cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sikkerhetsregler for skytevåpen
Sikkerhetregler for skytevåpen er regler og normer for å hindre vådeskudd og eventuelle konsekvenser dersom det skulle skje, for eksempel ved at våpenet alltid peker i en sikker retning. Vådeskudd kan blant annet skje grunnet ukyndig eller uvettig bruk, eller grunnet mekaniske feil med skytevåpen eller ammunisjon. Dersom man følger gode sikkerhetsrutiner i omgang med skytevåpen er risikoen for ulykker svært liten, og når ulykker skjer er så godt som i alle tilfeller flere sikkerhetsregler brutt.
Phil Ochs
Depresjon
I 1976 begikk Phil Ochs selvmord ved å henge seg selv. I tillegg til de grunner nevnt overfor var han dypt deprimert over en alvorlig skade i halsen. Da han hadde turnert i Afrika ble han overfalt av banditter i Dar-es-Salaam i Tanzania. De forsøkte å kvele ham og dette ødela delvis stemmebåndene.
Sikkerhetsregler for skytevåpen
Regler og tankegang
Våpenopplæring har som mål å skape en bevissthet og gode vaner rundt våpenbruk ved at man lærer å følge enkle og bestemte regler. Tanken er at ethvert skytevåpen alltid skal behandles som om det er farlig, og man dermed lærer å behandle våpenet med respekt. Det stilles strenge regler for oppbevaring og bruk av skytevåpen, og lek med skytevåpen frarådes sterkt ettersom det er en vanlig årsak til ulykker.
Phil Ochs
Depresjon
Etter hans død ble det avslørt at FBI hadde en mappe på 410 sider om Phil Ochs.
Sikkerhetsregler for skytevåpen
Regler og tankegang
En av de mest kjente og brukte oppsummeringene av regler for sikker våpenbehandling er Jeff Cooper sine fire regler: "# All guns are always loaded.
Phil Ochs
Ettermæle
Phil Ochs’ sanger har vært spilt inn og sunget av andre artister som Jim and Jean, Joan Baez, Billy Bragg, Teenage Fanclub, Ani DiFranco, Dick Gaughan, Eugene Chadbourne, John Wesley Harding, Eddie Vedder, Diamanda Galas, Neil Young, Freddie Feldman og They Might Be Giants og andre.
Lillebjørn Nilsen, som møtte Phil Ochs, har spilt inn sin gjendiktning av sangen «Changes», på norsk «Forandring».
Sikkerhetsregler for skytevåpen
Alle våpen er alltid ladd
Dette er den grunnleggende tanken med all våpenbehandling, og har som hensikt er å skape trygge vaner samt motvirke argument som «Jeg vet at våpenet mitt er tomt, så sikker våpenbehandling er ikke nødvendig». Utsagnet om at «Alle våpen er alltid ladd» blir derfor brukt selv om man faktisk akkurat har sjekket våpenet og er helt sikker på at det er tomt.
Phil Ochs
Ettermæle
Jello Biafra og Mojo Nixon spilte inn en versjon av «Love Me, I'm a Liberal» med oppdaterte tekst på albumet Prairie Home Invasion. Britiske The Clash brukte noe av teksten til Ochs’ sang «United Fruit» i sin egen sang «Up in Heaven (Not Only Here)» som ble utgitt på deres trippel-album Sandinista! fra 1980. Ochs blir også nevnt i Dar Williams’ sang «All My Heroes Are Dead», tilsvarende også med Will Oldhams sang «Gezundheit», og en sang av They Might Be Giants, «The Day». The Josh Joplin Group spilte inn en beslektet hyllest til Ochs på deres album Useful Music.
Sikkerhetsregler for skytevåpen
Alle våpen er alltid ladd
Mange ulykker skjer fordi skytteren feilaktig antok at våpenet var tomt, sikret eller gjort trygt på en annen måte, når det faktisk var ladd. Slike misforståelser kan skje av flere grunner, blant annet:
Dersom man tar utgangspunkt i at våpenet er ladd vil man sannsynligvis behandle det slik at konsekvensene ved et eventuelt vådeskudd minimeres.
Phil Ochs
Ettermæle
Schooner Fare spilte inn «Don't Stop To Rest (Song for Phil Ochs)» på deres album Closer to the Wind (1981). Punkebandet Squirrel Bait siterer Ochs som en vesentlig kreativ innflytelse i albumnotatene på deres 1986-album Skag Heaven og spiller en av hans sanger, tittelsangen fra hans Tape From California-album. Neil Young spilte også inn en versjon av sangen «Changes».
Sikkerhetsregler for skytevåpen
Sikt aldri på noe du ikke er villig til å ødelegge.
Denne regelen er ment for å minimere eventuelle skader dersom et vådeskudd skulle skje. Den første regelen sier at alle våpen skal behandles som de er klare til å skytes, men denne regelen går videre og sier at «Siden våpenet kan avfyres må man anta at det kan skje når som helst, og at man derfor må sørge for at ingen skade oppstår når det skjer».
Som en konsekvens av denne regelen er enhver form for lek og peking med skytevåpen forbudt, og slik lek kan potensielt sette liv i fare. For å motvirke slik atferd uttales regelen noen ganger i variasjonen «Pek aldri med et skytevåpen på noe du ikke er villig til å ødelegge».
To pekeretninger som vanligvis blir sett på som «trygge» er at munningen peker opp mot himmelen eller ned i bakken. Begge har sine fordeler og ulemper, og i noen situasjoner kan den ene være mer egnet enn den andre. Avhengig av underlaget kan er skudd som går av i bakken rikosjere slik at kulefragmenter treffer personer i nærheten. Går skuddet av oppover unngår man rikosjett, men kulen kan forårsake skade når det kommer ned igjen. En kule avfyrt nøyaktig rett opp vil bare oppnå terminalfart, men en kule som avfyres i vinkel (det vil si ikke nøyaktig vertikalt) vil beholde kulerotasjonen på vei ned igjen og kan oppnå mer dødelige hastigheter.
Hold fingeren unna avtrekkeren til siktene er på målet
Denne regelen er ment å forhindre uønsket avfyring, siden skytevåpen normalt kun kan avfyres ved å trykke inn avtrekkeren. Fingeren kan utilsiktet komme i nærheten av avtrekket av flere grunner, og derfor læres skyttere opp til å nesten underbevisst tydelig holde fingeren utenfor avtrekkerbøylen bortsett fra når man er klar til å skyte. Tilfeller hvor slike vaner kan komme til nytte er for eksempel dersom oppmerksomheten blir distrahert, at man av fysioloiske grunner mangler generell kontroll på kroppsbevegelser eller at man snubler og faller.
For å følge denne regelen og innarbeide gode vaner bør avtrekksfingeren legges tydelig utenfor avtrekkerbøylen når man ikke skyter, gjerne i området ovenfor avtrekket på rammen eller kolben til våpenet. Rutinen hjelper også skytteren til å bli bevisst på hvor munningen til våpenet til enhver tid peker.
Denne regelen syndes det ofte mot på film og TV, selv om rollen som spilles skal forestille en person med trening i sikker våpenbruk.
Vær sikker på målet og det som er bak
Denne regelen er ment å hindre utilsiktede skader når man først har bestemt seg for å skyte. Skader kan for eksempel oppstå dersom man feilidentifiserer et mål, hvis kulen går forbi målet eller hvis kulen treffer noe og rikosjerer i en annen retning. Derfor bør man være helt sikker på det man skyter på og at det er oversiktlig terreng bak målet som vil stoppe kulen.
Violet
Violet er et engelsk kvinnenavn som betyr «fiol».
Etymologi
Violet er også det engelske ordet for fiol.
Violetta er en italiensk og russisk form av navnet. Violeta er en spansk og sør-slavisk form av navnet.
Utbredelse
Violet var vanlig i Skottland fra 1500-tallet og ble et vanlig navn i England på begynnelsen av 1900-tallet.
Violet var vanlig i Sverige i 1920- og 1930-årene.
Violet er i dag et vanlig navn i flere engelsktalende land i Afrika, i tillegg til i USA, Canada og New Zealand.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Ladies Tour of Norway 2017
Ladies Tour of Norway 2017 var den fjerde utgaven av Ladies Tour of Norway. Rittet var klassifisert som kategori 2.WWT og gikk over en prolog og tre etapper i Østfold fra 17. til 20. august. Siste etappe startet på den gamle Svinesundsbrua og gikk gjennom Sverige før den returnerte til Norge ved Kornsjø.
Beginerhusene i Diest
Beginerhusene i Diest (ned.: Het begijnhof van Diest) er en historisk bydel i Diests gamle sentrum. Komplekset ble grunnlagt i 1255 av Arnold IV, Herre til Diest.
Beginerhusene er et av Belgias største og best bevarte komplekser av denne typen. Komplekset er tilgjengelig fra Diest via to barokke porter. Bydelen har rundt hundre hus fordelt over fire hoved- og tverrgater og en åpen plass der den gotiske Sint-Catharinakirken som ble innviet i 1314 ligger. Åtti av husene ble bygget på slutten av det 17. århundre da beginerhuskomplekset nådde sitt høydepunkt. I bydelen lå da blant annet rundt hundre hus, en kirke, et hospital (infirmerie) og en lakenhall. Rundt 1550 ble hele komplekset renovert og ombygget på oppdrag av pastor Nicolaas van Essche. I 1796, under den franske revolusjon ble det religiøse samfunnet opphevet av det franske styret, men beginerne forlot ikke komplekset. I nyere tid har bydelen ikke vært bebodd av beginere etter at de to siste, Johanna Uitdewilligen og Bernardina Janssen, forlot den i 1923. Beginerhuskomplekset er av typen gatebeginerhus.
Typisk for bydelen er rutemønsteret som de rette gatene former, husenes nøkterne fasader med barokke dekorasjoner rundt inngangsdørene. Disse siste var kronet med nisjer der statuer av helgener skulle stå (se bildet i rammen til høyre).
De første årene
Komplekset ble offisielt grunnlagt i 1255, men det meldes at beginerne holdt til i Diest allerede i det foregående tiåret. Ca. 1245 opprettet noen religiøse kvinner beginerhuset Sint-Catharina-ten-Velde ved elven Demer utenfor Diests bymurer. Området lå langt fra sentrum, på myrlendt terreng ved et vannløp som ble kalt «Begijnenbeek» (Beginerbekken). Vanligvis var en av de første institusjonene som ble opprettet et «infirmerie», et hospital der gamle og syke beginere ble pleiet. En slik institusjon nevnes i et charter fra 1291, der det fastlegges at hertug Jan I. av Brabant stiller institusjonen under sin beskyttelse og fritar den fra skatteplikt.
I 1360 fikk Diest festningsverker og vollgraver og beginerhuskomplekset ble plassert innenfor disse, intra muros. Det kom da til å ligge på byens nordøstlige side, mellom den store porten mot Schaffen og Hasselt-porten (ned.: Grote Schaffense poort og Hasseltse poort).
Nicolaas van Essche og beginerhusene
Fra 1538 og frem til han døde i 1578 var Nicolaas van Essche (eller Esschius) (født i Oisterwijk i 1507) bydelens pastor (med unntak av en pause i 1539-'40). van Essche var sterkt påvirket av Devotio moderna og Ruusbroec, og etterstrebet en ekte og personlig trosopplevelse uten ytre prakt og pral. Bortsett fra tilbedelse av Den hellige ånd var det viktigste befrielse, hengivelse og bønn.
Da van Essche tiltrådte som pastor var livet i bydelen dominert av verdslige ting som handel og vedlikehold av et utbredt kontaktnettverk utenfor beginerhusene. Mange beginere var ofte mer opptatt av livet utenfor komplekset enn innenfor.
Pastor van Essche gjennomførte en reformasjon av beginernes regler og statutter:
Både beginerne og Diests innbyggere følte seg diskriminert av disse nye reglene, noe som resulterte i anklager mot pastor van Essche. Takket være beskyldningenes natur ble også inkvisisjonen involvert i prosessen. I 1548 ble pastoren frikjent på alle punkter.
van Essche ansporet beginerne til å tre inn i en klosterorden som for eksempel klarissene. I 1553 trådte femten av dem inn i gråsøstrenens orden, (tredjeordens fransiskanerinner), noe som betød en oppblomstring for det klosteret. Pastoren hadde allerede i 1539 stiftet et samfunn for kvinner i Devotio modernas ånd i Oisterwijk. I 1652 flyttet dette til Duffel.
I 1569 grunnla van Essche en skole («Persoonscollege») for kandidat-prester. Han hadde tidligere utdannet prester, og enkelte av elevene hans ble selv pastorer i beginersamfunn. Dette gjaldt for eksempel Lumnius i Antwerpen og Swinnen i De store beginerhusene i Leuven. van Essche spredte også sine tanker og ideer via utallige publikasjoner. Disse ble spredt videre da erkebiskop Johannes Hauchunus (1583 – 1589) innlemmet deler av dem i sine statutter for erkebispedømmets beginerhus.
Beginerhusenes regler uniformeres
Opprinnelig kunne hvert beginersamfunn ha egne regler, uavhengig av andre samfunn. På slutten av det 16. århundre forandret dette seg, reglene ble mer uniforme og beginersamfunnenes karakter lignet mer og mer på klosternes. Dette betød blant annet at kontakten mellom beginerne og omverdenen ble begrenset og at pastorens innflytelse tiltok. Hans rolle endret seg, ikke bare med hensyn til de åndelige sidene ved samfunnet, men han ble også mer involvert i de dagelige, materielle oppgavene.
Dette ga en solid basis for beginerhusenes store vekst i tiden rundt motreformasjonen i det 17. århundre. At veksten var stor vitner de fremdeles eksisterende beginerhuskompleksene om. Der kan de fleste husene, og ofte også kirkene, dateres til denne perioden. På den annen side betød van Essches reformering av livet i beginersamfunnet at mye av deres typiske selvstendige, egne karaktertrekk forsvant. Noen viktige forskjeller fra klostrene, som ikke ble endret, var at beginernes eiendeler forble personlige og at de i prinsippet selv måtte sørge for å tjene til livets opphold.
Fra det 17. århundre frem til det 20.
Beginersamfunnet i Diest vokste fort i det 17. århundre. På det meste, rundt 1675, bodde det rundt 400 beginere i bydelen. Etter den franske revolusjon og konkordatet mellom paven og Napoleon vokste antallet tilhengere av stevenismen, en katolsk bevegelse som avviste avtalen mellom paven og keiseren og ønsket å gå tilbake til kirken slik den var før revolusjonen. Både kirke og stat avviste denne bevegelsen, noe som ga beginersamfunnet store problemer. Det gikk så langt at beginerne ble kastet ut fra bydelen i 1813. Etter at Napoleon hadde falt, vendte de tilbake, men i det 19. århundre avtok antallet beginere i Diest relativt fort. De siste to beginerne flyttet herfra i 1923.
Bygningene
Ved siden av rundt hundre bolighus fordelt over fire hoved- og tverrgater har bydelen en kirke, et hospital og en lakenhall. Frem til midten av det 17. århundre telte komplekset ca. tyve bolighus. Pastor van Essche lot hele komplekset ombygge i 1550.
Hovedinngangen fikk sitt utseende i 1671. Den er i rubensiansk barokk og dekorert med blant annet søyler, volutter og en tabernakelnisje med en Madonnastatue. Under statuen sees en kartusj med innskriften «Comt in mijnen Hof, Mijn suster Bruyt». Porten, med alle sine dekorasjoner, ble oppført for å styrke menneskenes tro under motreformasjonen.
Sankt Katarina-kirken ble bygget på slutten av det 13. og begynnelsen av det 14. århundre, og innviet i 1314. Den er bygget i rustfarget, grov jernsandsten fra Zelem og hvit sten fra Linsmeau ved Landen. Kirkens grunnriss er typisk for beginerhus-kirker fra denne tiden: den er treskipet uten tverrskip.
Prekestolen er av tre, båret av fire helgener: Begga, Katarina, Agnes og Maria Magdalena. Statuene av hellige, som den av Frans de Hieronimo, viser til en del av den lokale folkstroen, man ba ham om hjelp mot snegler, mens Catharina hjalp med hudproblemer og brannsår. I kirken finnes det også maleriet Hyrdenes tilbedelse av Frans Franeken den yngre.
Mens de fleste andre bygningene i bydelen ble restaurert og tatt i bruk som Diests kultursentrum, forfalt kirken. En del av problemet ligger i at den er bygget på ustabil grunn (myrlendt terreng). I 2003 meldte «Het Nieuwsblad» at man håpet å begynne med restaureringen senest i 2005. Denne var i 2003 anslått til ca. 5 millioner euro fordelt over fire faser. Fase én: stabilisere og rehabilitere tak og loft, fase to: gulv, innervegger og vinduer, fase tre: renovere yttervegger og treverk, fase fire: alterne og kirkens øvrige inventar.
I tilknytning til kirken ble en celle (ned.: kluis) bygget. Den stammer fra det 14. århundre, og er et lite hus med kun to åpninger som forbinder det med omverdenen. En åpning vendte mot kirken, med utsikt til depixus, skrinet der hostien ble oppbevart; den andre mot «verden» slik at mat og drikke kunne leveres. I dette huset lot en beginer seg mure inne. Slik kunne hun avsondre seg helt fra det verdslige liv og vie sitt liv til Gud.
Johan Norberg
Johan Norberg (født 1973) er en svensk idéhistoriker, forfatter og debattør som arbeider for liberalisme, kapitalisme og globalisering. Norberg var tidligere aktiv i den svenske foreningen Frihetsfronten og redaktør for deres avis Nyliberaleren. Han jobbet for tankesmien Timbro fra 1999 til 2005.
Beginerhusene i Diest
Bygningene
Bydelens hospital ble opprettet før 1291 og var et sted der syke og gamle beginere ble pleiet. Det grenser til beginerhusenes tidligere kirkegård. Bygningen, slik den står i 2007, er et avlangt bygg fra det 16. – 17. århundre. Fasaden er fra 1915, da hospitalet ble bygget om til gamlehjem. Knyttet til hospitalet er et gotisk kapell, dets alter ble innviet i 1265 av Jan Stockere.
Lakenhallens grunnsten ble lagt i 1436, den ble bygget i egnens typiske rustfargede jernsandsten. Bygningen tjente som lager for laknene – større enn det vi i det 21. århundre regnet som laken – som ble fremstilt. Bygningen er nå fredet, og har siden oppførelsen hatt ulike funksjoner som skole, lager og tilhold for brannvesenet. Klokketårnet som stod foran bygningen ble revet i 1821.
Johan Norberg
Norberg er utdannet ved Stockholms universitet, der han har studert filosofi, litteratur, statsvitenskap og idéhistorie. Videre har han studert økonomi ved City University. Han avla i 1999 fil.mag.-graden ved Stockholms universitet.
Norberg er mest kjent for sin populære bok ved navn Till världskapitalismens försvar fra 2001, som har blitt oversatt til 28 språk, bl.a. engelsk, tysk, spansk, kinesisk, arabisk og russisk. Den engelske tittelen på boken er In Defence of Global Capitalism. I boken argumenterer han for at fattige land bør innføre liberale økonomiske reformer for å komme ut av fattigdommen. Han begrunner dette med å vise til tall og statistikker over hvorledes utviklingen har vært i de land i Asia og Afrika som har gjennomført slike reformer kontra de som ikke har gjort det.
I 2003 produserte Norberg dokumentarfilmen Globalisation is good for den britiske fjernsynskanalen Channel 4.
Folashade Abugan
Folashade Abugan (født 17. desember 1990 i Akure) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp, særlig 400 meter. Hun har gull på 400 meter og 4x400 meter stafett fra Afrikamesterskapet i friidrett 2014, og gull på 400 meter fra Junior-VM i friidrett 2008 som fremste internasjonale meritter.
Hun ble dopingtatt ved Samveldelekene 2010, der hun testet positivt på testosteron-prohormon, og ble utestengt fra idrett i to år, fra 14. oktober 2010 til 13. oktober 2012.
Idrettskarriere
Abugan deltok ved Samveldelekene 2006 i Melbourne, der Nigeria fikk bronse på 4 x 400 meter. Abugan løp der sammen med Kudirat Akhigbe, Joy Eze og Christiana Epukhon. Hun deltok også ved junior-VM i friidrett 2006 i Beijing, der Nigeria kom på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett, med ny afrikansk juniorrekord på 3:30,84. Individuelt deltok hun også på 400 meter, der hun kom på 8.-plass.
Ved Panafrikanske leker 2007 vant Nigeria 4 x 400 meter stafett, foran Sør-Afrika og Sudan. I tillegg fikk hun bronse på 400 meter, der hun satte ny personlig rekord med tiden 51,44.
I august deltok hun ved VM i friidrett 2007. På 400 meter ble hun slått ut i innledningsheatet, der hun løp på 52,58, og fikk 29. beste tid. På 4 x 400 meter stafett fikk Nigeria 9. beste tid i innledningsheatene, og ble ikke blant de 8 lagene som gikk til finalen.
Ved Afrikamesterskapet i friidrett 2008 kom hun på 2.-plass på 400 meter, bak botswanske Amantle Montsho. Abugan satte her personlig rekord med tiden 50,89. Nigeria vant 4 x 400 meter ved dette mesterskapet, foran Kenya og Senegal. Hun deltok ved CAA Grand Prix i Brazzaville i juni, og med tiden 51,62 oppfylte hun «B-kravet» til OL. I juli deltok hun også ved junior-VM i friidrett 2008, som ble arrangert i Bydgoszcz i Polen, og vant der 400 meter med tiden 51,84, foran Jessica Beard fra USA og Susana Clement fra Cuba.
Abugan representerte Nigeria ved sommer-OL 2008 i Beijing. På 400 meter kvalifiserte hun seg til semifinalen, men fikk der 14. beste tid (51,30), og nådde ikke finalen. På 4 x 400 meter stafett nådde Nigeria finalen, og endte på 7.-plass med tiden 3:23,74.
Nigeria vant igjen gull på 4 x 400 meter stafett ved Afrikamesterskapet i friidrett 2010, der Abugan løp sammen med Margaret Etim, Bukola Abogunloko og Ajoke Odumosu. Individuelt deltok hun på 400 meter, der hun kom på 3.-plass med tiden 51,63.
I september representerte hun Afrika ved Verdenscupen i friidrett 2010 i Split, der hun deltok på stafettlaget som fikk bronse på 4 x 400 meter.
Ved Samveldelekene 2010, som ble arrangert i New Delhi i India, løp hun inn til 2.-plass på 400 meter, bak Amantle Montsho, og deltok også på det nigerianske stafettlaget som kom på 2.-plass på 4 x 400 meter. Men, hun ble diskvalifisert etter at dopingprøvene viste spor av prohormoner, så hun ble fratatt disse medaljene og ble utestengt fra idrett i to år, fra 14. oktober 2010 til 13. oktober 2012. De andre som deltok på stafettlaget, Magaret Etim, Bukola Abogunloko og Muizat Odumosu, mistet da også stafettsølvet sitt.
Etter å sonet utestengelsesdommen, og fått en datter, gjorde Abugan comeback ved det nigerianske mesterskapet i juni 2013. Her ble hun slått ut i innledningsheatet, der hun løp på 55,01.
Hun deltok i mange internasjonale mesterskap i 2014. Hun deltok på Nigerias stafettlag på 4 x 400 meter ved VM i friidrett innendørs 2014 i Sopot i Polen, og Nigeria satte der afrikarekord innendørs med 3:29,67 i innledningsheatet. I finalen endte de på 5.-plass. I mai deltok hun også ved IAAF World Relays 2015 i Nassau, der Nigeria kom på 3.-plass på 4 x 400 meter, bak USA og Jamaica. I juni ble hun nigeriansk mester på 400 meter, da hun vant denne distansen med tiden 51,39, foran hhv. Omolara Omotosho og Patience Okon George.
Ved Samveldelekene 2014 kom Nigeria på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett, og Abugan løp også 400 meter individuelt, der hun kom på 4.-plass med tiden 52,33. Ved Afrikamesterskapet i friidrett 2014 i august vant hun 400 meter individuelt, der hun løp på 51,21 sekunder, en tangering av hennes årsbestenotering i juli. Her vant Nigeria også 4 x 400 meter, der Abugan løp sammen med Patience Okon George, Regina George og Ada Benjamin.
Hun representerte Afrika ved Verdenscupen i friidrett 2014, og kom der på 6.-plass på 400 meter. På 4 x 400 meter kom Afrika på 3.-plass, med tre nigerianske utøvere på laget.
Abugan deltok ikke ved det nasjonale mesterskapet i 2015, og deltok heller ikke i internasjonale stevner dette året.
Marian Keyes
Marian Keyes (født 10. september 1963 i Limerick) er en irsk forfatter. Hennes første roman, Vannmelonen, ble utgitt i Irland i 1995. Senere har hun utgitt 10 andre romaner, flere noveller og fire samlinger faglitteratur, og bøkene hennes er oversatt til 30 språk.
Biografi
Marian Keyes vokste opp i Dublin. Hun tok en juridisk eksamen ved University College Dublin, og dro deretter til London, der hun fikk arbeid som servitør, senere som bokholder. Hun utviklet alkoholisme og en depresjon som resulterte i et selvmordsforsøk. Hun gjennomgikk rehabilitering ved Rutland Center, Irland i 1995. Så begynte hun å skrive noveller, men fikk de ikke utgitt. Utgiveren ville heller at hun skulle skrive en roman, og resultatet ble Watermelon, som var starten på forfatterkarrieren. Fem av bøkene hennes handler om familien Walsh, og hver av disse fem bøkene tar for seg en av de fem Walsh søstrene. Vannmelonen handler om eldstesøsteren Claire, Engler i LA, om den neste eldste, Maggie, Rachel's ferie om den tredje søsteren, Rachel, Er du der ute? om den nest yngste, Anna og Mysteriet i Mercy Close om yngstesøsteren Helen. Keyes har skrevet en novelle om "Mammy Walsh", men denne er ikke utgitt på norsk. Keyes bruker sin bakgrunn som alkoholiker og sin stadige kamp mot depresjon i alle sine bøker. Hun er også kjent for god bruk av ironi.
Romaner
Serien om Walsh-familien i rekkefølge :
Ju Jixin
Ju Jixin (født 15. april 1962) er en kinesisk volleyballspiller.
Han representerte Kina under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor han ble nummer 8.
Schtimm
Bandet ble etablert i 1998 og har siden vært på et titalls turneer i Norge, Tyskland, Russland og Ungarn. I 2002 gjorde Schtimm seg bemerket med en spesiell turné i Norge hvor publikums eneste lydkilde var hodetelefoner.
En av bandets musikkvideoer, produsert av ADHD TV & Film as, ble i 2009 nominert til Gullstolen under Kortfilmfestivalen i Grimstad.
Schtimm har gitt ut fire album og en EP. Alle bandets utgivelser er lansert av Clearpass Records.
Jørgen Juve
Jørgen Juve (1906–1983) var en norsk fotballspiller. Han er Norges mestscorende i fotball gjennom tidene med sine 33 mål. Han spilte totalt 45 A-landskamper, men var spiss i bare 24 av dem – noe som gjør statistikken enda mer imponerende.
Utenfor fotballbanen jobbet han som journalist i Dagbladet og Tidens Tegn. Juve var gift to ganger, andre gang med psykologen Eva Røine.
Fotballkarriere
Juve begynte sin karriere i Urædd, men spilte mesteparten av karrieren i Lyn. Han debuterte på det norske landslaget i 1928 som høyreback. I sin fjerde landskamp, en vennskapskamp mot Nederland, ble Juve flyttet opp som spiss. Han takket for tilliten med å score tre mål, og var deretter norges førstevalg som spiss. I løpet av de sju neste landskampene scoret han utrolige 16 mål.
I 1934 ble Juve flyttet ned i forsvaret igjen, som senterhalf i en trebackslinje. I 1936 var han kaptein på det berømte «Bronselaget» som tok bronse i OL i Berlin. Etter at den aktive karrieren tok slutt virket Juve som instruktør for en rekke klubber. Han trente Lyn i flere perioder, og Skeid i 1939 og 1940. Han var dessuten en kort periode instruktør for Bodø/Glimt i 1939, og for Molde FK noen uker i 1948.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig deltok Juve i Brigaden i Skottland. I 1944 fulgte han brigadens andre bergkompani i frigjøringen av Finnmark i Operasjon Crofter.
Roseanna (roman)
Sammendrag av handlingen
En ung kvinne er funnet død i en kanal, hun var naken, mishandlet og myrdet. Saken er nesten fullstendig kald med engang fordi ingen klarer å identifisere henne og det er ikke klart hvor eller av hvem hun er myrdet. Men plutselig har etterforskerne hellet med seg; gjennom Interpol blir hennes identitet konstatert. Offerets navn er Roseanna McGraw, en turist som tok en båttur gjennom regionen hvor hun ble myrdet. En veldig grundig etterforskning følger for å avdekke hvem som var med henne på båten.
Rollefigurer og deres utvikling
Dette er boken hvor Martin Beck, Lennart Kollberg og Fredrik Melander blir introdusert. Seinere i romanen dukker Åke Stenström opp for første gang med sine vanlige gjøremål.
I denne første boken introduseres dessuten bifigurer som også dukker opp i seinere romaner, som detektiv Åhlberg fra Motala-politiet, og detektiv Sonja Hansson fra Stockholm-politiet. Leseren blir også introdusert for Becks kone, sønn og datter.
Thomas d’Alsace-Boussut de Chimay
Thomas Philip Wallrad Hénnin-Létard d'Alsace-Boussut de Chimay (født 1679 i Opheim i Belgia, da i De spanske nederlandene, død 5. januar 1759 i Mechelen) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Mechelen 1713–1759.
Han ble kreert til kardinal i 1719, med San Cesareo in Palatio som tittelkirke, og skiftet senere til Santa Balbina all'Aventino og så til San Lorenzo in Lucina.
Vjazemskij
Vjazemskij (russisk: Вя́земский) er en by i Khabarovsk kraj i Russland. Den ligger rundt 100 km sørvest for Khabarovsk, ved elva Ussuri og grensa mot Kina. Innbyggertall: 15 760 (folketelling 2002), 18 426 (folketelling 1989)
Vjazemskij ble grunnlagt i 1894 som en bosetning ved jernbanestasjonen Vjazemskaja (russisk: Вя́земская). Den fikk status som bymessig bosetning i 1938, og bystatus i 1951.
Cap Gris-Nez
Klippene på Cap Griz Nez er det punktet i Frankrike som ligger nærmest England, bare 34 km fra Dover, og på klare dager kan en se de hvite klippene ved Dover. Bakken er dekket av strandnellik og fjærekoll, og klippene er et flott utkikkspunkt for å se skipstrafikken i sjøen nedenfor.
På toppen av klippene ligger restene av en engelsk festning bygget av Henrik VIII på begynnelsen av 1500-tallet. Under andre verdenskrig bygde tyskerne et blokkhus inne i ruinene, og området har en rekke bunkere som var en del av Atlanterhavsvollen, som skulle forhindre en alliert landgang. Den korte avstanden till England gjorde også at det ble anlagt tungt artilleri, som kunne dekke hele kystlinjen mellom Calais og Boulogne. Batterie Grosser Kurfurst hadde tre 170 millimeter kanoner og Batterie Todt hadde fire 380 mm kanoner. Et av blokkhusene til det siste batteriet huser i dag Atlanterhavsvoll-museet.
Området ble inntatt av 3rd Canadian Infantry Division i september 1944.
Olav Hegna
Hegna ble utdannet ved lærerskolen på Notodden. Han arbeidet først som lærer i Skien. Der var han også sekretær for skolestyret.
I 1920 ble han skoleinspektør i Glemmen, før han derfra kom til Aker. Han virket i en tid da mye av arbeidet med skolesakene i kommunen gikk over fra valgte komiteer til administrasjonen, og Hegna utmerket seg som en effektiv administrator.
I Oslo er Olav Hegnas vei på Sinsen oppkalt etter ham.
Ambato
Ambato er en by i Ecuador. Byen ligger rett nedenfor den 6 000 meter høye vulkanen Chimborazo, ca. 110 km fra hovedstaden Quito. Vulkanen er fremdeles aktiv og hadde siste utbrudd i august 2006. Ambato ligger på 2 577 moh og har en befolkning på om lag 355,000 innbyggere.
Det meste av byen ble ødelagt i et jordskjelv 5. august 1949, slik at byen fremstår som ny og moderne, da de fleste gamle hus ble ødelagt i jordskjelvet. Den hvite Ambato Cathedral er en severdighet i byen.
Næringslivet er relatert til jordbruk og tekstilindustri. Byen ligger i en fruktbar region, den er regionhovedstad i regionen Tungurahua og er kjent for sitt ukentlige marked for frukt og grønnsaker som holdes hver mandag.
Det var i Ambato at Antonio José de Sucre 12. november 1821 slo den spanske, rojalistiske hær i uavhengighetskrigen. Dagen er nå offisiell høytidsdag i byen, som pokerspilleren Carlos Mortensen og maleren Aníbal Villacís kommer fra.
Phtegnomus
Phtegnomus er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller.
Utseende
Små ti middelsstore (opptil 5 mm), brunlige, fint hårete biller. Hodet er tydelig bredere enn langt og kan foldes tett mot thorax. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående. Antennene er ganske lange og nokså tynne. Antenner og palper har ingen spesielle kjennetegn hos denne gruppen. Brystskjoldet (pronotum) er betydelig lengre enn bredt, kan være nærmest halvsirkelformet. Dekkvingene er korte, mer eller mindre jevnbrede, og fint hårete, uten påfallende furer eller groper. Beina er slanke og forholdsvis korte.
Levevis
Disse billene lever i huler.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika (Venezuela, Brasil).
Yu Juemin
Yu Juemin (født 1. mai 1960) er en kinesisk volleyballspiller.
Han representerte Kina under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor han ble nummer 8.
Anders Andersson (fotballspiller)
Anders Andersson debuterte allerede som 14-åring for Svenstorps A-lag som 14-åring og markerte seg umiddelbart. To år senere hentet Roy Hodgson ham til.
Hodgson ble senere manager for, og 7. juli 1997 hentet han Andersson til Premier League-klubben for £500 000. Samtidig gikk Niklas Gudmundsson motsatt vei. I Blackburn fikk Andersson nesten ikke spilletid. I 1997/98-sesongen fikk han bare tre innhopp i starten av sesongen og spilte én kamp fra start helt mot slutten av sesongen. I oktober 1998 kom en avtale med den danske toppklubben på plass om utlån fram til juni 1999. Under landsmannen Hans Backes ledelse fikk Andersson fart på karrieren igjen. Med AaB ble han dansk seriemester i 1998/99. Etter utlånsavtalens utløp kjøpte AaB ham fri fra Blackburn.
Da kontrakten med AaB utløp sommeren 2001 valgte Andersson å signere for framfor et tilbud fra. De tre sesongene hos Benfica ble høydepunktet i Anderssons karriere.
Etter mye benkesliting hos Benfica gikk han i januar 2004 til naboklubben  for bedre sjansen til å spille seg til plass i Sveriges tropp til EM i 2004.
I juni 2005 skrev Andersson under for gamleklubben Malmö FF, hvor han spilte de fire siste sesongene av fotballkarrieren. De siste sesongene hos Malmö spilte han mye midtstopper. En skade han pådro seg i mars 2008 førte til at han mistet hele vårsesongen. Han endte bare opp med én kamp som innbytter i 2008, og etter sesongslutt valgte klubben å avstå fra å forlenge kontrakten hans. Han spilte til sammen 304 kamper for Malmö.
I 2012 gjorde han en gjenkomst hos moderklubben Svenstorp IF i Division 7.
Shepherd’s pie
Shepherd's pie, eller cottage pie, er en pai laget av kjøttdeig med potetmos over. Den stammer fra Storbritannia og Irland, men er blitt populær i mange land.
Emma
Popularitet
Emma er kjent brukt i England på 600-tallet gjennom den frankiske prinsessen Emma som giftet seg med kong Eadbald av Kent. Emma har vært et populært navn i England siden 1000-tallet.
Emma var et populært navn i USA på slutten av 1800-tallet og igjen fra rundt år 2000.
Emma var blant de mest populære døpenavnene i Norge på 1880-tallet, og igjen fra ca. 1995. Emma var det mest populære døpenavnet på jenter i Norge i alle år fra 2003 til 2005.
MS «Ro Fjell»
MS «Ro Fjell» er en norsk brønnbåt bygget i 2013 ved Aas Mekaniske Verksted som byggenummer 190. Skipet var verftets 12. bygg som ble levert til Rostein, og Aas Mekaniske Verksted sin brønnbåt nummer 40. Brønnbåten var også verftets største skip noensinne, da det ble levert. MS «Ro Fjell» ble levert til Rostein AS den 25. mai 2013. På denne tiden omtaltes skipet som verdens største brønnbåt. Skipet var hele 60% større enn fartøyet som tidligere hadde blitt omtalt som verdens største, ifølge kyst.no. MS «Ro Fjell» er godkjent for frakt av levende akvakulturdyr. Som nybygg hadde skipet en prislapp på over 260 millioner norske kroner
MS «Ro Fjell» har en lengde på 87,65 meter og en bredde på 17,00 meter. Skipet har en lastekapasitet på 4500 kubikkmeter, som tilsvarer mellom 650 og 700 tonn fisk. Fisken blir lastet levende i to brønner. Sjøvann som pumpes inn og ut av tankene blir renset gjennom et UV filter. Dette rensesystemet kan rense 40 000 m³ med vann per time. En Wärtsilä 6L32 dieselmotor med ytelse på 2999 kW ved 750 omdreininger i minuttet sørger for skipets fremdrift. Skipet er utstyrt med seks kraner på dekk. MS «Ro Fjell» har 13 enkeltlugarer, men seiler vanligvis med et mannskap på åtte stykk. Utover vanlige fasiliteter om bord i en brønnbåt er skipet innredet med laboratorium, kaffebar, kino, sauna, jacuzzi og trimrom.
Påfugltronen
Påfugltronen var laget for stormogulen i Mogulriket, Shah Jahan i det 17. århundre og tatt fra Det røde fortet i Delhi av Nadir Shah, sjahen av Persia under hans invasjon av Mugulriket i 1739.
I borgerkrigen etter at Nadir ble myrdet i 1747, ble tronen ødelagt. Etterfølgende persiske troner kopierte tronens stil og ble også kalt for Påfugltronen.
Påfugltronen er også et uformelt begrep for det iranske monarkiet fra Nadir Shah til den iranske revolusjonen i 1979.
Tarxien-templene
Tarxien-templene (maltesisk: It-Tempji ta' Ħal Tarxien) er et arkeologisk tempelkompleks i Tarxien på Malta som består av fire megalittiske byggverk, bygget en gang mellom 3 600 og 2 500 f.Kr. Det ble oppdaget i 1913 av lokale bønder, omfattende utgravd mellom 1915 og 1920. Det eldste av de fire strukturene som er lokalisert lengst øst på stedet ble bygget en gang mellom 3600 og 3200 f.Kr. og er bevart kun på nært bakkenivå, men dets plan med fem apsider er klart synlig. Det sørlige tempel er det mest dekorerte megalittbygning med relieffskulpturer og den nedre del av en enorm statue. Det østlige tempel med dens murer bestående steinplater og «orakelhull», ble bygget mellom 3150 og 2500 f.Kr. Det sentrale tempel ble konstruert med en særegen plan bestående av seks apsider og med bevis for et buet tak.
Tarxien-templene ble listet av UNESCO som en del av verdensarven i 1980 sammen med andre megalittiske tempelstrukturer på Malta.
Beskrivelse
Tarxien-templene består av fire adskilte strukturer, men tilknyttede bygninger. Tre av dem er blitt rekonstruert. Hovedinngangen er en rekonstruksjon fra 1956 da hele stedet ble restaurert. På samme tid ble mange av de dekorerte steinplatene som var blitt oppdaget stedet, flyttet innendørs for å bli bedre beskyttet av Det arkeologiske museum i Valletta. Det første tempelet har blitt datert til omtrentlig 3100 f.Kr. og er det mest dekorerte av alle templene på Malta. Det midterste eller sentrale tempel er datert til rundt 3000 f.Kr. og er særegent ved at det har, motsetningen til andre maltesiske templer, seks apsider fram for de vanlige to. Det østlige tempelet er datert til en gang mellom 3600 og 3200 f.Kr. Levningene av ytterligere et tempel er en mindre struktur, og antagelig eldre, datert til rundt 3250 f.Kr. Det synbart lengre øst.
Av særskilt interesse på tempelområdet er det rike og intrikate steinarbeider, som består av blant annet avbildninger av domestiserte dyr hogd inn i relieff, altere, og skjermer dekorert med innrisninger av spiraler og andre mønstre. Demonstrasjon av tempelbyggernes dyktighet er et kammer satt inn i muren mellom de sørlige og sentrale templene, og har et relieff som framstiller en okse og ei purke.
Oldtidens funksjon
Utgravninger ved stedet avslår at det ble omfattende benyttet for ritualer, som antagelig involverte ofringer av dyr. Særskilt interessant er Tarxien-tempelen har gitt sjelden innsikt i hvordan megalittstrukturene ble konstruert: steinrullere ble etterlatt utenfor det sørlige tempelet. I tillegg har det blitt bevis på kremasjon i sentrum av det sørlige tempelet, noe som er en indikasjon på at stedet ble benyttet på nytt i bronsealderen som et gravsted for kremasjoner.
Oppdagelse og historie
De store steinblokkene ble gjenoppdaget i 1914 av lokale bønder som pløyde en mark. Etter den tilfeldige oppdagelsen i nærheten av hypogeum («under jorden») ved Tarxien i 1913. Eieren av landet under jorden, hvor templene ble gravlagt og hvor bøndenes ploger traff de store steinene, innså at hadde arkeologisk verdi. Han kontaktet direktøren av Maltas nasjonalmuseum, Themistocles Zammit, som satte i gang undersøkelser og utgravinger på sin første inspeksjon på stedet. Han oppdaget sammensetningen i sentrum av det sørlige tempelet. Det varte ikke lenge før Zammit sto midt i hva som synes å være en apside formet av en halvsirkel av enorme, uthogde steiner. I løpet av tre år ved hjelp av lokale bønder og byfolk greide Zammit å drive et utgravningsprosjekt av uovertruffent skala på Malta.
Ved 1920 hadde Zammit identifisert og utført restaureringsarbeid på fem adskilte, men sammenknyttede templer, alle av disse viste seg å ha en bemerkelsesverdig samling av gjenstander, inkluder den berømte statuen kalt som «den tykke dame». Det er antagelig en representasjon av en modergudinne eller en fruktbarhetstrolldom. I henhold til Maltas arkeologiske museum er «den tykke damen» egentlig uten kjønn, at det kan like være en mann som kvinne, skjønt det er ikke funnet indikasjoner på mannlige kjønnsorganer eller skjegg. Det er også funnet flere særegne eksempler på forhistoriske relieffer, inkludert av skip. Tempelen ble inkludert på listen over oldtidsantikviteter i 1925. Ytterligere utgravninger av templene ble utført etter den andre verdenskrig under ledelse av den maltesiske arkeologen Joseph Baldacchino.
En teltlignende struktur, tilsvarende de ved Ħaġar Qim og Mnajdra, ble bygget rundt og over Tarxien-templene i 2015 for å gi megalittstrukturene den nødvendige beskyttelsen. Beskyttelsen ble fullført i desember det samme året.
Betydning
Oppdagelsen av templene har hatt en stor rolle for øke Maltas nasjonale identitet, og bekreftet solid eksistensen av en blomstrende oldtidskultur på øya. Den generelle interessen som oppsto ved funnene engasjerte for første gang en offentlig bekymring for beskyttelse av Maltas historiske skatter, inkludert et behov for håndtering og administrasjon av stedene, kunngjøring av lover og andre grep for å beskytte og bevare monumentene. På samme tid førte Themistocles Zammits grundige metode i utgravning av stedet til en vei for en ny vitenskapelig tilnærming i arkeologien.
Våler Nærradio
Våler Nærradio var enfrivillig drevet nærradio- og nettradiostasjon grunnlagt i 1985 med sending sentrert rundt Våler i Hedmark på FM-båndet og kabel. Kanalen delte konsesjon med SolørRadioen. Radioen hadde lotteritillatelse for bingospill, og fikk i 2008 1,3 millioner kroner i inntekter fra bingo. Ble nedlagt i 2019.
Liste over Tysklands ministre for særlige oppgaver
Liste over Tysklands ministre for særlige oppgaver (tysk: Bundesminister für besondere Aufgaben) omfatter medlemmer av Tysklands regjering som etter 1949 har vært uten eget fagdepartement. Det har særlig vært sjefen for Forbundskanslerens kontor som også er gitt rang som minister for særlige oppgaver.
Adam Faulkner
Adam Faulkner (født 26. november 1981) er en britisk svømmer.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri.
Socialist Party of America
Socialist Party of America (SPA) var et amerikansk sosialistisk arbeiderparti som ble stiftet i 1901 med Eugene Debs som partileder. På sitt høydepunkt fikk partiet 6 prosent av stemmene ved valget i 1912. Etter den russiske revolusjon i 1917 ble partiet splittet da venstrefløyen valgte å danne et kommunistisk parti.
Kim Edgar Karlsen
Kim Edgar Karlsen (født 7. oktober 1979) er norsk psykolog. Han arbeider som fagsjef i Norsk Psykologforening. Han har tidligere jobbet som leder og psykologspesialist ved Voksenpsykiatrisk avdeling Vinderen, Diakonhjemmet sykehus. Han underviser og veileder ved Psykologisk institutt, Universitetet i Oslo og ved Institutt for aktiv psykoterapi (IAP). Han har bakgrunn som frilansjournalist og fotballspiller.
Karlsen har bidratt til fagartikler og bøker om psykologi og psykoterapi.
Zhang Yousheng
Zhang Yousheng (født 5. august 1956) er en kinesisk volleyballspiller.
César Cui
César Cui (Cesarius-Benjaminus, russisk Цезарь Антонович Кюи - Tsezar Antonovitsj Kjui, født i Vilnius, død 13. mars 1918 i St. Petersburg) var en russisk militæringeniør, komponist og musikk-kritiker.
Zhang Yousheng
Han representerte Kina under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor han ble nummer 8.
César Cui
Cuis far var fransk, moren litauisk. Da Cui tidlig viste interesse for musikk, fikk han musikkundervisning fra tiårsalderen. En av lærerne var den polske komponisten Stanisław Moniuszko.
I 1856 ble Cui kjent med Milij Balakirev, og inspirert av ham ble han med i De Fem, ei gruppe komponister som arbeidet for å fremme en russisk nasjonal musikkstil. Til å begynne med var Cui en heftig forsvarer av De Fems musikkestetikk, men distanserte seg seinere fra dem, og skrev til og med enkelte totalslakt av medlemmenes verk, eksempelvis av Modest Mussorgskijs opera Boris Godunov.
Cui skrev 15 operaer, men foretrakk miniatyrformatet, eksempelvis sanger og klaverstykker. En beundring for Robert Schumann kan spores, men Cuis musikk ligger ellers faretruende tett opp mot overflatisk salongmusikk. Han var den langt svakeste av komponistene i De Fem og blir knapt spilt.
Gent–Wevelgem 2005
Gent-Wevelgem 2005 var den 63. utgaven av sykkelrittet og ble avholdt 6. april 2005. Rittet var 208 km langt. Nico Mattan vant på en kontroversiell måte. Etter rittet la lagdirektøren til Fassa Bortolo, Giancarlo Ferreti, inn en protest til rittjuryen hvor han hevdet at Mattan hadde brukt dragsuget etter kjøretøyene til pressen og støtteapparatene for å beseire Fassa Portolo-rytteren Juan Antonio Flecha. Funksjonærene til UCI la skylden på kjøretøyene fremfor Mattan og opprettholdt løpet resultatet.
César Cui
Den skriveføre Cui var langt mer betydelig som musikk-kritiker, selv om ettermælet skjemmes av en aggressiv anmelderstil og en erkekonservativ musikkoppfatning. Som et eksempel på kritikk-stilen hans kan nevnes omtalen av den Aleksandr Glazunov-ledede uroppføringa av Sergej Rakhmaninovs ''Symfoni nr. 1 i d-moll'' 15. mars 1897. Cui skrev at dersom det finnes en konsertsal i helvete, og en komponist fikk i oppdrag å skrive en symfoni med de egyptiske plagene som tema, ja da ville dette verket fullt ut oppfylle oppdraget.
Per-Robert Jacobsen
Per-Robert Syverstad Jacobsen (født 14. desember 1974 på Jessheim) er en profilert norsk aksjemegler og finansanalytiker som i en årrekke var en av Norges best betalte meglere med inntekter på 30-40 millioner kroner årlig. Han var partner i Pareto Securities, et meglerhus i Oslo.
Han var ansatt ved ABG Sundal Collier før han ble avskjediget etter å ha fremlagt en rapport fra meglerhuset Morgan Stanley som eget arbeid. Etter dette arbeidet han ved Pareto, der han dro inn inntekter på 100 millioner i året, før han ble sagt opp fra partnerskapet som følge av mistanker om innsidehandel og straffbare forhold. Jakobsen flyttet deretter til Singapore der han investerte egne penger og jobbet som konsulent innen shipping og deretter som megler for RS Platou. I 2010 ble det tatt ut tiltale mot Jacobsen for en mulig innsidehandel, hvilket har strafferamme på seks år. Da rettssaken startet i Oslo tingrett 2. mai 2011, erklærte Jacobsen seg ikke skyldig. I juli 2011 ble Jacobsen enstemmig dømt til ett år og seks måneders ubetinget fengsel for misbruk av innsideinformasjon, deriblant for å ha sendt innsideinformasjon til fondsforvalteren Ernesto Fragomeni i Storbritannia.
Norge i våre hjerter
Norge i våre hjerter er en diktsamling skrevet av Nordahl Grieg, gitt ut i Oslo på Gyldendal norsk forlag i 1929. Det var Griegs tredje diktsamling og hans aller største suksess til da, med et opplag på 8000 og overstrømmende anmeldelser. Boken var særlig inspirert av Griegs opphold i Nord-Norge i 1928, men var ment som en hyllest til hele det norske landskapet og menneskene som befolket det. Samlingen inneholder noen av Griegs mest kjente dikt, som «Morgen over Finnmarksvidden», «Cykkelstyret» og «Norge».
Historikk
Nordahl Grieg dro til Nord-Norge tidlig i 1928, og utforsket store deler av landsdelen i løpet av månedene han tilbragte der. Han manglet en retning, og fortalte selv at han «vil ville noe; jeg vet bare ikke hvad». Den foregående høsten hadde han på bestilling fra Landsutstillingen skrevet kantaten «Norge», og han planla å la samlingen bli en slags utbygging av dette diktet, og dermed lot han fedrelandskjærligheten bli den retningen han savnet.