cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Narsissisme
Freud brukte begrepet primær narsissisme om spedbarnets adferd rundt oppfyllelse av sine primærbehov for næring og trygghet og sekundær narsissisme om adferd der individet i mangel av bekreftelse på primærbehov, hang igjen i et forsøk på å få disse bekreftet. Adferden rundt slike ubekreftede behov (nærhet, berøring, bekreftelse, mestring) beskrives gjerne med negative adjektiver, jmf. narsissistisk personlighetsforstyrrelse.
Personer med narsisstiske og antisosiale personlighetstrekk er mer tilbøyelige for å være utro enn andre. Ofte handler utroskap om behov for selvbekreftelse og mangel på empati.
Trotskisme
Trotskisme er en politisk ideologi som oppsto historisk i forbindelse med Leo Trotskijs kritikk av Sovjetunionen, og som i dag er betegnelsen på en rekke ulike sosialistiske og kommunistiske retninger. Begrepet ble først tatt i bruk av Trotskijs motstandere under kampene i Bolsjevikpartiet i andre halvdel av 1920-tallet, og trotskisme var en av de hyppigste anklagene under Moskvaprosessene.
Bibelsk kronologi
Bibelens kronologi er basert på Bibelens tekster som flere steder kommer med et omfattende system av ættelister, generasjoner, kongers regjeringstid og andre perioder, som man finner i fortellingene og dermed kan gi et kronologisk rammeverk til bibelhistorien.
Trotskisme
Etter at Trotskij ble utvist fra Sovjetunionen i 1929 begynte trotskismen å utsondre seg som en separat retning fra den offisielle sovjetiske marxismen-leninismen. Det som fremfor alt forente de trotskistiske bevegelsene internasjonalt var deres analyse av Sovjetunionen som en degenerert arbeiderstat, men også støtte til Trotskijs teori om permanent revolusjon. Opprettelsen av Den fjerde internasjonale i 1938 var et forsøk på å samle disse retningene.
Både på Sri Lanka og i Bolivia har trotskistiske partier vokst seg store. Også i Brasil og Argentina har det eksistert trotskistiske partier av betydning. I Europa er Frankrike det landet der trotskistiske partier har fått størst oppslutning ved valg. Hvis man ser bort fra den russiske revolusjon, som Trotskij anførte sammen med Lenin, har ingen trotskistiske bevegelser noensinne vært statsbærende eller stått i spissen for noen sosialistisk revolusjon.
Bibelsk kronologi
Når det gjelder kongetiden, har historikere i høy grad enten fulgt de eldre kronologier etablert av William F. Albright og Edwin R. Thiele, eller de nyere kronologiene til Gershon Galil.
Trotskisme
Trotskisme etter Trotskij
Etter Trotskijs død har trotskismen utviklet seg i en rekke ulike retninger, med til dels motstridende synspunkter i sentrale spørsmål. Felles for de fleste er imidlertid at de sporer sitt opphav tilbake til Den fjerde internasjonale. Obs – listen er ufullstendig.
Den gjenforente fjerde internasjonale
Den fjerde internasjonale hadde delt seg i to hoveddeler i 1953. Etter avskallinger i begge disse ble de igjen samlet i 1963. Politisk har denne tendensen blant annet tatt opp i seg økologiske perspektiver som en sentral del av politikken. De senere årene har den imidlertid vært mest bemerket for sitt begrep om omgruppering. Dette tar utgangspunkt i at den revolusjonære venstresida i dag er organisert etter skillelinjer som ikke lenger er relevante. Derfor er det viktigere for trotskistene å jobbe for omforente partier. Eksempler på dette er Rifondazione Comunista i Italia og Enhedslisten i Danmark. I Norge er Forbundet Internasjonalen tilsluttet denne retningen.
CWI-tendensen
CWI, eller Committee for a Workers' International, ble grunnlagt av den såkalte Militant-tendensen i Storbritannia. Denne retningen gikk først inn for å arbeide innenfor de etablerte arbeiderpartiene, men etter at tendensen ble ekskludert fra det britiske arbeiderpartiet på 1980-tallet gikk de vekk fra denne strategien og inntok en analyse som tilsa at de tradisjonelle arbeiderpartiene nå var blitt kapitalistiske partier. Siden den gang har CWI-tilknyttede partier og bevegelser stilt kandidater i flere land, og er representert i parlamentet i Irland. I Norge var CWI-tendensen representert ved Sosialistisk Offensiv.
IMT-tendensen
IMT, eller International Marxist Tendency, oppsto etter at CWI bestemte seg for ikke lenger å støtte de tradisjonelle arbeiderpartiene. I motsetning til CWI har IMT valgt å fortsette med entrisme, dvs. å jobbe innenfor større arbeiderpartier. Tre IMT-medlemmer er representert i parlamentet i Pakistan.
Internasjonale Sosialister
Internasjonale Sosialister-tendensen oppsto da en gruppe rundt Tony Cliff i 1950 ble ekskludert fra den britiske seksjonen av Den fjerde internasjonale. Hoveduenigheten gikk på Sovjetunionens karakter, der Cliff mente det ikke lenger var snakk om en degenerert arbeiderstat, men et statskapitalistisk system. Følgelig har tendensen vært mer kritisk til selverklærte sosialistiske stater enn andre trotskistiske bevegelser, og er også krasse motstandere av enhver form for nasjonalisme. Tendensen legger også vekt på betydningen av arbeiderklassens spontanitet. Den britiske seksjonen, Socialist Workers' Party, er den klart største seksjonen. I Norge er tendensen representert ved Internasjonale Sosialister.
Den internasjonale kommunistunionen
Den internasjonale kommunistunionen er uløselig knyttet til det franske partiet Lutte ouvrière, hvis fremste talsperson Arlette Laguiller har oppnådd omkring 5% oppslutning i franske presidentvalg. Denne retningen kjennetegnes ved at de holder seg til en klassisk leninistisk organisering, med blant annet hemmelige medlemskap. Politisk legger retningen sterk vekt på arbeidernes egne organisering. Selv om det også finnes seksjoner utenfor Frankrike er det kun her retningen har en oppslutning av betydning.
Workers' World Party
Workers' World Party, som kun finnes i USA, er et eksempel på hvordan en trotskisk bevegelse har beveget seg i retning av maoisme. Partiet oppsto da en gruppe innen Socialist Workers' Party forlot partiet på grunn av partiets kritikk av den kinesiske revolusjonen og Sovjetunionens inngripen i Ungarn i 1956. Partiets viktigste arbeidsfelt i dag er knyttet til motstand mot amerikansk imperialisme og støtte til partier, bevegelser og stater som står imot dette. Partiet støttet både den sovjetiske invasjonen av Afghanistan og Kinas brutale undertrykking av protestene på Den himmelske freds plass i 1989. Tidligere justisminister Ramsey Clark er blant dem som står partiet nær.
Spartakistene
Spartakistene, eller Det Internasjonale Kommunistforbundet er en retning som oppsto i USA gjennom kritikk av Socialist Workers' Partys støtte til den cubanske revolusjonen, og som i dag finnes i et titalls land. Bevegelsen gjør seg bemerket med å bruke mye tid på å kritisere andre revolusjonære bevegelser, og er også prinsipielle motstandere av enhver politisk-religiøs bevegelse. I USA har de også gjort seg bemerket ved å støtte North-American Man-Boy Love Association – NAMBLA som jobber for å legalisere pedofili.
Posadistene
Posadistene, oppkalt etter argentineren Juan Posada, brøt ut fra Den fjerde internasjonale, på slutten av 1950-årene. Den viktigste grunnen var et ønske om et atomkrig som skulle tilintetgjøre kapitalismen og berede grunnen for sosialisme. I tråd med dette argumenterte de også for at Cuba burde ta Guantánamobukta tilbake fra USA. Fra 1960-årene begynte også bevegelsen å interessere seg for Uidentifisert flygende objekt og utenomjordisk liv, og mente at kontakt med utenomjordisk liv kunne bidra til å styrke kampen for sosialismen på jorda. Etter Posadas død i 1981 har bevegelsen stort sett kollapset.
Lambertistene
Lambertistene er oppkalt etter franskmannen Pierre Lambert. I 1993 opprettet han en internasjonale ved navn Den fjerde internasjonale - Internasjonal Senter for Rekonstruksjon med utgangspunkt i at han mente at Den gjenforente fjerde internasjonale hadde forlatt Trotskijs synspunkter. Ulikt andre trotskistiske retninger legger lambertistene stor vekt på det nasjonale spørsmålet, og Josef Stalins skrifter om dette er svært viktige for lambertistenes virke.
Trotskisme i Norge
Trotskismen har aldri stått spesielt sterkt i Norge. Da folk som Olav Scheflo, Konrad Nordahl og Jeanette Olsen forlot NKP i 1928 var det imidlertid på mye av det samme grunnlaget som Trotskij hadde blitt ekskludert. Olsen dannet senere sammen med blant andre Helge Krog Oktober-gruppa, som var Norges første trotskistiske gruppe. De fremste trotskistene befant seg imidlertid på venstresida i Arbeiderpartiet og særlig i Arbeidernes ungdomsfylking. Blant disse var flere som i løpet av krigen skulle slutte seg til NKP, og flere av disse igjen skulle bli ekskludert i forbindelse med Furubotn-oppgjøret i 1949–50. Da Trotskij en periode befant seg i Norge var Olav Scheflo blant hans nærmeste støttespillere.
Trotskismen hadde, sammenlignet med i andre land, liten betydning under ungdomsopprøret rundt 1968. Den første organiseringen av trotskistiske krefter i Norge etter 2. verdenskrig oppsto da en liten gruppe uavhengige sosialister dannet/gjenopprettet Oktober-gruppa. Den første trotsistiske bevegelsen av betydning oppsto imidlertid i Sosialistisk Ungdom, der trotskistene fikk flertall blant annet i Oslo. Denne gruppen ble ekskludert av daværende SU-leder Erik Solheim gjennom å legge ned organisasjonen for så å opprette den uten disse dagen etterpå. Da Arbeidermaktgruppa, som Oktober-gruppa snart gikk opp i, ble opprettet et halvår senere var flertallet av disse medlemmene forsvunnet.
Arbeidermaktgruppa var preget av spenninger mellom tilhengere av Den gjenforente fjerde internasjonale og Internasjonale Sosialister. Sistnevnte forsvant ut i 1985, samtidig som en liten gruppe også dannet Norsk Syndikalistisk Forbund. Arbeidermaktgruppa sluttet seg aldri til noen internasjonal sammenslutning, men i tråd med ideen om omgruppering besluttet dens medlemmer å begynne å arbeide i Rød Valgallianse i 1991/92. Organisasjonen ble nedlagt noen år senere. Internasjonale Sosialister har siden holdt det gående, skjønt med varierende størrelse og kvalitet. I 1996 ble en gruppe medlemmer av Internasjonale Sosialister i Trondheim ekskludert. Disse begynte også å arbeide i RV og dannet samtidig Sosialistiske Arbeidsgrupper. De opprettet også et samarbeid med Revolusjonært Forbund i Bergen som hadde begynt å bevege seg i retning trotskismen. I kjølvannet av en rekke utmeldelser i IS i 1999 ble Forbundet Internasjonalen dannet, samtidig som SA og RF ble endelig nedlagt, da toneangivende krefter heller ville satse her. Forbundet Internasjonalen har i dag medlemmer i både RV og SV, og har fortsatt en nettside, som imidlertid ikke er oppdatert siden 2004.
Louis Couperus
Louis Marie Anne Couperus (født 10. juni 1863 i Haag, død 16. juli 1923 i de Steeg), var en nederlandsk forfatter.
Couperus tilbrakte en del av barndommen sin på Java, ettersom hans far var embedsmann i koloniadministrasjonen. I 1889 slo han gjennom med romanen Eline Vere som var en av de første naturalistiske romanene i Nederland.
I 1890 kom den naturalistiske boka Noodlot (skjebne) ut, hvor handlingen spinner rundt et besøk i Norge (Trondheim og Molde) hovedpersonene gjør i starten av boka.
Couperus tidligere hjem i Haag er i dag museum tilegnet han og hans verker.
Kargopol
Kargopol (russisk: Каргополь) er en by i Arkhangelsk oblast i Russland. Den ligger på begge sider av elva Onega rundt fem kilometer nord for innsjøen Latsja.
Historie
Det er uklart når Kargopol ble grunnlagt, men den er først nevnt i kildene i 1146. Den var en handelsstasjon for republikken Novgorod og en av de nordligste permanente slaviske bosetningene. Selv om dokumentasjonen av byens tidligste historie er sparsom, så antas det at Kargopol var det viktigste handelssenteret i Bjarmeland gjennom hele 1200- og 1300-tallet. I 1447 var byen stedet hvor Dmitrij Sjemjaka fant ly for Vasilij II av Moskvas vrede.
Byen ligger på den gamle ruten mellom Moskva og Arkhangelsk (på den tid den eneste russiske havnebyen), og Kargopol ble en av Russlands rikeste byer, spesielt etter at det engelske Muscovy Company startet sin virksomhet midt på 1500-tallet. I de urolige tider i Russland motstod byen en beleiring av polske og litauiske brigader. Opprøreren Ivan Bolotnikov ble henrettet i Kargopol i 1608.
Etter at Russland vant tilbake tilgangen til Østersjøen og St. Petersburg ble grunnlagt, mistet Kargopol sin betydning. Folk fra Kargopol var dog fremdeles aktive i utforskningen av det asiatiske Russland. Alexandr Baranov, den første guvernøren i Russisk Amerika (Alaska), ble født i Kargopol.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Landemerker
I dag er Kargopol en søvnig historisk by ved Kenoozero nasjonalpark. Den er best kjent i Russland for Kargopol-leketøy (Kargopolskije igrusjki), som er små, enkle leirfigurer malt i tradisjonell stil.
I byens gullalder på 1600-tallet, ble Kargopol hjemsted for en sterkt lokalisert type russisk middelalderarkitektur. Mange kirker av tre og hvit stein har overlevd i byen og dens nærhet. Den tidligste av disse bygningene er en svartkuplet katedral bygget av dolomitt av folk fra Novgorod og innviet i 1562. Et særmerke ved Kargopols kirker er fine utskjæringer i stein.
Gyula Kellner
Kellner kom på tredjeplass i maraton under OL 1896 i Athen. Han var en av 17 deltakere som stilte til start i marathonløpet den 10. april 1896. Han passerte målstreken som fjerde mann, bak tre grekere, med tiden 3.06.35, drøyt sju minutter bak vinneren Spyridon Louis. Men etter at det ble avslørt at Spyridon Belokas, som løp inn til tredjeplass, hadde fått sitte på med en vogn i deler av løpet, ble Kellners fjerdeplass oppgradert til tredjeplass.
Laothoe austauti
Laothoe austauti er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den ligner på den beslektede ospesvermeren (Laothoe populi) og erstatter denne arten i Nord-Afrika. Den er større enn ospesvermeren (vingespenn 95 – 120 mm mot 72 – 92 mm for ospesvermer) og lysere i fargen, vanligvis med gulbrun grunnfarge, men er ellers meget lik. Larven ligner ospesvermerens bortsett fra at den blir vesentlig større. Den lever på steder der det vokser poppel (Populus spp.) og pil (Salix spp.), helst langs vassdrag, også i ørkenområder. Den er bare kjent fra Nord-Afrika, der den forekommer i Marokko, Algerie og Tunisia.
South Shields
South Shields er en kystby ved munningen av elven Tyne i grevskapet Tyne and Wear, England, rundt 8 km nedstrøm fra byen Newcastle upon Tyne. Den er en del av storbyområdet (metropolitan borough) South Tyneside, som også omfatter byene Jarrow og Hebburn. South Shields består av åtte valgkretser, Biddick, Whiteleas, Harton, Westoe, West Park, Beacon, Horsley Hill og Simonside. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen og dens utbane område (built-up area) en befolkning på 75 337 innbyggere.
Historie
Det er påvist bosetning i området som i dag er byen South Shields tilbake til forhistorisk tid. Det er avdekket pilspisser fra steinalderen og keltiske rundhus fra jernalderen. En gang rundt 160 e.Kr. bygde romerne en stor festning, castrum, ved navn Arbeia på stedet. og utvidet rundt 208 for å kunne forsyne soldatene utplassert langs Hadrians mur. Blant de divisjoner som bodde i festningen var det mannskap fra lektere på Tigris, infanteri fra Iberia og Gallia, og bueskyttere fra Syria. Ved begynnelsen av 400-tallet ble festningen oppgitt i forbindelse med at romerne også oppga De britiske øyer. Dagens festning er omgjort til et museum.
I angelsaksisk tid synes det som om stedet ble en kongelig residens for kong Oswald av Northumbria; nedtegnelser viser at hans sønn Oswin ble født innenfor «Caer Urfa», noe som er antatt å være hva den tidligere romerske festningen ble kalt. Beda har nedtegnet at Oswin ga en seksjon av et landområde til Hilda av Whitby for opprettelsen av et kloster der rundt 647. Dagens kirke dedikert sankt Hilda ved markedsplassen hevdes å være stedet for klosteret.
På 800-tallet kom norrøne vikinger over Nordsjøen fra områder i Norge og Danmark for angripe og røve klostre og bosetninger langs kysten av nordlige England. En båt som antagelig er et vikingskip har blitt avdekket i Denmark Street i South Shields.
Dagens bye ble opprettet i 1245 og utviklet seg som en fiskehavn, og ga arbeidsplasser i fiske og salting. Stedsnavnet South Shields er avledet fra mellomengelske schele, i betydning «skjul», som hytter som fiskerne brukte, på norsk «sjøboder». Se også etymologi i artikkel North Shields. Saltkoking ekspanderte som industri på 1400-tallet, noe forurenset luften og de omliggende landet.
I løpet av den første verdenskrig bombet tyske Zeppelin-luftskip South Shields i 1916. Under den andre verdenskrig ble byen gjentatte ganger utsatt fra angrep fra Nazi-Tysklands Luftwaffe. Det førte til store skader på industrien og mange av innbyggerne ble drept. Særskilt et tilfluktsrom ved markedsplassen ble de omkomne minnet med en steinmosaikk formet som det britiske flagg.
I løpet av 1900-tallet minsket kullindustrien og skipsbyggingen grunnet konkurranse fra mer kostnadseffektive steder i utlandet, særlig Polen og i Sørøst-Asia. På 2000-tallet har den lokale økonomien i hovedsak vært knyttet til havnen med reparasjoner av skip og til oljeindustrien i Nordsjøen. Detaljhandel, offentlig sektor, manufaktur og turismens økende betydning har ført til store kjøpesentra, utbedring av miljø og kystområdene.
București Vest kraftverk
București Vest kraftverk er et varmekraftverk ved byen București i Romania. Installert total produksjonseffekt er 430 MW. Operatør er energiselskapet Termoelectrica. Brenseltypen er naturgass, og subsidiært koks eller tungolje. Anlegget har to konvensjonelle 125 MW-blokker for gass- eller oljefyring, og en helt ny 190 MW-enhet med kogenerasjon, ferdig i 2009. Anlegget leverer med denne enheten også noe fjernvarme.
Utslippet av CO2 var 776 000 tonn i 2005.
Rudolf Gundersen
Rudolf Gundersen (født 6. desember 1879, død 21. august 1946) var en norsk skøyteløper. Han gikk for Kristiania Skøiteklub, og var en av Norges og verdens fremste løpere i åra omkring forrige århundreskifte.
Gundersen ble europamester på skøyter tre ganger – i 1901, 1904 og 1906. Under EM i Davos i 1906 satte han verdensrekord på 500 m med 44,8, og ble den første som gikk under 45 sekunder på distansen. Under VM i Helsingfors i 1902 vant Gundersen de to korte distansene og finnen Jussi Wiinikainen de to lengste, og det kunne ikke kåres noen mester. Også i VM i 1900, 1901, 1904 og 1906 plasserte Gundersen seg blant de fremste.
Han ble norgesmester i 1901, 1902 og 1905 og nr. 2 i 1899, 1900 og 1903.
Personlige rekorder
44,8 – 1.34,4 – 2.26,6 – 8.54,0 – 18.41,0
Gylden
Gylden er betegnelsen på en rekke myntenheter som både er i bruk i dag og fra gammel tid:
Historiske gylden:
Kolsva
Kolsva er et tettsted i Köping kommune i Västmanlands län i landskapet Västmanland i Sverige. Det ligger rundt femten kilometer nordvest for Köping. I 2010 hadde tettstedet 2 453 innbyggere.
Herbert Vollmer
Herbert Eberhard Jordan Vollmer (født 15. februar 1895 i New York City, død 8. november 1961 i New York City) var en amerikansk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
St. Andrä kraftverk
St. Andrä kullkraftverk  er et kullkraftverk i St. Andrä i Østerrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 325 MW, fordelt på 305 MW effekt av kull-enheten. Deler av anlegget er betydelig oppgradert.
Anlegget ble bygget ut i årene 1985–1990. Brenselkilden er steinkull og biomasse.
Erik Magnusson av Södermanland
Erik Magnusson, hertug av Södermanland 1303. Erik ble født ca. 1282, døde i fangenskap på Nyköpingshus den 16. februar 1318, og ble begravd i Storkyrkan i Stockholm. Han er skildret i riddertidens ånd og stil i Erikskrøniken, en rimkrønike som etter alt å dømme ble ferdigstilt rundt 1320/21.
Ærgjerrig
Erik ble tidlig mer populær enn sin eldste bror kong Birger Magnusson, som arvet den svenske kronen etter farens død i 1290. Erik ble ansett både som mer dyktig og mer intelligent enn sin bror kongen. Han var også modig og ærgjerrig, og hans sosiale egenskaper skaffet ham mange tilhengere. Som opposisjonell til sin bror kongen fikk han støtte av sin andre bror Valdemar Magnusson.
Gift med Ingebjørg av Norge
I 1302 ble den drøyt 20 år gamle Erik forlovet med dem 1 år gamle Ingebjørg Håkonsdatter. Da Erik krevde bryllup i 1308 vegret imidlertid hennes far kong Håkon seg for å gi bort sin datter, blant annet fordi Norge var alliert med Sverige i henhold til tidligere avtaler, og Erik var en utfordrer til den svenske tronen.
Erik gjorde senere en pilegrimsferd til Wien og oppløste deretter sin forlovelse med Sofia av Mecklenburg-Werle (død 1339) og søsterdatter til kong Erik Menved av Danmark. Deretter opptok han sin tidligere forlovelse med norske Ingebjørg som var et godt dynastisk valg ettersom hun var den norske kongens eneste ektefødte barn. Erik fikk det som han ville. Mikkelsmess 1312 ble det turet bryllup mellom Ingebjørg og Erik i Oslo.
Opposisjon til den svenske krone
Kong Birger fryktet med rette for sine brødre og deres planer. Han tvang dem til å signere et dokument i 1304 for å gjøre dem mindre farlige. Brødrene flyktet deretter til Norge, men i 1305 ble brødrene igjen forsonet med kongen og fikk tilbake hertugtitlene sine.
Erik planla å velte Birgers marsk Torgils Knutsson som sto i vegen for hans egne planer. Ettersom presteskapet var i opposisjon til marsken ga de sin støtte til Erik og klarte å presse den svake Birger til å henrette Torgils Knutsson i 1306. Ikke mer enn et halvt år senere, i september 1306, befant Birger selv seg i fengsel, innlåst av sine to brødre som deretter tok kontrollen over Sverige.
Birgers svoger, Erik Menved, kom med en hær for å støtte Birger. Kong Håkon av Norge var derimot blitt bundet til de yngre brødrene, og Erik spesielt. I 1308 ble Erik og Valdemar tvunget av den danske kongen til å løslate Birger, men under ydmykende betingelser. Da Birger var fri søkte han støtte i Danmark og striden begynte på nytt. Ved at Erik inngikk en fredsavtale med Danmark som ble holdt skjult for kong Håkon mistet Erik den norske kongens tillit. Kong Håkon krevde Konghelle tilbake, men Erik nektet.
Krig med Norge
Erik hadde landområdet Båhuslen og Konghelle i enden av Oslofjorden som han på en eller annen måte hadde fått av den norske kongen under sitt opphold. Han hadde også fått Varberg slott og nordre Halland av Håkon Magnusson, som i sin tur hadde fått det av den danske greve Jacob Nielsen. Men i 1308/1309 var han i ferd med å miste alt til Norge.
Det brøt ut krig med Norge og Erik i 1309, og Danmark stilte seg på Norges side. På grunn av sine strategiske evner maktet Erik å ri av stormen, og beseiret nordmennene og deretter danskene som nådde Nyköping i 1309. Erik angrep Norge og gjenerobret Båhuslen og Konghelle. Striden endte med en fredsavtale i Helsingborg hvor Sverige ble delt mellom Birger og hans to brødre, hertugene Erik og Valdemar. Erik mottok Västergötland|Vestergøtland, Dalsland, Värmland og Kalmar foruten også nordlige Halland som len under Danmark, og han lovte å overlate Konghelle tilbake til Norge.
Til tross for at Erik aldri tilbakeførte Konghelle til Norge, og brøt alle sine løfter til den norske kongen, klarte han likevel få hans godkjenning for ekteskap. Forklaringen kan være at kong Håkon var blitt en noe desillusjonert mann som så at det han hadde kjempet for bare glapp unna for ham. Dessuten hadde han ingen mannelig tronarvikng. I 1312 giftet Erik seg med den 11 år gamle Ingebjørg Håkonsdatter i Oslo, og i 1316 fødte hun ham en sønn, Magnus, og i 1317 en datter. Kildene forteller at det ble feiret stort i Oslo da Erik og Ingebjørg hadde fått en sønn — en mannelig tronarving til den norske kronen.
Lurt
Erik hadde nesten maktet å nå alle sine mål: han behersket landområder bestående av deler av de tre nordiske kongedømmer, sentrert rundt kysten av Skagerrak og med Varberg som sete; han hadde en sønn som var arving til kongedømmet Norge, og han var selv de facto hersker av Sverige.
Den ambisiøse Erik ble stoppet av list da hans bror Birger, de jure hersker av Sverige, lurte ham til et gjestebud i Nyköping. Der fikk Birger øyeblikkelig Erik og Valdemar arrestert og slengt i fengsel, natten mellom 10. og 11. desember 1317. Ingen vet lenger hva som egentlig skjedde med de to brødrene, bortsett fra at de forsvinner fra historien. De ble enten sultet til døde eller henrettet i løpet av februar 1318.
Om maktkampen mellom de brødrene Erik og Valdemar på den ene siden og kong Birger Magnusson på den andre siden, se Håtunaleken.
Ettermæle
Hele Norden ble opprørte over brødrenes død, noe som fikk mange til å glemme deres ugjerninger og kun huske deres gode kvaliteter. Men Eriks ambisjoner hadde skapt store problemer for Sverige. Borgerkrigen i Sverige mellom brødrene var en av Sveriges mørke øyeblikk. Mange mennesker fra Norge, Sverige og Danmark døde på grunn av deres ambisjoner. Eriks liv ble portrettert positivt i Erikskrøniken, i tråd med riddertidens idealer. Krøniken er trolig skrevet etter initiativ fra blant andre enkehertuginne Ingebjørg Håkonsdatter, og ført i pennen av deres felles sekretær herr Tyrgils.
Barn
Erik fikk to barn med den norske prinsessen Ingebjørg Håkonsdatter:
Laterna magica (andre betydninger)
Laterna magica er benyttet i flere sammenhenger:
Yeniköy kullkraftverk
Yeniköy kullkraftverk  er et kullkraftverk i Tyrkia. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW over én enhet. Anlegget ble bygget ut i årene 1983–1987. Brenselkilden er brunkull.
Coequosa triangularis
Coequosa triangularis er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne australske arten er en av de største svermerne, med et vingespenn på opptil 16 cm.
Utseende
En meget stor (vingespenn 130 – 160 mm), brun svermer. De store forvingene har en stor, mørkebrun, trekantet flekk ved fremkanten omtrent midtveis ut, denne er bredt kantet med hvitt. Bakvingene er brunsvarte, hvite ved roten. Den grønne eller gule larven ser ut som om den har hode i begge ender: bakerst har den to store, svarte knøler som ligner en hodekapsel. Den er dekket av korte, bleke pigger («nupper») og mangler det «hornet» de fleste svermerlarver har på bakkroppen.
Levevis
Larven lever på ulike busker i familien Proteaceae.
Utbredelse
Arten har en temmelig begrenset utbredelse, og finnes den nesten bare i det østlige New South Wales.
Holy Island
Holy Island er en liten øy, omkring 13 x 6 km, på vestsiden av Anglesey i Wales. Den største byen i grevskapet Anglesey, Holyhead, ligger på øya.
Holy Island er forbundet med Anglesey med en vei på en kunstig trasé over sundet som skiller øyene, som fører motorveien A5/A55 over, sammen med Chester – London-jernbanen. Det er også en bro, bygget av Thomas Telford som en del av postveien til London på begynnelsen av 1800-tallet.
Utenfor Holy Island ligger flere mindre øyer, blant annet South Stack som har et berømt fyrtårn. Klippene rundt øya har alltid vært en fare for skipstrafikken, selv etter at fyrtårnet ble bygget.
Kemerköy kullkraftverk
Kemerköy kullkraftverk er et kullkraftverk i Tyrkia. Det har en installert produksjonskapasitet på 630 MW over én enhet. Anlegget ble bygget ut i årene 1989–1993. Brenselkilden er brunkull.
Det Stavangerske Dampskibsselskab
Det Stavangerske Dampskibsselskab AS (DSD) er et transportselskap etablert i 1855, med hovedkontor i Stavanger. Selskapet eies av familien Hermansen, gjennom holdingselskapet Folke Hermansen AS, etter at Folke Hermansen fikk kontroll over selskapet i 1991.
Styreleder er Yuhong Jin Hermansen, mens daglig leder og konserndirektør siden 2015 er Ingvald Løyning.
Historie
Under et begravelsesselskap på Jelsa i 1854 diskuterte handelsmannen Ole Thorsen ideen om å starte et dampskipsselskap som skulle drive rutefart på fjordene i Ryfylke. Det var flere betydningsfulle menn til stede under begravelsen og tanken slo an. Ideen ble siden drøftet i flere avisartikler høsten 1854.
I en stor artikkel i «Stavanger Amtstidende og Adresseavis» blir det pekt på behovet for bedre kommunikasjon mellom Stavanger og Ryfylke. Løsningen mente man måtte være et dampskip, som ukentlig kunne anløpe Sand. Stavanger Handelsforening kom raskt på banen og på generalforsamlingen 9. november 1854 ble det tegnet aksjer for 4600 spesidaler til kjøp av et fremtidig dampskip. Den øvrige aksjetegningen gikk likevel tregt. Det viste seg å være liten interesse for prosjektet fra landdistriktene i Ryfylke og ved utgangen av året var det tegnet drøyt 100 aksjer.
12. februar 1855 var det likevel klart for konstituerende møte i det som skulle bli Det Stavangerske Dampskibsselskab. De innbudte aksjetegnerne ga direksjonen fullmakt til å kjøpe et dampskip med 50-60 hestekrefter. Båten ble kontrahert i Skottland. Den skulle være på 90 fot, med en bredde på 22 fot, og kunne gjøre 9-10 knops fart. Om formiddagen tirsdag 30. oktober 1855 kom skipet med navnet «Ryfylke» til Stavanger, med kaptein Johan Gjemre på broen. Skipet var en sensasjon og skapte stor oppsikt. Lørdag 3. november la «Ryfylke» la ut på prøveturen med innbudte gjester og betalende passasjerer, og onsdag 7. november 1855 gikk den første ordinære turen.
Det skulle vise seg at driften skulle bli vanskelig. Det var altfor lite inntekter til å dekke driften. Inntekter på postfrakt gjorde det noe enklere, men likevel ble det på generalforsamlingen i 1858 satt fram forslag om å avvikle selskapet. Et vedtak i Stortinget om statsbidrag til den private dampskipsfarten ble et vendepunkt. Samtidig var Stavanger i en rivende utvikling i disse årene. Sildefisket var godt, noe som la grunnlaget for mye av seilskipsfarten og handelsstandens velstand. I 1867 fikk DSD sitt andre skip, dampskipet «Stavanger». Det var på 125 fot, og kostet 26.000 spesidaler. I 1869 kom «Haukelid» og året etter «Skjold». Da ble «Ryfylke» tatt ut av ordinær drift, og brukt som reserveskip. Fra da gikk selskapet med overskudd.
I nyere tid har DSD hatt en rekke vanskelige år bak seg. Fra 2011 til 2015 hadde det tradisjonsrike Stavanger-selskapet et samlet underskudd før skatt på 770 millioner kroner. I 2016 ble det positive tall på bunnlinjen for første gang siden 2010, da resultatet før skatt endte på 71,8 millioner kroner. Årsaken var spesielt en kraftig forbedring i ferjeselskapet Norled som trakk opp resultatet, samt at tankrederiet DSD Shipping gikk bedre.
2017 ble enda bedre, da konsernet omsatte for 5,9 milliarder kroner, en økning på 70 prosent fra 3,5 milliarder året før, mens resultat før skatt endte på 68 millioner kroner. Årsaken til den enorme veksten var at DSD i 2017 ble eneeier i busselskapet Tide, som deretter ble tatt av børs og gjort til et datterselskap i konsernet, samt at transportselskapet Nor Lines som lenge hadde slitt med lønnsomheten, ble solgt til Samskip.
Flagg og logo
Flagget og motivet som DSD benytter som logo går tilbake til 1903. Motivet ble til ved at de ansatte i rederiet ble oppfordret til å komme med forslag, og et utkast utformet av styrmann Ommund Thingbø vant frem. Det er uklart hvor Thingbø hentet ideen, men basisen var de tre røde ringene som var malt rundt skorsteinene til Det Stavangerske Dampskibsselskab sine skip. På den tiden var det også på mote med stjerner i flagget, noe som da også ble et element i motivet.
Flagget har ført til kontroverser, da det nesten er prikk lik flagget til øystaten Puerto Rico. To ganger har Puerto Rico formelt henvendt seg til Det Stavangerske Dampskibsselskab for å få selskapet til å endre flagget, første gang gjennom det norske Utenriksdepartementet på 1950-tallet. Jurister har slått fast at siden flagget ble utformet mange år før Puerto Rico fikk sitt, er det ikke brudd på internasjonale regler. Flaggene er heller ikke helt like, da stjernen i rederiets flagg står litt på kant i forhold til den i det puertorikanske flagget. Selv om Puerto Ricos flagg faktisk er åtte år eldre enn flagget til DSD, ble det ikke offisielt godkjent som nasjonalflagg før i 1952. Puerto Rico er heller ikke en uavhengig stat, og deres flagg kan kun heises på offisielle bygg sammen med det amerikanske Stars and Stripes.
== Historiske milepæler for Det Stavangerske Dampskibsselskab AS (DSD) ==
13. etappe i Tour de France 2009
13. etappe av Tour de France 2009 ble kjørt fredag 17. juli og gikk fra Vittel til Colmar.
Heinrich Haussler kom alene til mål over fire minutter før nestemann etter å ha vært i brudd hele dagen. Thor Hushovd vant spurten i hovedfeltet, og overtok den grønne trøya med fem poeng, ettersom Mark Cavendish ikke hang med hovedfeltet. Franco Pellizotti overtok klatretrøya.
2. sprint (Gérardmer)
Etter 88,5 km
3. sprint (Luttenbach-près-Munster)
Etter 124 km
1. klatring (Côte de Xertigny)
3. kategori stigning etter 46 km
2. klatring (Col de la Schlucht)
2. kategori stigning etter 105 km
3. klatring (Col du Platzerwazel)
1. kategori stigning etter 138,5 km
4. klatring (Col du Bannstein)
3. kategori stigning etter 165,5 km
5. klatring (Col du Firstplan)
2. kategori stigning etter 179,5 km
Eksterne lenker
2009 Tour de France, Stage 12 to Stage 21
Suda (elv)
Suda er ei elv i Vologda oblast i Russland. Den munner ut i Rybinsk-reservoaret i Volga. Den er 184 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 13 500 km². Middelvannføring på 134 m³/s. De største sideelvene er Sjogda, Andoga, Kolp, Voron og Petukh.
Hestekastanje
Hestekastanje (Aesculus hippocastanum) er et løvfellende tre i hestekastanjeslekten, som inngår i lønnefamilien. Tidligere ble det regnet til en egen familie, hestekastanjefamilien. Til tross for navnet er treet ikke i nær slekt med edelkastanje. Arten hører hjemme i Sørøst-Europa, men er vanlig plantet som prydtre i alle tempererte strøk på grunn av det vakre bladverket og den oppsiktsvekkende blomstringen.
Beskrivelse
Hestekastanjen kan bli 25–30 m høy med en stammediameter på 2 m og blir opptil 300 år gammel. Unge trær har glatt og grå bark, mens barken hos eldre trær er gråbrun og sprekker opp i lange flak som løsner i begge ender. Knoppene er glinsende mørkt rødbrune, 2,5 cm lange, 1,5 cm brede og klebrige om våren. Bladene er håndkoblete med 5 eller 7 omvendt eggformete, tilspissede og sittende småblad. Midtsmåbladet er inntil 25 cm langt og 10 cm bredt. Bladarrene er hesteskoformete med spor etter «sømmene». Høstfargen varierer og kan være skarlagensrød eller gyllen og oransje.
Blomsterstanden er en 15–30 cm høy topp med kransstilte stilker. Hver stilk har 5 tettsittende blomster. Blomsten er zygomorf og har 5 frynsete, hårete kronblad som er hvite med purpurrøde eller gule flekker ved basis. De øverste blomstene i blomsterstanden er hannlige; tvekjønnede blomster sitter i midten og rent hunnlige lengst ned. I Mellom-Europa blomstrer hestekastanje i april–mai, men i Norge ikke før i mai–juni. Pollineringen gjøres av insekter, først og fremst bier og humler. Nektaren inneholder opptil 75 % sukker. Frukten er en grønn, kulerund, tornete kapsel som er 6 cm i diameter. Den inneholder som regel ett frø, mer sjelden to–tre. Frøene kalles nøtter, men er ikke nøtter i botanisk forstand. De er glinsende brune med en stor, hvit flekk.
Utbredelse og økologi
Hestekastanje vokser vilt i fjellene på Balkan opptil 1600 moh. Hovedforekomsten i Hellas er i de nordvestlige Pindosfjellene. I Albania og Nord-Makedonia er arten vanligst i fjellene nord for Ohridsjøen. Den vokser i skyggefulle raviner og fjellskoger på dyp, næringsrik jord sammen med sølvlind, agnbøk, mannaask, valnøtt, europahumlebøk og på noen steder gresk edelgran. Det er også beskrevet en naturlig forekomst i østlige Bulgaria.
Arten er svært følsom for skogbrann. Frøene tåler ikke uttørking, og nye planter kan derfor ikke etablere seg på åpne og tørre steder. Trusler mot arten er angrep av kastanjeminermøll (Cameraria ohridella) og andre insekter, forurensning, hogst og skogbrann. Det finnes mindre enn 2500 viltvoksende, voksne trær, og arten har status som sårbar på IUCNs rødliste.
Hestekastanje er vanlig forvillet i Vest-Europa fra Spania i sør til De britiske øyer og Skandinavia i nord. I Norge er den funnet forvillet nordover til Levanger i Trøndelag. Arten sprer seg med frø, men fortrenger i liten grad andre arter. Det kan skyldes at frøene er for store og tunge til at fugler og småpattedyr kan frakte dem langt, og at frøene er svært ømfintlige for utørking. I den norske fremmedartslista er hestekastanje vurdert til å ha potensielt høy risiko med bakgrunn i stort invasjonspotensial, men ingen kjent økologisk effekt.
Fossiler
Hestekastanje har en typisk relikt utbredelse. I tidlig pleistocen, for omtrent én million år siden, hadde arten en videre utbredelse i Europa. Reduksjonen i utbredelsen kan skyldes utryddelsen av store pattedyr som kunne spre frøene, og frøenes lave toleranse for uttørking, som må ha skapt problemer i det tørre klimaet under istidene.
De eldste fossilene av Aesculus i Europa er fra tidlig miocen. Slekten hadde størst utbredelse i pliocen og var da vanlig i Mellom-Europa. Fossiler fra pleistocen er bare funnet i Spania, Sør-Frankrike og Italia. Her vokste hestekastanje sammen med andre løvfellende, varme- og fuktighetskrevende planter. I Lombardia i Nord-Italia fantes den i tidlig pleistocen sammen med hickory, vingevalnøtt, valnøtt, Eucommia, villvin og bøk. I nærheten av Roma vokste hestekastanje for 1,9–1,8 millioner år siden sammen med hickory, kastanje, vingevalnøtt, Nyssa, bøk, Eucommia, ambratre og tulipantre.
Historie
Hestekastanje ser ut til å ha vært ukjent for de antikke forfatterne, selv om den vokser i Hellas. Det var kanskje ottomanene som begynte å dyrke treslaget. Vestlige besøkende i Istanbul på 1500-tallet la merke til disse trærne og opplyser at de ble kalt «hestekastanje» fordi nøttene ble gitt som medisin til syke hester. Clusius skriver at trær ble sendt fra Istanbul til Wien i 1574 og 1581. Dyrking av hestekastanje ble deretter raskt vanlig i Vest- og Sentral-Europa.
Det var lenge ukjent hvor hestekastanje vokser vilt. De fleste botanikere mente at arten kom fra India, noe som gjenspeiler seg i det franske artsnavnet marronier d’Inde og det italienske castagno d’India. En engelskmann hadde sett ville hestekastanjer i Pindos i 1790-årene, men denne observasjonen ble avvist av botanikerne. Grenseendringer mellom Hellas og Det ottomanske rike gjorde etter hvert området mer tilgjengelig, og fra 1879 ble mange voksesteder oppdaget.
Nytte
Arten plantes som prydtre i store hager, parker og langs gater i alle tempererte strøk. Kultivaren 'Baumannii' har doble, hvite blomster og setter ikke frø. Hestekastanje er meget vanlig plantet i Norge nordover til Nordland. Den finnes også noen steder i Troms, men utvikler seg ikke fullt der. Kjente gater med hestekastanje i Norge er Bygdøy allé i Oslo og nedre del av Munkegata i Trondheim.
Nøttene på hestekastanjen smaker bittert og er giftige i rå tilstand. De inneholder giftige saponiner, men også 8–11 % proteiner. Nøttene kan brukes som dyrefôr hvis en koker dem slik at saponinene går over i vannet. En har også kokt nøttene for å lage lim som ble brukt av bokbindere og salmakere. Nøtter, bark og blomster brukes i naturmedisinen, og i Norge er hestekastanje klassifisert som legemiddel. Den skal virke styrkende på veggene i blodårene og brukes mot blant annet åreknuter og hemoroider. Virkestoffet er en blanding av saponiner som kalles aescin. Hestekastanje brukes også i homøopatien og i Bachs blomstermedisin.
Navarra
Navarra (baskisk: Nafarroa; spansk: Navarre) er en provins i det nordlige Spania, men også en autonom region. Regionens offisielle navn på spansk er Comunidad Foral de Navarra, og Nafarroako Foru Erkidegoa på baskisk. Navarra var historisk et frittstående kongedømme. Navarra regnes som del av det historiske baskiske kulturområdet, kalt Baskerland. Vindistriktet Navarra strekker seg over hele den sørlige halvdelen av regionen Navarra.
Navarra dekker et areal på 10,391 km², er inndelt i 272 kommuner og har en befolkning på 640,790 innbyggere (2014). Regionhovedstaden er byen Pamplona (baskisk: Iruñea eller Iruña). Rundt halvparten av regionens innbyggere bor i Stor-Pamplona. Området grenser til de autonome spanske regionene Baskerland, La Rioja, Aragón og Aquitaine i Frankrike. Det vanligste språket er kastiljansk (spansk), men mange snakker også baskisk, spesielt i de nordlige områdene.
Kulturarv
Navarra er en blanding av sin baskiske tradisjon, den transpyreneisk tilstrømningen av folkegrupper og ideer, og innflytelse fra middelhavsregionen langs elven Ebro. Dalen langs Ebro er egnet for kultivering av hvete, grønnsaker, vin, og selv oliventrær som i Aragón og La Rioja. Navarra var en del av Romerriket, befolket av baskere, senere kontrollert ved dens sørlige omkrets av muslimske angripere.
Under Reconquista, frigjøringen fra det islamske dominansen av Spania, klarte ikke Navarra å skaffe seg framgang mot muslimene ettersom landets sørlige grense allerede hadde blitt fastsatt i tiden rundt slaget ved Las Navas de Tolosa i 1212. Fra 1000-tallet hadde pilegrimsveien til Santiago de Compostela vokst i betydning. Den førte med seg pilegrimer, handelsfolk og kristne soldater fra nord. Oksitansktalende frankere fra områdene nord for Pyreneene fikk selvstyre og andre privilegier for å bosette seg i byer i Navarra. De brakte med seg håndverk, kultur og sitt romanske språk.
Jøder og muslimer ble forfulgt i nord og sør av Navarra, forvist for det meste i slutten av 1400-tallet og tidlig på 1500-tallet, eller tvunget til å konvertere. Kongedømmet Navarra kjempet for å beholde sin adskilte identitet på 1300- og 1400-tallet, og etter at kong Ferdinand II av Aragón med makt annekterte Navarra etter sin hustru Isabella I av Castillas død i 1504, utvidet han den kastiljanske forvisningen, og Tudela i særdeleshet kunne ikke lenger være et tilfluktsted for forfulgte.
Arytmi
Arytmier eller hjerterytmeforstyrrelser er samlebegrepet for en rekke problem som alle har det til felles at hjertet ikke slår som det skal. Rytmeforstyrrelser kan være alt fra normale og ufarlige, til livstruende symptom på alvorlig hjertesykdom. Årsaken er feil i den elektriske overføringen i nerver og muskelfibre som styrer den regelmessige pumpingen i hjertekamrene. Visse typer av akutte forstyrrelser kan stoppes ved hjelp av bruk av en hjertestarter / defibrillator, defibrillering.
Sick sinus- og brady-taky-syndrom
Ved sick-sinus fungerer ikke sinusknuten, og dette fører til at antallet slag per minutt blir lavt. Brady-taky-syndromet er som sick sinus, men i tillegg omfatter det anfall der hjertet slår ekstra fort. Svimmelhet, besvimelse og trøtthet er vanlig. Behandlingen kan være å operere inn en pacemaker. Under overvåkning kan følgende medisiner i lav dose gis: betablokkere, verapamil og amiodaron.
Atrieflimmer
Atrieflimmer er en tilstand der forkamrene trekker seg sammen uregelmessig ved at det startes pulsslag på mange steder i forkamrene og de "skjelver" på en ukoordinert måte. Det er tilfeldig hvilke slag som overføres til hovedkamrene, så pulsslagene i hovedkamrene har en helt uregelmessig frekvens. Hos personer over ca 70 år er dette normalt, men for yngre kan rytmen både være ubehagelig, og det er øket fare for dannelse av blodpropp. De siste årene er det blitt langt mer vanlig å behandle atrieflimmer med såkalt ablasjon, det vil si at man finner steder der nye unormale pulsslag oppstår og brenner vekk nervepunkter slik at det blir færre, eller ett punkt der pulsslagene starter.
Supraventrikulære ekstraslag (SVES)
SVES forårsakes av at hjertets forkammer aktiveres før det skal. Neste slag kan kjennes som et ekstraslag. EKG-undersøkelse viser en hjerterytme som er spesifikt avvikende fra den normale. Dette forekommer normalt om man er sliten eller har drukket for mye kaffe.
Paroxysmal supraventrikulær takykardi (PSVT)
PSVT innebærer at det plutselig oppstår en episode med altfor hurtig hjerterytme. Deretter slutter PSVT plutselig. PSVT skyldes en elektrisk rundgang i hjertet. Hjertklappubehag kan kjennes. Ved massasje på store blodkar foran på siden av halsen / karotisblodkaret eller kaldt vann i ansiktet, eller ved trykking som ved oppblåsing av kinnene, eller som ved å trykke ut hard avføring, kan hjertet plutselig hoppe tilbake til normal rytme. Verapamil kan gis rett i blodårene under anfallet og som forebyggende, mens adenosin brukes akutt.
Ventrikkelflimmer, VF
Ved VF (hjertestans) pumper ikke hjertet noe blod, og den elektriske aktiviteten i kamrene er kaotisk. Hele hjertemuskelen "skjelver" ved at en hjertesammentrekning starter mange steder i muskulaturen nesten samtidig. Pasienten faller livløs om og besvimer etter få sekunder. VF er en akutt lisvstruende tilstand og behandles med hjertestarter / defibrillator.
Atrioventrikulære blokk, AV-blokk
AV-blokk innebærer at sammentrekningen i forkamrene ikke blir etterfulgt av sammentrekning i hjertekamrene siden signalet ikke overføres som det skal. Det finnes tre typer: AV-blokk I, AV-blokk II og AV-blokk III. AV-blokk III er mest alvorlig.
Götlunda
Götlunda er et tettsted i Arboga kommune i Västmanlands län i landskapet Närke i Sverige. Det ligger cirka tolv kilometer vest for Arboga, like ved grensen til Örebro län. I 2010 hadde tettstedet 270 innbyggere.
Kronologi for oldtidens nære Orient
Kronologi for oldtidens nære Orient er den tidsramme som anvendes for å bestemme hvilke tidspunkt hendelsene i Orienten i oldtiden kan dateres til og når de forskjellige kulturene og rikene eksisterte. Siden en nøyaktig tidsregnes i mange tilfelle mangler finnes flere metoder å rekonstruere kronologien på, blant annet ved hjelp av historiske dokumenter og astronomi.
Den assyriske og babylonske kronologien er basert på nedtegnede kongelister med regjeringsår, astronomiske observasjoner, såkalte limmu-lister med eponymer for kongelige embedsmenn, og viktige historiske forbindelser mellom Assyria og Babylonia og andre land.
Amarnabrevene utgjør en viktig kilde, siden de forbinder assyrisk, babylonsk og egyptisk kronologi. Brevene er den eldste kilden vi har til kronologiske synkronismer mellom Egypt og kongene i disse rikene. Brevene omfatter bare noen årtiender, men omfatter brevskrivning mellom Amenhotep III og hans sønn Akhnaton og konger i Assyria, Babylonia, Hettittriket og Mitanni, samt deres syriske vasallkonger.
Kronologien som man finner hos Klaudios Ptolemaios har også blitt regnet for meget viktig når det gjelder å datere regjeringstiden til kongene.