cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Swedish Golf Tour (herrer)
Swedish Golf Tour (SGT) for herrer er en serie golfturneringer som drives av Svenska Golftourerna AB, som eies av Svenska Golfförbundet og PGA of Sweden. Turneringene på touren inngår i herrenes Nordic Golf League, som er en av fire tourer på nivå tre internasjonalt, og som arrangeres i samarbeid mellom golfforbundene i Danmark, Finland, Norge og Sverige. Spillerne opptjener poeng på verdensrankingen.
Undertouren (på engelsk: feeder tour) til Swedish Golf Tour er Future Series, hvor det er mulig å kvalifisere seg til SGT. SGT arrangerer også en årlig kvalifisering som spilles over to turneringer, normalt i oktober.
Ursula Thielemann
Ursula Thielemann (født 18. januar 1960 i Hanau), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Swedish Golf Tour (herrer)
Inntil 2020 var Swedish Golf Tour felles for både damer og herrer, men fra da av har herretouren gått under sponsornavnet MoreGolf Mastercard Tour. Tidligere navn på herretouren har vært Scandinavian Tour (1993), Telia Infomedia Golf Tour (1995–1997), Telia Tour (1998–2008), SAS Masters Tour (2008–2009), Nordea Tour (2010–2016) og Swedish Golf Tour (2017–2019).
Ursula Thielemann
Thielemann vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Thielemann spilte to kamper i OL-turneringen.
Trinidad og Tobago under Panamerikanske leker 1971
Trinidad og Tobago under Panamerikanske leker 1971. Trinidad og Tobago deltok i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia mellom 30. juli og 13. august 1971. Nasjonen kom på tolvteplass med en gull-, en sølv- og fem bronsemedaljer.
Magdalen Berns
Magdalen Berns (født. 6. mai 1983, død. 13. september 2019) var en britisk YouTuber, bokser og programvareutvikler. Berns var en lesbisk radikal feminist og ble kjent gjennom å produsere en serie vlogger på YouTube i perioden april 2016 - oktober 2018. Videoene hadde fokus på lesbisk politikk, ytringsfrihet og kjønnsidentitet. Berns synspunkter ble ansett som kontroversielle og førte til at hun ble kalt «transfobisk» og «TERF». Berns var med på å grunnlegge For Woman Scotland (Forwoman.scot) som motsatte seg endringsforslag til Gender Recognition Act 2004 (lovverk om kjønnsidentifikasjon) om selvidentifisering av kjønn.
Tidlig liv, utdannelse og karriere
Magdalen Berns var datter av argentinskfødte Gustavo Berns og sosialhistorikeren Deborah Lavin (1951–2020). Berns kommer fra Camden i London og gikk på Hamstead School. Hun var den yngste i en søskenflokk på tre (en bror og en søster). Morfaren hennes var kunstner og mormoren hennes var danser. Som tenåring deltok hun i kampanjer mot Huntingdon Life Sciences (dyreforsøk), antikrigsmarsjer, ble med i diskusjoner om marxisme i regi av Socialist Labour Party, delte ut valgbrosjyrer for partiet og var med i et sosialistisk kor.
Etter utdanning på Hampsted School jobbet Berns som lydtekniker frem til hun begynte på University of Edinburg i trettiårene. Hun studerte først ingeniørfag, og mottok et Doris Grey-stipend – en pris for mindre privilegerte kvinnelige ingeniørstudenter i Skottland – fra Women’s Engineering Society. I sitt andre år gikk hun over til å studere fysikk og ble uteksaminert i 2016. Hun var en en selvlært data programmerer, og deltok i Google Summer of Code-prosjektet i perioden 2013-2015 , og arbeidet med å implementere FFTW3-biblioteket for Ruby. Som en del av Summer of Code hadde hun praksis i Outreach Program for Women organisert av GNOME Foundation, hvor hun jobbet med Java ATK Wrapper, en modul som oversetter Swing-events for Accessibility Toolkit og på implementering av en enhet for sporing (caret) og fokussporing (focus tracking) i GNOME Shell.
Sportsutøvelse
Berns var aktiv i skotsk amatørboksing. I 2009 konkurrerte hun i Scottish University Boxing Championships i bantamvekt og fikk andreplass etter å ha tapt finalen mot Sinead Sheehan. I 2010 ble hun den første skotske bokser til å vinne Haringey Box Cup, som beskrives som «den største og mest prestisjetunge turnering i amatør boksing i Europa» av Lee Power fra Ham & High. I 2011 ble hun første skotske bokser til å vinne i Golden Girl Championship, som er en av de største kvinnelige turneringene i verden. Videre vant hun British Universities and Colleges Sport (BUCS) Bokse turnering i 54 kilos-klassen for nybegynner og deltok i det skotske amatørboksermesterskapet i 51 kilos-klassen (flyvevekt) for seniorer hvor hun tapte finalen mot Stephanie Kernachan. Berns opprettet en bokseklubb for kvinner mens hun var ved University of Edinburg og var medlem av Skottlands første kvinnelige boksetropp. Etter sin død ble hun beskrevet av Boxing Scotland som «en pioner for både kvinneboksing og universtitetsboksing i Skottland».
Radikal feminisme
I 2015 uttrykte Berns motstand mot Edinburgh University Students 'Association "LGBT Liberation" -gruppen som utstedte en støtteerklæring for beslutningen om å utelukke drag-opptredener fra å delta i årets Pride Glasgow-begivenhet. I 2016 ble Berns utestengt fra University of Edinburghs Feminist Society for å motsette seg avkriminalisering av sexarbeid. Hennes promotering av den nordiske modellen som kriminaliserer sex-kjøp, ble møtt med fiendtlighet og hun ble omtalt som «SWERF» og «horefobisk».
I april 2016 begynte Berns sin serie med "uærbødige" YouTube-vlogger hvor hun publiserte sitt syn på kjønnsidentitet. Hennes første og påfølgende vlogger kritiserte påstander om at cisgender-lesbiske ikke er villige til å ha sex med transkvinner som har peniser (referert til som "bomullstaket"), skyldes transfobi, trangsyn eller fordommer i stedet for seksuell orientering. Hun var også kjent for å argumentere mot kjønnsidentifikasjon. Når Berns snakket om kjønn og seksualitet, sa hun: "Du får ikke 'tildelte' reproduktive organer ... menn defineres av deres biologiske kjønnsorganer. Likeledes er homofile mennesker som er tiltrukket av samme biologiske kjønn." . Hun beskrev transkvinner som "blackface-aktører" og uttalte "transkvinner er menn", at "det ikke er noe som heter lesbisk med penis" , og at hun ville "heller være frekk enn en forbannet løgner". Hun var kritisk til LHBT-veldedighetsorganisasjonen Stonewall.
I mai 2016 var Berns blant underskriverne av et åpent brev til Morning Star, som hyllet avisen for å "gi en plattform for en sexklassebasert analyse av kvinners stilling, i møte med konvergeringen av nyliberal individualisme og fremmedgjøring fra klassebevissthet". I juli 2016 snakket Berns på Thinking Differently: Feminists Questioning Gender Politics, en konferanse i London med fokus på "implikasjonene av transgenderisme for kvinners rettigheter". Konferansen ble beskrevet av en deltaker som "den første heldags offentlige konferansen som vi kjenner til om temaet hvordan kjønnsidentitetspolitikk skader kvinner og jenter". Berns adresserte sine erfaringer med scenenekt (no platforming) som universitetsstudent.
I 2018 var Berns medstifter av den skotske kampanjegruppen Forwomen.Scot, som vokste til å bli den største organisasjonen i sitt slag i Skottland. Gruppen, som er imot reform av Gender Rcognition Act, har blitt kalt anti-trans, noe gruppen selv benekter.
I juni 2019 ble den britiske forfatteren J.K. Rowling utsatt for kritikk etter å ha økt Berns' synlighet ved å følge henne på Twitter. Høsten 2019 hadde Berns vlogger samlet rundt 30.000 følgere. I juni 2020 avslørte Rowling at hun hadde snakket med Berns og funnet henne å være «umåtelig modig ung feminist og lesbisk», og hadde begynt å motta trakassering som et resultat av hennes relasjon til Berns. Berns ble posthumt beskrevet av Rowling som «en stor troende på viktigheten av biologisk sex, og [som] ikke syntes lesbiske skulle bli kalt trangsynte for ikke å ha gå på date med transkvinner med peniser».
Miltodes
Miltodes er en slekt av løpebiller.
Magdalen Berns
Kritikk og anerkjennelse
Berns meninger vakte både kritikk og anerkjennelse. Hun ble beskrevet som «en av de mest hatefulle og aggressive anti-trans-radikale feministene på Twitter» av bloggeren Phaylen Fairchild ; som en " TERF " (trans-ekskluderende radikal feminist) av VICE-forfatteren Lewis Gordon ; og som en «transfob» i Trans Advocate Twitter-kontoen, så vel som " horefobisk " av medlemmer av Edinburgh University Students 'Association. Connor Aberle skrev i studentavisen The Wesleyan Argus og uttalte at Berns "mest populære opplastinger bare håner videoer av transpersoner", og beskrev henne som en del av "en gruppe ytre venstre YouTubere som hater transpersoner". Alysia Stevenson beskrev, i Femestella, Berns som "en fremtredende anti-trans Youtuber", og beskyldte henne for "hatsk retorikk". Melkorka Licea skrev i New York Post og omtalte Berns som "frittalende". Transgender rettighetsaktivist og filosofiprofessor Rachel McKinnon fikk kritikk, og et protestbrev med over 500 underskrivere, etter å ha forsvart feiringer av Berns motstandere av hennes forestående død. McKinnon sa at slike feiringer er "etisk berettigete når den døende har begått ekstrem trakassering av en marginalisert gruppe".
Alex McAuley
Alex McAuley (født 26. mars 1998) er en britisk golfspiller som representerer Isle of Man.
Magdalen Berns
Kritikk og anerkjennelse
Gjennom Morning Star roste Susan Chynowet h og Deborah Lavin (Berns mor) henne for å være «fast bestemt på forsvar av kvinners kjønnsbaserte rettigheter og rettighetene til lesbiske å hevde sin seksualitet i møte med nådeløse krav til å redefinere kjønn som kjønnsidentitet», og utnevnte henne til «en av de mest kjente feministiske høyttalerne i sin generasjon». National Review-forfatter Madeleine Kearns kalte hennes videoer en "stor kilde til inspirasjon og klarhet for de som prøver å motstå kjønnsekstremisme". Julia Diana Robertson skrev i The Velvet Chronicle og lovpriste Berns som en "sjelden naturkraft", og ymtet om at "mens mange kanskje aldri vet hvilken innvirkning hun gjorde, vil ringeffekten føles i mange år fremover". Journalisten Meghan McCarty uttalte at Berns hadde bidratt til å "tenne offentlig samtale rundt sex, kjønn og seksualitet". Den irske komedieforfatteren Graham Linehan ga uttrykk for støtte for Berns på Twitter og andre plattformer. Berns død ble notert av to medlemmer av det skotske parlamentet: Joan McAlpine MSP beskrev henne som en «smart og kompromissløs» ung kvinne, mens Ruth Maguire MSP beskrev henne som en "modig ung feminist, som inspirerte andre". I oktober 2019 ble Berns posthumt nominert til Emma Humphreys Memorial Prize, som organisasjonen tildeler kvinner som ansees å ha «økt bevisstheten om vold mot kvinner og barn» ; i november 2019 mottok hun en spesiell pris fra organisasjonen.
Alex McAuley
Idrettskarriere
I De internasjonale øylekene 2017 vant han golf individuelt, ett slag foran sin lagkamerat Tom Harris, som igjen var et slag foran Colin Daly fra Gotland. I tillegg vant Isle of Man lagkonkurransen for menn.
Vetle Bergsvik Thorn
Vetle Bergsvik Thorn (født 22. mai 1999 i Bergen) er en norsk triatlet som representerer Åsane CK, Åstveit Svømmeklubb og IL Norna-Salhus.
Wimbledon-turneringen 2016
Wimbledon-turneringen 2016, den 130. Wimbledon-turneringen, ble arrangert på All England Lawn Tennis and Croquet Clubs gressbaner i Wimbledon i London i perioden 27. juni til 10. juli 2016. Andy Murray vant single for herrer og Serena Williams vant kvinneturneringen.
Vetle Bergsvik Thorn
25. mars 2018 tok Vetle sin første internasjonale seier, ETU Triathlon Junior European Cup i Quarteira. Han fulgte senere samme år opp med å bli første norske Junior Europa Mester i Tartu, Estland.
Magdalen Berns
Kreft og død
I april 2017 informerte Berns sine YouTube-abonnenter om at hun hadde blitt diagnostisert med en hjernesvulst som påvirket hennes venstre frontallapp, som hun senere avklarte for å faktisk være sentrert i hennes venstre isselapp. I juli kunngjorde hun at hun hadde et astrocytom som ikke kunne fjernes helt med kirurgi. Hun fikk diagnosen glioblastom i oktober 2018. I palliativ behandling fikk hun besøk av Graham Linehan, den radikale feministen Julie Bindel og sexhandelsoverlevende Rachel Moran.
Afrikamesterskapet i fotball 1980
Afrikamesterskapet i fotball 1980 ble arrangert i Lagos og Ibadan i Nigeria i 1980.
Miltodes
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (India).
Marite Rygg
Marite Rygg (født 1958) er en norsk lege som er professor på Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU og overlege i pediatri ved Barne- og ungdomsklinikken ved St. Olavs hospital.
Rygg leder forskningsgruppen Barnerevmatologi og smerte (CRY) ved Institutt for klinisk og molekylær medisin, NTNU. Forskningsgruppen forsker på barneleddgikt (juvenil idiopatisk artritt - JIA). Forskning gjøres også på smerte og påvirkning av smerteopplevelse med revmatisk sykdom eller annen tilstand, hos ungdom og voksne. Målet er å få mer kunnskap om barneleddgikt og følger av sykdommen i et langtidsperspektiv. Kunnskapen vil kunne brukes til bedre og mer individuelt tilpasset behandling og oppfølging av barn og ungdom med revmatisk sykdom.
Beate Deininger
Beate Deininger (født 24. januar 1964 i Frankfurt am Main), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Deininger vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Deininger spilte én kamp i OL-turneringen.
Rémy Cabella
Rémy Cabella (født 8. mars 1990) er en fransk fotballspiller som spiller for.
Han har tidligere spilt for den franske klubben Montpellier, og en periode vært på utlån til Arles-Avignon.
Den 13. juli 2014 meldte han overgang fra Montpellier til Newcastle United FC, hvor han skrev under på en seksårskontrakt for en overgangssum på 8 millioner pund.
Walter Monson
Walter George «Wally» Monson (født 29. november 1909 i Winnipeg, død 9. januar 1988) var en canadisk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1932 i Lake Placid.
Monson ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på Winnipeg Hockey Club som representerte Canada under OL-turneringen. Det canadiske laget vant ishockeyturneringen som besto av fire lag og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA sølv og Tyskland bronse. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Monson, William Cockburn, Clifford Crowley, Albert Duncanson, George Garbutt, Victor Lindquist, Roy Hinkel, Norman Malloy, Kenneth Moore, Romeo Rivers, Harold Simpson, Hugh Sutherland, Stanley Wagner og Aliston Wise. Monson spilte alle seks kampene og scoret sju mål.
Ignác Goldziher
Ignác (Yitzhaq Yehuda) Goldziher eller Ignaz Goldziher (født 22. juni 1850 i Székesfehérvár i Ungarn, død 13. november 1921) var en ungarsk orientalist.
Porphyrogenes
Porphyrogenes er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Gabriele Appel
Gabriele Marion Appel (født 17. januar 1958 i Viersen), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Porphyrogenes
Utseende
Middelsstore til ganske store (vingespenn gjerne ca. 50 millimeter) smygere. Oversiden er mørk med metallisk skimrende skjell og gjerne et lyst bånd på forvingen, eller brun. Undersiden er gjerne ensfarget rødbrun.
Gabriele Appel
Appel vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Appel spilte fem kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Porphyrogenes
Levevis
Disse sommerfuglene lever i tropisk og subtropisk skog. De er aktive i skumringen, og sitter mest stille gjemt under et blad om dagen. De har en ganske rask flukt og er vanskelige å følge. Larvene til noen arter har tegninger på forkroppen som ligner et slangehode.
Per-Erik Hallin
Per-Erik Hallin (født 7. januar 1950 i Stockholm) er en svensk pianist, låtskriver og sanger. Internasjonalt har han opptrådt som Pete Hallin, slik han ble kjent som da han han spilte med Elvis Presley i to år. Han har stort sett arbeidet med kristen sang og musikk, særlig gospel-musikk. Han har ikke så mange egne utgivelser, men har deltatt som medvirkende artist i en rekke produksjoner.
Porphyrogenes
Utbredelse
Artene er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
De mange ganske like navnene i denne gruppen er kanskje ment å reflektere at disse sommerfuglene er nokså vanskelige å skille fra hverandre.
Per-Erik Hallin
Hallin har spilt og sunget sammen med internasjonale artister som Elvis Presley, Andraé Crouch, Joseph Williams, Alex Acuña, Nathan East, Bill Maxwell og Hadley Hockensmith.. Hallin deltok i det svenske Melodifestivalen (Melodi Grand Prix) i 1984 og 1985. Han har sunget også spilt med en rekke svenske musikere og artister: Magnus Uggla, Carola Häggkvist, Ted Gärdestad, Ulf Lundell, Ola Magnell, Anders Widmark, Harpo, Bernt Staf, John Holm, Ingemar Olsson, Per Lindvall og Frank Ådahl.
Henri Brisson
Eugène Henri Brisson (født 31. juli 1835 i Bourges i Frankrike, død 13. april 1912 i Paris) var en fransk politiker. Han var Frankrikes statsminister to ganger.
Liv og virke
Henri Brisson tok likesom sin far juridisk utdannelse. Han begynte sin yrkeskarriere som advokat og journalist. Sammen med Paul-Armand Challemel-Lacour grunnla han avisen La revue politique.
Per-Erik Hallin
Dessuten har Hallin skrevit låter til andre artister, for eksempel «What a joy» - innspilt av Alice Babs.
Henri Brisson
Politiker
Han sluttet seg til opposisjonen under Napoleon III og ble etter det annet keiserrikes fall i 1870 viseborgermester i Paris. Snart etter ble valgt til deputert for Paris; første gang den 8. februar 1871, og deretter i 1876, 1877 og 1881. Han var utpreget antiklerikal og tilhørte datidens ytterste venstre.
Brisson kjempet særlig for innføring av allmen obligatorisk skoleundervisning. Årene 1881-85 var han president i deputertkammeret.
Statsminister 1885-1886
Etter statsminister Jules Ferrys avhang ble han den 6. april 1885 landets neste statsminister, og overtok samtidig justisministeriet. Etter parlamentsvalgene senere samme år trakk han seg tilbake den 7. januar 1886, idet han ikke hadde det ønskede flertall i ryggen for kredittopptak for Tongkingekspedisjonen.
Etter president Marie François Sadi Carnot død i 1894 kandiderte han uten hell for å bli hans etterfølger. Senere, i desember 1894, ble han på nytt president i kammeret 1894-98 og der tok han stor del i avsløringen av Panamaskandalen.
Statsminister 1898
I juni 1898 dannet Brisson ministerium i en av Dreyfus-sakens uroligste perioder. Han tok - likesm i sin første regjeringsperiode - også på seg en portefølje i tillegg til statsministervervet; han var denne gang også innenriksminister. Hans oppriktighet under løsningen av Dreyfus-saken gjorde ham høyt skattet i befolkningen. Likevel måtte han tre tilbake med sitt ministerium den 1. november 1898.
I 1899 var han atter presidentkandidat, men tapte for Felix Faure. Han støttet Pierre Waldeck-Rousseaus og Émile Combes ministerier. Han kjempet för lovene vedrørende religiøse ordener og loven om skille mellom stat og kirke.
Årene 1904 og 1906-12 var han atter president for deputertkammeret - i mai 1906 var han blitt valgt med 500 av 581 stemmer.
Blant Brissons skrifter kan fremheves La Congrégation, aperçu historique (1902) og ''Souvernirs. L'affaire Dreyfus'' (1908).
Per-Erik Hallin
Han har også gitt den svenske stemmen til Donald Duck (Kalle Anka) på film fra 1983 til 1991.
Per-Erik Hallin spilte ved Anders Carlbergs begravelse i 2013 i Sofia kyrka i Stockholm. Han framførte sin egen komposisjon «Vilken värld det ska bli», med sangeren Melinda De Lange som solist.
Utmerkelser
I 2006 fikk han Artur Erikson-stipendiet med begrunnelsen «…För ett allsidigt konstnärskap, som tar sig uttryck i ett innerligt sätt att bära ett budskap och en förmåga att skapa närhet till sin publik.»
Diskografi
Hallin har medvirket på en rekke produksjoner.
... OBS mangelfull liste ...
Afrikamesterskapet i fotball 1982
Afrikamesterskapet i fotball 1982 ble arrangert i Tripoli og Benghazi i Libya i 1982.
Tricondyloides
Tricondyloides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså små, brunlige trebukker med lange antenner. Dekkvingene er smalt pæreformede.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Ny-Caledonia.
Johann Jakob von Hauck
Johann Jakob von Hauck, også Johannes Jacobus von Hauck (født 22. desember 1861 i Miltenberg i kongedømmet Bayern, død 23. januar 1943 i Bamberg i Tyskland), var en tysk geistlig og katolsk erkebiskop av Bamberg fra 1912 til 1943.
Prest
Hauck ble presteviet den 3. august 1884 i Bamberg. Fra 1893 til 1898 var han religionslærer ved Altes Gymnasium i Bamberg og fra 1898 sogneprest av St. Elisabeth i Nürnberg.
Erkebiskop
I 1912 utnevnte pave Pius X ham til erkebiskop av Bamberg. Han ble bispeviet den 18. juni 1912 av biskop Ferdinand von Schlör av Würzburg. Medkonsekrerende var biskop Johannes Leo von Mergel av Eichstätt og biskop Michael von Faulhaber av Speyer. I 1920 ble dessuten han gjort til apostolisk administrator av Würzburg. Etter biskop Ferdinand von Schlörs død i 1924 ble hans tilbaketreden derfra innvilget av pave Pius XI.
Mange ordener begynte å virke i erkebispedømmet, som oblatene i Kronach, jesuittene i Nürnberg og salesianerne i Bamberg. Det nye presteseminar på Bamberger Heinrichsdamm ble innviet i 1928. I et hyrdebrev av 25. juli 1912 gikk han inn for et nybygg for Ottonianum i Bamberg.
Erkebiskop Hauck var finans- og skolereferent i den bayerske bispekonferanse, og engasjerte seg sterkt for bekjennelsesskolen. Han øvde innflytelse på skoleartiklene i den bayerske forfatning av 1919, likeså på det bayerske konkordat av 1924, og hadde vesentlig andel på den tyske enhetskatekisme. Sammen med biskop Berning representerte han det tyske episkopat i den såkalte riksskolekonferanse som gav råd og innspill til den riksskolelov som Weimarforsamlingen ønsket utformet.
Han var over 70 år gammel da Adolf Hitler kom til makten. I nasjonalsosialismens hadde han ingen illusjoner og var mer besluttsom enn mang en bispekollega, og bestrebet seg på at de kirkelige krefter fremstod samlet.
Han døde i januar 1943, og var da 81 år gammel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Afrikamesterskapet i friidrett 2018 – 800 meter menn
800 meter for menn ved Afrikamesterskapet i friidrett 2018 ble arrangert 2. og 3. august på Stephen Keshi Stadium i Asaba, Nigeria.
Forsøksheat
Kvalifisering: De første to i hvert heat (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifserte seg til finalen.
EM i boksing 2002
EM i boksing 2002 (europamesterskapet i boksing) ble arrangert i Perm i Russland i 2002.
Kenneth Moore
Kenneth Strath «Ken» Moore (født 17. februar 1910 i Balcarres i Saskatchewan, død 8. desember 1981 i Winnipeg i Manitoba) var en canadisk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1932 i Lake Placid.
Moore ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på Winnipeg Hockey Club som representerte Canada under OL-turneringen. Det canadiske laget vant ishockeyturneringen som besto av fire lag og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA sølv og Tyskland bronse. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Moore, William Cockburn, Clifford Crowley, Albert Duncanson, George Garbutt, Victor Lindquist, Roy Hinkel, Norman Malloy, Walter Monson, Romeo Rivers, Harold Simpson, Hugh Sutherland, Stanley Wagner og Aliston Wise. Moore spilte en kamp og scoret et mål.
Sture Bjørvig
Sture Bjørvig (født 5. november 1973) er en norsk tidligere roer.
Kenneth Moore
Moore spilte også baseball, lacrosse, rugby, og basketball på høyt nasjonalt nivå.
Sture Bjørvig
Han representerte Norge under Sommer-OL 2000, der hans beste resultat var en 9.-plass.
Ola Glomstulen
Ola Glomstulen er en skikkelse i den norske folkevisen av samme navn. Glomstulen (eller Gromstulen) er et gårdsnavn i Gjerpen utenfor Skien. Ifølge folkeminnegranskeren Rikard Berge var den virkelige Ola Glomstulen en handelskar. Han skal ha vært en skrytepave, og visa er skrevet som sarkasme. Bryllupet som er omtalt i visa kan være mellom Ole Andersen og Karen Pedersen i Solum kirke i 1751. Ola Glomstulen skal ha bodd i Gråten ved Skienselva.
I en artikkel i "Varden" 14. februar 1893 kan vi bl.a. lese om visen: "Olas spesialitet var en beklagelig trang til at skryde, og hvad visen angaar, da har den havt flere vers enn de tre citerede. Blant annet et der handlede om hvordan Kari vaskede sit tøi til bryllupet. Dette vers skal dog ikke paa grund af sin djerve uttrykksmaade, have været egnet for en større læsekreds."
OLA GROMSTULEN (GLOMSTULEN) for i maarra ska Ola Grumstulen gifta se :/: for i maara ska Ola Grumstulen gifta se :/: Ola Glomstulenvei i Gråten "Brurfær": Da Olas hus i Gråten lå ca. syv km fra Solum kirke, ble det en lang vei å gå for bryllupsgjestene.
Synlige hjerteslag
Synlige hjerteslag er debutalbumet til den norske musikeren Frida Ånnevik. Albumet ble kåret til årets norskspråklige av NRK P1, og var nominert til to priser under Spellemannprisen.
Sverre Norberg
Sverre Norberg (født 5. september 1953) er en norsk tidligere roer.
Raška
Raška (serbisk: Рашка) var den mest vellykkede serbiske staten i middelalderen. Den bestod fra 1091 til 1217. Navnet kommer trolig fra elven Raška i det sørvestlige Serbia. Staten oppstod i fjellområdene mellom Serbia, Bosnia og Montenegro. På 1100-tallet overvant den og innlemmet den tidligere serbiske fyrstestaten Duklja i sør. Dynastiene som forbindes med Raška, er huset Vlastimirović (fra 800-tallet til 960) og huset Nemanjić (fra 1166 til 1371).
Historie
Keiser Konstantin VII Porphyrogenitos beskriver Raška i sitt verk De Administrando Imperio og at det var bosatt av serbere fra begynnelsen av 600-tallet.
Vlastimirović-slekten som ble grunnlagt av knez Vlastimir og var sønnesønns sønnesønn til «den ukjente knezen» som ledet serberne fra Karpatene til Balkan, regjerte i Raška fra dette tidspunkt.
Raška kom senere i kortere perioder til å være en vasallstat til Bysants. Bysants hadde sterk innflytelse over Raška, selv om Raška ofte var en upålitelig alliert og oppfylte helst sine egne ønskemål i sin omgang med sine grannestater. Ikke før Stefan Nemanja, grunnleggeren av Nemanjić-slekten (den sterkeste serbiske kongeætten i middelalderen), skapte sitt serbiske rike med Raška i midten, kunne Raška gjøre seg fritt fra bysantinsk innflytelse.
Navnet Raška levde lenge videre som et synonym for Serbia i Vest-Europa fra 1500-tallet frem til tidlig på 1800-tallet, selv om den angliserte formen Servia også ble benyttet. Navnet Raška benyttes også for mer nordliggende områder befolket av serbere i Serbia, for eksempel Vojvodina og Šumadija.
Cecily von Ziegesar
Cecily Brooke von Ziegesar (født 27. juni 1970 i New York City) er en amerikansk forfatter som er kjent for romanserien som dannet utgangspunktet for den amerikanske TV-serien Gossip Girl.
Serien It Girl er en spin-off fra Gossip Girl og handler om Jenny Humphrey. Serien er skrevet av en ghostwriter med hjelp av von Ziegesar. Serien Carlyle-trillingene er egentlig skrevet av Annabelle Vestry, selv om noen utgaver oppgir Ziegesar som forfatter.
Shirley Henderson
Shirley Henderson (født 24. november 1965 i Forres i Morayshire) er en kjent skotsk skuespiller som er mest kjent fra Harry Potter-filmene.
Tone Aaness
Tone Aaness (født 19. mars 1973 i Oslo) er en norsk billedkunstner. Hun arbeider særlig med maleri, men også tegning og skulptur.
Cecily von Ziegesar
Cecily von Ziegesar er av tysk avstamning, men hun er født og oppvokst i New York. Som barn ønsket hun å bli ballerina, men hun kom ikke inn på danseskolen. Hun har arbeidet i lokalradio i Budapest.
Shirley Henderson
Karriere
Shirley er kanskje best kjent for sin rolle som karakteren Stønne Stina i filmen Harry Potter og Mysteriekammeret (2002) og Harry Potter og Ildbegeret (2005). Henderson fikk sitt første store gjennombrudd som skuespiller da regissør Leonard White tok henne som leder for barne-TV-dramaet Shadow of the Stone på kanalen ITV. Etter dette brukte hun det fleste av tjueårene på å konsentrere seg om å utføre en rekke roller på teater-scenen.
Tone Aaness
Tone Aaness var elev hos maleren, tegneren og grafikeren Tor Kvarv i perioden 1999 til 2004. Hun studerte seinere klassisk, figurativ kunst i Firenze i Italia. Kunsten hennes inneholder ofte surrealistiske motiver og tekster, for eksempel egne dikt eller filosofiske sitater. Aaness bor i Bodø i Nordland og har atelier i sentrum av byen.
Tone Aaness har også studert norsk, historie og russisk. Hun underviser i norsk ved Bodin videregående skole.
Shirley Henderson
Karriere
Tidlig på 1990-tallet var Shirley tilbake på TV-skjermene da hun dukket opp i den tredje sesongen av krigsdramaserien Wish Me Luck og Clarissa (1991). Hun hadde også en rolle på den populære BBC-serien, Hamish Macbeth i 1995. I tillegg til en rekke opptredener i flere små og uavhengige filmer.
Henderson spilte karakteren Jude i begge Bridget Jones-filmene før hun fikk rollen som Stønne Stina i Harry Potter og Mysteriekammeret i 2002, og senere hadde hun en rolle i den fjerde Harry Potter-filmen, Harry Potter og Ildbegeret (2005). Hun spilte også rollen som den franske prinsessen i filmen Marie Antoinette fra 2006. Senere har hun hatt flere småroller i en rekke andre filmer.
Afrikamesterskapet i fotball 1984
Afrikamesterskapet i fotball 1984 ble arrangert i Abidjan og Bouaké i Elfenbenskysten i 1984.
Fontidessus
Fontidessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.
Utseende
Ganske små (1,1-1,7 millimeter), ovale vannkalver, brunlige med gulaktige tegninger.
Levevis
Artene lever i hygropetriske miljøer, der tynne filmer av vann renner over steiner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (nordlige Sør-Amerika, for det meste Venezuela, Guyana og Surinam).
Altsjevsk
Altsjevsk (ukrainsk: Алчевськ, russisk: Алчевск) er en by i Luhansk oblast sørøst i Ukraina. Byen ligger rundt 45 kilometer fra oblasthovedstaden Luhansk. I 2012 var innbyggertallet 114 624.
Altsjevsk er et av de største industrisentrene i Donbass. Byens økonomi er avhengig av selskapene OJSC «Altsjevsk jern- & stålverk» og «Altsjevsk koksverk».
Fra 1931 til 1961 het byen Vorosjylovsk (ukrainsk: Ворошиловськ), og deretter Kommunarsk (ukrainsk: Комунарськ) frem til 1991.
Historie
Altsjevsk ble grunnlagt i 1895 som jernbanestasjonen Jurjivka i forbindelse med etableringen av et jernverk. I 1903 ble stedet omdøpt til Altsjevsk til minne om den lokale russiske oligarken av ukrainsk avstamming, Aleksej Altsjevskij, som døde like før det. Etter opprettelsen av Sovjetregimet ble byen omdøpt til Vorosjylovsk. Mellom 1957 og 1961 ble bynavnet endret flere ganger fra Altsjevsk og Vorosjylovsk etterhvert som personkulten rundt Kliment Vorosjilov minsket. Til slutt ble det bestemt å endre byens navn til Kommunarsk til minne om Pariskommunen. Med Sovjetunionens fall fikk byen tilbake sitt opprinnelige navn i 1991.
Tom Amundsen
Han representerte Norge under to OL, der han ble utslått i de innledende rundene i begge lekene.
Kroatias kvinnelandslag i volleyball
Kroatias kvinnelandslag i volleyball er det kroatiske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Kroatia under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 19 på FIVBs verdensranking.
Duklja
Duklja eller Diokletija (latin; Doclaea) er en landsby 3 km fra dagens Podgorica, og var en oldtids- og middelalderby i dagens Montenegro. Den utgjorde et betydelig fyrstedømme i høymiddelalderen (ca. 700-1100).
Doclaea ble grunnlagt av Romerriket etter deres okkupasjon av kystlandet Dalmatia omkring 140 f.Kr, og forble en viktig garnisonsby for romerske styrker. I romertiden hadde Doclaea trolig mellom 3 000 og 10 000 innbyggere.
Historie
Fra 600-tallet startet en sørslavisk, etterhvert distinkt serbisk invasjon av slettelandet hvor Duklja oppstod som hovedstad i et serbisk fyrstedømme.
En splittelse i flere lydriker fra 900 hindret ikke fortsatt ekspansjon. På denne tiden var Duklja et lydrike under den serbiske staten Raška, som igjen tidvis var vasall for Bysants. En midlertidig bysantinsk gjenerobring 960-1042 hindret ikke stormannen Jovan Vladimir fra å gripe makten i 990, og etablere en serbisk stat med basis ved kysten ut fra Duklja.
Den bysantinske perioden endte med total militær seier for Stefan I Vojislav, prins av Duklja. Han grunnla det «montenegrinske» Huset Vojislavljević, og innen 1050 inkluderte det hele kyststrekningen fra Skadar til Split.
Under kirkesplittelsen i 1054 tilfalt riket vestkirken og pave Gregor VII anerkjente i 1077 denne staten under kong Mihailo I av Duklja. Tiden fra 1050 til 1100 var Duklja-statens høydepunkt, siste delen under Mihailos sønn Konstantin I Bodin. Hans sønner Vukan og Stefan og halvbroren Dobroslav fikk derimot uklar arverett og familiens len ble i praksis delt opp.
På 1100-tallet falt Dukjla derimot igjen under den voksende serbiske statsdannelsen (Raška), som hadde utgangspunkt i fjellområder mellom Serbia og Montenegro. Serberne allierte seg med den nye stormakten Ungarn, og utnyttet den skavheten som oppstod da Huset Vojislavljević ble dynastisk splittet og lå i strid med Bysants. Fra 1146 tapte Duklja status og var nå kun et fyrstedømme. Stefan Nemanja utslettet den siste resten av Duklja-staten og la den under seg i 1186.
I den serbiske perioden går Duklja reelt under navnet Zeta, som allerede hadde en viss historie som serbiskkontrollert lydrike under Raska på det som i dag er montenegrinsk og serbisk- territorium.
Ulike serbiske dynastier beholdt lenge kontrollen over innlandet av Montenegro fram til den ottomanske invasjonen av innlandet i 1496.
Romeo Rivers
Romeo N. Rivers (født 28. mars 1907 i Winnipeg, død 4. mai 1986) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i vinter-OL 1932 i Lake Placid.
Rivers ble olympisk- og verdensmester i ishockey i vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på Winnipeg Hockey Club som representerte Canada i OL-turneringen. Det canadiske laget vant ishockeyturneringen som besto av fire lag og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA sølv og Tyskland bronse. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Rivers, William Cockburn, Clifford Crowley, Albert Duncanson, George Garbutt, Victor Lindquist, Roy Hinkel, Norman Malloy, Walter Monson, Kenneth Moore, Harold Simpson, Hugh Sutherland, Stanley Wagner og Aliston Wise. Rivers spilte alle seks kampene og scoret fem mål.
Guptariket
Guptariket (hindi: गुप्त राजवंश) ble styrt av medlemmer fra gupta-dynastiet fra rundt 280 til 550 og dekket det meste av Nord-India, deler av det østlige Pakistan og det som nå er det vestlige India og Bangladesh. Hovedstaden til guptaene var Pataliputra, dagens Patna i den indiske staten Bihar.
Freden og fremgangen som ble skapt under lederskapet til guptaene sikret fremskritt i kunst og vitenskap. Historikere plasserer gupta-dynastiet sammen med Han-dynastiet, Tang-dynastiet og Romerriket som eksempel på en klassisk sivilisasjon.
Tidspunktet for Guptariket henvises til av noen forskere som Indias gullalder i vitenskap, matematikk, astronomi, religion og indisk filosofi
Guptariket vokser frem
Guptaenes opphav er skjult i mørket. Den kinesiske reisende Hieun-Tsang sier at det første beviset for Guptariket er i Magadha. Han kom til India i 672 og hørte om maharaja Sri-Gupta som bygget et tempel for kinesiske pilegrimer nær Mrigasikhavana. Hieun-Tsang sier at datoen for denne hendelsen var rundt 500 år tidligere. Dette stemmer ikke med andre kilder, og derfor kan en anta at Hieun-Tsang beregning var ren gjetning. Svært nylig hevdet noen forskere å ha forbundet guptaene med herskere nevnt i Bhagwatam. Men disse tingene er stort sett omstridt, og idéen ser ut til å være politisk motivert og for å fremme salget av bøker skrevet og fremmet av noen entiteter.
Guptaene etablerte i begynnelsen av det 5. århundret sitt styre over noen få små indiske kongedømmer i Magadha og rundt dagens Uttar Pradesh.
Ghatotkacha hadde en sønn som het Chandragupta I som ikke må forveksles med Chandragupta Maurya (340-293 f.Kr.), grunnleggeren av Mauryariket. Chandra Gupta giftet seg med en lichchhavi, den viktigste makten i Magadha. Med en medgift fra kongedømmet Magadha erobret han mye av Magadha, Prayaga og Saketa. Han erablerte et rike som strakte seg fra Ganges til Prayaga (dagens Allahabad) innen 321.
Samudragupta etterfulgte sin far i 335 og hersket i rundt 45 år til han døde i 380. Han tok kongedømmene Shichchhatra og Padmavati tidlig i sitt styre. Han angrep så stammene Malwa, Yaudheyas, Arjunayanas og Madura i området. Da han døde i 380, hadde han innlemmet over 20 kongedømmer i sitt rike. Hans styre strakte seg fra Himalaya til selven Narmada og fra Brahmaputra til Yamuna. Han gav seg selv titlene «kongenes konge» og «verdens monark». Han regnes som Napoleon fra India. Han utførte Ashwamedha yajna (ofring av hester) for å understreke viktigheten i sine erobringer.
Samudragupta var ikke bare en svært dyktig militærleder, men også en stor beskytter av kunst og litteratur. Viktige lærde som var til stede ved hans hoff var Harishena, Vasubandhu og Asanga. Han var selv en poet og musiker, og han var en fast troende i hinduismen. Han var kjent for å ha tilbedt Vishnu. I tillegg var han tolerant overfor andre religioner og tillot Sri Lankas buddhistiske konge å bygge et kloster i Bodh Gaya.
Chandragupta II
Chandragupta II, maktens sol (Vikramaditya), hersket fra 380 til 413. Hans datter Prabhavatigupta giftet seg med Rudrasena II, Vakataka-kongen av Deccan. Denne datteren ble tvunget til å gifte seg etter sin fars ønske. Chandragupta II var bare marginalt mindre suksessrik enn sin far. Han utvidet riket vestover, beseiret Sakaenes vestlige satraper i Malwa, Gujarat og Saurashtra i et felttog som varte frem til 409, men hans hovedmotstander Rudrasimha III ble beseiret i 395. Han knuste de bengalske høvdingdømmene. Dette utvidet hans kontroll fra kyst til kyst, etablerte en andre (handels) hovedstad i Ujjain og var høydepunktet i riket.
Til tross for opprettelsen av imperiet gjennom krig, huskes styret for dets svært innflytelsesrike hinduistiske stilarter innen kunst, kultur og vitenskap, særlig under styret til Chandragupta II. Noen utmerkede verk av hinduistisk kunst som panelene i Dashavatara-tempelet i Deogarh illustrerer storslagenheten i guptaenes kunst. Fremfor alt var det syntesen av hellige og seksuelle elementer som gav guptakunsten sitt særskilte preg. I denne perioden støttet guptaene også blomstrende buddhistiske og jainistiske kulturer, og av denne grunn var der også en ikke-hinduistisk lang kunstperiode. Buddhistisk kunst fra denne perioden skulle bli innflytelsesrik i det meste av det østlige og sørøstlige Asia. Mye av fremgangen ble nedtegnet av den kinesiske vitenskapsmannen og reisende Fa-hien i hans dagbok.
Hoffet til Chandragupta ble enda mer respektabelt av det faktum at det ble velsignet med Navaratna (ni juveler), en gruppe på ni som utmerket seg i litterær kunst. Blant disse mennene var den udødelige Kalidasa viss verk overskygget verkene til mange andre litterære genier, ikke bare i sin egen tidsalder, men i tidene som skulle komme. Kalidasa var særlig kjent for sin utforsking av sringara (erotiske) element i sine vers.
Guptarikets nedgang
Chandragupta II ble etterfulgt av sin sønn Kumaragupta II. Han hersket frem til 455, kjent som Mahendraditya. Mot slutten av sitt styre, vokste makten til en stamme frem i Narmada-dalen, pushyamitras som skulle true imperiet.
Skandagupta regnes vanligvis som den siste av de store herskerne. Han beseiret trusselen fra pushyamitra, men stod så overfor de invaderende heftalittene eller «hvitehunerne», kjent i India som Huna, fra nordvest. Han slo tilbake et angrep fra Huna rundt 477. Men krigene tæret på rikets ressurser og bidro til dets nedgang. Skandragupta døde i 487 og ble etterfulgt av sin sønn, Narasimhagupta Baladitya.
Militær organisering
Guptaene kunne ikke ha oppnådd sin suksess gjennom bruk av våpenmakt uten et effektiv militærsystem. De beste beretningene om dette kommer ikke fra inderne selv, men fra kinesiske og vestlige observatører. Men et samtidig indisk dokument som blir regnet som en militær klassiker fra den tiden, Siva-Dhanur-veda, gir noe innsikt i militærsystemet til guptaene. Som de indiske kongene før dem, ser det ut til at guptaene la stor vekt på bueskyttere til fots, og buen var det dominerende våpenet i deres hær. Hinduenes versjon av langbuen bestod av metall, eller mer vanlig bambus, som skjøt en lang bambuspil med metallhode. I motsetning til komposittbuen til de vestlige og sentralasiatiske fiendene, var buene laget på denne måten midre påvirket av de fuktige forholdene som var vanligst i regionen. Den indiske langbuen hadde rykte som et mektig våpen som var i stand til å skyte på langt hold med kraftig penetrering og gav et godt middel mot invaderende ridende bueskyttere. Jernskaft ble brukt mot krigselefanter, og ildpiler var også del av bueskytterens arsenal. Buene av stål var mindre vanlige enn de av bambus og ble først og fremst funnet i hendene på adelsmenn. Bueskyttere ble ofte beskyttet av infanteri utstyrt med skjold, kastespyd og langsverd. Guptaene hadde også kunnskap om beleiringsmaskiner som katapulter og andre sofistikerte krigsmaskiner.
Guptarikets fall i møtet med slakten til Huna skyldtes ikke direkte defekter i guptahæren som tross alt hadde beseiret disse folkene innledningsvis under Skandragupta. Mer sannsynlig er det at intern oppløsning svekket evnen til å motstå fremmed invasjon slik det samtidig skjedde i Vest-Europa og Kina.
Huna invasjonene og imperiets fall
Narasimhagupta (467-473) ble fulgt av Kumaragupta II (473-476) og Buddhagupta (476-495?). I 480-årene brøt den heftalittiske kong Toramana gjennom guptaenes forsvar i nordvest, og mye av imperiet ble overkjørt av Huna innen 500. Imperiet falt fra hverandre under angrepene fra Toramana og hans etterfølger, Mihirakula. Hunaene erobret flere provinser i imperiet, inkludert Malwa og Gujarat, mens Thanesar brøt ut under lokale dynastier. Inskripsjoner tyder på at guptaene fortsatte å kjempe mot hunaene selv om makten deres var mye mindre, og alliert med de uavhengige kongedømmene klarte de å drive ut hunaene fra det meste av det nordlige India innen 530-årene. Dynastirekken i det 6. århundre er ikke helt tydelig, men den siste anerkjente herskeren i dynastiets hovedlinje var Vishnugupta som hersket fra 540 til 550.
Arven etter Guptariket
Lærde fra denne perioden inkluderte Aryabhatta som det er antatt å ha kommet opp med konseptet null, formulerte teorien om at jorden beveger seg rundt solen og studerte solformørkelser og måneformørkelser, og Kalidasa som var en stor skuespillforfatter og skrev stykker som Shakuntala som skal ha inspirert Johann Wolfgang von Goethe, og markerte høydepunktet i sanskritlitteraturen.
Guptariket regnes av mange historikere som den «klassiske alder» i hinduistisk og buddhistisk kunst og litteratur. Herskerne i Guptariket var sterke tilhengere av utvikling i kunst, arkitektur, vitenskap og litteratur. Guptaene sirkulerte et stort antall gullmynter, kalt dinarer, med deres inskripsjoner.
Denne perioden er også veldig rik på sanskritt-litteratur. Flere viktige verk ble satt sammen av velkjente forfattere som Mrichchakatika av Shudraka sammen med Shakuntala, Kumarasambhava og Meghduta av Kalidasa og andre. Panchatantra, dyrefablene av Vishnu Sharma og 13 skuespill av Bhasa ble også skrevet i denne perioden. Gupta-dynastiet etterlot seg et effektivt administrativt system. I fredstid var guptaenes system desentralisert hvor kun skatter fløt inn i hovedstaden Pataliputra. Men i krigstid omstrukturerte styresmakten seg og bekjempet invasjonsstyrken. Systemet var snart borte i kampene mot Huna.
Hinduismen så en krystallisering av sine komponenter: betydelige sekteriske guddommer, tilbedelse og tempelets viktighet. Utdannelse inkluderte grammatikk, komposisjon, logikk, metafysikk, matematikk, medisin og astronomi. Disse fagene ble svært spesialiserte og nådde et avansert nivå. Det indiske tallsystemet, dvs titallsystemet som brukes i dag, som noen ganger feilaktig tilskrives araberne som tok det fra India til Europa hvor det erstattet romertallene, er en indisk oppfinnelse fra denne perioden.
I medisin var guptaene kjent for sin etablering og beskyttelse av gratis sykehus. Og selv om fremgang i fysiologi og biologi ble hindret av religiøse innvendinger mot kontakt med døde legemer som forhindret dissekering og anatomi, var indiske leger utmerkede i bruk av medisiner, keisersnitt, beinbrudd og hudtransplantasjon. Indiske medisinske fremskritt ble snart adoptert i de arabiske og vestlige verdenene.
Kildebergart
En kildebergart er en sedimentær bergart som er eller var i stand til å generere en stor mengde hydrokarboner. En typisk kildebergart er en organisk rik skifer, fra olivengrå til svart i fargen. En kildebergart er en nødvendig forutsetning for at det skal dannes et petroleumsreservoar. Kartlegging og vurdering av mulige kildebergarter inngår som en viktig del av leting etter olje og gass.
Geologiske prosesser som har bidratt til å danne, transportere og lagre petroleum i naturen studeres i fagfeltet petroleumsgeologi.
Vanligvis vil hydrokarbonene i en kildebergart ha migrert inn i et reservoar, som kan danne grunnlaget for produksjon av olje og gass. Skifergass produseres derimot direkte fra en kildebergart.