cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filip Vujanović
Filip Vujanović (Филип Вујановић) (født 1. september 1954 i Beograd i Serbia) er en montenegrinsk politiker som var president i Montenegro fra 2003 til 2018. Han var statsminister fra 1998 til 2001.
Diderich Maria Aall
Aall hadde selv en stor kunstsamling, og understøttet flere kunstnere og kunstformål. Han døde forholdsvis ung, etter en tids sykeleie.
Filip Vujanović
Liv og virke
Vujanović studerte jus ved Universitetet i Beograd.
Diderich Maria Aall
Han var sønnesønn av godseier og statsråd Niels Aall, og far til museumsdirektør Hans Aall. Diderich Maria Aall var dattersønn til eidsvollsmannen Didrich von Cappelen, Skien.
Filip Vujanović
Liv og virke
Vujanović var fungerende president i Montenegro fra 25. november 2002. Han vant presidentvalget 11. mai 2003 med 63 % av stemmene, etter at to tidligere presidentvalgene ble underkjent på grunn av for lav valgdeltagelse. Før det tredje presidentvalget ble loven endret, slik at en valgdeltagelse på over 50 % ikke lenger var nødvendig. Han var tilhenger av selvstendighet for Montenegro, og da landet erklærte selvstendighet i mai 2006 ble han den første presidenten i den selvstendige republikken Montenegro.
I presidentvalget 7. april 2013 stilte han mot opposisjonskandidaten Miodrag Lekić. Vujanović vant valget, til protester fra opposisjonen.
Halfdan Cleve
Halfdan Cleve (født 5. oktober 1879, død 6. april 1951) var en norsk pianist og komponist, født og oppvokst i Kongsberg. Han komponerte blant annet fem klaverkonserter, andre klaververker, samt en del kammermusikk.
Cleve ble født inn i en musikalsk familie, og var sønn av organist i Kongsberg kirke, Andreas Johan Julius Klewe (1832–1903). Cleves musikalske talent viste seg tidlig, og han begynte å spille klaver tre år gammel. Som 8-åring hadde han sin første offentlige opptreden. Han ble først undervist av faren, og fra 1895 studerte han i Kristiania under Otto Winther-Hjelm. I 1898 flyttet han til Berlin, hvor han studerte under Oscar Raif og brødrene Scharwenka.
I 1902 gjorde Cleve sin debut i Berlin hvor han fremførte sin egen pianokonsert i A-dur. Han bodde i Berlin til 1908. I 1907 var han solist ved en konsert for å hedre Edvard Grieg – med Grieg selv på dirigentpodiet. Han bodde i Berlin til 1908. Deretter bodde han en kort periode i København. I 1909 flyttet han til Kristiania hvor han bodde resten av sitt liv. Tilbake til Norge konsentrerte han seg om komposisjon. Musikken hans karakteriseres som senromantisk. Etter hvert fikk den et norskere preg. Cleve fikk Statens kunstnerlønn fra 1946. Fra 1926 til 1950 var han klaverlærer ved Musikkonservatoriet i Oslo.
Cleve giftet seg i Vestre Aker kirke i 1902 med pianisten Berit Winderen (1878–1964), som han fikk fire døtre med: Astri (født 1903), Dagny (født 1905), Signy (født 1907), Cissi (Cecilie Schou) (født 1911).
På Glitre gård på Lågdalsmuseet på Kongsberg ble det 5. oktober 1958 innviet et eget Cleve-rom hvor hans familie hadde donert flere av Cleves møbler og bilder.
Sophie av Württemberg
Sophie av Württemberg (født 17. juni 1818, død 3. juni 1877) var dronning av Nederland 1849–77. Hun var datter av kong Vilhelm I av Württemberg og Katarina Pavlovna av Russland.
Hun ble gift med sin fetter, den kommende kong Vilhelm III av Nederland 18. juni 1839. Ekteskapet ble ikke lykkelig, og fra 1855 levde hun og mannen adskilt. Han giftet seg på nytt etter hennes død.
Harold Brewster
Brewster vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på tredje og siste i plass i landhockeyturneringen bak India og Japan. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. USA tapte begge kampene, 2-9 mot Japan og 1-24 til India. Brewster spilte begge kampene i OL-turneringen som målvakt.
Svartstrupe
Svartstrupe er en fugl innen fluesnapperfamilien. Den er en nær slektning av buskskvett, men er mye sjeldnere i Norge enn slektningen.
Utseende
Hannene har sort hode, hvit halv-krage, sort rygg, hvit ende og sort hale. Vingene er sorte, med en stor hvit flekk på oversiden av den innerste delen av vingen. Øverst på brystet har den vanligvis en dyporange flekk og overgangen til den hvite magen kan være enten skarp eller gradvis, avhengig av underarten. Hos noen er denne flekken sort i stedet for rød-orange.
Observatoriegata (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1864 og viser til Observatoriet, som ligger i nr. 1.
Gaten har en rekke leiegårder fra 1880-årene samt enkelte nyere bygninger. Språkrådet holder til i Observatoriegata.
Svartstrupe
Utseende
Hunnene har brune fjær i stedet for hannens sorte. På hodet har de en svakt lysere «øyebrynlinje», og flekken på brystet er mer kastanjefarget. Den har også mindre hvitt på vingene enn hannen.
Utbredelse og systematikk
Svartstrupe var tidligere kjent under det vitenskapelige navnet Saxicola torquatus. Artsdatabanken, IOC World Bird List, versjon 6.2 og annen moderne litteratur skiller de europeiske fuglene ut som en egen art, Saxicola rubicola. De sibirske fuglene heter nå Saxicola maurus, og navnet Saxicola torquatus skal kun brukes om fugler fra Afrika sør for Sahara.
I snever betydning er svartstrupe utbredt fra Marokko og Den iberiske halvøy i sør til De britiske øyer og Norge i nord, og østover til Polen, Ukraina og Tyrkia. Norge er ved yttergrensen av utbredelsen, og arten forsvinner i perioder med kalde vintre. Den ble første gang funnet hekkende i Norge på Vestlandet i 1974.
Bjerkvik kirke
Bjerkvik kirke er ei kirke i Bjerkvik i Narvik kommune i Nordland. Kirka er ei langkirke i betong og tegl med 320 sitteplasser. Byggestart i 1952, den ble vigslet den 14. august 1955 av biskop Wollert Krohn-Hansen. Arkitekter for kirken var Arnstein Arneberg og Per Solemslie. Alterbildet i kirka er malt av Axel Revold.
Den første kirken i Bjerkvik gikk tapt natten mellom 12. og 13. mai 1940, da Bjerkvik ble skutt i brann av den allierte flåte. Bygget var delt i skole og kapell, der nederste del mot Herjangsfjorden var skole og delen opp mot Storfjellet var kapell. Derfor fikk bygget navnet: Bjerkvik skole og kapell eller Bjerkvik skolekapell. Skolekapellet ble vigslet 19. oktober i 1914 av prost Jac Andersen, det som finnes igjen etter skolekapellet er klokkekolben og lokket til oblatesken på alteret.
Ikke-monogami
Ikke-monogami er et paraplybegrep som dekker flere forskjellige typer mellommenneskelige relasjoner hvor noen eller alle deltakerne har flere seksuelle forhold og/eller kjærlighetsforhold. Begrepet står i motsetning til monogami.
Personer som nasjonalsymboler
Personer som nasjonalsymboler omfatter forskjellige oppdiktede, antropomorfe skikkelser som brukes som nasjonalsymboler for bestemte nasjoner og land. Figurene kan være hentet fra nasjonal mytologi eller historie, eller de kan ha blitt laget som en personifisering av et folk, et land eller innbyggerne der. Slike nasjonalsymboler kan brukes i offisielle og høytidelige sammenhenger, for eksempel som motiv på penger, frimerker og i billedkunst, eller i mer spøkefulle eller satiriske omtaler og avbildninger, for eksempel som stereotype karikaturer i avistegninger og på propagandaplakater.
Nasjonalfigurer omfatter i videre forstand også nasjonaldyr og andre allegoriske vesener som symboliserer eller representerer en nasjon.
Tall
Ulike typer tall
Tallene kan klassifiseres i ulike mengder, og i matematikken bruker vi bestemte symboler for å symbolisere disse mengdene.
Naturlige tall
I vårt titallsystem (som blir brukt over nesten hele verden) blir tallene representert ved ti ulike tallsymboler, fra 0 til 9. Tall som er større enn 9 blir representert ved to eller flere tallsymboler som utgjør sifrene i tallet. Symbolet for mengden av naturlige tall er \mathbb{N}.
Hele tall
De negative tallene er de tallene som er mindre enn null. De representeres ved å indikere det motsatte positive tallet med et minus-tegn foran. For eksempel kan et positivt tall representere saldoen i en bankkonto, mens et negativt tall kan representere uttak. Når vi kombinerer de negative heltallene med de naturlige tallene og null, får vi mengden av hele tall, symbolisert ved \mathbb{Z}.
Rasjonale tall
De rasjonale tallene er de som kan uttrykkes som en brøk med en teller (som er et heltall) og en nevner som er forskjellig fra null. Brøken m/n er den størrelsen du får når et helt tall m blir delt i n like store deler. To ulike brøker kan representere det samme tallet, for eksempel representerer 1/2 og 2/4 det samme tallet. Brøkene kan være negative, positive eller null. Symbolet for de rasjonale tallene er \mathbb{Q}.
Reelle tall
De reelle tallene er alle de tallene som kan representeres ved punkter på en linje, det vil si alle naturlige tall, alle heltall, alle rasjonale tall og også de irrasjonale tallene, det vil si de tallene som ikke kan uttrykkes som en brøk. Et eksempel på et slikt irrasjonalt tall er \sqrt{2}, som hører med til de reelle tallene, men kan ikke skrives som et brøk eller som et desimaltall med et endelig antall siffer.
Symbolet for de reelle tallene er \mathbb{R}.
Komplekse tall
De reelle tallene kan utvides med de komplekse tallene \mathbb{C}. Historisk sett oppsto disse tallene ut fra spørsmålet om det er mulig å trekke ut kvadratroten av et negativt tall. Ut fra undersøkelser av denne problemstillingen ble det oppdaget et nytt tall \sqrt{-1}, representert ved symbolet i. De komplekse tallene består av alle tallene på formen a + bi, hvor a og b er reelle tall. Dersom a er null, kaller vi a + bi for et imaginært tall. Dersom b er null, får vi et reelt tall. Komplekse tall korresponderer med koordinatene til punkter i det komplekse planet. I det komplekse planet måles de reelle tallene langs førsteaksen (x-aksen) og de imaginære tallene langs andreaksen (y-aksen) i et koordinatsystem.
Tallenes historie
Gjennom arkeologiske utgravninger datert 30 000 år f.Kr. har det blitt funnet ulvebein med 55 streker systematisk risset inn. Dette er noen av de eldste forløperne til tallsystem vi har. Det er uvisst hva dette ulvebeinet ble brukt til, men det er sannsynlig at det har blitt brukt til å holde oversikt over ett eller annet (for eksempel en dyreflokk, tidssykluser i en kalender eller lignende).
Babylonerne hadde det eldste plassverdisystemet vi kjenner til, med 60 som grunntall. Det eldste titallsystemet vi kjenner tilhørte de gamle egypterne, men dette var et additivt tallsystem.
Aspekter ved tallbegrepet
I forbindelse med barns læring av tallbegrepet skiller vi ofte mellom noen hovedaspekter:
For at barn skal få en full forståelse for tall og telling, må det få erfaring med alle de ulike måtene tallene kan opptre på og lære å skille mellom dem.
Kardinaltall
Kardinaltall kaller vi det når tallordet forteller noe om hvor mange. Dette kan vi også kalle for mengdetall eller antall. Her skiller vi ofte mellom to hovedtyper:
Når barn utvikler kardinaltallsbegrepet, ser vi ofte eksempler på at noe av det første de lærer er å skille mellom en-to-mange. Små barn kan ofte skille mellom små mengder, mens større mengder blir bare betegnet som mange. Dersom barnet har et fullt utviklet kardinaltallsbegrep, innebærer det at de:
Ordinaltall
Ordinaltall er tallord som forteller om hvor et objekt er plassert i en serie eller rekkefølge. Dette kaller vi for ordenstall eller rekkefølgetall. Et eksempel på dette er datoer, som beskriver en rekkefølge og ikke et antall.
Dersom et barn har ordinal forståelse, kan det sortere ulike gjenstander etter størrelse eller andre egenskaper.
Tall som identitet
Tall som identitet bruker vi når tallordet brukes som identifikasjon, for eksempel når en buss har nummer 60, eller et hus har nummer 39. Da er ikke tallordet knyttet til antall eller rekkefølge, og det blir mer som en merkelapp.
Algebra
Algebra generaliserer tall ved at bokstaver eller andre symboler representerer tall. Dette brukes for å beskrive mønster og sammenhenger. Algebra brukes også i fagene geometri og funksjoner.
Store tall
For forklaring på hvorfor store tall kan ha motstridende navn på andre språk, se den korte og den lange skalaen for store tall.
Ordene er sammensatt av et latinsk prefiks og en endelse fra million. Det latinske tallet i prefikset svarer til eksponenten som må benyttes dersom tallet skrives som potens med million som grunntall.
Eksempelvis er tri = tre og trillion er lik 1 000 000^3
tilsvarende kvadr = 4 og kvadrillion er lik 1 000 000^4, kvint = 5 og kvintillion er lik 1 000 000^5 etc. Betegnelsene fortsetter således i det uendelige.
I praksis benyttes meget sjelden betegnelser på større tall enn milliard. Dette har både sammenheng med fare for sammenblanding med de amerikansk-engelske formene og at ordene er generelt lite kjente. I vitenskapelig sammenheng foretrekker man å benytte enten SI-prefiks eller eksponensiell notasjon.
Billion og trillion internasjonalt
Den amerikanske betydningen av billion, trillion, quadrillion og quintillion er henholdsvis 109, 1012, 1015 og 1018 (altså europeisk milliard, billion, billiard og trillion). Brasil og engelskspråklige land benytter i stor grad den amerikanske forståelsen av ordene, spesielt innenfor finansliv og journalistikk. De fleste andre land som bruker disse ordene holder seg til samme forståelse som Norge.
Ecgfrith av Northumbria
Bakgrunn
Ecgfrith var sønn av sin forgjenger, Oswiu av Northumbria. Beda den ærverdige forteller oss i sitt verk Historia ecclesiastica gentis Anglorum at Ecgfrith ble holdt som gissel «ved hoffet til dronning Cynwise i provinsen til mercianerne» på den tiden da Penda av Mercia invaderte Northumbria i 654 eller 655. Penda ble imidlertid beseiret og drept av mennene fra Northumbria, ledet av Oswiu, i slaget ved Winwaed. Denne seieren økte Northumbrias makt voldsomt.
Konge
Ecgfrith ble gjort til konge av Deira i 664, et underkongedømme av Northumbria, og han ble konge av Northumbria ved sin fars død den 15. februar 670. Han hadde giftet seg med Æthelthryth, datter av Anna av East Anglia, i 660. Imidlertid tok hustruen sløret og ble nonne kort tid etter at Ecgfrith ble konge, en beslutning som var muligens årsaken til hans lange krangel og strid med Wilfred, erkebiskop av York. Ecgfrith giftet seg med en ny kvinne, Eormenburg, en gang før 678. Dette året var det han fikk forvist Wilfrid fra sitt kongedømme.
I 671 i slaget ved de to elver, selve stedet er ukjent, slo han ned et opportunistisk opprør fra pikterne, stabiliserte northumbrianernes kontroll over nordlige Britannia for de neste 14 årene og skapte også et nytt klientkongedømme i nord kalt for Lothian. Ecgfrith dro videre i 674 med å beseire Wulfhere av Mercia, erobre og underlegge seg kongedømmet Lindsey. I 679 utkjempet han et slag mot mercianerne under Æthelred (som hadde giftet seg med Ecgfriths søster Osthryth) ved elven Trent. Ecgfriths bror Ælfwine ble drept i dette slaget, og provinsen Lindsey ble gitt opp da det ble inngått fredsavtale ved innblanding av Theodore av Canterbury.
I 684 sendte Ecgfrith en ekspedisjon til Irland under sin hærfører Berht, som synes å ha mislyktes i den forstand at intet irsk land ble erobret av northubrianerne, men hærtoktet var suksessfullt i den forstand at Ecgfriths menn tok et stort antall fanger som slaver, og fikk herjet og plyndret på Irland. I 685 ledet han en stor styrke mot pikterne i Fortriu, på tross av råd om det motsatte av Cuthbert av Lindisfarne. Pikterne var ledet av hans fetter Bridei mac Bili, men han og hans menn ble lurt av en fingert flukt opp i deres fjell og ble deretter slaktet ned i slaget ved Dunnichen (enten Dunnichen i Angus eller Dunachton i Badenoch). Dette katastrofale nederlaget svekket Northumbrias makt i nord, og Bede daterer begynnelsen på Northumbrias nedgang fra Ecgfriths død. Han ble etterfulgt av sin illegitime halvbror Aldfrith.
En populær legende som handlet om Ecgfriths død ved Nechtansmere hevdet at hans dronning reiste rundt til kirkene i Carlisle sammen med Cuthbert under hærtoktet da hun ikke greide å holde seg i de kongelige kvarter og sitte ventende på slagets resultat. I løpet av reisen stoppet Cuthbert, tok en pause og sa til Eormenburg: «Jeg har akkurat hatt et syn om din ektemanns død. Dra tilbake til ditt palass og redd dine barn!» I det samme kom en budbringer med beskjed fra slagmarken til Nechtansmere med de ulykkelige nyhetene at Ecgfrith var blitt drept.
Foruten hans militære aktiviteter synes Ecgfrith å ha vært den første konge i Northumbria, og kanskje den tidligste angelsaksiske kongen som fikk preget en sølvpenny. Den ble malen for engelske mynter i århundrene etter. Tidligere angelsaksiske mynter har blitt gjort, men de er sjeldne, de fleste vanlige var gullshillinger eller thrymsas, kopiert fra romerske modeller. Pennier, eller sceattas, var tykke, støpt i støpeform, kanskje kopiert fra merovingenes mynter, og utgitt i stor skala.
Tævsjøen
Tævsjøen er en innsjø 182 meter over havet sør for tettstedet Aurskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Vannet får tilsig fra flere kanter, blant annet fra to tjern som begge heter Korstjenn, ett vest for Tævsjøen og ett i øst. Utløpet er i nord, der Riserelva renner nordover til Riserdammen i Aurskog. Speiderhytta i Aurskog ligger ved Tævsjøen. Tævsjøen er et av to steder i Norge med funn av den sjeldne planten brudelys.
Godøy
Godøy, eller Godøya, er den sørligste og vestligste av øyene i Giske kommune. Øya er 10,87 km² stor og har 1 151 innbyggere (2019). Fiske og fiskeforedling er de viktigste næringsveiene, og banklineflåten i Geilevika er en av de største i Norge. Veiforbindelsen til øya kommer fra øya Giske gjennom Godøytunnelen. De interne veiene på øya er Fv 5950 og Fv 5952 hvor Alnestunnelen går gjennom fjellet Hundagjølet til Alnes.
Geografi
Landskapet er berglendt, og Storehornet (497 moh.) er det høyeste punktet. I sørøst er det en del dyrkbar mark i kystsonen. På fjellet ligger Alnesvatnet, som er Giske kommunes drikkevannskilde. Ytterst på Alnes, nordøst på øya, står det et fredet fyr. Kulturlandskapet rundt fyret er vernevedig.
Kultur
Eilivrøysa på Høgsteinen sør på Godøya er det en stor gravhaug fra bronsealderen. Like ved er også Høgsteinen fyr, som nå er fredet. Godøya har to bedehus i aktiv drift, Godøy bedehus og Alnes bedehus.
Rubinmåler
Rubinmåler (Plemyria rubiginata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten finnes over det meste av Norge nord til Troms.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 22 – 28 mm), slank, hvit måler. Den kjennes lett på fargen, på at forvingens brede tverrbånd er avbrutt i midten og på forvingens gråblå ytterkant. Forvingen er hvit, gulbrun ved roten. Midt i vingen har den et gulbrunt tverrbånd som er avbrutt i midten, ofte mangler det helt i den bakerste halvdelen. Båndet har en svart flekk nær fremkanten. Vingens yterkant er gråblå med et smalt, bølgete, hvitt tverrbånd. Bakvingen er hvit med grå ytterkant. Larven er tynn, naken og gulgrønn.
Levevis
Arten finnes i løvskog, helst på litt fuktige steder. Larvenes viktigste næringsplante er or (Alnus spp.), men de kan også finnes på slåpetorn (Prunus spinosa), hegg (Prunus padus), rips (Ribes spp.) og trolig også andre busker og løvtrær. De voksne målerne flyr i juni – august.
Utbredelse
Arten er utbredt i den palearktiske sone. I Norge finnes den nord til Troms.
Loddetinn
Loddetinn er en legering av metaller med lavt smeltepunkt, først og fremst tinn, bly og sølv. Loddetinn brukes ved lodding, og smelter ved under 350 grader celsius.
Loddetinn inneholder et skikt av flussmiddel som gir bedre «heft». Flussmiddelet forsvinner ved lodding, og er helt nødvendig for at man skal få en god lodding. Flussmiddelet er årsaken til «lodderøyken» som kommer ved oppvarming av loddetinnet.
Et nytt direktiv med navnet RoHS sier at det i alle nye elektroniske produkter skal brukes «blyfritt loddetinn». Det er dog mange unntak, som f.eks. produkter som blir brukt i medisinsk sammenheng. Direktivet trådte i kraft 1. juli 2006.
Det skilles mellom bløtlodding og slaglodding på den ene, og hardlodding på den andre siden. For kobber- og blikkenslageren er bløtlodding mest brukt. Det gjøres med varm loddebolt og loddetinn.
L’Anse aux Meadows
L'Anse aux Meadows er et lite fiskevær på nordspissen av øya Newfoundland, i provinsen Newfoundland og Labrador, Canada, der funn fra en vikingboplass ble oppdaget av de norske oppdagerne Helge Ingstad og hans kone arkeologen Anne Stine Ingstad i 1960.
Selve stedsnavnet kan forklares på flere måter alt etter som man velger en fransk- eller engelskspråklig etymologi. Dersom «meadows» kommer fra engelsk, betyr navnet «Engbukta» eller «Engskjæret». En annen, og mer plausibel forklaring er at «meadows» er en forvanskning av det franske «méduses», og at stedsnavnet derfor kan oversettes med «Manetbukta».
Loddetinn
RoHS blyfri loddetin
En vanlig blanding er 99% tinn, kobber 0,7%, og 0,3% sølv. Dette smelter og renner uten store problemer ved 275 grader.
L’Anse aux Meadows
Vikingtidsbosetningen
300–400 meter vest for bebyggelsen ligger stedet der Helge og Benedicte Ingstad fant bosetningsspor av nordisk opprinnelse. Dette var i 1960, og Ingstad hadde da etter grundige studier av sagakilder begynt å saumfare den newfoundlandske nordkysten. Og da de kom til L'Anse aux Meadows møtte de fangstmannen George Decker. Da han hørte Ingstads ærende, tok han dem med og viste dem stedet.
Loddetinn
Lodde- og flussmiddel
Vanligvis er det tilstrekkelig med saltsyre og loddevann til rengjøring og fjerning av oksidhinner. Loddevann lages ved at man heller saltsyre opp i et lite kar, gjerne av bly.
L’Anse aux Meadows
Vikingtidsbosetningen
Sommeren etter åpnet Anne Stine Ingstad den første prøveundersøkelsen. Hun fikk bekreftet at det dreide seg om hustufter med torvvegger, og at de hadde store likheter med tilsvarende norrøne tufter på Grønland og Island. Særlig ildstedene var svært like de grønlandske. Utgravningene gikk videre hver sommer fram til 1968. Det ble funnet i alt åtte større og mindre bygninger som hadde ligget på en gammel strandvoll, nå omtrent fire meter over havflaten. Den største bygningen, «Hus A», var 24 meter lang og innvendig bredde fire meter, orientert VSV-ØNØ, med langsiden mot stranden. Tre av husene hadde sikkert vært boliger, de øvrige er tolket som lager eller verksteder. En av disse har helt sikkert vært en smie. Ellers var fire små nausttufter gravd inn ved foten av strandvollen.
Loddetinn
Lodde- og flussmiddel
Prosessen utvikler mye røyk og hydrogen. Ved tilstrekkelige høy konsentrasjon av hydrogen i luften vil man få knallgass, som kan være eksplosivt.
L’Anse aux Meadows
Vikingtidsbosetningen
Det var lite gjenstander å finne, men et spinnehjul av kleberstein og en ringnål av bronse er entydig typiske for vikingtids kontekst på Grønland, Island og Skandinavia. Det ble også tatt kullprøver til radiologisk datering, 16 av disse ble analysert, og ga en middeldatering til ca. 1000 AD. Ingstad knytter dette funnet til sagaenes beretning om Thorfinn Karlsefni, som ledet et koloniseringsforsøk med så mange som 125 menn og 15 kvinner, med base i Leifurs sin leir. Redskaper for strikking og sying er funnet, noe som indikerer at kvinner oppholdt seg på L'Anse aux Meadows. Temaet har vært gjenstand for livlig diskusjon blant historikere, se Vinland for nærmere omtale, men konsensus ser nå ut til å være samstemt for at det virkelig dreier seg om en ekte norrøn bosetning.
Dette er det eneste arkeologisk bekreftede norrøne funnsted i Nord-Amerika. Boplassen, som er 500 år eldre enn Christofer Columbus, inneholder de tidligste europeiske strukturer i Nord-Amerika. Boplassen er på UNESCOs Verdensarvliste, Klimaet i Newfoundland var da betydelig varmere enn i dag. Som det har blitt fortalt i sagaen, dro Leifur fra Grønland, for å lete etter landet Bjarni Herjólfsson hadde fortalt han om. Han fant et land rikt med druer, laks og frostfri vinter, og ikke minst mye tømmer og ved, som Grønland hadde lite av. L'Anse aux Meadows kan muligens også knyttes til legenden fra algonkinerne om et kongedømme kalt Saguenay som var befolket av en rase med blonde, rike mennesker kledd i pels og metall. Dette er imidlertid bare en løs teori.
Nøyaktig tidsangivelse
I 2021 fastslo forskere at det var bosettelse der i år 1021, men de kunne ikke slå fast når folk kom dit eller hvor lenge de var der. Den nye dateringen er basert på radiokarbondatering av trestykker som har blitt skåret med metallredskaper som ikke ble brukt av lokale urfolk.
I 2021 ble det offentliggjort datering av treverk funnet der. Undersøkelsen konkluderte med at trærne ble felt i år 1021 noe som er litt senere enn sagalitteraturen antyder. Dette omtales som den første nøyaktige og pålitelige dateringen av bosettingen.
Litteratur
Ingstad, Helge: Oppdagelsen av det nye land. J.M.Stenersens Forlag A.S. Oslo 1996 ISBN 82-7201-195-6
Utro etter noter
Utro etter noter (originaltittel: Unfaithfully Yours) er en amerikansk romantisk komedie fra 1984 regissert av Howard Zieff. Filmen handler om en kjent dirigent som mistenker at hans mye yngre kone er ham utro. Det hele bunner i en rekke misforståelser. Hovedrollene spilles av Dudley Moore og Nastassja Kinski.
Utro etter noter er en nyinnspilling av Sjalu etter noter (Unfaithfully Yours) fra 1948.
Institusjonen
Institusjonen er en norsk dokumentarserie som gikk på NRK1 i 2004. Denne dokumentaren skildret hverdagen til ansatte, gamle, syke, og funksjonshemmede på Gjestad bo- og aktivitetssenter på Jessheim. Målet for serien var å avlive en del myter om gamle og funksjonshemmede, og skape et realistisk bilde av livet på en institusjon. Pasientene var meget gamle og enkelte var døende.
Utro etter noter
Handling
Claude Eastman er en verdensberømt orkesterdirigent som gifter seg med Daniella, en vakker kvinne som en mye yngre enn ham. Etterhvert får han følelsen av at hun er ham utro. En rekke komiske situasjonen oppstår i det han forsøker å komme til bunns i sin mistanke.
Om filmen
Filmen ble en moderat suksess i USA hvor den innbragte $20 millioner. Den havnet på en 55-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1984. Produksjonskostnadene var på ca $12 millioner.
Institusjonen
Programmet ble i 2005 tildelt Torstein Dales minnepris.
Utro etter noter
Om filmen
Filmen fikk lunken mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 20 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Vøyenenga
Vøyenenga er et sted i Bærum med postnummer 1339 (tidligere 1313).
Boliger og næringsvirksomhet ved Isielva i Vestre Bærum. Hovedsakelig eneboliger og rekkehus, men i senere tid også en del lavblokker. Mindre kjøpesenter. (Hille Melbye Arkitekter, 2006). Midt imot kjøpesenteret ligger Borkenholm Gård hvor det er blitt bygget elegante rekkehus (Arkitektkontoret GASA AS, 2006) Kirkerudbakken skianlegg. Vøyenenga ungdomsskole (2007). Det elektroniske kunstverket på skolens nordfasade viser vindretning og temperatur. Vindretningen vises som et kart som er projisert på veggen, dette med nord oppover. Temperaturen vises med farger, hvor hvit og blå er kaldest, rødt og gult varmest.
Samferdsel:
Elvemøte mellom Isielva og Lomma danner Sandvikselva, en anerkjent lakseelv. Vøyenenga er en flomslette der Sandvikselva gjør flere svinger til en meandrerende elv. Elvebreddene oversvømmes ved kraftig regnvær og under vårsmeltingen.
Elvemøtet ligger rett nedenfor Wøyen mølle, som på 1800-tallet og frem til midten av 1960-tallet var en stor produsent av mel og kornprodukter fra gårdene i kommunen.
Henriette Steenstrup
Henriette Steenstrup (født 29. september 1974) er en norsk komiker og skuespiller. Hun er kjent for rollen som «Edel» i humorprogrammer som Torsdag kveld fra Nydalen og Dritseint med Edel. Hun har også hatt roller i en rekke norske filmer og TV-serier, og i 2021 fikk hun stor suksess som skaperen og hovedrolleinnehaveren av serien Pørni.
Bakgrunn
Hennes far var lærer, og moren var ansatt i NRK. Allerede som barn ønsket Steenstrup å bli skuespiller, og hun opptrådte som barn i vignetten til Kroppen samt i Skomakergata og i Halvsju-serien C-blokk bandet på NRK Fjernsynet. Som voksen ble hun først kjent gjennom NRK1s barneprogram Kykelikokos. Året før sang hun «Froskeprinsen» i barneprogramet Huset med det rare i.
Steenstrup er ansatt ved Nationaltheatret, hvor hun har spilt tittelrollen i Pippi Langstrømpe og Hilde Wrangel i Byggmester Solness. Hun startet høsten 2008 innspillingen av TV 2-serien En god nummer to, hvor hun selv står for idé og hovedrolle. Det er en dramakomedie, hvor handlingen er lagt til Nationaltheatret. Det er første gangen det blir laget en serie fra skuespillermiljø i Norge.
Høsten 2009 begynte hun i TV 2-programmet Torsdag kveld fra Nydalen. Hun vant Komiprisen 2014 i klassen årets kvinnelige scenekomiker for forestillingen En får væra som en er – en Ole Ivars musikal og var i tillegg nominert i årets kvinnelige TV-komiker. Høsten 2014 dukket Steenstrup opp i TV 2 som Edel Hammersmark Gjervan i humorprogrammet Dritseint med Edel. I 2020 og 2021 var hun programleder i spørreprogrammet Alle mot alle på TVNorge sammen med Jon Almaas.
Hun spilte hovedrollen som Liv i Dag Johan Haugeruds dramafilm Barn fra 2019. For rollen vant hun Dragon Award under Göteborg filmfestival og ble også nominert som beste skuespiller foran både Kanonprisen 2019 og Amandaprisen 2020.
I 2021 hadde første sesong av dramaserien Pørni premiere på Viaplay. Steenstrup hadde selv skapt og skrevet manus til serien og spilte også hovedrollen som Pørni. For serien vant hun Seriekritikerprisen 2021 i klassen beste skuespiller, mens serien ble kåret til beste norske komedie. Under Gullruten 2022 vant hun prisene for beste skuespiller og beste manus TV-drama og var i tillegg nominert til publikumsprisen, mens serien i tillegg vant prisene for beste dramaserie og beste klipp TV-drama. Totalt ble serien nominert til seks klasser foran prisutdelingen.
Privatliv
Hun var tidligere gift med skuespilleren Fridtjov Såheim. De var begge med i serien Nårje som våren 2012 ble sendt på TV 2. Begge spilte i musikal-humor-drama serien En får væra som en er sommeren 2019. I 2019 giftet hun seg med Rune Assmann.
Scott Verplank
Scott Rachal Verplank (født 9. juli 1964) er en amerikansk golfspiller, født i Dallas i Texas. Mens han studerte ved Oklahoma delstatsuniversitet vant han Western Open og ble dermed den første amatøren til å vinne en turnering på PGA-touren siden Doug Sanders vant Canadian Open i 1956. Som student vant han også US Amateur Championship i 1984 og den individuelle collegegolftittelen i National Collegiate Athletic Association i 1986.
Verplank graduerte og ble profesjonell golfspiller i 1986. Med fire turneringsseire har han gjort en solid karriere på PGA-touren. Han lider av diabetes og ble i 2002 tildelt Ben Hogan Award, en utmerkelse som deles ut av foreningen for amerikanske golfskribenter til en person som har fortsatt å være aktiv innen golf til tross for et fysisk handicap eller alvorlig sykdom. Verplank har vært blant de 20 beste på verdensrankingen i golf.
Antti Tyrväinen
Antti Tyrväinen (født 1933 i Ylöjärvi, død 13. oktober 2013) var en finsk skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Tyrväinen vant en olympisk sølvmedalje i skiskyting under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han kom på andreplass på 20 km skiskyting bak Klas Lestander fra Sverige.
Antti Tyrväinen døde den 13. oktober 2013 i en alder av 79 år.
Kvæfjord kirke
Kvæfjord kirke ligger på Rå, Borkenes i Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark fylke. Kirka er ei langkirke i tømmer. Den ble innviet 30. juli 1867 og har 550 plasser. Arkitekt for kirka var Jacob Wilhelm Nordan.
Kirka er hovedkirke for Kvæfjord sogn, som tilsvarer kommunen.
Kirkeskipet
I 2007 ble de to fremste benkene på hver side fjernet for å lage bedre plass fremst i kirkeskipet.
Koret
Veggene i koret er malt i samme lyse brunfarge som kirkebenkene. Det er to trappetrinn opp til koret fra skipet, koret er dessuten lavere og smalere enn skipet. Prekestolen henger på det nordre hjørnet mellom koret og skipet. Øverst i overgangen fra skip til kor er det to støttebjelker som danner en butt vinkel oppover der de møtes, en repetisjon av pediment-triangelformen som går igjen i kirkas arkitektur, men mellom bjelkene og taket er det buede ornamenter som skaper en kontrast til de rette linjene.
Galleriet
Galleriet er bygget rundt hele kirkeskipet i hesteskoform, bortsett fra at det stopper ved den siste søylen på nordsiden for å gi plass til prekestolen. Det er bygget i trinn, som et amfi. Orgelet og orgelbenken fyller hele galleriet på kortveggen mellom de to inngangsdørene.
Rekkverket til galleriet er malt i en blåfarge som er mørkere enn veggene, med innfelte flater som er malt for å se ut som marmor, i likhet med deler av altertavla.
Dåpssakristiet og sakristiet
Dåpssakristiet er bygget som en sideinngang på sørsiden av skipet. Det var ifølge arkitekttegningene planlagt en tilsvarende sideinngang på nordsiden, men den ble ikke bygget. Inngangen til sakristiet fra koret er skjult bak altertavla, som står et stykke ut fra veggen.
Altertavla
Altertavla er fra 1766, og ble restaurert og gjenoppsatt i 1930. Hovedmotivet er Jesu korsfestelse. Maleriet viser Jesus på korset, og Jesu mor Maria og disippelen Johannes som står ved siden av og sørger. Bildet viser også mørket som la seg over Jerusalem på langfredag. På henholdsvis venstre og høyre side av dette bildet er det malerier av Moses med lovtavlene og Aron med et røkelseskar. Moses er avbildet med horn i panna. Over hvert av disse bildene sitter en engel. Nederst på altertavla er nattverden avbildet. Jesus og apostlene sitter rundt et bord. Judas Iskariot er den eneste som sitter med ryggen til betrakteren, og er malt som en mørkere figur enn de andre. Over hovedmotivet er det et maleri av stallen i Betlehem, og aller øverst er Kristi himmelfart.
Altertavla har flere detaljer som er malt for å ligne på rosa marmor: På hver side av hovedmotivet er det en halvsøyleimitasjon. Søylene har forgylte joniske kapitéler. I søylenes sokler er det innfelt slike «marmor»-felter, og gesimser, både i sokkelen ved alteret, som båndgesimser og på toppen, er malt som marmor.
Bildene av korsfestelsen, Moses, Aron og nattverdener er innfelt i den blå altertavla, og har forgylte rammer som bukter seg rundt bildene.
Mellom de to søylekapitélene, over hovedmotivet, er det malt inn en forgylt tekst som forteller hvem som skjenket altertavla til kirka.
Prekestolen
Prekestolen ble i likhet med altertavla restaurert og gjenoppsatt i 1930, men er opprinnelig fra 1764. Den har en sekskantet form, og på de fire sidene som vender ut fra veggen, er det innfelt bilder av de fire evangelistene med deres symboler. Den bakerste siden er trappa ned til gulvet i koret. Prekestolen har en baldakin med samme sekskantede form, som er festet i veggen rett over den. Fra baldakinen henger det en forgylt duefigur, som altså henger rett over predikanten når han står på prekestolen. Fargene på prekestolen er blå og burgunder.
Orgelet
I pinsen 2003 ble det nåværende kirkeorgelet innviet. Det ble produsert av Åkerman & Lund, og har 18 stemmer og to manualer.
Kirketekstiler
Kirka har en rød messehagel. Inntil nylig var det kun et grønt antependium i bruk, men det ble så anskaffet to nye, et hvitt og et fiolett. Det hvite er vevd med ei seierskrone som motiv, og det fiolette har et motiv som kan tolkes både som ei tornekrone og ei fiolett sol. Antependiene følger den liturgiske fargen i kirkeåret.
Tidligere inventar
I de kirkene som tidligere har stått på stedet, har det vært verdifull kirkekunst som forteller om kirkas velstand i middelalderen. Det er sannsynlig at Kvæfjord har vært et rikt sogn, med gode avlinger og derfor store tiender.
Alterskap
Alterskapet oppbevares nå i Oldsaksamlingen i Oslo. Det står en kopi i Olavskapellet i Sarpsborg.
Antemensale
I Oldsaksamlingen befinner det seg også et antemensale som har stått i middelalderkirka. Maleriet forestiller Olav den hellige og St. Peter som står på hver sin side av en figur som antas å være erkebiskop Øystein. Det har visstnok vært diskusjon blant kunsteksperter om det virkelig er ham som er avbildet.
Antemensalet er malt i en gotisk stil med trekk fra den trønderske antemensalestilen fra norsk middelalder, men påvirket av stilen fra Bjørgvin. Den trønderske stilen kjennetegnes ved at den har et alvorlig, kirkelig preg, mens den bergenske er friere.
Det er malt med temperamaling på kritt, på furuplater. Det at naglene også er malt viser at selve malerarbeidet er gjort i Kvæfjord kirke. Konturene er risset inn før plata ble malt. Som en ramme har antemensalet en list med regelmessige, rødmalte fordypninger, som kan forestille innfattede steiner.
Byggingen av kirka
Grunnmuren ble påbegynt i juni 1865. Kommunestyret hadde vedtatt det første innkjøpet av stein i 1864, men det måtte suppleres i november 1865. Grunnmuren, med kjøp av stein, frakt og muring, kostet 236 spesidaler og 3 ort.
Tømmeret som ble brukt til byggingen kommer fra Bindalen og Målselv, i tillegg til noe tre fra Trondenes og Kvæfjord. Byggmesteren var F. F. Schmedling fra Kristiansund, som etter kontrakt fikk 2 800 spesidaler for arbeidet. Grunnsteinen ble lagt ned av A. Fochsen og P. O. Svanem, to viktige menn i bygda, den 21. mai 1866. Kirka var ferdig fra byggmesteren den 13. juli 1867, og ble innviet den 30. samme måned. Regnskapet ble ført av P. O. Svanem, og ble funnet i en vegg på Hemmestad brygge under restaurering i 1990.
Det fortelles at det var uår i Kvæfjord dette året, og at det på innvielsesdagen gikk sklett-elinger.
Kirka kostet tilsammen 5 565 spd. 1 ort og 10 skilling. Av dette var 4 000 spd. et lån fra Tromsø Sparebank. Av pengene som sto til rådighet før byggestart var det igjen 383 spd.
Tidligere kirker på stedet
Den første kirka på Rå ble trolig bygget litt før 1250, for å erstatte gudehovet som hadde vært der i førkristen tid. Ingen vet om den første kirka stod i 500 år eller ble erstattet før det ble bygget en ny kirke litt etter 1760. Den neste kirka som ble oppført, er dagens kirke fra 1867.
Den eldste kjente kirka
Den eldste kjente kirka på Rå ble beskrevet da biskop Frederik Nannestad beordret kirkeettersyn i Nidaros bispedømme i 1750. Beskrivelsen av «Qvæfiordens Kirke» fortalte at den var en rødmalt korskirke i tre, med spontak og spisstårn, men uten skriftehus. Det var ganske lavt under loftstaket. Messehagelen var ny, laget i rødt fløyel med gullsnorer. Det hang en lysekrone i kirka, men en annen var falt ned og var «deels forkommen». Prekestolen ble beskrevet som «slet».
Den forrige kirka
Beskrivelsen fra 1770 forteller om ei korskirke i tre med tilbygget kor, sakristi og våpenhus. Taket, bortsett fra sakristiet, våpenhuset og spiret, var belagt med takpanner. Den var bygget uten loft. Det ble gjort en nøye opptelling av gjenstander i kirka. Det var for eksempel kommet ei ny altertavle og en ny prekestol i den nye kirka. Altertavla og prekestolen er de som står i dagens kirke.
Regnskapskontrollen viste at sognepresten, Peder Leth, ikke var å klandre for uforsiktighet med kirkens midler, egenrådighet eller ødselhet, i motsetning til Friis. Byggekostnadene var 894 riksdaler 4–.
Grunnen til at det så måtte bygges ny kirke 120 år senere var sannsynligvis at denne kirka var blitt for lita for Kvæfjords økende befolkning.
Gravlund
Den største av kommunens to gravlunder ligger rundt kirka. Den kalles også Rå gravlund. Kirkegården omtales i kirkeettersynet i 1750: «Kirkegaarden er vel innhegned med Steen, men for trang.» Den ble – naturligvis uavhengig av bemerkningen fra 1750 – utvidet i 2008. Det er i dag steingjerde kun langs delen som ligger nord for kirka.
På kirkegården står bautasteinen Pila, som ifølge et sagn skal være skutt mot Kvæfjordmøya av Senjamannen.
Det ble opparbeidet minnelund på kirkegården i 2020.
FA-cupen 1925/26
FA-cupen 1925/26 var den 51. sesongen av den engelske FA-cupen. I finalen ble Manchester City slått 1–0 av Bolton Wanderers.
Fredskapellet i Narvik
Fredskapellet i Narvik er ei langkirke i jernbetong og tegl med 266 sitteplasser. Det ble innviet den 14. desember 1957. Arkitekt for kapellet var Jan Inge Hovig. Altertavla i kapellet er malt av Axel Revold. Kapellet brukes som gravkapell for alle trossamfunn.
Hovedkirkegården i Narvik ligger ved Fredskapellet. Et tidligere kapell på stedet der Fredskapellet står nå, ble ødelagt under krigshandlingene i 1940. Kirkegården ved Fredskapellet har et stort antall krigsgraver.
Kirka ligger mellom E6 og jernbanelinja ved Ofotbanen, og er i nærheten av Narvik jernbanestasjon.
Mørk irrmåler
Mørk irrmåler (Chloroclysta siterata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne grønnlige arten finnes i Norge nord til Nord-Trøndelag.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 25 – 30 mm), slank, grønnlig måler. Forvingen er gråaktig grønn, delvis med et visst rødskjær, med korte, svarte tverrstreker. Vanligvis er et bredt bånd rundt midten av vingen noe mørkere enn resten, og det er en firkantet, lys flekk ved vingens fremkant nær vingespissen og en litt mindre, gjerne rosa flekk ved bakkanten nær bakhjørnet. Bakvingen er silkeaktig lysgrå. Larven er naken, lang og tynn, blekt grågrønn med en rekke av brunrøde flekker langs ryggen.
Levevis
Mørk irrmåler finnes i løv- og blandingsskog. Larvene lever på ulike løvtrær, særlig eik og rogn. De voksne målerne flyr fra slutten av august til oktober, overvintrer så som voksne og flyr igjen i april – mai.
Utbredelse
Arten forekommer i hele Europa og i Nord-Afrika. I Norge er mørk irrmåler vanlig nord til Nord-Trøndelag.
Svartstrupesteinskvett
Svartstrupesteinskvett (Oenanthe pleschanka) er en fugl.
Hallangen
Hallangen er en innsjø ved fylkesvei 21 på Setskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Hallangen ligger 191 meter over havet. Rester etter tømmerfløtningskonstruksjoner fra Langebruslora og ned til Gaasvika Setten. Fra 2004 har det blitt bygd mange nye hytter på Hallangen hyttefelt på en kolle øst for Hallangen. Flyktningeruta, som ble benyttet som fluktrute under den andre verdenskrig passerer Hallangen. Flyktningeruta ble merket i 1995.
Cabaret Marzipan
Cabaret Marzipan er et musikkalbum med Lumbago, innspilt i Nidaros Studios i Trondheim og utgitt i 1981 på Polydor Records. Produsent er Nils B. Kvam. Dette er bandets andre og siste album.
Kreischa
Kommunen ligger sør for Dresden i dalen Lockwitzbach i Osterzgebirge.
Kommunen består av distriktet Kreischa og 14 distrikter som har vært tidligere kommuner:
Kreischa var en kommune i Kreis Freital fra 1952 til 1990, og i Landkreis Freital fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den en del av i Weißeritzkreis, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Castrum
Castrum (latin; flertall castra) var et latinsk begrep som romerne benyttet som betegnelse på en bygning eller et landområde som ble brukt for militært forsvar. Ettersom ordet forekommer både i oskisk, umbrisk (italiske språk) og latin, har det sannsynligvis en indoeuropeisk opprinnelse. Castrum kan i stor grad oversettes som «romersk militærleir».
Etymologi
Begrepet finnes i tre italiske språk: oskisk, umbrisk og latin. I latin hadde castrum antagelig opprinnelig betydning eiendom eller landområde omgitt av et gjerde eller en form for mur av tømmer eller stein, da det synes ha denne betydningen i noe få avsnitt i verkene til Cornelius Nepos.
Ettersom de eldste militære ly var telt framstilt av skinn eller klede, og alle men de fleste faste baser huset soldatene i barakker av telt som var plassert i firkanter og adskilt av nummererte gater, kan et castrum opprinnelig ha vært et telt.
De vanligste syntaktiske ordfrasene på latin for begrepet castra er:
På latin ble begrepet castrum langt oftere benyttet som egennavn for geografiske lokaliseringer, eksempelvis Castrum Album, Castrum Inui, Castrum Novum, Castrum Truentinum, Castrum Vergium. Flertallet ble også benyttet som et stedsnavn, som Castra Cornelia, og fra dette kommer det walisiske endelsen for stedsnavn, «Caer», og for engelske endelsene «Caster» og «Chester»; eksempelvis i Winchester, Lancaster, Manchester, Glouchester og Chester. Det engelske ordet for festning, «castle», er avledet fra angelsaksiske castel, «landsby» (i denne betydningen fra middelalderlatin), senere «stor festning, festningsverk», da avledet fra fransk castel (gammelfransk chastel, som på moderne fransk ble château), er avledet fra latinske castellum.
Castrorum Filius var et navnene som ble benyttet av keiser Caligula og deretter også av andre keisere. «Castro» er et vanlig spansk navn, også avledet fra «Castrum», og er også toponymi i Italia, Balkan og Spania og andre spansktalende land, enten ved seg selv eller ulike sammensetninger, som kulturarvstedet Gjirokastër (tidlige hetende Argurokastro) i Albania.
Begrepene stratopedon («militærleir») og frourion («befestning») ble benyttet av greskspråklige forfattere i oversettelser av henholdsvis castrum og castellum.
Luxor i Egypt er en forvanskning av arabiske al-uqsur, flertall av al-qasr, som er en arabisk form av latinske castrum. Det er også en levninger av en romersk militærleir rett ved. Arabiske al-qasr ga også spanske alcazar.
Strukturen
Castraene utviklet seg fra militærleirer til byer. De var formet som kvadrater, skarpt tegnet mot omgivelsene. Castaene hadde høye forsvarsmurer enten bygget av tre eller stein. Militærleiren eller byen var delt i to vinkelrette hovedgater, Cardo (nord-sør) og Decumanus (øst-vest), som møttes på midten i et avlangt torg kalt Forum. Rundt torget, forumet, lå offentlige og religiøse bygninger.
Militærleiren
De rette gatene i militærleiren hadde den funksjonen at de romerske soldatene var kjent med strukturen, noe som ved mobilisering ved angrep kunne være avgjørende. De rette gatene førte soldatene rask frem til potene hvis det var nødvendig. I militærleirens midte, det som senere utviklet seg til forum, lå generalens telt. En sentral plassering når det skulle sendes ordre ut.
Byen
Den sentrale delen utviklet seg til Forum, når militærleiren ble permanent by. Byen Ostia er et eksempel på et Castum, som utviklet seg videre til en by. I byene lå ofte et stort tempel ved Forum, som var knyttet til den gjeldende hersker og rundt Forum lå byens ulike administrasjonsbygninger. Selve plassen utviklet seg til en slags forplass for templet.
Castrum som symbolsk struktur
Fra tidligere tider var kvadratet og aksekorset symbol på verden. Kvadratet markerte verdens yttergrenser og aksekorset var riksveiene som førte fra by til by.
Junker Christoffer
Christoffer (født 1341/1344, død 11. juni 1363) var eneste sønn av Valdemar Atterdag og Helvig av Slesvig, og storebror til Margrethe I.