cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gottfried von Strassburg
Fortolkninger
Alternativt har en del litteraturforskere sett på verket ikke som en ren ekshalasjon av kjærlighet, men heller som en utforsking av konfliktene mellom lidenskapelig kjærlighet og hoffets sosiale orden. At Tristan er ikke høvisk representerer en avvisning av normene til det føydale samfunn; han tillater å være ledet av kjærlighet og fysisk lidenskap framfor ridderlig høviskhet. Deres død synes således uunngåelig da deres kjærlighet ikke kunne overkomme samtidens sosiale orden.
Rollen som trylledrikken spiller forblir omtvistet, – er den:
Fortellingen i seg selv fremmer også en rekke problemer. Om makten til kjærlighetsdrikken er uimotståelig, hvordan kan Tristans ekteskap med Isolde med de hvite hendene bli forklart? Om kjærlighet er av den høyest verdi, hvorfor forlater Tristan og Isolde deres idylliske liv i Kjærlighetsgrotten for å dra tilbake til et liv med hemmelighetskremmerier? Det har blitt hevdet, uten at det kan være noe annet enn en spekulasjon, at Gottfried oppga å skrive ferdig verket da han ikke var i stand til å løse disse motsetningene.
De realiteter som Gottfried introduserte i sin tekst var nye for hans samtid. Hans tenkning adskilte seg den idealisering av verden og menneskene som hans samtidige fremmet. For Gottfried synes det som om kulminasjonen av all lidelse og menneskelig svakheter gjennom mirakuløs og velsignet hjelp fra Gud ikke er en opplagt løsning. I hans tekst er det evnen til å holde ut og overkomme lidelsen og bitterheten som gjør menn og kvinner spesielle. Kun slike mennesker er det som han kaller edele herzen, edle hjerter. Det kan ikke eksistere glede uten sorg. I sin fortelling om den store, rensende kjærligheten mellom Tristan og Isolde framviser Gottfried et storstilt eksempel på lykke og sorg til edele herzen. Disse edle hjertene tar sorg og selv død på grunn av deres store kjærlighet.
Gottfried og hans samtidige
Et av de viktigste avsnittene i Tristan, en som ikke er lånt fra Thomas, er de såkalte litterære digresjoner hvor Gottfried navngir og diskuterer fortjenestene til en rekke av samtidige lyriske og fortellende poeter. Dette er første stykke med litterær kritikk i tysk litteratur.
Gottfried priser minnesangeren Reinmar von Hagenau og Walther von der Vogelweide, og de fortellende poetene Hartmann von Aue, Heinrich von Veldeke og Bligger von Steinach, den førstnevnte for sin musikalitet, den siste for sin klarhet, begge har trekk som markerer Gottfrieds egen stil. Omvendt kritiserer han uten å navngi Wolfram von Eschenbach direkte for hans uklare stil og klossete ordvalg.
Mottagelse
Det er 29 kjente manuskripter av Gottfrieds Tristan-avskrift som er datert fra 1200- til 1400-tallet. Av disse 11 fullstendige.
Det uferdige manuskriptet til Gottfried inspirerte andre poeter til å fullføre det, og Ulrich von Türheim en gang rundt 1235 og Heinrich von Freiberg rundt 1290 har gjort sine forsøk. Deres kilde for den siste delen av fortellingen er dog ikke Thomas' Tristan, og det er generelt antatt å være en tidligere og langt mindre høvisk utgave av fortellingen av Eilhart von Oberge, skrevet en gang rundt 1175. Alle, bortsett fra to av de komplette utgavene av manuskriptene til Gottfrieds Tristan har en fortsettelse gjort av Ulrich eller Heinrich. En av dem bruker den siste delen av Eilharts verk. Kun ett av manuskriptene har ingen fortsettelse i det hele tatt.
Gottfrieds verk ble lovprist av en rekke senere forfattere på 1200-tallet, blant annet Rudolf von Ems og Konrad von Würzburg, og det ble benyttet, sammen med Eilhart von Oberges versjon og Heinrich von Freibergs fortsettelse, som en kilde for gammeltsjekkiske Tristan, skrevet på den siste halvdel av 1300-tallet.
Gottfrieds verk ble gjenoppdaget på slutten av 1700-tallet, og er kilden til Richard Wagners opera Tristan und Isolde (1865).
Utgaver
Den første moderne utgaven av Gottfrieds Tristan ble gjort av Christian Heinrich Myller i 1785, og det har kommet mange siden. Det finnes ingen tilfredsstillende kritisk utgave og tre utgaver er i bruk:
Oversettelser
Det finnes mange eldre oversettelser, men enhver oversettelse gjort før 1930 da Rankes utgave første gang ble trykt vil være basert på utdaterte utgaver av teksten.
Lang QT-tid syndrom
Lang QT-tid syndrom (LQTS) er en medfødt eller erhervet tilstand hvor man kan se en forlengelse av QT-intervallet ved elektrokardiografi (EKG). Tilstanden er forbundet med risiko for plutselig død som følge av arytmi. Sykdommen ble første gang beskrevet i Norge i 1957 (Jervell og Lange-Nielsens syndrom).
Historie
Det første beskrevne tilfellet av LQTS fant trolig sted i Leipzig i 1856, og ble dokumenter av den tyske legen Friedrich Ludwig Meissner i boken «Taubstummheit und Taubstummenbildung» (døvstumhet og opplæring av døvstumme). Han beskrev dødsfallet til en ung, døv pike i forbindelse med å ha blitt skjelt ut av læreren sin. Foreldrene kunne fortelle at også hennes eldre bror døde i forbindelse med å ha blitt veldig skremt. Dette dreide seg sannsynligvis om Jervell og Lange-Nielsens syndrom hvor stress har utløst en arytmi som har ført til døden.
Forekomst
Man vet ikke hvor vanlig tilstanden er, men det er sannsynligvis underdiagnostisert. Dette skyldes at minst 10-15% av genetiske bærere av lang QT-tid-syndrom har normal QT-varighet. Man estimerer at det forekommer hos 1/3000-5000 personer i Norge
Genetikk
Den medfødte LQTS kan skyldes mutasjoner i ett eller flere gener som koder for ionekanaler eller proteiner nødvendig for ionekanalenes funksjon. Mutasjonene gir defekter i ionestrømningene gjennom kanalene, og fører til forlengelse av aksjonspotensialet. Det er dette man ser på EKG som en forlengelse av QT-tiden.
Arvegangen kan være autosomalt recessiv eller dominant. De recessive formene er gjerne mer alvorlige.
Sudden Infant Death Syndrome (SIDS)
Det er blitt spekulert i hvorvidt LQTS kan spille en rolle i forhold til krybbedød (SIDS), og i en studie det ble funnet at 9,5% av barn som var døde med diagnosen SIDS hadde en mutasjon forenelig med LQTS.
Erhvervet form
LQTS kan erhverves, men det er spekulert i om det kreves en genetisk disposisjon. Visse medikamenter er kjent for å kunne gi erhvervet LQTS:
Arytmi
thumb|300px|EKG-registrering som viser torsades de pointes. Arytmien blir her konvertert av en implantert [[defibrillator.]] Faren ved LQTS er risikoen for å utvikle en arytmi hvor hjertet slår veldig fort, kalt torsades de pointes (se figur). Dette kan gå over spontant, eller det kan bli stoppet av et elektrisk støt, kalt defibrillering. I verste fall kan det være dødelig om det går over til ventrikkelflimmer. Et slikt anfall med torsades de pointes vil kunne arte seg som en besvimelse, da hjertets pumpefunksjon blir veldig nedsatt ved så høye hastigheter (over 200 slag/min).
Funn ved EKG-registrering
Det klassiske ved LQTS er forlenget QT-tid, men dette er ikke nødvendig forekommende. QT-tiden måles som varigheten fra begynnelsen av Q-takken til slutten av T-bølgen i millisekunder. Deretter er det vanlig å korrigere denne varigheten med Bazetts formel hvor man tar høyde for hjertefrekvensen. Korrigert QT-tid kalles QTc og regnes ut med følgende formel:
RR er varigheten mellom to R-takker (mellom to hjerteslag).
Scoringstabell
Diagnostikken av LQTS baserer seg på EKG-funn, sykehistorie og familiekartlegging. Man kan bruke en scoringstabell for å beregne sannsynligheten for LQTS :
Behandling
thumb|Man kan implantere en defibrillator under huden for å stoppe en potensielt dødelig arytmi Ved akutte anfall av torsades de pointes er det defibrillering og stabilisering av pasienten som gjelder.
Medfødt
For pasienter med medfødt LQTS innebærer behandlingen en hemming av de adrenerge reseptorene i hjertet ved hjelp av en betablokker. Om dette allikevel ikke skulle forhindre forkomsten av arytmier, kan det være aktuelt med implantering av en defibrillator (Implanterbar Cardioverter-Defibrillator – ICD) under huden (som en pacemaker).
Erhvervet
For pasienter med legemiddelerhvervet LQTS, kan det være nok å seponere det eller de medikamentene som gir lang QT-tid. For pasienter hvor sykdommen skyldes tilstander i hjertet som ikke kan behandles (AV-blokk, syk sinus) vil det være nødvendig med en ICD (se over).
Liste over flaggbærere for Spania under OL
Liste over flaggbærere for Spania under OL inneholder samtlige idrettsutøvere som har båret Spanias flagg under åpningsseremoniene til sommer- og/eller vinter-OL.
Orso Ipato
Orso Ipato var etter tradisjonen være den tredje dogen i Republikken Venezia, men er den første som er historisk bekreftet.
Han kom fra Heraclea i Magna Graecia og ble anerkjent av den østromerske keiseren Leo III som ha ham tittelen hypatus, og dette er bakgrunnen for navnet Ipato, som hans etterkommere også benyttet.
Etter hans voldelige død, som det er ukjent hvem som sto bak, var det et interregnum hvor funksjonen ble ivaretatt av fire Magister militum fram til sønnen Teodato Ipato ble valgt til ny doge i 742.
Béla Bakosi
Béla Bakosi (født 18. juni 1957 i Kemecse, Szabolcs-Szatmár-Bereg) er en ungarsk tidligere tresteghopper. Han har hele seks medaljer fra innendørs-EM. Karrierens høydepunkt var imidlertid bronsemedaljen fra EM utendørs 1982 i Athen.
Svellnosbreen
Svellnosbreen er en isbre i Jotunheimen, beliggende i Lom kommune. Den er 10 000 år gammel og minker for hvert år.
Lilli Waage
Cecilie Christine «Lilli» Waage (født 11. mai 1871 i Bergen, død 20. januar 1953 på Tromøya ) var en norsk musikkpedagog, språklærer, forfatter og oversetter.
Liv og virke
Lilli Waage etablerte seg i 1890-årene som privaltærer i musikk i sin fødeby Bergen. Fra 1898 oppholdt hun seg i London, der hun drev kommisjonshandel. I 1902 etablerte hun seg sammen med søsteren Marie Waage (senere gift Wright ) som privatlærer i engelsk i Kristiania.
Waage oversatte en rekke romaner, og blant hennes oversettelser fra engelsk til norsk var En fortælling om to byer av Charles Dickens (1906).
Selv skrev hun under psevdonymet Elisabet von Ruyter Breve til min venn, som utkom i 1916. I 1925 kom hennes barnebok Gullpus. Den beskriver en kattunges eventyrlige reise. Samme år utga hun fagboken Setningsglossar til Brekkes lærebok i engelsk for begynnere.
Undløse kirke
Undløse kirke er en kirke som ligger i landsbyen Undløse utenfor Holbæk på Sjælland i Danmark. De opprinnelige delene av kirken stammer fra slutten av 1100-tallet. Kirken hørte til Hvide-slekten og var en del av Absalons jordbesittelser.
I middelalderen var kirken viet til Sankt Laurentius og var en mye besøkt valfartskirke med en hellig kilde i nærheten.
Både altertavlen og prekestolen er utført av næstvedmesteren Abel Schrøder d.y.. Altertavlen er fra 1644, prekestolen fra året før.
Kirken har herskapsstoler og stolegavler fra slutten av 1500-tallet. På skipets sydvegg henger en Mariafigur fra et sengotisk sidealter.
Døpefonten er opprinnelig fra samme tid som kirken ble bygget, men det er kun kummen som er original.
Kalkmalerier
Kalkmalerierne i skibets hvelv er utført av Unionsmesteren. De er datert til 1400-25 og ble avdekket i 1918. Over hvelvene er det spor etter tidligere kalkmalerier.
Kalkmaleriene er av høy kunstnerisk kvalitet. Farvene er nesten vekk; for å skåne bildene har man kun avrenset de hvite feltene.
Maleriene viser scener fra Jesu barndomshistorie til hans lidelse og død.
Jonas Jonson
Jonas Jonson (født 29. mars 1939) er en svensk biskop emeritus, doktor i teologi, salmedikter og tidligere dosent i missiologi ved Universitetet i Uppsala Jonson var biskop i Strängnäs stift fra 1989 til 2005. Hans etterfølger fra 25. september 2005 ble Hans-Erik Nordin.
Som salmedikter er Jonson i Sverige representert i 1986 års psalmbok og Verbums psalmbokstillägg 2003 med originalteksten til seks salmer. I den norske Salmer 1997 er han representert med en originalsalme og en han har oversatt, og i Norsk salmebok 2013 med to egne salmer og en oversettelse.
Juelz Santana
LaRon Louis James (født 18. februar 1982 i Harlem, New York i USA), mest kjent som Juelz Santana, er en amerikansk hiphopartist. Han er medlem av gruppen The Diplomats, sammen med blant andre Cam'ron.
Hirvijärvi
Hirvijärvi er en bygd og en innsjø ved riksväg 98 i Övertorneå kommune i Norrbottens län i Sverige. Den ligger omtrent 25 km fra grensen med Finland og 10 km sør for polarsirkelen. Hirvijärvi befinner seg i Övertorneå retningsnummerområde og har Överkalix som poststed. I 1780 ble Isak Hansson skattlagt for nybrottet Hirvijärvi nr. 1. Hovedsakelig har innbyggerne fått sine inntekter fra jord- og skogsbruk.
Juelz Santana
Navnet Juelz Santana tok han ettersom Juelz var kallenavnet hans og Santana var en favorittrestaurant. Han har familiebakgrunn fra Puerto Rico, Den dominikanske republikk og Jamaica. Han startet sin karriere i duoen Draft Pick og vant flere talentshow, men etter en mislykket avtale med plateselskapet Priority Records gikk duoen hver sin vei. Juelz Santana som artist og den andre som produsent. Gjennom sin fetter ble han kjent med Cam'Ron. Han begynte nå å jobbe under Cam'Ron og ble først introdusert på sangene «What Means The World To You». Deretter ble plateselskapet Diplomats Records opprettet. De har utgitt flere mikstapes som hovedsakelig solgte i New York og deler av østkysten i USA.
Hirvijärvi
Innsjøen ligger 117 meter over havet, og navnet kommer fra ordene hirvi, som betyr «elg», og järvi, som betyr «sjø». Den har et areal på 3,9 km².
Referanser
66.44444°N, 23.20833°W
Juelz Santana
Gjennom sin manager Dame Dash, eier og grunnlegger av plateselskapet Roc-A-Fella Records, ble The Diplomats signert i 2001, året etter kom Cam'Ron-albumet Come Home With Me og Juelz Santana deltok på begge de to første singlene «Oh Boy» og «Hey Ma». I 2003 kom Diplomats debutalbum Diplomatic Immunity vol.1 og den første singelen var «Dipset Anthem» som ble en hit og nominert til Grammy-pris. Senere samme år kom hans soloalbumet, From Me To You som solgte rundt 500 000 kopier. I 2005 kom neste album, What The Games Been Missing som solgte dobbelt så mye som det første og inneholdt singlene «Oh Yes», «Mic Check», «There It Go (Whistle Song)» og «Clockwork».
Etter at forholdet til Cam'ron og Jim Jones begynte å skrante førte det til splittelse i The Diplomats. Juelz Santanas kontrakt med Diplomats ble solgt til Def Jam for 2 millioner dollar og hans neste album, Born 2 Lose, Built 2 Win, ble utgitt på Def Jam i 2013.
Lidija Jusupova
Lidija Jusupova (født 15. september 1961) (russisk: Лидия Юсупова) er en tsjetsjensk menneskerettighetsforkjemper og advokat for den anerkjente organisasjonen Memorial. Hun er koordinator ved organisasjonens kontor i Groznyj. Jusupova samler vitneprov fra ofre for menneskerettighetsbrudd, og fremmer sakene deres i forhold til rettsinstanser og militære myndigheter. Ikke bare gir hun ofrene juridisk assistanse, i den grad dette er mulig, men hun informerer også resten av verden om overgrepene mot menneskerettighetene som både den russiske hær og de tsjetsjenske separatistene begår i Tsjetsjenia.
For sitt modige arbeid ble hun tildelt Professor Thorolf Raftos Minnepris for 2005.
Året etter ble hun nevnt som en sannsynlig kandidat til Nobels fredspris. Jusupova har blitt truet på livet for sitt arbeid for menneskerettigheter i Tsjetsjenia.
Frankrikes kvinnelandslag i basketball
Frankrikes kvinnelandslag i basketball er landslaget i basketball som representerer Frankrike i internasjonale konkurranser.
Landslaget er rangert som nummer 4 på FIBA-rankingen, og tok sølv i Sommer-OL 2012 og bronse i verdensmesterskapet i basketball i 1953.
Nina Lemarr
Nina Lemarr (født Nina Munch-Søegaard 26. november 1987) er en norsk tidligere tennisspiller.
Hun vant fire NM-gull i perioden 2005–2010.
Sør-Østerdal Skikrets
Sør-Østerdal Skikrets (stiftet 1915) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Puntas de Valentín
Puntas de Valentín er tettsted i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay.
Sør-Østerdal Skikrets
Nord-Østerdal Skikrets, Sør-Østerdal Skikrets og Glåmdal Skikrets ble slått sammen med Hedmark Skikrets i 1987.
Puntas de Valentín
Befolkning
Tettstedet har 171 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Carl Ritter
Carl Ritter (født 7. august 1779 i Quedlinburg, død 28. september 1859 i Berlin var en tysk geograf. Sammen med Alexander von Humboldt regnes han som grunnlegger av den vitenskapelige geografien.
Puntas de Valentín
Transport
Ruta 4 Andrés Artigas forbinder Puntas de Valentín med Artigas og Durazno.
Pukkila
Pukkila (eldre svensk: Buckila ) er en kommune i landskapet Nyland i Finland. Kommunen grenser til Orimattila, Mörskom, Askola og Mäntsälä. Det bor 2 024 mennesker i kommunen, arealet er på 145 96 km², og tettheten er på 13/km².
Carl Ritter
Liv
Ritter fikk økonomisk hjelp av kjøpmannen Johann Jakob Bethmann-Hollweg fra Frankfurt, som gjorde det mulig for ham å studere ved Universitetet i Halle. I 1820 ble han utnevnt til professor i geografi ved Universitetet i Berlin. Her var han en av grunnleggerne av Gesellschaft für Erdkunde.
Ritters hovedverk er Die Erdkunde, en beskrivelse av hele jordens geografi.
Ritter besøkte Norge i 1840 og oppholdt seg først en stund i og ved Christiania. Deretter reiste han over fjellet til Bergen og videre til Trondhjem og over grensen til Sverige. I Drammen ble han kjent med Gustav Peter Blom og skrev en fortale til dennes Das Königreich Norwegen statistisch beskrieben (1843).
Liste over flaggbærere for Sri Lanka under OL
Liste over flaggbærere for Sri Lanka under OL inneholder samtlige idrettsutøvere som har båret Sri Lankas flagg under åpningsseremoniene til sommer- og/eller vinter-OL.
Huqúqu’lláh
Huqúqu'lláh (arabisk: Guds rett) er en sosio-økonomisk og åndelig lov i bahai-troen som ble nedtegnet av Bahá'u'lláh i Kitáb-i-Aqdas. I sin grunnleggende form stadfester at all bahaier bør gi en 19 prosent frivillig donasjon på all rikdom utover det som trengs for en behagelig livstil, etter at all gjeld er betalt, til Det universelle rettferdighetens hus. Pengene kan brukes til sosiale og økonomiske utviklingsprosjekter og lignende filantropologiske tiltak.
Bakgrunn
Denne religiøse loven er bindende for alle bahaier og er en form for «verdensskatt» som den troende frivillig betaler direkte til troens verdenssenter. Alt det en troende eier, med unntak av visse spesielle ting, skal det betales huqúqu'lláh av én gang. Guds rett betales til en ansvarlig representant som så sender midlene videre til verdenssenteret. Å betale huqúqu'lláh er en obligatorisk åndelig forpliktelse, men ingen bør kreve huqúqu'lláh, det avhenger av den enkeltes egen vilje.
Unntak fra beskatning
Betaling av gjeld går foran betaling av huqúqu'lláh, og er avhengig av den troendes økonomiske evne til å holde sine forpliktelser.
Petra Kronberger
Petra Kronberger (født 12. februar 1969 i Pfarrwerfen) er en tidligere alpinist fra Østerrike. Hun deltok i samtlige disipliner.
Hun debuterte i verdenscupen i 1987, og oppnådde sin første seier i et utforrenn i desember 1990. Denne sesongen vant hun verdenscupen sammenlagt, og ble dermed den første ikke-sveitsiske vinneren siden 1984, og den første østerrikske vinneren siden Annemarie Moser-Pröll i 1979. Petra Kronberger er en av få alpinister som har vunnet verdenscuprenn i samtlige fem disipliner.
Hun la opp som alpinist i desember 1992.
Quintana (Uruguay)
Quintana er tettsted i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay.
Befolkning
Tettstedet har 67 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Mhire Spur
Mhire Spur er en spirlignende fjelltopp som heller mot vest fra høydene ved Mount Sporli og danner sørsiden av Larson Valley i Heritage Range. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1961-66, og ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter utstyroperatøren Clifford J. Mhire i US Navy, som var ansvarlig for å fly inn jetdrivstoff fra McMurdo-basen til det nærliggende Williams Field i løpet av Operasjon Deep Freeze 1966.
Grünau
Grünau (betoningen ligger på andre stavelse) er en ortsteil langs Dahmes venstre bredd i bydelen Treptow-Köpenick i Berlin. Inntil forvaltningsreformen i 2001 var den en ortsteil i den daværende administrative bydel Köpenick.
Grünau er kjent for regattastrekningen og strandbadet i strøket Grünau-Ost. Berlins lengste gateløp Adlergestell går gjennom Grünau.
Historie
Mellom 1747 og 1753 anla Fredrik II av Preussen landsbyene Müggelheim, Friedrichshagen og Grünau. Området ble fra 1754 kalt Grüne Aue av innvandrerne fra Pfalz. Forsøkene på å dyrke vin slik de hadde kunnet i sine hjemtrakter mislyktes i Grünaus kjøligere klima. Innflytterne gikk derfor over til bomullsspinnerier og oppdrett av silkeorm. Sjuårskrigen satte imidlertid en stopper for enhver gunstig utvikling og i 1800 var folketallet nede i 59 personer. Etterhvert kom det båtbyggerier og vaskeribedrifter til stedet.
Theodor Fontane beskrev i Vandringer gjennom Mark Brandenburg det idylliske Grünau. Utviklingen av vannsporten på 1800-tallet førte til at området ble et populært utfluktssted og det ble bygget båthus og vertshus. Velstående borgere bygget villaer og sommerhus langs elven Dahme. I 1900 hadde Grünau 25 000 innbyggere.
Grünau ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920. Alexander Futran og andre som i 1920 forsvarte Weimarrepublikken under Kappkuppet, ble stilt for standrett i Köpenick av frikorpsene og deretter henrettet. En minnestein over ofrene for Kappkuppet er satt ned ved Grünau stasjon.
Waldfriedhof Grünau (Grünau skogsgravlund) ble anlagt i 1921 og har bl.a. gravplasser for falne i den første verdenskrigen.
Regattastrekningen i Grünau var arena for ro- og padlekonkurransene under sommer-OL 1936. Et vannsportmuseum er knyttet til rostadion i Regattastrasse 191.
I perioden for Tysklands deling fra 1945 til 1990 lå Grünau i Øst-Berlin.
Kjente personer med tilknytning til Grünau
Storadmiral og for en kort periode Reichspräsident Karl Dönitz ble født i Grünau. Forfatteren Stefan Heym bodde i Rabindranath-Tagore-Straße 9.
Mykolajvka
Mykolajvka (ukrainsk Миколаївка, russisk Николаевка, Nikolajevka) er en by i Donetsk oblast (provins) i Ukraina. Byen har omkring 16 000 innbyggere (2011).
Sølvlønn
Beskrivelse
Det er et løvfellende tre som blir minst 130 år gammelt og 26–37 m høyt med en stammediameter på 91–122 cm. Kronen er høyt kuppelformet og glissen. Barken på unge trær er grå og glatt, og seinere blir den avskallende. Knoppene er langt eggformede. Bladstilken er rosa, spinkel og 8–13 cm lang. Bladene har fem lapper og er 8–15 cm brede, 9–16 cm lange og innskåret halvveis eller mer. Oversiden er grønngul og undersiden sølvgrå. Høstfargen er som regel gyllen, men noen trær har skarlagens- eller karmosinrøde blad.
Sølvlønn blomstrer tidligst av de nordamerikanske lønneartene, i februar–mai, lenge før løvsprett. Blomstene er grønnlige røde eller mørkerøde. Blomsterstandene består enten av hann- eller hunnblomster, og trærne kan være sambu eller særbu. Noen trær skifter kjønn fra år til år. Blomstene er vindpollinerte. Frukten er en samara som blir moden etter bare 3 uker. Den er da 5 cm lang, gul- eller rødbrun og sitter på en 2,5–9 cm lang stilk.
Utbredelse
Nordgrensen for utbredelsen går gjennom New Brunswick, sentrale Maine, sørlige Québec, sørøstlige Ontario og nordlige Michigan til sørvestlige Ontario. Vestgrensen går fra Minnesota gjennom sørøstlige Sør-Dakota, østlige Nebraska, Kansas og Oklahoma. Sørgrensen går gjennom Arkansas, Louisiana, Mississippi og Alabama til nordvestlige Florida og sentrale Georgia. Arten mangler i høyereliggende deler av Appalachene.
Økologi
Sølvlønn vokser på fuktig, men godt drenert jord langs breddene av elver og innsjøer. På tørrere steder blir den utkonkurrert av andre arter. I de sentrale delene av utbredelsesområdet forekommer den hovedsakelig sammen med kvitalm, men også med ambratre, sumpeik, virginiapoppel, amerikaplatan og grønnask. I undervegetasjonen finnes blant annet pil, alaskakornell, Smilax, springfrø og giftsumak. I nordlige Ohio og Indiana vokser den sammen med amerikaplatan, sumpeik, sumptre og virginiapoppel; i New England og østlige Canada sukkerbjørk, papirbjørk og gråbjørk; og i New York kvitask, rødalm, gulbjørk, sumptre, amerikaplatan, kanadahemlokk og borreeik.
Bladene er føde for åmene til sommerfugler som Halysidota tessellaris, Lophocampa caryae, brun høstmåler, brungumpspinner, seljebørstespinner, løvskognonne, vandrefly, Antheraea polyphemus, Automeris io, keiserspinner, cecropiaspinner og Dryocampa rubicunda. Larvene til trebukker som Anthophylax, Dryobius og Sternidius gnager ganger i veden. Frøene etes av fugler som kragejerpe, villkalkun, nordkrattvaktel, gulbrynkjernebiter, rosenbrysttykknebb, rustspettmeis, gulstillits og hvitstrupespurv.
Også mange pattedyr eter frøene, for eksempel svartbjørn, vaskebjørn, østamerikansk gråekorn, reveekorn og bomullshalekanin. Knoppene er viktig føde for ekorn seint på vinteren og tidlig på våren. Hvithalehjort eter bladverk og kvister, og treslaget er viktig som føde og konstruksjonsmateriale for amerikansk bever. Eldre trær har ofte hule stammer der fugler som lundugle og brudeand bygger reir. Hulrommene brukes også som skjulested av ekorn, vaskebjørner og virginiapungrotte.
Nytte
I tømmerhandelen skilles det ikke mellom sølvlønn og slektningen rødlønn. Virket er ikke så hardt og slitesterkt som hos sukkerlønn, men brukes blant annet til møbler, finér og papirproduksjon. Sølvlønn vokser raskt og har vakkert bladverk, og den er derfor vanlig brukt som prydtre både i Nord-Amerika og Europa. En ulempe er at greinene lett blir skadet i vind. I Norge er treslaget plantet i kyst- og fjordstrøk til herdighetssone 4 eller 5.
Belarus’ kvinnelandslag i basketball
Belarus’ kvinnelandslag i basketball er landslaget i basketball som representerer Belarus i internasjonale konkurranser.
Landslaget er rangert som nummer 10 på FIBA-rankingen, og tok bronse i EuroBasket i 2007.
Max Ophüls
Max Ophüls (født Maximilian Oppenheimer) 6 mai 1902 i Sankt Johann i Saarbrücken), død 26. mars 1957 i Hamburg, var en tysk-fransk film- og teaterregissør. Max Ophüls-prisen, som har blitt utdelt i Saarbrücken siden 1980 er oppkalt etter ham.
Den franske regissøren og dokumentarfilmskaperen Marcel Ophüls er hans sønn.
Dan (kibbutz)
Dan (hebraisk skrift ) er en kibbutz nord i Huladalen ved foten av Hermonfjellet i Øvre Galilea i Israel.
Historie
Kibbutz Dan ble grunnlagt i 1939 av jødiske bønder fra Transilvania. De hørte til Hashjomer Hatzair-bevegelsen. I 1947 var folketallet 340. Dan var en av to landsbyer som ble grunnlagt til ære for Menachem Ussishkin. Den ble kalt opp etter den israelittiske byen Dan, som er nevnt i 1. Kongebok 12:29, 1. Samuelsbok 3:20 og 1. Mosebok 14:14, og som er identifisert som den nærliggende Tel Dan. Kibbutz Dan ligger i området til den israelittiske Dan-stammet (Josva 19:47). Han led store tap under den arabisk-israelske krigen 1948 under den syriske invasjonen.
Baojun
Baojun er et kinesisk bilmerke eid av et fellesforetak av General Motors og SAIC Motor, SAIC-GM-Wuling Automobile.
Baojun ble etablert i 2010 som et billigere alternativ til de eksisterende GM-merkene Chevrolet og Buick, som også er til salgs i Kina. Fellesforetakets næringskjøretøy forblir under Wuling Automobile-merket. Selskapets produkter konkurrerer med innenlandske kinesiske produsenter som Geely, Chery, Changan, Haval og Trumpchi.
Dershavinella
Dershavinella er en type krepsdyr som på norsk er kjent som en type av «amfipoder» eller marflo. De er en slekt av småøyde havdyr som ser ut som små gjennomsiktige reker. Gruppen inneholder minst 2 anerkjente arter.
De er hovedsakelig nordlige, men ingen arter av denne gruppen er funnet i Norden.
Taksonomisk plassering
Taksonomien til krepsdyrene er under regelmessig revisjon, og det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin og Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og generelt bygger på WoRMS-databasen i detaljer på nivå lavere enn
Josefine Lewis
Josefine Lewis er en panamansk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i hekkeløp.
Idrettskarriere
Lewis deltok under Sentralamerikanske og karibiske leker 1946, og vant der 80 meter hekk, foran Mavis Evelyn og Kathleen Russell. Hun løp der på 12,5 sekunder.
Referanser
<References />
Mavis Evelyn
Mavis Evelyn er en jamaicansk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i hekkeløp.
Idrettskarriere
Evelyn deltok under Sentralamerikanske og karibiske leker 1946, og kom der på andreplass på 80 meter hekk, bak Josefine Lewis, og med Kathleen Russell på tredjeplass. Hun løp der på 12,7 sekunder.
Referanser
<References />
Ralph Hammeras
Ralph Hammeras (født 24. mars 1894 i Minneapolis i Minnesota, død 3. februar 1970 i Los Angeles i California) var en amerikansk Spesialeffektsdesigner, filmfotograf og art director. Han ble nominert for 3 tre Academy Awards.
Soledar
Soledar (ukrainsk Соледар) er en by i Donetsk oblast (provins) i Ukraina ved elven Bakhmutka. Byen hadde omkring 12 000 innbyggere (2011). I sovjettiden het byen Karlo-Libknekhtivsk (ukrainsk Карло-Лібкнехтівськ).
De største næringene i byen var knyttet til gruvedrift. Byen har saltgruver; total lengde på gruvegangene er rundt 200 kilometer. Turistomvisninger, konserter og fotballkamper er blitt arrangert i gruvene.
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 og 2023 ble byen angrepet av russiske styrker i januar 2023, som et ledd i den russiske offensiven mot Bakhmut. Bygningene i Soledar ble ødelagt,
Christian Frederik
Christian Frederik (født 18. september 1786 i København, død 20. januar 1848 samme sted) var regent i to adskilte tidsperioder, først som regent av Norge og deretter konge av Danmark. Han erklærte seg som regent av Norge fra 16. februar, for så den 16. mai å bli valgt til konge av Norge fra 17. mai til 10. oktober 1814. Han ble konge av Danmark fra 3. desember 1839 til sin død. I Norge var han konge som Christian Frederik, som dansk konge omtales han som Christian VIII. Han tilhørte den oldenborgske slekt.
Da Frederik VI døde 1839 arvet den da 53 år gamle prinsen tronen under navnet Christian VIII. Danmark hadde på denne tiden fortsatt en eneveldig styreform, og de danske liberale husket hans innsats i Norge. Mange forventet at han ville gi landet en fri forfatning, men deres forventninger ble ikke innfridd. Kongen så det slesvigske problemet vokse, og forsøkte med kompromissløsninger. I tillegg til disse problemene kom arvespørsmålet sterkere og sterkere frem ettersom Christian Frederiks sønn Frederik (senere Frederik VII) ikke hadde noen barn. Først på midten av 1840-tallet kunne kongen sette i gang med arbeidet som skulle gi Danmark en fri forfatning, men han rakk ikke å gjennomføre dette før sin død i 1848.
Christian Frederik var gift to ganger: første gang fra 1806 til 1810 med Charlotte Frederikke av Mecklenburg-Schwerin og andre gang fra 1815 med Caroline Amalie av Augustenborg. Med sin første kone fikk han sønnen Frederik, som etterfulgte ham som dansk konge.
Familiebakgrunn
Prins Christian Frederik ble født 18. september 1786 på Christiansborg slott, det danske kongehusets hovedslott på øya Slotsholmen i Københavns sentrum. Offisielt var han den eldste sønnen og det eldste gjenlevende barnet av arveprins Frederik av Danmark og Norge og Sophie Frederikke av Mecklenburg-Schwerin. Faren hans var en yngre sønn av den avdøde kong Frederik V av Danmark og Norge. Han hadde tre yngre søsken: prinsesse Juliane Sophie, prinsesse Louise Charlotte og prins Frederik Ferdinand.
Innen familien var det imidlertid kjent at den biologiske faren var arveprinsens adjutant og hoffsjef Frederik von Blücher, som også var far til Christian Fredriks tre søsken. I et brev skrevet av kronprins Frederik (senere Frederik VI) til sin svoger hertug Frederik Christian av Augustenburg i 1805 nevner han arveprinsens velvilje overfor hoffsjefen og skriver videre:
Da prins Christian Frederik ble født, var farens eldre halvbror kong Christian VII Danmark-Norges monark, men på grunn av kongens psykiske lidelse var han ikke i stand til å lede regjeringen selv. Fra 1772 hadde arveprins Frederik styrt landet sammen med sin mor, enkedronning Juliane Marie, og deres rådgiver Ove Høegh-Guldberg. I 1784 hadde imidlertid kongens sønn, den unge kronprins Frederik (senere kong Frederik VI), tatt makten i en palassrevolusjon og var nå den egentlige herskeren. I barndommen hans hadde Prins Christian Frederiks familie et anstrengt forhold til kronprins Frederik og hans familie på grunn av denne maktstriden, men etter hvert normaliserte forholdet mellom de to grenene av kongefamilien.
Barndom og oppvekst
Prins Christian Frederik tilbrakte sine første leveår på det enorme og storslåtte barokkslott Christiansborg midt i København. Familiens sommerhjem var det lille og grasiøse lystslott Sorgenfri ved den lille elven Mølleåen i Kongens Lyngby nord for København, som arveprins Frederik kjøpte i 1789.
I februar 1794 ødela en brann Christiansborg slott, og familien ble tvunget til å flytte til Levetzaus palé, en del av slottsanlegget Amalienborg i bydelen Frederiksstaden i København. Og i november, kort tid etter flyttingen, da prins Christian Frederik var åtte år gammel, døde moren hans, som led av dårlig helse, på Sorgenfri slott i en alder av 36 år.
Old Mans Head
Old Mans Head er et mørkt nes på sørsiden av innløpet til Wustfjorden, på østkysten av Palmer Land. Det ble oppdaget og fotografert fra luften i desember 1940 av medlemmer fra U.S. Antarctic Service (USAs). I 1947 ble neset fotografert fra luften av Rønnes antarktiske forskingsekspedisjon (RARE), mens Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) kartla neset fra bakken. Det skildrende navnet ble gitt fra FIDS.
Christian Frederik
Barndom og oppvekst
Prins Christian Frederik ble konservativt oppdratt etter retningslinjene av den tidligere statsråden Ove Høegh-Guldberg, som ble kastet ut av regjeringen med arveprinsen i 1784. Oppveksten var preget av en grundig og bredspektret utdanning hvor han møtte kunstnere og vitenskapsmenn som var knyttet til farens hoff. Han arvet talentene til sin begavede mor, og i en tidlig alder ble hans kjærlighet til naturvitenskap og kunst vekket; de skulle følge ham hele livet. Hans elskverdighet og vakre trekk sies å ha gjort ham veldig populær i København.
Han ble konfirmert 22. mai 1803 i Frederiksberg slottskirke sammen med sine to søstre prinsesse Juliane Sophie og prinsesse Louise Charlotte. Halvannet år senere, 7. desember 1805, døde også barnas far, arveprins Frederik, 52 år gammel, og den nitten år gamle prins Christian Frederik overtok sin fars plass i arvefølgen og de to residensene Levetzaus palé og Sorgenfri slott. Da kong Christian VII også døde 13. mars 1808, ble fetteren kronprins Frederik konge av Danmark og Norge. Siden den nye kongen ikke hadde noen sønner, var prins Christian Frederik etter 1808 ifølge Kongeloven nærmeste arving til tronen.
Første ekteskap og barn
Paret slo seg først ned på slottet i Plön i hertugdømmet Holstein. Her fødte Charlotte Frederikke den 8. april 1807 deres første barn, sønnen Christian Frederik, som døde samme dag som fødselen. Fra 1808 bodde paret i København, hvor de flyttet inn i Levetzaus palé på Amalienborg. Her fødte Charlotte Frederikke den 6. oktober 1808 parets eneste gjenlevende barn, sønnen Frederik Carl Christian, den senere Frederik VII.
Ekteskapet ble imidlertid ulykkelig. Charlotte Frederikke ble beskrevet som svært vakker i ungdommen, men ble også ansett som lunefull, lettsindig og mytoman, egenskaper som senere ble sagt å gå igjen hos hennes sønn, Frederik VII. Da det ble kjent at prinsessen hadde et forhold til sin franske sanglærer, Édouard du Puy, sørget kong Frederik VI for at ekteskapet ble opphevet. Charlotte Frederikke ble forvist til Horsens og fikk forbud mot å noensinne se sønnen igjen, og du Puy ble forvist til Sverige – han fikk to timer på seg til å forlate Danmark og sitt hjem i Vingårdstræde 15, hvor prinsessen hadde besøkt ham. Charlotte Frederikke forlot Danmark i 1829, konverterte til den romersk-katolske kirke og bodde fra 1833 i Roma, hvor hun døde i 1840 etter lang tids sykdom. Det sies at Christian VIII ble plaget hele livet av minnet om dette ekteskapet.
Christian VIII fikk 10 barn utenfor ekteskap, deriblant forstmannen Frederik Carl Eide. Forfatteren Jens Jørgensen har fremført den spekulative teori at han også skulle være faren til H.C. Andersen.
Som norsk konge
Men Christian Frederik valgte å stille seg i spissen for en norsk uavhengighetsbevegelse. I februar 1814 foretok han en rundreise i innlandet opp til Trondheim for å lodde stemningen og sammenkalte deretter til det kjente stormannsmøtet på Eidsvoll (ofte kalt Notabelmøtet) den 16. februar. Her ble Christian Frederik enig med landets ledende menn om å kalle sammen den grunnlovgivende Riksforsamlingen på Eidsvoll samme år. Christian Frederik ble landets regent og hadde et råd som lignet en regjering. Den 27. februar besluttet han å innføre et nytt norsk flagg. Den 17. mai 1814 ble en norsk grunnlov undertegnet. Den 19. mai 1814 valgte Riksforsamlingen Christian Fredrik til norsk konge. Som norsk konge hadde han titulatur Norges Konge, Prins til Danmark, Hertug til Slesvig, Holsten, Stormarn, Ditmarsken og Oldenborg.
Men svenskene gjorde fortsatt krav på Norge, og fikk stormaktenes medhold. En delegasjon ble sendt til Christian Frederik, men forhandlingene førte ikke frem. Det førte til en kort krig hvor svenskenes makt var overlegen, selv om nordmennene hevdet seg blant annet ved Lier. Til sist ble Mossekonvensjonen av 14. august undertegnet. Christian Frederik måtte frasi seg Norges trone og returnere til Danmark etter å ha sammenkalt et overordentlig Storting og lagt makten i dets hender. Til gjengjeld skulle Norge få beholde Grunnloven, men med de forandringer som var nødvendige for å inngå en realunion med Sverige. Stortinget forhandlet samme høst med svenske utsendinger, vedtok 4. november den reviderte Grunnloven, og valgte samme dag Sveriges konge Karl II til norsk konge. Prins Christian Frederik forlot Norge 10. oktober og vendte skuffet tilbake til Danmark.
Ettertidens vurdering av Christian Frederik som norsk konge
Christian Frederik var den sentrale lederskikkelsen i opprøret våren 1814, han var veltalende, kunnskapsrik, karismatisk og usedvanlig arbeidsom. Da det viste seg at den svenske overmakten var for stor sensommeren 1814, valgte han å gi ordre om retrett, våpenhvile og forhandlinger med svenskene. Han frasa seg den norske kronen og reiste nedbrutt tilbake til Danmark.
Denne forvandlingen fra å være energisk, initiativrik og kampklar til å gi seg, nærmest uten motstand, førte til at han umiddelbart ble utsatt for kritikk fra de kretsene han hadde oppglødd til kamp. Den dominerende holdningen på 1800-tallet var fortsatt at Christian Frederik hadde vært for vek, at det var en teaterkonge. Historikere på 1900-tallet, som Sverre Steen og Jens Arup Seip, hadde en mer positiv vurdering. De mente at Christian Frederik var helt sentral for selvstendighetsreisningen, men Steen var fortsatt noe spørrende til innsatsen sensommeren 1814: «Det var riktig av Christian Frederik å ta krigen i 1814 selv om han så nederlaget i øynene. Det blir derimot et åpent spørsmål om det ikke hadde vært riktigere for Norges fremtid å føre krigen med større alvor, selv om det også hadde ført med seg større tap. Som det nå var, hadde mange inntrykk av at det hele var gjort på skrømt, eller at det skyldtes en klosset tilfeldighet, eller at det var avtalt spill.» Det kan tenkes at denne vurderingen skyldes tidspunktet Steen skrev dette, bare 6 år etter at Norge hadde vært okkupert av Tyskland,
Særlig Knut Mykland har oppvurdert Christian Frederiks handlemåte på slutten av hans regjeringstid i Norge. Da det viste seg at England ikke støttet den norske selvstendighetskampen, var Christian Frederiks mål, etter Myklands vurdering, å legge til rette for at nordmennene skulle få bevare sin grunnlov i den nye unionen med Sverige. Da var forhandlingsbordet å foretrekke fremfor en lang og blodig krig med helt overveiende sannsynlighet for norsk tap.
Som dansk prins
Etter hjemkomsten fra Norge gjorde Christian Frederik et forsøk på forsoning med sin første kone, men forlovet seg i desember 1814 med prinsesse Caroline Amalie av Augustenborg, datteren til hertug Frederik Christian II av Augustenborg og Louise Augusta av Danmark. Hun var altså et barnebarn av dronning Caroline Mathilde og Struensee. Bryllupet ble feiret 22. juni 1815 på Augustenborg slott på øya Als i hertugdømmet Slesvig. Dette andre ekteskapet forble barnløst.
Samme år ble han utnevnt til guvernør over Fyn og Langeland, hvor paret bodde på Odense slott. Fra 1818 til 1822 var paret på en lengre utenlandsreise og fikk anledning til å møte Europas ledende statsmenn. Christian Frederik fikk også anledning til å dyrke sine vitenskapelige og kunstneriske interesser. I 1831 ble han medlem av statsrådet. Han viste der stor forståelse for de nasjonalliberales sak, og den oppvåknende danske nasjonalfølelse i hertugdømmene.
Dansk konge
Da Frederik VI døde 13. desember 1839 arvet den da 53 år gamle prinsen tronen. Under navnet Christian VIII satte han ved den siste kroning i Danmarks historie kronen på sitt hode. Danmark hadde på denne tiden fortsatt en eneveldig styreform. De danske liberale husket hans innsats i Norge, og mange forventet at han ville gi landet en fri forfatning. Deres forventninger ble ikke innfridd. Kongen så det slesvigske problemet vokse, og forsøkte med kompromissløsninger. I 1840 utstedte han en forordning om at dansk skulle være retts- og forvaltningsspråk i de delene av Slesvig hvor det allerede var kirke- og skolespråk.
I tillegg til disse problemene kom arvespørsmålet sterkere og sterkere frem ettersom Christian Frederiks sønn Frederik (senere Frederik VII) ikke hadde noen barn.
Først på midten av 1840-tallet fikk kongen ro på seg og kunne sette i gang med arbeidet som skulle gi Danmark en fri forfatning. De første utkastene gjorde han på egen hånd og noe senere samarbeidet han med juristen Anders Sandøe Ørsted. Han hadde til hensikt å proklamere den frie forfatningen som høydepunkt under feiringen av oldenborgernes 400-årsjubileum høsten 1848.
Kongen rakk ikke å gjennomføre dette. Han ble alvorlig syk etter en årelating i januar 1848.
9. januar, 11 dager før han døde, skrev den døende kongen sin siste vilje som et brev til sin sønn og arving til tronen, kronprins Frederik. Dette brevet er også kalt Christian VIIIs politiske testamente og ble først kjent etter kongens død. Slik begynner brevet:
Oslo
I 1914, hundre år etter sin korte tid som norsk konge, fikk han oppkalt en plass i Oslo sentrum etter seg. Den nye plassen i Bjørvika i Oslo fikk navnet Christian Frederiks plass.
Etter grunnlovens 200-årsjubileum i 2014, ble en statue av Christian Frederik avduket på Eidsvolls plass i Oslo.
Bergen
Fra 1. august 2013 ble en del av Thormøhlens gate på Møhlenpris i Bergen omdøpt til Kong Christian Frederiks plass. Den offisielle innvielsen av plassen ble foretatt av statsminister Erna Solberg den 17. mai 2014. Adresseendringen gjaldt den tidligere Thormøhlens gate 35-45, som blant annet huser handelshøyskolen BI, Cornerteateret og mediahuset Media Bergen, og som tidligere var en del av industribedriften Mjellem & Karlsen Verft.
Andre gater og veier oppkalt etter Christian Frederik
Det er flere gater og veier oppkalt etter kong Christian Frederik. Slik som; Christian Frederiks gate i Trondheim, Christian Fredriks gate i Tønsberg og Kristian Fredriks vei i Larvik.
Kosovo (region)
Kosovo er en historisk og geografisk region på Balkanhalvøya. I henhold til den administrativ-territoriale inndelingen av Serbia utgjør regionen den østlige delen av Den autonome provinsen Kosovo og Metohija. De facto er området kontrollert av den delvis anerkjente Republikken Kosovo.
Regionen er først og fremst kjent for slaget ved Kosovosletta, som fant sted 15. juni 1389 på Kosovo polje, omtrent 5 kilometer nordvest for Priština.
Geografi
Regionen dekker 125 kilometer fra fjellområdene Kopaonik i nord til Skopska Crna Gora i sør, og 80 kilometer fra åsene i Drenica og Crnoljeva i vest til Goljak i øst. Kosovo deles i tre hovedområder:
7. serierunde i Premier League 2008/09
7. serierunde i Premier League 2008/09 begynte lørdag 4. oktober med tre kamper klokka 16:00, før kampen mellom Blackburn og Manchester United ble spilt klokka 18:30. Søndag 5. oktober klokka 14:30 ble kampen mellom West Ham og Bolton spilt. Klokka 16:00 ble det spilt det fire kamper, før runden avsluttes med kampen mellom Everton og Newcastle klokka 17:00.
Frankrikes herrelandslag i basketball
Landslaget er rangert som nummer 4 på FIBA-rankingen, og tok sølv i Sommer-OL i 1948 og 2000, samt bronse i verdensmesterskapet i basketball i 2014.
Japans kvinnelandslag i basketball
Landslaget er rangert som nummer 16 på FIBA-rankingen, og tok sølv i verdensmesterskapet i basketball i 1975.
Niels Ludvig Westergaard
Niels Ludvig Westergaard (født 27. oktober 1815 i København, død 9. september 1878) var en dansk orientalist.
Liv
Han var sønn av en tømmermester fra Jylland. I 1833 gikk han ut av Borgerdydskolen i København og begynte deretter å studere språk ved Københavns Universitet. Etter hvert spesialiserte han seg på sanskrit under veiledning av Carl Theodor Johannsen. I 1838 fortsatte han studiene under Christian Lassen ved Universitetet i Bonn, hvor han også lærte avestisk (zend) og persisk. Her sluttet han vennskap med Otto Böhtlingk. I 1839 var han i England for å studere indiske manuskripter.
I 1841 fikk han et stipend som gjorde ham i stand til å besøke India, hvor han oppholdt seg til 1843. Han studerte blant annet parsernes språk, zend og pehlevi. Fra India dro han videre til Persia, hvor han oppdaget flere ukjente innskrifter, blant andre innskriftene ved Dareios' grav, Naksh-i-Rustam. Han oppsøkte også de siste zoroastrerne i Persia, gebrerne. Fra Persia reiste han i 1844 over grensen til Russland og over Moskva tilbake til København.
Samme år ble han utnevnt til lektor ved Københavns Universitet, og året etter til ekstraordinær professor. Han underviste særlig i sanskrit. 1867–1868 var han universitetets rektor.
Kristina Andlovic
Kristina Andlovic (født 17. april 1987 i Maribor, Slovenia) er en svensk tennisspiller.
Hun har representert Holmenkollen Tennisklubb og Ullern Tennisklubb i Norge, og vant seks NM-gull i perioden 2008–2013.