cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elin Lundgren
Elin Lundgren (født 4. september 1978 i Norrala i Söderhamn kommune, bosatt i Gävle) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2010. Hun ble valgt inn i riksdagen for Gävleborgs läns valkrets på plass 201. Av yrke er hun lærer.
Lundgren sitter i justiskomiteen, og er også vara i sivilkomiteen. Hun er også medlem i avholdsforeningen IOGT-NTO, samt at hun i 2009 og 2010 var generalsekretær for organisasjonens ungdomsforbund Ungdomens Nykterhetsförbund.
Lundgren har lærerutdanning fra høyskolen i Gävle, og arbeidet i perioden 2003 til 2009 på Sofiedalskolan i Valbo, Gävle. I mandatperioden 2006 til 2010 satt Lundgren i kommunestyret, hvor hun blant annet var nestleder for sosialnemnda. I 2005 til 2007 satt hun i SSUs forbundsledelse.
Nassau (stat)
Nassau var et grevskap og senere et fyrstedømme innenfor det tysk-romerske rike og senere innenfor det tyske forbund. Staten eksisterte fra 1125 til 1806 og ble regjert av huset Nassau.
Risberget (Grue)
Risberget er ei grend i Grue kommune i Innlandet. Den ligger 4 kilometer vest for kommunesenteret Kirkenær. Fylkesvei 410 går gjennom grenda.
Edvard Griegs vei (Ringerike)
Edvard Griegs vei (3-7, 2-6 ) er en vei på Vesterntangen i Ringerike.
Hunehals
Hunehals (tidligere også: Hunæ hals) var et slott og en forsvarborg beliggende høyt oppe på en klippe i Halland syd for innløpet til det som senere skulle bli Kungsbacka by.
Hunehals ble – med hjelp av Norges konge – befestet av Valdemar Seiers sønnesønn, greve Jakob av Halland omkring 1287, etter at han var dømt fredløs som medvirkende til mordet på Erik Klipping. Hunehals ble heretter et av de fredløses faste støttepunkter. Hunehals omtales ofte under krigen mellom Danmark og Norge på 12- og 1300-tallet, men forsvinner deretter ut av kildene. Greve Jakob oppførte siden også Varberg festning.
Arkeologi
I sommeren 1933 ble det foretatt arkeologiske undersøkelser av området, hvor man fant spor i form av tegl og store sten etter Jakob av Hallands borg. Borgens ytre forsvarsverk besto av jord og oppe på voldene hadde stått palisader av tre.
Strekkfilmmaskin
Strekkfilmmaskin er en maskin som benyttes til å emballere gods – primært på pall.
Normalt fungerer det slik at maskinen står stille mens selve pallen med godset roterer rundt. Alternativt kan godset stå stille mens maskinen roterer rundt godset. Forskjellen på disse to maskintyper er stabiliteten på godset. For ustabile varer må man bruke maskiner hvor godset står stille og selve maskinen roterer.
Innen landbruk emballeres rundballer (høyballer) på en lignende måte (for å kunne lagres utendørs), se rundballepakker.
Ingrid Holstad Berge
Ingrid Holstad Berge (født 12. juni 2001 i Stavanger) er en norsk ishockeyspiller som spiller løper for Norwich University.
Institutt for kreftgenetikk og informatikk
Institutt for kreftgenetikk og informatikk er et forskningsinstitutt ved Oslo universitetssykehus lokalisert ved Radiumhospitalet. Instituttet ledes av Håvard E. Danielsen. Sverre Heim leder Seksjon for kreftcytogenetikk.
Forskning
Et hovedfokus for instituttet er utvikling av nye prognostiske metoder basert på analyser av digitale bilder av cellekjerner. Disse viser fordeling og mengde DNA i kreftceller som igjen henger sammen med prognose. Ved å kombinere informatikk og medisin utvikles pålitelige og robuste analysemetoder.
Formidling
Oncolex og Kreftlex utvikles og driftes av instituttet.
Congrès des nations en Chine
Congrès des nations en Chine er en fransk stumfilm fra 1900, regissert av Georges Méliès.
Handling
En tryllekunstner presenterer et sirkulært stykke papir som han fjerner flaggene fra. Så fra hvert flagg produserer han en soldat fra det respektive landet, og til slutt produserer han en kineser. Men de andre soldatene forsøker umiddelbart å kutte kineseren i stykker.
Men kineseren stikker snart av i en ballong, med et uttrykk av barnslig uskyld i ansiktet samtidig som soldatene fremdeles forsøker å følge ettter ham.
Grindhval
Grindhval eller langsveivet grindhval (Globicephala melas) tilhører delfinfamilien (Delphinidae) og er således en tannhval. Den blir 3-7,6 meter lang og veier opp mot 3 800 kg. Arten kan bli 40-50 år gammel.
Beskrivelse
Grindhvalen er en stor melonhodet delfinart som er svart eller mørkegrå i fargen med et lysere område bak en sigdformet ryggfinne plassert relativt langt cranialt (mot hodet). Hannene er betydelig større enn hunnene; omkring 4–7,6 m lang og opp mot 3 800 kg, mot hunnenes 3–5,6 m og 1 800 kg. Nyfødte kalver måler omkring 1,9 m.
Utbredelse
Grindhvaler ser ut til å trives best på relativt dypt vann. Arten har en sirkumantarktisk utbredelse på den sørlige halvkule (til 68°S), men arten finnes også i tempererte og polare strøk av Nord-Atlanteren , samt i den vestlige halvparten av Middelhavet og i Svartehavet. Tidligere var arten også å finne vest i det nordlige Stillehavet.
I nordområdene er arten spesielt tallrik rundt Grønland og Island, og er ikke uvanlig å se i Norge.
Atferd
De svært aktive grindhvalene kan dykke i opp mot ti minutter og til dybder ned mot 600 m. Som andre tannhvaler bruker dyra ekkolokalisering til å orientere seg med, herunder til å fange byttedyr med.
Hunnene blir kjønnsmodne når de blir cirka 7 år gamle, hannene når de blir 12 år. Paringen foregår normalt i februar–mars. Hunnen er drektig i cirka 15–16 måneder. Kalven dies i opp mot 20 måneder og tilbringer tiden samen med mora til den er cirka 2 år gammel.
Fangst
I tidligere tider ble grindhvalene jaget inn på grunt vann og avlivet, men i dag er denne jaktformen bare i bruk på Færøyene. Arten er fredet på Svalbard og i andre norske farvann.
Kanal 5
Kanal 5 (tidligere kjent som Nordic Channel) er en svensk TV-kanal som sendes fra London. Kanalen ble grunnlagt i 1989 av Kari Storækre og Åke Wilhelmsson. Den eies nå av SBS Broadcasting som inngår i ProSiebenSat.1 Media. Kanalens hovedmålgruppe er 15-44 år.
Bakgrunn
Kanal 5 har gjennom sin posisjonering som en rendyrket underholdningskanal for unge mennesker hatt stor fremgang de senere årene, mye på grunn av innkjøp av populære komedie- og dramaserier, filmer og egenproduksjoner. Framgangen har gitt kanalen en tydeligere profil både overfor seere og annonsører. Kanal 5 har sitt hovedkontor i London, hvor også kanalens direktesendinger sendes fra. Kanalens svenske kontor ligger i Rådmansgatan i Stockholm.
17. juni 2010 fikk kanalen konsesjon til å starte kanalen Kanal 5 HD i det svenske bakkenettet , og planlagt oppstart for kanalen er 1. februar 2011.
De første årene
På en pressekonferanse 8. mars 1989 lanserte Kari Storækre og Åke Wilmsson et samarbeide med finansmannen Matts Carlgren om å starte en ny svensk kommersiell fjernsynskanal. Tidligere var det kun Jan Stenbeck som hadde gjort det samme i Sverige, da han lanserte TV3. Kanalen fikk navnet Nordic Channel, og den første sendingen gikk på lufta 27. mars samme år.
Kanalens første år var vanskelige og Nordic Channel klarte ikke å nå ut til seerne like godt som konkurrenten TV3. I 1990 solgte kanalen deler av sendetiden sin for å skaffe inntekter. Utbildningsradion var en av kjøperne som sendte i en egen programblokk på kanalen. Året etter solgte kanalen stillbildereklame for 5,000 svenske kroner i døgnet. Bortsett fra dette sendte kanalen enkelte «egne» programmer, blant annet den amerikanske såpeoperaen Glamour, som ble kanalens første seersuksess.
I 1991 var kanalen tom for penger. I kulissene sto Gerd Eklund klar til å sende programmet Bingolotto, men han avbrøt avtalen i siste sekund og solgte programmet til TV4-gruppen, som dette året fikk konsesjon til å sende TV4 i bakkenettet. De gjenstående midlene rant ut av bedriften og Carlgren forsøkte å selge den gjeldstyngede kanalen for én krone til Stenbeck – som takket nei. Fra USA kom dollarmillionæren Harry E. Sloan og hans selskap, Scandinavian Broadcasting System (SBS), som kjøpte Nordic Channel og omdøpte kanalen til TV5. Etter klager fra den franske fjernsynskanalen TV5, som også ble distribuert i det svenske bakkenettet, ble SBS nødt til å legge til Nordic i navnet på kanalen. Med de nye amerikanske eierne fikk kanalens flaggskip Glamour selskap av serier som Star Trek, Bonanza og Mission Impossible.
Amerikanerne tar over
Salg av programtid fortsatte å være en viktig inntektskilde, og derfor kunne man i starten av 1990-årene blant annet se det persiske programmet Miniatyr og amerikanske predikanter sponset av Pingstkyrkan. Økonomien begynte å forbedre seg i 1992 da det multinasjonale selskapet Unilever startet å kjøpe reklametid. Kanalen inngikk også en avtale med filmselskapet Paramount. Dermed forsvant også de gamle svenske filmene ut av sendeskjemaet. I 1993 begynte kanalen å sende egne nyhetssendinger og kanalen tok over programmet Vem tar vem? fra SVT. I 1994 satset kanalen på å lansere den svenske såpeoperaen Solo, som ble en seerfiasko til tross for en massiv reklamekampanje. Den innkjøpte komiserien Fresh Prince i Bel-Air ga kanalen mange unge seere. 22. mars byttet TV5 Nordic navn til Femman etter en lang juridisk prosess mot den franske internasjonale kanalen TV5.
I 1995 begynte Femman å sende den amerikanske komiserien Venner for livet, som i lang tid var et viktig program for kanalen. På kanalen ble det iverksatt en forandringsprosess som på alvor begynte å merkes året etter. Kanalens salgsjef Lena Åhman ble ny administrerende direktør, og hun ble Sveriges første kvinnelige administrerende direktør innen fjernsyn. Men hun satt ikke som direktør lenge før den gamle TV3-reven Jan Steinman ankom og plasserte Patrick Svensk ved roret og kampen om seere og annonsører intensiveres. Kanalens målgruppe blir seere mellom 15 og 44 år.
Flere svenske programmer
Patrick Svensk og SBS kom ikke overens, og den daværende salgssjefen Manfred Aronsson ble ny administrerende direktør i 2000. Samme år flyttet også Kanal 5 inn i nye lokaler i Rådmansgatan 42. TV-seerne fikk nå stifte bekjentskap med nye programmer som Res-TV, Lovesearch og Nalles Show.
Dokusåpen gjør kanalen fremgangsrik
I 2001 fortsatte de lave seertallene for Hotel Seger, men samme år lanserte kanalen suksesser som talentjaktprogrammet Popstars, innredningsprogrammet Room Service og den innkjøpte kriminalserien CSI. I september samme år når kanalen for første gang én million seere; under en fotballkamp mellom Sverige og Tyrkia der Andreas Andersson avgjorde med skåring på slutten av kampen slik at Sverige ble kvalifisert til Fotball-VM 2002.
Økningen i antall seere fortsatte de første årene av 2000-tallet, og det ble flere dokusåper på kanelen. Foruten Big Brother sendte kanalen Temptation Island, Bachelor og Tjockholmen. I 2003 gjorde komikerduoen Filip Hammar og Fredrik Wikingsson sitt første program på Kanal 5, High Chaparall. De sto senere for programmer som 100 höjdare og Ett herrans liv. Gjennom disse programmene ble Hammar og Wikingsson en viktig del av kanalens programtilbud. Etter at dokusåpene begynte å falle i popularitet satset kanalen mere på amerikanske dramaserier, som ofte har blitt suksesser. Flest seere har CSI, OC og Desperate Housewives hatt.
Eli Krog
Eli Krog (født 20. mai 1891, død 23. mars 1970) var en norsk utgiver og oversetter. Hun sto for den første oversettelsen av Doris Lessing til norsk (Det synger i gresset, 1952), som hun også fikk Bastianprisen for. Hun var en viktig pådriver for opprettelsen av Norsk Oversetterforening i 1948, og formann i samme forening fra 1950 til 1960.
Hun var datter av høyesterettsadvokat Ludvig Meyer, og gift med Helge Krog fra 1912 til 1947. Sammen med sine to søsken Rolf og Karl er ble hun malt i 1892 av Edvard Munch i portrettet Ludvig Meyers barn.
Erindringsboken Lek med minner (Aschehoug 1966) byr på skarpe nærbilder fra norsk åndsliv i mellomkrigstiden.
Veli Saarinen
Veli Saarinen (født 16. september 1902, død 12. oktober 1969) var en finsk langrennsløper. Han var med på å dominere internasjonal langrennssport på 1920- og 30-tallet.
Fuad II av Egypt
Fuad II (født 16. januar 1952 i Kairo; arabisk: الملك أحمد فؤاد الثاني Ahmed Fuad) var konge av Egypt fra 26. juli 1952 til 18. juni 1953.
Hans far, Faruk I av Egypt, ble avsatt under et militærkupp ledet av Muhammad Naguib og Gamal Abdel Nasser den 23. juli 1952, og måtte abdisere til fordel for sin seks måneder gamle sønn og selv dra i eksil i Italia. Et år senere, 18. juni 1953 ble Egypt proklamert som republikk, og Fuad ble sendt til sin familie i eksil. Han vokste opp i Frankrike, men besøker (pr. 2010) Egypt som privatperson fra tid til annen. Hans far, kong Faruk, er gravlagt i Kairo.
I 1976 ble Ahmed Fouad gift med Dominique-France Loeb Picard. Paret fikk tre barn og ble skilt i 1997.
Ski-VM 2023 – Kombinert stor bakke/10 kilometer menn
Kombinert stor bakke/10 kilometer under Ski-VM 2023 ble arrangert 4. mars 2023.
Langrenn
Langrennet startet kl. 15:00.
Chongwenmenkirken i Beijing
Chongwenmenkirken (kinesisk: 北京基督教會崇文門堂 = Beijing jidu jiaohui Chongwenmen tang, Chongwenmen Christian Church) eller (崇文門教堂 Chongwenmen jiaotang, Chongwenmen Church) eller Asburykirken (亚斯立堂, Yasili tang, Asbury Church / Yasili Church) er en protestantisk kirke opprinnelig for metodistene i Beijing i Folkerepublikken Kina. Den ligger i gaten Hougou Hutong (2D) i bydistriktet Dongcheng.
Det opprinnelige byggverket ble bygd i 1870 under Qing-dynastiet. Kirken ble den brent under bokseropprøret i 1900, men stod gjenreist igjen i 1903.
I 1982 ble kirken gjenåpnet etter å ha vært stengt i en lengre periode under kulturrevolusjonen.
Den en den største protestantiske kirken i Beijing og er hjem til Folkerepublikken Kinas største protestantiske menighet.
Kirken ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Amerikansk kjempefly
Amerikansk kjempefly (Thysania agrippina) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne uvanlige, søramerikanske arten har det største vingespennet hos noe nålevende insekt, opptil 30 centimeter.(Påfuglspinneren atlasspinner (Attacus atlas) har større vingeareal).
Utbredelse
Den finnes fra det sørlige Brasil til Veracruz i Mexico. Arten er sett på som truet i staten Rio Grande do Sul, Brasil, som er den sørlige grensen for dens utbredelse. Et rapportert funn fra Florida er å anse som ganske tvilsomt (Quinn, 2008).
Systematisk inndeling
Arten ble inntil nylig regnet til den svært artsrike familien nattfly (Noctuidae).
Balbir Singh
Balbir Singh er navnet til flere personer:
VM i vektløfting 2019
VM i vektløfting 2019 ble arrangert i Pattaya i Thailand fra 18. til 25. september 2019.
Ena Marie Nystrøm
Ena Marie Eristland Nystrøm (født 28. april 2000 i Stavanger) er en norsk ishockeyspiller som spiller målvakt for Mercyhurst University.
Mötley Crüe
Bandet blir ofte kategorisert innen genren hair metal. Navnet Mötley Crüe kommer av at en venn av Mick Mars (som da spilte i bandet White Horse) sa «What a motley looking crew». Bandet ble raskt veldig populært med låter som «Home Sweet Home» og «Looks That Kill». De er også kjent for sitt lettsindige forhold til rusmidler.
Gruppen bestod fra starten av vokalist Vince Neil, vokalist og bassist Nikki Sixx, trommeslager Tommy Lee og gitarist Mick Mars. I 1992 forlot Neil bandet, og John Corabi ble ny vokalist. I 1997 kom Neil tilbake til bandet. De har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Bandet har holdt konsert i Norge flere ganger, senest 11. juni 2023 på festivalen Trondheim Rocks.
I januar 2015 annonserte Mötley Crüe at medlemmene hadde blitt enige om å legge ned virksomheten i løpet av året. Bandet fortsatte imidlertid å holde konserter utover året. Deres aller siste konsert ble holdt på nyttårsaften 2015 i Los Angeles.
Bandet startet opp igjen i 2018, og er per 2023 ute på verdensturné.
Cecil Burney
Cecil Burney (født 15. mai 1858 på Jersey i Kanaløyene i Den engelske kanal, død 5. juni 1929 i Upham i Hampshire i England) var en britisk admiral i Royal Navy.
Bakgrunn
Cecil Burney var sønn av en tidligere kaptein i Royal Navy og han ble utdannet ved Royal Naval Academy før han ble stasjonert ombord på HMS Britannia som kadett i juli 1871, da han var tretten år gammel.
Militær
Burney ble forfremmet i oktober 1873 og han ble senere utstasjonert i Stillehavet og ved flere forskjellige nordamerikanske stasjoner. Over de neste tre årene var Burney hovedsakelig stasjonert på fastlandet, men med korte perioder ombord på troppetransportskipet HMS Serapis og andre britiske skip.
Burney ble forfremmet til løytnant den 30. august 1879 og han sluttet seg deretter til korvetten HMS Carysfort som var en del av den britiske flåten i Middelhavet. De neste to årene ble tilbrakt ved militære skoler i Portsmouth og Devonport for videre militær utdannelse. Den 1. januar 1893 ble Burney forfremmet til kommandør og han fikk ansvaret for krysseren HMS Hawke som også var en del av den britiske middelhavsflåten. I september 1899 tok Burney kommandoen over sitt gamle skip HMS Hawke og i 1900 ble han utnevnt til kaptein ombord på HMS Sapfo.
Admiral
Den 10. oktober 1907 ble Burney forfremmet kontreadmiral og han hadde kommandoen over flere skip tilhørende den britiske Home Fleet. Den 20. september 1912 ble Burney bekreftet som viseadmiral. I april 1913 ble Burney sendt sammen med sin skvadron til Antivari på kysten av Montenegro for å ta kommandoen over den internasjonale marinestyrken som var blitt sendt dit for å håndtere forstyrrelsene og uroen som hadde oppstått i Montenegro og Albania like før den andre Balkankrigen ble avsluttet. Mot slutten av 1913 vendte Burney tilbake til Storbritannia.
Burney ble tildelt Order of the Bath (KCB) i 1913 og han mottok Order of St. Michael og St. George (KCMG) den 27. oktober, samme år. Ved utbruddet av den første verdenskrig i august 1914 hadde Burney kommandoen over flere britiske skip som hovedsakelig var stasjonert i nærheten av Den engelske kanal. Burney ble offisielt pensjonert fra den britiske marinen, den 24. november 1925.
Før han pensjonerte seg var han blitt utnevnt til admiral.
Burney døde i juni 1929, da han var 71 år gammel.
José Luis Sánchez Paraíso
José Luis Sánchez Paraíso (født 21. juli 1942, død 18. juli 2017) var en spansk sprinter.
Hans beste resultat i et OL var en semifinaleplass i 1952.
Lawrence Ferlinghetti
Lawrence Ferlinghetti (1919–2021) var en amerikansk dikter og maler som var en av grunnleggerne av bokhandelen og forlaget City Lights Booksellers & Publishers. Han skrev poesi, skjønnlitteratur, dramatikk, kunstkritikk og oversatte litteratur. Mest kjent er han for diktsamlingen A Coney Island of the Mind (1958), som har blitt oversatt til ni språk og som har blitt solgt i mer enn en million eksemplarer.
Bakgrunn
Lawrence Ferlinghetti var yngst av fem sønner til Carlo Ferling (tidligere Ferlinghetti) og Albertine Mendes-Monsanto. Monsanto kom fra Lyon og nedstammet fra sefardiske jøder fra Portugal. Carlo Ferlinghetti (1872–1918) kom fra Brescia i Italia og emigrerte til USA i 1894 der han forkortet sitt navn til Ferling. Han arbeidet som auksjonsforretter og boligmegler i Little Italy på Manhattan og døde før sønnen ble født. Moren kom kort etter fødselen på mentalsykehus og Lawrence ble oppfostret av sin franske farmor Emily Monsanto.
Den nye familien flyttet til Strasbourg og Ferlinghettis første språk ble dermed fransk.
Etter fem år flyttet familien tilbake til New York og Ferlinghetti ble plassert på barnehjem i Chappaqua i delstaten New York. Emily Monsanto søkte arbeide og ble guvernante hos den velbergede familien Bisland i Bronx.
Ferlinghetti begynte på privatskolen Riverdale Country School i Bronx. Hans fosterfar Presley Eugene Bisland, som hadde studert gresk og latin, inspirerte gutten til litterære studier. Etter grunnskolen gikk han videre til Northfield Mount Hermon School, en internatskole i Massachusetts. I 1937 begynte han han på University of North Carolina at Chapel Hill og fire år senere tok han sin eksamen som journalist.
Høsten 1941 søkte han seg til USAs flåte der han tjenestegjorde under andre verdenskrig.
Etter krigen tok Ferlinghetti en mastergrad ved Columbia University i New York City i 1947. Deretter reiste han til Frankrike. På reisen traff han sin framtidige hustru, Selden Kirby-Smith, som var barnebarn til generalen Edmund Kirby-Smith. Begge skulle studere ved Sorbonne i Paris og Ferlinghetti tok sin doktoreksamen der i 1949.
Karriere
I 1953 flyttet han til San Francisco, og grunnla samme år bokhandelen City Lights Bookstore sammen med Peter D. Martin. Året etter, etter at Martin hadde forlatt prosjektet, utvidet han virksomheten til også å omfatte forlagsvirksomhet med utgivelsen av sin egen debut, diktsamlingen Pictures of the Gone World som første utgivelse i City Lights Pocket Poets-serien. Senere utga han forfattere som Kenneth Rexroth, Kenneth Patchen, Marie Ponsot, Allen Ginsberg, Denise Levertov, Robert Duncan, William Carlos Williams og Gregory Corso. City Lights assosieres ofte med beat-generasjonen, selv om utgivelsene har dekket et bredere spekter.
Allen Ginsbergs «Howl» kom som den femte boken i Pocket Poets-serien i 1956. Boken ble inndratt av politiet og Ferlinghetti og en annen bokhandler ble arrestert og siktet for obskønitet. Tiltalen mot den andre bokhandleren, Shig Murao, falt fra, mens Ferlinghetti ble tiltalt. Han ble forsvart av Jake Ehrlich og ACLU. Rettssaken gjorde nasjonen oppmerksom på beatbevegelsens forfattere og på San Francisco Renaissance. Etter en lang rettssak ble «Howl» og Ferlinghetti frikjent i oktober 1957. Saken skapte presedens for senere holdninger til kontroversiell litteratur.
Skredsøker
En skredsøker eller sender- og mottaker er en form for nødsender for å finne mennesker begravet i snø. Den første skredsøkeren ble utviklet i 1968. Skredsøkere fungerer både som radiosender og radiomottaker, og opererer på frekvensen 457 kHz, som er standardisert internasjonalt.
Skredsøkeren skrus på i sendemodus når en beveger seg ut i et potensielt rasfarlig område, og den vil da sende ut et svakt, pulserende radiosignal. Hvis en går på tur med flere er det vanlig å gjennomføre en enkel eller dobbel gruppetest som tester både radiosender- og mottaker. Skulle det gå et skred, og hvis noen av turmedlemmene blir begravet, så kan de andre turmedlemmene som ikke blir begravet slå over skredsøkeren fra sendemodus til mottak. Skredsøkeren vil da benytte radiopeiling for å søke etter radiosignalene sendt fra skredssøkeren til den som er blitt begravet.
Skredsøkeren er en aktiv enhet som drives på elektrisk batteri. Skiklær har ofte innsydd en passiv Recco-sender i klærne, men dette er en annen teknologi.
Historie
Den første skredsøkeren ble utviklet av John Lawton ved Cornell Aeronautical Laboratory i Buffalo, New York i 1968. De første enhetene ble solgt i 1971 under navnet «Skadi», eller Skade (fra norrøn mytologi: Skaði). Denne enheten fungerte på 2 275 kHz, og konverterte radiofrekvensen til en tone som var hørbar for øret. Ved å følge tonen og økningen i volum kunne en bruke skredsøkeren til å finne en begravet skredsøker ved å bruke et søkemønster som et rutenett.
I 1986 adopterte Internationale Kommisia fur Alpines Rettingwesen (IKAR) 457 kHz som standardfrekvens. I 1996 adopterte også American Society for Testing and Material (ASTM), frekvensen 457 kHz som standard.
Følgende er aksepterte internasjonale standarder for skredsøkere som opererer på frekvensen 457 kHz.
Etter at en del problemstillinger var diskutert og standarder etablert, skiftet fokus mot brukervennlighet – at skredsøkerene måtte bli enklere å bruke. En ny generasjon automatiske skredsøkere fikk mikroprosessorer for å analysere de mottatte signalene og angi retning og distanse til den som var tatt av skredd. I 1997 ble den første digitale skredsøkeren introdusert på "Winter Outdoor Reailer show" av Backcountry Access under navnet «Tracker». Tracker DTS ble snart den meste brukte skredsøkeren i Nord-Amerika. Selv om skredsøkerteknologien stadig er i utvikling, vil kunnskap om utstyret allikevel være det viktigste aspektet for å kunne utøve tidskritisk skredredning. Nyere teknologi innenfor skredredning benytter droner og en applikasjon på telefonen med tilkoblet ekstern enhet for å utføre skredredning.
Typer skredsøker
Det er to typer skredsøkere; digital og analog. Begge følger de internasjonale standardene som er beskrevet ovenfor, og skiller hverandre kun i hvilken metode(r) som benyttes for å finne ut hvor en annen skredsøker er. I dag blir det solgt nesten bare digitale skredsøkere, fordi de har god brukervennlighet og god funnstatistikk.
Analoge skredsøkere
Den originale skredsøkeren var en analog radiosender og -mottaker som sendte ut pulsert signal. Signalet ble mottatt og omgjort til en hørbar tone for brukeren. Tonen ble høyere i volum etter hvert som brukeren nærmet seg skredsøkeren som sendte ut det pulserende signalet. Disse søkerne hadde også LED som ga en visuell indikasjon på signalstyrken, i tillegg til en ørepropp for at brukeren skulle høre tonen best mulig.
Digitale skredsøkere
Digitale skredsøkere tar styrken fra det mottatte signalet og utsendt dipol flux-mønster for så å regne ut avstand og retning til den begravde skredsøkeren. For å kunne kalkulere det utsendte dipol flux-mønstret, må en skredsøker ha minst to antenner. De fleste moderne skredsøkere har tre antenner (tredimensjonalt i x, y, og z-retning). For skredsøkere med tre antenner så brukes i hovedsak x og y frem til man er nær den begravde skredsøkeren, og så aktiveres Z-antenne. Z-antennen har til funksjon å forhindre "falske positiver". Den digitale skredsøkeren vil indikere i hvilken retning den begravde skredsøkeren er med en pil på displayet, og i tillegg utgi en tone i varierende volum og frekvens. De fleste lav-middels nivå skredsøkere har segmenterte piler som kun peker i fem til åtte retninger, og som viser "U-turn" om en går for langt vekk fra den som er begravet. Skredsøkere på høyere nivå som for eksempel the Mammut® Pulse Barryvox and Arva® EV05 er utstyrt med digitalt kompass og akselerometer som gir en «frittflytende» retningspil i displayet for å kunne gi mer eksakt retningsangivelse. Ergo, de fleste skredsøkere i toppklassen kan angi retning og avstand til et skreddoffer i 360° omkrets. Tillegg har mange digitale skredsøkere muligheten til å benytte analog modus for de mer erfarne skredeksperter for å øke rekkevidden.
W-Link
Flere digitale skredsøkere er også utstyrt med en tilleggsfunksjon med navnet W-Link, og er på en egen radiofrekvens. Denne frekvensen sender ut tilleggsinformasjon til andre skredsøkere som er kompatible med W-Link-signalet. Merkeuavhengige funksjoner i W-Link inkluderer:
Deteksjon vitale tegn
Skredsøkere som sender på W-Link-frekvensen sender en spesifikk enhetskode for å hjelpe til med å isolere og å finne flere signaler og forenkle de ovennevnte funksjonene. Enkelte skredsøkere som Mammut® Pulse Barryvox oppdager også mikrobevegelser hos brukeren, inkludert små bevegelser som genereres av et hjerteslag. Disse skredsøkerene vil overføre informasjonen over W-Link-frekvensen, slik at enhver bruker med en annen W-Link kapabel skredsøker kan bestemme om et begravd offer er i live eller ikke, og planlegge redning triage basert på situasjon og dataene. Ideen bak dette er at hvis alle i en gruppe har på seg en skredsøker som kan vise vitaltegn via W-Link, og noen gruppemedlemmer blir begravet i et snøskred, vil de resterende gruppemedlemmene kunne anslå hvilket av de begravde ofrene som fremdeles er i live, og fokusere redningsinnsats på de som med best sannsynlighet vil overleve.
For å kompensere for gruppemedlemmer som ikke har skredsøker som kan vise vitaletegn (inkludert billigere skredsøkere uten W-Link og skredsøkere med W-Link men uten vitaltegn-funksjon), vil redningsmannens W-Link-beacon ofte vise to indikatorer på displayet for hvert offer. En indikator viser at skredofferets skredsøker sender ut på W-Link-frekvensen, mens en annen viser at offeret beveger seg. Dette hjelper til med å dempe den potensielle risikoen for å feilkategorisere et levende offer som dødt fordi deres skredsøker ikke overfører data om vitale tegn, og dermed ser ikke redningsmannen den "levende" indikatoren på skredsøkeren.
Utfordringer med W-Link
Som en universell regel viser ikke skredsøkere med W-Link data som kan identifiserbare hvilken person som er tatt i skred, selv om de er i stand til å gjøre dette. Dette er for å eliminere interessekonflikter i redningssituasjoner der en redningsmann kan velge å redde en person før (eller i stedet for) en annen, selv om en annen person er nærmere eller lettere å redde. Ved å ikke vise data som identifiserer hvilke personer som er tatt av skred, unngår en dilemmaer hvor en må for eksempel velge mellom en man liker og en man ikke liker. Dette fjerner de moralske implikasjonene og konsekvensene av personens valg. Kritikere av W-Link-systemet, da spesielt skredsøkere som viser vitaltegns-data, hevder at selv uten å tilby personlig identifiserbar informasjon, har W-Link-mottakere fremdeles moralske implikasjoner, og kompliserer redningsinnsatsen. Disse mottakerne vil skille mellom W-Link kapable og inhabile ofre med en -indikator på displayet, og ytterligere mest sannsynlig velge ofre med vitaltegn-skredsøkere først. Kritikere hevder at dette fører til en urettferdig fordeling av redningsressurser, og at personer med bedre mottakere eller nyere mottaker vil bli prioritert først. Dette fratar dermed at alle har en like stor sjanse for redning. Av denne grunn har skredsøkerprodusenten Arva Equipment valgt å utelatt å vise vitaldata på sin Link-mottaker, selv om skredsøkeren overfører dem. Et scenario som W-Link-kritikere bruker for å eksemplifisere poenget deres er følgende:
"En gruppe på fire drar på tur i skredutsatt terreng. En mann med navn Ola og konen er begge utstyrt med skredsøkere med W-link, og som sender ut data om vitale tegn. De to andre møtte de dagen før. En av de har en vanlig digital skredsøker, og den andre har en skredsøker med W-link, men som ikke sender ut data om vitale tegn. Underveis på turen så blir tre stykker tatt av snøskred, og Ola må redde dem. Han skrur skredsøkeren over i 'søkemodus' og mottar data fra alle tre som er tatt av skredet. Displayet viser to skredsøkere 10 og 12 meter forran ham, hvor av en har W-link signal og den andre kun har normalt signal. Skredsøkeren viser også en skredsøker som er 33 meter bak ham, og som sender W-link signal med data om vitale tegn, og hvor dataen indikerer at vedkommende er i live."
I dette tilfellet er det enkelt å skille mellom de tre som er skreddtatt, og hvem som er hvem, selv om skredsøkerene ikke viser navnene deres; Olas kone ligger 33 meter bak han, og de andre to som de nettopp møtte ligger forran ham og nærmere enn kona. Den moralske implikasjonen her er at mannen enten vil velge å redde sin kone, sannsynligvis på bekostning av de to andre gruppemedlemmene, eller han vil velge å redde en eller begge av de andre gruppemedlemmene, slik at kona kanskje dør. I en redningssituasjon uten tilleggsinformasjon (som for eksempel vitale tegn), ville en kompetent redningsmann foreta et rasjonelt valg, og først redde de to nærmeste ofrene. Hvis mannen tar dette valget, vil han ha valgt å ikke sette sin kones liv først, muligens resultere i hennes død, og vil måtte leve med det resten av livet.
Frekvenser og teknisk informasjon
Frekvenser brukt for W-link varierer basert på geografisk lokasjon. Per dags dato er frekvensene følgende:
Eksterne lenker
Powder Bee Skreddrone
Oljerørledningen fra Øst-Sibir til Stillehavet
Østlige Sibir-Stillehavet oljeledningen (Espo rørledningen, russisk: Нефтепровод "Восточная Сибирь – Тихий океан" (ВСТО)) er et rørsystem for eksport av russisk råolje i Asia-Pacific markeder (Japan, Kina, Korea). Rørledningen er bygget og drevet av det russiske rørledning-selskapet Transneft.
Bygging av rørledningen startet i april 2006. Den 4. oktober 2008, seksjon mellom Taishet og Talakan i drift for å pumpe olje fra Surgutneftegas-eide Alinsky. Den første fasen av rørledningen var lagt i mai 2009 og hele første etappe ble reversert i desember 2009. Terminalen på Kosmino ble innviet av Russlands statsminister Vladimir Putin den 28. desember 2009.
I februar 2009, og Kina undertegnet Russland en avtale som sier at anspore rørledningen til Kina ville bli bygget og Russland vil forsyne Kina med 15 millioner tonn olje (300 000 fat per dag) hvert år i 20 år i bytte for et lån verdt $250 00 000 000 til russiske selskaper Transneft og Rosneft for rørledning og oljefelt utvikling. Byggingen av røret til Kina startet i det russiske territoriet den 27. april 2008 og i kinesisk territorium den 18. mai 2009.
Risberget (Våler)
Risberget er ei grend i Våler kommune i Innlandet. Den ligger 25 km nordøst for kommunesenteret Våler, og 10 km vest for Gravberget. Risberget er ei tradisjonsrik grend med gårder og kulturlandskap med et interessant bygningsmiljø. Det finnes også forsamlingslokale, kombinert skolehus og kirkesal, gravplass og skytterhus. Fv493 passerer gjennom grenda.
Austrheim (Gloppen)
Austrheim er en gård i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane, opprinnelig en storgård bygget rundt et klyngetun, nå delt i en rekke aktive bruk. Gården ligger vest for kommunesenteret Sandane på nordsiden av Gloppefjorden. Videre mot vest ligger nabogården Hauge.
Etymologi
Navnet Austrheim betyr østgården, eller gården mot øst, og kommer trolig av at det er gården lengst mot øst på denne siden av Gloppefjorden. Navnet kan også komme av betydningen gården øst for Vereide, som var en mektig storgård.
Historie
Funn av fornminner vitner om at gården var en storgård i eldre jernalder. Gården har et kjent fornminne, en bautastein med en skipsfigur. Skipsbildet er vendt mt fjorden. Steinen er plassert like ved den gamle bygdeveien, og var dermed plassert synlig fra både landevei og sjøvei. Steinen var plassert i en gravrøys, trolig en kenotaf.
100 meter mot øst lå nok en gravhaug, Kyrkjehaugen. Haugen var 15 – 17 meter i diameter, og 2,5 meter høy. Etter utgravning av haugen ser det ut til at også denne gravhaugen har vært en kenotaf. I høymellomalderen stod, Austrheim kirke her. Kirken er antatt å ha vært en stavkirke. Med så kort avstand til Vereide kirke, er det trolig at Austrheim var et viktig samlingssted.
Antonin Scalia
Antonin Scalia (født 11. mars 1936 i Trenton i New Jersey, død 13. februar 2016 i Shafter i Texas ) var en amerikansk høyesterettsdommer. Han ble utnevnt til embedet i 1986, og ble den første italiensk-amerikaner i USAs høyesteretts historie. Scalia tilhørte den konservative fløyen av Høyesterett.
Austrheim (Gloppen)
Historie
Ved utskiftingen av gården i rundt 1890 var det 107 hus fordelt på 11 brukere. Gårdstunet var da et klyngetun, som var en vanlig byggeform på vestlandet.
Austrheim er også tilholdssted for Nordstranda skole. Til skolekretsen hørte gårdene i Fjellbygda, Gloppestad, Hauge og områdene Øyrane og Leirbrekka som ligger mot Sandane. Fra 2009 ble elever fra Vereide krets også flyttet hit.
Antonin Scalia
Bakgrunn
Scalia var sønn av foreldre med italiensk innvandrerbakgrunn. Faren var selv innvandrer, moren av italiensk opphav. Han vokste opp i New York City etter at familien flyttet dit da han var fem år gammel.
Scalia gikk på Xavier High School, en katolsk skole drevet av jesuittordenen, på Manhattan.
Austrheim (Gloppen)
Historie
Til Austrheim krets hører også Austrheim ungdomslag, med tilhørende grendahus, Gimle.
Antonin Scalia
Bakgrunn
I 1957, etter et kort opphold ved Universitetet i Fribourg i Sveits, avsluttet han sitt historiestudium summa cum laude og kullbeste fra Georgetown University i Washington, D.C.. Han studerte så jus ved Harvard University frem til 1960.
Den 10. september 1960 giftet han seg med Maureen McCarthy. De fikk ni barn.
Karriere
Scalia begynte sin advokatkarriere ved Jones, Day, Cockley, and Reavis i Cleveland, hvor han arbeidet fra 1961 til 1967. I 1967 ble han professor i rettsvitenskap ved University of Virginia.
I 1971 gikk Scalia, som var medlem av Det republikanske parti, i president Richard Nixons tid, inn i statstjeneste ved Office of Telecommunications Policy (fra 1978 National Telecommunications and Information Administration), som da særlig befattet seg med rettslige rammer for den da voksende kabelfjernsynssektoren. I president Gerald Fords periode fra 1974 til 1977 var han United States Assistant Attorney General.
I 1977 gikk han tilbake til det akademiske, og underviste ved University of Chicago (til 1982), og var gjesteforeleser ved Georgetown University og Stanford University. I 1981/82 var han formann for American Bar Associations avdeling for offentlig rett.
I 1982 ble han dommer ved U.S. Court of Appeals for the District of Columbia Circuit.
Høyesterett (1986–2016)
Scalia ble nominert til Høyesterett av president Ronald Reagan i 1986. Han avla eden som høyesterettsdommer den 26. september 1986.
Scalia var den første italiensk-amerikaner som ble utnevnt til USAs høyesterett. Senere ble han fulgt av italienskamerikaneren Samuel Alito.
Han regnes som en av de førende blant domstolens konservative dommere i sin samtid. Hans juridiske filosofi var, i likhet med Clarence Thomas', basert på «originalisme» og som «tekstualist», som betyr at lover generelt, og grunnloven spesielt, bør tolkes slik de var ment å bli tolket da de først ble vedtatt. Dermed avviste han ideen om en «levende grunnlov», som sier at forandringer i samfunnets verdier gjør at tolkningen av grunnloven også bør endres.
Scalia var en sterk kritiker av Roe v. Wade-avgjørelsen der høyesterett fant at retten til abort var grunnlovsbeskyttet; argumentasjonen er at siden grunnloven ikke nevner abort, bør lovligheten være opp til den lovgivende myndighet og ikke den juridiske.
Scalia døde under en ferie i Texas. Han var ved sin død den lengstsittende blant høyesterettsdommerne.
Debora-ekspedisjonen
Debora-ekspedisjonen var et norsk forsøk på kolonisering av den folketomme Aldabraøya, en del av Seychellene i Det indiske hav. Galeasen Debora ble bygget i Fjellberg og var omkring 20 meter lang og 92 tonn. Den la ut fra Bergen den 19. juli 1879 med om lag 50 nordmenn ombord. Ekspedisjonen var uvanlig på den tiden ved at de reiste sørover og ikke til Amerika som alle andre (utvandringen til USA toppet seg omkring 1869) og ved at de reiste med egen båt. Prosjektet ble fulgt nøye av avisene. Misjonsvirskomheten som Hans Schreuder innledet i 1844 hadde blitt styrket ved at Det Norske Misjonsselskap fikk sitt eget skip, «Elieser», i 1864. «Elieser» seilte årlig mellom Norge og Afrika. Ludvig Larsen, tidligere skipper på Elieser, kjøpte i 1872 skonnerten «Agnes» med sikte på å drive handelsstasjoner på Madagaskar. Flere av feltagerne på «Agnes» ble senere med «Debora». Ekspedisjon ble avbrutt i Tulear på Madagaskar fordi Aldabra viste seg ubeboelig blant annet fordi den manglet ferskvann. Enkelte ble værende der på Madagaskar mens om lag 30 personer reiste inn til Durban i den britiske Natal-kolonien og slo seg ned der. Det bodde allerede noen nordmenn i Durban og biskop Hans Schreuder hadde i fleere tiår drevet misjonsvirksomhet i Natal og Zululand. Etter tre år ble Debora etterfulgt av en gruppe på 200 emigranter (hovedsakelig fra Ålesund og Sunnmøre) som fikk tildelt jord i Marburg litt sør for Durban. Nedrebø tror Marburg koloniseringen var inspirert av Debora-prosjektet.
Eupheme (måne)
Eupheme (måne), tidligere kalt S/2003 J 3, er en naturlig satellitt og en av Jupiters måner. Den ble oppdaget av et lag av astronomer ved University of Hawaii ledet av Scott S. Sheppard i 2003.
S/2003 J 3 er ca. 2 km i diameter og går i bane rundt Jupiter i en gjennomsnittlig avstand på 19,622,000 km med en omløpstid på 561,518 dager i en inklinasjon på 146,363° mot ekliptikken (146,377° mot Jupiters ekvator). Månen går i en retrograd retning med en eksentrisitet på 0,2507.
Månen tilhører Anankegruppen, retrograde irregulære måner som går i bane rund Jupiter mellom 19,3 og 22,7 Gm med inklinasjoner på ca. 150°.
King Tubby
King Tubby (født Osbourne Ruddock 28. januar 1941, død 6. februar 1989) var en jamaicansk plateprodusent, mest kjent for sin innflytelse på utviklingen av dub på 1960- og 1970-tallet. Tubbys innovative studioarbeide, hvor han løftet rollen som plateprodusent til et kreativt nivå som tidligere hadde vært forbeholdt komponister og musikere, viste seg å bli svært innflytelsesrikt på tvers av mange sjangre av populærmusikk. King Tubby blir ofte omtalt som oppfinneren av remiksen. Man kan dermed også anse mye produksjon av dance og elektronisk musikk som nedstammet fra ham.
Bitestikkel
Bitestikkelen eller epididymis er en lang, sammenkrøllet kanal i bakkant av testikkelen. Sperma produsert i testikkelen lagres midlertidig i bitestikkelen.
Gordion
Gordion (gresk: Γόρδιον, Górdion; latin: Gordium; tyrkisk: Gordiyon) var hovedstaden til oldtidens Frygia. Det var lokalisert på stedet til dagens område Yassıhüyük, omtrent 70-80 km sørvest for den tyrkiske hovedstaden Ankara, i nærheten av Polatlı i det sentrale Tyrkia. Gordion lå tilgjengelig langs den gamle oldtidsvegen («kongevegen») mellom Lydia og Assyria/Babylonia som krysset elven Sakarya, som flyter fra sentrale Anatolia og til Svartehavet.
Stedet ble arkeologisk undersøkt av Gustav og Alfred Körte i 1900 og deretter av Universitetet i Pennsylvanias museum for arkeologi og antropologi under ledelse av Rodney S. Young i årene mellom 1950 og 1973. Fortsatte utgravninger på stedet har skjedd ved det nevnte amerikanske universitet med en internasjonal gruppe.
Frygisk innvandring
På 1100-tallet f.Kr. ble Gordion bosatt av frygerne, en trakisk stamme, som hadde utvandret fra sørøstlige Europa. I løpet av 800- og 700-tallet f.Kr. vokste byen til hovedstaden til et kongedømme som kontrollerte det meste Lilleasia vest for elven Halys. Kongene i Frygia bygde store graver i nærheten Gordion i gravhauger reist over gravkamrer. Det er rundt et hundre av disse haugene, bestående av både jordfestinger og kremasjoner. På 700-tallet f.Kr. ble det bygget en bymur med tårn jevnt spredt langs den rundt den nedre byen og området nord for citadellen.
Midas
Den mest berømte av kongene i Frygia var den kvasi-legendariske kong Midas. Samtidige assyriske kilder fra mellom 718 og 709 f.Kr. kaller ham for Mit-ta-a. I henhold til den gresk historikeren Herodot var kong Midas den første utlendingen som gjorde en ofring ved helligdommen til Apollon ved Delfi i Hellas. I løpet av hans styre, i henhold til Strabon, invaderte det nomadiske folket kimmerierne Lilleasia, og i 710/709 f.Kr. ble Midas tvunget til å be om hjelp fra den assyriske kong Sargon II. I henhold til Strabons fortelling begikk kong Midas selvmord ved å drikke blodet fra en okse mens kimmerierne oversvømmet byen.
Byens ødeleggelse
Det er rikelig med bevis av en omfattende nedbrenning av byen i de arkeologiske lagene i Gordion, i et nivå som av Young er referert til som «ødeleggelsenivået». Arkeologene tolket det først som levninger av ødeleggelsen etter kimmeriernes angrep, en gang rundt 700 f.Kr. Sporene har senere blitt tolket til rundt 800 f.Kr., hovedsakelig på grunnlag av analyser fra dendrokronologi og karbondatering, foruten referanser til objekter funnet i de nedbrente lagene. Om denne tolkningen er korrekt, da er ødeleggelsen, som det ellers ikke finnes nedtegnelser om, ha skjedd av en stor brann ikke knyttet til kimmeriernes angrep. Den tidligere dato er dog blitt bestridt, hovedsakelig på grunnlag av typer og stil i de objekter som er blitt avdekket i ødeleggelseslaget, det siste som er datert til rundt 700 f.Kr. av en del forskere. Den nye dateringen basert på karbondatering synes å ha en utstrekning vid nok til å støtte begge de forslåtte arkeologiske datoene, og saken er således fortsatt under debatt.
Den store gravhaugen
Den store gravhaugen, som de amerikanske arkeologene kaller for «Tumulus MM» (for Midas Mound, «Midas-haugen»), er den største gravhaugen i Gordion, og strekker seg 50 meter opp og har en diameter på rundt 300 meter. Gravhaugen ble undersøkt i 1957 av Youngs gruppe, og avslørte levninger av en kongelig begravelse som hvilte på tekstiler av purpur og gull i en åpen tømmerkiste, omgitt av en omfattende rekke av storslåtte objekter. Gravgodset omfattet keramikkboller og bronsekar som inneholdt organiske rester, bronsespenner (fibula), lærbelter med tilbehør av bronse, og en usedvanlig samling av utskårne møblement i trevarer, spesiell grunnet dens velbevarte tilstand. Gravhaug MMs gravseremoni har blitt rekonstruert, og forskerne har avklart at gjestene ved gjestebudet spiste en stuing bestående av lam eller geitekjøtt, og drakk en blanding av gjæret drikk. Graven er datert til rundt andre halvdel av 700-tallet f.Kr. og mens det er mulig at det faktisk er gravhaugen til selveste kong Midas, er det i dag generelt antatt at det heller er tilhørende hans far Gordias.
Den gordiske knute
I henhold til en tradisjon i antikken kuttet Aleksander den store i år 333 f.Kr. den såkalte gordiske knute: dette indikerer en knute som var knyttet mellom en åk og stang på en frygisk vogn som sto i akropolis i byen. Den vognen var assosiert med Midas eller Gordias, og var knyttet til kongeslektens vekst til makt. En lokal spådom hadde sagt at den som kunne løse knuten var bestemt til å bli hersker av Asia. Aleksander skal ha løst problemet med å hogge knuten tvers av.
Senere erobringer
Etter problemene som fulgte ved Aleksanders død, ble Gordion først styrt av seleukide-kongene i Asia, deretter av ny innvandring av galatere, så av attalid herskerne av Pergamon og til slutt av Romerriket. Gordion forble et av de viktigste kommersielle sentrene i regionen, men størrelsen av selve byen ble mindre. Den gamle sentrumet ble forlatt etter den romerske erobringen i 189 f.Kr., bare de vestlige forstedene forble okkupert i romertiden.
Sørfjorden (Gildeskål)
Sørfjorden er en fjord i Gildeskål kommune i Nordland. Fjorden er 8,5 kilometer lang. Den har innløp mellom Forstranda i vest og Hjellstad i øst, og går mot sørvest til Oterstranda i fjordbotnen. Omtrent midtveis inn i fjorden ligger bygda Sørfinnset på østsiden. Bygda ligger ytterst på et nes som skiller Sørfjorden og bukta Alten.
Fylkesvei 17 går langs sørsiden av fjorden. Ved Valle går riksvei 17 østover mot Sundsfjord, mens riksvei 838 fortsetter nordover langs østsiden av fjorden mot Inndyr.
Igman
Igman er et fjell som ligger sentralt i Bosnia-Hercegovina, like sørøst for Sarajevo og ved siden av fjellet Bjelašnica og landsbyen Ilidža. Det høyeste punktet til Igman er Vlahinja på 1 502 meter, som dermed er et av de laveste Sarajevo–fjellene.