cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kilsfjorden (Volda)
Kilsfjord kirke
Kilsfjord kirke er en arbeidskirke fra 1974. Den er en del av Den norske kirke og tilhører Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Tautra kloster
Klosterets historie
Klosteret ble velstående, og flere av abbedene hadde høy anseelse, noe som førte til at to av dem ble valgt til erkebiskoper, dog for korte perioder; iflg. Frosta i gammel og ny tid ble abbed Sigurd valgt til erkebiskop etter erkebiskop Gutorms død i 1224. Sigurd var imidlertid uvenn med kongen, og mistet tittelen etter kort tid. Senere, da erkebiskop Einar døde høsten 1253, ble abbed Birger av Tautra valgt til hans etterfølger. Heller ikke han fikk kongens velsignelse, og Birger fikk aldri embetet sitt bekreftet.
Kilsfjorden (Volda)
Kilsfjord kirke
Kirken er bygget av betong og har plass til 200 personer. Ved kirken er det også en kirkegård.
Alf Apalseth var arkitekten bak dette bygget.
Gardsnamn/småbruk
Mek: Eliasgarden, Skutevika, Stranda, Nygård, Torbjørn Garden og Johansgarden
Årvika: Årvika og Årvikneset/Åshammeren
Tautra kloster
Klosterets historie
I 1531 pantsatte abbed Mathias Henrikssøn (senere kalt «Gale Mathias») fire gårder til Niels Lykke, svigersønn til Austrått. Etter dette ble Tautra kloster en brikke i maktspillet mellom erkebiskop Olav Engelbrektsson og riksrådsmedlemmet Niels Lykke, som i 1532 lot seg velge til klosterets forstander.
Kilsfjorden (Volda)
Gardsnamn/småbruk
Straume: Årøyane, Reiten/Straumsheim, Andersgarden, Sivergarden, Straumshaugen, Sjurgarden.
Kile: Mjeltevika, Solstrand, Lundheim, Teigane, Arausen, Nilsgarden, Pergarden, Leitet Svengarden, Sanden, Solvang og Bakkelid
Tautra kloster
Klosterets historie
Etter rettssaken mot Lykke i 1535 ble alt han eide – inkludert klosteret på Tautra – tildømt erkebiskopen på den norske krones vegne. Da Olav Engelbrektson selv måtte forlate landet i 1537, ble klosteret lagt inn under kronen.
Chilasa
Chilasa er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Kilsfjorden (Volda)
Gardsnamn/småbruk
Søvika: Stonganeset, Hammaren, Ullalandsgarden, Knutegarden, Heggheim.
Chilasa
Utseende
Store, slanke, stort sett svarte og hvite sommerfugler. De fleste etterligner monarksommerfugler i slekten Parantica, og ligner sterkt på disse, det er ikke så lett å se at de er svalestjerter. De har ikke stjerter på bakvingene. Vingene er mørke med lyse lengdestriper og flekker, de fleste er nærmest svart-hvite. Bakvingen kan ofte være noe brunlig. Enkelte etterligner kråkesommerfugler (slekten Euploea) i stedet og er mer brune på farge.
Tautra kloster
Tautra Mariakloster
I mars 2007 ble det nye bygget kåret til «årets bygg» for 2006 av byggebransjen i Norge.
Chilasa
Levevis
Flere av Chilasa-artene etterligner giftige monarksommerfugler (Danainae).
Tautra kloster
Bruk av klosterruinene
Tautra klosterruin ligger i dag lett tilgjengelig med veiforbindelse ut til øya og helt fram, over en lang molo ut i fjorden, i Frosta kommune.
Ad nauseam
Ad nauseam er et latinsk uttrykk som betyr «inntil vemmelse» eller «til kjedsommelighet». «Nausea» er latin for kvalme. Uttrykket anvendes gjerne i forbindelse med diskusjoner hvor et argument eller poeng er gjentatt til det kjedsommelige.
Tautra kloster
Bruk av klosterruinene
I jubileumsåret 2007 er det med utgangspunkt i Klostergården – fra og med mai – guiding i og rundt klosteranlegget hver hele time, lørdager og søndager. Fra Klostergården ved klosterruinen er det i tillegg opplegg for guiding ved minnestedet for Frostatinget, ca. 10 minutter fra Tautra. Det er både historiker og ornitolog (fugle-ekspert) knyttet til stedet.
Chilasa
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Artene i slekten Chilasa er (var tidligere) av noen entomologer, plassert i slekten Papilio.
Kilsfjorden (Volda)
Gardsnamn/småbruk
Fylsvika: Straumshamn/Torsteinneset, Sveingarden, Johansgarden, Leirosen, Utheim, Brauta, Haugebø og Solheim.
Storebotnen
Lisjebotnen
Bjørneset: Gotene, Innafyrgarden/Henrikgarden, Larsgarden, Monsgarden, Lisjebakken, Sorebakken, Solberg/Nesteigen, Lunheim/Erketeigen
Fjell
Bjørnasethornet (735 moh)
Keipen (916 moh)
Bytingstind (1260 moh)
Trollvasstinden (1285 moh)
Matøskja (1332 moh)
Sætre
Meeksetra (Mek)
Brundalen
Straumssetra (Straumshamn)
Jettegryte
I Kilsfjord kan man finne flere jettegryter. Av Bygdefolket blir de kallet:
-Båsen
-Omnen (Sprengt halve jettegryta, og alternativ E39 går gjennom)
Raphael Holzdeppe
Raphael Holzdeppe (født 28. september 1989) er en tysk friidrettsutøver, som spesialiserer seg i stavhopp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse.
Himasthlophallini
Himasthlophallini er en artsfattig gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). . Gruppen omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, avlang, brun snutebille med reduserte fasettøyne. Kroppen er grovt punktert.
Levevis
Som de fleste snutebiller er de planteetere.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Primorskij Kraj på Stillehavskysten av Russland.
Trude Vrålstad
Trude Vrålstad er en norsk mykolog ved Veterinærinstituttet.
Vrålstad har tidligere også vært tilknyttet Universitetet i Oslo.
Mauriti
Mauriti er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Ibn Tulun-moskeen
Moskéen består av en muromgjerdet indre gård omkring en sentralt plassert tvettebrønn inne i en kuppelbygning. Gården omgis på tre sider av overdekkede gallerier, på den fjerde siden er bønnepallen med qibla-veggen.
Filosofiåret 1875
Filosofiåret 1875 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1875.
Polychaetus
Polychaetus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Nokså store løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Vultee Vengeance
Vultee A-31 Vengeance var et amerikansk stupbombefly fra andre verdenskrig, produsert av Vultee Aircraft. En modifisert versjon ble betegnet A-35. Vengeance ble ikke brukt av det amerikanske flyvåpen som stupbomber, men som førstelinje fly av Royal Air Force, Royal Australian Air Force, Indias flyvåpen samt i Sørøst-Asia og Stillehavet. A-3 forble i tjeneste ved amerikanske enheter frem til 1945 som slepemål-fly.
Konstrukjon og utvikling
Vultee Aircraft startet i 1940 med konstruksjon av en en-motors stup-bomber, Vultee Model 72 (V-72) for å møte kravene fra det franske flyvåpen. V-72 ble bygget med private midler og var tenkt for salg til utenlandske markeder. V-72 var et lav-vinget, en-motors monoplan med lukket cockpit for to-manns besetning. En luftkjølt Wright Twin Cyclone GR-2600-A5B-5 stjernemotor på 1 600 hp (1,200 kW) ble montert. V-72. var bestykket med både fast og fleksibel montert .30 in (7.62 mm) maskingevær i den bakre cockpit. Flyet kunne også ta med opp til 1 500 lb. (680 kg) bomber i buken og festet på vingene. Frankrike bestilte 300 V-72 for levering fra oktober 1940. Frankrikes kapitulasjon i juni 1940 stoppet disse planer, men  samtidig var British Purchasing Commission imponert over ytelsene til den tyske Junkers Ju-87. Britene var på utkikk etter en stup-bomber, for RAF, og siden dette var det eneste tilgjengelige, plasserte de en ordre for 200 eksemplarer av V-72 den  3. juli 1940, med opsjon på ytterligere 100 i desember.
Da ordren på Vengeance var fullført i 1944, var tilsammen 1 931 fly blitt bygget. Størsteparten ble bygget ved Vultees anlegg i Nashville i Tennessee.
Evaluering
Australia plassere en ordre på 400 Vengeances som et nødtiltak etter utbruddet av krigen i Stillehavet. which was met by a mixture of Låne- og leieloven and diversions from the original British orders. Mens de første Vengeance ble levert til Royal Australian Air Force (RAAF) i mai 1942. Flyene ble ikke levert i noe tilstrekkelig antall før april 1943. RAAFs første Vengeance skvadron, No. 12 Squadron fløy sitførste operative tokt mot Selaru Island i Hollandske Øst-India.
Britt Nakstad
Britt Nakstad er en norsk forsker ved Universitetet i Oslo, Institutt for klinisk medisin.
Nakstad arbeider som spesialist i barnesykdommer ved Barne- og ungdomsklinikken ved Akershus universitetssykehus.
Kannaway
Kannaway er et amerikansk MLM-konsept og varemerke eid av konsernet Medical Marijuana Inc. Konseptet gikk tidligere under navnet The Hemp Network.
Medical Marijuana Inc. ble etablert i 2009 av Bruce Perlowin. I 2011 ble aksjemajoriteten overtatt av selskapet Hemp Deposit & Distribution Corp som var eid av Michael Llamas. Han tok samtidig over som daglig leder i selskapet. Llamas omkom i 2017 i en bilulykke, han var på dette tidspunktet tiltalt for flere tilfeller av bedrageri og risikerte inntil 6 års fengsel.
Kannaway distribuerer kosttilskudd basert på cannabis til helsefremmende bruk. Dette markedsføres med anekdoter fra personer som hevder seg helt eller delvis helbredet fra sykdommer og symptomer.
Herman (film)
Herman er en norsk film fra 1990 regissert av Erik Gustavson, basert på Lars Saabye Christensens roman Herman. Den hadde premiere den 13. september 1990. Filmen har vunnet mange priser, inkludert Amandaprisen for beste film i 1991.
Handling
Herman er en hyggelig, men litt vanskelig gutt på 11 år. Han blir mobbet av de andre elevene på skolen, og er ikke særlig godt likt av lærerne. Særlig hans ene lærer, Tønne, misliker Herman fordi han alltid kommer sent, og kommer med tulleunnskyldninger om det.
Etter et møte hos frisøren Tjukken får Herman vite at han begynner å miste håret. Herman takler sin sykdom veldig dårlig, og det hender stort sett at han sårer de som prøver å hjelpe ham.
Faren til Herman jobber som heisekranfører og forteller alltid om at han kan se helt til Amerika fra kranen sin, og hans mor jobber på butikken som er eid av fru Jacobsen, og styrt av hennes sønn, Jacobsen jr, en person hverken Herman eller moren liker særlig godt. Bestefaren til Herman er den eneste som faktisk klarer å strekke ut til Herman, og hjelpe ham når han virkelig trenger det.
Promised Land (Elvis Presley-album)
Promised Land er et musikkalbum av Elvis Presley, utgitt 8. januar 1975. Opptaket til platen hadde vært klar helt siden i desember 1973.
Dominic Parsons
Dominic Parsons (født 8. september 1987) er en britisk skeletonkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 10.
Han tok bronse under Vinter-OL 2018.
Hvitskivesnegl
Hvitskivesnegl (Gyraulus albus) er et bløtdyr og tilhører gruppen vannlungesnegler (Basommatophora). Den er en av skivesneglene. Skivesnegler utgjør en viktig matkilde for fisk.
Utseende
Skivesneglene gjenkjennes lett på skallet som er skiveformet, det vil si at spiralene (vridningene) ligger «inne i hverandre», flatt, og gjør skallet flatt. Det er ikke kjegleformet som en kremtopp. Skallet er smalt og høyt, som en skive. Det er snodd mot venstre i motsetning til de fleste andre snegler som har høyrevridd skall. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Lungeåpningen er på venstre side. De fleste skal er høyrevridde, men noen (skivesnegler og blæresnegler) er venstrevridde. Skallhøyde er 1,3-1,8 millimeter og det har 4-4,5 vridninger. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Skallet er lyst, hvitt på farge.
Alle skivesnegler har hemoglobin i blodet og har derfor en mer eller mindre gjenkjennelig rød farge.
Levevis
Lys skivesnegl finnes i ferskvann og legger gjennomsiktige egg innkapslet i faste, geleaktige klaser på planter, steiner og andre objekter.
Shaza El-Sayed
Shaza Abdelrahman (født 23. desember 1992) er en egyptisk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 i lagkonkurransen og nummer 24 i duett.
Meruoca
Meruoca er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Joseph O. Fletcher
Joseph O. Fletcher (født 16. mai 1920, død 6. juli 2008) var en amerikansk pilot og polarforsker.
Bleaker Island
Bleaker Island (spansk: Isla Maria) er en av Falklandsøyene, beliggende sørøst for Øst-Falkland. Den er 19 kilometer lang, men maksimalt 2,5 kilometer på det bredeste. Kystlinjen bukter seg i en rekke viker og nes, og kystlandskapet varierer mellom lave klipper med skrånende steinstrender, vide sandbukter og beskyttende viker. Innenfor kysten er det et åpent lynglandskap med en rekke dammer, hvorav mange har et rikt fugleliv.
Joseph O. Fletcher
Den 3. mai 1952 landet Fletcher, William P. Benedict, og Albert P. Crary, et modifisert C-47 Skytrain på Nordpolen. Enkelte kilder hevder denne at gruppen var den første til å lande ved selve polpunktet. Imidlertid krediterer enkelte kilder denne prestasjonen i stedet til en sovjetisk ekspedisjon som landet der den 23. april 1948.
Bleaker Island
Øya har en liten bosetning som livnærer seg av sauehold og kvegdrift. Eierne har oppført en selvbetjent turisthytte på øya, og det er mulig å komme hit med fly fra Stanley.
Nordsiden av øya har vært et naturreservat siden 1967. En undersøkelse i 2003 identifiserte 46 fuglearter, hvorav minst 37 hekket på øya. Av hekkende arter finnes blant annet klippehopperpingvin, magellanpingvin, bøylepingvin, knoppskarv og magellanskarv, samt en rekke rovfugler og småfugler. Sjøløver og sjøelefanter forekommer på strendene.
Rotter ble ved et uhell introdusert på Bleaker Island på 1980-tallet. Det er iverksatt tiltak for utrydde rottebestanden for å verne fuglelivet.
Høgskolen i Telemark
Høgskolen i Telemark (HiT) var en høgskole i Telemark fylke med om lag 7,000 studenter og 600 ansatte. HiT ble etablert 1. august 1994 som en del av Høgskolereformen, ved at tidligere Telemark distriktshøgskole i Bø, Telemark ingeniørhøgskole i Porsgrunn, Telemark lærerhøgskole i Notodden og på Rauland og Telemark sykepleierhøgskole i Skien ble slått sammen.
Høgskolen i Telemark hadde studiesteder i Bø, Notodden, Porsgrunn og Rauland. I tillegg hadde HiT førskole- og allmennlærerutdanning i Drammen. Mellom de geografiske ytterpunktene – Porsgrunn og Rauland – er det rundt 170 km. HiTs fellesadministrasjon lå i Porsgrunn.
Den 4. juni 2015 vedtok styret ved HiT at de ønsket en fusjon med Høgskolen i Buskerud og Vestfold. Fusjonsdato ble satt til 1. januar 2016 under navnet Høgskolen i Sørøst-Norge, og ble den 4. mai 2018 Universitetet i Sørøst-Norge.
Ledelse og organisering
Rektor var ansvarlig både for faglig virksomhet og for den administrative- og økonomiske siden av virksomheten. Kristian Bogen var rektor ved Høgskolen i Telemark fra 1. august 2012 frem til fusjon med Høgskolen i Buskerud og Vestfold 1. januar 2016.
Høgskolen er inndelt i følgende fire fakultet med underliggende institutter: - Forkortelse og geografisk lokalisering i parentes.
Sammenslåingsplaner
I august 2014 kom det fram at Høyskolen i Buskerud og Vestfold er i prosess og vurderer sammenslåing med Høgskolen i Telemark. De har mot slutten av 2014 hatt felles styresamlinger og planlegger å levere felles svar til KD om sammenslåingen. 18. desember 2014 fattet Høgskolens styre intensjonsvedtak om sammenslåing. Tidligere i 2014 ble et forslag om sammenslåing mellom Høgskolen i Telemark og Universitetet i Agder nedstemt i begge institusjonenes styrer. Stortingsmelding nr. 18 (2014-2015) Konsentrasjon for kvalitet — Strukturreform i universitets- og høyskolesektoren var også eksplisitt på at en slik fusjon er ønsket av Kunnskapsdepartementet.
På ekstraordinært styremøter ved begge institusjonene 4. juni 2015 er det vedtatt at høgskolene slås sammen til en under navnet Høgskolen i Sørøst-Norge
Universitet 2016
Høgskolen i Telemark hadde som mål å oppnå universitetsstatus innen 2016. For at man skal kunne oppnå universitetsstatutes er det blant annet et krav om fire doktorgradsprogrammer. Høgskolen i Telemark tilbyr doktorgradsprogrammer innen prosess-, energi- og automatiseringsteknikk, kulturstudier og økologi, og de planlegger videre et PhD-program innenfor forebyggende helsearbeid.
Polyfemos
Polyfemos (gresk: Πολύφημος) var i den greske mytologien en kyklop. Han var Poseidons og Thoosas sønn, arbeidet som gjeter på Sicilia og var en menneskeeter med umåtelige krefter.
Helten Odyssevs møtte denne menneskeetende kjempen på en av sine reiser. Odyssevs og hans menn ble sperret inne i Polyfemos' hule og flere av dem ble spist opp. Til slutt lyktes Odyssevs med list å gjøre kyklopen blind gjennom å stikke en glødende påle i hans eneste øye. Odyssevs og hans gjenværende menn lyktes da å flykte ut av hulen, men han pådro seg Poseidons vrede og hans hjemkomst ble kraftig forsinket.
Cressida
Cressida er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter. Slekten består av bare en art, Cressida cressida. Den finnes enkelte steder i Australia og sørøst i Asia.
Pelagianisme
Pelagianisme er en kristendomsoppfatning oppkalt etter munken Pelagius (ca 370 – 420/440). I samtiden ble han kalt Brito og var derfor trolig britisk. Navnet Pelagius (latin: «øyboer») er en oversettelse av hans keltiske navn Morgan (= havfødt).
Cressida
Utseende
Cressida cressida er en forholdsvis liten, slank svalestjert som ikke har stjertlignende utskudd på bakvingen. Forvingenes ytre to tredjedeler er ganske tynt skjellkledte og gjennomsiktige.
Pelagianisme
Pelagius benektet at arvesynden var medfødt, og understreket viljens frihet. Han møtte sterk motstand fra Augustin, og ble fordømt som kjetter under et kirkemøte i Kartago i 418, ratifisert under kirkemøtet i Efesos i 431.
Cressida
Levevis
Larven utvikler seg på planter i slekten Aristolochia.
Pelagianisme
Teologi
Pelagius protesterte mot Augustins dogme om arvesynden og guddommelig nåde ved å påpeke den negative virkningen dette ville ha på moralen; for hvis nåde gis uten fortjeneste, hvorfor da gjøre gode gjerninger overhodet? Attpåtil benektet Augustin at mennesket kan være syndfritt, selv etter dåpen, i motstrid til Guds egne ord: «Vær da fullkomne, som eders himmelske far er fullkommen!» I 415 anklaget synoden i Jerusalem Pelagius for kjetteri. I 418 ble han bannlyst av pave Innocens I. Men tankene hans levde videre, særlig i hjemlandet. I The Chronicle of prosper of Aquitaine står under året 429 at «Pelagius brakte med sin lære en snikende ødeleggelse inn i Britannias menigheter.» Det står også at pave Celestin I på oppfordring av diakonen Palladius (som hadde vært misjonær i Irland før St Patrick), sendte biskop Germanus fra Auxerre til britene for å føre dem tilbake til sann katolsk tro. Under året 431 står det videre at Palladius ble ordinert og sendt til Irland som landet første biskop. En del av historiene om St Patrick handler trolig om Palladius.
En keltisk prekensamling fra ca. år 700 beskriver tre typer martyrium: Pelagius fastholdt hele livet at man ved det grønne martyrium kunne bli syndfri gjennom sine gjerninger. Når han opplevde at kristne brukte menneskelig skrøpelighet som et påskudd for å føre et ufullkomment kristenliv, avviste han dette som tøv, for Gud har gitt mennesket en fri vilje der man kan velge om man vil følge Adams eksempel, eller Kristi. Alt som etter hans mening trengtes, var å prøve hardere.
Pelagius' konflikt med kirken
Under sitt opphold i Roma ble Pelagius kjent med den irske munken Celestius, sin største tilhenger. Rundt 409 dro de sammen til Sicilia på flukt fra Alariks invasjon av Roma. I Kartago møtte de Augustin som var opptatt av striden med donatistene. Pelagius seilte derfra til Palestina og møtte Hieronymus i Bethlehem. Celestius som var blitt i Afrika og oppførte seg mer åpenlyst kjettersk, ble i 412 dømt for syv tilfeller av falsk lære. Orosius ble sendt til Palestina for å holde øye med Pelagius, og anklaget ham for kjetteri i synoden i Jerusalem 28. juli 415. Det var tvilsomt om den afrikanske kirke hadde noen reell myndighet i en slik sak, men Pelagius rettferdiggjorde seg og ble frikjent av den lokale biskop. Avgjørelsen ble anket av Pelagius' motstandere med påstand om at tolken hadde vært inkompetent. Både Orosius og Hieronymus beskrev Pelagius som en høy og kraftig, eldre mann på denne tid. Hieronymus var spesielt rasende over at Pelagius var uenig i hans ekstreme pålegg om et liv i sølibat. «Et liv i jomfruelighet er unødvendig,» skal Pelagius ha sagt, noe som førte til beskyldninger om et liv i verdslighet, i sterk strid med Pelagius' fordypning i lærde studier; han tenkte og skrev, og overlot den offentlige samtalen til Celestius og andre. Han var den keltiske kirkes første virkelig intellektuelle. Etter at han ble bannlyst i 418, er lite kjent om livet hans, men han skal ha vært over 70 år gammel da han døde i en liten syrisk by.
Cressida
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Oleksandr Pjatnytsia
Oleksandr Serhijovytsj Pjatnytsia, ukrainsk Олександр Сергійович П'ятниця (født 14. juli 1985) er en ukrainsk friidrettsutøver som spesialiserer seg i spydkast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv. 9. august 2016 kunngjorde IOC at han ville bli fratatt denne medaljen etter at en ny dopingprøve hadde vist spor av det forbudte preparatet turinabol.
Jonas Darnell
Jonas Darnell (født 26. april 1964) er en svensk tegnseserieskaper og tegner. Hans mest kjente serie er humor og satire serien om steinalderfiguren Herman Hedning. Hans første store oppdrag var å gå inn i rekken som tegner for 91:an Karlsson.
Simous
Simous er en slekt av løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Fortet ved Steurgat
Fortet ved Steurgat også kjent som Fort Steurgat er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg sørvest i Werkendam kommune i den nederlandske provinsen Noord-Brabant nær punktet der elven Boven-Merwede nå deles i to, Nieuwe Merwede og Beneden-Merwede. Fortet ble bygget i 1881-82 på enden av Merwedebandiket og hadde som oppgave å stenge av elven og diket langs elven. I 1960-årene lå et beskyttet kommunikasjonssentrum her som ved spesielle omstendigheter kunne sørge for kommunikasjon med nederlandske skip.
Dengang fortet ble anlagt var het Steurgat havnen i det som kunne anses å være hovedveien mellom Werkendam og Biesbosch, og siden en stor del av Werkendams innbyggere var ukependlere vannveien til Biesbosch, var det stor trafikk her på lørdagskveld og mandagsmorgen.
Leon Walras
Leon Marie Esprit Walras (født 1834, død 1910) var en sveitsisk økonom, opprinnelig fra Frankrike, som hørte til den nyklassiske retning. Han er særlig kjent for sin generelle likevektsanalyse som han framstilte strengt matematisk.
Walras viste at under visse, økonomiske forutsetninger vil alle markeder være gjensidig avhengig av hverandre, og at det i en frikonkurransesituasjon kan eksistere et sett av priser som gjør at markedene gjennom det han kalte en «tatonnement» (utropings-, auksjons-) prosess vil bli klarert, dvs. at tilbudte mengder blir lik etterspurte mengder.
Walras lov: Har vi n markeder og n – 1 er i likevekt med hverandre, så vil også det siste markedet være i likevekt.
Anne Marit Mengshoel
Anne Marit Mengshoel (født 1951) er en norsk forsker og professor ved Universitetet i Oslo, Institutt for helse og samfunn. Hun har doktorgrad i fibromyalgi, smerte, tretthet og fysisk funksjon.
Reem Abdalazem
Reem Abdalazem (født 25. november 1992) er en egyptisk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 i lagkonkurransen.
Anne Marit Mengshoel
Mengshoel har i sin forskning fokusert på rehabilitering av revmatikere og pasienter med fibromyalgi og kronisk utmattelsessyndrom.
Marinebrigade Ehrhardt
Marinebrigade Ehrhardt, egentlig ''2. Marine Brigade, var en frikorps (Freikorps'') gruppe med rundt 6 000 medlemmer, stiftet av korvettenkapitän Hermann Ehrhardt 17. februar 1919 i Wilhelmshaven. Brigaden utgikk i 1919 fra det 2. marinekorpset i Den tyske keiserlige flåte, det mest slagkraftige av de tre tyske marinekorpsene. Frikorpset ble satt inn mot Bayerische Räterepublik og var angivelig medvirkende til Kappkuppet.
Nord-Tyskland
Brigaden var under kommando av den konservative nasjonalisten Hermann Ehrhardt og kjempet sammen med ''Freiw. Landesschützenkorps'' under general Roeder i gjenerobringen av tyske havner, som Bremen, Cuxhaven og Wilhelmshaven tidlig i 1919.
Deretter marsjerte brigaden til de sentrale industriområdene i det sentrale Tyskland, og kjempet her sammen med frikorpsgrupper som ''Freiw. Landesjägerkorps, I. Marine Brigade, Freikorps Hülsen, Freikorps Görlitz og Freikorps von Oven'', for å slå ned lokale kommunistiske opprør. Første innsats var i Braunschweig allerede i april 1919.
Bayern og Øvre Schlesien
Deretter slo korpset, sammen med de øvrige frikorpsene ned den Den bayerske sovjetrepublikken i mai 1919. Det skjedde etter at kommunistene hadde henrettet åtte menn son angivelige «kontrarevolusjonære». Under kampene ble anslagsvis 1 000 kommunistiske soldater drept, og over 800 kvinner og menn ble arrestert og henrettet av de seirende frikorpsene.
Lovforbud og videreføring i Organisation Consul
For å imøtekomme bestemmelsene i Versaillestraktaten, ble det i mars 1920 beordret at korpset ble oppløst. Korpset appellerte til støtte i Reichswehr, og dette utløste Kappkuppet. Hans von Seeckt, sjef for Truppenamt, forholdt seg tilbaketrukket i forhold til kuppmakerne, og dette falt sammen på grunn av manglende støtte og den iverksatte generalstreiken mot kuppmakerne.
Korpset ble deretter beordret oppløst, men ble i det store og det hele videreført i andre organisasjoner, som Organisation Consul.
Blant medlemmene i brigaden var forfatteren Ernst von Salomon og Julius Schreck, som senere ble den første kommandanten for Schutzstaffel.
9. divisjon fotball for menn (Akershus)
Vår
''Øvre halvdel av begge våravdelingene danner en opprykksavdeling i 9. divisjon, og nedre halvdel danner en egen serie for høsten.''
Alexander Kröckel
Alexander Kröckel (født 12. mars 1990) er en tysk skeletonkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 9.
Calmeyergatemøtet
Calmeyergatemøtet var et møte mellom ulike grupperinger i Den norske kirke, og var en viktig hendelse i det som ofte blir omtalt som kirkestriden. Møtet fant sted fra 15. til 18. februar i 1920 i Calmeyergatens Misjonshus i Calmeyers gate i Oslo, hvor det har fått navnet fra. Møtet blir i ettertid regnet som en svært viktig hendelse i norsk kirkehistorie. Møtet samlet 950 delegater fra ulike kirkelige organisasjoner, i tillegg til at det var solgt 1700 billetter til galleriet for publikum som ville overvære møtet.
De dominerende personene på møtet var Ole Hallesby, Edvard Sverdrup, Johan Martin Wisløff og Ludvig Hope.
Forspill til møtet
Helt fra århundreskriftet hadde det pågått en kamp innad i Den norske kirke mellom tilhengere av liberalteologi og mer konservative. Denne konflikten fikk konkrete uttrykk i den såkalte professorstriden fra 1903 til 1906 som førte til at Det teologiske menighetsfakultet (MF) ble opprettet. Opprettelsen av MF kom som en reaksjon på at liberalteologien hadde fått stort spillerom på teologisk fakultet (TF) på Universitetet i Oslo.
Den liberale fløyen startet i 1904 Norsk kirkeblad mens de konservative hadde Luthersk Kirketidende som sin viktigste publikasjon.
I 1913 organiserte de liberale prestene seg i Norske Presters fremskrittsgruppe, og de konservative svarte i 1919 med å grunnlegge Bekjennelsestro presters Broderkrets. Sistnevnte gruppe holdt fast på den apostoliske trosbekjennelse (Apostolicum) som det grunnleggende i kirken, og professor ved MF og formann i Indremisjonsselskapet Edvard Sverdrup sa i 1919 at de konservative ville «slutte fred» med de liberale om disse kunne godta Apostolicum. De liberale, med professor Lyder Brun i spissen, avviste dette, og sa at man ikke kunne «identifisere troen med et bestemt kompleks av tidshistorisk betingede setninger».
Mens møtet var samlet, var det også ventet at Stortinget skulle stemme over et lovforslag fra kirkestatsråden, Jørgen Løvland. Han hadde lagt fram et lovforslag om menighetsråd, og om dette gikk gjennom, ville flere få stemmerett ved valg av menighetsråd..
Invitasjon og program
Som en reaksjon på møtet i Drammen, ba Arbeidsutvalg for frivillig Menighetsorganisasjon Det norske lutherske indremissionsselskap ta et initiativ i saken. Disse satte ned et utvalg, ledet av Johan Martin Wisløff som kalte inn til et stort møte. De inviterte organisasjoner, og utformet forslag til resolusjoner. Av de inviterte organisasjonene, var det bare Den norske sjømannsmisjon som avslo.
Vedtak
Møtet vedtok to resolusjoner og ett lovforslag.
Første resolusjon
Den første resolusjonen som ble vedtatt, var delt sju ledd, som alle ble stemt over separat. Dette gjorde at noen av leddene ikke var støttet av alle organisasjonen som var tilstede.
Andre resolusjon
Andre resolusjon er en uttalelse til kirkemyndighetene om de deltagende organisasjonenes syn på liberalteologien. Resolusjonen er delt opp i fire underpunkter.
Lovforslag
Møtet foreslo å endre odelstingsproposisjon nr. 47 fra 1919. De ville endre § 1, som hadde med stemmerett i kirkelige valg å gjøre, i tillegg til å legge til en § 13, der de ville lovfeste menighetenes rett til å ansette hjelpeprester.
Forslaget om endring av § 1, var en reaksjon på lovforslaget som omtrent samtidig var oppe til vurdering i Stortinget. Forslaget fra Calmeyergatemøtet var at bare de som stod i et spesielt manntall fikk stemmerett. Dette manntallet krevde en personlig erklæring om at man delte den kristne tro.
Møtet foreslo også å endre skolelovene, med å føye til at også foreldre i statskirken skulle kunne få sine barn fritatt fra religionsundervisningen i landsskolelovens § 6 og byskolelovens § 4. De ville i tillegg ha et tillegg til loven om de høiere almenskoler § 7, der det skulle stå at elever i statskirken kunne få fritak for religionsundervisningen.
Calmeyergatelinjen
Den linjen i møte med prester og andre ansatte i Den norske kirke som ble vedtatt på dette møtet, kalles Calmeyergatelinjen. Dette er en restriktiv linje, som styrker organisasjonenes teologiske integritet.
Det viktigste punktet i Calmeyergatelinjen, er at man ikke skal inngå frivillig samarbeid med dem man mener bryter med deres syn på den bibelske autoriteten. I praksis betydde dette at man brøt samarbeidet med mange prester, og at Calmeyergatemøtet i første omgang skjerpet kirkestriden.
Astrid Glenner-Frandsen
Astrid Glenner-Frandsen (født 11. april 1993) er en dansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun fikk sølv på 60 meter under Dansk mesterskap i friidrett innendørs 2019, og deltok på det danske stafettlaget som satte dansk rekord på 4 x 100 meter stafett under Stafett-VM i friidrett 2019.
Idrettskarriere
Hun kom på sjetteplass på 100 meter under det danske mesterskapet innendørs i 2014, og i mars ble hun dansk U23-mester innendørs på 200 meter med ny personlig rekord på 26,13. Hun fikk også sølv på 60 meter i det danske U23-mesterskapet innendørs, med ny personlig rekord på 7,91 sekunder. I 2015 kom hun på tredjeplass på 60 meter og fjerdeplass på 200 meter under det danske mesterskapet innendørs, og i det danske U23-mesterskapet innendørs fikk hun bronse på 60 og 200 meter. Utendørs kom hun på femteplass på 200 meter og sjetteplass på 100 meter under det danske mesterskapet i friidrett, og hun kom på fjerdeplass på 100 meter og sjetteplass på 200 meter under det danske U23-mesterskapet.
Hun deltok i Nordic Challenge i Aarhus i 2016, og vant der 100 meter, og hun fikk sølv på 200 meter. Under det danske mesterskapet i friidrett kom hun på sjetteplass på 100 meter. Under det danske innendørsmesterskapet i 2017 kom hun på andreplass på 60 meter. Hun løp 100 meter under 12 sekunder for første gang i juni 2017, da hun deltok i et ekstraløp på 100 meter under Lag-EM i friidrett 2017 (First League). Hun løp der på 11,98 sekunder. Hun nådde ikke finalen på 100 eller 200 meter under Sommeruniversiaden 2017, og Danmark nådde heller ikke finalen på 4 x 100 meter stafett, der Glenner-Frandsen deltok. Hun fikk sølv på 100 meter og bronse på 200 meter under Dansk mesterskap i friidrett 2017, bak Mathilde Kramer, og fikk bronse på 200 meter.
I 2018 vant hun 100 meter under Copenhagen Athletics Games. I det danske mesterskapet i friidrett 2018 satte hun ny personlig rekord på 100 meter, med tiden 11,80, og fikk der bronse. Hun satte også ny personlig rekord på 200 meter, med 24,43, og fikk bronse også på denne distansen. I innendørssesongen 2019 kom hun på andreplass på 60 meter under Reykjavík International Games 2019, og hun kom på sjetteplass på 60 meter og sjuendeplass på 200 meter under Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2019. Hun kom på andreplass på 60 meter under det danske mesterskapet innendørs 2019. Danmark deltok i Stafett-VM i friidrett 2019 i Japan, og Glenner-Frandsen deltok der på 4 x 100 meter stafett. Dette laget satte dansk rekord i forsøksheatet, med 43,90 sekunder, og kom på åttendeplass i finalen.
I 2021 representerte hun Danmark på stafettlaget på 4 × 100 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget ikke kvalifiserte seg til finalen.
Euryades
Euryades er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Levevis
Som mange andre svalestjerter lever også larvene av denne slekten på planter i slekten Aristolochia (holurtfamilien).
Utbredelse
Begge artene lever i det sørlige Sør-Amerika, fra det sørlige Brasil til det nordlige Argentina, Paraguay og Uruguay.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Euryades-artene er regnet som relativt primitive svalestjerter, kanskje beslektet med den australske slekten Cressida, som har kjønnsorganer som ligner sterkt på de hos Euryades.
Kuldebølge
En kuldebølge er et værfenomen som innebærer kald luft over store områder. Det kan også være en lang periode med svært kaldt vær, i tillegg til at det kan være kraftig vind som fører til stor vindavkjølingseffekt som gjør at temperaturen kjennes lavere enn den er. Før en kuldebølge eller i forbindelse med den kan man av og til få snøstorm eller underkjølt regn.
Konsekvenser
Ekstrem og særlig uventet kulde kan føre til hypotermi og frostskader. De kan føre til at buskap og dyreliv blir skadet eller mister livet. Kulde fører til at dyr, inkludert mennesker, trenger flere kalorier, og dersom en kuldebølge oppstår i forbindelse med kraftig snøfall kan det bli vanskelig for dyr som er avhengige av gress å nå maten de trenger, og de kan dø av hypotermi eller sult.
Ekstrem vinterkulde kan føre til at dårlig isolerte vannrør og hovedledninger fryser, selv innendørs. Vann utvider seg når det fryser og kan føre til store vannkader når isen smelter og vannet får renne fritt. Etterspørselen etter elektrisk strøm eller gass øker kraftig under kuldebølger. Vann kan fryse til slik at man ikke får produsert strøm ved hjelp av vannkraft. Enkelte metaller blir dessuten skjøre i lave temperaturer. Kjøretøy kan bryte sammen hvis det mangler frostvæske og motorolje tykner.
Branner kan paradoksalt nok være en større fare enn vanlig i ekstrem kulde. Siden vannrørledinger og vannkilder er mer upålitelige kan brannslukkingsarbeid bli vanskelig. Kuldebølger oppstår ofte i forbindelse med temperaturinversjoner og høytrykk, og dette fører til at luften har en større tetthet enn vanlig. Dette gjør at branner kan bli mer intense fordi det er mer oksygen i luften.
Hva som blir regnet for en kuldebølge varierer fra sted til sted. Lave temperaturer for ett område, kan være helt normale i andre områder. Områder med subtropisk klima kan oppleve temperaturer rundt frysepunktet som en kuldebølge. I slike områder er planter og dyreliv mindre tolerant for slik kulde som sjelden oppstår. Temperaturer som man for eksempel har i Bayern i Tyskland hadde vært katastrofale for vinteravlinger i Sør-Italia. I tillegg er bygninger i subtropiske og tropiske områder vanligvis ikke isolerte for lave temperaturer, og dette kan i visse tilfeller få alvorelige konsekvenser for innbyggerne. Sibir og store deler av Canada er områder av verden som får svært kaldt vær hver vinter, men her er bygninger dimensjonert for slike forhold.
Kuldebølger tidlig på våren på midlere bredder kan ta livet av planter før de har vokst seg store nok til å bli høstet. Dette kan føre til store økonomiske tap og matmangel. Et mer ekstremt tilfelle er 1816, som er kalt «Året uten sommer», i tillegg til flere år på 1810-tallet der svært kalde somre førte til at avlingene ikke vokste opp. Årsaken til dette var kraftige vulkanutbrudd som reduserte solinnstrålingen.
Forholdsregler
I enkelte områder (som Sibir) fører ekstrem kulde til at maskiner som går på brennstoff må holdes i gang kontinuerlig og folk kan ofte la springvannet renne kontinuerlig. Dette er for å hindre at indre rørledninger skal ødelegges. Folk, og særlig eldre og fattige, kan samles i offentlige tilfluktsrom for å spare energi. Hjemløse har blitt arrestert på falske grunnlag og tatt til tilfluktsrom, for så å bli satt fri når kuldebølgen er over.
Folk kan hamstre mat, vann og andre nødvendige ting før kuldebølgen slår til, og enkelte kan til og med flytte til mildere klima om vinteren.
Avlinger kan sprøytes med vann, slik at det frys på plantene. Dette kan faktisk redde avlingene, fordi frysingen frigir varme som verner plantene.
Liste over Slovenias statsoverhoder
Under følger en liste over Slovenias statsoverhoder:
Memnonstøttene
Statuene ble gjort av silifisert sandstein, opprinnelig var de 21 meter høye, og de to sittestatuene var plassert foran inngangspartiet til helligdommen som ikke lenger er bevart. Under jordskjelvet i 27 f.Kr. fikk den nordlige statuen en stor revne, og i årenes løp har de blitt sterkt erodert. I dag står de i fare for å ramle sammen da grunnen de står på i Kom el-Heitan (dagens stedsnavn) ikke er sikker.
Memnonstøttene figurerte i Henrik Ibsens drama Peer Gynt.
Navnet
Memnon (gresk: Μέμνον᾽) var i henhold til gresk mytologi en helt fra Trojakrigen, som ble framstilt som konge fra Etiopia, som ledet sin hær fra Afrika og inn i Anatolia (dagens Tyrkia) for bidra med forsvaret av den beleirete byen Troja, men ble til sist drept av Akilles. Memnon (hvis navn betyr «den staute/trofaste/stødige» eller «resolutte») ble sagt å være en sønn av Eos, morgenrødens gudinne.
Memnon ble assosiert med de to store statuene ettersom det ble fortalt at det kom skrik om morgenen fra den nordlige statuen (se nedenfor), som deretter ble kjent som Memnons kolosser eller støtter. Til sist ble hele Thebans nekropolis referert til som Memnonium, noe som gjorde ham til «Hersker i vesten» slik tilfellet var med guden Osiris som ble kalt for høvding av vesten.
Beskrivelse
Tvillingstatuene som framstiller begge farao Amenhotep III er plassert i sittende posisjon, hans hender hviler på knærne, og blikket stirrer østover (faktisk mer øst-sørøst i moderne undersøkelse) og mot elven. To mindre statuer er hogd ut foran tronen ved siden av hans bein. De er vist i verdiperspektiv og framstiller hans hustru Tiy og mor Mutemwiya. Sidepanelen har avbildet Nilguden Hapi.
Statuene ble gjort fra blokker med kvartsittsandstein som ble hogd ut ved el-Gabal el-Ahmar som i dag ligger innenfor grensen av Egypts hovedstad Kairo. De ble transportert 675 km over land til Teben (Luxor) da de var for tunge til å bli fraktet langs Nilen. Blokkene som senere ble benyttet av romerske ingeniører til å rekonstruere den nordlige søylen kan ha kommet fra Idfu, nord for Aswan. Inkludert steinplattformene som de står på, som i seg selv er rundt 4 meter, når kolossene opp til en høyde på rundt 18 meter, skjønt opprinnelig var de 21 meter, og vekten er beregnet til rundt 720 tonn hver.
Begge statuene er ganske ødelagte. Trekkene over midjen er bortimot ikke gjenkjennelige. Den sørlige statuen består av en enkel stein, men den nordlige statuen har en omfattende sprekk i nedre halvdel og over midjen består den av fem trinn med stein. Disse øvre nivåene er gjort med ulike typer sandstein og er resultatet av en senere forsøk i romersk tid på å rekonstruere dem. Det er antatt at begge statuene var identiske, men inskripsjonene og den mindre kunsten var noe forskjellig.
Den opprinnelige funksjonen til statuene var å stå som voktere ved inngangen til Amenhoteps dødstempel: en massiv konstruksjon som ble bygget i løpet av faraos levetid, og hvor han ble dyrket som en levende gud både før og etter at han døde. I sin tid var dette tempelkomplekset det største og mest overdådige i Egypt. Det dekket et område på 35 hektar. Selv senere rivaler som Ramesseum til Ramses II eller Medinet Habu til Ramses III kunne ikke overgå dette i areal; selv tempelet i Karnak, som eksisterte i Amenhoteps tid, var mindre. Takket være forskningen til Schweizer Institut für Bauforschung (Sveitsisk byggforskningsinstitutt) kunne man rekonstruere grunnplanet til den store gården på 90 x 90 meter, den eneste delen av dødstempelet hvor det var mulig. På alle sider var det gården omgitt av tre rekker med papyrusbuntsøyler, 14,2 meter høye. Mellom søylene sto det 36 kjempestatuer av kongen, 18 i hver halvdel av gården.
Med unntak av Memnon-kolossene er det imidlertid lite som i dag gjenstår av Amenhoteps tempel. Det sto ved utkanten av Nilens oversvømmelseslette, og påfølgende årlige oversvømmelser har gnagd og erodert bort dets fundamenter – et kjent litografi fra 1840-tallet av David Roberts viser hvordan Memnon-kolossene er omgitt av vann – og det var ikke ukjent for senere herskere å demontere, stjele og gjenbruke deler av deres forgjengeres monumenter.
Nordstatuens klageskrik
I 27 f.Kr. skal et stort jordskjelv ha rystet den nordlige statuen, den raste sammen fra midjen og opp, og slo en sprekk i den nedre halvdelen. Som følge av dette skal den gjenværende halvdelen av statuen deretter ha begynt å «synge» ved flere anledninger – alltid innenfor en time eller to ved soloppgang, vanligvis rett ved daggry. Lyden ble oftest rapporert i februar eller mars, men det er antagelig mer en refleksjon av besøkende enn av noe faktisk mønster. Beskrivelsen varierte; Strabon uttalte at det lød «som et slag», Pausanias sammenlignet det med «strengene fra en lyre» som sprakk, men også at slag på messing eller plystring. Den eldste litterære omtale er den greske historikeren Strabon som hevdet å ha hørt lyden under et besøk i 20 f.Kr. på en tid da det allerede var godt kjent. Andre antikke kilder er Plinius den eldre, men ikke fra personlig erfaring da han samlet andres rapporter, Pausanias, Tacitus, Filostratos, og Juvenalis. I tillegg ble fundamentet på statuen beskrevet med rundt 90 bevarte inskripsjoner fra samtidige turister som rapporterte om de hadde hørt lyden eller ikke.
Legenden om «Memnons lyd», å høre den fikk rykte om å bringe lykke, og omdømmet om statuens orakelkraft ble kjent utenfor Egypts grenser. En jevnlig strøm av besøkende, inkludert romerske keisere, kom for å la seg bli undret av statuene. Den siste nedtegnede og pålitelige omtalen av lyden er fra 196 e.Kr. En tid senere i romersk tid ble den øvre halvdelen av statuen reparert. Når dette faktisk skjedde er usikkert, men lokal tradisjon har plassert tidspunktet til ca 199, og tilskrev det til keiser Septimius Severus i et forsøk på skaffe seg velvilje til orakelet; det er kjent at han besøkte statuene, men hørte ingenting.
Det har blitt gitt flere forklaringer til fenomenet; disse er enten naturlige eller menneskeskapte. Strabon selv var åpenbart for langt unna til å avgjøre om lyden kom fra fundamentet, den ødelagte øvre delen, eller fra «folket sto sto rundt fundamentet». Om den var naturlig var den antagelig grunnet økte temperaturer og fordampingen av dugg fra innsiden av den porøse steinen. Tilsvarende lyder, skjønt langt mer sjelden, har blitt hørt fra en del andre egyptiske monumenter; Karnak er det vanligste stedet for rapporter fra moderne tid. Kanskje er det mest overbevisende argumentet mot at det var et resultat av menneskelig innvirkning er at det faktisk opphørte, antagelig grunnet ekstra vekt fra de rekonstruerte øvre steinlagene.
Noen få omtaler av lyden i tidlig moderne tid, slutten av 1700- og tidlig på 1800-tallet, synes å ha vært svindel, enten av skribenter eller kanskje av lokale som forsøkte å gjenta fenomenet.
Den skrikende lyden som kom morgenen når temperaturen steg har blitt tolket som et klagerop, og som mytisk forklaring bel sagnet om Memnon brukt. Ved moren Eos’ inngripen ble han gjenoppvekket og gitt en plass blant de udødelige. Det er dog en viss klanglikhet med den vokaliserte formen av Amenhoteps tronenavn, som skal ha vært Nimmuria, og med Memnon, noe som kan ha spilt en rolle i opphavet til statuenes navn. Etter at «klageropet» forsvant, opphørte ikke sagnet og statuene har derfor navn etter den mytiske Memnon, og ikke etter deres rettmessige eier, Amenhotep III.
Statuenes klagerope har en framtredende rolle i en scene i fjerde akt av Henrik Ibsens Peer Gynt, skrevet i 1867:
Det er også satt musikk til denne scenen.
Statuene er også omtalt i Oscar Wildes eventyr Den lykkelige prinsen (1888).
Iddin-Dagan
Iddin-Dagan (født ca. 1975 f.Kr., død 1954 f.Kr.) var den tredje kongen av bystaten Isins første dynasti da han etterfulgte sin far Shu-Ilishu (eller Šu-ilišu). Iddin-Dagan styrte i 21 år i henhold til den sumerske kongeliste. Han ble etterfulgt av sin sønn Ishme-Dagan. Iddin-Dagan er best kjent for sin deltagelse i det hellige bryllup, hieros gamos, det seksuelle ritual som framstiller eller symboliserer den hellige forening mellom en gud eller gudinne, vanligvis framstilt med menneskelig deltagelse i guddommenes roller. Iddin-Dagan er nevnt med navn i de pikante hymnene som beskrev disse ritualene.