cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guthrie
Historie
Guthrie var administrasjonssetet for Oklahoma-territoriet, opprettet i 1890, og delstaten Oklahomas første hovedstad. Oklahoma-territoriet ble etablert for å frigjøre områder fra urinnvånerne, som ble fortrengt til Indianerterritoriet i den østlige delen av dagens delstat. Dette førte til en voldsom innvandring av ikke-indianske settlere i årene 1889-93, og byen vokste i løpet av disse årene til dagens størrelse. Det ble en moderne by, både arkitektonisk med bygninger i tegl og stein, men også med innlagt, offentlig vann og avløp, elektrisitet, offentlig kollektivtrafikk og parkeringshus i flere etasjer for hester og vogner. Byen ble derfor kalt «Queen of the Prairie» (Præriens dronning).
Guthrie hadde vekst som territoriets hovedstad, men denne kom i skyggen av den økende økonomiske betydningen som Oklahoma City opplevde tidlig på 1900-tallet. Oklahoma City hadde lyktes i å ble er jernbaneknutepunkt for flere jernbanesystemer og hadde fått etablert flere store virksomheter innen særlig kjøttpakking. Lederne i forretningslivet i Oklahoma City begynte tidlig å arbeide for at hovedstaden skulle flyttes til Oklahoma City etter at delstaten hadde blitt opprettet i 1907. I 11. juni 1910 ble det avholdt en egen fokeavstemning om spørsmålet, og 96,488 stemte for Oklahoma City, 31,031 for Guthrie og 8,382 for Shawnee.
Etter av hovedstadsfunksjonene ble flyttet, begynte en nedgangstid for Guthrie, med synkende folketall og den ble snart forbigått av Muskogee som Oklahomas nest største by, og senere også av Tulsa. Flyttingen ble oppretthold av Oklahomas høyesterett den 9. februar 1911 og av USAs høyesterett i 29. mai 1911.
ToolTalk
ToolTalk er et kommunikasjonssystem som ble utviklet av Sun Microsystems (SunSoft) for å kunne la programmer kommunisere med hverandre mens de kjører. Programmer som støtter ToolTalk kan konstruere høynivå-beskjeder og håndtere disse til systemets ToolTalk-server som avgjør hvem som er riktige mottager og (etter å ha mottatt tillatelse) videresende beskjeden. Selv om ToolTalk opprinnelige var kun tilgjengelig for SunOS og Solaris har systemet senere blitt utviklet for en rekke kommersielle UNIX-varianter.
I enkleste forstand kjenner ToolTalk kun til beskjeder og parametere. Eksempelvis blir beskjedene «close window» (steng vindu) og «close application» (steng program) betraktet som helt forskjellige, selv om de begge har kommandoen «close». I kontrast er Apple Computers AppleScript langt mer objektorientert og hvor disse kommandoene faktisk er enkel kommando «close» som kan bli gitt to ulike objekter. I kontrast må programmer med ToolTalk-støtte krever derfor en «fortolker» som kan forstå og dekode enhver beskjed.
Det er uklart hvor utbredt ToolTalk har blitt. Det blir nevnt svært sjelden på Internett, men det kan være en indikasjon på alder enn på utstrakt bruk. Suns egen dokumentasjon er dog svært begrenset.
Brukerklagenemnda for elektronisk kommunikasjon
Brukerklagenemnda for elektronisk kommunikasjon er en norsk halvoffentlig instans som representerer Forbrukerrådet og private leverandører av telekommunikasjonstjenester. Den har til oppgave å behandle tvister mellom brukere og tilbydere av tjenestene. Nemnda ble opprettet 1. februar 2006 etter avtale mellom bransjen og offentlige myndigheter i samsvar med EUs direktiv om universelle tjenester og forbrukerrettigheter art. 34. Nemndas arbeide er grunnet i Ekomlovens § 11 -5 og ekomforskriften § 10-1 og 10-1a. Fra 15. januar 2008 ble alle tilbydere pliktige å la nemnda behandle tvister. Den behandler klager på forhold som er oppstått etter 1. februar 2006 fra privatpersoner og småbedrifter med opptil ti ansatte.
Medlemmer
Brukerklagenemnda har tre medlemmer:
Styre og sekretariat
Styret i Brukerklagenemnda har tilsammen syv representanter og ledes av Kristin Brouwer Bergfjord. I tillegg har nemnda et sekretæriat med tre ansatte som ledes av Aneta Duric.
Det finnes tilsvarende nemnder i mange europeiske land. I Danmark finnes Teleankenævnet.
Fobos-programmet
Fobos-programmet bestod av to romsonder (Fobos 1 og Fobos 2) som ble sendt opp av Sovjetunionen. Fobos-programmet hadde som oppgave å studere planeten Mars og dens måner Phobos og Deimos.
Fobos 1 ble skutt opp 7. juli 1988 mens Fobos 2 ble skutt opp 12. juli samme år.
Fobos 1 gikk tapt 2. september 1988 på grunn av en programmeringsfeil som gjorde at romsonden vendte solfangerne vekk fra solen, noe som medførte at batteriene gikk tomme.
Fobos 2 nådde frem til Mars og samlet inn data om planeten og dens måne Phobos. Rett før den siste delen av oppdraget, da romsonden skulle fly i en høyde av 50 m over overflaten og sette ned to landingsfartøy, en mobil enhet (kjent som "frosk") og en stasjonær plattform, mistet man kontakt med romsonden. 27. mars 1989 ble Fobos-programmet avsluttet siden man ikke lengre kunne få kontakt med Fobos 2.
Platybrotica
Platybrotica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på ville og dyrkede planter i gresskarfamilien.
Utbredelse
Slekten forekommer i det nordøstlige Argentina.
Dirty, Dirty Feeling
«Dirty, Dirty Feeling» er en rask amerikansk sang, skrevet av Jerry Leiber og Mike Stoller.
Elvis Presley spilte den inn i RCA Studio B, 4. april 1960. «Dirty, Dirty Feeling» ble utgitt på LP-albumet Elvis Is Back! (RCA Victor LPM 2231 (mono) og RCA Victor LSP; 2231 (stereo)) i 1960. Produsenter var Steve Sholes og Chet Atkins.
Svensk versjon
Den svenske tittelen er «Rulle Bulle».
Innspilling
Johnny Waard, Sven-Olof Walldoffs orkester. Utgitt på EP-platen Metronome MEP 9063 i 1961.
Hjelledøla kraftverk
Hjelledøla kraftverk er et vannkraftverk i Stryn kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 67 meter i Hjelledøla.
Installert effekt er 1,2 MW på en francisturbin. Årsproduksjon er 6,8 GWh.
Kraftverket eies av lokale grunneiere.
Anna Agrafioti
Anna Agrafioti (gresk: Άννα Αγραφιώτη; født 10. april 1991) er en gresk seiler som spesialiserer seg i laser radial. I Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 33.
Gunnar Sand
Gunnar Sand (født 9. august 1909 i Trondheim, død 28. desember 1983) var en norsk politiker (Arbeiderpartiet). Han var formann for Arbeidernes Ungdomsfylking fra 1934 til 1945.
Sand jobbet som postbud, og var organisert i Norsk Postforbund.
Han meldte seg inn i DNA i 1925, og var formann for Trondheims arbeiderungdomslag i årene 1928–1929 og 1931–1932. Sand var viseformann i Trøndelag Distriktslag av AUF 1926–1927 og 1929–1931, og formann 1931–1934.
Han ble medlem av AUFs landsstyre i 1932 og jobbet som midlertidig sekretær ved fylkingens kontor i 1934. På landsmøtet dette året ble han valgt til AUF-formann. Han ble gjenvalgt på det kommende landsmøtet i 1937, og satt i posisjonen da krigen kom til Norge. Fra årsskiftet 1939-1940 var han også sekretær i Oslo Arbeiderparti.
Han ble arrestert 5. september 1940 og satt på Møllergata 19 til han slapp ut 19. november samme året. Han flyktet til Sverige, og ledet AUF-arbeidsutvalget som ble etablert der i 1943.
Etter krigen tok Trygve Bratteli over som AUF-formann, men Sand fortsatte i styret fram til landsmøtet i 1946.
André Dewavrin
André Lucien Charles Dewavrin også kjent som Passy og André Dewavrin-Passy (født 9. juni 1911 i Paris, død 21. desember 1998 samme sted) var en fransk offiser. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig da han bygget opp De frie franske styrkers etterretningstjeneste. Dewavrin kjempet i Norge i 1940 og ble  tildelt Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.
Andre verdenskrig
I mai 1940 ble han sjef for ingeniørtroppene i det fransk ekspedisjonskorps som sendt til Norge for å motstå de tyske invasjonsstyrkene. Dewavrin kjempet i slaget om Narvik og utmerket seg der på en slik måte at han i statsråd 20. mars 1942 ble tildelt det norske Krigskorset.
Etter den allierte tilbaketrekningen fra Norge i juni 1940 ble Dewavrin evakuert til Bretagne, der han fulgte general Antoine Béthouart videre til Storbritannia. Dewavrin gikk med i Charles de Gaulles Frie franske styrker og fikk i oppdrag å etablere en etterretningstjeneste. Han tok da dekknavnet Passy (etter metrostasjonen i Paris ) og ble kjent som oberst Passy. I samarbeid med det britiske Special Operations Executive organiserte Dewavrin et agentnettverk i det tyskkontrollerte Frankrike og organiserte sabotasje- og motstandsarbeid der. Han deltok selv i operasjoner til fiendtligkontrollert område.
Etter krigen
Etter verdenskrigen ble Dewavrin sjef for fransk etterretning og kontraspionasje. Da de Gaulle i 1946 gikk av som regjeringssjef, gikk også Dewavrin av som sjef for etterretningstjenesten. Han ble av sin etterfølger anklaget for misbruk av økonomiske midler, i det som ble kjent som Passy-affæren.
Dewavrin gikk inn i næringslivet. Han utga flere erindringer om sin krigsinnsats. I filmen L'armée des ombres fra 1969 spilte han seg selv. Dewavrin vakte oppsikt da han i 1981 støttet François Mitterrands presidentkandidatur.
Utmerkelser
I tillegg til det norske Krigskorset, ble Dewavrin utnevnt til medlem av den franske Frigjøringsordenen, var innehaver av storkors av Æreslegionen, ble tildelt Croix de Guerre og den franske Motstandsmedaljen, samt de britiske utmerkelsene Distinguished Service Cross og Military Cross.
Solveig Slettahjell
Solveig Slettahjell (født 2. april 1971 i Bærum) er en norsk jazzvokalist, kjent fra flere utgivelser.
Biografi
Etter oppveksten på Steinkjer og Orkanger, samt musikkskolering ved Heimdal videregående skole, tilkom hun Oslos jazzmiljø og inngikk et lengre samarbeid med Håkon Hartberg, samt deltok i bandet «Squid» (Super, Forward Records, 1997), på en tid da hun også oppnådde hovedfag i vokalpedagogikk ved Norges musikkhøgskole på avhandlingen Det Rytmiske Aspekt Ved Frasering.
Hun etablerte sitt «Slow Motion Orchestra» (1997) med Mats Eilertsen bass, Per Oddvar Johansen trommer, Sjur Miljeteig trompet og Morten Qvenild piano; kvintetten ga ut Slow Motion Orchestra (Curling Legs, 2001), etterfulgt av standardlåter på Silver (2004) som ga Spellemannprisen 2004 i klassen jazz. Året etter komPixiedust med tekster av Peder Kjellsby (2005). En kondensert variasjon er hennes «Slow Motion duo», der hun med Sjur Miljeteig (trompet) høsten 2006 turnerte bl.a. England. Samme år kom platen Good rain, som også ga henne et kommersielt gjennombrudd. Høsten 2007 slapp hun solodebuten Domestic Songs, spilt inn hjemme hos henne selv, og med eget pianospill som viktigste instrumentakkompagnement.
I vokalgruppen Kvitretten (Voices 1996, Everything turns 1999, Kloden er en snurrebass som snurrer oss 2001) sang hun med Eldbjørg Raknes, Kristin Asbjørnsen og Tone Åse. Slettahjell har også medvirket med Sigurd Køhn/Nils-Olav Johansen sekstett, med Sidsel Endresen, på utgivelser med Rob Waring/Carl Morten Iversen/Frank Jakobsen (Synchronize your watches, 2001).
Slettahjell har også fremført samtidsmusikk, i vokaltrioen «vonDrei» med Ellen Aagaard og Astrid Kvalbein, samt på Ny Musikks initierte juleplate med gruppa Poing (Jazzid, 2001), som består av Frode Haltli trekkspill, Rolf-Erik Nystrøm saksofon og Håkon Thelin kontrabass.
I Finland fremførte hun med Pori Sinfonietta på PoriJazz 2002.
Sammen med In The Country, Bugge Wesseltoft og Knut Reiersrud ga hun i 2014 ut albumet Norwegian Woods – Jazz at Berlin Philharmonic II. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2014 i klassen jazz.
Bjønn
Bjønn kan sikte til:
Vikaelva kraftverk (Stryn)
Vikaelva kraftverk (Stryn) er et vannkraftverk rett ved kommunesenteret i Stryn kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 335 meter i Vikaelva.
Installert effekt er 5 MW fra to peltonturbiner. Årsproduksjon er 17 GWh.
Ultralyd-ID
Ultralyd-ID (ultrasonisk ID – USID) er et system som ved hjelp av ultralydpulser kan lokalisere til et objekt eller ressurs. Ultralyd-ID er dermed et eksempel på et sanntidslokaliseringssystem, eller RTLS-system.
Prinsippet er kjent fra dyreverdenen der for eksempel flaggermus orienterer seg ved hjelp av en «lydradar». I et USID-system sender en transponder ut en lydpuls. Objektene er utstyrt med en ID-tag – en liten ID-brikke. Når denne mottar en transponderpuls vil den svare med en «melodi». Denne responsen kan være unik for den enkelte tag. Transponderen mottar responsen og viderefører denne over et egnet datanett til en server og visningsenhet. Ved å kjenne transponderens plassering, vil en også ha et godt estimat for hvor den aktuelle tag befinner seg. Systemet er primært beregnet på innendørs bruk og vil normalt ikke kunne passere gulv og vegger. En respons vil dermed med stor sikkerhet, angi i hvilket rom den aktuelle tag befinner seg.
Inderøen fogderi
Inderøen fogderi (Inderøens Fogderie) var et fogderi i Nordre Trondhjems amt. Det grenset til Namdalen fogderi i nord, Fosen fogderi i vest og Stjør- og Værdalen fogderi i sør.
Ultralyd-ID
En alternativ teknologi er en radiobasert løsning: RFID. Radiosignalene vil imidlertid ikke i samme grad være bundet til ett rom, men objektet kan like gjerne befinne seg i et naborom eller i etasjen over eller under.
Inderøen fogderi
I 1910 omfattet fogderiet landkommunene Ytterøy, Mosvik, Verran, Inderøy, Røra, Sandvollan, Sparbu, Beitstad, Ogndal, Namdalseid, Egge, Kvam, Stod, Snåsa.
Ultralyd-ID
En har påvist at ved et sykehus i New York brukte personalet opp til 25% av tiden på et skift til å lete etter ting eller pasienter. Ved en annen undersøkelse ved seks tilfeldige sykehus, var en ikke i stand til å finne igjen 65% av utstyret på en inventarliste, utstyr til en verdi av nesten 30 mill. USD = ca. 180 mill. kroner.
Inderøen fogderi
Fra 1917 benevnt Inderøy fogderi.
Ultralyd-ID
Tag
På pasienten eller objektet festes en liten elektronisk brikke – en «ID-tag». Denne kan være utformet slik at den kan festes til pasientarmbådet, som en «kulepenn» som festes til en pasientmappe eller gis en annen hensiktsmessig form.
Når en transponder/detektor sender et akustisk triggersignal, vil tagen svare med en tone på 40 kHz. Responsen kan kodes og derved gi en unik identifikasjon. Taggen kan også utformes slik at den gir signal til bestemte tidspunkt eller ved en hendelse som for eksempel at tagene forflyttes eller eventuelt mangel på bevegelse.
Hovedbestandelen i taggen er en mikrofon, en elektronikkenhet med forsterker og et piezoelektrisk element som høyttaler. Det meste er kjent teknologi, men en har måttet utvikle nye spesielt strømgjerrige løsning. Det spesielle er utviklingen av algoritmene for signalbehandlingen som blant annet inneholder patenterte
løsninger for frekvenshopping i luftrom. Signalene skal tåle, men også utnytte refleksjoner i rommet, noe søm gjør det mulig redusere antall skyggeområder i rommet, en kan «se rundt hjørner». En må også takle overlapping fra tilstøtende rom via åpene dører.
Detektor
I hvert rom plasseres en transponder som et motstykke til taggene. Transponderen sender og mottar de akustiske signaler i rommet og overfører denne informasjonen via et egnet datanett, som kan være et kablet eller trådløst ethernet, til en systemserver.
Ved å utnytte teknikker som flere mikrofoner og bølgeledere for lyden, kan en oppnå god posisjonsnøyaktighet og en kan overvåke pasientsenger individuelt. En annen mulighet er å dele et større rom i seksjoner. Rekkevidden er ca. 15 m.
Ultralyd versus RFID
En alternativ kortholdslokalitetssystem er RFID som har mange av de samme egenskapene. Ultralyd trenger i liten grad gjennom vegger og gulv. Estimatet for lokalitet er derfor bedre. En annen fordel er at ultralyd ikke legger beslag på radiospekter og representerer ingen EMI/EMC-interferens med annet elektronisk utstyr.
Flere anvendelser
Systemet kan anvendes på flere måter. Den kan brukes i en enkel portalsjekk – er objektet på den ene eller den andre siden av portalen? Dette kan utnyttes til telling av objekter som passerer portalen eller som en enkel form for adgangskontroll. En kan passe på utstyr eller gjenfinne pasienter som selv har dårlig orienteringsevne. Alarmer kan utløses dersom objektet fjernes fra rommet det skal være på.
Wunsiedel
Wunsiedel er en by i det nordlige Bayern i Tyskland, cirka 40 kilometer øst for Bayreuth. Wunsiedel er hovedstad i Landkreis Wunsiedel im Fichtelgebirge og ligger i fjellkjeden Fichtelgebirge. Byen har 10 250 innbyggere (2005). Byen er blitt kjent for sin årlige Luisenburg Festival og de nynazistiske minnemarsjene for Rudolf Hess som ble holdt i byen fram til 2005.
Historie
Wunsiedel er første gang nevnte i 1163. Navnet skal komme av wunne («glenne»/«åpning») og sedel («adelssete»). I 1285 ble byen et len under grev Frederik III av Nürnberg og keiser Rudolf I av Tyskland. I 1326 fikk Wunsiedel bergrettigheter av grev Frederik IV og dette ble stadfestet av keiser Ludvig IV av Det tysk-romerske rike to år etter.
I middelalderen spilte Wunsiedel en viktig rolle ved tinngruvedrift og produksjon av tinnplater. I 1613 ble byen hovedstad i Sechsämterland, et område som tilsvarer dagens distrikt Wunsiedel im Fichtelgebirge. Byen var en del av Hohenzollern-grevskapet Bayreuth fra til 1791/1792, da den siste markgreven abdiserte og området kom under prøyssisk administrasjon. I 1810 ble det en del av Kongeriket Bayern.
Wunsiedel fikk dagens nyklassisistiske utseende etter en større bybrann i 1834 som ødela 2/3 av byen. Tidligere hadde byen vært rammet av større bybranner i 1476, 1547, 1607, 1636, 1644, 1646, 1657 og 1731.
Nyere tid
Byen ble ikke rammet av kampene under andre verdenskrig og ble etter krigens avslutning en del av den amerikanske okkupasjonssonen.
På slutten av 1980-tallet ble gravlunden i Wunsiedel berømt etter at Hitlers stedfortreder Rudolf Hess som døde i Spandaufengselet 17. august 1987 ble gravlagt i byen. I de følgende årene hadde nynazistiske grupper marsjert på dødsdagen 17. august. Deltakerantallet steg fra 120 i 1988 til mer enn tusen i 1990. Disse samlingene møtte store protester fra befolkningen. I frykt for åpen voldutøvelse mellom disse gruppene, ble marsjene forbudt i 1991.
Ut fra en oppfatning om at situasjonen var rolig, ble marsjene tillatt igjen i 2001. Men dette førte til nye uroligheter. Byen befolkning svarte med motdemonstrasjoner, under slagordet «Wunsiedel ist bunt, nicht braun» («Wunsiedel er fargerikt, ikke brunt») og pyntet hele byen med regnbueflagg og hev fargerik konfetti over de marsjerende nynazistene. Byen befolkning fikk etter dette Bündnispreis av de føderale myndighetene, representert ved Otto Schily og Brigitte Zypries.
Næringsliv
Byen næringsliv er dominert av kjemisk industri (særlig maling), klesindustri, porselen, glass, byggeindustri og steinindustri, herunder et marmor-brudd i nærheten. I tillegg har en rekke bilforhandlere sine hovedkontor i byen, hvor Autowelt König er den største. Byen har også ti bryggerier og en rekke håndverksbedrifter.
Politikk
Wunsiedel blir ledet politisk av en ordfører (Bürgermeister) og en valgt forsamling (Stadtrat)med 24 representanter. Begge blir valgt hvert fjerde år. Ved særlig det siste valget fikk ulike frie lister stor oppslutning, en trend fra hele Bayern. Resultatene de siste to valgene:
Calliini
Calliini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, vanligvis brunlige trebukker.
Utbredelse
Bortsett fra én art i Sørøst-Asia er alle artene utbredt i den Neotropiske økosonen (Sør- og Mellom-Amerika).
Andrea Aldana
Andrea Aldana (født 29. april 1989) er en guatemalansk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 32.
OpenTTD
OpenTTD er en åpen kildekode-kopi og utvidelse av spillet Transport Tycoon Deluxe. Spillet er en fullverdig kopi av Transport Tycoon Deluxe, men tilbyr tillegg en rekke ekstra funksjoner som større kart, flerspillermodus og flere språk. Mange av problemene og begrensningene i Transport Tycoon Deluxe har også blitt fikset.
Prosjektet er utviklet fra bunnen av og er skrevet i C++. Fordi OpenTTD er utviklet fra bunnen av kan en forandre på meget fundamentale deler av spillet, i motsetning til TTDPatch.
Selv om OpenTTD har en åpen kildekode, krevde det i starten grafikkfiler fra Windows-versjonen av Transport Tycoon Deluxe for å fungere. Dette ble det arbeidet med å forandre på, og den 1. april 2010 ble versjon 1.0.0 utgitt. I denne og senere versjoner trengs ikke de originale datafilene lenger, noe som betyr at hele spillet er Fri programvare.
OpenTTD kjører på alle større operativsystemer. I tillegg er det også laget dedikerte versjoner for Linux med AMD Athlon 64 prosessorer. Fra versjon 0.7.2 tilbys enveiskjørte veier, høydejustering under bygninger og smartere motstandere.
Offisielle versjoner av spillet lastes ned fra openttd.org.
Spillet
OpenTTD fungerer i store trekk likt som Transport Tycoon Deluxe, men det er store forbedringer både i innstillinger og brukervennlighet. Spillerens mål er å lage et transportnettverk med lastebiler, busser, tog, fly og båter for å transportere råvarer, gods og passasjerer. Hver gang et kjøretøy leverer en vare mottar spilleren betaling. Pengene kan brukes til å bygge infrastruktur (veier, stasjoner osv.), kjøretøy, flytte landmasser eller samhandle med lokale bystyrer. Spillet foregår standard fra år 1950 til 2050, hvor spilleren prøver å få en så stor prestasjonspoengsum som mulig. Poengsummen blir basert på antall kjøretøy, inntekt, mengde varer levert osv.
Spillbrettet er dekket av både industrier og byer. Varer blir levert av både industriene (kull fra kullminer for eksempel) og byene (som produserer passasjerer og post), og disse varene godtas av andre industrier. (kullkraftverk godtar kull for eksempel) Hvis en stasjon blir plassert nær en kilde og mottaker kan varer transporteres mellom disse. Mengden varer eller passasjerer som leveres avhenger av kvaliteten på transporten spilleren tilbyr. Betalingen du mottar avhenger av mengden varer i en levering, hvor fort varene har blitt levert og strekningen varene har blitt transportert. Noen varer, for eksempel passasjerer, må leveres fortere enn andre, for eksempel kull, for å få en bra betaling. Gjennom spillet må spilleren bygge og utvide transportinfrastrukturen deres. Den eneste infrastrukturen på spillbrettet i starten av spillet er veier inni byer. Alt annet; stasjoner, flyplasser,
jernbaner og depoter, må bygges av spilleren. Verktøyene for bygging av tognettverk er meget avanserte og spilleren har tilgang til mange forskjellige typer signaler for å bygge et stort og komplisert tognettverk.
Gjennom spillet gir teknologiske framskritt spilleren tilgang til nyere, raskere og kraftigere kjøretøy. Når det gjelder togtransport får spilleren også tilgang til nye typer jernbane over tid. Først elektrisk jernbane, deretter monorail og til slutt maglev. Nyere kjøretøy er typisk dyrere i innkjøp og drift, og spilleren må ha tjent nok penger i tidligere deler av spillet for å ha råd til å oppgradere. Hele spillet, fra 1950 til 2050, tar omtrent 24 timer. Spilleren kan velge å begynne før 1950 eller forbi 2050, selv om ny teknologi ikke blir innført utenfor den tidsrammen.
OpenTTD kan spilles som enspiller, mot en datakontrollert AI eller flerspiller, både over lokalt nettverk eller internett.
32-biters grafikkmotor
Ved versjon 0.6.0 skulle egentlig OpenTTD støtte en 32 biters grafikkmotor. Det vil si at man vil gå fra dagens 256 farger til en versjon som bruker 32 biter, det maksimale man kan få på dagens datamaskiner. Dette ble ikke gjennomført før versjon 0.7.0.
India under Sommer-OL 1900
India under Sommer-OL 1900. Én indisk mannlig friidrettsutøver deltok under Sommer-OL 1900 i Paris. India kom på syttendeplass med to sølvmedaljer.
Medaljer
Det ble ikke delt ut gull, sølv og bronsemedaljer under OL 1900 i Paris. Vinneren fikk sølvmedalje og den som kom på andreplass fikk bronse. Det var først under OL 1904 det ble utdelt medaljer til de tre beste, men Den internasjonale olympiske komité har med tilbakevirkende kraft besluttet at medaljefordelingen også gjelder for OL 1896 i Athen og OL 1900 i Paris.
Havfiskefondene
Havfiskefondene var norske fond som omfattet Det eldre havfiskefondet, Det nye havfiskefondet (Fiskedampskipsfondet) og Finnmarksfondet. De ble etablert etter stortingsvedtak henholdsvis 19. juni 1889, 30. mai 1900 og 21. juni 1905. Havfiskefondene ble administrert av Fiskeridirektoratet fra 1900 til 1921, da Statens Fiskeribank ble vedtatt opprettet og overtok kapitalen. Direktoratets materiale ble antakelig overført til banken. Statens Fiskeribank (fra 1948 Statens Fiskarbank) har helt fra starten av hatt sete i Bergen. I bankens arkiv fins det en del protokoller fra havfiskefondene.
Hari Mata Hari
Hari Mata Hari er et band fra Bosnia-Hercegovina. Hari Mata Hari er scenenavnet til frontfigur Hajrudin «Harija» Varešanović, som deltok i Eurovision Song Contest 2006, hvor han kom på en tredjeplass. Sangen han fremførte ble skrevet av Željko Joksimović. Bandet er opprinnelig fra Sarajevo. De fire nåværende medlemmene er:
Dalane kraftverk
Det utnytter et fall på 119 meter fra Svingesetvatnet.
Installert effekt er 1,4 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 7,4 GWh.
Kraftverket er bygd i 1920. I 2017 ble det opprustet og utvidet. Eier er Stryn Energi.
Karl Friedrich Lucian Samwer
Karl Friedrich Lucian Samwer (født 16. mars 1819 i Eckernförde, død 8. desember 1882 i Gotha) var en tysk jurist, politiker og numismatiker.
Asclettin, greven av Aversa
Asclettin, greven av Aversa (også stavet Ascletin eller Asclettino) var sønn av Asclettin, greven av Acerenza, som var broren til Rainulf Drengot. Asclettin junior etterfulgte Rainulf som greven av Aversa i 1045. Han ble valgt av normanniske adelsmenn i Aversa og innsatt som vasal av Guaimar den fjerde av Salerno, som var hans lensherre.
Asclettin regjerte kun i noen få måneder i 1045. Han ble etterfulgt av sin fetter Rainulf Trincanocte.
Afronaumannia
Afronaumannia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Den første internasjonale
Den internasjonale arbeidersammenslutningen, senere kalt Den første internasjonale ble stiftet på en kongress i London 28. september 1864 etter initiativ fra franske og engelske arbeidere. Det ble avholdt årlige kongresser: London 1865, Genève 1866, Lausanne 1867, Brussel 1868, Basel 1869, Londen 1871, Den Haag 1872, Genève 1873 og Philadelphia 1876.
Internasjonalen var preget av konflikter mellem marxister og anarkister. Først lå Internasjonalens kontor i London. Det ble flyttet til New York i 1872.
Internasjonalen opprettet seksjoner i mange land og man lagde uttalelser om og organiserte støtte til tidens streiker og arbeidskonflikter og deltok til og med i Pariskommunens kamper 1871. I 1871 oppga Internasjonalen å ha 8 millioner medlemmer, mens politiet mente tallet lå på 5 millioner.
Internasjonalens fiender gjorde seg ofte overdrevne forestillinger om organisasjonen, som bare gjennom sin eksistens kunne sette skrekk i Europas borgerklasse på den tiden. Blant annet sirkulerte lenge et rykte om «Internasjonalens gull». Sikkerhetspoliti som ved en husransakelse trodde å ha funnet denne skatten i en kiste ble imidlertid skuffet da kisten bare inneholdt steinkull.
Litteratur
George Douglas Howard Cole: 'Den sosialistiske tenkningens historie. Bind II: Marxismen og anarkismen' (Nisus Forlag, 2013) ISBN 9788291612102
Vandreslåtter
Vandreslåtter er slåtter som finnes i varianter over hele hardingfeleområdet, noen ganger også utenfor, i Gudbrandsdalen, Østerdalen og enda lenger.
De fleste vandreslåttene er spilt på oppstilt bass, og er klare dur-slåtter. I et tilfelle finnes også varianter i moll, spilt på vanlig fele eller sjøfløyte. Dette trekket kan peke mot at slåtten har eksistert i landet svært lenge, og blitt assimilert inn i nye tonearter. En variantgruppe finnes på flere felestiller, mens de fleste er å finne på et bestemt.
Hardingfeleverket dokumenterer opptil 20 varianter av en og samme vandreslått.
Eksempler
Gangar i 2/4- takt.
Springar
Variantene kan være ulike i lengde og oppbygning, men kjennetegnes ved felles sentrale vek. Navnene på slåttene varierer fra bygd til bygd. Her er det valgt ut navn som bæres av flere varianter. Det er også viktig å huske at den samlede mengden nedskrifter var større enn den som ble redigert i hardingfeleverket, slik at antallen oppgitte varianter av en og samme slått ikke nødvendigvis er representativt for tradisjonstilfanget. Mange av disse slåttene er knyttet til bestemte sagn, eller har en flora av stev knyttet til seg.
Mangaratiba
Mangaratiba er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Den grenser til nabokommunene Angra dos Reis, Itaguaí og Rio Claro. Byen ligger om lag 100 km. sør for delstathovedstaden Rio de Janeiro og har en befolkning på om lag 28 480 innbyggere (2004).
Fra Magnaratiba er det daglig rutebåt til øya Ilha Grande, og ved Mangaratiba er det en utskipningshavn for jernmalm.
Engelsk 1. divisjon 1977–78
'''Engelsk 1. divisjon 1977–78''' var den 79. sesongen i Football League. Nottingham Forest vant sin første ligatittel.
== Tabell ==
Opprykk
De tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de tre beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1977–78:
Villa Angarano
Villa Angarano eller Villa Angarano Bianchi Michiel er en villa eller herskapsbolig i Bassano del Grappa i nordlige Italia. Den er en av villaene i Veneto som UNESCO i 1996 har satt på sin liste over verdensarven. Det er ikke mye som gjenstår av den villaen Andrea Palladio tegnet for sin gode venn Giacomo Angarano. Barchessaene er alt som ble bygget av det Palladio tegnet. Det sentrale huset er tegnet av Baldassarre Longhena. Palladio publiserte sin plan i boken I Quattro Libri dell'Architettura.
Palladio
Palladios tegning viser hvordan arkitekten har tenkt to barchesser plassert som en U, med en hovedbygning som også strekker seg betydelig frem. Det er dokumentert at Giacomo bodde i en eksisterende bygning på stedet. Det er den sannsynlige grunnen til at barchessaene var det første som ble bygget. Arbeidet ble stoppet før det gamle huset skulle vært ombygget. Den ombyggingen skjedde senere, men da definitivt ikke etter Palladios tanker.
Det er ikke kjent med sikkerhet når huset ble tegnet, men tradisjonen sier at det var på slutten av 1540-tallet. Det kan også ha vært rundt 1554 når Giacomo arvet sin bror Marcantonio. Han fikk et par år etter dette dessuten offentlige verv i Vicenza. Giacomo var en av Palladios nære venner og svært interessert i arkitektur. Palladio dediserte den første halvdelen av Quattro Libri til ham. Hans svigerdatter ble enke, og Giacomo måtte da betale hennes medgift tilbake. Dette ledet til økonomiske problemer og villaen ble solgt til den venetianske patrisieren Giovanni Forment.
Nufar Edelman
Nufar Edelman (født 19. august 1982) er en israelsk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 30.
Kroatia under Sommer-OL 1996
Kroatia under Sommer-OL 1996. Åttifire sportsutøvere, syttifem menn og ni kvinner fra Kroatia deltok i fjorten sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var andre gangen Kroatia deltok i et sommer-OL. De kom på delt 45.-plass med en gull- og en sølvmedalje. Vannpolospilleren Perica Bukić var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Special Operations Executive
Special Operations Executive (SOE) var en britisk, hemmelig militærenhet, opprettet 19. juli 1940 for å planlegge, lede og gjennomføre undergravingsvirksomhet og sabotasjeaksjoner mot tyskerne i okkuperte land. Hovedkvarteret lå i 64 Baker Street i London. SOE ble oppløst i januar 1946.
Mål og strategi
Storbritannia var tidlig i krigen for svake militært til å gå til en større invasjon på kontinentet, men ved stadige raid og sabotasje ble det gjort betydelig skade. Tyskerne ble holdt i stadig uvisshet om hvor og når neste angrep kom. De måtte derfor spre sine styrker og dette førte til en svekkelse. Aksjonene ble gjennomført i samarbeid mellom mannskaper fra hæren, RAF og Royal Marines som var spesialtrent for slike oppdrag. De var organisert i særskilte «striking companies» eller «commandos». SOE og «commandos» var Winston Churchills hjertebarn.
Lord Mountbatten overtok som sjef for DCO (Directorate of Combined Operations) sommeren 1941. DCOs oppgave var koordinering mellom hær, marine og flyvåpen og vis-à-vis SOE. Denne type virksomhet fikk høyere prioritet og samkjøringen av de tre forsvarsgrener ble bedre. Det ble iverksatt angrep hvor hovedmålet var krigsøkonomisk og hvor mest mulig skulle ødelegges, mens kamp med tyskerne skulle unngås, andre ganger var hovedmålet nettopp å engasjere fienden i strid.
SOE fikk i begynnelsen mye motstand innad i den britiske militære, og det tok tid før de fikk bevist at de kunne gjøre nytte for seg.
VM i hurtig- og lynsjakk 2018
Verdensmesterskapet i hurtig- og lynsjakk 2018 ble arrangert i St. Petersburg i Russland fra 25. til 30. desember 2018.
Verdensmesterskapet i hurtigsjakk ble spilt fra 26. til 28. desember og ble vunnet av russiske Daniil Dubov. . Verdensmesterskapet i lynsjakk ble spilt 29. og 30. desember og vunnet av norske Magnus Carlsen som forsvarte tittelen fra 2017.
Special Operations Executive
I Norge
Fra sommeren 1941 økte britenes interesse for norskekysten som operasjonsområde for aksjoner. SOEs norske seksjon la planer for en aksjon som ville dele Norge i to og for å etablere en base for britiske kommandosoldater ved Bodø. Disse planene ble imidlertid ikke iverksatt. SOE Norwegian Section rekrutterte sine første norske agenter høsten 1940 og opprettet da også en base på Shetland for operasjoner mot Norge. Seksjonen holdt til i Gaynes Hall nær St Neots i Cambridgeshire.
VM i hurtig- og lynsjakk 2018
Rundt 200 stormestere deltok i mesterskapet som ble spilt etter Monradsystemet. I hurtigsjakk ble det spilt 15 runder med 15 minutter per spiller per parti + 10 sekunder per trekk. I lynsjakk ble det spilt 21 runder med 3 minutter per spiller per parti + 2 sekunder per trekk.
Mesterskapet skulle opprinnelig bli arrangert i Saudi-Arabia, men ble flyttet til Russland siden arrangøren ikke kunne garantere innreisetillatelse for alle spillere. Fra Norge stilte Magnus Carlsen, Aryan Tari og Johan-Sebastian Christiansen.
Mesterskapet ble overført på NRK Sjakks sendinger på NRK1, NRK2, radiokanalen NRK Sport og internett.
Stortingsvalget 2013 i Værøy
Stortingsvalget 2013 i Værøy ble avholdt 9. september 2013 i Værøy kommune i Nordland. Det var 1,631 stemmeberettigede velgere i Værøy. Av disse avga 1,198 stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:
Special Operations Executive
I Norge
Fremstøtene i Norge i 1941 var de første offensive aksjonene etter en lang rekke nederlag. Man ønsket nå å uroe tyskerne, få dem til å spre forsvaret av kystene samt å ødelegge krigsindustri, skip og havner og – selvsagt – skaffe seg gode poeng for bruk i egen propaganda. Tyskerne på sin side svarte med å styrke forsvaret av Norge betydelig. Blant annet ble det etablert 160 nye kystbatterier. Churchill og britene nådde sine mål for denne virksomheten. De stadige nålestikkene langs norskekysten bidro til Hitlers overbevisning om at en alliert invasjon ville komme i Norge. 3–400 000 tyske soldater ble dermed bundet opp i et område hvor ingenting avgjørende for krigens utfall skjedde. Dette var den største militære verdi av de britiske angrepene.
Innsatsen i Norge ble organisert av SOE Norwegian Section som rekrutterte sine første agenter i allerede i 1940. Allerede før den formelle godkjennelsen var på plass i 1941 deltok norske styrker i et britisk raid mot Lofoten. SOEs norske seksjon organiserte (sammen med DCO), det vellykkede raid mot Lofoten 4. mars 1941: Operasjon Claymore. Det gode resultatet førte til at SOE økte rekrutteringen av norske agenter fra april 1941. I juli fulgte så opprettelsen av et norsk frittstående kompani, Norwegian Independent Company No. 1 (NORIC 1), bestående av norske menige og offiserer. Enheten er i Norge mest kjent som Kompani Linge. Kompaniet tilhørte den norske hær, men var under britisk kommando.
Det tok tid å avklare forholdet mellom SOE og de norske myndigheter. Det var norsk misnøye både pga. tyske represalier etter raid, og fordi man syntes britene opererte for selvstendig. Forsvarets Overkommando (FO) ble opprettet i Storbritannia i februar 1942. Dette la grunnlaget for klarere linjer og bedre samarbeid. SOE Norwegian Section ble reorganisert. Den skotske oberst John Skinner Wilson overtok ledelsen og vant stor tillit. Enkelte problemer gjenstod. SOE valgte lenge direkte kontakt med lokale motstandsenheter. Kommunikasjonen gikk derfor ofte utenom sentrale instanser: Milorgs Sentralledelse (SL) i Norge, Legasjonens Militærkontor (Mi) i Sverige og Forsvarets Overkommando (FO) i Storbritannia. Omstendigheten gjorde da heller ikke kommunikasjon, verken i form av reiser, møtevirksomhet, telefonsamtaler, brev osv., enkelt for noen av partene. Britene var heller ikke sikre på om regjeringen i London hadde hjemmefrontens fulle støtte. De siste problemer i forholdet mellom SOE og Milorg ble ryddet av veien under møter i Sverige i mai 1943.
Operasjon Claymore (Svolværraidet/Lofotraidet ) ble gjennomført 4. mars 1941. Målene befant seg i Svolvær, Stamsund, Henningsvær og Brettesnes. Claymore-operasjonen førte til at skip på tilsammen 19 000 tonn ble senket, blant annet et tysk fabrikkskip, 18 bedrifter ble ødelagt. 213 tyskere og 12 NS-medlemmer ble tatt til fange. Blant den lokale befolkningen valgte 314 å bli med over til Storbritannia for å melde seg som frivillige. Josef Terboven beordret kraftige represalier. Nærmere 100 mennesker ble arrestert og internert på Åneby i Hakadal for senere å overføres til Grini da leiren sto ferdig samme sommer. På britisk side var det stor tilfredshet med utfallet av Claymore. Man så det som et eksempel på et vellykket commando-oppdrag. 52 norske, blant dem Martin Linge, deltok.
6. april 1941 ble det gjennomført en ny aksjon i Øksfjord av 10 norske marinesoldater. De ble landsatt fra en destroyer og en sildeoljefabrikk ble ødelagt.
I romjulen 1941 (26.–28. desember) ble det iverksatt to parallelle aksjoner, Operasjon Anklet mot Reine og Moskenes i Lofoten og Operasjon Archery mot Måløy og Vågsøy. Disse to var de første, større, kombinerte angrepene etter at Kompani Linge var formelt organisert. I Operasjon Archery deltok en styrke på 576 mann, av dem 51 offiserer. Blant disse var Martin Linge og 15 andre fra Kompani Linge. Fabrikker, lagerbygninger samt de tyske forlegningene ble påført skader og 8 skip ble senket. Angrepet var militært sett vellykket, men Linge selv falt. I operasjon Anklet i Lofoten deltok 300 mann, 77 av dem fra Kompani Linge. Ekspedisjonen var først og fremst iverksatt som en avledningsmanøver for den større Archery operasjonen. Styrkene trakk seg tilbake sammen med 266 norske som ville melde seg som frivillige. Også etter denne aksjonen ble det iverksatt kraftige represalier mot sivilbefolkningen. De britiske angrepene førte til at kløften mellom nordmenn og briter i synet på mål og midler i den militære motstand ble større.
Videre angrep fra SOE fortsatte, til dels med store ødeleggelser og tap av mange liv. Også i Norge var det heftige meningsutvekslinger. Mange var uenig i valg av «krigsviktige» mål. Dessuten syntes mange at tapene av menneskeliv var for store sett i relasjon til hva man oppnådde militært.
Frankrike
I starten ble flere agenter sluppet i fallskjerm over Frankrike, men det endte i fiasko, og hele det såkalte Prosper-nettverket ble tapt. Radiooperatørene ble brukt til å forlede britene, og på grunn av inkompetanse i F-seksjonens ledelse fikk de det. Fiaskoen holdt på å koste SOE sin eksistens. Stadig nye agenter ble sluppet ned utover i krigen, dessverre også til Prosper, og ved Operasjon Overlord var SOE inne med sin «Operasjon Jedburgh» for å assistere under den allierte landgangen i Frankrike.
Operation Josephine og Operation Josephine B ble gjennomført i juni 1941 som en sabotasjeaksjon på en viktig transformatorstasjon i Pessac. Første forsøk var ikke vellykket, men under andre forsøk ble seks av åtte tranformatorer ødelagt. Operasjonen var første sabotasjeaksjon utført av SOE i Frankrike og ble rapportert direkte til Winston Churchill som svært vellykket. Den endret i vesentlig grad oppfattelsen av SOE sitt arbeide i Frankrike.
Hellas
SOE's første operasjon var «Operation Harling» i Hellas. Målet var å sprenge en jernbanebro over elven Gorgopotamos. En gruppe fra SOE samt 150 partisaner, fra to separate motstandsgrupper, sprengte broen 25. november 1942. Rundt 15 sivile ble henrettet i etterkant som reaksjon fra italienerne som voktet broen, og dette første til at SOE senere ikke fikk hjelp av den greske motstandsbevegelse under forberedelsen til Invasjonen av Sicilia («Operasjon Husky»).
Nederland
SOE's seksjon N led en lignende fiasko som i Frankrike da flere radiooperatører ble fanget. På grunn av inkompetanse i N-seksjonens ledelse ble dette ikke oppdaget, og okkupantene kunne forlede Storbritannia i tre år i det såkalte Englandspiel. To agenter klarte å rømme fra fangenskapet, men ble ikke trodd. Leo Marks oppdaget inkompetansen og tok affære, men Englandspiel opphørte kun etter at RAF nektet å fly på oppdrag til Nederland på grunn av de forhøyde tapstallene.
Carmen (Davao del Norte)
Carmen (Bayan ng Carmen) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Davao del Norte. Folkemengden var på 74,679 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Barangayer
Carmen er inndelt i 20 barangayer.
Special Operations Executive
Annet
Forfatteren Ian Fleming kjente både Maurice Buckmaster som var sjef for SOEs franske seksjon og Vera Atkins som var hans assistent fra sitt arbeid i marinens etterretningstjeneste under krigen. Vera Atkins var en så levende del av SOE at mange antok hun var den egentlige sjefen. Det sies at disse virkelige menneskene har gitt Fleming viktig inspirasjon da har utviklet skikkelsene M og Miss Moneypenny i sine James Bond bøker. Vesper Lynd i den første Bond-boken, Casino Royale (1953), er etter sigende inspirert av den vakre SOE-agenten Christine Granville.
Henri Verneuil
Henri Verneuil, født Achod Malakian, 15. oktober 1920 i Rodosto, i det Osmanske riket, død 11. januar 2002, var en fransk-armenisk filmregissør og manusforfatter.
Han ble nominert til Oscar for beste historie ved Den 28. Oscar-utdelingen for Femlingene. I 1980 ble han nominert til Césarprisen for beste film og beste manus 1980 for I... comme Icare. Han ble i 1996 tildelt æres-César.
Pierre de Chelles
Pierre de Chelles var en fransk arkitekt som levde i siste del av 1200-tallet og første del av 1300-tallet. Han var en av Notre-Dame de Paris-katedralens arkitekter. Han fullførte koret som var blitt påbegynt i 1300, de høye strebebuene over absiden, og byggingen av lektoriet. Han var også billedhugger.
Pierre de Chelles var i slekt med Jehan de Chelles, som var hans far, eller hans onkel.
Som skulptør utformet Pierre de Chelles the liggefiguren (gisanten) av kong Filip III av Frankrike (1245–1285) over hans grav i klosterkirken Saint-Denis.
Ancyluris
Utseende
Middelsstore sommerfugler med et karakteristisk utseende. Kroppen er kort og kraftig. Vingene er lange og smale, hos hannene svarte med skarpt røde tegninger, hvite og metallisk grønne eller blå tegninger. Hunnene er mer brunlige. Undersiden er mer eller mindre metallisk farget. Bakvingen kan værer trukket ut til en kort, bred stjert.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Langenberg (Rothaargebirge)
Langenberg er et fjell ved grensen mellom de tyske delstatene Nordrhein-Westfalen og Hessen. Fjellets topp befinner seg 843.2 meter over havet, og er den høyeste i fjellkjeden Rothaargebirge. Den er også det høyeste punkt i Nordrhein-Westfalen såvel som det høyeste i det nordlige Tyskland, utenfor fjellområdet Harz.
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Lockheed Martin F-35 Lightning II (tidligere kalt Joint Strike Fighter, JSF) er et multirolle, femtegenerasjons stealth-kampfly utviklet av USA og Storbritannia, med mindre deltakelse fra en rekke partnerland. Flyet finnes i tre varianter; én variant for vanlig takeoff og landing, én STOVL-variant, og én variant tilpasset bruk fra hangarskip. De første flyene ble levert til U.S. Air Force 14. juli 2011. Flyet ble første gang benyttet i strid i mai 2018 av Israels flyvåpen.
Louise av Preussen (1808–1870)
Louise av Preussen (tysk: Luise Auguste Wilhelmine Amalie von Preußen, født 1. februar 1808 i Königsberg eller Berlin, død 6. desember 1870 i Pauw Haus i Wassenaar i Nederland) var prinsesse av Preussen, og datter av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen og Louise av Mecklenburg-Strelitz.
Hun ble gift 21. mai 1825 i Berlin med prins Fredrik av Nederland, sønn av Vilhelm I av Nederland.
Annet
Louise av Preussen var oldemor til kong Haakon VII av Norge.
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Flyet er én-seters, én-motors og har stealth-egenskaper. Det var planlagt å la to separate flymotorprodusenter utvikle motorer til flyet, men i 2011 ble det besluttet å kun bruke Pratt & Whitneys F135-motor for å kutte kostnader (ombygget Pratt & Whitney F119 fra F-22 Raptor).
En ny motor er under utvikling, og konstruksjon er forventet å være klar ca. 2020. Denne motoren har hovedfokus på å forbedre drivstoffbruken og høyere topphastighet.
I begynnelsen av januar 2015 hadde testversjonene og de første produksjonsversjonene av flyet vært i luften over 25 000 timer. Maksimalhastigheten til flyet med full intern våpenlast er mach 1,6 og den ble oppnådd for første gang 25. oktober 2011. I juli 2015 kunngjorde Lockheed Martin at F-35B-versjonen er stridsklar og den 2. august 2016 ble F-35A erklært stridsklar. I april 2019 anvendte flyet våpen mot IS. F-35C skal være stridsklart i 2018.
Varianter
F-35 kommer i tre forskjellige varianter og en spesialversjon, som har 80% av delene felles.
Partnerland og utviklingskostnad
Utviklingskostnadene alene er beregnet til 40 milliarder amerikanske dollar. Den desidert største delen av dette vil bli betalt av USA, som både skal ha og produsere flest fly. De åtte partnerne i JSF-programmet er; (utviklingsdonasjon i parentes – alle tall i amerikanske dollar)