cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lancelot Andrewes
Ettermæle
Andrewes var en venn av Hugo Grotius og en av de fremste samtidige lærde, men blir hovedsakelig husket for hans stil å holde prekener. Som geistlig var han en typisk anglikaner, like mye fjern fra den katolske som de puritanske posisjoner. Et treffende sammendrag av hans teologiske posisjon finnes i hans Første svar til kardinal Perron som hadde utfordret kongens bruk av tittelen «katolsk». Hans posisjon er i henhold til nattverden naturlig nok mer moden enn hva de første reformatorene inntok.
1390 Abastumani
1390 Abastumani er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 3. oktober 1935 av Pelageya Fedorovna Shajn ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
Leave This Town
Leave This Town er det andre studioalbumet til bandet Daughtry, og ble utgitt i 2009.
Lancelot Andrewes
Ettermæle
Hans mest kjent verk er Manual of Private Devotions (Håndbok i private gudsfrykt/hengivelse) som var meget utbredt. Andrewes' andre verker består av åtte bind i Library of Anglo-Catholic Theology (1841–1854). Nittiseks av hans prekener ble utgitt i 1631 på ordre av kong Karl I av England.
Andrewes ble betraktet som likestilt til James Ussher som den mest lærde geistlig i sin tid, og han hadde et godt rykte som en veltalende og lidenskapelig taler, men stivheten og den pedantiske kunstferdigheten i hans stil har gjort den bortimot utilgjengelig for moderne smak. Unasett, det er steder med stor skjønnhet og dybde. Hans doktrine var den høykirkelige bevegelse, og i sitt private liv var han ydmyke, from og barmhjertig. Han fortsatte å påvirke religiøse tenkere fram til i dag, og ble omtalt som en som påvirket blant annet T.S. Eliot.
Andrewes’ biografi, His Life, ble skrevet av Lancelot Law Whyte (1896–1972) (Edinburgh, 1896), som også har redigert og utgitt flere av Andrewes’ skrifter. I 1958 kom en nyskrevet biografi Paul Welsby som betraktes som den fremste.
40-track mode
Det engelske datauttrykket 40-track mode dreier seg om en teknisk prosess for reformatering av en computerdiskett i det øyemed å skjule data ved å legge dem inn på spesifikke spor på disketten. Med mindre man benytter de korrekte koder for å dekryptere en slik diskett, vil den tilsynelatende virke tom. Teknikken er kjent for å ha blitt brukt innen spionasje, blant annet av den amerikanske FBI-agenten Robert Hanssen som arbeidet for KGB fra 1985 til 2001.
Vermeer
Vermeer kan bety enten:
Helmut Mayer
Helmut Mayer (født 4. mars 1966) er en tidligere østerriksk alpinist.
Han vant europacupen i alpint sammenlagt sesongen 1986/87. I desember 1987 vant han verdenscuprennet i storslalåm i Kranjska Gora. Dette ble karrierens eneste seier i verdenscupen, men han hadde ytterligere fire pallplasseringer (to i super-G og to i storslalåm)
Under OL 1988 in Calgary tok han sølv i super-G, og året etter, under VM 1989 i Vail tok han en ny sølvmedalje, denne gang i storslalåm.
Mayer ble østerriksk mester i super-G i 1989, og har tre nasjonale titler i storslalåm (1986, 1991 og 1993).
Helmut Mayers sønn Matthias tok OL-gull i utfor i 2014.
Theosis
Theosis (fra gresk: Θέωσις), er en teologisk tanke om at mennesket skal bli guddommeliggjort av Gud. Tanken er fremtredende i den ortodokse kirke, men man finner også tanken igjen i teologi i de katolske, lutherske, og hos Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige (også kjent som «mormonerne»).
Ireneus hevdet at Gud ble menneske for at mennesket skulle bli Gud, og det er i denne konteksten man tenker seg theosis. Man tenker at siden mennesket ble skapt i Guds bilde, for så å få gudebilledligheten ødelagt i syndefallet, er det som skjer gjennom inkarnasjonen og Jesu gjerning, at mennesket igjen får gjenopprettet guddommeligheten, og kan forenes med Gud. Fordi Gud er hellig, kan ikke syndefalne menneskelige vesener forenes med ham, som må derfor bli helliget for å kunne.
Viktige teologer i utformingen av theosislæren har blant andre vært Ireneus, Athanasius, Gregor av Nazianz, Maximus bekjenneren, Gregor av Nyssa og den moderne teologen Vladimir Lossky, samt «mormonernes» stifter Joseph Smith.
Bibelsk grunnlag for theosislæren
Man finner det bibelske grunnlaget for theosislæren først i skapelsesfortellingene i 1. Mosebok, der det står at mennesket ble skapt i Guds bilde. Salme 82,6 sier at vi er «guder», og Jesus siterte selve dette vers til fariséerne (Joh. Ev. 10,34) for å støtte doktrinet. I Det nye testamentet finner man blant annet støtte for tanken i Matteusevangeliet, (5,45) hvor det står at man kan bli Guds barn, 2. Petersbrev (1,4), hvor det står at de troende skal få del i guddommelig natur, og 1. Johannesbrev (3,2) hvor det står at dem som kaller seg Guds barn skal være like Gud. Også Johannes Åpenbaring 3,21 kan tolkes til å bety at mennesket kan arve Jesu natur bokstavelig, likedan han mottok Faderens. Siste Dagers Hellige hevder at Guddommet (Treenigheten) utgjøres av tre distinkte individer, at Kristus ble slikt fullkomment udødelig vesen som Faderen når han oppstod fra døden, og har også opprettet adgang til dette ved hans forsoning for alle som mottar vilkårene for det.
Emma Kristine Skjerstad
Emma Kristine Skjerstad (født 3. juli 1990) er en norsk syklist. Hun konkurrerer for IK Hero og er elev ved Norges Toppidrettsgymnas i Bærum.
Roots (Trond Granlund-album)
Roots er et musikkalbum med Trond Granlund fra 1990.
Bujumbura Mairie (provins)
Bujumbura Mairie er en av Burundis 17 provinser. Den ligger ved landets hovedstad, Bujumbura. Provinsen har 546,752 innbyggere (2011) og er 1420 km².
1391 Carelia
1391 Carelia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 16. februar 1936 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden har fått sitt navn etter det latinske navnet på Karelen. Väisälä var født og oppvokst i Karelen.
Sven Hannawald
Sven Hannawald (født 9. november 1974) er en tysk tidligere skihopper.
I sesongen 1998/99 kom han på 5.-plass i verdenscupen sammenlagt. I 2000 ble han for første gang verdensmester i skiflyging i Vikersund.
Magnesiumoksid
Magnesiumoksid (MgO) er et oksid av magnesium. Det er et hvitt, fast stoff med høyt smeltepunkt. Det er et basisk oksid.
Sven Hannawald
I sesongen 2003/2004 gikk det tyngre enn ventet, det beste resultatet ble 4.-plass i Trondheim.
Magnesiumoksid
Magnesiumoksid har E-nummer 530 og blir brukt som surhetsregulerende middel. Stoffet blir også brukt som hjelpestoff i tabletter.
Sven Hannawald
Våren 2004 ble det kjent at Hannawald led av såkalt utbrenthet, og at han mottok behandling på en spesialklinikk. Han la offisielt opp i 2006, etter to års fravær fra verdenscupen. Han orket ikke å trene seg opp igjen, og jobber nå som ekspertkommentator for tysk fjernsyn. Hannawald bor i Berlin.
Nåværende bakkerekorder:
Magnesiumoksid
Magnesium virker avførende. Siden det er basisk, kan det brukes mot sure oppstøt.
Det brukes til å holde håndflatene tørre og brukes derfor av turnere, klatrere og andre i situasjoner der man vil ha godt grep.
Norsk Bridgeforbund
Norsk Bridgeforbund (NBF) er det høyeste organ for organisert bridge i Norge. Forbundet ble stiftet i 1932 av tre klubber og består per 2021 av 314 medlemsklubber organisert i 24 kretser. NBF hører til European Bridge League (EBL), som igjen hører til World Bridge Federation (WBF). NBF administrative senter holder til på Ullevaal Stadion i Oslo. Per 2015 er Allan Livgård NBFs generalsekretær.
Forbundet har siden 1995 utgitt medlemsbladet Norsk Bridge.
Historie
Vinteren 1931/1932 ble det faktisk opprettet to bridgeforbund i Norge. Det første ble opprettet 30. november 1931 av ingeniør Wilhelm Nickelsen. Det andre ble opprettet fredag 29. januar 1932, på initiativ av kaptein Johannes Brun og med rektor Anton Midsem som president. Det var dette andre forbundet som skulle bli Norsk Bridgeforbund: Allerede 8. april samme år ble det etter forhandlinger vedtatt å gi medlemmene av Nickelsens norske bridgeforbund automatisk medlemskap, og Nickelsen selv gikk inn i NBFs styre.
Norsk Bridge
Etter en prøveordning i 1990 med et medlemsblad distribuert gjennom klubbene, ble det i 1993 vedtatt å gi ut et medlemsblad seks ganger i året. Første nummer av Norsk Bridge kom i februar 1995, og det har kommet hvert år siden; dog ikke med seks nummer i året: Fra 2006 har det vært kun fire i året. Fra september 2014 utkommer bladet kun i elektronisk versjon.
University of Papua New Guinea
The University of Papua New Guinea (UPNG) (etablert 1965) er et universitet i Papua Ny-Guinea som ble etablert av den australske koloniadministrasjonen i 1965. Universitetet har mer enn 15 000 studenter på Port Moresby campusen, fem åpne campuser og 13 studiesentre. I 2008 ble det bestemt at det skal åpnes en ny åpen campus i Honiara på Salomonøyene.
Skrømt
Skrømt er i norsk folketradisjon betegnelsen på noe uspesifisert overnaturlig. Når folk opplever noe de ikke kan forklare på naturlig vis, kan det kalles skrømt. Den folkloristiske fagtermen for skrømt er numen, et latinsk begrep som egentlig betyr «magisk» eller «guddommelig kraft».
Chickahominy
Chickahominy er navnet på en amerikansk indianerstamme som kan spore sin historie tilbake til Powhatankonføderasjonen av stammer under ledelse av høvding Powhatan. De bor nå primært i området rundt byen Richmond i Virginia, særlig i fylkene Charles City County og New Kent County.
Eastern Chickahominy brøt ut fra hovedstammen i 1983 og den ble amerkjent av delstaten, likesom moderstammen var det. De ble også føderalt anerkjente i januar 2018. Ingen av de to stammene har noe indianerreservat.
Begge stammene er blant de i alt 11 som e blitt anerkjent av Virginia siden 1983.
Canelones
Canelones er en by i det sørlige Uruguay. Byen, som har om lag 19 865 innbyggere, er hovedstad i Canelones-departementet. Tidligere ble byen kalt Villa Guadalupe.
Historie
Canelones ble grunnlagt i 10. juni 1782 av Juan Miguel de Laguna.
Befolkning
Canelones hadde 19 865 innbyggere i 2011.
Kilde:
Bydeler
Canelones har 18 bydeler (på spansk: barrios):
Transport
Ruta 5 forbinder Canelones med Montevideo (sør) og Florida (nord).
Ruta 11 forbinder Canelones med Ecilda Paullier og San José (departement) (vest) og Atlántida (øst).
Energispillet
Energispillet.no er et fritt tilgjengelig webbasert strategispill innen energi, miljø og klima. Målgruppen for spillet er elever i ungdomsskolen og videregående skole. Energispillet.no er bygget over en simulatorbasert spillmotor. Det betyr at det er spillerens handlinger som er avgjørende for framdrift og resultater, ikke forhåndsprogrammerte løsninger. Energispillet.no er først og fremst et undervisningsspill, men er også godt egnet som strategispill til bruk i fritiden.
Colonia del Sacramento
Colonia del Sacramento (portugisisk: Colônia do Santíssimo Sacramento) er en by i det sørvestlige Uruguay. Byen, som har om lag 21 714 innbyggere, er hovedstad i Colonia-departementet. Colonia del Sacramento ble grunnlagt i 20. januar 1680 av Pedro Lobo.
Befolkning
Colonia del Sacramento har 21 714 innbyggere (Beregning 2004).
Kilde:
Transport
Ruta 1 forbinder Montevideo med Colonia del Sacramento.
Ruta 21 forbinder Colonia del Sacramento med Mercedes.
Gordon Strachan
Gordon David Strachan (født 9. februar 1957) er en skotsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Han er tidligere manager i Celtic FC og landslagstrener for.
26. oktober 2009 ble han ansatt som ny trener i Middlesbrough etter Gareth Southgate. 18. oktober 2010 trakk han seg fra jobben. Under sin stort sett suksessrike spillerkarriere spilte han for Dundee FC (1974–1977), Aberdeen FC (1977–1984), Manchester United (1984–1989), Leeds United FC (1989–1995) og Coventry City FC (1995–1997). Han spilte 50 landskamper for Skottland og er medlem av Scotland Football Hall of Fame. Strachan var en aggressiv, talentfull midtbanespiller og far til Gavin Strachan som også er fotballspiller.
Skottland
Han startet sin karriere i Dundee FC hvor han var deres yngste kaptein gjennom tidene, men det var ikke før han ble signert av Aberdeen at han ble kjent. Med det berømte Aberdeen-laget i 1980-årene, et av de få lagene som brøt den tradisjonelle dominansen til Old Firm i skotsk fotball, vant han to skotske seriemesterskap, tre skotske cuper, Cupvinnercupen og UEFA Super Cup under styret til sir Alex Ferguson.
England
Manageren i Leeds United, Howard Wilkinson, ble redningen i 1989 da han betalte £200 000 for Strachans tjenester. Overgangssummen lønte seg snart da Strachans sterke form resulterte i at Leeds vant tittelen i 2. divisjon i 1990 og rykket opp til 1. divisjon etter åtte år i nest øverste divisjon. Den følgende sesongen hjalp han Leeds til en fjerdeplass i 1. divisjon og Strachan ble kåret til FWA Player of the Year. Ett år senere var han sterkt medvirkende til at Leeds til slutt beseiret Manchester United og vant den siste sesongen av den gamle fotballigaen før opprettelsen av FA Premier League. Strachan fortsatte å være en kompetent og fast førstelagsspiller ettersom Leeds opplevde blandet lykke i deres tre første sesonger av Premier League, selv om han til tider ble holdt utenfor laget på grunn av problemer med ryggen.
Strachan forble i Leeds United frem til mars 1995 da han flyttet til Coventry City for å jobbe som spillende trener under den nye manageren Ron Atkinson. Strachan var ikke fast på laget på Highfield Road, men han hjalp til med å trene klubbens spillere til en god nok standard til å unngå nedrykk fra Premier League i sesongen 1995–96.
VM
Han deltok i to VM i fotball, i 1982 og 1986, og det var i det siste at han scoret sitt mest kjente internasjonale mål, mot Vest-Tyskland i Skottlands andre kamp i turneringen i Queretaro i Mexico. Det var Skottlands eneste mål i en ellers forferdelig turnering for skottene.
Killeen Castle
Killeen Castle er et golfanlegg i grevskapet Meath i Irland. Anlegget, som er designet av Jack Nicklaus og åpnet i 2008, har vært vert for Ladies Irish Open siden 2010, og Solheim Cup i 2011. Anlegget har fått navn etter et nærliggende slott, oppført rundt 1181.
Oscar Gjøslien
Oscar Gjøslien (født 9. november 1909 i Lier, død i Drammen 20. mai 1995) var en norsk langrennsløper som ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1940 sammen med Annar Ryen. Han representerte Ski- og Ballklubben Drafn i Drammen.
Ivanhoe (1982)
Ivanhoe er en britisk TV-film fra 1982 basert på Sir Walter Scotts roman med samme navn. Regi er ved Douglas Camfield. Rollen som Ivanhoe spilles av Anthony Andrews.
Oscar Gjøslien
I 1935 vant han 50 km i Holmenkollen. I VM i Zakopane i Polen i 1939 tok han bronse på samme distanse. Han tok ytterligere tre tredjeplasser i Holmenkollen på 50 km, og en andreplass på 18 km. Han vant Birkebeinerrennet i 1936. Han fortsatte med turløp etter endt karriere og har blant annet 44 Birkebeinermerker. Han ble kalt Birkebeinerkongen.
Pogonocherus caroli
Pogonocherus caroli er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten forekommer i Sørøst-Sverige, men derfra må man til Sør-Europa for å finne andre bestander.
Oscar Gjøslien
I 1940 mottok han Holmenkollmedaljen for sine bragder i Holmenkollen, sammen med Annar Ryen.
Pogonocherus caroli
Utseende
En liten til middelsstor (6–10 mm), kraftig, brunspraglete trebukk. Den er tydelig større enn de andre Pogonocherus-artene som forekommer i Norden. I likhet med Pogonocherus hispidulus har dekkvingene en spiss tagg i spissen. Antennene er kraftige, med ganske lange børster, noe lengre enn kroppen, leddene er nesten ensfarget brune. Hodet er stort og bredt, tett kledt med håraktige skjell. Pronotum er litt bredere enn langt, hvelvet, med en butt tagg midt på hver sidekant, i tillegg har den tre blanke, spisse knøler på ryggen. Dekkvingene er brune, i midten med en mørk skråflekk, foran denne med et lysere område. De har en spiss tagg ytterst i spissen, og to opphøyde lengderibber som har flekker av svarte hår. Beina er korte og svært kraftige.
Levevis
Larvene utvikler seg i greiner av furu. Utviklingen tar to år, den voksne billen klekkes om ettersommeren eller høsten, men er lite aktiv før neste vår, da den lever til utpå sommeren. Den er lett å overse da den har gode kamuflasjefarger og er ganske liten.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Europa og Nord-Afrika, men har en reliktbestand på Gotland og omkringliggende områder i det sørøstlige Sverige. Denne bestanden er svært isolert siden nærmeste kjente andre bestand er i Sør-Frankrike.
«Sjtandart» (1999)
Sjtandart, også kalt Russkij Sjtandart (norsk: Den russiske fane), er en russisk, tremasters seilende fregatt og skoleskip hjemmehørende i St. Petersburg. Seilskipet er en tro kopi av den opprinnelige skuta bygd i Olonets sommeren 1703, som var det første marineskipet Peter den store lot bygge for den keiserlige russiske marinen. Peter den store var selv skipets første kaptein, og mannskapene ble rekruttert fra Sverige, Norge, Skottland, Danmark, Nederland og andre av tidens sjøfartsnasjoner. Dagens tro kopi ble fullført i 1999 og deltar i regattaer, tilbyr turer for bedrifter og privatpersoner, og fungerer som opplæringsskip for ungdom. Vinteren 2009–2010 lå skipet i opplag på Oslo havn.
Stilmessig er skipet en blanding av engelsk og hollandsk byggeskikk fra denne tiden. Bunnen er relativt flat og riggingen er høy, etter engelsk mønster. Skipets lengde er 34,5 meter, største bredde 6,9 meter, og dypgående inntil 3,3 meter. Høyden ved hovedmasta er 33 meter. Vekten (displacement) er 220 tonn, og skipet er gjenskapt i autentiske trematerialer med håndlagde detaljer som nagler, seil, osv. Opprinnelig mannskap var 120 i 1703, men idag er mannskapet kun 40. Opprinnelig hadde skipet 24 kanoner, men dette ble økt til 28 fra 1710. I 1727 ble det klart at skipet var uopprettelig skadet, og et forsøk på å reparere skuta ble oppgitt. Den moderne rekonstruksjonen tok 5 år.
Ulefoss
Ulefoss er et tettsted og administrasjonssenteret i Nome kommune i Vestfold og Telemark. Tettstedet har navn etter Ulefossen der Eidselva løper ut i Norsjø.
Oscar Gjøslien
Gjøsliens eldre bror, Henry Gjøslien er også vinner på 50 km i Holmenkollen, fra 1927.
Ulefoss
Ulefos Hovedgaard har vært i familien Aalls eie fra 1775, men herregården ble på 1960-tallet overtatt av en stiftelse og administreres i dag av Telemark Museum. Ulefoss er et gammelt industrisamfunn, med en av Nordens eldste industribedrifter, Ulefos Jærnverk. Rettighetene til vannkraften fra Ulefossen er delt mellom de to familiene som har vært dominerende i tettstedets historie, Cappelen og Aall. Vannkraften var, sammen med mulighetene for å fløte tømmer og frakte varer langs Bandakvassdraget (Telemarkskanalen), utgangspunktet for den tidlige industrialiseringen i området.
Seppo Räty
Seppo Henrik Räty (født 27. april 1962 i Helsingfors) er en tidligere finsk spydkaster. Hans bestenotering er 96,96. Han ble verdensmester i 1987 og OL-medaljør i spydkast (sølv 1992, bronse 1988 og 1996).
Ulefoss
Navnet ble på 1400- og 1500-tallet skrevet Wolufos, Wluefos, Wllffoß og Vlefos. Det er usikkert hva som er betydningen av førsteleddet i navnet.
Geografi
Tettstedet ligger på sørvestsiden av Norsjø (15 moh.), på begge sider av den 11 m høye Ulefossen. De geologiske forholdene består opp til ca. 150 moh av marin leire og sand. Det meste av dette er dyrkbar mark. Høyere enn dette er det et skogbevokst grunnfjellsterreng. Området har også interessante forekomster av rombeporfyr.
Eidselva og Norsjø var hovedpulsåren i lokalsamfunnet helt tilbake til den første bosettingen. Avhengigheten av vassdraget tok ikke slutt før utbyggingen av veinettet, og de mulighetene for motorisert vare- og persontransport dette senere ga. Landskapet omkring Ulefoss’ sentrum er dominert av jord- og skogbruksnæringer. Dette er områder som også i dag ligger i tilknytning til Norsjø eller den vestlige delen av Skiensvassdraget, dvs. Eidselva. I det spredt bebodde Landsmarka, øst for Ulefoss, er næringsgrunnlaget skogbruk, bortsett fra det som hentes inn ved pendling. Jakt og fritidsfiske foregår i betydelig utstrekning i hele Nome kommune.
Johann Rasmus Brandt
Johann Rasmus Brandt (født 27. januar 1943) er professor emeritus i klassisk arkeologi ved Universitetet i Oslo. Hans kompetanseområder er gresk og romersk topografi, arkitektur, keramikk og ikonografi. Han var bestyrer for Det norske institutt i Roma fra 1996 til 2002. Fram til 2013 underviste Brandt ved Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH).
Ivanhoe (1982)
Filmen skildrer den edle ridder Ivanhoe som kommer hjem til England fra et av korstogene. Der blir han involvert i en brutal maktkamp om den engelske tronen.
Ulefoss
Samfunn
Nome kommune er et resultat av en kommunesammenslåing av Lunde og Holla (Ulefoss) i 1964. Nome og Ulefoss ligger i grensesonen mellom regionene Midt-Telemark og Grenland. Ulefoss er politisk og institusjonelt knyttet til Midt-Telemark gjennom regionrådet og det interkommunale samarbeid mellom Bø, Sauherad og Nome. Kulturelt og geografisk har Ulefoss likevel stor nærhet og sterke relasjoner til Skien og Grenland.
Ulefoss er et gammelt industrisamfunn med sagbruksdrift fra 1400-tallet og gruve- og jernverksdrift fra 1600-tallet. Jordbruksnæringen dominerer omlandet og Søve videregående skole (tidligere Telemark Landbruksskole) er lokalisert på stedet.
Ulefoss og omegn tilsvarer Holla kirkesogn som omfatter Holla kirke (oppført 1868), Romnes kirke (oppført ca. år 1100) og Holla kirkeruin (egentlig Holden gamle kirke, antatt oppført omkring 1100). Frelsesarmeen, Jehovas vitner og Pinsebevegelsen er også representert med egne forsamlinger i bygda.
Skolekretsen på Ulefoss omfatter Ulefoss skole (1. til 7. klasse) og Holla ungdomsskole. Høsten 2009 ble Fen og Helgen skoler nedlagte, og elevene herfra ble overført til Ulefoss skole. Høsten 2011 startet Helgen Montessoriskole opp for 1. til 7. klasse. Telemark fylkesbibliotek ligger på Ulefoss.
Riksvei 36 går like utenfor Ulefoss sentrum med tilknytning sørøstover til Grenland og nordvestover gjennom Bø i Telemark til Seljord. Reiseavstanden til Grenland er ca. 30 minutter med bil eller buss, og noe kortere den andre veien mot Bø. Riksvei 359 går fra Ulefoss vest-nordvestover via Lunde mot Bø i Telemark. Ulefoss mangler jernbane. Lunde stasjon, ca. 11 km fra Ulefoss, også i Nome kommune, er nærmeste jernbanestasjon (Sørlandsbanen).
Bandak–Norsjøkanalen
Bandak–Norsjøkanalen er øvre, vestlige del av Telemarkskanalen. Den binder Vestvannene sammen med Norsjø. Bandakkanalen har tre sluseanlegg i Holla-delen av Nome: Ulefoss sluser med tre kammer, Eidsfoss sluser med to kammer, og Vrangfoss sluser med fem kammer.
Ulefoss har, med sin beliggenhet, alltid vært et knutepunkt for trafikken mellom de indre og ytre deler av fylket. Folk og varer reiste vannveien der det gikk an, men transporten måtte, mellom Saltevje i Flåbygd, ovenfor Lunde, og Ulefoss, for en stor del gå over land. Dette gjaldt ikke minst eksporten av brynestein fra Eidsborg ved Dalen, en eksportindustri allerede fra 600-tallet. Den moderne, organiserte innlandsskipsfarten forsterket knutepunktstatusen fra 1852, da hjuldamperen DS «Statsraad Stang» ble satt i trafikk mellom Fjærekilen sør i Norsjø og Hiterdal, dvs. Heddal og Notodden. Fra Ulefoss kunne man da ta hesteskyss til Strengen, nederst i Flåvatn, og hjuldamperen DS «St. Olaf» videre herfra til Dalen. Tømmerfløting foregikk på vassdraget, men før Bandakkanalen ble bygget, var etappen Lunde - Ulefoss et kjempeproblem, som kostet både liv og økonomi.
Kanaliseringen foregikk i to omganger. Først ble Norsjø–Skienkanalen bygget (perioden 1854-61). Den forbinder Norsjø (15,3 moh.) med Skienselva og havet. Deretter bygdes Bandak-Norsjøkanalen (1887–1892). Den åpnet vannveien fra Dalen ved Bandak (72 moh.) til Norsjø. Kanalene har vært viktige turistattraksjoner fra de ble bygget. Spesielt Bandakkanalen fikk fart på turismen, ved siden av at den ble markedsført som en snarvei fra øst til vest i Norge. Bandakkanalen ble av reisemagasiner omtalt som «Verdens 8. underverk» da den ble åpnet.
The Ride
The Ride er et musikkalbum med Trond Granlund fra 1986.
Ulefoss
Bandak–Norsjøkanalen
Som transportåre for mennesker, varer, dyr og tømmer hadde Bandak–Norsjøkanalen og Norsjø–Skienkanalen svært stor betydning frem til vegbygging og motorisert veitransport etter hvert overtok. Nedgangen for kanalene begynte alt i tiden fra Første verdenskrig, inntil Bandakkanalen etter Annen verdenskrig etter hvert mistet sin rolle som kommersiell transportåre. Tømmerfløting gjennom slusene i Bandakkanalen opphørte omtrent 1980. På samme tid opphørte driften ved Gulnes kvartsbrudd på Bandaks sørbredd, og dermed lekter- og båttransporten til Borgestad fabrikker. Og samtidig sluttet Essos lille røde tankbåt å gå med oljeprodukter inn til Dalen.
Norsjø–Skienkanalen beholdt sin status som transportåre for industrien på Notodden og Ulefoss, samt for tømmerfløting, frem til 1990-tallet. Siste tømmerslep i Norge gikk fra Notodden til Skien i 2005. Da hadde tømmerfløtning pågått i mer enn 1000 år, i organisert form i mer enn 350 år.
Ivanhoe (1982)
Sverige
Det har blitt en svensk tradisjon å se Ivanhoe i Sverige på første nyttårsdag. SVT kjøpte rettighetene til å vise filmen i 1982. Siden har den blitt vist hvert år på første nyttårsdag, de siste årene på den kommersielle TV-kanalen TV3. Tradisjonen er særsvensk og har vakt oppmerksomheten til Sam Neill, en av filmens hovedrolleinnehavere. Han har selv ytret at han ikke er helt fornøyd med egen skuespillerinnsats i filmen.
Johann Rasmus Brandt
Brandt tok den filosofiske doktorgrad i arkeologi i 1994 med avhandlingen Ficana; studi su una comunità dell' età del ferro nel latium; (VIII-VI sec. a.c.).
I 2005 ble Brandt utnevnt til ridder av Republikken Italias fortjenstorden.
Ulefoss
Bandak–Norsjøkanalen
Kanaltrafikken preges i dag av småbåter, i noe varierende antall fra år til år. Men viktigst er trafikken med kanalbåtene MS «Victoria» og MS «Henrik Ibsen», som fra ca. 20. mai til slutten av september går på Telemarkskanalen, fra Skien til Dalen i Tokke kommune. Avstikkeren inn Sundkilen til Kviteseidbyen tas på en del av avgangene. MS «Telemarken» går i rute i samme sesong mellom Akkerhaugen og Lunde.
MS «Victoria» har vært i kanaltrafikk i Telemark siden 1882, og er således 10 år eldre enn Bandakkanalen.
Telemarkskanalen består av i alt 18 slusekammer, og er 105 km lang. Fra Bandak til havnivå er høydeforskjellen på i alt 72 m. Det største sluseanlegget er Vrangfoss, rett nord for Ulefoss, som har fem slusekammer og en løftehøyde på 23 m, noe som gjør Vrangfoss til Norges nest største sluseanlegg. Når det gjelder løftehøyde, er imidlertid Brekke sluser i Haldenkanalen større, med sine 26,6 m.
Et industrisamfunn
Ulefoss er et av Norges eldste industrisamfunn, med en av Nordens eldste industribedrifter, Ulefos Jærnverk, lokalisert ved Eidselvas utløp i Norsjø. Rettighetene til vannkraften fra Ulefossen er delt mellom de to familiene som har vært dominerende i tettstedets historie, Cappelen og Aall. Vannkraften var, sammen med mulighetene for å fløte tømmer og frakte varer langs Bandakvassdraget (Telemarkskanalen), utgangspunktet for den tidlige industrialiseringen i området. På 1500-tallet var det oppgangssagene, drevet av kraft fra et vannhjul, som muliggjorde foredling av massivt tømmer til blant annet byggmaterialer. På 1600-tallet startet også utvinningen av jernmalm fra det vulkanske Fensfeltet noen kilomenter lenger sør. Dermed var grunnlaget for Ulefos Jærnverk (tidl. Holden Jærnverk) lagt. Ulefos Jernværk ble etablert så tidlig som i 1657, men sagbrukene på begge sider av elven, drevet på basis av privilegier gitt av danskekongen, har en historie helt tilbake til 1500-tallet. Jærnveket har hatt en rekke ulike eiere, bl.a. slekten Løvenskiold, som satt som eiere i perioden 1726-1833. Verket og eiendommene ble i 1835 kjøpt av Diderik Cappelen fra Skien og har siden vært eid av hans etterkommere i familien Cappelen
Det mineralrike Fensfeltet, få kilometer fra Ulefossen, skaffet malm til jernverket. Også gruvedriften her ble, i merkantilistisk tradisjon, drevet på basis av privilegier fra Kronen. I den tidlige fasen ble produksjonen av jern gjennomført ved hjelp av trekull, produsert blant annet av de lokale bøndene. Senere ble energien fra fossen utnyttet, først til produksjonen av jern så til smelteprosessen. Familien Cappelen eier i dag Ulefos Jernværk (siden 1835), i tillegg til kraftverkene Ulefoss og Vrangfoss og store skogeiendommer. Familien Aall sitter også på skogeiendommer, og drev frem til 1960-tallet storstilt verkstedsindustri på det som kalles Sagsiden av Ulefossen. Restene av denne verkstedsindustrien ble spredt på andre eiere og deler av den omfattende dørproduksjonen videreføres i dag av Ulefos Brug (tidligere Aall-Ulefos Brug). I tillegg holder karosserifabrikken Istrail Ulefoss AS (tidligere Ulefoss Karosserifabrikk) til i Aall-Ulefos’ gamle verkstedslokaler.
Krisen som rammet Aall-Ulefos på 1960-tallet, kan sies å ha vært både prematur og samtidig i forhold til krisen som rammet verft- og verkstedsindustriene i Norge på slutten av 1960- og særlig på 1970-tallet, og som blant annet førte til en omlegging av den direkte intervensjonalistiske industripolitikken Arbeiderpartiet hadde ført etter krigen. Denne formen for industripolitikk fikk et skudd for baugen med konkursene i Tandberg Radio og krisen i Rekstenrederiet (jfr. Hilmar Reksten). Det er imidlertid forsket lite på krisen som rammet Aall-Ulefos på 1960-tallet.
Gruvedriften på Ulefoss
I perioden fra 1650 til 1929 ble det utvunnet jernholdig dolomitt til Ulefos Jernværk i Fensfeltet. Nedleggelsen av gruvedriften i 1929 utløste en langvarig krise i ulefossamfunnet, og et stort antall gruvearbeidere ble stående uten arbeid. I en periode fra 1953 til 1965 ble det brutt søvitt og dolomitt i Søve gruver for utvinning av grunnstoffet niob ved Norsk Hydro på Herøya. Under andre verdenskrig hadde den tyske okkupasjonsmakten startet opp med gruvedrift i Søvefeltet, rett ved Ulefoss og de gamle malmgruvene i Fensfeltet (Søve gruver). Målet var å utvinne niob til legering i Tysklands terrorraketter V1- og V2. Over 200 mann hadde sitt arbeid i og rundt gruvene ved fredslutningen i 1945. Utvinningen av niob kom likevel ikke i ordinær drift i løpet av krigen. Og i 1947 ble driften avviklet og anleggene revet. Ny driftet startet opp fra 1951. Det statseide Norsk Bergverk A/S holdt driften gående frem til 1965. Denne gangen var det den amerikanske romfartsindustrien som etterspurte niob. Driften baserte seg da også på en avtale med USA der prisen på niob ble fastsatt lang over markedsnivå frem til 1957. Bakgrunnen for dette var amerikanernes ønske om å bygge opp store lagre av potensielle og antatt verdifulle mineraler. Etter hvert som lagrene ble fylt opp, og andre produksjonsanlegg utvidet sin drift, falt prisen på metallet utover på 1950-tallet. Prisen på niob dumpet i 1963 og utløste følgelig avviklingen av Norsk Bergverks drift i 1965 og en ny krise i gruvesamfunnet på Ulefoss. Mer enn hundre mann mistet arbeidet i perioden fra 1963 til 1965. Ved nedleggelsen i 1965 stod 40 mann uten jobb. I dag eies rettighetene til drift i de gamle gruvefeltene hovedsakelig av familien Cappelen og Søve videregående skole.
Thoriumforekomst på Ulefoss
Det radioaktive grunnstoffet thorium finnes i Fensfeltet utenfor Ulefoss. Ulike næringsinteresser har kommet på banen og mutet områder der det antas å være thorium-forekomster. Bakgrunnen for den økte interessen er kjennskapen til ny teknologi som på sikt kan gjøre det mulig å benytte thorium i fremstillingen av renere former for atomkraft. Teknologien er i dag bare tilgjengelig på et teorietisk plan, og regjeringen Stoltenberg vedtok å ikke utrede mulighetene for satsing på thoriumsenergi i Norge.
Godseierkultur
På sørsiden av Eidselva ligger den gamle herregården Holden med et fredet, privat parkanlegg som bla. inneholder et minnesmerke over maleren August Cappelen utført av Dyre Vaa (1952). Gården har fra 1835 tilhørt familien Cappelen som også eier Holla Gård, Telemarks største gårdsbruk, Ulefos Jernværk og vannkraftrettigheter i området. I tillegg ligger det ubebodde slottet Koinor i Holdenparken. Hovedhuset på Holden var opprinnelig en lang, lav bygning fra ca. 1730 oppført i slaggsten fra Jernværket. Hovedbygningen ble ombygd og utvidet i 1850-årene. Det var verkseier Severin Diderik Cappelen som da fikk iverksatt en stor ombygging, etter planer utarbeidet av byarkitekt Hother Bøttger i Skien. Hovedbygningen har nå tre fløye. Gårdsplassen er flankert av hovedfløyen på nordsiden i to etasjer og stallfløyen på sørsiden. Taklinjen mot gården er sammenhengende og ligger ni meter over grunnen i alle tre fløyer. Mot nord har hovedbygningen en stor terrasse ut mot parken.
Paternalisme
Verks- og godseiernes tilstedeværelse har hatt sosial og kulturell betydning for utformingen av ulefossamfunnet på mange plan. De tette båndene mellom bønder/arbeidere og godseierne fra 1600-tallet fikk sin konkrete og formelle utforming ved bruken av tvangsarbeid (hoveri) i forbindelse med brenselproduksjon til jernverket fra 1600-tallet. I tillegg kommer det relativt store – i norsk sammenheng – antall leilendinger på gårdene til familiene Cappelen og Aall. Utover dette har uformelle herredømmerelasjoner preget samfunnet, illustrert ved de prangende godsene på den ene siden og de enkle arbeiderbrakkene og husmannsplassene på den andre. Det kan imidlertid ikke ha vært tale om føydalisme på Ulefoss, selv om enkelte føydale trekk var tilstede. Etter industrialiseringen på 1600-tallet er det mer presist å beskrive de utstrakte avhengighetsbåndene mellom leilending, arbeider og godseier som paternalisme. Samfunnets øverste far (pater) og velgjører, gods- og brukseieren, holdt sin hånd over arbeidsselgerne i bytte mot arbeidernes lojalitet gjennom plikter og lydighet. Både politisk og kulturelt. Mønstret ble tydelig under storflommen på Ulefoss i 1860 og senere gjennom arbeidernes moderat linje ved stortings- og lokalvalg helt opp til 1940-tallet. Vannmassene fra elven truet i 1860 jernverket, men takket være innsatsen fra bydefolket, som i samlet flokk bygget en voll mot elva, ble verket reddet. Lokalbefolkningens oppofrelse ble deretter belønnet av Severin Diderik Cappelen som fikk oppført en ny kirke i 1867 (Holla Kirke). Et annet trekk ved paternalismen har vært at kapitalen aldri har blitt upersonlig i bygda, den har alltid vært nært knyttet til ett eller flere navn. En forutsetning for kollektiv handling i arbeiderbevegelsen var nettopp at slike personlige bånd forsvant og at kapitalen gikk fra å være et konkret individ til en forestilling om ideologi, det vil si kapitalismen. Dette kan være med på å forklare hvorfor arbeiderne på Ulefoss ikke ble radikalisert i perioden før og etter første verdenskrig, slik tilfellet var ved de nyere industribyene i Norge.
Den tidlige industrialiseringen, med sagbruk (frem til 1970-tallet), jernverk (i dag smelteverk) og gruvedrift (i nesten 300 år til 1920-tallet og igjen fra 1942 til 1965 ), har gitt Ulefoss et sosiokulturelt særpreg. Den tidlige proletariseringen av ulefossamfunnet ført da heller aldri til politisk radikalisering, slik tilfellet var blant arbeiderne i de nylig industrialisert byene Notodden, Rjukan samt i noe grad i Grenland i første halvdel av 1900-tallet. Et forhold det er forsket mindre på er rallarenes betydning som mulige radikaliserende kraft i forbindelse med de omfattende anleggsarbeidene ved byggingen av Telemarkskanalen.
Arbeiderkultur
Ulefossamfunnet er til tross for tre arkitektonisk ekstravagante slott, mer enn noe preget av arbeiderkultur. Sentrumsområdet er dominert av røde arbeiderbrakker satt opp av familien Cappelen på 1800-tallet og fremover. På nordsiden av sentrumskjernen ligger Øvre Verket, en klynge fredede arbeiderboliger fra 1700- og begynnelsen av 1800-tallet. Området omfattet opprinnelig flere boliger enn de som er bevart, samtidig som en lignende bebyggelse ved det som ble kalt Nedre Verket er revet. En konsekvens av at familien Cappelens arbeiderboliger var rødmalte har vært at svært få ”selveiende” arbeidere har oppført eller malt sine hus i rødt på stedet. Dette gjelder fortsatt i 2010. På Lanna, langs Eidselva, ligger den gamle sentrumskjernen. Her er de fleste boligene oppført med små verksteds- eller butikklokaler i førsteetasje. Det var her de "små, men frie holdt til" som den lokale visesangeren Bernt Solvoll synger i sin ode til Lanna. Her lå også Folkets Hus (Arbeidern), med kino og forsamlingslokaler. "Folkets hus”-institusjonen ble avviklet i forbindelse med byggingen av Ulefoss Samfunnshus på 1970-tallet. Ulefoss og omegn arbeiderforening (UOA), som eide Arbeidern, er en av landets eldste arbeiderorganisasjoner. UOA hadde opprinnelig en tilknytning til partiet Venstre, noe som er symptomatisk for den modererende paternalismetradisjonen. Sentrum ligger i dag på området kalt Ringsevja-Øra og forflyttet seg gradvis fra Lanna i retning Ringsevja fra 1950- og 60-tallet. Sentrumsmoderniseringen ble rammet da riksveien ble lagt om. Med byggingen av Ulefoss Sentret ved inngangen til 1990-tallet startet en ny forskyving av sentrum fra Ringsevja mot det drenerte og utfylte myrområdet på Øra rett ved den nye riksveien. Klemt mellom det fremvoksende handelssentrumet i Bø og grenlandsområdet, kombinert med presset fra en den nye servicekapitalismen, måtte imidlertid de fleste selvstendige håndverkere og handelsfolk på Lanna og Ringsevja gi opp sin virksomhet fra 1970-tallet.
Bygda kalles gjerne «Trillebårbyen» med henvisning til den utstrakte bruken av dette «transportmidlet» på starten av 1900-tallet, da handelen blomstret som følge av det yrende folkelivet Telemarkskanalen brakte med seg. Ulefossinger er også kjent for å ha brukt trillebår når de fraktet fyringsved hjem fra Verket i tidligere tider. Arbeiderne ved familien Cappelens jernverk og/eller sagbruk fikk kappved til fyring som del av det paternalistiske forholdet mellom verkseier og arbeider (se ovenfor). Det som er verdens antatt største trillebår i jern står utstilt ved det vernede arbeiderstrøket Øvre Verket på Ulefoss.
Klassestruktur
Ulefoss er fortsatt et industrisamfunn. Antallet personer ansatt i industrien, enten på Ulefoss, eller som pendlere til Grenland og andre steder, ligger i dag over landsgjennomsnittet. Antallet personer med høyere utdanning ligger på den andre siden et stykke under landsgjennomsnittet. I dag er imidlertid Nome kommune største arbeidsgiver i området, i tillegg har det vært en vekst i deler av småborgerskapet, som følge av at større bedrifter (Aall-Ulefoss) er splittet opp, og lokaler der større virksomheter holdt til er overtatt av mindre verksteds- og anleggsfirmaer. Veksten i private servicenæringer og leverandører til den tradisjonelle industrien på Ulefoss har vært mindre enn ved lignende samfunn som Årdal, Notodden, Rjukan eller Grenland. Dette har sin årsak i at det industrielle miljøet relativt sett er lite, samtidig som miljøet har vært dominert av tradisjonelle, gamle næringer som sagbruk og jernverk. Samtidig har verkstedindustrien som ble grunnlagt av familien Aall vist seg levedyktig i nye former og under nye eiere. Men det sosiale mellomsjiktet er fortsatt marginalt, noe som demonstrerer at Ulefoss fortsatt er et klassedelt samfunn, preget av manuelt arbeidende mennesker på den ene siden og overdådig rikdom hos et lite mindretall på den andre. Holla historielag har de siste tiårene hatt fokus på å dokumentere arbeidernes levekår og bevaringen og fredningen av Øvre Verket har vært et forsøk på å bevare kunnskapen om arbeidernes liv og levnet i et unikt arbeidersamfunn.
Fritidstilbud og frivillighet
Den største ideelle foreningen på stedet er Ulefoss Sportsforening (USF), stiftet i 1895. De har undergrupper for fotball, håndball og ski, og har også anlegg for tennis og sandvolleyball. USF drifter også en egen lysløype og et omfattende nettverk av skiløyper ved Landsmarka.
Ulefoss Skolekorps har lange tradisjoner i bygda og marsjerer først i både 1. og 17. mai-togene hvert år, i tillegg eksisterer fortsatt seniorkorpset Ulefoss Musikkorps som bistår skolekorpset både med opplæring og ved ulike opptredener.
Det frivillige foreningslivet omfatter dessuten et aktivt historielag (Holla Historielag), Holla Jeger- og fiskerforening, Nome Røde Kors, Ulefoss Atletklubb, Holla Pensjonistlag, Holla Skytterlag, Nome Veteranvogn Forening og Ulefoss rotaryklubb. Ulefoss Hallen (1995), som ligger i tilknytning til Ulefoss Samfunnshus, er det sentrale samlingspunktet for bygdas frivillige lag og foreninger, men også for det kommunale kulturtilbudet, med Kino og forsamlingslokaler.
Deler av festivalen Viser ved kanalen arrangeres hvert år på Ulefoss og i Lunde.
Fowler
Fowler kan sikte til:
1393 Sofala
1393 Sofala er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 25. mai 1936 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Erik Adolf von Willebrand
Erik Adolf von Willebrand (født 1. februar 1870 i Vasa, død 1949) var en finsk lege (indremedisiner). Han beskrev en rekke hematologiske tilstander, hvorav en sykdom bærer hans navn, von Willebrands sykdom.
Utstøtt
Utstøtt er et musikkalbum med Trond Granlund. Albumet ble utgitt i 1977.
Strandengmåler
Strandengmåler (Idaea humiliata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet noen få steder langs kysten av Sørlandet og Østlandet i Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 14–17 mm), slank, gulaktig måler. Den kjennes lett på forvingens rødlige fremkant. Vingene er blekt brungule, hver vinge med en liten, svart flekk litt foran midten og tre til fem, mer eller mindre tydelige, brunlige tverrstriper. Forvingens fremkant er rosa eller rødbrun. Larven er lyst gråaktig brun, huden virker vortete.
Levevis
Arten lever på tørre, gressdominerte strandenger. Larvens næringsplante er ukjent, men i fangenskap kan de leve på tungras, løvetann og syrer. De voksne målerne flyr i juli.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Europa, unntatt lengst i nord og vest. Den er trolig utdødd i Storbritannia. I Norge er den bare funnet noen få steder langs kysten av Øst- og Sørlandet vest til Arendal.
1394 Algoa
1394 Algoa er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 12. juni 1936 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Kingsport
Kingsport er en by i nordøstre Tennessee på Holston elva. Det meste av byen ligger vest i Sullivan County, men de vestligste delene av byen stikker inn i Hawkins County. Folketellingen i 2000 viste at byen har et folketall på 44 905. Sammen med byene Bristol i Tennessee og Bristol i Virginia, er Kingsport befolkningssentrum for byregionen (Metropolitan Statistical Area) Kingsport-Bristol-Bristol. En tredje by, Johnson City er nå en egen byregion; sammen med Kingsport og Bristol utgjør disse byene det som kalles "Tri-City" regionen.
Aki Parviainen
Aki Parviainen (født 26. oktober 1974 i Helsingfors) er en finsk spydkaster som vant gullmedaljen under VM 1999 i Sevilla og en sølvmedalje under VM 2001 i Edmonton. Hans bestenotering er 93,09 fra 1999. Hans beste OL-plassering er en 5.-plass i 2000. Våren 2006 kunngjorde Parviainen at han ga seg som friidrettsutøver på grunn av skade.
Jerry Wexler
Gerald «Jerry» Wexler (født 10. januar 1917 i New York City, død 15. august 2008 Sarasota, Florida) var en musikkjournalist som etter hvert ble musikkprodusent. Han var ansett som innflytelsesfull innenfor plateindustrien for musikken fra 1950-tallet til 1980-tallet. Wexler lanserte frasen rhythm and blues, og var elementær i signering av platekontrakt og produksjon for mange av de største artistene i siste halvdel av 1900-tallet, inkludert Ray Charles, Aretha Franklin, Led Zeppelin, Wilson Pickett, Dusty Springfield og Bob Dylan. Wexler ble beæret med en plass i Rock and Roll Hall of Fame i 1987. I 2006 ble Wexler valgt inn i Blues Hall of Fame.
Kingsport
Historie
Ifra gammelt av var øyen Long Island i Holston elva hellig for cherokee-indianerne Byen ble grunnlagt i 1761, og fikk bystatus i 1822. I 1802 bygget William King båtkaier på Holston elven for saltvirksomheten, og disse fikk navnet «King's Port». Dagens navn er en forenkling av dette.
Under den amerikanske borgerkrigen ble Kingsport åsted for et slag 13. desember 1864 da 300 sørstatssoldater ledet av oberst Morgan ble slått av en arme på 5500 unionssoldater ledet av general Stoneman. Etter borgerkrigen mistet Kingsport bystatus, men den ble gjenopprettet i 1917.
Under depresjonen på 1930-tallet vokste kjemikalieprodusenten Eastman opp som den største arbeidsgiveren i byen, og bidro til at Kingsport vokste. Eastman er stadig den største arbeidsgiveren i byen.
Sigurd Evensmo
Sigurd Mikal Evensmo (født 14. februar 1912 på Hamar, død 17. oktober 1978 i Oslo) var en norsk forfatter, journalist og motstandsmann under andre verdenskrig.
Liv og virke
I ungdomsåra var han aktiv for Clarté og i kontakt med Mot Dag, men han meldte seg inn i AUF og arbeidet aktivt der. I 1931 ble han den første leder av Aust-Agder Arbeideridrettskrets, men overlot det vervet etter ett år til Olav Knutsen. Han begynte som journalistlærling i Hamar Arbeiderblad og fortsatte siden som journalist i flere ulike arbeideraviser, blant annet Tiden i Arendal, Fremtiden i Drammen og på Arbeidernes pressekontor, nå Avisenes Nyhetsbyrå i Oslo, og i 1939 begynte han i Arbeiderbladet.
29. mai 1945 protesterte Evensmo i Arbeiderbladet mot snauklipping og andre overgrep mot tyskerjenter. «Deres holdning er fordømt av alle som uverdig...La oss være helt sikre på at vi ikke sitter i glasshus når vi skal til med steinene.»
Høsten 1945 besøkte han Fehmers kone Anni i Wiesbaden. Hun hadde hørt at mannen var hengt, men Evensmo forsikret henne at Fehmer var i live og satt i fengsel i Oslo. Anni fant frem fotoalbum og fortalte om sitt ekteskap.
I romanen Oppbrudd etter midnatt gis en skildring av Fehmer og Anne Marie Breien, omdøpt til «Egon» og «Ingierd». Ingierd får den tyske politioffiseren til å slippe faren hennes ut av fangenskap, og sier til en venn i motstandsbevegelsen: «''Jeg trodde Egon hadde sluppet ham ut for min skyld. Da Egon ringte til meg og fortalte det, var han kort og kald, men han ringte, og da han skar av med en gang, var det fordi han ikke ville jeg skulle takke ham...Så kom Egon til meg, og han kom stadig oftere...Når han spurte: Ville De slåss mot oss hvis De visste at Russland og kommunismen kommer til å herske når vi har tapt? - så måtte jeg svare nei - da ville jeg ikke slåss mot tyskerne. Han så det jo slik! Og da måtte han slåss som han gjorde, og som vi ville slåss om vi hadde trodd som han.''»
Fra 1953 var han sentral i redaksjonen i avisen Orientering. I periodene 1953–59 og 1961–63 sto han som redaktør.
Før krigen hadde han fått gitt ut et skuespill, Konflikt i 1934. Den første romanen hans kom ut i 1945, Englandsfarere. Handlingen i boka hadde bakgrunn i Evensmos egne erfaringer fra krigen. Romantrilogien Grenseland (1947), Flaggermusene (1949) og Hjemover (1951) er et hovedverk i norsk etterkrigslitteratur, en sosial og psykologisk skildring av brytningene mellom lands- og bymiljø og av en ung, intellektuell arbeidergutts utvikling i mellomkrigstida. Evensmo fikk Kritikerprisen for bøkene, og på slutten av 1970-årene dannet trilogien grunnlag for fjernsynsserien Grenseland. Romanene Gåten fra år null, Femten døgn med Gordona og Miraklet på Blindern kan alle katalogiseres som science fiction, og Evensmo var blant de første som skrev i denne sjangeren i Norge. Han skrev også manus til filmer som Line, basert på Axel Jensens roman, og Bare et liv – Historien om Fridtjof Nansen.