cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Whoopi Goldberg
The View
4. september 2007 tok Goldberg over rollen som moderator og programleder i showet The View etter Rosie O'Donnell. Goldbergs første opptreden ble kontroversiell. Hun kom med uttalelser om Michael Vicks involvering i hundekamper, at det var «en del av hans kulturelle oppvekst» og «ikke helt uvanlig» i deler av det sørlige USA». En annen kommentar som skapte kontrovers, var uttalelsen at «kinesere har et veldig annerledes forhold til katter» og at «du og jeg ville bli veldig sure, hvis noen spiste pus».
Noen forsvarte Goldberg, blant disse var hennes medvert Elisabeth Hasselbeck, som sa at hennes kommentarer ble tatt ut av sammenheng av media, fordi hun gjentok flere ganger at hun ikke støttet det Vick gjorde.
Etter at Goldberg overtok rollen som moderator i The View etter Rosie O'Donnell ble seertallene høyere enn de noen gang hadde vært for O'Donnell.
Privatliv
Da hun var 18 år giftet hun seg med den 26 år gamle Alvin Martin. I 1973 fikk paret sitt første og eneste barn, datteren Alexandrea. Etter at Goldberg skilte seg fra Martin, flyttet hun til California. Der var hun med på å starte San Diego Repertory Company, der hun brukte artistnavnet «Whoopi Cushion». Før hun fikk suksess som skuespillerinne, arbeidet hun i en bank, som murer, og som makeupartist ved et likhus.
Goldberg traff David Claessen under innspillingen av Jumpin' Jack Flash, og de giftet seg senere, men de ble skilt i 1988. I 1994 giftet Goldberg seg for tredje gang, da med Lyle Trachtenberg, men paret ble skilt etter ett år.
I 1993 hadde Goldberg et kortvarig forhold til Ted Danson, som da var gift. Under filmingen av Eddie i 1996, innledet Goldberg et forhold til motspilleren Frank Langella. Goldberg avsluttet forholdet tidlig i 2000.
Goldbergs datter Alexandrea Martin er mor til tre. Det eldste, Amarah Skye, ble født på Goldbergs fødselsdag i 1989.
Andre priser (utvalg)
Saturn Award
4. etappe av Vuelta a España 2019
4. etappe av Vuelta a España 2019 gikk fra Cullera til El Puig 27. august 2019.
Carola López
Carola Malvina López Rodríguez (født 17. april 1982) er en argentinsk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -49 kilo. Hun vil representere Argentina under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 3 i amerikakvalifiseringen.
Nierji-demningen
Nierji-demningen er en demning med vannkraftverk i det sentrale Kina, i vassdraget Nen, en sideelv til Amur. Vannkraftverket ligger i provinsen Heilongjiang. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 250 MW. Anleggsarbeidene startet i 2001, og var ferdige i 2006.
Typophorus
Typophorus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, blanke, gjerne svarte bladbiller, pronotum kan være rødt. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet, en del smalere enn dekkvingene, som er noe rundede med fine punktrader.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. Et par av artene kan gjøre skade på søtpoteter.
Utbredelse
Slekten er hovedsakelig utbredt i den neotropiske økosonen, men én art går nord til det sørlige USA.
Valget i Sachsen 2019
Valget i Sachsen 2019 ble holdt 1. september og var det sjuende valget til Sachsens landdag etter Tysklands gjenforening. Valget medførte at delstatsregjeringen som var basert på en koalisjon av CDU og SPD, mistet sitt flertall.
Utgangsposisjon
Etter valget til Forbundsdagen i 2017 gikk ministerpresident Stanislaw Tillich av, som følge av det dårlige valgresultatet for CDU i delstaten. Michael Kretschmer overtok som ministerpresident og partileder for CDU i Sachsen.
Valgordning
Landdagen i Sachsen består av 120 medlemmer, men antallet kan øke som følge av at det oppstår overskudds- og utjevningsmandater.
Halvparten av mandatene blir valgt direkte fra valgretsene, og den andre halvparten ved partilister. Hver velger har to stemmer: en direktestemme (førstestemmen) for valget av en person fra valgkretsen, og en listestemme (andrestemmen) for valget av en partiliste. Vinnerne av valgkretsen kommer alltid inn i landdagen. Partivalget avgjør imidlertid styrkeforholdet i landdagen. Dersom et parti får flere medlemmer valgt enn det partivalget skulle tilsi (overskuddsmandater), mottar de større partiene utjevningsmandater. Sperregrensen er fem prosent.
Stemmerettsalderen er 18 år for alle tyske statsborgere som valgdagen har bodd i delstaten i minst tre måneder.
Valgresultat
CDU beholdt sin posisjon som delstatens største parti, men AfD fikk den største framgangen av samtlige partier. Av de 120 valgte representantene ble ett av AfDs medlemmer strøket av valgstyret av formelle grunner.
Cha Jong-hyok
Cha Jong-hyok (født 9. september 1985) er en nordkoreansk fotballspiller som spiller for FC Wil 1900 i sveitsisk Challenge League som er på nest øverste divisjonsnivå. Før det var han i Amrokgang Sports Group i DPR Korea League, den øverste fotballdivisjonen i Nord-Korea. Han spiller som forsvarer.
Archastes
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Bernhard von Simson
Bernhard Simson, fra 1888 von Simson (født 19. februar 1840 i Königsberg, Østpreussen, død 15. august 1915 i Berlin) var en tysk middelalderhistoriker.
Liv
Han var sønn av politikeren og juristen Eduard Simson, som i 1888 ble opphøyet i den arvelige prøyssiske adelstand. Etter studier ved Albertina-universitetet i Königsberg, hvor han tok doktorgraden i 1860, og Humboldt-universitetet i Berlin, arbeidet han i skoletjenesten og deretter i arkivtjenesten, før han habiliterte seg ved Friedrich-Schiller-Universität i Jena og i 1874 ble utnevnt til professor i historie ved Albert-Ludwigs-Universität i Freiburg.
Middelalderhistorikeren Simson var bl.a. knyttet til arbeidet med Monumenta Germaniae Historica og Allgemeine Deutsche Biographie.
Helmut König
Helmut König (født 15. april 1930 i Bremen) er en tysk musikkutgiver og sangskriver. Fra 1968 til 2001 var han kunstnerisk sjef for plateselskapet THOROFON. I Norge er han representert med en salme i salmeboken Salmer 1997.
König har også skrevet musikk selv som sangen «Der Ring wird geschlossen» og salmen «Herre Gott, gehe ein in deinen Frieden». Han har sittet i flere juryer i musikkonkurranser, og ble i 1997 tatt inn i det tyske nasjonalbibliotekets musikkomite. I 1995 ble han talsmann for International Federation of the Phonographic Industry og i perioden 1997 til 2003 satt han i styret for den tyske delen av organisasjonen.
Wellington Nem
Wellington Silva Sanches Aguiar (født 6. februar 1992) er en brasiliansk fotballspiller som fra den 22. juli 2022 er klubbløs.
Guajará
Guajará er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Hezhou
Hezhou (kinesisk: 贺州; pinyin: Hézhōu) er et byprefektur øst i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina.
Administrative enheter
Byprefekturet Hezhou har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), 2 fylker (县 xiàn) og ett autonomt fylke (自治县 zìzhìxiàn).
Samferdsel
Kinas riksvei 207 løper gjennom selve byen Hezhou – det vil si gjennom bydistriktet Babu. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Magda Rezlerová
Magda Rezlerová (født 9. august 1982) er en tsjekkisk tidligere skiskytter. Hun er gift med Petr Garabík som også er skiskytter.
Hun representerte Tsjekkia under Vinter-OL 2002, 2006 og 2010.
Geburg Aasland
Johannes Geburg Kristian Aasland (født 13. august 1886 i Kragerø, død 9. april 1970 i Oslo) var en kjent og profilert blindesaksmann og foredragsholder. Av yrke var han organist og komponist.
Aasland mistet synet som spedbarn. Han ble en av de mest profilerte blinde i Norge gjennom store deler av 1900-tallet. Det var foredragsvirksomheten som gjorde ham landskjent; i nærmere to mannsaldre drog han Norge rundt og holdt musikkforedrag for ulike foreninger.
Særlig kjent ble han under den annen verdenskrig, da hans foredragsvirksomhet brakte ham i konflikt med okkupasjonsmyndighetene. Han brukte sine opptredener til å komme med klare spark til både tyskerne og de norske NS-myndighetene, og ble belønnet med taleforbud juni 1941. Geburg Aasland fant måter å omgå forbudet på. Det går mange anekdoter om Aaslands ulike markeringer av sitt syn på okkupasjonsmakten. Når han opptrådte, fremførte han for eksempel Bjørnsons «Den norske sjømann»; denne teksten fikk dobbel betydning under de rådende omstendighetene. Aasland gjorde det heller ikke helt enkelt for “nazipresten” i Ullern kirke. Da en jøssingprest som skulle preke, ble syk, og nazipresten uventet overtok, spilte Aasland «Hadde jeg vinger, så ville jeg fly» for den fullsatte kirken. Et av mange spark kom han med da den daværende presten i sognet, den profilerte NS-mannen Peder Blessing Dahle, fikk stillingen som «biskop» i Bergen. Han ble hilst farvel av organisten med salmen «Siste reis».
Aasland fikk sin musikkutdannelse ved Kristiania blindeinstitutt 1896–1904 og senere ved Musikk-konservatoriet hvor han også etter endt utdannelse virket som timelærer noen år. I 1910 ble han ansatt som organist i Ullern kirke, en stilling han ble i gjennom hele sitt yrkesaktive liv. Foruten å virke som organisk skrev han komposisjoner for piano, orgel og kor m.m.
Allerede i studietiden holdt Aasland sitt første foredrag for Kristiania Folkeakademi, og han ble etterhvert en meget etterspurt foredragsholder for foreninger av ulike slag, og han turnerte landet med sine musikkforedrag.
Aasland var meget engasjert i blindesaken, blant annet ble Østlandske blindeforbund stiftet på Geburg Aaslands hybel i 1907, og han var den første redaktøren av Norges Blindeforbunds blad rettet mot allmennheten, Blindesaken. I 1959 ga han ut boken Blindesaken i Norge og i 1968 kom hans selvbiografi I kamp med skjebnen.
Geburg Aasland giftet seg med Signe Hennum i 1911 og fikk fire barn. I 1956 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
Chanatip Sonkham
Chanatip Sonkham (født 1. mars 1990) er en thailandsk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -49 kilo. Hun vil representere Thailand under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 1 i asiakvalifiseringen.
Holtefjell
Holtefjell er et skogbevokst platå som ligger på grensa mellom Øvre Eiker og Flesberg kommune i Viken, mellom 400 og 707 meter over havet.
Beliggenhet
Det egentlige Holtefjell strekker seg fra Prestvannet og Hoensvannet i sør til Dokkavatnet, Smedsvatnet og dalføret Bingen i nord. Det avgrenses i vest av Lurdalen og i øst av et lavereliggende skogsområde nedover mot jordbruksbygdene i Øvre Eiker kommune. I de seinere år har det imidlertid også blitt vanlig å bruke navnet Holtefjell også om de lavereliggende områdene sør og øst for det egentlige Holtefjell.
Holtefjell har flere atskilte topper og åsrygger. Det høyeste punktet er Myrehogget (707 moh.), som har et flott rundskue mot blant annet Blefjell og utover Drammensmarka og Eikerdalen. Andre markante topper er Vestbyvarden (670 moh.) og Surtvarden (668 moh.). I nordøst avsluttes platået av en rekke høydedrag – Middagsåsen, Hafella og Vestbyvarden – som skråner bratt ned mot dalføret Bingen i Øvre Eiker. I nordvest og vest er terrenget mindre bratt, og her ender Holtefjellplatået mellom grendene Fønset og Ulland i Flesberg. I sør går Holtefjell over i den smale åsryggen Grasåsen, som danner skillet mellom Eiker og Numedal. I øst skråner Holtefjellplatået nedover mot Hoensvannet, mens det blir brattere lenger nord, der Salsåsen går ned mot Spitelva.
Det er få, men noen merkede turstier. Derimot er det oppkjørte skiløyper med ankomst fra Eikersiden og Bingen.
Gruvedrift
På slutten av 1700-tallet drev Kongsberg Sølvverk også gruver på Holtefjell. Ingen av gruvene viste seg å være lønnsomme og gruvedriften varte ikke lenge.
Milorg på Holtefjell
Milorg hadde under andre verdenskrig hjemmesteder på Holtefjell. Det ble først laget 3 leirer, «celleleiere», med meget enkle standard for en tropp på 27 mann. Senere ble det laget mer permanente «celler», med vegger tak og køyer, 3 hytter med plass til totalt 30 mann. Det var folk fra Eiker som hadde behov for å gå i dekning for Tyskerne. "Gutta på skauen" drev trening sammen med andre motstandsfolk og opprettet våpendepot.
Det var også 4 flyslipp plasser ved Holtefjell, ved Grøllvannet, ved Krokvannet, ved Prestevannet og ved Hoensvannet. Totalt ble det foretatt 6 slipp av våpen og utstyr.
Holtefjellmarsjen
Dette er en turmarsj som er blitt avholdt hver 3. søndag i august siden 1992. Minnemarsjen for det som hendte på Holtefjell under andre verdenskrig starter fra to steder, Hoensvannshotellet ved Hoensvannet (2,5 timer, tur-retur ca. 10,7 km, høydeforskjell på ca. 400 meter) eller ved Vestbysetra i Bingen (2 timer, høydeforskjell på ca. 200 meter).
Ved Celleputten hvor det er en minnestein blir det holdt en minnehøytidelighet med kransenedleggelse og tale av Øvre Eikers ordfører. Vanligvis er også Hokksund Speidertropp tilstede med flaggborg og Øvre Eiker Musikkorps spiller Fedrelandssalmen, Holtefjellsangen og Ja vi elsker.
Holtefjellsangen
Holtefjellsangen er en hyllest til de lokale milorg-gruppene på Øvre Eiker. Tekst og melodi av Knut Lie Jensen fra Hokksund, han skrevet sangen rett etter andre verdenskrig. Den er blitt en mye benyttet sang i Øvre Eiker, den blir sunget og spilt 17. mai, ved jubileum og i andre offisielle sammenhenger. Du ligger så trygg og mektig,
du eldgamle Holtefjell.
Du kneiser så stolt og prektig,
i sommerens solklare kveld.
Med myrull og gull gule blommer,
Red Tails
Red Tails er en amerikansk krigsfilm fra 2012, regissert av Anthony Hemingway. Hovedrollene spilles av blant andre Terrence Howard og Cuba Gooding, Jr. Filmen handler om Tuskegee Airmen, en gruppe av afrikansk-amerikanske piloter i United States Army Air Forces (USAAF) under andre verdenskrig. Karakterene i filmen er fiktive, men er basert på virkelige personer.
Holtefjell
Holtefjellsangen
med bekker og solblanke vann,
Red Tails
Sammendrag
I 1944, opplever de allierte styrkene ett økende tap av bombefly i luftkrigen over Europa. Noen unge, afroamerikanske jagerfly-piloter blir endelig sendt til kamphandlinger i Italia, etter å ha opplevd rasisme og diskriminering gjennom hele treningsperioden. De blir utstyrt med gamle Curtiss P-40 Warhawk fly. Ved militærbasen i Italia, blir Lightning betatt av Sofia, en italiensk kvinne som bor i nærheten av basen og de begynner et forhold. Når Lighning slår ned en hvit mann som bruker et rasistisk uttrykk i en offisersklubb, blir han sendt i arresten og irettesatt av oberst Bullard.
Holtefjell
Holtefjellsangen
du hilser alt folket velkommen,
til frihetens eventyrland.
Holtefjell, Holtefjell,
Red Tails
Sammendrag
Det første oppdraget er en suksess, og de skyter ned flere fiender uten å miste ett eneste bombefly. Men Ray Gunn blir skutt ned, og tatt til fange. Han havner i en tysk fangeleir. Easy klandrer seg selv for dette, og havner i dype alkohol-problemer. Innstillingen til Tuskegee Airmen begynner å endre seg, ettersom de opparbeider seg respekt blant andre piloter. Lightning frir til Sofia, som sier ja så lenge han blir i Italia. Ray Gunn og flere krigsfanger stikker av, men vaktene ser dem. Ray Gunn trekker tyskernes oppmerksomhet mot seg selv, og de andre fangene unnslipper. De informerer kollegaene om Ray Gunn og hans bragd, og de antar at han er død.
Holtefjell
Holtefjellsangen
gamle, gode Holtefjell,
du vårt hjem når stormen raste,
Red Tails
Sammendrag
Tuskegee Airmen får i oppgave å eskorterte de første amerikanske bombeflyene som skal angripe Berlin, men de får bare eskortere bombeflyene i første del av toktet. Når en annen skvadron som skal avlaste dem ikke dukker opp, velger de å holde seg ved bombeflyene på hele toktet. De blir angrepet av Pretty Boy, i nye Messerschmitt Me 262 jagerfly. Pretty Boy skyter nesten Easy. Men i siste øyeblikk blir Pretty Boy drept av Lighning, som også blir skadd og drept i angrepet. Etterpå må Lightning fortelle Sofia om dødsfallet. I begravelsen til Lightning kommer Ray Gunn tilbake, etter å ha overlevd flukten fra tysk fangenskap. Senere blir Tuskegee Airmen tildelt Presidential Unit Citation for sine prestasjoner.
Rolleliste
Holtefjell
Holtefjellsangen
gamle Holtefjell. Når stormene raste i landet,
og truet med vold og død,
da så vi din signede panne,
og hørte din stemme som bød:
Da pakket vi sekken på ryggen
Siguoxia-demningen
Siguoxia-demningen er en demning med vannkraftverk i det sentrale Kina, i vassdraget Huang He. Vannkraftverket ligger i provinsen Gansu. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 240 MW.
Holtefjell
Holtefjellsangen
og ilte mot vardene frem,
og bygget i granenes skygge
Siguoxia-demningen
Demningen er 65 meter høy.
Holtefjell
Holtefjellsangen
et frihetens tempel og hjem.
Du lærte oss alle at landet,
er gitt oss i frihetens navn.
At ingen kan overmnanne
det sinn som vil Norges gavn.
La stormene kalde og harde
Tilbake står frihetens varde,
på Holtefjell mektig og bred.
Sindre Roaldsøy
Sindre Snørteland Roaldsøy (født 2. juli 1991 i Stavanger) er en norsk squashspiller.
Han har vunnet ett NM-gull og fire NM-medaljer siden 2013. Han vant kongepokalen i 2017.
Rein (navn)
Rein er et mannsnavn med flere mulige opprinnelser. Det kan være:
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Megan Rapinoe
Megan Rapinoe (født 5. juli 1985) er en amerikansk fotballspiller som spiller for klubben Seattle Reign FC. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det amerikanske landslaget.
Floppy studios
Floppy Studios er et amatørfilmselskap opprettet i 2002.
Per Rom (friidrettsutøver)
Per Kristoffer Rom (født 28. oktober 1946) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Askim IF og IL i BUL.
Han vant 10 NM-gull på 400 meter og stafetter i perioden 1969–1974. Sammen med Steinar Mo, Gøte Lundblad og Richard Simonsen deltok han på Norges stafettlag på 4 × 400 meter i EM i friidrett 1971, der Norge ble nr. 8 med 3.06,7. Det var nordisk rekord på dette tidspunkt og beste norske plassering i dette EM.
5. etappe av Vuelta a España 2019
5. etappe av Vuelta a España 2019 gikk fra L'Eliana til Javalambre 28. august 2019.
Ángel Madrazo vant etappen og Miguel Ángel López overtok sammenlagtledelsen.
Greta Laurent
Greta Laurent (født 3. mai 1992) er en italiensk langrennsløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble utslått i kvartfinalen i sprinten.
Jean-Noël Fagot
Jean-Noël Fagot (født 9. desember 1958) er en fransk tidligere skøyteløper. Han representerte Frankrike under Vinter-OL 1984 i Sarajevo. Han er også den andre franskmannen som gikk 10 000 meter på under 15 minutter.
Hartvig Christie
Hartvig Caspar Christie (født 1. desember 1826 i Trondheim, død 3. mars 1873 i Christiania) var en norsk mineralog og fysiker.
I 1858 studerte han fysikk i Europa, hos Wilhelm Eduard Weber (1804–1891) i Göttingen og hos Henri Victor Regnault (1810–1878) ved Collège de France i Paris. Samarbeidet med Weber avstedkom en studie i diamagnetismen i vismut som han offentliggjorde i Annalen der Physik und Chemie. Han kunne i 1859 tiltre som  lektor i fysikk ved Det Kongelige Frederiks Universitet efter avdøde professor Lorentz Langberg (1810–1857) ved det som i 1861 ble Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. Fra 1866 var han også professor. Han underviste også ved Den Militære Høiskole og hjalp til med å etablere Kristiania Tekniske Skole som åpnet i 1873, det året Hartvig døde i forbindelse med et brokk. Han rakk å utgi lærebøker i fysikk for universitet såvel som for gymnaset.
Han var sønn av Martha Sophie Sylow (1799–1859) og kommandørkaptein Hartvig Caspar Christie (1788–1869) som igjen var bror til juristen Wilhelm Frimann Koren Christie fra Bergen. Hartvig giftet seg i 1859 med Margrethe Sofie Bonnevie (1831–1913) som var dattera til Honoratus Bonnevie (1797–1848) og søstera til skoledirektør Jacob Aall Bonnevie. De fikk åtte barn. En av sønnene var filologen Hartvig Caspar Christie (1859–1927) Blant barnebarna finner man prestepolitikeren Hartvig Caspar Christie (1893–1959).
Ginger Rogers
Ginger Rogers (født Virginia Katherine McMath 16. juli 1911 i Independence i Missouri i USA, død 25. april 1995 i Rancho Mirage i California) var en amerikansk skuespiller, sangerinne og danserinne. Hun er mest kjent for sine opptredende med dansernumre sammen med Fred Astaire.
Amy Rodriguez
Amy Rodriguez (født 17. februar 1987) er en amerikansk fotballspiller, som spiller for klubben Philadelphia Independence. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det amerikanske landslaget.
Ginger Rogers
Bakgrunn
Ginger Rogers ble oppdratt av alenemoren Lela, en måtelig fremgangsrik dreiebokforfatterinne. Hun ble født i Independence i Missouri og oppdratt i Kansas City, til familien flyttet til Fort Worth i Texas da hun var ni år gammel. Moren sørget for at hun begynte med sang- og danseundervisning allerede som barn.
Karriere
16 år gammel vant hun en charlestonkonkurranse og begynte å opptre på revyscener, til å begynne med sammen med sin første mann, Jack Pepper, og senere på egen hånd. Begynnelsen av karrieren var innen vaudeville.
Gjennombruddet kom da hun spilte hovedrollen i Broadway-musikalen Girl Crazy (1930). I Hollywood gjorde Rogers seg bemerket med biroller filmmusikalene 42. gate og Golddiggers of 1933 (begge fra 1933). Hun spilte i totalt ti filmer med Fred Astaire, inkludert musikalkomediene Top Hat (1935) og Swing Time (1936).
Rogers vant en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rollen som Katherine «Kitty» Foyle i dramafilmen Kitty Foyle, ung moderne dame (1940). Hun ble nominert til Golden Globe for rolletolkningen sin i komedien Apestreker (1952). Rogers har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble hun kåret til tidenes 14. største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
I sitt andre av fem ekteskap var Ginger Rogers gift med skuespilleren Lew Ayres og i sitt fjerde med den franske skuespilleren Jacques Bergerac. Alle hennes ekteskap endte i skilsmisse; hun fikk ingen barn.
Rogers var medlem av Christian Science og engasjerte seg for Det republikanske parti.
College of Saint Elizabeth
College of Saint Elizabeth  er et privat, katolsk universitet for kvinner i Morristown i delstaten New Jersey, USA. Det ble grunnlagt i 1899 og fokuserer på Liberal Arts. Det er det eldste kvinne-lærestedet i new Jersey og et av de første katolske læresteder i USA som lot kvinner ta akademiske grader.
Ved universitetet var det 1 982 studenter og 197 vitenskapelig ansatte i 2006. Samme år var skolepengene US$ 21 120 for alle studenter som er folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradnivå.
El Salvador
El Salvador (spansk: República de El Salvador, bokstavelig «Frelserens republikk») er det arealmessig minste og mest tettbebygde landet i Mellom-Amerika. El Salvador grenser til Stillehavet i sør, Guatemala i nordvest og Honduras i nord og nordøst; Fonsecabukten skiller El Salvador fra Nicaragua i sørøst. El Salvador har et omtrentlig innbyggertall på 5,7 millioner fordelt på 21 000 km². Hovedstaden er San Salvador, som også er republikkens største by. I 2001 gikk El Salvador over fra myntenheten colón til amerikansk dollar. En tolvårig borgerkrig som kostet 75,000 menneskeliv ble avsluttet i 1992 da regjeringen og geriljaen undertegnet en fredsavtale som lovet militære, sosiale og politiske reformer.
Historie
Før den spanske erobringen på 1500-tallet hørte området som El Salvador ligger i, til den kulturkretsen vi kaller Mesoamerika, og maya-kulturen blomstret i bystater som Tazúmal.
El Salvador var frem til 1821 en spansk koloni, før den og resten av Den mellomamerikanske føderasjon brøt løs fra spansk styre. El Salvador løsrev seg fra føderasjonen i 1842.
I 1992 ble en 12 år lang borgerkrig mellom regjeringen og opprørerne, som hadde kostet 75 000 mennesker livet, avsluttet med en fredsavtale som sikret store militære og politiske reformer.
Departementer
El Salvador er delt inn i fjorten departementer.
Oppføring på UNESCOs liste
Verdensarvsteder
Granum (Fluberg)
Historie
Det er gravrøyser i området, og gården kan være fra rundt år 800. Tidligere gikk ferdselsåren til Gjøvik over Granum, og det har vært lensmann, skysstasjon og landhandel på gården. Dagens hovedbygning ble reist etter en brann i 1930 og drevet som pensjonat fra 1934 til 1975.
Under andre verdenskrig 1940–1945 ble huset og gården inntatt av tyske okkupasjonsstyrker. Eiendommen lå strategisk til, og tyskerne opprettet en observasjonspost som overvåket hovedveien langs fjorden og tysk og alliert flytrafikk. De reiste et utkikkstårn ovenfor tunet, og i 1943 anla de en bunker med kanon i en fjellknaus like ved. Restene etter tyskerbunkersen og mannskapsbrakka er fortsatt en del av kulturmiljøet på gården.
Kick Smit
Johannes Chrishostomos [sic] «Kick» Smit (1911–1974) var en nederlandsk fotballspiller. Han spilte 29 kamper for og scoret 26 mål. . Smit spilte på landslaget i VM i 1934 og 1938. Han spile ellers for klubben HFC Haarlem.
Granum (Fluberg)
Historie
Det restaurerte pensjonatet åpnet på nytt i 2017.
Ipixuna
Ipixuna er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Kick Smit
Kick Smit var en legendarisk spiller, og ga fornavn til en tegneseriefigur, Kick Wilstra.
Røverspråket
Røverspråket (Rorøvoverorsospoproråkoketot) er et kodespråk som fremfor alt brukes av barn.
Regelen for røverspråket er at man etter hver konsonant legger til bokstaven «o» og den samme konsonanten igjen. En setning som «Jeg heter Eivind» blir dermed «Joj-e-gog hoh-e-tot-e-ror Ei-vov-i-non-dod». Språket er enkelt å snakke, men vanskeligere å forstå.
Astrid Lindgrens romaner om mesterdetektiven Kalle Blomkvist gjorde røverspråket populært. Det er også kjent gjennom diktet «Røversproget» av André Bjerke.
Orbetello
Orbetello er en kommune i provinsen Grosseto i Toscana i Italia. Den ligger om lag 35 km sør for Grosseto, i en lagune med samme navn.
Historie
Orbetello var en etruskisk bebyggelse, som i 3. århundre f. Kr. kom inn under romerne som hadde grunnlagt kolonien Cosa (nær dagens Ansedonia).
Speyerdomen
Speyerdomen eller Speyerkatedralen er i byen Speyer i den tyske delstaten Rheinland-Pfalz.
Orbetello
Historie
I middelalderen kom den inn under Aldobrandeschi-familien som hadde  den  frem til 1300-tallet, da den ble en del av byen Orvieto. Etter flere kamper mellom Orsini av Pitigliano og Orvieto ble Orbetello de neste hundreårene en del Republikken Siena. På midten av 1500-tallet kom den inn under den spanske vasallstaten Presides og ble hovedstaden her. Senere kom den inn under storhertugdømmet Toscana frem til midten av 1800-tallet da Italia ble samlet.
I 1927-1933 startet Italo Balbo sin flyturer fra lagunen i Orbetello.
Speyerdomen
Kirkens offisielle navn er Domkirche St. Maria und St. Stephan, men går også under navnet Kaiser- und Mariendom zu Speyer (Keiser og Mariadomen i Speyer). På latin er navnet: Domus sanctae Mariae Spirae.
Historie
Kirken ble påbegynt 1030 under Konrad II av Det tysk-romerske rike og er oppført i romansk stil. Speyerdomen har vært gravkirke for Salier-dynastiet, hohenstauferne og habsburgerne og ble ansett som et symbol for keiserlig makt. Den regnes som et vendepunkt i europeisk arkitekturhistorie og som et av de viktigste arkitektoniske minnesmerker fra sin tid. Kirken har siden 1981 vært på UNESCOs liste over verdensarven.
Henrik VIII av England
Henrik VIII av England (engelsk Henry VIII) (født 28. juni 1491, død 28. januar 1547) var konge av England og Lord av Irland (fra 1542 konge av Irland) fra 22. april 1509 til sin død. Han er mest kjent for å ha utløst den engelske reformasjon og for sine seks ekteskap, og at han fikk to av sine koner halshogd.
Han ble tronarving etter at hans eldre bror Arthur, prins av Wales døde i 1502.
Henrik VIII ble beryktet på grunn av sine kvinnehistorier. Han kunne visstnok til tider være tyrannisk, men han regnes også som en sterk monark som hadde folkets støtte. Han styrket utenrikspolitikken på bekostning av innenriksaffærer, og sørget for at landet ble en sjømakt. Han skal også ha vært ganske lærd. Han interesserte seg for musikk og spilte selv, og skrev også selv musikk og sangtekster. Den mest kjente av disse er «Pastime with Good Company», også kjent som «The Kynges Ballade». I yngre år var han en dyktig atlet, og drev med dysting, jakt og tennis. Senere ble han svært overvektig, og de siste årene led han av dårlig helse.
Tidlig liv og første ekteskap
Henrik ble født i Palace of Placentia i Greenwich. Han var tredje barn av Henrik VII og Elizabeth av York. Bare tre av hans syv søsken – Arthur, Margaret og Maria – vokste opp. I 1493 ble han utnevnt til Lord Warden of the Cinque Ports og konstabel av Dover Castle, og året etter ble han hertug av York. Senere ble han også Earl Marshal og stattholder i Irland. Han fikk en utmerket utdannelse fra de beste privatlærere, og talte flytende latin, fransk og spansk. Man regnet opprinnelig med at han ville få en kirkelig karriere, ettersom hans eldre bror var tronarving.
Etter kirkeretten kunne man ikke gifte seg med sin brors enke, og Henrik måtte normalt ha fått en pavelig dispensasjon fra denne regelen. Men Katarina sverget på at ekteskapet med Arthur ikke hadde blitt fullbyrdet, og man trengte dermed bare en dispensasjon i forhold til et inngått, men ikke fullbyrdet ekteskap. Dette kunne gis av den lokale kirken. Men fordi man fryktet at det senere kunne bli tvil om ekteskapets legalitet, og dermed om eventuelle barns legitimitet, mente både de engelske og spanske forhandlerne at en pavelig dispensasjon allikevel var ønskelig. Katarinas mor var svært utålmodig, og fikk paven til å utstede en bulle. Fjorten måneder etter sin første manns død giftet Katarina seg med hans bror Henrik.
I 1505 hadde Henrik VIIs interesse for en allianse med Spania bleknet, og han erklærte at forlovelsen hadde blitt arrangert uten hans samtykke. Den diplomatiske manøvreringen omkring dette fortsatte til kongens død i 1509. Den 11. juni samme år kunne Henrik VIII, sytten år gammel, gifte seg med Katarina. De ble kronet sammen den 24. juni i Westminster Abbey.
I 1513 fikk hun enda en gutt, og i 1514 en tredje, men ingen av dem overlevde spedbarnsmånedene. En fjerde sønn ble dødfødt senere samme år. Først den 18. februar 1516 gikk det bra. Da ble en velskapt datter født. Kongen var ikke fornøyd, han ønsket en sønn. Men han tok det som et godt tegn; kanskje kunne Katarina allikevel produsere en mannlig arving. Piken fikk navnet Mary etter kongens yndlingssøster.
Henrik avla et løfte om at han ville bekoste et korstog mot osmanene dersom han bare fikk en mannlig arving, men etter Marys fødsel fødte ikke dronningen flere levende barn.
Felttog i Frankrike
I 1511 brøt Cambrailigaen sammen. Dette var en allianse mellom Spania, Pavestaten og Frankrike, dannet for at de skulle kunne underlegge seg Venezia. Da det viste seg at Frankrike fikk hele fortjenesten av Venezias underkastelse, ble Henrik VIII invitert til å slutte seg til en hellig allianse mot Frankrike. Paven ønsket med dette å få en andel av rikdommene fra Venezia, mens Spania ønsket å annektere Navarra. For Englands del var dette en mulighet til å gjenvinne tapte områder i Frankrike, hvor man på dette tidspunkt kun kontrollerte Calais.
Ludvig XII av Frankrike ble naturlig nok rasende og beskrev pavens snuoperasjon som «en dolk støtt gjennom hjertet». De franske kardinalene og biskopene stilte seg bak kongen og erklærte seg villige til å avsette paven. Dette gjorde det lettere for Henrik å få støtte fra kirken i England til å gå inn i Frankrike.
Felttoget begynte i juni 1512, da Thomas Grey, 2. marki av Dorset, seilte ut fra Southampton med 12 000 mann. De nådde Fuentarabbia og skulle sammen med spanske styrker angripe Bayonne. Men spanjolene kom ikke. Mens franskmennene var bundet opp med å kjempe mot den engelske invasjonsstyrken valgte Ferdinand i stedet å gå inn i Navarra, ta fullstendig kontroll over regionen og erklære at felttoget var over. Henrik ble ydmyket, men valgte å ikke klandre spanjolene; i stedet skjelte han offentlig ut sine egne offiserer.
For å bøte på ydmykelsen planla han et nytt felttog neste vår, som han selv skulle lede. Han klarte å overtale den tysk-romerske keiseren til å slutte seg til alliansen, og Frankrike stod derfor overfor et enormt angrep fra fire stater. Igjen sviktet Ferdinand, idet han bak sine alliertes rygg forhandlet frem en avtale med Ludvig XII som sikret Navarra for Spania. Henriks plan kunne allikevel gjennomføres, idet han klok av skade hadde lagt opp en strategi som ville fungere også uten spansk hjelp. Hans plan var et angrep direkte inn i det nordlige Frankrike fra det eneste engelske brohodet, Calais.
Henrik ankom Calais den 30. juni 1513. Etter tre ukers feiring av kongens ankomst til enklaven begynte den engelske styrken å bevege seg innover. Det gikk først sakte, bare omkring fem kilometer om dagen. Den første natten, 21. juli, pøsregnet det, men kongen valgte å bevege seg blant soldatene for å oppmuntre dem. Dette satte de stor pris på, og moralen ble kraftig styrket. Det kom også bedre vær, og marsjen gikk raskere slik at styrkene nådde Thérouanne etter elleve dager.
Beleiringen av Thérouanne begynte den 1. august. Byen var et viktig symbol, ettersom den var blitt tatt av Edvard III etter slaget ved Crécy. Keiser Maximilian ankom som avtalt, men med en mindre styrke enn beregnet. Han avledet Henriks skuffelse ved å tilby seg å kjempe som en underordnet general, med de keiserlige styrkene under engelsk flagg. Henrik var fornøyd med dette, selv om det betydde at han også måtte betale soldatene.
Den 16. august fant en mindre trefning sted, der et antall franske adelsmenn ble tatt til fange etter å ha feilbedømt situasjonen. Henrik beskrev det som en større seier i slag, men egentlig dreide det seg bare om en rask, men mislykket fransk retrett da to styrker møtte hverandre. Hendelsen fikk navnet Battle of the Spurs («Sporeslaget»), fordi sporene var det eneste «våpen» som ble brukt.
Thérouanne falt 24. august, og Henrik gav byen til Maximilian som umiddelbart rev den. Som en følge av denne kraftfulle handlingen mot en by som hadde gjort motstand gav Tournai seg måneden etter, etter bare åtte dagers beleiring. Henrik bestemte at byen skulle spares og bli et andre Calais. Etter tre ukers feiring av denne fordoblingen av Englands besittelser på kontinentet vendte kongen hjem.
Skotsk offensiv
Under kongens fravær hadde mye skjedd hjemme i England. Jakob IV av Skottland hadde æret Auld-alliansen da Frankrike ble angrepet, og krysset Tweed. Thomas Howard ledet de engelske styrkene, og møtte skottene i slaget ved Flodden Field kvelden 9. september 1513. Slaget var en katastrofe for skottene; i løpet av tre timer mistet de mellom fem og åtte tusen mann, inkludert kongen selv, tre biskoper, et titalls jarler og det meste av det lavere aristokratiet. Det skulle ta et kvart århundre for Skottland å komme til hektene etter nederlaget.
Henrik kunne i denne situasjonen ha tatt kontroll over sin søster Margaret og hennes sønn, barnekongen Jakob V og dermed sikret seg hele Skottland. I stedet brukte han høsten på turneringer, og på ytterligere planer for kontinentet. Paven hadde nemlig lovet å sette Frankrikes krone på Henriks hode hvis han kunne ta kontroll over landet.
Kardinal Wolsey
Kardinal Thomas Wolsey var en mann som hadde mange likhetspunkter med Henrik VIII. Begge var energiske, utadvendte, ambisiøse og uten skrupler. Wolsey kom fra enkle kår, og en kirkelig karriere var for ham den eneste veien til toppen. Han tok sin bachelorgrad i Oxford da han var femten, og ble mellom 1501 og 1503 kapellan for erkebiskop Henry Deane av Canterbury. I 1507 kom han til hoffet som kapellan for Henrik VII. Da Henrik VIII tiltrådte fikk Wolsey en posisjon i Det kongelige råd, og han ble Lord High Almoner. Innen 1514 hadde Wolsey fått full kontroll over hvem som fikk tilgang til kongen.
I begynnelsen ser det ut til at dette var populært blant de andre rådsmedlemmene, som så på Wolsey som en protege, og de ser ut til å ha fått dårlig samvittighet for alle oppgaver som ble lagt på Wolseys skuldre. I realiteten var det nettopp det Wolsey ønsket, å få samlet flest mulig oppgaver i sine hender, og dermed sikre kontroll. I 1514 ble han erkebiskop av York, og året etter kardinal og rikskansler.
Samiske geografiske navn i Namsskogan
Samiske geografiske navn i Namsskogan (knr 1740) angir stedsnavn i Namsskogan kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
Henrik VIII av England
Kardinal Wolsey
I noe over ti år var det i praksis Wolsey som styrte riket. Dette betød for det meste å ta seg av utenrikssaker; innenrikssakene ble neglisjert. Parlamenter, som ble innkalt 1510, 1512, 1515 og 1523, var bare en måte å samle inn penger til krigføring på. Wolsey gjorde lite i sine kirkelige embeter. Han hadde til enhver tid et annet bispesete i tillegg til York, men besøkte ingen av dem. Han kontrollerte også St Albans Abbey, ikke fordi han hadde noen monastisk tilknytning, men fordi det var et rikt abbedi. Da han til tross for sitt sølibatsløfte fikk en sønn, sørget han for å berike gutten kraftig. Han solgte også kirkelige embeter og forfremmelser til høystbydende.
Samiske geografiske navn i Namsskogan
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare sørsamisk er tatt med i denne oversikten for Namsskogan kommune.
Henrik VIII av England
Kardinal Wolsey
Da kongen planla sitt nye felttog i Frankrike i 1514 tok Wolsey kontroll over dette. Han var en slu forhandler, og klarte å utmanøvrere både Ferdinand og Maximilian. Wolsey gjorde helomvendig og inngikk en fredsavtale med Frankrike. Vilkårene var at England fikk beholde Tournai og fikk en betydelig sum i gull, og at kongens søster Mary Tudor giftet seg med Ludvig XII. Henrik var storfornøyd med dette, og rikskanslerembetet var en belønning for avtalen; det samme var kardinalembetet Henrik sikret ham.
En av Wolseys store triumfer var Gullbrokadeleiren i juni 1520. I 1518 ble det undertegnet en traktat mellom England og Frankrike, en ikke-angrepspakt som skulle vanskeliggjøre osmansk ekspansjon i Europa. Som følge av dette ble det i 1520 arrangert et møte mellom de to monarkene Henrik og Frans I, for å styrke vennskapet mellom dem. Dette møtet ble kjent som Gullbrokadeleiren fordi så mange av teltene var dekket av nettopp gullbrokade, et verdifullt stoff vevet med silke og gulltråd. Det var Wolsey som arrangerte møtet, og han feiret også avskjedsmessen den 24. juni 1520.
Helseproblemer
I mars 1524 hadde Henrik vært i en turnering hvor han og svogeren Charles Brandon, 1. hertug av Suffolk agerte Hektor og Akilles. Kongen glemte å senke visiret, og da tilskuerne ropte for å advare ham trodde han det var heiarop. Suffolks lanse splintret, slik den skulle, og flere splinter fløy inn i den åpne hjelmen. Henrik var svært heldig som ikke ble blindet eller drept. For å vise hva slags mann han var red han seks runder til, med kraftige blåveiser.
Et år etter hadde han en ny ulykke under jakt med hauker. Han løp mot en grøft for å svinge seg over med en stokk, men stokken kunne ikke bære hans store vekt. Han landet med hodet først i gjørmen, og satte seg så godt fast at han ikke kom løs og holdt på å bli kvalt. Takket være en snarrådig tjener ble han trukket ut og overlevde hendelsen.
Tidlig i 1514 hadde Henrik fått kopper, men klarte seg uten store men. I 1521 ble han stukket av mygg og fikk malaria. Han fnøs av begge sykdommer, men i eller omkring 1528 fikk han et åpent sår på låret som ikke ville gro. Senere historikere har spekulert om det dreide seg om syfilis. Ut fra samtidige kilder later dette ikke til å være tilfelle. Det fantes en kvikksølvkur mot syfilis som ikke er nevnt i forbindelse med kongen i noe dokument; på den annen side kan dette ha blitt utelatt av diskresjonsgrunner. Nyere kunnskap om sykdommen har ført til at man har identifisert symptomer på syfilis i beskrivelser av Edvard VI, Maria I og Elizabeth I, så muligens kan han ha lidd av sykdommen. Biografen Scarisbrick har ikke funnet bevis for syfilis og mener i stedet det var en komplikasjon i forbindelse med åreknuter. Såret på låret hans er også blitt forklart, av medisinhistorikeren Arthur McNalty, med nok en ulykke under en turnering. Dersom en splint ble sittende igjen i låret, kunne det oppstå en betennelse som ville gi de beskrevne symptomer.
I sine senere år gikk han voldsomt opp i vekt; han hadde alltid vært en kraftig mann, men livvidden nådde tilslutt 137 cm. Såret som gjorde ham ute av stand til å være like aktiv som før, spilte en stor rolle i denne vektøkningen. Det er også tydelige tegn på at han led av podagra, noe som også ville ha begrenset hans bevegelsesfrihet. Mot slutten måtte han løftes med taljer for å kunne flytte seg fra et sted til et annet.
Kongens «store sak»
Wolsey var først negativ til foretaket. Det er tvilsomt om det var moralske skrupler som fikk ham til å forsøke å holde igjen kongen; politiske hensyn er en mer sannsynlig årsak. Problemet var Katarinas forhold til den tysk-romerske keiseren Karl V, hennes nevø, og keiserens kontroll over paven. Da forespørselen kom knelte Wolsey foran kongen i rådskammeret i en time og bad ham om å ombestemme seg.
I mai 1527 opprettet Wolsey et spesialtribunal i sitt hjem i London, hvor kongen la frem sin sak. Dette ble gjort i hemmelighet; resten av hoffet og Katarina selv kjente ikke til det. Målet var å få ekteskapet annullert og så innhente pavens godkjenning etterpå. Dette skulle vise seg å bli vanskeliggjort av hendelser på kontinentet. 1. juni 1527 nådde nyheten om keiser Karl Vs plyndring av Roma London. Klemens VII var i praksis Karl Vs fange, og keiseren kontrollerte dermed hva paven kunne og ikke kunne gjøre. Wolsey fant raskt en annen mulighet. Han foreslo å innhente en fullmakt fra paven, slik at Wolsey kunne avgjøre saken med pavelig autoritet. Planen slo feil, ettersom Wolsey ikke hadde forklart for kongen at dette var helt avhengig av det dypeste hemmelighold. Den 22. juni 1527 konfronterte Henrik sin kone med sine tanker om at de hadde levd i synd i atten år. Hun var ganske sikkert kjent med ryktene, men denne bekreftelsen rett fra kongens munn må ha gjort sterkt inntrykk på henne. Hun sendte straks bud til Karl V. En spansk tjener, Felipez, bad om kongens tillatelse til å besøke sin syke mor for å kunne levere meldingen. Kongen kunne ha nektet ham dette, men valgte å la ham reise. Planen var at Felipez skulle fanges i et bakhold i Frankrike, og at meldingen skulle brukes mot Katarina senere. Men tjeneren klarte å unnslippe bakholdet, og meldingen nådde keiseren.
Kongens sekretær William Knight reiste til Roma for å legge saken frem for pave Klemens VII. Paven var skeptisk til å innvilge det, både på grunn av press fra Katarinas nevø Karl V av det tysk-romerske rike og av uvilje mot å overprøve sin forgjengers dispensasjon. Wolsey drev lobbyvirksomhet, men nådde ikke frem.
Annullasjonssaken og Wolseys fall
Sommeren 1528 ble London rammet av pest. Flere tusen døde, og Henrik fikk panikk. Han forlot vanligvis London i sommermånedene nettopp for å unngå epidemiene som var vanlige der, og dette året reiste han ut av byen tidligere enn vanlig. Han brukte en rekke remedier som skulle beskytte mot pest, og gikk til daglig skrifte og messe. Han skrev også flere testamenter i løpet av sommeren. Anne Boleyn var blant de som ble syke, og kongen etterlot henne i London og trøstet henne gjennom brev der han skrev at pesten så ut til å være mildere mot kvinner enn mot menn.
I løpet av vinteren som hadde gått hadde kongen sendt flere ambassadører til paven for å oppnå de resultater Wolsey ikke klarte å fremskaffe. Hadde han lyktes i dette ville Wolseys fremtid vært svært usikker, men Wolsey klarte med en viss skadefryd å peke på feil og svakheter i dokumentene de brakte tilbake. Samtidig klarte kardinalen gjennom sine menn, Stephen Gardiner og Edward Foxe, å få en tillatelse til å ha høring for hele saken i England. Det eneste kravet var at en pavelig legat, kardinal Lorenzo Campeggio, skulle være til stede. Dette skulle ikke skape problemer, da Campeggio hadde tjent England så godt ved Den hellige stol at kongen hadde gitt ham bispesetet i Salisbury med tilhørende inntekter.
Problemer dukket allikevel opp. Campeggio hadde podagra og var aldersstigen, og brukte fire måneder i stedet for de vanlige seks ukene på å reise fra Roma til England. Tillatelsen kom i april, men kardinalen ankom ikke før 9. oktober 1528. Årsaken til at det tok så lang tid, lenger enn hans helsetilstand skulle tilsi, var at Karl V hadde krevd at paven skulle hale ut tiden. Campeggio fortsatte med dette. Han krevde å få treffe ektefellene først for å forsøke å redde ekteskapet. Henrik var sjokkert og nektet å samarbeide. Det var dette kardinalen hadde håpet på. Kongen gikk så langt at han truet med å bryte med Roma og hengi seg til lutherdommen. Han skjelte ut Campeggio kraftig.