cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islands sentralbank
Bakgrunn
Myndighetene på Island hadde imidlertid ingen aktiv pengepolitikk i begynnelsen av mellomkrigstiden. Landsbanki var den dominerende kommersielle banken, med godt over 50 % av alle innskudd, og hadde siden 1927 enerett på å utstede valuta. Med en så stor dominerende aktør var det ikke til å unngå at pengepolitikken i landet i praksis ble både utformet og utøvet av Landsbanki. Ikke før i 1957 ble det gjort tiltak for å bøte på dette. Da ble bankens valutautstedelsesavdeling gitt en egen ledelse, for å skille denne fra den kommersielle banken. De fikk også et nytt regelverk for å regulere likviditeten i banknæringen. Dette skillet var imidlertid bare en midlertidig løsning. I 1961 ble landets første selvstendige sentralbank dannet på grunnlag av Landsbankis valutautstedelsesavdeling, under samme navn som de har i dag; Islands sentralbank.
Etableringen i 1961
Seðlabanki Íslands ble etablert ved lov i april 1961. Sentralbanken er en statseid institusjon, og har et styre med 3 medlemmer som utnevnes av statsministeren. De har også et Representantskap, som velges av Alltinget etter hvert valg. Representantskapet har 7 medlemmer, disse har primært en overvåkningsrolle, og godkjenner visse beslutninger, som saker som omhandler bygningen, lederlønninger m.m. Sentralbanken ble tildelt de fleste av de tradisjonelle sentralbankoppgavene.
Selv om banken formelt hadde en uavhengig rolle, var den pålagt å støtte regjeringens økonomiske politikk. I praksis ble dette tolket dit hen at de ikke kunne gjøre større endringer i f.eks. rentenivået eller reservekravene til bankene dersom regjeringen hadde innsigelser. Dette forholdet fungerte uten problemer helt til på 70-tallet, da inflasjonen steg raskt i etterkant av oljekrisen. Regjeringen holdt da rentene lave, til tross for akselererende inflasjon, noe som førte til et press på pengepolitikken. Dette, i sin tur, førte til streng regulering av bankenes utlån, samtidig som innskudd effektivt mistet sin verdi.
Dereguleringen av finansmarkedet i 1984
I 1984 tok Island de første stegene mot en deregulering av rentemarkedet. Sentralbankloven ble revidert i 1986, der ble sentralbanken fratatt myndigheten til å regulere bankenes rentenivå. Dette førte til økt konkurranse i finansmarkedet, og på kort sikt ga dette høyere renter. Sentralbanken bidra til et aktivt finansmarked, også for obligasjoner og statsobligasjoner. Sentralbankloven av 1986 styrket sentralbankens overvåkingsrolle overfor bankvesenet. Den ble også gitt ansvaret for andre finansinstitusjoner enn banker. I hele denne perioden skjedde det en utvikling av finansmarkedet på Island, med stadig nye finansielle instrumenter. Bl.a. ble Islands børs etablert. I 1999 ble overvåkningen av banksektoren flyttet over til en ny institusjon; Financial Supervisory Authority (FME).
Sentralbankloven av 2001
I mai 2001 kom en ny revisjon av sentralbankloven. Hovedendringene fra forrige revisjon er:
Oppgaver og målsettinger
Sentralbankens hovedmålsetting er prisstabilitet, dvs stabil og lav inflasjon. Med statsministerens godkjenning spesifiserer sentralbanken hvilket inflasjonsmål som skal gjelde. Dette målet ble 27. mars 2001 satt til 2,5%, målt ved 12-måneders endring i konsumprisindeksen.
I tillegg utøver sentralbanken alle sedvanlige oppgaver en sentralbank har; forvalte landets valutareserver, jobbe for et effektivt og sikkert finansielt system, herunder innenlandske og utenlandske betalingssystemer. De har enerett til å utstede valuta. De tar også imot innskudd fra andre finansinstitusjoner.
Sentralbankens hovedoppgaver er som følger:
Precious Dede
Precious Dede (født 18. januar 1980 i Lagos) er en nigeriansk tidligere fotballspiller. Hun var målvakt og har spilt for den bergenske klubben Arna-Bjørnar i Toppserien. Hun inngikk en ettårskontrakt med Arna-Bjørnar mars 2009 som varte ut sesongen. Hun kom inn som erstatning for skadede Erika Skarbø.
Hun var også keeper for landslaget til Nigeria og har tidligere spilt for Delta Queens FC. Hun var førstekeeper for Nigeria fra 2003 og har deltatt i OL og VM for nasjonen.
Hærens uniformer
Hærens uniformer er uniformer båret av soldater og annet personell i Hæren, en av de fire forsvarsgrenene i Forsvaret.
Inndelingen av uniformer er: Feltantrekk, Tjenesteantrekk, Paradeantrekk og Messeantrekk. I tillegg har de vernepliktige en permuniform hvor det er lov å bære forgyldte tegn på Feltuniform 2 (M04/M17).
Hver av antrekkene har flere utgaver som har forskjellige funksjoner i henhold til uniformsreglementene. De meste brukte uniformene til hverdags er Feltuniform 1, 2 og 3. Disse er laget primært for feltbruk hvor det stilles krav til at stoffet er slitesterk, har kamfulasjemønster og har egenskaper som er flammehemmende og gir termisk beskyttelse. F1 og F3 kalles gjerne feltuniform mens F2 populært kalles arbeidsuniform og som bæres i vanlig tjeneste i og rundt leirområdet.
De tegn som bæres på Hærens uniformer skal vise militær grad, status, kvalifikasjoner og tilhørighet.
Arbeidsuniform
Hæren benytter M-17 som arbeidsuniform.
M-2000 Var en ren Sjøforsvarsuniform i ripstop materiale som senere også ble benyttet av de andre forsvarsgrenene.
M-17 ble innfaset i 2017 som erstatter for M-04.
Kontorister og liknende benytter kontoruniform i daglig tjenesten. Denne består av skjorte, slips, bukse og sko fra tjenesteuniformen, eventuelt kombinert med kontorgenser. Om sommeren benyttes kortermet skjorte.
Feltuniform
Hæren anvendte feltuniformen M-75 siden 1975. En forbedret kamuflasjefarget utgave med skulderklaffer ble utlevert til Brigaden i Nord-Norge senhøstes 1981 sammen med langskaftet marsstøvler M-77. Det ble samtidig ikke lenger anledning å bruke pistolbelte utenpå den nye uniformsjakken med mindre den var en del av grunnutrustningen.
Planke
Planke er et langt, smalt og flatt trestykke som er sagd, kløyvd eller kilt ut av en tømmerstokk på langs. En planke kan være grov skurlast eller høvellast, det vil si høvlet og justert til nøyaktige mål og plane flater etter tørking.
Planke og bord
I norsk, og en del andre språk, har en tradisjonelt skilt mellom betegnelsene planke og bord. En planke er nokså tykk, minst 1,5 tommer, mens et bord er like bredt, men tynnere, helst ikke mer enn 1 tomme. Planke blir av andre definert som trevirke som er mellom 4 og 10 cm tykt og 25 cm bredt, atter andre oppgir at trestykket skal ha tverrsnitt fra 38 x 98 mm og oppover og være mer enn dobbelt så bredt som tykt. Det er derfor en flytende overgang mellom begrepene planke og bord. Tidligere var det også spesielbetegnelser på ulike plankestørrelser, som blant annet totoms og battens (skåret trelast som er 50–100 mm tykk og 150–200 mm bred). En planke er likevel alltid tynnere enn en bjelke. I dag blir imidlertid ordet bord i betydningen «tynn planke» som regel erstattet med ordet planke. I robåtbygging snakker man derimot nesten bare om bord og bordgang.
Hærens uniformer
Feltuniform
En ny membranuniform, M-02, ble innført rundt 2004. Hæren benytter også uniform med ørkenkamuflasje for bruk i sydligere strøk, og denne er i lik utforming som de vanlige uniformene.
Planke
Planke og bord
En bordplanke er for øvrig «tykk bordplate laget av planke».
Hærens uniformer
Permuniform
Hæren benytter M-04 og M-17 som permisjonsuniform. Unntaket er Garden og Forsvarsstabens VIP-sjåfører som benytter tjenesteuniform.
Planke
Planke og bord
På svensk brukes plank i dag helst om «frittstående trevegg eller tett gjerde av grove bord». På engelsk er plank oftest en teknisk betegnelse på kløyd, gjerne høvlet, trevirke i motsetning til board som blir sagd.
Hærens uniformer
Permuniform
M-97 ble innført som en midlertidig arvtager for M-85 i 1997, inntil Hæren innstilte utdelingen av den tidlig i 1999. I mellomtiden hadde de fleste av Hærens avdelinger ingen egen permuniform frem til sommeren 2000, da M-98 ble tatt i bruk. Permuniformen skiller seg ut fra arbeidsuniformen ved at den bærer gulldistinksjoner (med unntak av garden og Krigsskolen, som benytter sølvdistiksjoner). Etter nytt reglement fra 2010 benytter nå alle forsvarsgrener sølvmerker. Dette gjelder også Kongemerket på bereten.
Planke
Etymologi (ordbakgrunn)
Ordet planke kommer fra det gammelnorske planka som er lånt fra tysk planke og fransk planche som igjen stammer fra det latinske planca, som også har gitt opphav til ordet plansje.
Eksterne lenker
Søk på ordet «planke» i
Plank
Hærens uniformer
Tjenesteantrekk
I tillegg har uniformen bruksområder for mer daglig bruk som kalles kontorantrekk og sommerantrekk.
K-1 er det normale innendørs dagligantrekk for tjeneste ved stab, på kontor, på militære skoler, på interne og eksterne møter og lignende. K-2 brukes kun innendørs ved tjeneste i stab, ved skoler, på kontor, på interne og eksterne møter og lignende. Erstattes av sommerantrekk på sommeren. Sommerantrekk kan brukes i sommerperioden ved utendørs og innendørs tjeneste til erstatning for T-2. Kan også brukes på møter, tjenestereiser og ellers når ikke annet antrekk er fastsatt. Sommerantrekk kan også brukes ved mer formelle anledninger når temperatur/klima gjør det ubekvemt å benytte f eks T-1 eller T-2.
Paradeantrekk og messeantrekk
Paradeantrekk brukes ved parader og andre høytidelige offisielle anledninger, medaljeoverrekkelser, avduking av statue/minnesmerke eller lignende. Denne uniformen henter sin grunnuniform fra tjenesteantrekket men bæres med andre elementer som medaljer, hvite hansker i avdeling eller hvit skjorte.
Messeantrekk er Hærens fineste uniform og tilsvarer svært formelle antrekk sivilt. Uniformene er av et mørkeblått stoff (men ser sort ut) og har en del detaljer som skiller de forskjellige troppeartene og våpenartene i Hæren. Dette er mest synlig på knapper, distinksjoner på spesialister, passepoilfarge, krage og armspeil. I tillegg så bærer generalitet og kavalerister en dobbeltspent jakke hvor kavaleristene har grønn og generalitet har mørk blå uniformsfarge.
Beret og beretfarger
I Hærens uniformsreglement av 2016 ble det innført "beret-flasher". Dette er merker av filt som er våpen-, troppearts eller bransjemerker. Merkene er sirkelformet og plasseres under Kongemerket (H5) som i dag er sølvfarget for alle i Hæren. Fargen på merket tilsvarer da våpen-, troppeart, eller bransje vedkommende tilhører. Dette ble innført i Hæren fra 2011.
Snorer
Snorene indikerer avdelingstilhørighet og/eller beståtte tester, man skal aldri bære mer enn én snor. Alle snorer benyttes, med noen få unntak, kun til kontor- og sommerantrekk.
Rugdeveien (Oslo)
Rugdeveien (1A–29, 2A–12) er en vei på Ris i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Trosterudveien. Deretter fortsetter et nett av stier innover i skogen.
Navnet ble vedtatt i 1926. Veien fikk navn etter fuglen rugde.
482 Petrina
482 Petrina er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 3. mars 1902 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Peter, en av Wolfs hunder.
Rundingen (Oslo)
Rundingen (5–11, 2–14) er en vei på Nordstrand (bydel Nordstrand) i Oslo. Den går fra Axel Huitfeldts vei til Vikingveien.
Navnet ble vedtatt i 1917.
Dave Dowle
David «Dave» Dowle (født 20. oktober 1953 i London), er en engelsk trommeslager, mest kjent fra 1978 - 1979, da han var medlem av hard rock-bandet Whitesnake, og som studiomusiker. I løpet av sin korte tid i Whitesnake var han med på innspillingen av tre studioalbum og to konsertalbum før han ble erstattet av Ian Paice, tidligere trommeslager i Deep Purple. Han er også kreditert som trommeslager på Whitesnakes bestselgeralbum 1987.
Tofte menighetssenter
Tofte menighetssenter ligger i Tofte på Hurumlandet i Asker kommune i Viken. Tofte var inntil 2020 del av Hurum kommune og Buskerud fylke. Byggverket er i tegl og har 100 plasser.
Nordbyen
Nordbyen er navn på flere steder, blant annet:
Irish Parliamentary Party
Irish Parliamentary Party (IPP) var et politisk parti i Irland. Det ble grunnlagt av Charles Stewart Parnell, som inntil da var leder av Nationalist Party i 1883, som en erstatning for den mer uformelle Home Rule League.
Partiets representanter i Det britiske parlamentet måtte sverge på at de skulle sitte sammen med, agere sammen med og stemme sammen med partiet. Dette er et av de tidligste eksempler på formalisering partipisk i vestlig politikk. Medlemmene fikk også lønn fra partiets kasse, i en tid hvor det ble forutsatt at parlamentsmedlemmer var økonomisk uavhengige. Dette førte til at personer fra middelklassen hadde en reell mulighet til å gå inn i toppolitikken.
Etter Parnells fall i 1891 ble partiet splittet i en pro-Parnell- og en anti-Parnellfløy. Partileder John Redmond og hans nestleder John Dillon lyktes i 1900 å gjenforene medlemmene. Det ble i tiden som fulgte vedtatt en rekke lover som bedret Irlands vilkår. Spesielt viktig var Local Government Act 1898, som erstattet jordeiernes styre med distriksråd som ble styrt av det irske folket. Dette skapte en ny gruppe politikere i Irland, og økte ønsket om Home Rule. IPP dominerte mange av distriktsrådene, hvilket etterhvert førte til mye kameraderi.
Etter det britiske parlamentsvalget 1910 og Parliament Act 1911 innskrenkning av House of Lords' vetorett klarte IPP å få gjennom et forslag for Home Rule Act 1914. Loven ville gi størstedelen av Irland selvstyre, men den norødstlige delen skulle skilles ut, noe som var svært dårlig likt blant både nasjonalister som ønsket et forent Irland, og unionistene i sør og vest som fryktet at de ble isolert.
Utbruddet av første verdenskrig førte til at Home Rule Act ikke ble satt i kraft. Dette skulle få stor innvirkning på Irlands videre historie. Irish Volunteers hadde blitt opprettet for å forsvare loven mot Ulster Volunteer Force, og størsteparten av Volunteers valgte å la seg verve til British Army, fordi krigsinnsats for britene ville gjøre britene mer vennlig stemt og dermed lette innføringen av loven etter krigen. Den gjenværende delen av Irish Volunteers bestod av de mest radikale medlemmene, og Irish Republican Brotherhood (IRB) brukte i 1916 organisasjonen til å gjennomføre påskeopprøret. Selv om dette ble slått ned førte det til en voldsom radikalisering av irsk politikk.
I parlamentsvalget i Storbritannia 1918 tapte IPP nesten alle sine seter til Sinn Féin, som tidligere hadde vært en marginal gruppe. Partiet ble etter dette totale nederlaget oppløst. Mange av medlemmene gikk i 1920-årene inn i Cumann na nGaedhael.
Anton Sophus Bachke
Anton Sophus Bachke (født 20. juni 1836 i Meråker, død 6. januar 1919 i Strinden) var en norsk verksbestyrer, bergmester og ordfører.
Fra 1864 til 1877 var han direktør for svovelkisgruvene på Ytterøy. Fra 1878 var han knyttet til Røros Kobberverk, i årene fra 1880 til 1897 som overdirektør. I 1897 ble han utnevnt til bergmester i Troms og i 1908 til bergmester i Nordland. Bachke er kjent for sin pionérinnsats for utviklingen av svovelkisindustrien i Norge på slutten av 1800-tallet.
I 1878 kjøpte Bachke Ringve gård i daværende Strinden kommune. Bachke deltok aktivt i det offentlige liv i Strinda hvor han blant annet var ordfører i 1896 og 1897. I 1932 ble en vei, Bergmester Bachkes vei i Trondheim, oppkalt etter ham. Ringve ble 1909 omgjort til et familieaksjeselskap og ble senere, av hans svigerdatter Victoria Bachke, omdannet til et musikkhistorisk museum.
I 1887 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, og han var kommandør av den svenske Vasaorden. Han var sønn av lensmann, bergskriver og skoginspektør Halvard Bachke og Anna Sofie Ditlevsen, og bror av statsråd Ole Bachke. Han giftet seg 2. april 1862 med Barbara Anker; de fikk 14 barn.
Rebecca Bühler
Rebecca Bühler (født 24. juli 1992 i Triesenberg) er en liechtensteinsk alpinist.
Bühler har ennå ikke debutert i verdenscupen i alpint.
Bambusa-ligaen
Bambusa-ligaen, tidligere Eliteserien i ishockey for kvinner, er den høyeste ishockeyligaen for kvinner i Norge og administreres av Norges Ishockeyforbund. Konfeksjons-selskapet Bambusa AS har vært hovedsponsor av ligaen siden 2021/22. Ligaen ble kalt Eliteserien i ishockey for kvinner også kalt Kvinner Elite fra 1997 til 2021.
Ligaen består av fem lag hvor vinneren av seriespillet blir Eliteseriemester og sammen med 2.-plassen blir direkte kvalifisert til semifinalen av Norgesmesterskapet i ishockey for kvinner. De andre tre lagene spiller kvartfinaler sammen med ett lag fra 1. divisjon.
Ole-Jacob Libæks pokal ble utdelt til Eliteseriemesteren i 1998, 1999, 2001, 2010, 2011 og 2012, mens vinneren i 2000 i stedet ble kåret som Norgesmester og utdelt Kongepokalen.
Foran 2012/13-sesongen ble Ole-Jacob Libæks pokal erstattet med en ny Eliteseriemesterpokal.
Kongsdelene kirke
Kirken er den yngste av de fire kirkene i Hurum, og ble bygd nær tettstedet Sætre. Den er tegna av arkitekt Halfdan Berle i en historiserende empirestil, og bygd av byggmester T. Torstensen. Berle tegna også herredshuset Hovtun på Klokkarstua, som ble bygd i 1914. Kirken har interiørdekorasjoner av Gerhard Munthe. Altertavla er malt av Jacob Sømme, og er en kopi av Eilif Petersens altertavle i Norderhov kirke, med den tornekronede Kristus som motiv. Døpefonten er utforma som en klassisk søyle, der fire løveansikter kranser kummen.
Byggverket er i tre og har 150 plasser.
Kirkegården på Kongsdelene har dårlige nedbrytningsforhold som gjør den uegna for kistegraver. Den brukes derfor kun til urnenedsettelser.
Knivsta kommune
Knivsta kommune er en kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Knivsta.
Morasteinen ligger i kommunen, og kommunevåpenet er inspirert av dette.
Tettsteder
Knivsta kommune har to tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Nødpeilesender
Nødpeilesender er en enkel radiosender som kun skal brukes ved nødsituasjoner.
Alle skip og fly har nødpeilesender som utløses ved ulykke. De kan utløses manuelt med en egen bryter. Batteriene i senderne har spesielt lang lagrings-/holdbarhets-tid, vanligvis fem år. De er beregnet til å sende mellom 24 og 48 timer.
Funksjon
Det er flere typer og de fungerer på forskjellig vis, enten sammensatt eller hver for seg ved hjelp av følgende støttesystemer:
Utløser
Nødpeilesenderne i fly utløses ved kraftig støt. Det har skjedd at flyets nødpeilesender er utløst ved en hard landing, derfor bør flygeren lytte på nødfrekvensen et øyeblikk før flyet parkeres. De kan startes med en egen sikret bryter på flyets dashbord. Dersom flyet havner i en forsenkning i terrenget kan nødpeilesenderen taes ut for å plasseres på en høyde for å sikre større rekkevidde på signalene.
Nødpeilesenderne for skip monteres slik at de frigjøres, flyter til overflaten og startes enten når senderen kommer ned i vann, eller når de kommer ned til en bestemt dybde. Senderne er vanntette og flyter. Flere nødpeilesendere er utstyrt med blinkende lys.
Flygende personell i Luftforsvaret utstyres med nye personlige nødpeilesendere som i tillegg til å sende digitale signaler på 406 MHz, også kan brukes for talesamband på flyfrekvensene.
Det selges også nødpeilesendere for småbåtflåten.
De personlige nødpeilesenderne (PLB) krever som de andre nødpeilesenderne egen konsesjon og registrering. Det registreres også personens navn, adresse, mobilnummer, navn og mobil til pårørende. Det kan også registreres eventuelle kroniske sykdommer/tidligere sykdommer og annet som kan være nyttig for redningstjenesten.
Historikk
De eldste nødpeilesenderne sendte på VHF flybåndets nødfrekvens 121,5 MHz. Litt nyere enheter sender også på flybåndets nødfrekvens på UHF, 243 MHz. De nyeste sender på 121,5 og 406 MHz. Den høyeste frekvensen taes imot av satellitter i Cospas-Sarsat 406 systemet og videresendes til Hovedredningssentralen. Etter råd fra ICAO til Cospas-Sarsat avsluttes satellittenes overvåkning av frekvensene 121,5 MHz og 243 MHz 1. februar 2009.
De nyere nødpeilesenderne programmeres for å sende skipets eller flyets kallesignal og skipets navn. I tillegg sendes kartreferanse som er generert av en innebygget GPS-mottaker.
I regelverket for småfly er det krav om nye nødpeilesendere med 406 MHz utsending fra 1. februar 2009. På grunn av vanskeligheter med å skaffe nok nødpeilesendere og kapasiteten til å få peilerne montert, er fristen for å ha ny nødpeilesender i forhold til flyets luftdyktighetsbevis utsatt til 2. juli 2009.
I småfly der flyger og passasjer bruker fallskjerm, kan det tillates at PLB erstatte ELT for flyet.
Degerneshallen
Degerneshallen ligger i tettstedet Degernes i Rakkestad kommune. Degerneshallen sto ferdigbygd 15. desember 1984. Hallen ble reist på dugnad av frivillige fra Degernes. Hallen er den eneste idrettshallen i kommunen. Den feiret 25-årsjubileum i 2009. I Degerneshallen er det 4 garderober og hallen består av en håndballbane. Det er i tillegg en stor idrettshall i Rakkestad kommune, den ligger ved ungdomsskolen i Rakkestad sentrum. Denne ble ferdigstilt i 2009.
Sultanatet Darfur
Sultanatet Darfur var en førkolonial østafrikansk stat grunnlagt av furfolket i området Darfur vest i det som i dag er Sudan. Sultanatet var uavhengig fra 1603 til 24. oktober 1874.
Opphav
Darfur består for det meste av tørre sletter som ikke kan opprettholde en stor befolkning. Det ene unntaket er området rundt Jabal Marrah, og det var fra baser i disse fjellene at en rekke grupper spredte seg og skaffet seg kontroll over regionen. Dajuene og tunjurene var de første folkegruppene som bygget opp en maktposisjon ifølge nedskrevet historie, og maktovergangen mellom dajuene og tunjurene skjedde gjennom giftermål.
Tunjurene begynte så å gifte seg med furene (fòòrà). Den berømte Sultan Daali ble født med en furkvinne til mor, og slik ble dynastiet ført nærmere folket det hersket over. Dali delte landet inn i provinser og etablerte en straffelov, som ble kalt Kitab Daali, "Daalis bok." Denne er fortsatt bevart, og på enkelte områder skiller den seg fra quransk lovgivning. Hans sønnesønn Sulayman har blitt kjent under sitt kallenavn på fur, Solong, som betyr "araberen" eller "den røde." Han var kjent som en stor kriger og en hengiven muslim, og det var Sulayman Solong, den første historiske herskeren, som grunna Keira-dynastiet og sultanatet Darfur.
Islam og blomstringstid
Tunjurene innførte islam i Darfur via de muslimske rikene Kanem og Wadai, hvor de først hadde møtt på religionen. Sulaymans sønnesønn Ahmad Bukr gjorde islam til den offisielle statsreligionen, og han økte rikets velstand ved å oppfordre til innvandring fra Bornu og Baguirmi. Hans rike strekte seg øst for Nilen så langt som til Atbarah.
Borgerkrig (1722-86)
Ahmad Bukrs død førte til en langvarig tronfølgerstrid. Før han døde hadde Bukr sagt at hver han hans mange sønner skulle herske etter tur. Da de først hadde blitt satt på tronen forsøkte hver av sønnene hans å gjøre sin egen sønn til arving, noe som førte til en borgerkrig som varte til AH 1200 (1785/86). På grunn av disse indre stridighetene ble Darfur mindre viktig og ble involvert i kriger mot Wadai og Sultanatet Sennar.
Muhammad II Tayrab
En av de dyktigste herskerne i denne perioden var Muhammad Tayrab, en av Ahmad Bukrs sønner, som ledet en rekke seierrike felttog. I AH 1200 ledet han en hær mot funjene, men kom ikke lengre enn til Umm Durmān. Her ble han stoppet av Nilen, og han fant ingen måte han kunne få hæren til å krysse elva. Han var derimot ikke villig til å gi opp, og han ventet i Umm Durmān i flere måneder mens hæren ble stadig mer misfornøyd. Ifølge enkelte historier ble Tayrab forgiftet av sin kone etter misfornøyde hærføreres anmodning, og hæren vendte tilbake til Darfur. Tayrab hadde ønsket at sønnen skulle etterfølge ham, men i stedet overtok hans bror 'Abd ar-Rahman ar-Rashid tronen.
'Abd ar-Rahman den rettferdige
'Abd ar-Rahman opprettet en ny hovedstad i al-Fashir ("hovedstaden") i 1790. Tidligere hadde hovedstaden blitt flyttet fra sted til sted og så vært på et sted kalt Kobb. Under 'Abd ar-Rahman, kalt ar-Rashid, "den rettferdige," ledet Napoléon Bonaparte et felttog i Egypt. I 1799 sendte 'Abd ar-Rahman et brev til den franske generalen hvor han gratulerte ham med seieren over mamelukkene. I Bonapartes svar anmodet han sultanen om å sende ham 2000 sterke svarte slaver over seksten år med den neste karavanen.
Muhammad al-Fadl
'Abd ar-Rahmans sønn Muhammad al-Fadl ble i en periode kontrollert av den energiske evnukken Muhammad Kurra, men senere gjenvant han sin uavhengighet, og han kom til å styre fram til 1833, da han døde av spedalskhet. Han hadde beskjeftiget seg med underkastelsen av de delvis uavhengige arabiske stammene i landet, og da særlig rizayqatene, som han fikk drept flere tusen av. I 1821 mistet han provinsen Kurdufan til fordel for Muhammad Ali av Egypt, som planla å erobre Sudan. Keira-herskeren sendte en hær for å motså egypterne, men denne ble beseiret nær Barah 19. august 1821. Egypterne hadde planlagt å erobre hele Darfur, men deres vanskeligheter med å skaffe seg kontroll over Nilen tvang dem til å gi opp disse planene. Al-Fadl døde i 1838, og av hans førti sønner var det den tredje, Muhammad al-Husayn, som ble utnevnt til hans etterfølger. Al-Husayn ble beskrevet som en religiøs men gjerrig mann. I 1856 ble han blind, og hans søster Zamzam (Iiri Bassi) ble sultanatets de facto-hersker.
Erobringen
I 1856 startet az-Zubayr Rahman Mansur, en handelsmann fra al-Ḫarṭūm, sin virksomhet i Sør-Darfur. Han bygde opp et nettverk med handelsstasjoner forsvart av godt utstyrte styrker, og han hadde snart en voksende stat under sin kontroll. Området kjent som Bahr el Ghazal hadde lenge vært kilden til varene Darfur ønsket å selge til Egypt og Nord-Afrika, særlig slaver og elfenben. De innfødte i Barh al-Ghazal betalte skatt til Darfur, og det var dette som var de viktigste varene darfurerne solgte til egyptiske handelsmenn langs veien til 'Asyut. Az-Zubayr snudde varestrømmen til al-Ḫarṭūm og Nilen.
Sultan al-Husayn døde i 1873, og sultanatet ble overtatt av hans yngste sønn Ibrahim, som fort ble involvert i en konflikt mot az-Zubayr. Etter å ha utkjempet tidligere konflikter med egypterne hadde az-Zubayr nå blitt deres allierte og sammen med dem besluttet han å erobre Darfur. Krigen som fulgte resulterte i at sultanatet ble ødelagt, og høsten 1874 døde Ibrahim i et slag. Hans onkel Hassab Allah forsøkte å holde landet uavhengig, men i 1875 ble han fanget av khedivens soldater og ført til al-Qāhira med sin familie.
Brushfire Fairytales
Brushfire Fairytales er Jack Johnsons debutalbum, utgitt i 2001. Hovedmusikere på dette albumet er Jack Johnson (vokal/gitar/piano), Adam Topol (trommer/perkusjon) og Merlo (bass). Det ble produsert av J.P. Plunier, innspilt og mikset av Todd Burke, med hjelp fra lydteknikerassistentene Andrew Alekel og Chad Essig.
Albumet ble spilt inn på Grandmaster Recorders, King Sound. Gjesteartistene inkluderte Tommy Jordan (ståltrommer på «Flake») og Ben Harper (slide-gitar på «Flake»).
Philipp Bauknecht
Philipp Bauknecht (født 1884 i Barcelona, Spania, død 1933 i Davos, Sveits) var en tysk ekspresjonistisk maler.
Konsul Schjelderups vei (Oslo)
Konsul Schjelderups vei (1-15, 2-10) er en kort veistrekning på Bygdøy som løper fra krysset ved Huk aveny og Theodor Løvstads vei og ned til P.T. Mallings vei. Veien fikk navn i 1917 etter konsul og kjøpmann Thorleif Schjelderup, som bodde på Frogner i Oslo, men som hadde sitt sommerhus ved Rutli i nærheten av Huk. Schjelderup sørget for at Hukodden ble lagt ut som parkområde, og han finansierte byggingen av Bygdøy kapell.
Philipp Bauknecht
Han ble født mens faren forsøkte å etablere seg som urmaker i Barcelona. Familien flyttet tilbake til Tyskland (Schramberg) i 1892. Gikk først i snekkerlære og siden på kunsthåndverkskole i Nürnberg fra 1998 til 1907.
Konsul Schjelderups vei (Oslo)
Sam Eyde fikk i sin tid oppført villaen Braathen i nr. 2.
Philipp Bauknecht
Han fikk diagnostisert en tuberkulose i 1910, og gjorde som vanlig på den tid og flyttet på høyfjellssanatorium i Alpene. Tok permanent opphold i Davos, der han ble kjent med en ekspresjonistisk maler, Ernst Ludwig Kirchner, som kom dit i 1918.
Han døde av magekreft i 1933. Bildene hans ble erklært som entartet av nazi-regimet i 1937.
Fra 1919 av stilte han ut bilder i Sveits og Tyskland i forskjellige kunstforeninger, museer og gallerier, og deltok i Secessjonen i Glaspalast i München i 1921. Den første separatutstillingen var i Sveits i 1976 hos Galeri Iris Warzau, Davos.
Markatal
Markatal er et sær-færøysk begrep som betegner antallet merkur (entall: mørk) i færøysk landbruk. Markatalssystemet har røtter tilbake til landnåmstiden på Færøyene.
En mørk som jordmål er ikke et flatemål, men et utbyttemål. Det regnes slik:
Færøyenes samlede markatal utgjør 2367-06-16, som leses: 2 367 merkur (mk.), 6 gyllin (gl.) og 16 skinn (sk.), hvilket altså er et uttrykk for størrelsen av utbyttet for landbruksarealet.
Det minste arealet for én mørk er 0,14 km² i Koltur, mens det største er 1,98 km² i Norðtoftir. Enhver markatalsbygd har et fast mål for hvor stor en mørk er. Derfor er all landbruksjord i Koltur oppdelt i merkur à 0,14 km², osv. Gjennomsnittlig for alle øyene svarer 1 mk. til 0,64 km².
Podotricha
Podotricha er en slekt av tropiske pasjonsblomstsommerfugler som hører til underfamilien Heliconiinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De ble tidligere gjerne regnet som en egen familie, Heliconiidae.
Artene har larver på pasjonsblomster (slekten Passiflora, Passifloraceae).
Utseende
Middelsstore, slanke, smalvingede sommerfugler. Denne slekten utmerker seg ved at forvingens ytterkant er kraftig innsvinget slik at spissen står fram som en krok. På farge er de svarte, oransje og brunlige.
Røstefoss kraftverk
Røstefoss kraftverk er et vannkraftverk i Os i Innlandet.
Podotricha
Levevis
Alle har larver som lever på pasjonsblomstfamilien (Passifloraceae). I alle fall P. telesiphe lever i tåkeskog mellom 1500 og 2600 meter over havet. De besøker gjerne blomster og sitter da ofte flere minutter på samme blomst,
Røstefoss kraftverk
Kraftverket utnytter et fall i Glåma. Elven er oppdemmet ved kraftverket og verket er et elvekraftverk.
Det første agregatet i kraftverket ble startet i 1913. Et tilsvarende aggregat ble installert i 1916. Installert effekt var originalt på 3,5 MW.
Podotricha
Utbredelse
Denne gruppen lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Røstefoss kraftverk
I 1971 ble anlegget utvidet med et påbygg og et nytt aggregat, en rørturbin på 1,5 MW
I 1986 ble den eldste delen av stasjonen revet, og det ble oppført en ny. En kaplanturbin på 3,1 MW erstatter de to eldste aggregatene. Demningen ble også revet og ombygd med nye luker.
Midlere årsproduksjon er på 20 GWh.
Chidi Imoh
Chidi Imoh (født 27. august 1963) er en tidligere friidrettsutøver fra Nigeria som vant sølvmedalje på 4 x 100 meter under OL 1992 i Barcelona. Han har også en sølvmedalje på 60 meter fra innendørs-VM i 1991.
Imoh er en tidligere student fra University of Missouri i Columbia. Det var i studietiden han satte sine bestenoteringer på 100 meter og 200 meter, med tidene 10.00 og 19.9, som også er skolerekorder. Han er tidligere tatt for doping.
Jordal Ishockeyklubb
Jordal Ishockeyklubb er en ishockeyklubb fra Jordal i Oslo. Klubben er mest kjent for jentehockey, men har også ett damelag, to herrelag og et kjelkehockeylag for herrer. Klubbens hjemmearena er Jordal Amfi.
Klubben består av flere jentelag, Jordalhockey Damer som har spilt i Eliteserien Kvinner, Jordalhockey Herrer og Kjelkehockey.
Latvia under Sommer-OL 2000
Latvia under Sommer-OL 2000. Førtifem sportsutøvere fra Latvia deltok i tretten sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjuende gangen Latvia deltok i et sommer-OL, de kom på delt 43.-plass med en gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Friidrettsutøveren Voldemārs Lūsis var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Antonio Valencia
Luis Antonio Valencia Mosquera (født 4. august 1985) er en ecuadoriansk tidligere fotballspiller.
Han underskrev for Manchester United sommeren 2009 og hans daværende kontrakt varte til 2018. Han spiller også på det landslaget og har fått en rekke landskamper.
Klubbkarriere
Han startet karrieren som barne- og ungdomsspiller i den lille klubben Caribe Juniors ikke langt fra hjemstedet. I 2003 skiftet han til El Nacional som er en av de beste klubbene i Ecuador. Han spilte seg til fast plass på laget og var en av de beste spillerne da klubben ble nummer to i den ecuadorianske toppdivisjonen i 2004/2005. Han kom til Villarreal CF sommeren 2005 og skrev en femårskontrakt med klubben. I sin første sesong ble han lånt ut til Recreativo de Huelva. De to neste sesongene ble han også lånt ut, men disse årene til Wigan Athletic i Premier League. Etter lånet ble han kjøpt opp av klubben og skrev en kontrakt som bandt ham til klubben ut 2011. Men 30. juni 2009 kjøpte Manchester United han ut av kontrakten. Han har så langt fått en god del med spilletid for de Røde Djevlene og har en kontrakt som strekker seg ut 2015.
26. mai 2017 skrev han under en ny kontrakt med Manchester United til 30. juni 2019.
Landslaget
Han debuterte for A-landslaget som 18-åring i april 2004 mot, men før det har han en rekke landskamper på aldersbestemt nivå. Han ble fast på det ecuadorianske landslaget og var selvskreven i Ecuadors VM-tropp i 2006. Han storspilte ikke i VM 2006 selv om Ecuador kom til en sterk åttendedelsfinale.
Meritter
El Nacional
Manchester United
Basel
Samferdselsforholdene er gode, med blant annet et jernbanenett som forgrener seg til Frankrike, Tyskland og det øvrige Sveits. Stasjonen i Basel er et av Europas viktigste jernbaneknutepunkt. Industrien er viktig for Basel, byen er kjent for sin legemiddel- og kjemiindustri, som for eksempel Hoffmann-La Roche, Novartis og Sandoz.
Ellers kan nevnes at Basel, sin beliggenhet til tross, er en viktig sjøfartsby, der flere rederier har sine kontorer. Forbindelsen til havet ved hjelp av Rhinen betyr mye for byen. Elven renner gjennom byen og deler den i to, noe som har gitt Basel tilnavnet «byen med broene».
Videre er Basel òg kjent som en viktig kulturby, der mange kulturfestivaler, arrangementer og konserter avvikles. I tillegg til dette er Basel en internasjonal utdannings- og forskningsby.
Navnet Basel var også betegnelsen på en historisk kanton, men denne ble i 1833 delt i Basel-Landschaft og Basel-Stadt.
Sport
Frøspredning
Frøspredning er mekanismen planter bruker for å spre frøene sine til nye steder. Forskjellige planter har forskjelligfe typer mekanismer. Noen av de vanligste er vindpredning og spredning med dyr. Det finnes også planter som sprer frøene sine med vann, slik som kokosnøtter som spres via havstrømmer.
Ruths vei (Oslo)
Ruths vei (13–29C, 4–26) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra en snuplass ved Stovnerskogen sykehjem (i nr. 4) i sørøst, krysser Stovnerbakken og ender i Stigenga.
Veien fikk navn i 1928 etter Ruth Magdalene Torp (1901–27), som var datter i den første familien som flyttet til veien.
Håndball-VM 2007 for kvinner
Håndball-VM 2007 for kvinner ble arrangert i Frankrike 2.-16. desember 2007. Russland vant turneringen etter å ha slått Norge 24-29 i finalen. Under finalen brakk Norges landslagskaptein Gro Hammerseng nesebeinet, men valgte å fortsette å spille tross skaden. Tyskland kom på tredjeplass etter å ha slått Romania 36-35 på overtid.
Gruppe A
--
---
Gruppe B
-
--
Gruppe C
---
--
Gruppe D
-
Gruppe E
-
--
Gruppe M1
---
--
-
Gruppe M2
---
--
Gruppe I
-
---
Gruppe II
--
Gruppe III
---
--
Gruppe IV
---
--
Fyrstinnen av Asturias’ pris for naturvitenskap og teknologi
Fyrstinnen av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi (spansk: Premio Princesa de Asturias de Investigación Científica y Técnica) er en pris som siden 1981 årlig tildeles for innsats innen naturvitenskap og teknologi. Den er en del av en Fyrstinnen av Asturias-prisene. De deles ut årlig i Oviedo.
Håndball-VM 2007 for kvinner
Kvartfinaler
-
Plasseringskamper (5.- til 8.-plass)
---
Fyrstinnen av Asturias’ pris for naturvitenskap og teknologi
Prisen ble etablert i 1981 av Fundación Princesa de Asturias og har navn etter tittelen til Spanias kronprinsesse. Den var først kjent som Fyrsten av Asturias-prisen, men etter at Felipe i 2014 ble konge og datteren Leonor ble kronprinsesse med tittelen fyrstinne av Asturias, skiftet navnet til Fyrstinnen av Asturias-prisen. Stiftelsen endret samtidig navn til Fundación Princesa de Asturias.
Håndball-VM 2007 for kvinner
Semifinaler
-
Fyrstinnen av Asturias’ pris for naturvitenskap og teknologi
Prisen består av en skulptur laget av kunstneren Joan Miró og et pengebeløp på 50,000 euro.
Håndball-VM 2007 for kvinner
Norges tropp
Målvakter
Utespillere
Fyrstinnen av Asturias’ pris for naturvitenskap og teknologi
Eksterne lenker
Prémio Príncipe das Astúrias
Septembermordet
Septembermordet var en TV-film med etterforskerne Helmer & Sigurdson, som ble sendt på NRK 30. januar 1981. Septembermordet ble skrevet av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd, og hovedrollene ble spilt av Alf Nordvang og Anders Hatlo.
Sigurdson (Anders Hatlo) har en mindre fremtredende rolle i denne historien.
VGs TV-anmelder Jan Christensen var lite imponert og mente kriminalgåten var både "forvirret" og "hastverkspreget".
Handling
Helmer er på elgjakt i Trøndelag. Han blir mistenkt for drap etter at en i jaktlaget blir funnet skutt med Helmers rifle. Fru Helmer engasjerer seg i saken og drar nordover sammen med politifullmektig Skagen.
Om produksjonen
Den ble innspilt sommeren 1979, omtrent samtidig som Mareritt ved midtsommer og Spøkelsesbussen.
Opptakene ble gjort i Oslo-området.
Laserdance
Laserdance er en nederlandsk musikkduo bestående av Michiel van der Kuy og Erik van Vliet. De ble dannet i 1983, og spilte det som kan kalles opphavet til 1990-tallets dance. De kalles ofte technoens fedre.
Septembermordet
Rolleliste
Helmer: Alf Nordvang Sigurdson: Anders Hatlo Aud Helmer: Ulrikke Greve Skagen: Kai Remlov Marit: Marit Hamdahl Lensmann Øverland: Knut M. Hansson Roten: Ragnar Holen Aune: Rannolv Nilsen Rømyr: Svein Moen Gjølme: Rolf Sand Lege: Bjørn Jenseg Kriminalsjef: Wilfred Breistrand Fru Øverland: Bjørg Vatle Øvrige medvirkende: Magnus Nielsen, Tordis Bøyum Holt, Inger Heldal, Anne-May Nilsen, Vibeke Lundquist, William Nyren, Øyvind Blunck, Aril Martinsen m.fl.
Laserdance
De hadde mest suksess i Sentral-Europa, og ingen Laserdance-låter nådde noen gang VG-lista. Fremdeles hadde de noen tilhengere i Norge, og de mest kjente hitene i Norge er Powerrun og Trip to Destroy.
Fort Bliss
Siden annen verdenskrig har hovedbeskjeftigelsen på Fort Bliss vært luftvern. Idag er garnisonen ansvarlig for vedlikeholdet av flere batterier med MIM-104 Patriot og utdannelsen av soldater til å bemanne dem. I 2005 ble det imidlertid besluttet at Fort Bliss i fremtiden vil være utdannelsesbase for pansertropper. Dette innebærer at garnisonens luftvernbrigader vil bli erstattet av 1. panserdivisjon, som flytter inn mellom 2008 og 2011.
Yang Yang
Yang Yang er navnet til flere personer:
Ryenstubben (Oslo)
Ryenstubben (1–7, 2–12) er en vei på Ryen i bydel Østensjø i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Plogveien og ender i en snuplass. Navnet ble vedtatt i 1988.
Bøddel
Bøddel er en person som fullbyrder dødsdommer. Man kan være bøddel i en selvstendig stilling, eller man kan opptre som bøddel som følge av at man er i en annen stilling, for eksempel fengselsbetjent eller soldat.
Skarpretter (fra lavtysk, opprinnelig kun ved halshugging ) er en bøddel som bruker øks eller sverd som arbeidsredskap. Skarpretter var den offisielle norske betegnelsen for den person for foretok avlivninger (eksekusjoner) av personer etter straffeloven. Yrket ble ellers i Norge omtalt som «mestermann», eller i eldre tider med den latinske tittelen «carnifex» («kjøtt-maker»).
Historisk
Opprinnelig var bøddelen (av tysk büttel) skarpretterens assistent. Mens skarpretteren foretok avrettingen av personer med skarpe våpen (sverd eller øks), brukte bøddelen andre metoder (henging, bålbrenning). Han var også den som foretok tortur som avstraffelse for en forbrytelse.
Etterhvert ble imidlertid bøddel og skarpretter to synonyme begreper.
Norsk historie
I norsk historisk lovverk forekommer ikke betegnelsen bøddel. Den offisielle betegnelsen for den person som foretok avretting av personer i Norge var skarpretter. I Nord-Norge holdt tittelen «mestermand» seg og opptrer blant annet i folketellingen av 1801. Den latinske tittelen carnifex ble brukt blant annet om Bodø-bøddelen «Christophor Carnifex» ved folketellingen av 1701. Fra gammelt av hadde de fleste større byer og landdistrikter egne skarprettere. Etter hvert som dødsstraffen ble sjeldnere og mindre hyppig iverksatt i Norge fra 1750 av, ble antallet skarprettere gradvis redusert.
Samtidig steg også skarpretterens lønn og anseelse. Opprinnelig ble lønnen utredet av de større byene, men i tillegg måtte hvert hus på landet svare «mestermandstold». Denne måtte imidlertid skarpretteren innkreve selv, og han hadde få maktmidler hvis det ikke ble betalt. Opprinnelig var en rekke av våre skarprettere benådede straffanger, eller i noen tilfeller (blant annet skarpretter Paulsen i Stavanger på 1600-tallet) dødsdømte forbrytere som ble benådet. Utover 1700-tallet begynte de egentlige skarpretterslektene å etablere seg i de største byene, slik som familien Lædel i Christiania. I Bergen og Trondhjem hadde skarpretterne også kirurgi som bierverv, til dels med protester fra de vanlige kirurger i de nevnte byene. I Christiansand unngikk skarpretter Froholdt det problemet ved å praktisere som dyrlege. De nord-norske bødlene var ofte bønder eller likefrem husmenn, og betydelig underbetalt i forhold til sine kolleger lengre sør.
Det var i 1801 én skarpretter for hvert av stiftene Akershus, Christiansand, Bergenhus og Trondhjem, samt én for Helgeland, én for Lofoten og Vesterålen (betjente også Senja og Tromsø) og én i Finnmark, i alt syv. Skarpretteren i Christiania var også militær skarpretter for hæren. Marinen hadde ikke egen skarpretter. Den norske skarpretteren hadde fra begynnelsen av oppgaven å henrette folk med sverd (frem til 1780) eller øks, brenne dem levende (frem til 1757), brenne halshuggede lik (frem til 1833), henge dem (frem til 1789), og teoretisk måtte han også kunne drukne folk. Han skulle også brenne bøker og skrifter hvis nødvendig, brennemerke tyver i pannen eller på ryggen, hugge av hender eller fingre på falsknere og menedere og stå for tortur av grove mordere og majestetsforbrytere. Innenfor militær strafferett måtte han i tillegg kunne radbrekke.
Skarpretterembedet ble i 1806 i Lofoten og Vesterålen inndratt etter Jens Fredriksens død, og skarpretteren for Helgeland og Salten fikk hele området opp til Finnmark.
Da skarpretter Sivert Nielsen i Finnmark døde i 1832, ble heller ikke hans stilling besatt.
Den 19. desember 1837 ble det så gjort en revisjon av skarprettervesenet slik at Christiansands stift ble delt mellom Akershus-skarpretteren (som fikk Telemark og agderfylkene) og Bergenhus-skarpretteren (som fikk Rogaland). Skarpretteren i Trondheim skulle overta hele Nord-Norge så snart skarpretteren i Helgeland døde.
Skarpretteren døde deretter i 1845 i Helgeland, Carl Frederik Wenberg, og hans embede ble inndratt til fordel for den trondhjemske skarpretter.
Guttorm Lædel i Christiania døde deretter i 1846, og den bergenske skarpretter overtok hans område.
Fra 1868 av var det Theodor Larsen som var rikets skarpretter; han foresto de siste fire henrettelsene som ble utført med øks i Norge. Da dødsstraffen ble gjeninnført i 1945 ble tittelen skarpretter ikke tatt opp igjen.
Skarprettertakster
På 1700-tallet opererte skarpretteren med følgende takster for sitt arbeid:
483 Seppina
483 Seppina er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 4. mars 1902 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Sepp, en av Wolfs hunder.
Christophe Plantin
Christophe Plantin (Christoffel Plantijn) (født ca. 1520 i St. Avertin ved Tours, død 1. juli 1589 i Antwerpen) var en nederlandsk boktrykker og forlegger.
Plantin virket først noen år som boktrykker i Frankrike før han slo seg ned i Antwerpen i 1549, først som bokbinder og fra 1555 som boktrykker. Fra 1576 til sin død hadde han sitt trykkeri i et anselig hus i byen.
Sammen med svigersønnen Jean Moerentorf utviklet Plantin boktrykkeriet til et av samtidens største og mest berømte. I 1570 ble han utnevnt til Filip IIs hoffboktrykker.
I 1876 kjøpte byen Antwerpen den gamle eiendommen og samlingen med kostbare bøker og håndskrifter og opprettet Plantin-Moretus Museum. Museet kom på UNESCOs verdensarvsliste i 2005.
40 Beste (Ole Ivars)
40 Beste er en samleplate av Ole Ivars, utgitt i 2002.
Rob Waring
Rob Waring (født 3. desember 1956 i Yonkers, New York) er en amerikanskfødt norsk musiker (slagverk / vibrafon) og komponist.
Han studerte ved Juilliard School (1974–79), flyttet til Oslo (1981) og har siden medvirket på en rekke innspillinger og etablert sin egen Rob Waring Trio med Frank Jakobsen og Carl Morten Iversen (1987–). Waring underviser ved Norges musikkhøgskole, og har forøvrig spilt i gruppene Søyr og bidratt på utgivelser med Erik Wøllo (1983), Espen Rud (1984), Torgrim Sollid (1983), Rune Klakegg, Tone Hulbækmo (1986), Arve Moen Bergset (1987), Kjell Samkopf (1987), Morten Halle (1988), Lasse Thoresen (1994), Peter Opsvik (1999), Lars Klevstrand (2000), Torbjørn Sunde oktett (2001), Elin Rosseland (2004), SKRUK (2004), Jon Larsen (Strange News From Mars 2007), Jon Larsen (The Jimmy Carl Black Story 2008). Har også opptrådt en rekke ganger med Jazzcode med Carl Størmer. Waring har også samarbeidet og turnert med elektronikaprodusenten Pantha du Prince og ensemblet The Bell Laboratory.