège da tyskerne forsøkte å erobre den befestede byen Liège i et lynangrep. Angrepet brøt imidlertid sammen utover natten, og endte i forvirring inntil general Erich Ludendorff igjen fikk samlet infanteriet sitt. Ludendorff angrep igjen rundt middagstid den 6. august og støtte ikke på noen motstand i byen. Den belgiske 3. divisjon var blitt trukket tilbake til Gete og tyske Jäger-enheter (lett infanteri) begynte å rykke nordover til Diest og Hasselt. Den 12. august angrep tysk kavaleri og Jägere i slaget ved Haelen men ble drevet tilbake etter et ti timer langt slag. Den 17. august hadde et stort antall tyske tropper krysset inn i Belgia mellom Meuse, Demer og Gete, tross ødeleggelser gjort av belgierne. De belgiske stillingene på den høyre (sørlige) flanken av Gete var truet av styrker som hadde gått gjennom byen Huy. Den 18. august angrep tyskerne igjen og erobret Halen, gikk inn i Tienen og angrep 1. divisjon. Denne klarte imidlertid å slå tyskerne tilbake.
Med informasjon om at fem tyske korps og seks reservekorps var kommet til Belgia, og uten støtte fra den franske hæren eller British Expeditionary Force, ble den belgiske felthæren beordret til å trekke seg tilbake mot Antwerpen om kvelden den 18. august. De ankom den 20. august uten mostand fra den tyske fortroppen, bortsett fra en trefning mellom 1. divisjon og det tyske 9. korps nær Tienen, hvor belgierne led tap på 1 630 mann. Brussel ble erobret den 20. august samtidig med at den belgiske felthæren ankom Antwerpen. Namur falt den 24. august, samtidig som den belgiske felthæren dro mot Brussel. Statsminister Charles de Broqueville og den belgiske regjeringen forlot Brussel til fordel for Antwerpen for å unngå å bli tatt av tyskerne. Tyskerne hadde sendt 3. reservekorps (en del av 1. armé) til å dekke byen fra stillinger på begge deler av Dijle-kanalen. En brigade fra 4. reservekorps ble sendt innenfor å besette Brussel, mens 9. reservekorps fikk ordre til å rykke til Antwerpen den 22. august.
Den tyske angrepsplanen
Som ledd i Schlieffenplanen (utformet av Alfred Graf von Schlieffen og senere Helmuth von Moltke d.y. mellom 1898 og 1914) ble det planlagt å isolere Antwerpen for å motvirke faren for at belgiske og britiske styrker kunne true tyskernes nordflanke i det de invaderte Frankrike. Den opprinnelige planen var at tyskerne skulle sette inn 11 divisjoner fra syv reservekorps øst for den nasjonale skansen, hvor det ikke var fare for at belgierne rammet dem med forberedte flommer. Men da stridighetene brøt ut i 1914 satte tyskerne bare inn seks divisjoner, hvorav én av dem måtte brukes til å vokte jernbanen mellom Tienen og Brussel og området mellom Brussel og Antwerpen. Hans von Beseler oppgav derfor førkrigsplanen og gjennomførte i stedet et angrep fra sør-Antwerpen mot fortene i Walem og Sint-Katelijne-Waver. Han sendte også styrker nordover til fortene ved Koningshooikt, Lier, Kessel og elven Nete. Tyske styrker tvang belgiske forposter 6–8 kilometer tilbake den 28. september og dannet en dekningslinje fra Nete til Schelde ved Mechelen. Bak dekningslinjen ble det tyske beleiringartilleriet satt opp øst og sør for Mechelen, klar til å innlede et bombardement av fortene ved Sint-Katelijne-Waver og Walem, samt skansene Dorpveld og Borsbeek nordøst for Sint-Katelijne-Waver. De belgiske forsvarerne av disse områdene ble angrepet med 20 centimeter mortere, og andre tunge våpen.
Belgiske forsvarsforberedelser
Belgiske ingeniørstyrker hadde arbeidet med å utvide forsvarsstillingene rundt Antwerpen helt siden begynnelsen av krigen. De hadde også satt opp nye forsvarsstillinger mellom de eksisterende fortene, og gjort klar for å oversvømme landområder som en del av forsvarsstrategien. Belgierne hadde dessuten ryddet området rundt fortene, men dette skulle faktisk vise seg å være ugunstig, siden fortene da ble mer synlige for angriperne. Skyttergraver kunne bare graves én meter dype på grunn av det høye grunnvannsspeilet, og dermed hadde forsvarerne ingen steder å gå i dekning.