cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lierfoss
Navnet
Navnet ble skriftspråklig endret til Lierfoss i 1932.
Historie
Det er gjort funn fra forhistorisk tid som tyder på at gårdsdriften i Lierfossområdet trolig er eldre enn 1000 år.
Sandnes friskole
Sandnes friskole er en kristen privat skole som ligger på Ganddal. Den her en klasse på hvert trinn fra 1. til 10.klasse. Skolen har ca. 150 elever til sammen.
Lierfoss
Historie
Det har fra gammelt av vært viktige ferdselsveier gjennom Lierfossområdet. Øvre Fredrikshaldske kongevei var en viktig vei mellom Halden og Ullensaker. Den kom vestfra Aurskog og skar opp i åsen ved Halvorsrud og forbi Langvannet før den gikk videre mot Einerhaugen på Bjørkelangen. Denne ruta var sentral i Pilegrimtrafikken mellom Europa og Trondheim i middelalderen, og det lå et vertshus nær Stigrundtjern, kalt Pilegrimstigen, eller Grimstigen. Hovedferdselsåren ble lagt over Liermosen i 1794 for å unngå stigningen opp til Pilegrimstigen. Rester etter denne gamle kongeveien finnes fortsatt. Vandreveien over Mangenskogen er også en gammel veiforbindelse. Veien er nevnt i Ynglingesagaen. Harald Hårfagre reiste denne veien da han gjorde Värmland til skattland. Hellig Olav rømte over Mangen da han dro til Gardarike i 1028.
Det var først etter Urskogbanens utbygging i 1896 at «stasjonsbyen» Lierfoss oppsto. Lierfoss stasjon var et viktig knutepunkt for tømmer og trevirke og sammen med vannkraften i Lierelva mye av årsaken til at det på Lierfoss oppsto handelsvirksomhet, småindustri og boligbygging. Lierfoss stasjon var sammen med Løken og Bjørkelangen de viktigste omlastingsstedene for trelast langs Urskog-Hølandsbanen.
Lierfoss kunne blitt et enda viktigere jernbaneknutepunkt dersom jernbanlinjen Vestmarken-Lierfoss hadde blitt realisert. Stortinget vedtok den 8. mai 1918 å bevilge penger til utredning av denne jernbanetraséen. Denne påtenkte jernbanelinjen var planlagt anlagt via en ny Setskog stasjon, derfra over Haugrim, Gullhaugen og Liermosen til Lierfoss stasjon. Utredningen som ble publisert i 1920 anslo at banen ville koste 4,94 millioner kroner, og anbefalte heller å satse på en forbindelse til Smålensbanen i Østfold og prosjektet ble skrinlagt. .
På Lierfoss var det i første halvdel av 1900-tallet jernbanestasjon, flere landhandlere, realskole, meieri, skredder, skomaker, mølle, sagbruk og hotell. Lierfoss var under denne «glansperioden» et av de livligste handels- og industristedene i distriktet. Samvirkelaget opprettholdt driften helt fram til 1. april 2001. Samvirkelaget hadde positive årsresultater helt til nedleggelsen, men eieren COOP Romerike maktet ikke å gjennomføre nødvendig bygningsvedlikehold. Lierfoss samvirkelag hadde bensinutsalg fram til midten av 1980-tallet.
Lierfoss hadde poståpneri/postkontor fra 15. desember 1896 fram til 1. september 1991. Fra 1. september 1991 til 28. februar 1997 hadde Lierfoss landpoststasjon i samvirkelaget. Lierfoss blir igjen eget poststed fra 1. oktober 2007.
Før utbyggingen av Østre Romerike kornsilo på Bjørkelangen i 1953 var det en heftig lokaliseringsdebatt, og Halvorsrud ved Lierfoss var nær å bli valgt. Det ble en hard kamp hvor bøndene i Høland til slutt trakk det lengste strået.
Urskog-Hølandsbanen ble nedlagt i 1960. Få år etterpå ble Kompveien (dagens Rv 170) bygget som kompensasjon for denne nedleggelsen. Kompveien og veksten i privatbilismen har siden dette preget utviklingen av stedet i stor grad.
I tiden etter den andre verdenskrig har det skjedd en viss boligbygging på Lierfoss, særlig i forbindelse med utbyggingen av Auten og Holmenbyen på 1960- og 1970-tallet, Lierjordet på 1980-tallet og Vålerfeltet på 1990-tallet. Lierfoss har imidlertid ikke opplevd samme bolig- og næringsutvikling som nabo-områdene Aurskog og Bjørkelangen og har derfor gradvis fått redusert sin betydning som knutepunkt.
I 1957 ble Haneborg skole innviet på Auten som en sentralskole for de 5 tidligere skolekretsene Ulviken, Lokshaug, Ovlien, Fagerlien og Haneborg.
Zhang Wentian
Zhang Wentian (kinesisk: 张闻天, pinyin: Zhāng Wéntiān, født 30. juni 1900 i Nanhui i Kina, død 1. juli 1976 i Wuxi) var en ledende kinesisk kommunistisk politiker.
Lierfoss
Historie
Lierfoss var i norsk sammenheng tidlig ute med organisert fotball. Fotballklubben på Lierfoss holdt tidlig på 1900-tallet et høyt nivå og var en forløper for dagens Aurskog-Finstadbru Sportsklubb. Lillestrøm SK spilte sin første seriekamp mot Lierfoss FK den 27. mai 1917. Resultatet ble 2-1 til Lillestrøm SK. Lierfoss FK ble dette året nummer to på tabellen, kun slått av Lillestrøm SK.
Zhang Wentian
Zhang ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i 1925 og ble sendt for studier til Sun Yatsenuniversitetet i Moskva. Der kom han inn i kretsen rundt Wang Ming og begynte etter hjemkomsten til Kina å spille en viktig rolle i kretsen som fikk tilnavnet de 28 bolsjeviker.
Han var generalsekretær for det kinesiske kommunistparti fra 1935 til 1943, da denne stillingen ble avskaffet. Han deltok på «den lange marsjen», var kinesisk ambassadør til Sovjetunionen fra april 1951 til januar 1955, og viseutenriksminister for Folkerepublikken Kina fra desember 1954 til november 1960. I 1959 spilte han en viktig rolle i Peng Dehuai-affæren under Lushankonferansen.
Pitch
Pitch har flere betydninger:
Lierfoss
Samferdsel
Fv 170 (kompveien) har en døgntrafikk på om lag 6 000 passerende kjøretøy gjennom Lierfoss. Lierfosskrysset er utgangspunktet for Fv 236 (Nordre Mangen vei), Fv 235 (Søndre Mangen vei) og Fv 237 (Hedumkroken).
Siegfried & Roy
Siegfried & Roy var en tysk-amerikansk duo kjent for sitt magi- og illusjonsshow i Las Vegas. De var kjent for å ha kattedyr i sine show og spesielt hvite tigere.
De avsluttet karrieren med sine sedvanlige show i 2003, men i etterkant var det noen spesialopptredener, det siste var 28. februar 2009.
Lierfoss
Samferdsel
Busstilbudet langs Fv 170 (kompveien) er relativt bra, med timesfrekvens på hverdager og helgedager i retning Bjørkelangen og Lillestrøm/Oslo.
Siegfried & Roy
Personene
Siegfried Fischbacher (født 13. juni 1939 i Rosenheim i Bayern, død 13. januar 2021) og Roy Horn (født Roy Uwe Ludwig Horn 3. oktober 1944 i Nordenham, død 8. mai 2020 i Las Vegas i Nevada) ble født i Tyskland henholdsvis like før og under andre verdenskrig. De emigrerte til USA, hvor de ble amerikanske statsborgere.
Lierfoss
Samferdsel
Statens vegvesen skal fra 2017 bygge gang- og sykkelvei fra Lierfosskrysset til Haneborg skole, et prosjekt som vil sikre trafikksikker skolevei for elever bosatt sør for fylkesveien.
Næringsliv
Stangeskovene ved Viksjøen på Nordre Mangen er et tradisjonsrikt selskap basert på betydelige skogeiendommer. Vikodden bruk er en sentral del av selskapet og utgjør en viktig sagbruksvirksomhet i distriktet.
Siegfried & Roy
Personene
Siegfried var tradisjonell magiker (illusjonist) mens Roy vokste opp blant eksotiske dyr som han ble kjent for å ha godt lag med. De to hadde i alt 5,750 show sammen, for det meste på The Mirage i Las Vegas. Under en forestilling den 3. oktober 2003 ble Roy skadet av en tiger som angrep ham. Dette førte til at dette showet ble lagt ned permanent.
Lierfoss
Næringsliv
Lokalene til det nedlagte Aurskog meieri ved Halvorsrud huser flere virksomheter, blant annet byggevareutsalg.
Siegfried & Roy
Personene
Roy Horn testet i slutten av april 2020 positiv for covid-19-infeksjon, og døde av sykdommen i en alder av 75 år den 8. mai på Mountain View Hospital i Las Vegas.
Lierfoss
Næringsliv
I lokalene til Lierfoss samvirkelag drives blant annet regnskapsfirma.
Natur og geografi
Lierfoss består for en stor del av vide skogområder helt fra det gamle Hølandsdelet i vest til Eidskog i øst. Lierelva slynger seg gjennom landbruksområdet «nedi bygda» på sin veg fra Flolangen til Bjørkelangen (innsjø) for senere å renne ut i Oslofjorden ved Halden. Lierelva forgreiner seg med flere sideelver og sidebekker, blant annet: Toverudbekken, Gørrelva/Børta/Kvisla og Svenskebekken.
Lierfoss gir rike muligheter for friluftsopplevelser. Nordre Mangen Gård er kommersiell leverandør av villmarksopplevelser. Mangenfjellet turlag har organisert et løypenett som på vinterstid brukes til skigåing, på sommeren til sykkelturer hovedsakelig på skogsbilveier. Området tilbyr kanoopplevelser både i elvedrag og på sjøene.
Det er mange innsjøer, vann og tjern på Lierfoss. Blant annet: Langvannet, Liertjern, Rundtjern, Dyrrudtjern, Morttjernet, Abbortjern, Nauttjern, Langvann, Myrerudtjern, Kolmotjernet, Damneset, Stavtjern, Busåstjern, Åsnessetertjern, Elgtjern, Tretjern, Stavtjern, Kjøltjern, Settetjern, Sotsjøen, Utgravlitjern, Himtjern, Blekketjern, Daltjenn og en rekke andre vann på Mangenskogen.
Det finnes mye verdifulle og interessante naturområder på Lierfoss. Midtfjellmosen- og Storfelten naturreservat er fredet etter naturvernloven.
Meteorologisk institutt sin meteorologiske målestasjon "Aurskog (Haneborg)" , ligger ved Søndre Haneborg på Lierfoss.
Kultur
Tertitten 4H, har i flere tiår vært en sentral aktør i kulturlivet på Lierfoss. Klubben engasjerer barn og ungdom.
Aurskog-Høland bueskyttere og Aurskog-Høland judoklubb har innendørs aktivitet på Haneborg skole.
Aurskog-Høland hundeklubb driver sine dressurkurs på uteområdet til Haneborg skole.
Mangenfjellet turlag er et av kommunens største idrettslag, og legger til rette for friluftsaktiviteter både sommer og vinter på Mangenskogen.
Lierfoss og omegn vel er en interesseorganisasjon for stedets beboere.
Mangen kapell
Mangen kapell ble bygget i 1903. Kapellet ble tidligere betjent både av prestene fra Nes og Aurskog prestegjeld. I dag tilhører kapellaniet Aurskog. Byggverket er i tømmer og har 150 plasser.
Urskog fort
Urskog fort ble anlagt på Dingsrudåsen fram til 1903 under opptakten til Unionsoppløsningen i 1905.
Binderssteinen
Binderssteinen ble oppsatt i 1999 til minne om oppfinneren Johan Vaaler, som i 1899 søkte patent i Tyskland og USA på en papirklemme. Hans oppfinnelse var mindre brukbar enn den mer kjente binders av merket Gem som langt tidligere hadde vært i produksjon i England, så Vaalers versjon kom aldri i produksjon. Binderssteinen ble reist på grunn som tilhørte gården der Johan Vaaler ble født 15. mars 1866.
Engebret Soots fødested
Den store kanalbygger Engebret Soot ble født og vokste opp på plassen Sot ved Sotsjøen. Det var i Sotbekken mellom Sotsjøen og Mangen han gjennomførte sine første vassbyggingsprosjekter. Det er oppført en bauta på Sot til minne om Haldenkanalens og Sootkanalens far. Veien som går fra Ovlien til Søndre Mangen har fått navnet Engebret Soots vei.
Haneborg skole
Haneborg skole ble innviet i 1957.
Blekkhuset
Blekkhuset ble bygget som klubbhus for Lierfoss FK tidlig på 1900-tallet. Det ble senere flyttet til sin nåværende lokalisering, hvor bygningen har huset realskole (perioden 1915 – 1969), husflidsvirksomhet, postkontor og religiøs virksomhet.
Aurskog meieri
Etter at meieridriften ble lagt ned har meieriet huset diverse næringsvirksomhet og leiligheter.
Guy N’dy Assembé
Guy N'dy Assembé (født 28. februar 1986) er en kamerunsk fotballspiller som fra 30. juni 2019 er klubbløs. Han spiller keeper, og er også en del av. N'dy Assembé har også spilt for franske Valenciennes på utlån fra Nantes i perioden 2009 til 2010.
Bobbie Peers
Bobbie Daniel K. Peers (født 13. juli 1974) er en norsk filmregissør og forfatter. I 2006 vant han Gullpalmen for beste kortfilm under Cannes filmfestival 2006 med filmen Sniffer. Dette var Norges første Gullpalme.
Bridgit Mendler
Den 26. april 2013 var hun gjest i Senkveld med Thomas og Harald på TV 2. Der hun også opptrede med sangen "Ready or Not".
Hun har også vært med i en episode av Violetta som gjestestjerne
Gjeving
Gjeving er et tettsted i Tvedestrand kommune i Agder. Tettstedet ligger på fastlandet rett innenfor Lyngør. Gjeving har fast båtforbindelse med Lyngør og Tvedestrand og veiforbindelse med Tvedstrand og Risør på riksvei 411.
Bobbie Peers
Utdannelse
Peers er utdannet ved London International Film School (1997–1999).
Gjeving
Det har i løpet av 1990-tallet skjedd en omfattende nyetablering med et stort antall hytter, både time-share og vanlige hytter.
Bobbie Peers
Filmkarriere
Peers vant i 2006, som første norske filmregissør, Gullpalmen på filmfestivalen i Cannes for kortfilmen Sniffer. Han har etter det jobbet som regissør, manusforfatter og tekstforfatter. Han debuterte i 2015 med sin første spillefilm, som fikk tittelen Dirk Ohm – Illusjonisten som forsvant, med den tyske skuespilleren August Diehl i hovedrollen.
Gjeving
På Gjeving ligger den kristne Risøy Folkehøyskole i lokalene til den gamle Risøy ungdomsskole for sjømenn.
Bobbie Peers
Bokutgivelser
I 2015 ga Peers ut den første boken i en serie om tolvåringen William Wenton. Boken ble en stor suksess, og ble solgt til 38 land. I 2016 vant han Barnas Bokpris for Luridiumstyven.
Oppdagerklubben
Bobbie Peers har også skrevet bøker i en boksserie for noe yngre barn enn bøkene om William Wenton. Den nye serien har samlebetegnelsen Oppdagerklubben, og per 2020 er det utgitt tre bøker i serien.
33. serierunde i Premier League 2006/07
33. serierunde i Premier League 2006/07 begynte 9. april med Watford FC hjemme mot Portsmouth FC klokka 13:45, så ble det spilt en kamp 17. april, to kamper 18. april og rundens siste kamp er 10. mai med Tottenham Hotspur – Blackburn Rovers klokka 21:00.
Guy N’dy Assembé
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Cabixi
Cabixi er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Daejeon World Cup Stadium
Daejeon World Cup Stadium er et fotballstadion i Daejeon i Sør-Korea. Stadionet, som ble brukt under fotball-VM 2002, har en kapasitet på 41 295 personer.
Busan Asiad Stadium
Busan Asiad Stadium eller Asiad Main Stadium er et stadion i Busan i Sør-Korea. Stadionet ble bygd til Asialekene i 2002. Stadionet ble også brukt i fotball-VM 2002. Kapasiteten er 53 864 og er hjemmebanen til fotballaget Busan I'Park.
Pentode
Pentode er et radiorør med fem elektroder, derav navnet. Hvordan et radiorør virker i prinsippet kan finnes under trioden. En pentode er en forbedret tetrode, et radiorør med fire elektroder.
Tetroden
(Pentoden – se lengre ned) En uønsket egenskap ved trioden er at strømmen er ganske avhengig av anodespenningen. En høyere anodespenning (alle spenninger betraktes relativt til katoden) trekker naturligvis sterkere på elektronene i elektronskyen rundt katoden. Dette faktum begrenser spenningsforsterkningen som en triodebasert forsterker kan oppvise. For å unngå denne uheldige virkningen plasseres det nok et gitter i røret, mellom styregitteret og anoden, ganske nært anoden. Gitteret er ganske åpent. Gitteret gis en høy spenning, noenlunde lik anodens. Hovedsaken er at spenningen ikke har noe signal, men er konstant. Sett fra styregitteret er virkningen av gitteret og spenningen dets et elektrisk felt fra anoderegionen som er konstant, altså uavhengig av anodespenningen. Elektronene akselereres kraftig på veien mot anoden og blir ikke videre forstyrret i sin bane av dette andre gitteret. Gitteret har fått navnet skjermgitter siden det skjermer styregitteret mot variasjoner av anodespenningen. En annen fordel med at skjermgitteret begrenser anodespenningens innflytelse er at millerkapasiteten reduseres vesentlig. Slik kan tetroden lettere anvendes for høyere frekvenser enn trioden kan. Se kaskode.
På denne måten blir det bare styregitteret som bestemmer strømmen i røret; tetroden er en god konstant-strømkilde for en konstant gitterspenning. Den indre motstanden er langt større enn trioden sin og et forsterkertrinn med en tetrode kan derfor ha langt større spenningsforsterkning enn et triodetrinn.
Det nye gitteret fører imidlertid til et nytt problem; en ny, uønsket effekt. Elektronene akselereres kraftig på vei mot anoden og har så stor hastighet at de slår løs andre elektroner fra anodens metalloverflate når de treffer den. Noen elektroner kommer tilbake til anoden igjen, mens noen vandrer over til skjermgitteret, som jo også er positivt. Utsendingen av elektroner fra anoden kalles sekundæremisjon og denne stjeler anodestrøm og varmer opp skjermgitteret. Denne effekten er størst i en liten region av karakteristikkene der rørstrømmen er lav, og fører til en dal (eng: kink) i Ua/Ia-karakteristikken. Det fører til en merkbar ulinjær forvrengning i dette området. Denne effekten reduserer dermed det praktiske arbeidsområdet til tetroden. En løsning på dette problemet tilbyr pentoden.
Elektronets hastighet kan enkelt beregnes. Energien som det tilføres er lik anodespenningen minus romladningens (elektronskyens) spenning ganger elektronets ladning på 1,62*10^-19 C. E = (Ua-Url)*Qe. Fra mekanikken har vi at energien for en masse i bevegelse er E = (m*v^2)/2. Elektronmassen er 9,11*10^-31 kg. Settes romladningsspenningen til null og anodespenningen til 300 V, blir hastigheten ved kollisjon med anoden på 10.329 km/s, som er hele 1/29 av lyshastigheten. 1,94 ns vil elektronet ha brukt på turen hvis avstanden mellom romladningen og anoden er 10 mm.
Pentoden
Med økende antall gitre må elektronene forholde seg til et større antall begivenheter på vei mellom katode og anode. Dette fører til at elektronene forstyrres mere på veien, noe som kommer til uttrykk som høyere støy enn trioden har. Trioder brukes derfor gjerne i ømfintlige inngangstrinn der støyen er viktig, mens pentoden brukes der høyere spenningsforsterkning er ønsket. Kaskoden er en kopling med to trioder som kan ha tilsvarende høy forsterkning som en pentode, men uten den sterkere støyen.
Kilder
"Lærebok i Radioteknikk" av Jenssen, Kulvik og Ramm, 4. reviderte utgave, utgitt av F. Bruns bokhandels forlag i 1958.
"Radio designer's handbook" av Fritz Langford-Smith, 1954. Finnes her: https://archive.org/details/bitsavers_rcaRadiotr1954_94958503
"Philips Pocketbook 1968, en oversikt over alle rør- og halvlederprodukter fra Philips i 1968, med de viktigste data.
Pius IV
Pius IV (født 31. mars 1499 i Milano, død 9. desember 1565 i Roma), født som Giovanni Angelo de Medici, var pave fra 25. desember 1559 til 9. desember 1565.
Bakgrunn
Giovanni Angelo Medici var sønn av Bernardino de' Medici og Clelia Serbelloni. Det er uvisst om han tilhørte den florentinske slekten av samme navn. Milanoslekten hadde levd under små omstendigheter, og først da Pius ble pave ville Firenzeslekten vite av dem. I Milano ble han kardinal Giovanni Girolamo Morones protesjé.
I 1527 inngikk Medici i tjeneste i Kirkestaten.
Erkebiskop, kardinal
I 1546 ble Medici ordinert til erkebiskop av Ragusa. Hans bror hadde giftet seg med en inngiftet slektning til paven, av slekten Orsini, Da Medici i 1549 ble utsett til kardinalprest av Santa Pudenziana. Kardinal Medici kom til å inneha forskjellige tittelkirker, hvorav den siste ble Santa Prisca på Aventinen.
Kardinal Medici falt i 1558 i unåde hos pave Paul IV og trakk seg tilbake til det nordlige Italia.
Pave
Året derpå vendte han tilbake til Roma og deltok i konklaven. Grunnet innblanding fra verdslige herskere, og kardinalenes neglisjering av bestemmelsem om deres pålagte isolasjon fra den ytre verden under pavevalgte, ført til at denne konklaven ble det lengste på 1500-tallet. Etter en nær fire måneder lang konklave ble han valgt til pave og tok navnet Pius IV. Med navnet Pius (=dern fromme) mente han å avgrense seg mot sin forgjengers rigorøse politikk.
Han ble innsatt den 6. januar 1560. Hans første offentlige beslutninger var å benåde deltagerne i de opptøyer som fulgte hans forgjengers bortgang, og å stille tfor rettens sin forgjengers nevøer. En, kardinal Carlo Carafa, ble strangulert, og hertug Giovanni Carafa av Paliano og hans nærmeste medarbeidere ble halshugget.
Pave Pius var som person et livsglad renessansemenneske, men visste imidlertid å innrette seg etter motreformasjonens ånd. For å skaffe Kirkestaten ro begynte han med å utslette den napolitanske familien Carafas maktstilling ved avrettelse av deres begge brorsønner og deres anhang. Han utropte et generalamnesti for alle som hadde vært med på en oppstand under sin forgjenger som pave (som kom fra familien Cafara). Den tidsligere paves to nevøer ble henrettet: Kardinal Carlo Carafa ble hengt, og hertugen av Paliano halshugget.
I stedet opphøyde han sin søstersønn Carlo Borromeo. Han reformerte kardinalkollegiet og bedrev en storartet velgjørenhet. Med Pius IV kom vendepunktet da reformpavedømmet sluttet seg sammen med sin tidligere Spania til motreformatorisk verdenspolitikk.
I kirkelig henseende faller hovedvekten av Tridentinerkonsilets fullbyrdelse og dets komplettering ved Professio fidei tridentinæ 1564 og Index av samme år. Den forsterkede pavelige forrangsstilling som seiret forårsaket imidlertid til sist også for pave Pius IV et anspent forhold til Spania.
Pius IV ble først begravet i Peterskirken, men har fått sitt siste hvilested i kirken Santa Maria degli Angeli i Roma.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Cacaulândia
Cacaulândia er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Mauthausen-Gusen konsentrasjonsleir
Det som begynte med en enkelt leir utenfor Mauthausen, ble utvidet over tid, og sommeren 1940 hadde Mauthausen blitt en av de største fangeleirene i den tyskkontrollerte delen av Europa. I tillegg til de fire hovedleirene ved Mathausen og Gusen, var det 50 tilknyttede leirer i et større område av Østerrike og sør i Tyskland som brukte fangene til slavearbeid. De tilknyttede leirene drev steinbrudd, ammunisjonsfabrikker, gruver, våpenfabrikker og fabrikker som leverte deler til jagerfly av typen Me 262.
I januar 1945 hadde komplekset av leirer, som ble ledet fra et administrativt senter i Mauthausen om lag 85 000 fanger. Det eksakte antallet døde og drepte er ikke kjent, men de fleste kilder oppgir mellom 122 766 og 320 000 for hele leirkomplekset. Mauthausen-Gusen utgjorde en av de første massive komplekser av konsentrasjonsleirer i Tyskland, og var en av de siste som ble frigjort av de allierte. De to hovedleirene, Mauthausen og Gusen I, var betegnet som Grad III-leirer (tysk Stufe III), som innebar at disse skulle være de mest brutale leirene overfor de «uforbederlige politiske fiender av det tyske riket». Mauthausen mistet aldri sin Stufe III-klassifisering. I RSHAs (Reichssicherheitshauptamt) administrasjon gikk leiren under navnet Knochenmühle — «Beinknuseren».
I motsetning til mange andre konsentrasjonsleirer som var tiltenkt alle typer fanger, var Mauthausen i større grad brukt til utryddelse gjennom hardt arbeid av intelligentsiaen, som var utdannede personer og medlemmer av de høyere sosiale klassene i land underlagt det nasjonalsosialistiske regimet under andre verdenskrig. Området hvor leiren lå, er nå museum.
KL Mauthausen
Granitten som ble hentet ut fra steinbruddet, hadde tidligere blitt brukt til brosteinlegging av Wiens gater, men da styresmaktene i Tyskland hadde planer om en total ombygging av de største tyske byene i henhold til planene utformet av Albert Speer og andre arkitekter av nasjonalsosialistisk arkitektur, hvor det ville være behov for store mengder granitt. Pengene til byggingen av Mauthausen-leiren ble hentet fra ulike steder, og inkluderte kommersielle lån fra Dresdner Bank og den Praha-lokaliserte Escompte Bank, det såkalte Reinhardt-fondet (som innebar penger stjålet fra konsentrasjonsleirenes egne fanger), og fra Tysk Røde Kors.
Mauthausen var i begynnelsen en interneringsleir for vanekriminelle, prostituerte, og andre som falt under kategorien «uforbederlige lovbrytere». Fra 8. mai 1939 var leiren en arbeidsleir, og ble primært brukt til internering av politiske fanger.
KL Gusen
DEST kjøpte opp eiendom ved Gusen i 1938. I 1938 og 1939 marsjerte fanger fra Mauthausen daglig til granittbruddet ved Gusen, som allerede var mer lønnsomt for DEST enn steinbruddet Wienergraben. Mot slutten av 1939 var leiren i Mauthausen allerede overfylt, på grunn av Tysklands invasjon av Polen. Antallet fanger økte fra 1080 i 1938, til mer enn 3000 året etter. Omtrent samtidig begynte byggingen av en leir «for polakkene» ved Gusen, omtrent 4,5 kilometer unna. Den nye leiren (senere gitt navnet Gusen I) var i drift fra mai 1940. De første fangene ble satt i de to første brakkene (nr. 7 og 8) 17. april 1940, mens første transport med fanger til leiren, først og fremst fra konsentrasjonsleirene Dachau og Sachsenhausen, ankom 25. mai samme år. Den nye leiren ved Gusen sparte fangene i Mauthausen for den daglige marsjen mellom Mauthausen og Gusen.
På samme måte som for leiren i Mauthausen, ble fanger fra Gusen leid ut til ulike lokale forretningsforetak som slavearbeidere. I oktober 1941 ble flere brakker separert fra Gusen med piggtrådgjerde, og gjort om til en egen leir for krigsfanger (tysk: Kriegsgefangenenarbeitslager). Leiren hadde mange krigsfanger, for det meste sovjetisk befal. I løpet av 1942 nådde produksjonen toppen både i Mauthausen og Gusen. Gusen ble utvidet til også å inneholde et sentralt depot for SS, hvor ulike varer beslaglagt i okkuperte områder, ble sortert og tilbakeført til Tyskland. Lokale steinbrudd og annen næringsvirksomhet hadde konstant behov for mer arbeidskraft, da flere og flere østerrikere ble innkalt til Wehrmacht.
I mars 1944 ble det tidligere SS-depotet gjort om til en ny underleir, Gusen II. Depotet var en improvisert konsentrasjonsleir helt fram til Tysklands kapitulasjon. Gusen II hadde mellom 12 000 og 17 000 fanger, som var fratatt selv de mest grunnleggende fasiliteter. I desember 1944 ble ytterligere en underleir åpnet i nærheten av Lungitz, Gusen III. Deler av infrastrukturen til en fabrikk ble tilpasset etableringen av leiren. Etableringen av nye underleirer kunne likevel ikke holde tritt med det stadig økende antallet fanger, og kapasiteten var sprengt i brakker i alle leirene tilhørende Mauthausen-Gusen. Fra slutten av 1940 og fram til 1944 økte antallet fanger per seng fra to til fire.
Utryddelse gjennom arbeid
Leirens politiske formål og dens økonomiske rolle gikk parallelt. Fram til 1942 ble leiren brukt til forvaring og drap på det nasjonalsosialistiske Tysklands politiske og ideologiske fiender, både virkelige og innbilte. Leiren bidro også med forsyninger til det tyske krigsmaskineriet, hvor innsatsfaktoren kom fra tvangsarbeid med formål å utrydde. Etter hvert som leirens fanger ble utmattet av tolvtimersdager i leirens steinbrudd, eller de ble for svake eller syke til å arbeide, ble de overført til leirens Revier (egentlig Krankenrevier, det vil si sykebrakke) eller andre steder for utryddelse. Opprinnelig hadde ikke leiren eget gasskammer, og de svakeste av leirens fanger, kjent som Muselmänner, som var så svekket på grunn av underernæring, utmattelse eller sykdom at de ikke kunne arbeide, ble fraktet til andre sentre for utryddelse, da først og fremst til det beryktede Schloss Hartheim 40,7 km unna. Alternativt ble de henrettet med en giftsprøyte, før de ble kremert i det lokale krematoriet. Leirens økende antall fanger gjorde systemet for henrettelser lite kostnadseffektivt, og Mauthausen ble fra 1940 av en av få leirer i den vestlige delen av Hitlers imperium som brukte gass på regulær basis. I begynnelsen ble det brukt et improvisert mobilt gasskammer – en varebil med et eksosanlegg som ledet gassen inn i bilen – som gikk i skytteltrafikk mellom Mauthausen og Gusen. I desember 1941 ble et permanent gasskammer med en kapasitet på 120 henrettelser om gangen, fullført.
Fanger
Fram til 1940 besto de største gruppene med fanger av tyske, østerrikske og tsjekkoslovakiske sosialister, kommunister, anarkister, homofile, samt personer fra folkegruppen Roma. Andre av de innsatte var personer som ble forfulgt utelukkende for deres religiøse overbevisning, kjent som Bibelforscher, som var den tyske betegnelsen for Jehovas vitner tidlig i det nasjonalsosialistiske Tysklands historie. Jehovas vitner nektet å avlegge en troskapsed til Hitler, og nektet også å delta i alle former for militærtjeneste.
Etter Tysklands invasjon av Jugoslavia i april 1941, etterfulgt av partisanenes motstandskamp sommeren samme år, ble mange personer mistenkt for å støtte den jugoslaviske motstandsbevegelsen sendt til Mauthausen, de fleste fra det nordlige Slovenia og Serbia, som var okkupert. Anslagsvis 1 500 slovenere døde i Mauthausen.
Nye fanger ankom Mauthausen-Gusen i mindre grupper nærmest daglig, de fleste fra andre konsentrasjonsleirer i det tysk-okkuperte Europa, mest nobelt de beryktede leirene i Dachau og Auschwitz. De første transportene med fanger fra Auschwitz ankom i februar 1942. Den andre ankomsten av fanger i juni 1942 talte 1 200 personer. Tilsvarende grupper av fanger ankom fra Auschwitz til Gusen og Mauthausen i april og november i 1943, samt i januar og februar 1944. Etter Adolf Eichmanns besøk i leiren i Mauthausen i mai 1944, mottok leirkomplekset den første gruppen av totalt 8 000 ungarske jøder fra Auschwitz; den første gruppen av fanger som ble evakuert fra leiren før Sovjetunionens framrykking. Innledningsvis besto de evakuerte gruppene fra Auschwitz av høyt kvalifiserte arbeidere valgt ut for å supplere den stadig voksende industrien rundt leirkomplekset. Senere evakueringer inkluderte andre grupper fanger, og ble i tillegg til Mauthausen og Gusen transportert til underavdelingene i Wien og Melk.
Fanger med egen artikkel
Blant fangene i Mauthausen var blant annet:
Norske fanger:
Bemanning
Ifølge seniorforsker Terje Emberland ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter, tjenestegjorde også norske statsborgere i Mauthausen, hvor de drev ulike former for vakttjeneste og var instruktører for nordiske fanger.
Fotnoter
<references group="upper-alpha" />
Dwight Yoakam
Dwight David Yoakam (født 23. oktober 1956 i Pikeville, Kentucky) er en amerikansk countrymusiker, låtskriver, filmregissør og skuespiller. Hans karriere startet tidlig på 1980-tallet, og han fikk oppmerksomhet ved utgivelsen av sitt første album, Guitars, Cadillacs, Etc., Etc.. Han har siden den gang gitt ut godt over 20 album, og spilt i 23 serier/filmer.
På skolen var han aktiv i skuespill og på fritiden spilte han i såkalte «garasje-band».
Han flyttet til Nashville for å prøve lykken som countryartist, men det gikk heller dårlig. I Nashville fikk han beskjeden om at han var for country, til at det var noe å satse på. Men Yoakam gav ikke opp. Han flyttet til Los Angeles, California, og det var der det hele startet. Yoakams tre første album, Guitars, Cadillacs, Etc., Etc., Hillbilly Deluxe og Buenas Noches from a Lonely Room, klatret til nr. 1 på "Billboard Top Country Albums". Yoakam har også to nummmer 1 singler på "Billboard Hot Country Songs" med låtene «Streets of Bakersfield» (en duett med Buck Owens) og «I Sang Dixie» og 12 andre låter på topp ti hitlistene. Han har vunnet to Grammy Awards og en Academy of Country Music Award.
Yoakams musikkstil har influenser fra mange musikkstiler, som "Neotraditional country", "Honky-tonk", "Bakersfield sound", "Bluegrass", "Countryrock" og "Rockabilly". Yoakam skriver stort sett sine egne låter, men har også hatt suksess med endel coverlåter. Han har spilt låter av bl.a. Johnny Horton, Elvis Presley, The Blasters, Lefty Frizzell og Queen. Han har samarbeidet med bl.a. Beck, John Mellencamp, k.d. lang, Ralph Stanley og medlemmer av Alison Krauss & Union Station.
Som skuespiller har Yoakam deltatt i filmer som Red Rock West, Sling Blade, The Minus Man, Panic Room, The Three Burials of Melquiades Estrada og Wedding Crashers, og også South of Heaven, West of Hell, som var hans debut som filmregissør. Han har også deltatt i TV-seriene P.S. I Luv U og Under the Dome.
Yoakam giftet seg med Emily Joyce 4. mai 4, 2020, i Santa Monica, Kalifornia. Fordi giftemålet ble holdt under COVID-19 pandemien, var det bare ti gjester i bryllupet. Paret fikk sitt første barn 16. august 2020.
Diskografi
Studioalbum
Livealbum
Samlingsalbum
EP
Singler (utvalg)
Baklidammen
Baklidammen er en dam i Bymarka i Trondheim kommune i Trøndelag. Dammen ligger rett vest for Theisendammen, mellom Fjellseterveien og Gamle Bynesveg. Baklidammen ligger på 197 moh og har en kapasitet på 425 000 m³. Denne ble anlagt i årene 1898 til 1900 i forbindelse med stadsingeniør Carl Adolf Dahls fornyelse av Trondheims vannforsyningsnett, og har utløp til Theisendammen på 153 moh via Baklibekken. Baklidammen ble påbygget i 1910–1911, og får i sin tur forsyning via blant andre Kobberdamsbekken fra Kobberdammen samt andre myrvann mer sentralt i Bymarka. I dag drives det blant annet med sportsfiske i Baklidammen.
BlitzBasic
BlitzBasic (Blitz Basic) er et programmeringsspråk basert på BASIC utviklet av Mark Sibly og er spesielt rettet mot spillprogrammering. De første versjonene av Blitz Basic var opprinnelig for Amiga, hvor det konkurrerte med en annen basic-dialekt, AMOS. Den første utgaven av spillet Worms ble programmert i Blitz Basic for Amiga. Amiga-støtten har senere blitt kuttet, og BlitzBasic kommer nå versjoner for operativsystemene Microsoft Windows, Linux og Mac OS X.
BlitzBasic er videreutviklet til tre versjoner, BlitzPlus (Hovedvekt på applikasjoner), Blitz3D (Hovedvekt på spill) og BlitzMax (Modulbasert profesjonelt objektorientert programmeringsspråk).
Johnny Frisvoll
Johnny Frisvoll (født 27. oktober 1962) er en norsk musiker og trommeslager. Han er nå for tiden mest kjent som trommeslager for Terje Tysland. Han har også samarbeidet med andre av landets artister blant annet Stig Gjendem på albumet My Corner. Han spiller også i bandet Freeway Jam som stort sett spiller coverlåter og legger dem ut på nettet. I 2009 ble han norgeskjent da han reddet Terje Tysland sitt platestudio fra brann i Oppdal.
Gwangju World Cup Stadium
Gwangju World Cup Stadium er et fotballstadion i Gwangju i Sør-Korea. Stadionet het opprinnelig Gwangju World Cup Stadium, men ble gitt navn til den nederlandske treneren Guus Hiddink som førte s landslag til semifinale i fotball-VM 2002. Stadionet ble brukt i samme mesterskap og har en kapasitet på 44 118.
Vøringsfossen
Vøringsfossen er del av elven Bjoreio i Eidfjord kommune i Vestland fylke. Den har et loddrett fall på 145 meter og et totalt fall på 182 meter. Holtedahl oppgir det frie fallet til 147 meter og total fallhøyde fra Fossli til 235 meter. Vannmengen i elven er regulert i forbindelse med kraftutbygging, men det er krav til minstevannføring på 12 m³ vann i sekundet i sommersesongen. Riksvei 7 passerer tett inntil fossen og juvet. Fossen er innerst i Måbødalen i Hardanger og var Norges mest besøkte naturattraksjon i 2006.
Historie
Frem til 1821 var Vøringfossen knapt kjent av andre enn lokalbefolkningen. Da dro professor Christopher Hansteen over Hardangervidda for å foreta noen astronomiske observasjoner. På vei ned mot Eidfjord stoppet han flere ganger for å beundre fossene, og de to fjellkarene som bar utstyret hans, sa: «Det der er da ingenting. Vi kan vise deg en foss som er minst en halv fjerding (300 meter) høy.» Det trodde ikke Hansteen på, men ble likevel «gjennomrystet» ved synet av Vøringfossen, selv om han bedømte fallhøyden til «bare» 280 meter, ved å kaste stein ned fra kanten og måle tiden med lommeuret sitt.
Hansteens besøk ble Vøringfossens gjennombrudd som nasjonalt symbol og naturattraksjon. Fra 1861 ble Hardangerfjorden trafikkert av flere skip ved navn «Vøringen». Ola Garen besluttet i 1880-årene å bygge et hotell ved toppen av fossen. Den eneste veien dit var en sti med 1 500 trappetrinn opp Måbøfjellet, samt en ridesti fra 1872, bygd for å frakte engelske turister inn til fossen. I 1891 ble en ny vei med tunneler bygd langs vannet mellom Eidfjord og Øvre Eidfjord, og samme år stod Fossli hotell ferdig, tegnet i jugendstil, trolig av den lokale byggmesteren Fiksen, som hadde satt opp Vøringsfoss hotell året før. Frederik Konow Lund var arkitekt da hotellet mange år senere ble utvidet og ombygd.
I 1893 ble Vøringfossens høyde målt opp med snor til 163 meter. Omkring 1900 begynte de store cruiseskipene å gå inn til Eidfjord, og derfra ble passasjerene fraktet med hest og kjerre opp gjennom dalen. I 1915 kjørte den første bilen, en Opel, opp til Fossli bro. Seks år senere fikk man kjørevei helt frem til hotellet. Gamle riksvei 7 dannet etterhvert en flaskehals i trafikken. I 1986 åpnet den nye riksvei 7 med fire tunneler.
I 2010 vant arkitekt Carl-Viggo Hølmebakk arkitektkonkurransen om tilrettelegging av Vøringsfossen som turistattraksjon. Arbeidet, som er estimert til å koste 150 millioner, ble påbegynt 2015. Gangbroen ble åpnet 21. august 2020. Konstruksjonen har møtt kritikk, i en artikkel på NRKs nettsider omtalte forfatteren Stein P. Aasheim konstruksjonen som «en voldtekt av en av Norges flotteste naturattraksjoner».
Grand Ole Opry
Grand Ole Opry er et amerikansk radioprogram som fokuserer på country, bluegrass og gospel, og som siden 28. november 1925 er blitt sendt over hele USA fra Nashville i Tennessee. Denne byen regnes som country-hovedstaden.
Etter å ha sendt fra ulike steder, flyttet programmet til Ryman Auditorium med en tilskuerkapasitet på 2 362, med første sending herfra 5. juni 1943 og fram til 16. mars 1974 da det flyttet til nåværende lokaler i en egen temapark og med en tilskuerkapasitet på 4 400. Ryman Auditorium ble imidlertid gjenåpnet i 1992.
Da rockekulturen og den langhårede hippiekulturen vokste fram på 1960-tallet, holdt Grand Ole Opry på en tradisjonell stil. Det eneste unntaket var da Gram Parsons med band opptrådte i mars 1968, men dette fikk en reservert mottakelse fra publikum.
Medlemskap i Opry regnes som noe av det mest høythengende innen country. Listen over nåværende og tidligere medlemmer omfatter countrystjerner som Fiddlin' Arthur Smith, Roy Acuff, Johnny Cash, Bill Monroe, Ricky Skaggs, Alison Krauss, Dolly Parton, Jim Reeves og Luke Combs.
Bokhandel
En bokhandel er en butikk som selger bøker og ofte også papir- og kontorvarer.
Typer
Assortimentsbokhandel er en bokhandel som importerer og selger andres bøker, gjerne ved siden av egenproduserte utgivelser. Ideen med assortimentsbokhandel ble i Norge lansert av Jørgen Wright Cappelen omkring 1830. Slike forretninger var allerede etabler i København, og Cappelen fikk derfor den unge Johan Fjeldsted Dahl til å komme til Christiania for å hjelpe ham med etableringen.
FA-cupen 1874/75
FA-cupen 1874/75 var den fjerde sesongen av FA-cupen. 29 lag var med, men tre av dem spilte aldri en kamp. Finalen ble spilt mellom Royal Engineers og Old Etonians.
Finn Myrstad
Finn Jürgen Lützow-Holm Myrstad (født 4. april 1981 i Florø) var leder i Europeisk Ungdom fra 2005 til 2007.
Utdannelse og karriere
Han tok artium ved Oslo katedralskole i 2001 og er utdannet bachelor i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Cacoal
Cacoal er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Finn Myrstad
Utdannelse og karriere
Han har også vært aktiv i CISV, NorMUN og Det europeiske ungdomsparlamentet (EUP). Myrstad har vært ungdomsdelegat til FNs generalforsamling og FNs bosetningsprogram (Habitat).
Myrstad er fagdirektør for digitale tjenester i Forbrukerrådet. Han leder også digitalkomiteen i det transatlantiske forbrukernettverket (TACD).
Norgesmesterskapet i boksing 1921
Norgesmesterskapet i boksing 1921 ble arrangert av Norges Bokseforbund 5.–6. mars i Turnhallen, Kristiania.
Kongepokalen var satt opp i weltervekt og vunnet av Aage Steen.
Claus Mortensen Tøndebinder
Tiden i København
Claus Mortensen ble utdannet til prest i Lund, men reiste på studietur til København i 1526. Her ble han kjent med reformasjonsbevegelsen, som han sluttet seg til. På 1520-tallet var det flere prester som var positive til den nye lutherske læren, og Claus Mortensen ble overbevist om at den nye læren var både riktig og nødvendig. Han begynte å holde prekener i Vor Frue Kirke i København, men det ble ikke godt tatt imot av biskopen i Roskilde, Lage Urne, som utviste ham fra Sjællands stift.
Tilbake i Malmø
Claus Mortensen vendte hjem til Malmø i 1527, og holdt sin første evangeliske preken 29. mai 1527 i et avsidesliggende kapell på Rådmandsvang. Det fortelles at han hadde en sterk og god stemme, og at han var veltalende. Folk strømmet til, og ved den andre prekenen var det så mange tilhørere at det ble sendt inn klage over at folket tråkket ned gresset i Rådmandsvang. Mortensen fikk nå lov til å holde tale i Hellig Kors-kapellet, som lå nærmere byen. Nå var han dristigere i å få fram de lutherske tankene, og det kom så mange tilhørere at det ikke var plass i kapellet. Han tok kontakt med den reformvennlige borgermesteren Jørgen Kock, og ved hjelp av ham fikk han kongens tillatelse til å bruke St. Simons og Judas kirke som sted for sine prekener, når det ellers ikke var tjenester der. På denne tiden holdt man i den katolske kirken hele messen på latin, og menigmann forstod ikke noe av det som ble sagt av presten. Mortensen gikk over til å holde dansk gudstjeneste med danske salmer.
Reformarbeidet i Sønderjylland
Reformasjonstankene fortsatte å spre seg i Danmark via Haderslev og Slesvig, og kong Frederik I støttet arbeidet, selv om den evangelisk-lutherske læren ennå ikke var landets offisielle religion. Kongens eldste sønn, den seinere kong Christian III hadde allerede hjulpet til med å opprette en presteskole i Haderslev i 1526, og det var ved denne skolen Claus Mortensen og Hans Olufsen fikk undervisning. I presteutdanningen var de opptatt av å samle danske oversettelser av Luthers salmer, og de oversatte selv.
Tilbake til Malmø som reformator
I august 1528 kom de to nyutdannede prestene hjem igjen til Malmø, og med seg hadde de manuskript til den første Malmøsalmeboken, som de gav ut samme året. Salmeboken inneholdt for det meste oversettelser fra tysk, blant annet Luthers salmer. Før reformasjonen var det ingen dansk salmebok, siden menigheten bare unntaksvis deltok i sangen. Men dette forandret seg ved reformasjonen. Likevel, før reformasjonen i Danmark-Norge ble innført i 1536, hadde Claus Mortensen Tøndebinder og Hans Olufsen Spandemager gitt ut den første salmeboken – «Malmø-Tidesangbogen» – i 1528. Samme året gav Mortensen også ut den første danske gudstjenesteordningen, «Thet christelighe messze embedhe paa dansche». Den inneholdt både elementer fra Eberhard Weidensees «Nürnmergmesse» og fra Luthers «Deutsche messe». I 1529 kom det et nytt opptrykk av begge heftene.
Ved hjelp av engasjement, overtalelsesevner og kongens samtykke lyktes det Mortensen å innføre faste lutherske gudstjenester i byen allerede i 1529/30. I september 1529 måtte den katolske presten Henrik Hansen forlate sin stilling, og Claus Mortensen overtok som sogneprest i byens hovedkirke, Sankt Petri. Han sørget nå for at et sidealter og flere helgenbilder i Sankt Petri-kirken ble ødelagt i november 1529. Han sørget også for at kirkens rike sølvskatt ble smeltet om til nye saker.
Ettermæle
Claus Mortensens temperament førte ham mange ganger i konflikter, og ofte gjaldt det penger. Navnet hans forekommer ofte i Malmøs domsbøker. I 1541 måtte han forlate sin stilling som byens sogneprest, og han ble overført til et landsbysogn, Husie og vestre Skrävlinge. Her var han prest til sin død, 13. desember 1575. På sin gravstein i St. Petri-kirken kaller han seg selv: «Destructor papistici cultus, plantator renovati evangelii».
Navnet Tøndebinder er etter stefaren, som var bøtker.
Salmeforfatter
Salmer i Kingos salmebok som er diktet og/eller bearbeidet av Claus Mortensen:
André Hanssen
André Hanssen (født 31. januar 1981 på Skjervøy) er en tidligere norsk fotballspiller. Han har spilt i to perioder i Bodø/Glimt og har også spilt for Skjervøy IK, SC Heerenveen og Strømsgodset. Han la opp på grunn av skade midtveis i 2012-sesongen.
Hanssen ble kjøpt fra Skjervøy IK til Bodø/Glimt i 1998. Han slo igjennom allerede i 1999 da han etablerte seg på midtbanen sammen med Arild og Ørjan Berg, mens Tom Kåre Staurvik måtte spille midtstopper. Han var med på å vinne sølv i serie og cup i 2003-sesongen. Etter 2003-sesongen var mange norske og utenlandske klubber interessert i ham. Under cupfinalen ble han fulgt av speidere fra de franske klubbene Bordeaux og Bastia. Hanssen var i sitt siste kontraktår og Bodø/Glimt var villig til å selge til rett pris. Han ble i klubben ut kontraktstiden og gikk gratis til SC Heerenveen i Nederland.
I Heerenveen slet han med å oppnå tillit i begynnelsen, men bygget den opp. I alt fikk han 33 kamper og 1 mål. Målet kom i UEFA-cupen i det 90. minutt mot PFC Levski Sofia, hvor han scoret 2-1 målet og ble kåret til banens beste spiller. Kontrakten hans gikk ut etter 2008-sesongen og han fikk den ikke fornyet.
Etter et kort opphold i Bodø/Glimt, skrev han under for Strømsgodset, 3. mars 2010. Han spilte nesten alle kampene i 2010-sesongen, men fikk bare noen få minutter førstelagsfotball i 2011-sesongen. 14. november 2011 ble det bekreftet at kun en medisinsk test gjensto før han kunne skrive under en treårskontrakt med Bodø/Glimt. Denne avtalen ble imidlertid kansellert, og Hanssen ble værende i Strømsgodset inntil han la opp i juni 2012.
Elna
Elna er en kortform av kvinnenavnet Helena, en opprinnelig latinsk variant av kvinnenavnet Helene, som sannsynligvis er dannet av det greske ordet helene som betyr «lys» eller «stråle».
MS «Sleipner» (1999)
MS «Sleipner» var en katamaran bygget i 1999 som søsterskip til MS «Draupner» for HSD Sjø. «Sleipner» hadde skrog i aluminium, bygget ved Austral Ships, Pty Ltd i Australia. Båten hadde en største lengde på ca. 42 m, 12,5 m bred, en tonnasje på 375 (brutto) og hadde sertifikat for 358 passasjerer.
Skipet ble satt inn i Flaggruten mellom Stavanger og Bergen.
Den 26. november 1999 gikk «Sleipner» på grunn Store Bloksen på Sletta og forliste. 16 mennesker omkom. Hendelsen er senere omtalt som «Sleipner»-forliset.
Benoît Assou-Ekotto
Han spiller forsvar, og er også en del av. Assou-Ekotto har tidligere spilt for RC Lens, Tottenham og QPR.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika og igjen til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Vor Verden
Vor Verden var et norsk tidsskrift som utkom fra 1923 til 1929, med Ronald Fangen som redaktør.
Vor Verden var ment som en konservativ utfordring til det kommunistiske tidsskriftet Mot Dag, som ble startet i 1921. Redaktøren for Vor Verden var forfatteren Ronald Fangen (28 år i 1923), mens den unge studenten Henrik Groth var redaksjonssekretær.
I 1929 utkom Skillelinjen, en samling av essays som først var utgitt i Vor Verden.
Viktor Janukovitsj
Viktor Fjodorovitsj Janukovitsj (russisk: Ви́ктор Фёдорович Януко́вич; ukrainsk: – Viktor Fedorovytsj Janukovytsj; født 9. juli 1950 i Zjukovka i Donetsk oblast) er en tidligere ukrainsk politiker for Regionpartiet. Han var Ukrainas president fra 2010 til han ble avsatt av Ukrainas parlament 22. februar 2014, og ble hjulpet av Russland til å flykte fra landet da han ble avsatt. Han er (per. 2022) etterlyst av ukrainske myndigheter og Interpol for massedrap og underslag.