cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jordbrukets historie
Jordbruk i Sumer
Landet ble pløyd med okser som trakk en lett plog uten hjul og avlingen ble høstet med sigder om våren. Vogner hadde solide hjul dekket av hjulring av lær som ble festet med koppernagler og ble trukket av okser og syriske villesler (nå utdødd). Dyr ble temmet ved seletøy som halsbånd, lenker og hodelag, kontrollert av tømmer og en ring gjennom nesen og en reim under kjeven. Så mange som fire dyr kunne trekke en vogn på en gang. Selv om det er en hypotese at hesten ble domestisert i Ukraina så tidlig som 4 000 f.Kr. var hesten definitivt i bruk i Sumer rundt 2 000 f.Kr.
Jordbruk i Kina
Den unike tradisjonen for kinesisk jordbruk har blitt sporet tilbake til forhistoriske overlevninger i Xianrendong- og Diaotonghuan-grottene i nordlige Jiangxi (ca. 12 000 f.Kr. – 7 500 f.Kr.). Kinesiske historiske opptegnelser fra områdene til De stridende staters tid (481 f.Kr. – 221 f.Kr.), Qin-dynastiet (221 f.Kr. – 207 f.Kr.), og Han-dynastiet (202 f.Kr. – 220 e.Kr.) hentyder bruk av komplekse jordbrukssystemer som landsdekkende kornmagasiner og omfattende bruk av silkeavl. Den eldste bevarte kinesiske bok om jordbruk er Chimin Yaoshu fra 535 e.Kr., skrevet av Jia Sixia. Selv om mye av litteraturen fra denne tiden var utpenslet, blomstrende og allusorisk er Jia Sixias stil meget rett fram og overskuelig, en litterær tilnærming til jordbruk som senere kinesiske agronomer kom til etterligne, som Wang Zhen og dennes betydningsfulle bok Nong Shu fra 1313 e.Kr. Jia Sixias bok var også særdeles lang med over et hundre tusen håndskrevne kinesiske tegn og siterte 160 andre kinesiske bøker som var skrevet tidligere (og nå ikke lenger bevart). Innholdet dekket klargjøring av land, såing og kultivering, frukthagebehandling, skogbruk og dyrehold. Boken tok også opp avlingens videre ferd til handel og kokekunst.
Kineserne oppfant en hydraulisk eller vanndrevet svanshammer det første hundretallet f.Kr. som ble benyttet til å avbarke og knuse korn som ellers måtte ha blitt gjort manuelt. Kineserne oppfant også en kjedepumpe på samme tid, også vanndrevet eller ved kraft fra okser ved et system av mekaniske hjul. Den ble hovedsakelig benyttet for å løfte og frakt vann til vannkanaler for å vanne åkrene.
Jordbruk i Ny-Guinea
Oldtidens beboere av Ny-Guinea er antatt å ha begynt jordbruk en gang rundt 7 000 f.Kr. De begynte å domestisere sukkerrør og rotfrukter. Griser kan også ha blitt domestisert på omtrent samme tid. Ved 3 000 kan jordbruket bli karakterisert som hydraulistiske eller vanndrevet jordbruk.
Jordbruk i India
Indusdalen hadde en rik avleiring som kom med elven i årlige oversvømmelser. Dette bidro til å opprettholde jordbruk som dannet grunnlaget for sivilisasjonen ved byen Harappa. Befolkningen bygget dammer og dreneringssystemer for åkrene.
Ved 2 000 f.Kr. ble te, bananer og epler kultivert i India. Det var etablert en handel med kokosnøtter med Øst-Afrika i 200 f.Kr.. Ved 500 e.Kr. ble auberginer kultivert og som ble eksportert til Europa på 700-tallet.
Jordbruk i Mesoamerika
I Mesoamerika var aztekere de mest nyskapende jordbrukerne i den antikke verden og jordbruket dannet helle grunnlaget for deres økonomi. Landområdet rundt Texcocosjøen var fruktbart, men ikke stort nok til å produsere nok mat til å fø på befolkningen i deres ekspanderende rike. Aztekere utviklet vanningssystemer, bygde ut terrasser langs fjellsiden, og gjødslet jorda. Deres mest oppfinnsomme jordbruksteknikk var dog chinampa eller kunstige øyer, også kjent som «flytende hager». De ble benyttet for å gjøre myrområdene rundt innsjøen høvelig for jordbruk. For å konstruere chinampaer ble det gravd kanaler gjennom myrlendt øyer og vannbredden, deretter ble mudderet brettet ut på matter konstruert av vevde halmstrå. Mattene ble festet til land og lagt flytende i innsjøen med trær i hjørnene som vedvarende sikret de kunstige øyene. Aztekere dyrket mais, gresskar, grønnsaker og blomster på disse.
Jordbruk i Andes
Sivilisasjonen i Andresfjellene var hovedsakelig jordbrukssamfunn. Inkaene tok fordeler av grunnen, overkom tøffe utfordringer som fjellene og det barske klimaet. Tilpassingen til jordbruksteknologi hadde allerede vært i bruk før inkasivilisasjonen, noe som tillot at inkaene kunne organisere produksjonen av et mangfold av produkter fra kysten, fjellene og jungelen og deretter distribuere varene videre til de områder som ikke hadde tilgang på den andre regionen. De tekniske bedriftene for å oppnå et jordbrukssamfunn hadde ikke vært mulig uten den arbeidskraften som var tilgjengelig for herskerdynastiet, Sapa Inka («den eneste Inka»), foruten et vegsystem som tillot å lagre ressursene og deretter å fordele disse videre.
Teorier om opprinnelsen
Fra den fruktbare halvmåne og øvrige Midtøsten spredte jordbruket seg vestover og inn i Europa en gang for rundt 7 000 år siden. Historisk og arkeologisk forskning har det siste århundret gitt en god, om enn ikke perfekt, oversikt over kronologien som viser at jordbruket spredte seg nordvestover gjennom Europa med en fart på omtrent en kilometer i året. Detaljene om etableringen av de første jordbrukssamfunnene i Europa er fortsatt et emne for debatt. Det åpne spørsmålet er om dagens europeere nedstammer fra
Vi vet at jordbruket som oppsto i den fruktbare halvmåne en gang for rundt 9 000 år siden, spredte seg nordover til Anatolia, derfra inn i Europa til samfunnene rundt Egeerhavet og Hellas rundt 8 500 til 8 000 år siden. Jordbruket gikk videre oppover Balkan og Donau til den nådde Italia for rundt 7 800 år siden og fant sin veg til Frankrike og Spania rundt 7 400 år siden. Den båndkeramiske kulturen (stridsøkskulturen) nord for Alpene hadde en form for jordbruk rundt 5 000 år f.Kr. og jordbruket kom til vestkysten av Europa, De britiske øyer og nordlige Europa, også den sørlige delen av Norden, rundt 1 000 år senere.
Jordbruksinnvandring kan også spores i utbredelsen av de europeiske språkene. Jordbrukere med et opprinnelig indoeuropeisk språk kom fra Anatolia og spredde seg utover i Europa, og endret både leveviset og språket. Likheter og forskjeller i ord og lyder viser hvordan utbredelsen skjedde.
Nye genetiske analyser som studerte 22 genetiske markører på Y-kromosomet til over 1 000 menn kan tyde på, selv om disse ikke er entydige, at bønder i store mengder emigrerte fra Midtøsten til Europa for 10 000 år siden, og blandet seg med jegere- og samlerkulturene som allerede var i Europa. Den første konklusjonen var at mindre en fjerdedel av de moderne europeiske genene kom fra Midtøsten, men en annen statistisk metode for å se på det samme materialet trakk slutningen at mer enn halvparten av genene kom fra Midtøsten. I Hellas sto de for mellom 85 og 100 prosent av det genetiske materialet og i Frankrike for mellom 15 og 30 prosent.
Utvalgene i DNA-prøver er dog for begrenset for å trekke entydige konklusjoner, og det er forskjell på å følge mannlige og kvinnelig DNA. Det synes som de første bøndene i Sentral-Europa hadde liten suksess i å etterlate et genetisk spor i den kvinnelige arverekken, men denne forskningen er ikke avsluttet.
En relativ ny studie, publisert i tidsskriftet Quaternary Science Reviews, hevder at klimakrise ved en voldsom havstigning for om lag 8 500 år siden førte til at jordbruket ble innført i Europa.
Perioden faller sammen med smeltingen av den siste delen av en iskalott som en gang dekket dagens Nord-Amerika. Den siste smeltingen av isen skjedde for om lag 8 800 år siden, og i løpet av rundt 600 år var den borte. Smeltevannet havnet delvis i det som i dag utgjør de store innsjøene nord i USA, men mye havnet også ut i havet, og førte til den største tilførselen av ferskvann i Atlanterhavet på 100 000 år. Resultatet førte til at havnivået steg 1,4 meter. Nedsmeltingen av isen i Amerika fikk katastrofale følger for menneskene som levde ved breddene av Svartehavet som da var en innsjø med ferskvann, og vannspeilet lå omtrent 125 meter under datidens havnivå. Svartehavet var kun beskyttet mot havet av en lav landbarriere, der Bosporosstredet er i dag, og den ytterligere stigningen av havnivået førte til at havet brøt gjennom landbarrieren, og fylte Svartehavet. Det som en gang var en innsjø ble en del av havsystemet. Prosessen tok ikke mer enn 34 år, noe forskerne har funnet ut ved karbondatering og å datere saltvanns- og ferskvannsmuslinger funnet i Svartehavet fra denne perioden.
Da Svartehavet ble fylt med havvann steg vannstanden steg med 125 meter og samtidig forsvant store landarealer. Forskningstudiens hypotese er at de tidlige jordbrukssamfunnene som levde ved Svartehavet på den tiden mistet livsgrunnlaget, og de vandret vestover inn i Europa. Etter katastrofen traff Svartehavet er det avdekket arkeologiske spor for en plutselig oppblomstring av jordbrukssamfunn, blant annet i dagens Hellas og i landområdene videre vestover. Generasjonen som opplevde oversvømmelsen må ha opplevd det som en svært dramatisk hendelse, og den kan være forklaringen eller opphavet til den bibelske myten om syndfloden og Noas ark.
Jordbruket i antikkens Hellas
Det antikke Hellas’ viktigste avlinger var hvete og korn, man pløyde med arder og dyrking av vindruer og kultivering av vin var viktige. Selv om kjøttproduksjonen spilte en begrenset rolle under antikken var buskap en viktig næring i noen regioner og mange stormenn hadde buskap og jorder som understreket deres status. I løpet av 400-tallet f.Kr. var hoveddelen av Athens borgere jordeiere, men gårdene var små og det var vanlig med to til tre hektar, noe som neppe var nok for å forsørge en familie. De rike hadde mer, men vanligvis ikke mer enn 30 til 40 hektar. Den avskogingen som skjedde i antikkens Hellas førte til en omfattende erosjon, noe som vanskeliggjorde økning av produksjonen av korn, men førte igjen til at produksjonen av oliven og vin økte. Mange bystater ble avhengig av å importere korn.
Hellenismens sentralstyrte monarkier førte til en opprustning av jordbruket og den vitenskapelige interessen for jordbruket økte tilsvarende. Man eksperimenterte med nye plantevekster og begynte å mekanisere jordbruket. Nye metoder for å løfte vann (jfr. Arkimedes' skrue) bidro til økt effektivitet.
Jordbruk i Romerriket
Romerrikets jordbruk var en fortsettelse av den hellenistiske og bygget videre på de teknikker som Sumer hadde frambrakt med spesiell trykk på kultivering av avling for handel og eksport. Romerne la grunnlaget for middelalderens økonomiske system føydalismen som blant annet involverte livegenskap. Under senrepublikken begynte man å benytte større enheter langt mer omfattende og ved begynnelsen av keisertiden kom en økt mekanisering hvor vannmølle, harv, hjulplog og ulike innhøstingsmaskiner.
Størrelsene på gårdene i det romerske riket kan bli delt i tre kategorier: små bestående av 18-88 iugera (entall jugerum er en målenhet for areal hvor 1 jugerum er cirka halv tønne land, og 500 jugera er således omtrent 125 hektar). Mellomstor gård besto av 80-500 iugera, og store gårdsdrifter kunne være på over 500 iugera. Kuer ga melk, okser og muldyr gjorde tungarbeidet, og sauer og geiter ga ost, men huden var høyere priset. Hester var ikke viktig for jordbruket, men ble alet opp av de rike for krig eller hesteveddeløp. Sukkerproduksjon var sentrert rundt biavl, og en del romere kultiverte snegler som et luksusprodukt.
Jordbruket i Romersk Britannia
For boboerne av Britannia var jordbruket en hovedsyssel, men det endret seg ved den romerske okkupasjonen av De britiske øyer fra 44 til 410 e.Kr. Beboerne praktiserte blandet jordbruk med matvekster og husdyrhold. Det var ingen byer i romersk forstand og arkeologien har avdekket få importerte varer. Klimaet gjorde lagring av matvarer vanskelig og handelen var svært lokal.
Romerne var tvunget til justere seg til britisk klima og kunne ikke dyrke oliven som var vesentlig i dietten for menneskene rundt Middelhavet, men det er spor etter vingårder og derfor vindruer i noen få områder i sørlige England.
Grunnet befolkningsøkningen og stående hæravdelinger måtte matproduksjonen økes betydelig. Romerne ryddet skoger for å gjøre nye landområder egnet for jordbruk og innførte en skatt, annona militari, som ble betalt av en prosentandel av bondens produksjon. Romerne forbedret jordbruksredskapene ved å innføre redskaper kledd i jern, innførte velteplog, og ljå med to håndtak og nye typer sigder og river. De innførte også ventilerte kornmagasin som erstatning for lagringsgroper som var utsatt for råte.
Romerne introduserte en ny type hvete kalt spelt som trivdes i britisk klima og som kunne bli sådd to ganger om året, noe som doblet produktiviteten. De innførte nye matvekster som kål, erter, selleri, løk, pastinakk, purre, agurk, reddik, gulrot og asparges foruten frukt som plomme, pære, druer, epler og kirsebær, og nøtter som valnøtt. De innførte dyr som påfugl, perlehøne, og fasan. Huskatten kom også med romerne.
Jordbruk i Norden og Norge
En gang rundt 4 000 f.Kr. kom jordbruket til Norden sørfra, før til Danmark og Sverige enn til Norge. I Sverige synes prosessen å ha skjedd raskt da den knapt er målbar med karbondatering. Det første jordbruket var svibruk (se nedenfor) i små rydninger i skogen og belastningen på ressursene var små. Det første jordbruket erstattet på ingen måte jeger- og samlersamfunnene. Den nordiske traktbegerkulturen var lik i hele Norden fra Danmark og opp til Trøndelag. Den marker seg ved funn av spesielle økser av stein og flint. Pollenanalyser viser at land har blitt ryddet og korn sådd, først ved kysten og helst sør, spesielt på Jæren. Beinrester vitner om husdyrhold av sau, geit og kyr.
De ryddet og brente skog, dyrket planter og holdt husdyr, og lagret mat i karakteristiske kar av brent steingods (keramikk). Kornet ble skåret med sigder av stein, og gravestokker med skaftehulløkser ble brukt til å bearbeide jorda. Kornet ble malt på skubbekverner hvor to steiner som beveges mot hverandre slik at det som ligger mellom males opp til stadig finere pulver. Helleristninger avbilder arder og okser som trekkdyr. Ved siden av jordbruket fortsatte jegere og samlere, og mange jordbruksamfunn drev jakt ved siden av, og langs kysten avslører avfallsdyngene kombinasjonen av jakt (særlig fiske) og jordbruk. Det ble dyrket lin og hamp til klær og tauverk, samt bygg, havre og en primitiv hvetesort. Rug ble først dyrket fra og med jernalderen.
I jernalderen ble arden skodd med jernbeslag, noe som effektiviserte bearbeidelsen av jorda, og i yngre jernalder ble plogen introdusert, og deretter plog med veltefjøl. Det er funnet sigd, ljå og lauvkniver. I løpet av jernalderen var jordbruket godt etablert og drevet langt til fjells, seterbruk, og på Vestlandet helt til 1 100-1 200 meters høyde, noe som er unikt i Norden. Først rundt årene 536 e.Kr. er det en markant nedgang i jordbruksaktivitet da Norge gikk inn i en kjølig periode, «årene uten sommer», noe som vises i sedimentene ved pollenanalyser.
Svibruk
I tropene var det første jordbruket antagelig hagebruk. Skogen ble ryddet, men mange trær ble stående igjen mellom de dyrkede rotfruktene og som ikke krevde gjødsling og beskyttet jorda mot utvasking. I det skogrike Europa, spesielt i den nordlige delen, men også i nordlige Amerika, var svibruk (svirydningsbruk eller svedjebruk) en enkel metode for å rydde jorda for skog ved å tenne på en kontrollert skogbrann. Bøndene sådde hvete i den næringsrike asken som således fungerte som gjødsel. De ga god avling de første året, men jorda var sjelden fruktbar mer enn et par år og utbyttet sank etter noen få sesonger. Da jorda ikke lenger ga forventet avkastning brente bonden av en ny skog og skaffet seg ny mark. Den tidligere marka ble liggende brakk eller benyttet som beitemark for husdyrene inntil ny skog har vokst opp og denne igjen kunne gi næring ved brenning.
Med større befolkning ble behovet for større avling til stede, og det kunne kun skje ved å gå over til faste åkrer. Svibruket ble derfor hensiktsmessig hvor befolkningen var begrenset og hvor det var nok skog og jord.
Jordbruket i middelalderens Europa
I løpet av middelalderen kom en befolkningsvekst i Europa som hadde sin bakgrunn i en klimatisk varmeperiode mellom 900-tallet og 1300-tallet før den endte i en liten istid. Den varme perioden bidro til et mer effektivt jordbruk som igjen ga grunnlag for en befolkningsvekst. Store landområder som hittil hadde vært skog eller villmark ble ryddet og det totale utbyttet av jordbruket steg.
Fra og med 500-tallet kom en rekke teknologiske nyvinninger, spesielt innenfor jordbruket. En gang før 900-tallet kom hjulplogen i bruk som erstatning for arden. Et treåkersystem erstattet det gamle toåkersystemet, noe som gjorde det mulig med dyrking av en mer mangfoldig avling, spesielt belgfrukten. Med hjulplogen kunne man kultivere tidligere uutnyttet jord, spesielt leirjorden i sørlige England, nordlige Frankrike og nordlige Italia. En annen nyvinningen var å benytte hester som trekkdyr framfor okser. Hestene var raskere, og det ble brukt et nyutviklet seletøy som utnyttet hestenes trekkraft bedre. Varmetiden gjorde det mulig for bøndene å høste hvete i Norden og vindruer i England. Overskuddet i matproduksjonen førte til en velstandsutvikling og en oppblomstring av varehandelen over lange distanser, noe som igjen førte til senter for handel og bydannelser. Samtidig var produksjonen basert på et føydalt styre som gikk i oppløsning i Vest-Europa ved slutten av middelalderen, men ble opprettholdt i langt mer despotiske system basert på livegenskap i Øst-Europa. Oppdagelsen av Den nye verden fra begynnelsen av 1400-tallet påvirket også økonomien i vest, se Oppdagelsestiden.
Den muslimske jordbruksrevolusjonen
Fra 700-tallet e.Kr. gikk den islamske verden gjennom en fundamental forvandling kjent som «den muslimske jordbruksrevolusjonen». Grunnet den globale økonomien etablert av muslimske handelsmenn over den gamle verden i løpet av «den afrikansk-asiatiske oppdagelsestiden» eller «Pax Islamica» som muliggjorde en kunnskapsutbredelse av mange ulike typer avlinger, planter og jordbruksteknikker i de forskjellige delene av den islamske verden. Disse teknikkene innebar vekselbruk, irrigasjon og kontroll av skadedyr og sykdommer. Sammen med en økende mekanisering av jordbruket førte det til betydelige endringer i økonomien, produksjonsøkning, vekst i befolkningen, urban vekst og spredning av arbeidsstyrken, matkunst og ernæring, og en rekke andre aspekter.
Mens Europa i begynnelsen av middelalderen hadde en periode av sosial og økonomisk stagnasjon blomstret den islamske verden kulturelt og økonomisk. På 800-tallet var moderne jordbrukssystemer blitt sentralt i det økonomiske livet og organiseringen av de arabiske kalifater og hadde hovedsakelig erstattet den romerske økonomien basert på eksport. De store byene i Midtøsten, Nord-Afrika og mauriske Spania ble fremmet av et omfattende vanningssystem basert på kunnskap om hydraulistiske og hydrostatiske prinsipper, delvis videreutviklet fra antikken. Den muslimske jordbruksrevolusjonen besto av fire nøkkelområder:
Jordbruk i tidlig moderne tid
Etter 1492 endret verdens jordbruksmønster seg til et verdensomspennende utveksling av plantevekster og dyr kjent som «den colombianske utveksling». Avlinger og dyresorter som tidligere var kun kjent i den gamle verden ble nå overført til den nye verden og den motsatte vegen. Kanskje mest merkbart var tomaten som ble en favoritt i europeisk matlaging, og i tillegg ble mais og spesielt potet i stor grad viktig bestanddel i føden. Andre overførte plantevekster var ananas, kakao, og tobakk. I den andre retningen ble flere sorter hvete overført og ble en vesentlig del av kosten av innfødte i nordlige, midtre og sørlige Amerika.
Jordbruket var et nøkkelelement i den atlantiske slavehandelen, trekantfarten, og forlengelsen av europeisk makt inn i Amerika. I den ekspansive plantasjeøkonomien hvor store plantasjer produsere avlinger som sukker og bomull var totalt avhengig av slavearbeid. Tidligere hadde man dyrket lin i Europa og i Norge, men etter at treskemaskinen for bomull ble oppfunnet i 1792 døde interessen for lindyrking ut og amerikansk bomull ble enerådende.
En vesentlig drivkraft bak de nye oppdagelser var at krydder som pepper, kanel og muskat var meget dyrt i Europa grunnet den lange og strabasiøse ferden fra India og var således statussymboler for de rike. I middelalderen var den kulturelle distanse mellom rike og de fattige relativ liten, men det endrer seg voldsomt med direkte tilgang etter 1400-tallet. Forfinelsen av de rikes omgangsformer og kulturelle uttrykk, også ved matbordet, økte samtidig med importen av stadig nye luksusvarer som ble tilgjengelig fra den nye verden. Med krydderet, selve katalysatoren for å oppdage den nye verden, kommer også helt nye varer, de såkalte kolonivarer som kaffe, te, og sjokolade, var med på å endre middelalderens svakhet for sterkt krydrete matvaner. På 1700-tallet drakk aristokratiet sjokolade mens borgerskapet var fiksert på kaffe. Opium og hasj var tilgjengelige nytelsesmidler uten fordømmelse som kom senere, men det var tobakk som var den store stimulans for både høy og lav.
Agrarrevolusjonen fra 1750
Agrarrevolusjonen er den omveltning i jordbruket som man mener skjedde på slutten av 1700-tallet i Vest-Europa, spesielt i Frankrike og England, og som ble spredt videre til andre land. Agrar = jordbruker, bonde og kommer fra det latinske ordet for mark / åker, ager, som kom inn i norsk via tysk språk. I engelsk historieskrivning henvises det til «den britiske jordbruksrevolusjonen» da industrialismen fikk en markant utbredelse i Storbritannia som også dro fordeler av å være en kolonimakt, men i et europeisk perspektiv er det et for snevert å se jordbruksendringene for kun ett land. I eksempelvis Sverige viste endringene seg i form av flere avløsende jordreformer på slutten av 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet. Virkningene og årsakene til jordbruksrevolusjonen er dog fortsatt omdiskutert blant historikere.
Det skjedde en voldsom befolkningsvekst i Europa på midten av 1700-tallet. I 1750 var det rundt 140 millioner mennesker, noe som økte til 190 millioner mennesker i 1780, og i England alene ble befolkningen nesten doblet, fra fem til ni millioner. En grunn var innføringen av den amerikanske poteten som i motsetningen til korn ga stort utbytte på lite område. Høstingen var også langt enklere da korn må bearbeides ved å bli tresket og males til mel.
Bøndene hadde dyrket på små og spredte jordområder, men agrarrevolusjonen ført blant annet til at man slo sammen mindre åkerlapper som hadde bli dannet over mange generasjoners arveskifte til større åkrer. Hver gård fikk færre, men større områder som var samlet. Dette endret også samfunnsstrukturen på landet da mange gamle landsbyer forsvant da hver gård isteden kunne ligge nær sine åkrer. Det ble også innført vekselbruk (driftsmåte hvor man planmessig unngår å så samme eller nærstående planteslag to år på rad på samme jordstykke) som også var en nyvinning i Norge på 1800-tallet, foruten gjødsling, kraftfor, bevisst avlsarbeid med delvis nye raser til forbedrede typer, forbedring av de tradisjonelle redskapene og innføring av nye maskiner; treskeverk, slåmaskin, såmaskin, gjødselspreder og annet. Økt produktivitet i landbruket friga arbeidskraft både til nye næringer som industrien (fremmet den industrielle revolusjon) og til utvandring (lettet befolkningspresset og sosial nød). «Hvad angaar Anvendelse af Tærske- og Rensemaskiner, har maaske Fremgangen været størst i Ryfylke og dernæst i Dalerne», kan det leses i 1885-beretningen fra Stavanger amt.
Tidlig på 1800-tallet hadde forbedringene av jordbruksteknikkene økt utbyttet per landenhet mange ganger i henhold til tilsvarende i middelalderen. Til tross for at jordbruket ble mer rasjonelt forble jordbruket var den viktigste næringsvirksomheten, og var arbeidsintensivt og sysselsatte derfor størstedelen av befolkningen, noe som ble avspeilet i demografien. I begynnelsen av 1800-tallet bodde det i Storbritannia fortsatt flere mennesker på landsbygda enn i byene, men det endret seg raskt. Ved 1850 var kun 22 prosent av den britiske befolkningen sysselsatt i jordbruk, den minste andelen i verden. Den samme utviklingene skjedde senere i Norden og for Norge begynte flukten fra landsbygda rett før den andre verdenskrigen, og noe tidligere i Sverige, rundt 1930.
Global utvikling fra år 1900
I løpet av 1900-tallet ble det frambrakt mange jordbruksmaskiner, spesielt merkbart var traktoren. Mange andre nyvinninger bidro også til økt rasjonalisering og forenkling samtidig som det stilte høyere krav til større avkastning om hvert gårdsbruk skulle lønne seg. I dag er dog jordbruket mindre arealintensivt enn det var tidligere.
Dessuten bidro kunstgjødsel til et oppsving og produksjonsøkning. Kunstgjødsel ved hjelp av salpeter (kaliumnitrat) var en norsk oppfinnelse ved Kristian Birkeland og som kommersialiserte og fremstilte produktet sammen med forretningsmannen Sam Eyde i bedriften Norsk Hydro som fortsatt eksisterer. Holdningen til kunstgjødsel har dog endret seg. Produksjonen av gjødselet krever mye energi, og ingrediensene, som utvinnes fra olje og mineraler, er ikkefornybare. Kunstgjødsel bidrar både til utslipp av karbondioksid og dinitrogenoksid (lystgass). Mesteparten av nitrogenet i kunstgjødselet går dessuten tapt og blir til forurensing. I dag er Island og Irland blant de største forbrukerne av kunstgjødsel, men også store land som Storbritannia og Tyskland bidrar mye til utslippene av miljøgasser.
Flere politiske beslutninger har ført til ulike følger for jordbrukspolitikken. Omkring 1880 oppsto det en jordbrukskrise i Europa da amerikansk korn skyllet over det europeiske markedet og utkonkurrerte mange europeiske produsenter. De europeiske landene valgte ulike strategier: Tyskland og Frankrike innførte beskyttelsestoll på jordbruksvarer mens Storbritannia valgte å beholde frihandelen. Kritikken av produkter med beskyttelsestoll er at de blir dyrere enn om det var fri import.
Jordbruket kom spesielt etter 1920-tallets kriser til å bli beskyttet av toll, også i Norden, og det fortsatte etter den andre verdenskrig selv om det var mangel på jordbruksprodukter. En politikk under den kalde krigen var at jordbruket måtte beskyttes slik at nasjonen var selvforsynt i tilfelle en ny avsperringsperiode.
I 1957 ble Roma-traktaten skrevet under av forgjengeren til Den europeiske union (EU). I dette ble CAP, Common Agricultural Policy (EUs felles landbrukspolitikk) skapt. EUs medlemsland skulle ha felles toll- og jordbrukspolitikk. CAP har siden bestått og utvidet gjennom ved at antallet medlemsland har økt. En viktig grunn til at Norge valgte å ikke ble medlem av EU var nettopp frykten for skjebnen til det nasjonale jordbruket.
1900-tallet så også en utvikling av drivhus, opprinnelig ment som beskyttelse og kultivering av eksotiske planter importert til Europa og Nord-Amerika fra tropene, men som i Norge betydde at man kunne holde landet forsynt med matplanter som man ellers var helt avhengig av å importere.
På 1950- og 1960-tallet skjedde det som kalles for «den grønne revolusjonen». Forskningen greide å avle fram nye kornslag som kunne produsere mer enn tidligere samtidig som det ble utviklet nye teknikker for få maksimal avkastning av jorda, blant annet ved hjelp av intensiv bruk av kunstgjødsel. Andre resultater av vitenskapelig forskning siden 1950 er genmodifisert mat og vannkultur (hydroponi), en metode å dyrke planter i næringsløsning uten at jord er til stede.
Norðlýsið
Norðlýsið kom med sin første utgave 16. april 1915, men ble skrevet på dansk, ettersom ð ikke fantes i typografien ennå. Avisen har én utgave i uken og eget trykkeri. Driften er annonsefinansiert, og avisen utgis gratis alle husstander på Norðoyar. Avisen har forsøksvis blitt utgitt på Eysturoy og resten av Færøyene.
Opplag
Opplagstall innberettet til Hagstova Føroya:
Arkitekturåret 1865
Arkitekturåret 1865 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1865.
Tour de France 1967
Gjennomføringen av rittet
Rittet ble vunnet av franskmannen Roger Pingeon som vant med en margin på tre og et halvt minutt til Julio Jiménez på andreplass og Franco Balmamion på tredjeplass. Poengtrøya ble vunnet av Jan Janssen, mens klatretrøya ble nok en gang vunnet av Julio Jiménez, som forsvarte sin seier fra året før. Lagkonkurransen ble vunnet av det franske førstelaget.
Lag
Touren i 1967 startet med 130 syklister, delt inn i 13 lag á 10 syklister. Åtte lag var rene nasjonallag: Fem lag i tillegg til de nasjonale lagene:
Mest offensive rytter
Kåringen Mest offensive rytter ble gitt til franskmannen Désiré Letort.
Geir Hallgrímsson
Geir Hallgrímsson (født 16. desember 1925, død 1. september 1990) var en islandsk politiker. Han var Islands statsminister fra 28. august 1974 til 1. september 1978. Hallgrímsson var også Reykjavíks borgermester fra 1959 til 1972. Han satt i Alltinget etter Bjarni Benediktssons død i 1970 og satt frem til 1983. Han var dessuten Islands utenriksminister fra 1983 til 1986.
Liste over kriger De forente arabiske emirater har deltatt i
Denne listen er laget for å vise hvilke kriger Emiratene har vært delaktig i.
Fugro-Geoteam
Fugro-Geoteam er et norsk seismikkselskap. Selskapet ble stiftet i 1998, og er heleid av nederlandske Fugro N.V.
Marte Bratberg
Marte Bratberg (født 23. juni 1989 i Vestby) er en norsk programleder. Fra mars 2012 til desember 2013 var hun ansatt i SBS Discovery Radio. I desember 2013 ble hun programleder for morgenshowet på NRJ Norge (radio) frem til juli 2020. Bratberg var fra november 2015 til august 2018 ansatt hos TV 2 Gruppen, som programleder for serien Helt Ny på 100 minutter på TV 2 Livsstil.
I juli 2020 ble det kjent at Bratberg blir medprogramleder i TV 2-programmet God kveld Norge sammen med Niklas Baarli.
Bratberg har en bachelorgrad fra Høgskolen i Oslo innen medier og kommunikasjon.
Konferansier
Bratberg var konferansier på Vixen Blog Awards i 2016.
Carl Richard Unger
Carl Richard Unger (født 2. juli 1817 i Christiania, død 30. november 1897) var en norsk filolog og professor ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Han sto bak utgaver av kongesagaene og en rekke andre norrøne verker.
Ferzan Özpetek
Hans debuterte som filmregissør med dramafilmen Hamam: det tyrkiske badet fra 1997. Filmen ble blant annet nominert til Amandaprisen 1998 i klassen beste utenlandske spillefilm.
Anzac Cove
Anzac Cove (tyrkisk: Anzak Koyu) er en liten vik på Gallipoli-halvøya i Tyrkia, kjent som det første stedet der australske og newzealandske ANZAC-styrker gikk i land under første verdenskrig 25. april 1915. Viken er kun 600 meter lang, omsluttet av høyden Ari Burnu i nord og Little Ari Burnu, kjent som Hell Spit, i syd. Etter landsettingen ved Anzac Cove ble viken brukt som brohode for australske og newzealandske styrker i slaget ved Gallipoli.
Hilde Onarheim
Onarheim var byråd i Bergen Kommune med ansvar for helse og omsorg fra 24. januar 2011 til 22. oktober 2015. Onarheim er gift med fotograf Hans Jørgen Brun.
Buskerudmuseet
Buskerudmuseet, egentlig Stiftelsen Buskerudmuseet, er en sammenslutning av museer, kunstnerhjem og andre institusjoner som forvalter kulturhistorie i Buskerud. Direktøren i Buskerudmuseet er Tom Oddby.
Per 2021 omfatter Buskerudmuseet følgende institusjoner :
Prøve-OL i sykling 2019
Prøve-OL i sykling 2019 («Ready Steady Tokyo») ble arrangert 21. juli 2019. Løypa gikk fra Musashino-no-Mori Park i Tokyo til Fuji Speedway i Shizuoka Prefecture i Japan.
Det ble kun konkurrert i landsveissykling for menn.
Resultater
49 utøvere fullførte innen tidsgrensen.
Linnes
Linnes er en liten grend i det nordøstre hjørnet av Trysil kommune, lengst nord i Ljørdalen og tett inntil grensen mot Sverige. Fylkesvei 2170 fra Støa (41,5 km) går gjennom Linnes og fortsetter nordover på svensk side som länsväg W 1056 via Gördalen til Särna i Älvdalen kommune.
Die Zwei und die Dame
Die Zwei und die Dame er en stum tysk kriminalfilm regissert av Alwin Neuß. Manuset ble skrevet	Márton Garas og Neuß. Det bygde på Sven Elvestads roman De tre, som kom fra 1913.
Ivar Brodahl
Ivar Brodahl (født 26. mai 1928, død 18. juli 2003) var en norsk elektriker, mest kjent som jazzmusiker (fiolin) og flere innspillinger på 1980-tallet.
Brodahl var spesielt inspirert av den danske fiolinisten Svend Asmussen, og først etter at han traff Stephane Grappelli personlig, på konsert med Hot Club de Norvège i Paris i 1984, ble han interessert i den franske sigøynerjazzen. Med Jan Berger ledet han bandet «String Swing» på 60-tallet, der Bjørn Pedersen bass. Ivar Brodahl spilte tidligere også mye med Terje Kjær i dennes husorkester ved Penguin Club (1953–55), samt med Egil Albrechtsen og Tor Braun. Brodahl fikk en ny karrière da han begynte å spille sammen med Jon Larsen og Hot Club de Norvège i 1980. Han var med som fast medlem i den populære kvartetten fram til 1986. Brodahl er med på de fire første platene med Hot Club de Norvège, samt samarbeidsprosjektet Løver og Tigre. , og figurerte på flere av deres plater på Hot Club Records, blant annet som solist på Lillebjørn Nilsens komposisjon «Tanta til Beate».
Hans Wallmark
Wallmark har studert filosofi og statsvitenskap på Uppsala universitet. I studietiden var han aktiv i studentpolitikken og var leder av studentunionen. Etter at han var ferdig med studiene, arbeidet han som politisk redaktør i Nordvästra Skånes Tidningar i Ängelholm, hvor han også var kommunalråd før han ble valgt inn i Riksdagen.
Sykkelkross
Sykkelkross eller sykkelcross (engelsk: cyclo-cross) er en mellomting mellom landeveissykling og terrengsykling. Banene inneholder både gress, asfalt, jord og hindre, og man må derfor bære sykkelen deler av løypen. Løpene foregår normalt om høsten eller vinteren, varer mellom en halv og en hel time, og foregår i rundløyper som har en lengde på 2,5 til 3,5 kilometer hvorav 90 % skal være mulig å sykle.
Syklene som benyttes innen sykkelcross kan se ut som modifiserte landeveissykler med bukkehornstyre, bredere 700C dekk (opptil 33 mm ) og cantileverbremser. Fra 1. juli 2010 ble det tillatt å bruke sykler med skivebremser i UCI-godkjente stevner og til trening.
Det første offisielle Norgesmesterskapet ble arrangert i 2014.
Marianne Vos (Nederland) ble verdensmester i kvinneklassen for åttende gang 30. januar 2022.
Otto Benzon
Otto Benzon (født 1856, død 1927) var en dansk forfatter, dramatiker og medicinalfabrikant. Han var en god venn av Edvard Grieg og lot Grieg bruke 11 av sine dikt til sine sanger (opus 69, opus 70 og «To a Devil»).
Pentaho
The Pentaho BI Project er en open source-applikasjonsprogramvare for forretningsrapportering, analyse, dashboard, data mining, arbeidsflyt og ETL-muligheter for forretningsinnsikts-behov. Firmaet ble grunnlagt i 2004, med hovedkvarter i Orlando, Florida av en gjeng med industriveteraner i forretningsinnsikt.
Forretningsmodell
Pentaho benytter seg av en abonnementsmodell: dets kommersielle open source-forretningsmodell fjerner programvarelisenser, men baserer seg på abonnementsinntekter for å gi support, service og produktutvidelser.
Pentaho Analysis Services
Pentaho Analysis Services med kodenavnet Mondrian OLAP server, er en open source-OLAP (online analytical processing) server, skrevet i Java. Den støtter MDX (multidimensional expressions)-spørrespråket, samt XML for Analysis og olap4j-grensesnittspesifikasjonene.
Den leser fra SQL og andre datakilder og aggregerer data i maskinens hukommelse.
Pentaho Reporting
Pentaho Reporting består av en kjernerapporteringsmotor som har evne til å generere rapporter basert på en XML-definisjonsfil. Mange verktøy har blitt utviklet rundt denne rapporteringsmotoren, inkludert GUI-designere og ad-hoc-wizarder som guider brukeren gjennom en skritt-for-skritt-prosess for å lage en rapport, ved kun å bruke grafiske verktøy uten å måtte skrive kode.
Et eksempel kan være Sun Report Builder for OpenOffice.org Base / StarOffice Base.
Pentaho Data Integration
Pentaho Data Integration med kodenavnet Kettle, består av en kjernedataintegrasjonsmotor, og en GUI-applikasjon som tillater brukeren å definere dataintegrasjonjobber og transformasjoner. Verktøyet støtter utrulling på enkelt-pc-er, samt i skyen eller i klustere.
Wangcheng
Wangcheng (kinesisk: 望城县; pinyin: Wàngchéng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Changsha i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde det et folketall på 718,606.
Fylket ligger langs elven Xiang Jiangs nedre løp.
Kulturminner
Changsha Tongguan – et sted for ovnsbrenning av kinesisk keramikk i oldtiden – ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Den kinesiske kommunistiske arbeiderhelten Lei Feng (1940–1962) ble født i fylket, nær Leifeng, en landsby som ble gitt hans navn etter at propagandaen rundt hans innsats kom i gang.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Elkana
Elkana er navnet på flere personer i Bibelen. Mest kjent er Samuels far.
1.	En av Levi stamme, og stamfar til en ved navn Berekja.
2.	En sønn av den opprørske levitten Korah.
3.	En etterkommer av Korah, stamfar til Samuel.
4.	En stamfar til Samuel, nevnt som oldesønn av nr. 3.
5.	En stamfar til Samuel, nevnt som tipptippoldesønn av nr. 4.
6.	Samuels far, en levitt som var etterkommer av Korah og som bodde i Ramatajim i Efraim. I det første kapittelet i 1. Samuelsbok kan man lese om at han hadde to koner, Hanna og Peninna. Peninna hadde barn, men det hadde ikke Hanna. Da de drog opp til Tabernakelet hvert år pleide Hanna å be om å få barn. Til sist ble hun bønnhørt og ble mor til Samuel og fem barn til. Elkana og Hanna lot Samuel innvie til en spesiell form for tempeltjeneste fra han var meget liten. Han bodde da sammen med prestene og hjalp til ved møteteltet.
7.	En som var portvakt da David sørget for at Paktens ark ble ført til Jerusalem.
8.	En som tjente ved hoffet til kong Akas.
Divizia Naţională 2020–2021
Divizia Naţională 2020–2021 var den 30. sesongen av Divizia Naţională. Sesongen gikk over fra sommerserie fra 2019 til vinterserie sesongen 2020/21.
Resultattabell
Lagene spiller to hjemmekamper og to bortekamper mot hvert av de andre lagene.
Kanalen
Kanalen kan vise til:
Monthly Review Press
Monthly Review Press er et amerikansk forlag som er knyttet opp mot tidsskriftet Monthly Review. Bakgrunnen var at forfatteren og journalisten I.F. Stone hadde skrevet boka Hidden History of the Korean War i 1952, men ikke funnet noen utgiver. Paul Sweezy og Leo Huberman, som fire år tidligere hadde grunnlagt Monthly Review tok på seg å gi ut boka. I årene som fulgte ga forlaget ut flere bøker som brøt med kaldkrigskonsensusen, deriblant Paul A. Barans The Political Economy of Growth og den tidligere FN-arbeideren William Hintons Fanshen, en bok som var basert på en rekke notater han var blitt fratatt av grensevakter på grensa til USA og som han brukte flere år på å få tilbake.
Etter at Huberman begynte å få helseproblemer ble Harry Braverman hentet inn som forlagsredaktør. Braverman sto også bak forlagets største salgssuksess, Labor and Monopoly Capital, som kom i 1974. I årene frem til Braverman døde i 1976 økte Monthly Review Press utgivelseshastigheten kraftig. I forbindelse med den radikale bølgen som rullet frem, særlig i akademiske miljøer, ble forlaget en av de fremste leverandørene av kritisk litteratur. Både tidligere uoversatte eller utilgjengelige eldre verker av forfattere som Rosa Luxemburg, Nikolaj Bukharin, Karl Korsch og Christopher Caudwell og nyere litteratur av radikale skribenter som Che Guevara, Eduardo Galeano, André Gunder Frank, Daniel Guerin, Samir Amin, Louis Althusser, Charles Bettelheim og Kwame Nkrumah ble gitt ut i løpet av Bravermans tid.
Etter Braverman overtok Jules Geller, som i sin tur ble etterfulgt av Susan Lowes. I dag har ikke forlaget noen enkelt forlagsredaktør, men drives, som før Bravermans tid, av det kollektivet som lager tidsskriftet Monthly Review. Utgivelseshyppigheten er ikke like stor som i storhetstiden, men fortsatt gis det jevnlig ut bøker med temaer som imperialisme, økologi/miljøvern og aktuelle hendelser. Forlaget har også nylig gitt ut en samling intervjuer med Venezuelas president Hugo Chávez og et hittil ukjent filosofisk verk av Nikolai Bukharin.
David Carmo
David Mota Veiga Teixeira Carmo (født 19. juli 1999) er en portugisisk fotballspiller som spiller for.
Bane Energi
Bane Energi ble etablert som en egen resultatenhet i Jernbaneverket i 1996. Hensikten var å samle ressursene for energiforsyningsanlegg i en egen enhet.
Fra 1. mai 1997 fikk Bane Energi ansvaret for å kjøpe inn elektrisitet til all elektrisk togframføring, og fra 1. juli 2001 overtok Bane Energi de siste omformerstasjonene fra NSB Gardermobanen AS. Fra samme tidspunkt har enheten ansvaret for energiforsyningen til hele det elektrifiserte jernbanenettet i Norge. I 2010 ble Bane Energi overført til Banedivisjonen i Jernbaneverket som en egen resultatenhet.
Bane Energi kjøper inn og omformer energi fra 50 Hz til 16⅔ Hz før det leverer videre til kontaktledningsanlegget. I 2007 ble det inngått avtale om kjøp av kraft med opprinnelsesgarantier. Disse kontraktene er solgt videre til togselskapene og infrastrukturen i Jernbaneverket i Norge.
Bane Energi består av markedsavdeling, plan- og prosjektavdeling og en driftsavdeling.
Ungarns herrelandslag i ishockey
Ungarns herrelandslag i ishockey er underlagt Ungarns Ishockeyforbund (ungarsk: «Magyar Jégkorong Szövetség») og representerer Ungarn i internasjonale ishockeyturneringer. Ungarn ligger på 19.-plass på IIHFs verdensranking.
Ungarn har deltatt i både Europamesterskap, verdensmesterskap og Vinter-OL, men har aldri vunnet noen medalje. Laget spilte sin første kamp den 24. januar 1927 ved ishockey-EM i Wien, de tapte 0−6 til Østerrike. I mellomkrigstiden var de en fast deltaker ved VM, og hadde som høydepunkter deres 5.-plass ved VM i 1937 og en uavgjort 1−1-kamp mot supermakten Canada ved VM i 1938. Etter krigen ble ishockeyen i Ungarn nedprioritert av kommunistregimet, og de returnerte først ved i VM 1959 Gruppe B, og tilbrakte deretter sin tid i enten B-VM eller C-VM. Ved 2001 ble de grunnet det nye VM-formatet rykket opp til divisjon I, og kjempet her for å rykke opp til toppdivisjonen uten hell − det nærmeste de kom var andreplassen i sin gruppe i 2002 og 2007.
Ved VM 2008 Divisjon I B i Sapporo klarte de sensasjonelt å rykke opp til ishockey-VM 2009s toppdivisjon etter å ha beseiret favorittene Ukraina 4−2 i den siste kampen. Med var de nå klare for sin første toppdivisjonskamp på 70 år. Opprykket ble dog imidlertid overskygget av lagkapteinen Gábor Ocskays plutselige bortgang. Ved VM 2009 tapte de alle sine kamper, og til tross for hederlige øyeblikk som 3−4-tapet til stormakten Slovakia rykket de igjen ned til divisjon I.
Syv år etter de først klarte å rykke opp til toppdivisjonen klarte de å gjenta bedriften ved VM 2015 Divisjon I A i Kraków. Etter å ha beseiret heiselaget Italia, Japan og Ukraina skulle de spille den siste avgjørende kampen mot nylig opprykkede vertsnasjonen Polen, hvor vinneren sikret seg den siste opprykksplassen bak Kasakhstan. I en tett kamp foran 12 632 tilskuere trakk Ungarn det lengste strået og vant til sist 2−1, og sikret dermed VM-plass i Russland i 2016.
Eksterne lenker
Offisielt nettsted Offisielt nettsted
NHI.no
NHI.no er en videreutvikling av siden Pasienthandboka.no og eies av Norsk Helseinformatikk (NHI). Nettsiden er et norsk, medisinsk nettsted først og fremst med tanke på opplysning om helse, symptomer og sykdommer. Siden inneholder også nyhetsoppslag, dokument om trening og forum. Pasienthandboka ble opprettet tidlig våren 2007 av firmaet Norsk Helseinformatikk. På tampen av 2009 skiftet nettstedet navn til NHI.no. Intensjonen med dette var å gjøre informasjonen på siden enda lettere tilgjengelig samt å gi siden et «friskere» utseende.
NHI.no er gratis (reklamefinansiert), har ingen tilknytning til industri eller sponsorer, og annonsørene skal ikke ha noen innvirkning på artiklene de produserer ifølge NHI.no.
NHI.no er basert på oppslagsverket Norsk Elektronisk Legehåndbok (NEL) som tidligere var tilgjengelig for alt helsepersonell gjennom en statlig avtale (Helsebiblioteket.no). Mens NEL i dag er en betaltjeneste, forblir NHI.no tilgjengelig for alle.
NHI.no angir referansene brukt for å utvikle sine dokument. Ett av formålene med NHI.no er at behandler og pasient skal ha mest mulig lik kunnskapsbakgrunn, og dermed kunne ta bedre beslutninger i fellesskap.
Villejuif
Villejuif er en kommune i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de sørlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 7 km fra sentrum av Paris.
Navn
Navnet Villejuif ble først nevnt på en pavelig bulle fra 1119 som Villa Judea. Betydningen av dette er fremdeles diskutert. Enkelte mener at dette rett og slett betyr «området til jødene», kanskje som følge av noen romerske ruiner der, som folk i middelalderen så på som sataniske – der sarasenere og jøder gikk igjen.
Det moderne navnet kan tyde på en slik tolkning, ettersom «ville» betyr «by» og «juif» «jødisk»; et problem med en slik tolkning er at «ville» er hunnkjønn, og det grammatisk korrekte ville vært «ville juive» for «jødisk by». Det kan dermed dreie seg om en gradvis endring fra navnet "Villejuifve" til dagens nåværende tilsynelatende ikke-grammatikalske form.
På sin side mener moderne historikere at Villa Judea sannsynligvis betyr «eiendommen til Juvius eller Juveus», en gallo-romersk landeier.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Villejuif
Jag tror på sommaren
«Jag tror på sommaren» er en svensk sang, skrevet av Stig Olin. Den ble spilt inn av Mats Olin og utgitt på singlen Polar POS 1028 i 1967. B-siden var «Gossen med gyllene äpplet». Mats Olins versjon var en hit på Svensktoppen i tolv uker i perioden 21. mai-6. august 1967.
Alfrid og Alfilde
«Alfrid og Alfilde» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i bladet «Magasinet for Alle», årgang 1954-1955. Visa er også gjengitt i samlingen «De gamle visene med Alf Prøysen», utgitt på Forlaget for alle i 1972. Visa er av ukjent opprinnelse, og på enkelte trykk kalles den «Alfred og Alvilde», og den er skrevet på et blandingsspråk av norsk og svensk.
Jag tror på sommaren
Kirsti, Oddvar og Arne m/Alf Blyverkets orkester spilte også inn sangen. Den ble utgitt på singlen Triola TN 472. A-siden var «Hver lørdag en fest».