cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blodrips
Den blir 1–4 m høy og har ikke torner. Bladene er femflikede, og innskjæringene går en fjerdedel av avstanden inn til midten. Blomstene sitter 5–40 sammen i 5–15 cm lange klaser, som kan være hengende eller opprette. Blomsterfargen kan være hvit, rosa eller rød. Bærene er blåsvarte og 3–9 mm i diameter; de er spiselige, men smaker ikke særlig godt. Det er to varieteter av arten:
Blodrips brukes mye som hagebusk på grunn av de røde blomstene som kommer tidlig på våren. I Norge kan den dyrkes til herdighetssone 3 eller 4, avhengig av kultivar. Fugler eter bærene og sprer frøene ut i naturen, men det ser ikke ut til at reproduserende bestander har etablert seg i Norge.
George Lazenby
Lazenby flyttet sammen med familien til Queanbeyan da han var rundt 14 år. I 1963 flyttet han til London der han jobbet som bruktbilselger i en periode før en talentspeider oppdaget ham, og han fikk jobb som modell.
Sean Connery forlot Bond-franchisen etter James Bond i Japan (1967), og seriens produsent Albert Broccoli var i 1968 på jakt etter en arvtaker til rollen da han møtte Lazenby for første gang. De brukte tilfeldigvis samme frisør. Etter å ha sett Lazenby i en reklamefilm bestemte Broccoli seg for å kalle ham inn til en opptaksprøve. Lazenby hadde ingen erfaring som skuespiller, men med agenten Dyson Lovells hjelp bløffet han seg gjennom opptaksprøver og møter med produsenter. Under en av prøvene slo han ved et uhell ned en stuntmann, noe som fikk Broccoli til å tilby ham rollen som Bond.
Lazenby gjorde mange av sine egne stunts under innspillingen av James Bond i hemmelig tjeneste. Han trodde at Connery også gjorde sine egne stunts, men han hevder at han senere fant ut at Connery ropte på stuntmann bare han måtte gå ned et trappetrinn som var et par tommer for høyt. Etter innspillingen ble Lazenby tilbudt en kontrakt på seks Bond-filmer, noe han avslo. Han mente at James Bond var på vei ut. Lazenby er den eneste australier som har spilt James Bond, og han er også den eneste som kun har spilt i én Bond-film.
Simen Agdestein
Simen Agdestein (født 15. mai 1967 i Asker) er en norsk sjakkspiller og tidligere fotballspiller på eliteserienivå og på landslaget. Han ble for første gang norgesmester i 1982 (som 15-åring), og ble i 1985 utnevnt til stormester (GM).
Sjakkspilleren
Siden midten av 1980-tallet ble Agdestein regnet som Norges og Nordens sterkeste sjakkspiller. Han dominerte både NM og Nordisk mesterskap i sjakk.
I 1986, da han var 19 år, endte Agdestein som nummer 2 i junior-VM i sjakk, bak Walter Arencibia, men foran Jevgenij Barejev, Viswanathan Anand og Jeroen Piket.
MS «Årdalsfjord» (1914)
MS «Årdalsfjord» var i perioden 1953–76 en lokalrutebåt tilhørende AS Jøsenfjord Rutelag, Stavanger, og benyttet til selskapets lokalruter i Ryfylke. «Årdalsfjord» var uvanlig moderne utstyrt da den kom i fart i 1953, men var i virkeligheten resultatet av en radikal ombygning av et mye eldre fartøy, dampbåten «Duen II». «Duen II» hadde vært brukt til lokalrutefart i Oslofjorden, men var to år tidligere utrangert og solgt til opphugging.
Simen Agdestein
Sjakkspilleren
Når Agdestein spiller med hvite brikker, viser han en preferanse for dronningbondeåpninger, mens han med sorte brikker foretrekker spansk åpning, hollandsk åpning og halvåpent spill.
Agdestein har – tross mange gode turneringsresultater – aldri helt klart å bryte seg inn i den øvre verdenseliten. På FIDE-listen for januar 1993, hadde Agdestein en Elo-rating på 2630. Per november 2014 er hans rating 2626.
Agdestein har vært lærer og trener for Magnus Carlsen på Norges Toppidrettsgymnas i Bærum. Han skriver også sjakkspalten i VG. Agdestein har blitt norgesmester for senior sju ganger.
I 2021 ble Agdestein valgt til president i Norges sjakkforbund.
Fotballkarrieren
Agdestein var også en dyktig fotballspiller. Han spilte for i åtte sesonger, og fikk også åtte  for Norge før en kneskade tvang ham til å legge opp.
Øvrig
Han har også vist seg å være en habil danser i danseprogrammet Skal vi danse på TV 2. Han har også deltatt i en norsk oppsetting av musikalen Chess.
Agdesteins svigerinne er stortingsrepresentant Elin Agdestein.
Creagris
Creagris er en slekt av biller i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Artene er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.
SS-Bewerber
Kandidatene hadde denne graden mens bakgrunnen dere ble sjekket, fortrinnsvis det kriminelle rullebladet, sjekk av politisk pålitelighet og rasemessig bakgrunn.
Graden Bewerber ble også av og til brukt i Waffen-SS, men da mer som en tittel for en SS rekrutt som var under vurdering og grunnleggende opplæring. En SS-Bewerber brukte normalt ikke uniform eller noen form for distinksjoner. Da de ved en sjelden gang ble utstyrt med uniform, var disse helt uten distinksjoner eller andre merker.
Fritz Kampers
Fritz Kampers, født 14. juli 1891 i München, Det tyske keiserrike, død 1. september 1950 i Garmisch-Partenkirchen, Bayern, Vest-Tyskland, var en tysk skuespiller. Kampers filmdebuterte på 1910-talet og medvirket fram til 1950 i langt over 250 filmer.
Chiapadytes
Chiapadytes er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Erzsébet Gulyás-Köteles
Erzsébet Gulyás-Köteles (født 3. november 1924 i Budapest, død 16. juni 2019) var en ungarsk turner som deltok i de olympiske leker i 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Chiapadytes
Levevis
Artene lever i huler, der de trolig ernærer seg av andre smådyr.
Erzsébet Gulyás-Köteles
Köteles vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL i 1948 i London. Hun var med på det ungarske damelaget som kom på andreplass i lagkonkurransen, bak Tsjekkoslovakia. De andre på laget var Erzsébet Balázs, Anna Fehér, Irén Karcsis-Daruházi, Mária Kövi, Margit Nagy-Sándor, Olga Tass og Edit Perényi.
Chiapadytes
Utbredelse
Slekten er utbredt i hulesystemer i det sørlige Mexico.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
Flammende hjerter
Flammende hjerter (originaltittel: Le Brasier ardent) er et fransk stumfilmdrama fra 1923 i regi av Ivan Mosjukin og Aleksandr Volkov.
Filmen ble vurdert for norsk sensur 15. juni 1923.
Handling
En kvinne, kun kjent som Elle har mareritt hvor hun møter en mann lenket til et tre over en brennende bål, en elegant herre som følger etter henne inn i en hule full av bedøvede kvinner, en biskop som instruerer henne om å vende tilbake til hjemmet, og en fillete tigger som forsøker å omfavne henne før han knivstikker seg selv. Etter å ha våknet innser kvinnen at alle i marerittet hadde særtrekkene til Z, en detektiv og forkledningsmester som hun nylig hadde lest om i en biografi. Hennes velstående ektemann, som hun giftet seg med etter at han hadde reddet henne fra drukning, er bekymret for hennes mentale tilstand og hennes avtagende hengivenhet for ham.
Erzsébet Gulyás-Köteles
Under Sommer-OL i 1952 i Helsingfors vant hun en sølvmedalje i damenes lagkonkurranse i mangekamp, de andre på laget var; Lászlóne Daruházi, Károlyné Gulyás, Ágnes Keleti, Margit Korondi, Károlyné Perényi og Lászlóne Zalai. Hun vant også en bronsemedalje med det ungarske troppturnlaget som kom på tredjeplass bak Sverige og Sovjetunionen.
Flammende hjerter
Handling
Ektemannen ønsker å få henne vekk fra alle fristelsene i Paris, tilbake til hjemlandet hans i Sør-Amerika. Men denne planen hindres av hennes motstand, og et innbrudd hvor noen viktige dokumenter har blitt stjålet. Ektemannen ansetter et detektivbyrå for å få tak i dokumentene, og finne en metode for å gjenopprette sin kones kjærlighet. Detektiven som blir tildelt etterforskningen hans er Z. Men Z finner raskt ut at innbruddet egentlig ble gjennomført av Elle for å hindre ektemannen hennes i å ta henne med vekk fra hennes elskede Paris. Z får etter hvert bedre bekjentskap med Elle, og innser at de er forelsket i hverandre.
Erzsébet Gulyás-Köteles
Köteles ble olympisk mester i turn under Sommer-OL i 1956 i Melbourne. Hun var med på det vinnende ungarske troppturnlaget, de andre turnerne var; Andrea Bodó, Olga Tass-Lemhényi, Ágnes Keleti, Alíz Kertész og Margit Korondi. I damens lagkonkurranse i mangekamp kom Ungarn på andreplass.
Matt McQueen
Matthew «Matt» McQueen (født 18. mai 1863 i Harthill i Lanarkshire i Skottland, død 28. september 1944) var en skotsk fotballspiller, som senere ble direktør og manager for den engelske klubben Liverpool.
Boulaq
Boulaq (بولاق; også transkribert Bulaq, eller eldre Bulak) er et distrikt (kism) i Kairo i Egypt som grenser mot sentrale Kairo i sør, Azbakeya i øst og Nilen i vest.
Mikhail Tjurin
Mikhail Vladislavovitsj Tjurin (født 2. mars 1960) er en russisk kosmonaut som har vært på to opphold på Den internasjonale romstasjonen, ISS Ekspedisjon 3 og ISS Ekspedisjon 14. Han har også fløyet med den amerikanske romfergen og med Sojuz-romskipet. Totalt har han over 344 dager, og fire romvandringer i verdensrommet.
Boulaq
Etymologi
Navnet Boulaq antas å komme fra gresk, φυλακή, «vakt, tollpost» ; franskmennene oppfattet navnet som snarlikt 'Bon Lac', som betyr 'God sjø', og forestilte seg at en fransk betegnelse var blitt til arabisk Boulaq og som uttales 'Bolaa' på egyptisk arabisk.
Matt McQueen
Karriere som spiller
Han fikk to landskamper for. Begge disse kampene var mens han spilte for Leith Athletic.
Boulaq
Historie
Boulaq var opprinnelig en øy i Nilen fram til at Nilens løp ble endret mot vest på midten av 1300-tallet.
Etter Baibars' erobring av Kypros i 1428 ble Boulaq den viktigste havnen i Kairo langs Nilen. Mot slutten av 1400-tallet, under sultan Barsbay, hadde Boulaq også overtatt rollen som den ledende kommersielle havnen fra havnen i Gamle Kairo.
I den senere del av 1400-tallet skjedde to store forandringer i Kairos bybilde: Dannelsen av havnen Boulaq og distriktet Azbakeya i de nordøstre deler av den sentrale byen. Byens grense hadde før dette vært uforandrede i 300 år ifølge de kart som ble utarbeidet av den franske Egyptekspedisjon av 1798.
Matt McQueen
Karriere som spiller
Etter at han la opp som spiller jobbet han en liten periode som dommer og linjedommer i 1904. I 1918 ble han utpekt til direktør i Liverpool.
Karriere som manager
I 1923 ble han manager for Liverpool som han hadde vært direktør for en stund. McQueen tok over jobben etter David Ashworth som overraskende dro til Oldham Athletic etter og ha tatt to seriegull på rad. Han styrte klubben inn til seriegull etter at Ashworth hadde gjort mesteparten av jobben, og ble der som manager i hele 5 år enda han allerede var over 60 år gammel. McQueen ble den første tidligere spilleren i klubben til å være manager der. Før han sa opp i klubben signerte han Gordon Hodgson, den sørafrikanske toppscoreren med over 250 mål for klubben på under 400 kamper. Mens han var avgårde og speidet etter spillere for klubben, mistet han det ene beinet i en bilulykke, og det førte til hans oppsigelse. Han bosatte seg etter det i et hus et steinkast fra stadion i Kemlyn Road. Centenary Stand står nå faktisk over der huset til McQueen stod før. Han var en populær besøkende hos klubben resten av livet sitt, og i 1944 døde han i en alder av 81 år.
Boulaq
Historie
Det egyptiske museum ble etablert i Azbakeya av den egyptiske regjering i 1835 i nærheten av Azbakeyaparken ved det som skulle bli Operatorget. Museet ble flyttet i 1858 til Boulaq fordi det opprinnelige museet ikke kunne romme alle artefakter. I 1855, straks etter at alle artefakter var blitt flyttet, ble det skjenket til erkehertug Maximilian av Østerrike. De er nå i Kunsthistorisches Museum i Wien.
Man engasjerte den franske arkitekt Auguste Mariette til å tegne og konstruere et nytt museum for antikvitetene. Det nye museet ble reist ved Nilens bredder i Boulaq. Mariette ble også museets direktør, og mange papyrer funnet og brakt dit i denne epoken bærer ordet Musée de Boulaq i sine navn.
I 1878, etter at museet stått ferdig en tid, ble det rammet av en oversvømmelse som gav varige skader. Da ble antikvitetene flyttet til annen forvaring i Giza. Der var de frem til 1902, da de ble flyttet til nytt sted, Det egyptiske museum ved Tahrirplassen.
Boulaqs havn ble etterhvert nedlagt.
Avisen Al-Ahram har sine lokaler i Boulaq.
Kjell Pell Pottitskrell (lydbok)
Kjell Pell Pottitskrell er en lydbok med Terje Formoe, utgitt i 1993. Det ble også spilt forestillinger av denne barnemusikalen, i Kristiansand Dyrepark på Kjuttaviga Amfiteater, sommeren 1993, og på Chat Noir i Oslo vinteren 1996.
Arkeologiåret 1787
Arkeologiåret 1787 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1787.
Dødsfall
…
Referanser
1787 in archaeology
Green Party (Irland)
Green Party (irsk: Comhaontas Glas) ble grunnlagt 1981 som Ecology Party of Ireland (Irlands økologiske parti). Partiet ble dannet av en grupper personer og som resultat av en politisk bevegelses utvikling gjennom 1970- og 1980-årene. Green Party står for miljøvennlig («grønn») politikk.
Syng med og syng selv
Syng med og syng selv er et musikkalbum med Terje Formoe sin figur Kaptein Sabeltann, utgitt i 1997.
Kington Town FC
Kington Town Football Club er en engelsk fotballklubb fra Kington i Herefordshire. I 1998/99 sesongen nådde de 2. runde av FA Vase. I sesongen 2005/06 var de medlem av West Midlands (Regional) League Premier Division, men sluttet i denne ligaen for å bli med i den mer lokale Herefordshire Football League. De spiller også i Herefordshire Senior Cup, som de vant i 2003/04.
Rivaler
Av geografiske årsaker er det Presteigne St. Andrews F.C som er hovedrivalen til tross for at de ikke spiller i samme liga eller er medlem av samme fotballforbund.
Setesdal folkehøgskole
Setesdal folkehøgskole er en frilynt folkehøgskole i Valle i Setesdal, Aust-Agder. Skolen tar opptil 87 elever årlig, og eies av Stiftelsen Setesdal folkehøgskule, en stiftelse opprettet av Valle kommune i samarbeid med Norges Motorsportforbund. Skolen startet i 2010.
Det undervises i linjefag som «Klatring og bratt uteliv», «Paragliding – Ekstremsport», «Digital markedsføring med video og foto», «Reiseliv Aktiv», Norwegian language, culture and nature, «Anno Setesdal – fjellreinens rike» og «Skibrettinstruktør».
Azotus
Azotus (gresk: Αζωτος), et gresk navn for en filistisk oldtidsby som er av forskjellige forskere blitt identifisert som enten:
Andreas Halse (1986–)
Andreas Christiansen Halse (født 1986) er en norsk spaltist og tidligere politiker.
Halse var leder i Sosialistisk Ungdom (SU) fra deres 24. ordinære landsmøte på Hamar 25. juni 2012, da han etterfulgte Olav Magnus Linge. Han hadde da sittet i sentralstyret siden 2009 og var dets faglige leder. Han har videre vært fylkesleder i Akershus SU, og representerte SV i Akershus' fylkesting. Halse gikk av som SU-leder ved landsmøtet i 2014.
Finn Thorsager
Finn Thorsager (født 20. mai 1916, død 29. august 2000 ) var norsk jagerflyger under den andre verdenskrig og første nordmann som var i luftkamp 9. april 1940.
Andreas Halse (1986–)
Halse har vært skribent, blant annet som spaltist i Aftenposten 2014–2018. Han kommer fra Lørenskog. I mai 2019 informerte han på sin Facebookside at han hadde meldt seg inn i Arbeiderpartiet.
Finn Thorsager
Thorsager var utdannet som flyger ved Hærens Flygeskole på Kjeller (1936).
9. april 1940
Den 9. april 1940 deltok han i luftkamper over Fornebu som første nordmann i luftkamp med et tysk fly. To Gloster Gladiator-fly ble beordret i luften, med Thorsager først ut på rullebanen. I luften fikk han øye på et fly som antakelig var et tysk Dornier rekognoseringsfly. Det tyske flyet ble beskutt, men forsvante i tåkehavet. Ved landing ble det funnet flere kulehull i Thorsagers Gloster Gladiator.
Fra januar 1941 var Thorsager ved Little Norway i Canada hvor han ble instruktør for nyankomne flyelever.
331 og 332 skvadron
Fra høsten 1941 tjenestegjorde han ved 331 skvadron i Castletown i Skottland. Julen 1941 ble Thorsager sendt til Sumburgh med Kaj Birksted som sjef og deretter beordret til den nyoppsatte 332 skvadron på Catterick i Yorkshire hvor etterhvert Thorsagers gamle kamerat Wilhelm Mohr ble skvadronsjef. I juni ble 332 skvadron sendt til North Weald der 331 skvadron allerede oppholdt seg.
Stockholmsruten
På «Stockholmsruten» skulle Thorsager og mannskap oppleve flere «close shaves», deriblant å få en tysk jetjager på halen. Jetjageren var imidlertid så rask at den ikke fikk siktet inn Thorsagers langsomme Lockheed Lodestar.
Ved en minneverdig tilfeldighet kom han en gang over Ekeberg i sterkt måneskinn på en returflyvning fra Bromma og fløy over sine egne foreldres hus nesten fem år etter han sist var hjemme.
Etterkrigstiden
Etter krigen fortsatte Thorsager i DNL og senere i SAS i flere år. I 1950-årene var han sjefsflyver for SAS og fløy blant annet på transatlantiske ruter til New York, Los Angeles, Vancouver og Anchorage. Han fløy sin siste tur som SAS-kaptein den 16. mai 1976 til Hamburg og tilbake til Fornebu.
I august 2009 kom boken om Finn Thorsager. Boken er skrevet av Tor Idar Larsen og utgitt av E-Forlag.
Utmerkelser
For innsatsen under krigen ble han tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.
Elverhøy (album)
Elverhøy er et musikkalbum med Helene Bøksle, utgitt i 2006 under plateselskapet Universal Music Norway.
Mariana (kvinnenavn)
Mariana er et kvinnenavn med flere opprinnelser, blant annet fra det romerske mannsnavnet Marianus og som en kombinasjon av Maria og Ana. Navnet er utbredt blant annet i Sør- og Mellom-Amerika og i flere østeuorpeiske land.
Utbredelse
Mariana er kjent brukt i Sverige i 1403. I USA var navnet mest populært rundt år 2005.
MT «Bergetun» (1967)
MT «Bergetun» var et tankskip bygget ved Rosenberg Mek. Verksted som byggenummer 183. Levert til Sig. Bergesen d.y. & Co. 16. oktober 1967. Solgt til Liberia i 1977. Hugget i 1985
Mariana (kvinnenavn)
Utbredelse
Mariana har navnedag 16. april på Færøyene, 30. april i Sverige og 8. september i Tsjekkia.
Mariana er i dag et vanlig navn i mange land i Sør- og Mellom-Amerika, og i flere østeuorpeiske land.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Mayaphaenops
Mayaphaenops er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Artene lever i huler, der de trolig ernærer seg av andre smådyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i hulesystemer i det sørlige Mexico.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
Stemonaceae
Se teksten
Slekter
Det er fire slekter i familien, som med enkelte av sine arter omfatter:
Slekten Pentastemona regnes fortsatt av enkelte forskere som en egen familie – Pentastemonaceae. i APG II-systemet er den derimot inkludert i Stemonaceae.
Brithysternus
Brithysternus er en slekt av løpebiller som særlig finnes i sandete områder, der de lever som predatore i utgravde ganger.
Utseende
Billene av denne slekten er middelsstore, avlange, blankt svarte løpebiller.
Levevis
Sandgraverne er knyttet til områder med løs sandjord, der de graver tunneler der de sitter og venter på bytte, selv om de også kan spise noe åtsler og av og til litt plantekost.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Wenzel av Det tysk-romerske rike
Wenzel (tsjekkisk: Václav), født 26. februar 1361, død 16. august 1419, av huset Luxembourg, var konge av Böhmen fra 1378 (som Václav IV) og Det tysk-romerske rike fra 1378 til 1400.
Wenzel var eldste sønn av keiser Karl IV og hans tredje hustru Anna von Schweidnitz. Ved farens død i 1378 etterfulgte han ham på Böhmens og Tysklands troner. I 1383 arvet han også Luxembourg.
Misnøye med Wenzels egenrådige styre fikk flere ganger den böhmerske adelen til å gjøre opprør mot kongen. De fikk støtte fra hans bror Sigismund av Ungarn, og lyktes både i 1394 og 1402 å ta ham til fange og tvinge ham til innrømmelser. I 1400 besluttet kurfyrstene å avsette ham som tysk konge til fordel for Ruprecht av Pfalz.
Hans strid med adelen, og med den katolske kirke ga Jan Hus’ tilhengere mulighet til å hevde seg.
Arkeologiåret 1786
Arkeologiåret 1786 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1786.
Dødsfall
1786 in archaeology
Consolidated P4Y Corregidor
Consolidated P4Y Corregidor var en to-motors amerikansk flybåt.
Flytypen ble utviklet på slutten av 30-tallet under betegnelsen Model 31, både for militært og sivilt bruk. Men etter at den andre verdenskrig brøt ut, bestemte Consolidated seg for å satse på en militær rolle for prototypen og den fikk betegnelsen XP4Y og navnet «Corregidor».
Den amerikanske marinen bestilte 220 fly, men på grunn av mangel på Wright R-3350 Cyclone motorer ble prosjektet kansellert i 1943.
São Filipe lufthavn
São Filipe lufthavn (portugisisk: Aeroporto de São Filipe)  er Kapp Verdes fjerde mest trafikkerte lufthavn, beliggende på øya Fogo. Den ligger sørøst for byen São Filipe, og betjener hele øya. Lufthavna ble åpnet i siste del av 1900-tallet.
Morild (album)
Morild er et musikkalbum med Helene Bøksle, utgitt i 2009. Albumet ble spilt inn sammen med den skandinaviske folkgruppen Baltic Crossing.
Ramon Casas og Pere Romeu i en automobil
Ramon Casas og Pere Romeu i en automobil (katalansk: Ramon Casas i Pere Romeu en un automòbil) er et maleri fra 1901 av den katalanske maleren Ramon Casas i Carbó (1866–1932).
Beskrivelse
Motivet viser kunstneren og hans venn forretningsmannen Pere Romeu (1862–1908) i en rød automobil. Casas sitter ved rattet og de to herrene har iført seg hatter og store pelser og har hver deres pipe i munnen. Foran står kunstnerens hund Ziem på en kurv og speider mot en møtende vogn. Farten understrekes av de to kjørendes posisjoner samt av at ekene i hjulene ikke er synlige. Casas var en av de store plakatkunstnere i katalansk modernisme, hvilket fornemmes i maleriets billedspråk.
Maleriet erstattet i 1901 et annet bilde med de samme to herrer på en tandemsykkel. Begge hang i kunstkaféen Els Quatre Gats, som de to var medstiftere av og som var modernismens høyborg i Barcelona. Bildene kom til å symbolisere overgangen mellom det gamle (tandemsykkelen) og det nye (automobilen), og er begge blitt synonymer med katalansk modernisme.
Pascals snegle
Pascals snegle eller limaçon er en plan kurve av fjerde grad. Den er en epitrokoide hvor forholdet mellom radiene til de to sirklene er. Ved bruk av polarkoordinater (r,θ) er den gitt ved ligningen
Dens form avhenger av forholdet b/a. I det spesielle tilfellet at b/a = 1, blir den en kardioide eller hjertekurve. Når a < b vil den skjære seg selv i et punkt slik at den inneholder en løkke. Derimot når a > 2b er den overalt konveks.
Kurven ble opprinnelig studert av Albrecht Dürer i sitt verk Underweysung der Messung fra 1525. Her ga han flere, geometriske metoder for å fremstille den. Omtrent hundre år senere ble dette arbeidet tatt opp igjen av Étienne Pascal som var far til Blaise Pascal. Siden er hans navn blitt knyttet til denne kurven.
Matematisk fremstilling
Fra definisjonen kan kurven fremstilles i kartesiske koordinater ved sammenhengene og. De gir
Pascals sneglekurve er derfor en epitrokoide hvor argumentene til de trigonometriske funksjonene viser at den er generert av to sirkler med like store radier hvorav den ene ruller utenpå den andre. Konstanten b/2 tilsvarer en forflytning med den størrelse langs x-aksen.
En mer kompakt fremstilling av kurven fåes ved bruk av den komplekse koordinaten. Den blir
ved å benytte Eulers formel. Hvis vinkelen θ øker jevnt med tiden t slik at θ = ωt der ω er vinkelhastigheten, beskriver de to eksponentialfunksjonene rotasjonen av den ene sirkelen hvis senter roterer utenfor den andre.
Fjerdegradskurve
En implisitt ligning for Pascals sneglekurve i kartesiske koordinater kan også gis. Den finnes mest direkte ved å skrive  slik at
siden man har. Denne kurven er derfor av fjerde grad.
Limaçon som omhyllingskurve
Pascals snegle kan fremstilles som omhyllingskurven for alle sirkler som har sitt senter på en gitt sirkel og går gjennom et gitt punkt. Hvis den gitte sirkelen har radius a og senter i punkt (b, 0) på x-aksen, kan man velge det gitte punkt å ligge i origo.
Et punkt på den gitte sirkelen har da koordinatene
hvor θ er en polar vinkel. Den kvadrerte radius til ny sirkel sentrert i dette punktet og som går gjennom origo, vil nå være
i overensstemmelse med cosinussetningen. Skaren av slike sirkler er gitt ved ligningen eller  hvor
For at to sirkler i denne skaren med nesten samme verdi av parameteren θ skal tangere den samme omhyllingskurven, må Fθ = ∂F/∂θ = 0. Nå er Fθ = 2a(x sinθ - y cosθ) slik at denne betingelsen er oppfylt når punktene (x,y) på omhyllingskurven kan skrives på formen og. Den ukjente størrelsen r  bestemmes fra  som gir den ikke-trivielle løsningen. Bortsett fra en faktor 2, er dette ligningen for Pascals snegle.
Børge Johan Schultz
Børge Johan Schultz (født 24. juli 1764 i Ringsaker, død 18. august 1826 på Breili i Østre Toten) var en norsk embetsmann. Schultz' kone het Christine. Børge Schultz var på 1790-tallet inspektør for Nordgrønland og bodde da i Godhavn. Han ble utnevnt til fogd i Toten fogderi i 1800 og kjøpte garden Stenberg. Etter odelssøksmål måtte han imidlertid selge eiendommen, og kjøpte i stedet Breili i bygdelaget Nordlia. Her var han bosatt til sin død. Året før Schultz' bortgang, i 1825, ble fogdeembetet overtatt av Jens Mørk Friis.
I Schultz' tid som fogd ble han utsatt for et opprør av husmenn fra Vestre Toten. I nødsåret 1813 troppa 141 personer opp på Breili og forlangte å få utlevert korn. Som fogd var han ansvarlig for magasinkornet, reservekorn som skulle utdeles i nødstilfeller.
Schultz var foruten fogd også eier av flere garder, bl.a. naboeiendommen Kallrustad. Han hadde også verdifulle fiskerettigheter i Einavatnet. Husmannsplassen Børhaug under Breili er oppkalt etter fogden.
Det hev ei rose sprunge (album)
Det hev ei rose sprunge er en juleplate med Helene Bøksle, utgitt i 2009.
Simone Hauswald
Simone Hauswald (født Simone Denkinger, 3. mai 1979) er en tysk tidligere skiskytter.
Hun var svært lovende som junior, og har tre gullmedaljer fra junior-VM (1998 og 1999). Under VM i skiskyting 2009 tok hun sin eneste individuelle medalje, sølvmedalje på 7,5 km sprint. Under VM i mixed stafett 2010 var hun med på det tyske vinnerlaget. Hun har i tillegg tre bronsemedaljer fra VM-stafetter, fra 2003, 2004 og 2009 (mixed stafett).
Under Vinter-OL 2010 i Vancouver tok hun bronse på fellesstarten, og var med på Tysklands lag som tok bronse på stafetten. Hun tok totalt 16 individuelle pallplasseringer i verdenscupen, hvorav sju seire.
Norge under VM i friidrett 2009
Norge i VM i friidrett 2009 omhandler Norges resultater i verdensmesterskapet i Berlin fra 15. til 23. august 2009. Norge stilte med 14 utøvere i mesterskapet.
Blant de norske utøvere var det stilt størst forventninger til spydkasteren Andreas Thorkildsen. Han var både olympisk mester fra 2004 og 2008, og europamester fra 2006. I de to siste verdensmesterskapene, i 2005 og i 2007 hadde han tatt sølvmedaljene. Thorkildsen innfridde i VM-finalen i Berlin og ble med det den første spydkasteren i historien med OL-, VM- og EM-titler. Finalen gikk fredag 21. august.
Kjersti Tysse Plätzer var Norges andre medaljehåp i mesterskapet. Hun kom til Berlin med sølvmedaljer fra de olympisk leker i 2000 og 2008. Plätzer annonserte før VM at dette ble hennes siste mesterskap. Hun stilte til start i 20 km kappgang søndag 16. august, men ble disket fra øvelsen.
Trond Nymark sikret den norske målsetningen om to medaljer fra mesterskapet da han gikk inn til gull på 50 km kappgang, og tok Norges første VM-medalje i kappgang, og dette mesterskapets første pallplassering for Norge. Nymark tok opprinnelig sølvmedaljen, men 24. mai 2016 ble den opprinnelige verdensmesteren offisielt diskvalifisert for doping. 6. juli 2016, nesten syv år etter seiersløpet, mottok Trond Nymark endelig sin gullmedalje i en medaljeseremoni i friidretts-EM i Amsterdam.
Dommens dag
Kristendommen anser Jesu Kristi gjenkomst for å innebære den endelige dommen fra Gud over alle mennesker som noen gang har levd, som resulterer i godkjenning av noen og straff for andre. Konseptet finnes i alle de kanoniske evangeliene, særskilt i Matteusevangeliet:
Den kristne tradisjonen følges også av islam, der den er nevnt i det 43. kapittel (Az-Zukhruf) i Koranen, ifølge noen tolkninger.
I kunstens fremstillinger er dommedag vanligvis fremstilt slik at Kristus sitter i midten på sin trone med en glorie. På hans høyre side blir de salige ført gjennom Himmelens porter, på hans venstre side drar djevler de fordømte inn i helvete.
Blant veggmalerier, miniatyrer og mosaikker allerede fra det 11. århundre og senere også ofte på kirkeportaler og i tavlebilder, er det tallrike fremstillinger av de mest fremragende kunstnere. Her kan nevnes Fiesole og Luca Signorelli i Orivetodomen, Michelangelo i Det sixtinske kapell i Roma, Hans Memling i Mariakirken i Danzig, Rubens i Pinakoteket i München, og Peter von Cornelius i Ludwikskirkens kor og tverrskip.
The Texas Chainsaw Massacre 2
The Texas Chainsaw Massacre 2 (også kjent som The Texas Chainsaw Massacre Part 2 og TCM 2) er en amerikansk film fra 1986. Den var en oppfølger til skrekkfilm-hit'en Motorsagmassakren (The Texas Chain Saw Massacre) fra 1974. Den er den eneste av oppfølgerne som har kontinuitet i handlingen fra den opprinnelige filmen. Filmen har Dennis Hopper i rollen som «Lefty», Bill Johnson som «Leatherface» og Jim Siedow som spiller «kokken» igjen. Manusforfatter var L.M. Kit Carson, og filmen ble regissert av Tobe Hooper, som også var regissør og med-forfatter i originalen.
Filmen er kritisert av enkelte for at den stilistisk ligger så fjernt fra den første filmen, som brukte minimalt med blod og gørr og en lavbudsjetts dokumentarlignende stil for å skremme sitt publikum, ved omhyggelig å bygge opp dramatisk spenning. I motsetning til forløperen leverer TCM2 overdreven bruk av blodig gørr og effekter fra makeup-mesteren Tom Savini. Vekten er lagt på svart komedie, med regissøren Tobe Hooper som mente at humoren i den første filmen ikke ble verdsatt. Filmen hadde suksess ved utgivelsen, men klarte ikke å gi nevneverdig fortjeneste.
Handling
Historien åpner med to bråkete ungdommer som raser av sted ute av kontroll langs en øde landevei i Texas, på vei til en weekend med moro i Dallas. De er kraftig berusetog bruker biltelefonen til å ringe inn og plage radio-DJ-en Vanita «Stretch» Brock (Caroline Williams). Stretch klarer ikke å få dem til å legge på og blir nødt til å holde linja åpen etterhvert som guttenes tur blir til et mareritt. De to tenåringene støter på en stor pickup som jager av sted parallelt med dem. Leatherface dukker opp på lasteplanet med en enorm motorsag og angriper guttene fra pickupen i full fart. På radiostasjonen tar Stretch opp guttenes grusomme død på tape.
Neste morgen dukker politiløytnant «Lefty» Enright (Dennis Hopper) opp på åstedet for å hjelpe til med etterforskningen. Han er tidligere Texas Ranger og onkelen til Sally Hardesty og hennes invalide bror Franklin. Lefty har brukt de siste fjorten årene til å etterforske forsvinningen deres og også rapporter om mystiske motorsagdrap over hele Texas. Han blir sett på med forakt av sine kolleger, men klarer å få lokalavisa til å skrive en liten artikkel om sitt søk. Artikkelen fanger Stretch' oppmerksomhet, og hun bringer Lefty en kopi av tapen med tenåringsguttenes dødsfall. Lefty ber Stretch om å spille tapen på kveldsradioprogrammet sitt.
Da lydene av den skrekkelige hendelsen går ut på lufta over Texas, dukker Leatherface's familie opp på radiostasjonen. Mens Stretch er i ferd med å avslutte for natten, finner hun Chop Top (Bill Moseley) ventende i lobbyen. Chop Top er tvillingbror til «haikeren» fra den første filmen, da han var stasjonert i Vietnam. Mens hun prøver å bli kvitt ham, dukker Leatherface opp ut fra mørket. Hun klarer å flykte.
Stretch blir funnet av «kokken» Drayton Sawyer (Jim Siedow) mens hun streifer rundt på området, og familien tar henne til fange. Lefty finner henne etterhvert, mens hun blir torturert ved middagsbordet, og redder henne. En kamp mellom Lefty og Sawyerfamilien følger og slutter med en motorsagduell mellom Leatherface og Lefty. Til slutt blir Lefty og mesteparten av Sawyerfamilien (Leatherface, Grandpa og Drayton) tilsynelatende drept (offscreen) da en av «kokkens» granater sprenges for tidlig. Bare Chop-Top og Stretch slipper unna, og de utkjemper den siste kampen i et uthogd steintårn på eiendommen. Til tross for å ha blitt flerret flere ganger med en barberkniv, får Stretch tak i en motorsag som blir holdt av de mummifiserte levningene av familiens bestemor i et rituelt rom oppe i steintårnet. Stretch klarer å få overtaket på Chop-Top når hun kutter ham med motorsagen, og han faller ned fra tårnet til sin (antatte) død.
I den siste scenen står Stretch, nå åpenbart gal selv, på toppen av tårnet og etterligner Leatherface's berømte motorsagdans fra slutten på den første filmen.
Sentralhjemmet Floen
Sentralhjemmet Floen, eller Pleieheimen Floen, var en gjennomgangsanstalt for privat forpleiede sinnslidende. Hjemmet lå på øya Floen i Manger på Radøy, og åpnet i 1922. Institusjonen ble nedlagt i 1986.
Historie
I 1919 kjøpte Bergen kommune eiendommen (g.nr. 42/b.nr. 1) for kr. 50.000 kr. En bygning med plass til 10 pasienter ble oppført, ytterligere utvidelser ble foretatt gjentatte ganger. Hjemmet drev et eget gårdsbruk, og tilstrebet således en viss grad av selvforsyning. Likevel var institusjonen et underskuddsforetagende.
Det kunne være problematisk å skaffe pleiere til pasienter som ikke fikk eller trengte plass ved sinnssykeasylene. For å avhjelpe plassmangelen og for å føre en mer effektiv kontroll med privat forpleining, ble det opprettet slike sentralstasjoner som Floen. Stasjonen var ment å skulle være en mønsteranstalt til eksempel for de private forpleierne. Derfor måtte stasjonen ligge i distriktet hvor de fleste forpleierne holdt til. Hjemmets bestyrerinne skulle foreta regelmessige inspeksjoner hos forpleierne.
Reservelegen ved Neevengården sykehus var også bestyrer ved Floen, og i 1930 ble Floen lagt direkte under Neevengåden sin administrasjon.
En del pasienter ble overflyttet til Dr. Martens sykehus i 1960-årene. Fra 1972 var institusjonen fylkeskommunal, og i 1986 ble den nedlagt. Pasientene overførtes til Radøy somatiske/psykiatriske sjukeheim. I dag huser bygningene Floen kollektivet. Bergen Byarkiv oppbevarer deler av arkivet etter Sentralhjemmet Floen. Her belyses også Floens virksomhet, siden den lå under Neevengårdens administrasjon fra 1930. I tillegg er arkivet etter Dr. Martens sykehus relevant i og med at en del pasienter ble overflyttet dit i 1960-årene.
Triuridaceae
Se teksten
Triuridaceae er en plantefamilie i ordenen Pandanales, bestående av trær, busker og urter med 7-10 slekter og anslått 80 arter. De vokser i tropene i alle verdensdeler.
Slekter
Det er 7-10 slekter i familien, som omfatter:
Familien ble tidligere ansatt som en basal gruppe direkte under kladen av enfrøbladete planter, men nærmere DNA-studier førte i 2003 til at APG II-systemet inkluderer familien i ordenen Pandanales.
Ruhpolding
Ruhpolding er en by i distriktet (Landkreis) Traunstein (Bayern, Chiemgau) i Tyskland med om lag 6 800 innbyggere.
Ruhpolding er kjent som kur- og turiststed (ca. 1,1 millioner gjestedøgn i 1991) med omfattende anlegg for ulike vinteridretter.
Hvert år arrangeres det verdenscuprenn i skiskyting på Chiemgau Arena i Ruhpolding. VM i skiskyting ble arrangert der i 1979, 1985, 1996 og 2012.
Vladislav Larin
Vladislav Larin (russisk: Владислав Ларин; født 7. oktober 1995) er en russisk taekwondoutøver som konkurrerer i tungvektsklassen.
Larin har én bronsemedalje fra verdensmesterskapet i taekwondo som han tok i 87-kilosklassen under VM i taekwondo 2015.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo tok han gull for den olympiske russiske komite.
Arkeologiåret 1789
Arkeologiåret 1789 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1789.
Referanser
1789 in archaeology
Årets lag i Brasil
2006
Lag: Rogério Ceni (São Paulo); Ilsinho (São Paulo), Fabão (São Paulo), Índio (Internacional), Kléber (Santos); Lucas (Grêmio), Mineiro (São Paulo), Wagner(Cruzeiro), Zé Roberto (Botafogo); Fernandão (Internacional), Aloísio (São Paulo).
Gullballen : Lucas (Grêmio)
Toppscorer: Souza (Goiás) – 17 mål
2005
Lag: Fábio Costa (Corinthians), Cicinho (São Paulo), Lugano (São Paulo), Carlos Gamarra (Palmeiras) og Jadílson (Goiás); Marcelo Mattos (Corinthians), Mineiro (São Paulo), Dejan Petkovic (Fluminense) og Juninho Paulista (Lyon); Rafael Sóbis (Internacional) og Carlos Tévez (Corinthians).
2004
Lag: Rogério Ceni (São Paulo), Paulo Baier (Goiás), Lugano (São Paulo), Rodrigo (São Paulo) og Léo (Santos); Mineiro (São Caetano), Magrão (Palmeiras), Ricardinho (Santos) og Petkovic (Vasco); Robinho (Santos) og Washington (Atlético-PR).
Gullballen: Robinho (Santos)
2003
Lag: Rogério Ceni (São Paulo), Maurinho (Cruzeiro), Alex (Santos), Fabão (Goiás) og Léo (Santos); Maldonado (Cruzeiro), Renato (Santos), Alex (Cruzeiro) og Marcelinho Carioca (Vasco); Grafite (Goiás) og Luís Fabiano (São Paulo).
Gullballen: Alex (Cruzeiro)
2002
Lag: Diego (Juventude), Mancini (Atlético-MG), Alex (Santos), Fábio Luciano (Corinthians) og Athirson (Flamengo); Tinga (Grêmio), Fábio Simplício (São Paulo), Ramón (Vasco) og Kaká (São Paulo); Robinho (Santos) og Gil (Corinthians).
Gullballen: Kaká (São Paulo)
2001
Lag: Émerson (Bahia), Arce (Palmeiras), Daniel (São Caetano), Gustavo (Atlético-PR) og Léo (Santos); Simão (São Caetano), Preto (Bahia), Kléberson (Atlético-PR) og Roger (Fluminense); Marques (Atlético-MG) og Alex Mineiro (Atlético-PR).
Gullballen: Alex Mineiro (Atlético-PR)
2000
Lag: Rogério (São Paulo), Arce (Palmeiras), Cris (Cruzeiro), Lúcio (Inter) og Sorín (Cruzeiro); Mineiro (Ponte Preta), Ricardinho (Cruzeiro), Juninho Paulista (Vasco) og Juninho Pernambucano (Vasco); Romário (Vasco) og Ronaldinho Gaúcho (Grêmio).
Gullballen: Romário (Vasco)
1999
Lag: Dida (Corinthians), Bruno (Atlético MG), Roque Júnior (Palmeiras), Cláudio Caçapa (Atlético-MG) og Leandro (Vitória); Rincón (Corinthians), Belletti (Atlético-MG), Vampeta (Corinthians) og Marcelinho Carioca (Corinthians); Marques (Atlético-MG) og Guilherme (Atlético-MG).
Gullballen: Marcelinho Carioca (Corinthians)
1998
Lag: Dida (Cruzeiro), Arce (Palmeiras), Gamarra (Corinthians), Marcelo Djian (Cruzeiro) og Júnior (Palmeiras); Narciso (Santos), Vampeta (Corinthians), Jackson (Sport) og Valdo (Cruzeiro); Edílson (Corinthians) og Fábio Júnior (Cruzeiro).
Gullballen: Edílson (Corinthians)
1997
Lag: Carlos Germano (Vasco), Zé Carlos (São Paulo), Júnior Baiano (Flamengo), Mauro Galvão (Vasco) og Dedê (Atlético MG); Doriva (Atlético MG), Fernando (Inter), Zinho (Palmeiras) og Rodrigo (Portuguesa); Edmundo (Vasco) og Müller (Santos).
1996
Lag: Dida (Cruzeiro), Alberto (Atlético-PR), Gamarra (Inter), Adílson (Grêmio) og Zé Roberto (Portuguesa); Ricardinho (Cruzeiro), Goiano (Grêmio), Djalminha (Palmeiras) og Rodrigo (Portuguesa); Paulo Nunes (Grêmio) og Renaldo (Atlético-MG).
1995
Gullballen: Giovanni (Santos)
1994
Lag: Ronaldo (Corinthians), Pavão (São Paulo), Cléber (Palmeiras), Jorge Luís (Guarani) og Roberto Carlos (Palmeiras); Zé Elias (Corinthians), Zinho (Palmeiras) og Rivaldo (Palmeiras); Amoroso (Guarani), Marcelinho (Corinthians) og Luizão (Guarani).
1993
Lag: Dida (Vitória), Cafu (São Paulo), Antônio Carlos (Palmeiras), Ricardo Rocha (Santos) og Roberto Carlos (Palmeiras); César Sampaio (Palmeiras), Djalminha (Guarani) og Roberto Cavalo (Vitória); Edmundo (Palmeiras), Alex Alves (Vitória) og Rivaldo (Corinthians).
Gullballen: César Sampaio (Palmeiras)
1992
Lag: Gilberto (Sport), Cafu (São Paulo), Aílton (Sport), Alexandre Torres (Vasco) og Válber (Botafogo); Mauro Silva (Bragantino), Júnior (Flamengo) og Zinho (Flamengo); Renato Gaúcho (Botafogo), Bebeto (Vasco) og Nélio (Flamengo).
Gullballen: Júnior (Flamengo)
1991
Lag: Marcelo (Bragantino), Gil Baiano (Bragantino), Márcio Santos (Inter), Ricardo Rocha (São Paulo) og Leonardo (São Paulo); Mauro Silva (Bragantino), Júnior (Flamengo) og Neto (Corinthians); Mazinho (Bragantino), Túlio (Goiás) og Careca (Palmeiras).
1990
Lag: Ronaldo (Corinthians), Gil Baiano (Bragantino), Adílson (Cruzeiro), Marcelo (Corinthians) og Biro-Biro (Bragantino); César Sampaio (Santos), Tiba (Bragantino) og Luís Fernando (Inter), Renato Gaúcho (Flamengo), Mazinho (Bragantino) og Careca (Palmeiras).
Gullballen: César Sampaio (Santos)
1989
Lag: Gilmar (São Paulo), Balu (Cruzeiro), Ricardo Rocha (São Paulo), Paulo Sérgio (Atlético-MG) og Mazinho (Vasco); Elzo (Palmeiras), Raí (São Paulo) og Bobô (São Paulo); Birmarck (Vasco), Bizu (Náutico) og Túlio (Goiás).
Gullballen: Ricardo Rocha (São Paulo)
1988
Lag: Taffarel (Inter), Alfinete (Grêmio), Aguirregaray (Inter), Pereira (Bahia) og Mazinho (Vasco); Paulo Rodrigues (Bahia), Adílson Heleno (Criciúma) og Bobô (Bahia); Vivinho (Vasco), Nílson (Inter) og Zinho (Flamengo).
Gullballen: Taffarel (Inter)
Jan Egil Storholt
Jan Egil Storholt (født 1949) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Sportsklubben Falken.
Årets lag i Brasil
1987
Lag: Taffarel (Inter), Luiz Carlos Winck (Inter), Aloísio (Inter), Luizinho (Atlético-MG) og Mazinho (Vasco); Norberto (Inter), Milton (Coritiba) og Zico (Flamengo); Renato Gaúcho (Flamengo), Renato (Atlético-MG) og Berg (Botafogo).
Jan Egil Storholt
Storholt vokste opp i Bjørnli på Løkken Verk. Han var meget lovende som ung løper og ble norgesmester for juniorer i 1969. En alvorlig arbeidsulykke i 1970 satte ham imidlertid sterkt tilbake, men han var fast bestemt på å gjøre comeback. Han kvalifiserte seg nesten for Vinter-OL 1972.
Årets lag i Brasil
1987
Gullballen: Renato Gaúcho (Flamengo)
Jan Egil Storholt
Storholt tilhørte verdenseliten på 1970-tallet og var en av de fire «S»-ene. (De øvrige var Sten Stensen, Amund Sjøbrend og Kay Stenshjemmet.) Han vant gull på 1,500 meter i OL i Innsbruck, Østerrike, etter et spennende samløp med sovjetiske Jurij Kondakov og ble europamester i 1977 og 1979 (sølv 1980, bronse 1976 og 1978). Tre år på rad (1977, 1978 og 1979) kom han på sølvplass i VM, bare slått av Eric Heiden. I sin siste internasjonale sesong (1981) tok han VM-bronse. Storholt var også en god sprinter, med fem medaljer i NM og en 10.-plass i sprint-VM 1976.
Årets lag i Brasil
1986
Lag: Gilmar (São Paulo), Alfinete (Joinville), Ricardo Rocha (Guarani), Dario Pereyra (São Paulo) og Nelsinho (São Paulo); Bernardo (São Paulo), Pita (São Paulo) og Jorginho (Palmeiras); Sérgio Araújo (Atlético-MG), Careca (São Paulo) og João Paulo (Guarani).
Jan Egil Storholt
Storholt satte verdensrekord på 1,500 meter og sammenlagt (stor firkamp) i 1977 og var nr. 1 på Adelskalenderen til sammen 30 dager (i to perioder). Han tok i alt åtte distanseseire ved internasjonale mesterskap og var på pallen hele 30 ganger på enkeltdistanser.
Årets lag i Brasil
1985
Lag: Rafael (Coritiba), Luiz Carlos Winck (Inter), Leandro (Flamengo), Mauro Galvão (Inter) og Baby (Bangu); Dema (Inter), Alemão (Botafogo) og Rubén Paz (Inter); Marinho (Bangu), Careca (São Paulo) og Ado (Bangu).
Jan Egil Storholt
Storholt satte ti norske rekorder (1,000 meter, 1,500 meter, 3,000 meter, sprintfirkamp, stor firkamp). Han ble norgesmester i allround 1979.
Årets lag i Brasil
1985
Gullballen: Marinho (Bangu)
Jan Egil Storholt
I 1976 ble Storholt tildelt Olavstatuetten. Han var norsk flaggbærer i vinter-OL 1980 i Lake Placid, USA.
Årets lag i Brasil
1984
Lag: Roberto Costa (Vasco), Édson (Corinthians), Ivan (Vasco), De Leon (Grêmio) og Júnior (Flamengo); Pires (Vasco), Romerito (Fluminense) og Assis (Fluminense), Renato Gaúcho (Grêmio), Roberto (Vasco) og Tato (Fluminense).
Jan Egil Storholt
I 1977 utgav han boka Gull og grønne laurbær.
Årets lag i Brasil
1984
Gullballen: Roberto Costa (Vasco)
Jan Egil Storholt
En statue av Storholt ble avduket 11. august 2018 i sentrum av Løkken i forbindelse med Bergmannsdagene. De fire S-ene sto for avdukingen. Bronsestatuen er laget av billedhuggeren Bjørn Sørvang Hansen.
Årets lag i Brasil
1983
Lag: Roberto Costa (Atlético-PR), Nelinho (Atlético-MG), Márcio Rossini (Santos), Dario Pereyra (São Paulo) og Júnior (Flamengo); Dema (Santos), Paulo Isidoro (Santos) og Pita (Santos); Jorginho (Palmeiras), Reinaldo (Atlético-MG) og Éder (Atlético-MG).
Gullballen: Roberto Costa (Atlético-PR)
1982
Lag: Carlos (Ponte Preta), Leandro (Flamengo), Juninho (Ponte Preta), Edinho (Fluminense) og Wladimir (Corinthians); Batista (Grêmio), Pita (Santos) e Zico (Flamengo); Lúcio (Guarani) og Careca (Guarani) og Biro-Biro (Corinthians).
Gullballen: Zico (Flamengo)
1981
Lag: Benitez (Inter), Perivaldo (Botafogo), Moisés (Bangu), Dario Pereyra (São Paulo) og Marinho Chagas (São Paulo); Zé Mário (Ponte Preta), Elói (Inter de Limeira) og Paulo Isidoro (Grêmio); Paulo César (São Paulo), Roberto (Vasco) og Mário Sérgio (Inter).
Gullballen: Paulo Isidoro (Grêmio)
Oilea
Oilea er en slekt av løpebiller.
Dyptliggende enkelthvelvstasjon
En dyptliggende enkelthvelvstasjon (fra russisk: Odnosvodtsjataja stantsija glubokogo zalozjenija) er en type dyptliggende undergrunnsstasjon, der perrongen(e) befinner seg i en høy og bred hall med ett enkelt hvelv. Begrepet stammer trolig fra Leningrad, der vanskelige grunnforhold har resultert i at de fleste undergrunnsstasjonene ligger på stort dyp. For å motstå det høye jordtrykket ovenfra, ble de første stasjonene bygget som pylon- eller pilarstasjoner bestående av tre separate haller støttet opp av kraftige pyloner eller pilarer. Byens første enkelthvelvstasjoner, Politekhnitsjeskaja og Plosjtsjad Muzjestva, der sporene befinner seg henholdsvis 65 og 67 meter under bakkenivå, sto begge ferdig i 1975. Tatt i bruk i andre byer fikk byggestilen tilnavnet «Leningradteknologi». I Moskva finnes det bare én stasjon av denne typen; Timirjazevskaja, som åpnet i 1991, men det finnes flere grunne enkelthvelvstasjoner der.