cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kåre Gilhus
Kåre Gilhus (født 27. oktober 1918, død 17. desember 2010 ) var en norsk motstandsmann og senere jurist som var direktør for Barnevernet. Under andre verdenskrig satt han i tysk fangenskap først i Grini fangeleir, deretter i den tyske konsentrasjonsleiren Sachsenhausen til han våren 1945 ble befridd av grev Folke Bernadottes hvite busser.
Jurist
Etter 2. verdenskrig tok Gilhus juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo. Deretter ble han ansatt som dommerfullmektig og pådømte blant annet rettssaker i det såkalte landssvikoppgjøret.
Senere ble han vergerådsformann i Oslo, og i 1955 ble han barnevernsjef i Oslo. Han ble så direktør for Barnevernet i hele Norge.
Viktorin Strigel
Viktorin Strigel eller Victorinus Strigel (født 16. eller 26. desember 1524 i Kaufbeuren, død 26. juni 1569 i Heidelberg) var en filippistisk luthersk teolog.
Liv og virke
Han forsatte spå sin akademiske karriere som professor og rektor ved universitetet i Jena. Han støttet fastleggelsen av universitetets konstitusjonen. Strigel underviste studenter i Jena i det forlatte dominikanerklosteret; dette var begynnelsen på det som skulle bli Collegium Jenense.
Med utnevnelsen av Matthias Flacius i 1557 gikk Strigel inn i den teologiske strid mellom gnesio-lutheranere og filippister, og tenderte mot en mer formidlende stillingtagen i pakt med Melanchthon. I 1559 ble han tatt i forvaring på grunn av sine teologiske synspunkter, og suspendert fra sine oppgaver. I 1562 flyttet han til universitetet i Leipzig for en lærepost der, og så dro han til Wittenberg, og så til sist til universitetet i Heidelberg i 1567, der han akseptert de reformerte nattverdslære.
Ishockey under Vinter-OL 2022 – Kvinner – Tropper
Troppene til kvinnenes ishockeyturnering under Vinter-OL 2022 inneholder samtlige ti tropper som ble tatt ut til OL-turneringen fra 3. til 17. februar 2022. Alle aldre er som de er ved starten av turneringen (3. februar 2022).
Den danske troppen ble offentliggjort den 10. januar 2022 og besto av 23 spillere (tre målvakter, sju backer, tretten løpere).
Den finske troppen ble offentliggjort den 20. januar 2022 og besto av 23 spillere (tre målvakter, syv backer, tretten løpere).
Den kinesiske troppen ble offentliggjort den 13. januar 2022 og besto av 23 spillere (tre målvakter, syv backer, tretten løpere).
Den tsjekkiske troppen ble offentliggjort den 13. januar 2022 og besto av 23 spillere (tre målvakter, syv backer, tretten løpere).
Den amerikanske troppen ble offentliggjort den 1. januar 2022 og besto av 23 spillere (tre målvakter, syv backer, tretten løpere).
Romersk handel med India
Romersk handel med India foregikk i begynnelsen med karavaner via Anatolia og Persia, men riktignok i svært liten skala i forhold til senere tider, og senere gjennom sørlige handelsruter via Rødehavet og Indiahavet fra Augustus' tid. Den sørlige handelen startet med Augustus sin erobring av Egypt. Etter å ha utvidet Romerriket til den øvre Nilen, støtte romerne på den kriger- og handelsnasjonen Aksum som lå ved Rødehavet i dagens Etiopia. Aksum hadde handlet med India og Egypt i flere århundrer.
Omloop Het Volk 2005
Omloop Het Volk 2005 var den 60. utgaven av Omloop Het Volk, og ble arrangert 26. februar 2005. Rittet på 201 km ble vunnet av Nick Nuyens foran Tom Boonen og Steven de Jongh.
Romersk handel med India
Bruken av monsun-vindene som gjorde reisen tryggere enn den lange og farlige reisen langs kysten, ble utforsket av det sjøfrende kongedømmet Aksum og etterpå lært av romerne. Romerne hadde gode forbindelser med Aksum og brukte i mange tilfeller Aksums egne fartøyer. Ruten hjalp til med å forsterke handelen mellom India og Roma at romerske politikere klaget over handelslekkasjen av spesier for å tekkes romerske koner, og den sørlige ruten overflødiggjorde handelsrutene over land.
Romerne handlet med Damirika (dagens sørlige India), sikret handel med de sjøfarende tamilske kongedømmene Chola, Pandyan og Chera-dynastiet og etablerte handelsavtaler som fortsatte lenge etter Vestromerrikets fall. De varte også lenger enn Østromerrikets tap av havnene i Egypt og Rødehavet (ca. 639-645 under presset for jihad og islam. Havnene ble brukt for å sikre handelen mellom India og den gresk-romerske verden siden ptolemei-dynastiet . En gang etter at kommunikasjonen mellom Aksum og Østromerriket brøt sammen i det 7. århundre, begynte det kristne kongedømmet Aksum å svekkes sakte og ble ukjent i den vestlige kulturen, men det overlevde til tross for press fra muslimske krefter frem til det 11. århundre da det ble omstrukturert i en dynastisk krangel.
Bakgrunn
Selevkide-dynastiet kontrollerte et utviklet nettverk i handelen med India som tidligere eksisterte under det persiske akamenide-dynastiet. Det gresk ptolemei-dynastiet kontrollerte den vestlige og nordlige enden av andre handelsruter til det sørlige Arabia og India, hadde begynt å utnytte handelsmulighetene med India før romerne involverte seg, men ifølge historikeren Strabo kunne ikke handelsvolumet i handelen mellom India og Hellas sammenlignes med den senere indisk-romerske handelen.
Periplus Maris Erythraei nevner en tid da sjøhandelen mellom India og Egypt ikke involverte direkte sjøruter. Lasten ble under disse situasjonene sendt til Aden :
Ptolemei-dynastiet hadde utviklet handel med India ved å bruker havner i Rødehavet. Med etableringer av det romerske Egypt, tok romerne over og videreutviklet den allerede eksisterende handelen ved å bruke disse havnene.
Etableringen
Utskiftningen av grekerne med romerne som administratorer for Middelhavsbassenget førte til styrking av den direkte maritime handelen med Østen og eliminering av skatter som tidligere ble tatt ut av mellommenn i forskjellige land langs handelsrutene. Strabos bemerkninger om den enorme økningen i handelen etter den romerske annekteringen av Egypt, indikerer at monsunen var kjent og brukt i handelen i hans tid.
Handelen started med Eudoksos av Kyzikos i 130 f.Kr. fortsatte å øke, og ifølge Strabo (II.5.12.):
Så mye gull ble brukt i denne handelen, og tydeligvis resirkulert av Kushan-riket til deres egne mynter, at Plinius den eldre (NH VI.101) klaget over handelslekkasjen til India:
Romerske havner
De tre viktigste romerske havnene som var involvert i den østlige handelen var Arsinoe, Berenike og Myos Hormos. Arsinoe var et av de tidligste handelssentrene, men ble snart overskygget av de mer tilgjengelige Myos Hormos og Berenike.
Arsinoe
Ptolemei-dynastiet utnyttet den strategiske plasseringen til Alexandria til å sikre handelen med India. Handelens gang med øst ser ut til å ha begynt med havnen Arsinoe, så dagens Suwz. Varene fra handelen med Øst-Afrika ble satt i land ved en av de tre viktigste romerske havnene, Arsinoe, Berenike eller Muos Hormos. Romerne rensket kanalen som gikk fra Nilen til havnesenteret Arsinoe ved Rødehavet som hadde grodd igjen. Dette var et av de mange tiltakene den romerske administrasjonen foretok for å lede så mye som mulig av handelen gjennom sjørutene.
Arsinoe ble til slutt overskygget av Myos Hormos. Navigeringen til de nordlige havnene som Arsinoe, ble vanskelig i forhold til Myos Hermos på runn av de nordlige vindene i Suezbukta Reiser il disse nordlige havnene innebar også andre vansker som skjær, rev og forræderske havstrømmer. .
Myos Hormos og Berenike
Myos Hormos og Berenike ser ut til å ha vært viktige antikke handelshavner, antagelig brukt av faraos handelsmenn i antikkens Egypt og ptolemeienes dynasti før området kom under romersk kontroll.
Brunhodenonne
Brunhodenonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.
Romersk handel med India
Myos Hormos og Berenike
Plasseringen til Berenike har blitt forbundet med funnet til Belzoni (1818) av ruiner nær Ras Banas i det sørlige Egypt. Men den presise plasseringen til Myos Hormos er omstridt. Lengdegraden og breddegraden som blir oppgitt i Klaudios Ptolemaios' Geographia, peker mot Abu Sha'ar, mens beretninger i klassisk litteratur og satellittbilder indikerer en mulig identifisering med Quesir el-Quadim i enden av en befestet vei fra Koptos ved Nilen. Quesir el-Quadim har videre blitt assosiert med Myos Hormos etter utgravningen av el-Zerqa, halvveis langs ruten, som har avslørt ostrakon, noe som har ført til den konklusjonen at havnen i enden av denne veien må ha vært Myos Hormos.
Brunhodenonne
Utbredelse
Den er endemisk til De små Sundaøyer.
Romersk handel med India
Indiske havner
I India var havnene Barbaricum (dagens Karachi), Barygaza, Muziris, Korkai, Kaveripattinam og Arikamedu på den sørlige tuppen av India var de viktigste sentrene i denne handelen. Periplus Maris Erythraei beskrev at gresk-romerske handelsmenn solgte «tynne klær, linstoff, topas, korall, styraks, virak, glassbeholdere, sølv- og gulltallerker og litt vin» i Barbaricum i bytte mot «costus, bdellium, lycium, nardus, turkis, lapis lazuli, bomullsklær, silkegarn og fargestoffet indigo .» I Barygaza kjøpte de hvete, ris, sesamolje, bomull og klær.
Barigaza
Handelen med Barigaza som var under indoskythiske Nahapanas kontroll, blomstret særlig :
Muziris
Muziris er en tapt havneby i den sørlige indiske staten Kerala som var et betydelig handelssenter i Tamilakkam mellom kongedømmet Chera og Romerriket. Store mengder mynter og tallrike amforaer er funnet i byen Pattanam har ført til fornyet arkeologisk interesse i å finne den sannsynlige plasseringen på denne byen.
Tallrike greske sjømenn opprettholdt en intens handel med Muziris :
Arikamedu
Periplus Maris Erythraei nevner en markedsplass som het Poduke (kap 60), som G.W.B. Huntingford identifiserte som muligens Arikamedi i Tamil Nadu, et tidlig Chola handelssenter (nå del av Ariyankuppam), rundt 3 km fra dagens Pondicherry. Huntingford bemerker videre at romersk keramikk ble funnet ved Arikamedu i 1937, og arkeologiske utgravninger mellom 1944 og 1949 viste at det var «en handelsstasjon hvor romerskproduserte varer ble importert i første halvdel av det 1. århundre».
Kulturell utveksling
Den romersk-indiske handelen førte også til flere kulturelle utvekslinger som hadde varig effekt for begge sivilisasjonen. Det etiopiske kongedømmet Aksum deltok i handelsnettverket og ble påvirket av både romersk kultur og indisk arkitektur. Spor av indisk innflytelse er synlig i romerske arbeider i sølv og elfenben, eller i egyptisk bomulls- og silkefabrikker som ble brukt til salg i Europa. Det indiske nærværet i Alexandria kan ha hatt innflytelse på kulturen, men det er lite som vites om graden av denne innflytelsen. Klemens av Alexandria nevner Buddha i sine nedtegnelser og andre indiske religioner blir nevnt i tekster fra denne perioden.
Kristne og jødiske bosettere fra Roma fortsatte å leve i India lenge etter den bilaterale handelen sank. Store mengder med romerske mynter har blitt funnet i India, og særlig i de travle maritime handelssentrene i sør. Tamilakkam-kongene utga romerske mynter i sitt eget navn etter å ha endret ansiktene for å vise deres eget herredømme. Handelsmennene blir nevnt i tamilsk sangam-litteratur i India. Et eksempel er «de vakkert bygde skipene til Yavanas kom med gull og returnerte med pepper, og Muziris ble fylt med bråket ».
Nedgang og etterspill
Etter de romersk-persiske kriger ble områder under Østromerriket erobret av Khosrau I fra det persiske sassanide-dynastiet. Araberne, ledet av Amr bin al-As, gikk inn i Egypt sent i 639 eller tidlig i 640. Denne fremrykningen markerte begynnelsen på den muslimske erobringen av Egypt og fallet til havner som Alexandria som ble brukt til å sikre handelen med India av den gresk-romerske verden siden ptolemeiene.
Nedgangen i handelen gjorde at det antikke tamilske landet vendte seg til Sørøst-Asia for internasjonal handel hvor det hadde innflytelse på innfødte kulturer i større grad enn inntrykkene som det etterlot seg i Roma.
De osmanske tyrkerne erobret Konstantinopel i det 5. århundre (1453), noe som markerte begynnelsen på tyrkisk kontroll over de mest direkte handelsrutene mellom Europa og Asia. Osmanerne skar til å begynne med av den østlige handelen fra Europa, noe som igjen førte til europeernes forsøk på å finne en sjøvei rundt Afrika og satte i gang oppdagelsestiden og fremveksten av merkantilisme og kolonialisme.
Imens, innen det tidlige 17. århundre, klarte republikken Venezia å inngå ufordelaktige betingelser med osmanerne, og reetablerte for en tid sitt eget herredømme over den østlige handelen som i lengre tid hadde fortsatt innenfor de islamske landene gjennom arabiske mellommenn langs de gamle handelsrutene, men til en mye høyere pris for silke og krydder. Venetianerne hadde hatt en skattefri avtale med bysantinerne, noe som praktisk talt etablerte deres egen uavhengighet og grunnlaget for bystatens velstand og innflytelse i høy- og senmiddelalderen.
Nottangsbrua
Nottangsbrua er to parallelle motorveibroer på Europavei 18 i Kristiansand kommune i Agder. Broene krysser Ronasundet, er 227 meter lange og lengste spenn er 24 meter.
Afrikamesterskapet i fotball 1998
Afrikamesterskapet i fotball 1998 ble arrangert i Bobo-Dioulasso og Ouagadougou i Burkina Faso i 1998.
Françoise de Foix
Françoise de Foix, grevinne de Châteaubriant (født 1495, død 16. oktober 1537 ved Châteaubriant), var en fransk hoffdame, den første maitressen til kong Frans I av Frankrike mellom 1519 og 1528. Hun beskrives som velutdannet og kultivert, men uten politisk innflytelse.
Bakgrunn
Françoise de Foix var datter av Jean de Foix, Vicomte de Lautrec, og Jeanne d'Aydie. Hennes farfars bror, Gaston IV de Foix, var gift med dronning Eleonora av Navarra; Leonoras søster var mor til Frankrikes dronning Anna av Bretagne, noe som gjorde Françoise de Foix til Anne av Bretagnes tremenning.
Françoise de Foix vokste opp ved det franske hoff, der hun i 1505 ble forlovet med Jean de Laval, greve av Châteaubriant. Hun fødte en datter ved tretten års alder i 1508 og giftet seg i 1509 med Châteaubriant. Paret bodde på Châteaubriant til de ble kalt til hoffet av Frans I av Frankrike i 1516.
Til hoffet
Françoise de Foix beskrives som lang, mørk og kultivert. Hun behersket latin og italiensk og skrev poesi. Frans I av Frankrike ble forelsket i henne og gjorde kur til henne ved å begunstige hennes makes og tre brødres karrierer.
Kongens maitresse
En gang i løpet av 1518 ble hun etter langvarig motstand til slutt kongens elskerinne. Ved tronfølgerens dåp i Amboise den 25. april 1519 fikk hun en plass ved siden av prinsessene, noe som var en måte å offentlig erklære henne for maitresse foran hele hoffet. Kongen gjorde deres forhold offentlig mot hennes vilje, noe som også opprørte kongens mor, Louise av Savoia, som mislikte familien de Foix. Hennes mann viste ingen interesse for saken, og Françoise ble utnevnt til hoffdame til dronning Claude av Frankrike for å få en egen stilling ved hoffet og kunne forbli der når maken forlot det.
Françoise hadde ingen innflytelse, men klarte å gjøre seg gjeldende én gang, da hun overtalte kongen til ikke å straffe hennes bror for nederlaget ved slaget ved Bicocca. I 1525 ble Frans tatt til fange av spanjolene og ved hans hjemkomst året derpå ble han forelsket i Anne de Pisseleu d'Heilly.
Tilbake til Chateaubriant
Etter to års rivalitet returnerte Françoise de Foix til Châteaubriant i 1528 der hun fortsatte å leve med sin ektemann, som ble utnevnt til guvernør i Bretagne. Hun brevvekslet iblant med Frans, som frem til 1532 ofte besøkte paret på deres slott.
Françoise de Foix' død er blitt gjenstad for spekulasjon. En legende hevder at Jean de Laval, som var en kjent sadist, skal ha fengslet henne i en madrassert celle og drept henne der. Det anses imidlertid som mer trolig at hun døde av en eller annen sykdom.
Brantôme nedtegnet mange anekdoter om Françoise de Foix. Det anses også at det er nettopp hun som er den ikke navngivne elskerinnen til Frans, som var nære på å bli overrasket i sengen med admiral Bonnivet.
Frankfurter Zeitung
Frankfurter Zeitung regnes som forløper til Frankfurter Allgemeine Zeitung som ble opprettet i 1949.
Grunnleggelsen
Leopold Sonnemann ble født som sønn av en vever, og ble siden selv tøyhandler og finansmann. Han var tjuefem år gammel, da han i 1856 fikk oppdraget fra bankieren Heinrich Bernhard Rosenthal, med å omskape Rosenthals daglige forretningsbulletin til Frankfurter Geschäftsbericht (norsk: Frankfurt forretningsinformasjon). Sonnemann skal selv ha besøkt Frankfurtparlamentet i 1848, og der blitt preget av troen på demokrati og frihet. Som sønn i en jødisk familie fikk han mange ganger gjennom livet oppleve å bli diskriminert.
Ti år etter grunnleggelsen, i 1866 fikk avisen sitt endelige navn, Frankfurter Zeitung. Forlagets navn ble Frankfurter Societäts-Druckerei.
Frankfurter Zeitung utkom daglig, og bar også navnene Frankfurter Zeitung und Handelsblatt, Frankfurter Handelszeitung og Neue Frankfurter Zeitung.
Avisens redaksjonelle linje var demokratisk og sosial-liberal. Den omtalte arbeiderklassens livs- og arbeidsvilkår, og talte for like muligheter for utdannelse og bedrede hygieniske vilkår for befolkningen. Avisens næringslivsredaksjon tok til orde for regulering av aksjemarkedet, og drev en systematisk konjunkturovervårkning i en tid da markedsendringer ennå ble sett på som uttrykk for en gudelig vilje.
Opptakt til første verdenskrig
Under opptakten til første verdenskrig hersket den såkalte Burgfrieden i tysk politikk. Det var da vanskelig for avisen å tale for besinnelse og europeisk samling. Frankfurter Zeitung ble i denne perioden ofte anklaget for bestikkelse, forræderi og konspirasjon.
Under nasjonalsosialismen
Etter den såkalte Machtergreifung var direkte kritikk av myndighetene ikke lenger mulig, men avisens redaksjonelle linje kom aldri nasjonalsosialismen i møte. Ingen av avisens redaktører gikk heller noensinne over til nasjonalsosialistenes krets. Det er uklart om nasjonalsosialistene lot avisen leve som et liberalt utstillingsvindu, eller om de ikke turte å stenge den, av frykt for reaksjon fra befolkningen.
Inntil 1933 hadde opplaget nådd ca. 60 000. Etter dette steg opplagstallet i løpet av 1930-årene til ca. 80 000, noe Der Spiegel tilskriver redaksjonens balanserte holdning. Når avisens spalter senere er blitt analysert, har en konklusjon vært at den «mellom linjene» formidlet et budskap om motstand mot regimet. Den 31. august 1943 satte imidlertid myndighetene endelig stans for avisens drift. Stengningen medførte at mange årtiers årganger og arkiver ble fullstendig ødelagt.
«Den tyske journalismens Mayflower»
Der Spiegel sammenliknet i en omtale fra 1959 Frankfurter Zeitungs stilling i Tyskland, med den til Times i Storbritannia, New York Times i USA og daværende Le Temps i Paris. Der Spiegel beskrev Franfurter Zeitung som «den tyske journalismens 'Mayflower'». Skulle man legge til grunn fortellingene til innvandrernes etterkommere, hevdet Der Spiegel, ville antallet passasjerer på «Mayflower» overstige passasjertallet selv på dagens største skip. På samme måte mente kommentatoren, at like mange tilskrev sine forfedre en plass som skribent i Frankfurter Zeitung.
Blant journalistene var senere forbundskansler Theodor Heuss.
USAs niende armé
USAs niende armé er en armé i U.S. Army, forlagt på Caserma Ederle i Vicenza i Italia, og underlagt U.S. Africa Command. Den ble første gang opprettet kun åtte uker før landgangen i Normandie i juni 1944 og var et av den amerikanske hærens mest sentrale forband under felttoget i Nordvest-Europa i 1944 og 1945. Generalløytnant William Simpson var kommanderende general.
Etter annen verdenskrig var forbandet inaktivt frem til 2012.
Torill Steinfeld
Torill Steinfeld (født 10. mai 1948 i Bergen) er en norsk akademiker. Hun er professor i nordisk litteratur og norskdidaktikk ved Universitetet i Oslo.
I 2000 fikk Steinfeld Fritt Ords honnør for verdfullt bidrag til norsk biografisk litteratur. Hun ble nominert til Brage-prisen for faglitteratur 1996 for ''Et kvinnehjertes historie. Den unge Camilla Collett.''
Hun er søsteren til Hans-Wilhelm og Dag Steinfeld.
Filip Wypych
Filip Wypych (født 20. april 1991) er en polsk svømmer.
Han representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fristil.
Yu Hexin
Yu Hexin (født 1. januar 1996) er en kinesisk svømmer.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fristil.
Yu Hexin tok en delt 19. plass for landet sitt på 50 meter fri under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kvalifiserte seg derfor ikke til semifinalene på øvelsen.
Roy Blunt
Roy Dean Blunt (født 10. januar 1950 i Niangua i Missouri) er en amerikansk republikansk politiker.
Fra 2011 til 2023 representerte han delstaten Missouri i USAs senat. Fra 1997 til 2011 representerte han Missouris 7. kongressdistrikt i Representantenes hus. Distriktet ble regnet som det mest konservative i Missouri og bestod av den sørvestlige delen av delstaten.
Roy Blunt er far til Matt Blunt, som var Missouris guvernør fra 2005 til 2009. Han vokste selv opp med en far som var delstatspolitiker, i tillegg til å være melkebonde og kirkeaktiv sørstatsbaptist.
Roy Blunt er utdannet historiker. Fra 1993 til 1996 var han rektor ved Southwest Baptist University.
35. serierunde i Premier League 2022/23
35. runde i Premier League 2022/23 startet lørdag 6. mai kl. 16:00 med fire kamper og avsluttet mandag 8. mai kl. 21:00 med oppgjøret mellom og  på City Ground i Nottingham.
Milena Olszewska
Milena Magdalena Olszewska (født 21. mai 1984 i Czarnków) er en polsk handicappet bueskytter. Hennes fremste meritter er gull individuelt og for lag under Para-VM i bueskyting 2013.
Hun ble født med en underutviklet høyre fot, og amputerte denne 15 år gammel.
Idrettskarriere
Olszewska debuterte i Para-VM i bueskyting 2009, der hun kom på sjuendeplass i lagkonkurransen i recurvebue for kvinner, sammen med Alicja Bukanska og Wieslawa Wolak. Individuelt kom hun på delt 17.-plass, etter at hun ble slått ut i 16-delsfinalen. Hun deltok også i Para-VM i bueskyting 2011, og kom der på delt 17.-plass individuelt, og femteplass i lagkonkurransen for kvinner og lagkonkurransen for mix. I Paralympiske sommerleker 2012 deltok hun i recurvebue individuelt, og fikk der bronse etter at hun slo Javzmaa Byambasuren 6-2 i bronsefinalen.
Para-VM i bueskyting 2013 ble arrangert i Bangkok, og Olszewska fikk der to medaljer. Individuelt vant hun recurvebue, og hun deltok også på Polens mixlag som vant lagkonkurransen i recurvebue. Hun fikk sølv individuelt under Para-EM i bueskyting 2014, etter finaletap for italienske Elisabetta Mijno, og hun fikk gull i lagmix. Hun fikk ingen medaljer under Para-VM i bueskyting 2015, men fikk niendeplass både individuelt og i lagkonkurransen. Hun var rangert som nummer 3 i verden i 2015
Kristine Klaveness
Kristine Klaveness (født 11. februar 1976) er en norsk tidligere roer.
Hun representerte Norge under Sommer-OL 1996, der hun ble nummer 7.
Milena Olszewska
Idrettskarriere
I 2016 deltok hun i Para-EM i bueskyting 2016, og kom der på tredjeplass i recurve individuelt. Polen vant mix-lagkonkurransen, med Olszewska på laget. Hun representerte Polen under Paralympiske sommerleker 2016, og deltok denne gangen i recurve, åpen klasse. Hun fikk bronse individuelt, og Polen tapte for Mongolia i kvartfinalen i lagkonkurransen. Hun endte opp på andreplass på verdensrankingen i 2016.
Hun deltok i Para-VM i bueskyting 2017, og kom der på niendeplass individuelt og i mix-lagkonkurransen. I Europacupen i parabueskyting 2017 kom hun på ellevteplass sammenlagt. I Para-EM i bueskyting 2018 vant hun recurve individuelt, og fikk sølv i lag-mix, sammen med Pawel Daleszynski. Hun vant også Europacupen i parabueskyting 2018 sammenlagt.
Norwegian Game Awards
Norwegian Game Awards er Norges største spillutviklingskonkurranse. og skal blant annet fremme det tverrfaglige aspektet ved spillutvikling. Organisasjonen skal utgjøre et bindeledd mellom spillindustrien og studenter.
Norwegian Game Awards er en undergruppe av Start NTNU, og begge holder til i Trondheim. Arrangementene finner dermed også sted der hver vår. Spillutviklingskonkurransen er åpen for studenter fra hele Norge.
Renzo Tjon-A-Joe
Renzo Tjon-A-Joe (født 8. juli 1995) er en surinamsk svømmer.
Han representerte Surinam under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fristil.
Ronabrua
Ronabrua er en platebro på Fylkesvei 401 i Kristiansand kommune i Agder. Brua krysser Ronasundet, er 37 meter lang og lengste spenn er 14 meter.
Afrikamesterskapet i fotball 2000
Afrikamesterskapet i fotball 2000 ble arrangert i Ghana og Nigeria i 2000.
Mikko Matti og vennene hans
Mikko Matti eller Mikko Matti og vennene hans eller Eventyret om samegutten Mikko Matti og vennene hans er et figurteaterstykke for barn skrevet av Willie Nordrå, med originalmusikk komponert av Sverre Arvid Bergh.
Stykket hadde premiere 31. mars 1954 på Det Nye Teater og/eller på Folketeatret. , og nypremiere 14. september 1966 på Oslo Nye Teater.
Høsten 1968 ble stykket oppført under Nordisk Dukketeater Kongress på Oslo Bymuseum på Frogner i Oslo. Dukkespillere under denne fremføringen var Julian Strøm, Birgit Strøm, Frøydis Armand, Elisabeth Strøm Henriksen og Kjell Kjær.
I 1967 ble musikken fra forestillingen utgitt på plate.
Lim Mi-kyung
Lim Mi-kyung (født 17. mai 1967), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul. Mi-kyung ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sørkoreanske laget som vant håndballturneringen for damer foran Norge og Sovjetunionen
Georg
Georg er et mannsnavn som kommer fra det greske navnet Γεώργιος, «Jeórjos», av jeorgós («jorddyrker, bonde»), utviklet fra Γη «ji» (jord) og έργο «ergo» (arbeid). Norske varianter av Georg er blant andre Jørgen, Gøran og Ørjan. Den feminine varianten er Georgia, som kommer av det greske Γεωργία, «Jeorjía».
Utbredelse
George har vært et svært vanlig navn i England siden 1500-tallet.
George har i mange år vært et populært navn i USA.
På 2000-tallet var varianten Jeórjos (Γεώργιος) det mest brukte mannsnavnet i Hellas, og Giorgi var det mest brukte i Georgia. Variantene Jorge i Chile og Spania, György i Ungarn og Jørgen i Danmark var også blant de mest brukte navnene i de respektive landene.
Jørgen var et populært navn på guttebarn i Norge på 1700- og 1800-tallet og igjen på 1990-tallet. Formen Georg var mest vanlig rundt 1900.
Arhaphes
Arhaphes er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Små (3, 5 - 6,5 millimeter), avlange, halvblankt brunsvarte smellere, pronotum kan være rødt. Antennene er trådformede og ikke svært lange. Pronotum er omtrent så langt som bredt, hvelvet med rundede sider og en markert midtfure, tett punktert, bakhjørnene dratt ut rett bakover.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.
Levevis
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Ingenting er kjent om ungdomsstadiene til denne slekten. De voksne billenes kroppsbygning tyder på at de er aktive flygere som lever over bakken, ikke under steiner eller lignende.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, vest til India.
Venneslabrua
Venneslabrua er en buebro på Fylkesvei 454 i Vennesla kommune i Agder. Brua krysser elva Otra, er 178 meter lang og lengste spenn er 53 meter.
Jeangu Macrooy
Jeangu Macrooy (født 6. november 1993 i Paramaribo i Surinam) er en surinamsk sanger og låtskriver innen moderne soul. Han har bodd i Nederland siden 2014 og har sitt hovedpublikum i Nederland, Surinam og etter hvert også i Belgia, Frankrike og Tyskland. Han skulle ha representert Nederland på hjemmebane i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam med sangen «Grow», men konkurransen ble avlyst for å hindre spredningen av koronaviruset. I stedet representerte Macrooy Nederland i Eurovision Song Contest 2021 med låten «Birth of a New Age».
Bakgrunn
Sammen med tvillingbroen Xillan Macrooy dannet han bandet Between Towers i 2011. Duoens første og eneste album, Stars on My Radio ble gitt ut i 2013. Etter å ha studert to år ved musikkonservatoriet i Paramaribo, forlot han hjemlandet og flyttet til Nederland i 2014 for å studere låtskriving ved ArtEZ University of Arts i Enschede.
Utgivelsen ble etterfulgt av en klubb-turné i Nederland og med opptredener som oppvarmingsartist for blant andre Curtis Harding, Ayọ og Trombone Shorty. Han har også opptrådt ved flere større musikkfestivaler, blant dem North Sea Jazz Festival og Lowlands. I desember 2017 dro Macrooy tilbake til Surinam for å holde sin første konsert med bandet sitt i Paramaribo. Singelen «Dance With Me» ble brukt som temalåt i den nederlandske filmen Open Seas (2018).
Macrooys andre album, Horizon, ble utgitt i februar 2019. Sommeren 2019 holdt han sin første større turné som hovedartist i tre store tyske byer: Köln, Hamburg og Berlin. Han spilte også under Reeperbahn Festival i Hamburg.
10. januar 2020 annonserte nederlandsk fjernsyn at Macrooy skulle representere Nederland på hjemmebane i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam. Han skulle delta med sangen «Grow», og som vertsnasjon var Nederland direktekvalifisert til finalen lørdag 16. mai. Konkurransen ble imidlertid avlyst på for å hindre spredningen av koronaviruset. I stedet representerte Macrooy Nederland i Eurovision Song Contest 2021 med låten «Birth of a New Age». Han ble til slutt nummer 22 av 26 i finalen, og fikk 11 poeng – samtlige fra fagjuryene.
De Wereld Draait Door
Jeangu Macrooy har vært en jevnlig gjest på det nederlandske talkshowet De Wereld Draait Door. Der har han fremført sin egen musikk og hyllet en rekke andre artister som Stevie Wonder, George Michael og The Blue Diamonds. Han fremførte også Bob Dylans «The Times They Are a-Changin'» i en spesialsending. I 2018–2019-sesongen fremførte han også flere sanger av Paul Simon som hadde annonsert sin farvel-turné i 2018.
29. mars 2018 deltok Jeangu Macrooy i det årlige nederlandske tv-teateret The Passion, der han spilte rollen som Judas sammen med Tommie Christiaan (Jesus), Brainpower (Peter), Glennis Grace (Maria) og Arjan Ederveen (Pilatus).
Petter Wærness
Petter Wærness (født 23. april 1947) er en norsk tidligere roer.
Han representerte Norge under Sommer-OL 1972, der han ble nummer 9.
Jacobhøgda (Tønsberg)
Jacobhøgda (2-34, 3-15) er en 280 meter lang gate på Nordre Eik i Tønsberg. Den går mellom Eikveien og Robergrønningen. Gaten er stengt med bussluse slik at gjennomkjøring kun er tillatt for busser.
Gaten er oppkalt etter Jacob Larsen Fevang (1861-1946) som var gårdeier på Lofts-Eik.
Mari Asp
Mari Asp (født 1975), tidligere gift Skåksrud, er en norsk tidligere turner, styrkeløfter og fitnessutøver fra Lillestrøm.
Hun er norgesmester i både turn (1990), styrkeløft (2000) og fitness (2001).
Fåker
Fåker er et småsted i Östersund kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2005 var Fåker regnet som et tettsted, og hadde da 209 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Vilnius maraton
Vilnius maraton er et årlig maraton som avholdes i Vilnius i Litauen. Hovedsponsoren for løpet er Lietuvos Rytas. Løpet ble introdusert i 2001 som et 10 km løp og vokste til et maraton i 2004. Halvmaraton ble introdusert i 2006. Margrethe Løgavlen vant løpet i 2013.
Allround-VM på skøyter 1976, menn
Allround-VM på skøyter 1976, menn ble arrangert på Thialf stadion i Heerenveen, Nederland den 28. og 29. februar 1976.
Piet Kleine fra Nederland ble verdensmester.
Skiskyting under Vinter-OL for ungdom 2020
Skiskyting under Vinter-OL for ungdom 2020 ble avholdt i Les Tuffes i Frankrike fra 11. til 15. januar 2020.
Marieby
Marieby er et tettsted i Östersund kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 236 innbyggere. Marieby ligger cirka fem kilometer sør for Östersund.
Son Mi-na
Son Mi-na (født 8. oktober 1964), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul Son Mi-na ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sørkoreanske laget som vant håndballturneringen for damer foran Norge og Sovjetunionen
Tom Welo
Tom Petter Andreas Wiel Welo (født 23. september 1947) er en norsk tidligere roer.
Ali Khalafalla
Ali Khalafalla (født 13. mai 1996) er en egyptisk svømmer.
Son Mi-na
Fire år tidligere, under sommer-OL 1984 i Los Angeles, vant hun en sølvmedalje i håndball med det Sørkoreanske damelaget.
Tom Welo
Han representerte Norge under Sommer-OL 1972, der han ble nummer 9.
Ali Khalafalla
Ali Khalafalla tok en delt 24. plass for landet sitt på 50 meter fri under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kvalifiserte seg derfor ikke til semifinalene på øvelsen. Han deltok også på 100 meter fri under lekene og kom på 30. plass.
Frédérick Bousquet
Frédérick Bousquet (født 8. april 1981) er en fransk svømmer.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fristil. Han tok sølv under Sommer-OL 2008, på stafett.
Rôles d’Oléron
Rôles d’Oléron er et sett med 24 rettsartikler som omhandler sjølov i middelalderen. Tidligere var det sagt at rullene ble skrevet av Rikard I og kunngjort av hans mor Eleanor av Aquitaine på øya Oléron i Frankrike, derav navnet. Nå, derimot, er det generell enighet blant forskerne om at rullene ble skrevet på slutten av 1200-tallet, altså lenge etter deres død.
De stammer fra Frankrike, og ble etter hvert oversatt til flere språk. Lovene lå også til grunn som inspirasjon for sjøfartslover langs kysten i hele Nord- og Vest-Europa i lang tid etter de først ble skrevet og tatt i bruk.
Bakgrunn
Øya Oléron, som har gitt navn til Rôles d’Oléron, ligger utenfor La Rochelle i Aquitaine-regionen, omtrent 15 nautiske mil fra munningen av Gironde i Frankrike. Øya er plassert på en viktig handelsrute, som må ha bidratt til dens fremtredende posisjon innen sjørett. De lokale dommerne og prud’hommes var kjent som pålitelige jurister og domstolene på Oléron var tilgjengelige for alle, også utenlandske, som søkte rettferdige løsninger på maritime juridiske problemer. Mellom 1153 og 1154 kom øya under engelsk kontroll, og forble under England i rundt 220 år med noen få avbrudd, da Eleanor av Aquitaine giftet seg med Henry II.
Historie
Det er uenighet om hvor Rôles d’Oléron stammer fra. Ifølge Robin Ward stammer Rôles d’Oléron fra de klassiske sjølovene fra Middelhavet, som Lex Rhodia og Consolate del Mare. Rettsartiklene skal angivelig ha blitt formulert av Rikard I, også kjent som Rikard Løvehjerte, Eleanor av Aquitaines sønn, etter hans retur fra det hellige land i 1194. Dette er derimot sett bort fra i nyere tid, da lovene antakeligvis ble skrevet rundt 1286, lenge etter Rikard Is død.
De eldste gjenværende versjonene vi har i dag stammer fra andre halvdel av 1200-tallet. Oléron ble oversatt til for eksempel spansk, og etter hvert engelsk, skotsk og lavtysk, for å nevne noen. I en grundig undersøkelse fra Karl-Friedrich Krieger konkluderte han med at rullene vi har tilgang til i dag ble skrevet ned på fransk rundt 1286, da øya Oléron var under de engelske kongene, som også var hertuger i Aquitaine. Dette er brukt som forklaringen på hvorfor manuskriptene Liber Horn og Liber Memorandum fra tidlig 1300-tall stammer fra England. Krieger kom også med teorien at Rôles d’Oléron fikk sitt navn fra øya Oléron fordi en tidlig versjon var oppbevart der i senmiddelalderen.
I 1364 ble Oléron innført som offisiell sjølov i Frankrike. Siden slutten av 1200-tallet spredte Rôles d’Oléron seg langs kysten av Europa. Sjøfartsreguleringen i flere land ble i senmiddelalderen, og senere, påvirket av Oléron-rullene, blant annet den engelske Black Book of the Admiralty startet med Rôles d’Oléron, og det er antatt at norsk sjøforklaring, som ble erstattet av Statens havarikommisjon for transport i 2008, også har sine røtter i rullene.
Versjoner/manuskripter
Det er lagt til grunn at det er to versjoner av Oléron-kopiene; en ledet til de flamske og tyske kodene, den andre til de castillanske og Anglo-normanniske. Den Anglo-normanniske versjonen var viktigst for engelsk frakt og skipsfart i middelalderen, men de var trolig kun brukt lokalt. Fra kilder til domstoler i England ser det ut til at Oléron hadde blitt godtatt som sjøfartslov allerede tidlig på 1300-tallet.
Rôles d’Oléron lå enda som grunnlag for maritime lover på 1600-tallet. Habakkuk Bisset ga ut boken Rolment of Courtis i 1626 der han reproduserte maritime reguleringer som omhandlet dommere, ulykker, skipsfart, sjømenn, kapteiner og handelsmenn. Dette var hentet fra en engelsk versjon av Rôles d’Oléron publisert av Thomas Petyt i 1536. Ut fra dette kan man se at Oléron var en av de mest kjente sjøfartslovene som ble brukt i maritime lovreguleringer.
Innhold
I manuskriptene Liber Horn og Liber Memorandum er det 24 artikler. Noen av artiklene inneholder bestemmelser for flere ting, slik som kapteinens og besetningens ansvar, ansettelse, vedlikehold av skip og ulykker i havner. Artiklene nevner ikke kriminelle forhold som lovbrudd ifølge landlov eller piratvirksomhet, men det er mulig at dette ble håndtert på land i lokale domstoler. Utover 1300-tallet var ikke Oléron tilstrekkelig i takt med at kommersiell skipsfart økte og ble mer kompleks.
I artiklene får man innblikk i rettigheter, roller og ansvar på et handelsskip i middelalderen. Kapteinen hadde ansvar for å rekruttere mannskap til skipet og gi dem lønn, opprettholde vedlikehold av skipet før, under og etter seiling, ta seg av handelsmennene, og lytte til mannskapets avgjørelser når det kom til seiling i dårlig vær. Mannskapet, derimot, hadde ansvar for sin egen oppførsel, skipet og dets innhold under overfart og følge ordre. Rôles d’Oléron nevner også rettigheter som mat og drikke ombord, arbeidskvalitet- og tid, og hvordan omgang med handelsmenn skulle foregå. I tillegg hadde Oléron klausuler som skulle sikre at loven ble brukt riktig, for eksempel i et tilfelle hvor det skjedde en forsettlig kollisjon måtte den skyldige part betale hele kostnaden, men om det var et uhell måtte den skyldige bare betale halvparten av beløpet.
De Anglo-normanniske manuskriptene starter med ‘Ceo est la copie de la chartre Doliroun de jugemenz de la mer’, som betyr at det er en kopi av maritime dommer i Olérons charter, i tillegg slutter hver artikkel med ‘Et ceo est le jugement en ceo cas’, altså ‘og dette er dommen i denne saken’.
Robin Ward har delt inn rettsartiklene i Rôles d’Oléron i følgende kategorier ;
Strand holdeplass
Strand holdeplass var en holdeplass på Drammenbanen, mellom Stabekk og Høvik i Bærum kommune.
Holdeplassen åpnet i 1931 og hadde privat billettsalg fra 1932 til 1964. I 1973 var det slutt på persontrafikken, og i 1978 ble holdeplassen formelt nedlagt. Det går fortsatt en gangbro over banen på stedet, som er tre kvart kilometer fra Stabekk stasjon og én kilometer fra Høvik. Per 2013 er sporene forbi det gamle holdeplassområdet revet opp i forbindelse med vedlikehold, og alle plattformrester er fjernet.
Tim Bowler
Tim Bowler (født 14. november 1953 i Leigh-on-Sea) er en britisk barnebokforfatter, best kjent for Blade-serien i åtte bind (2008–2010) , og for River Boy, som han mottok Carnegie Medal in Literature for i.
Han er utdannet ved University of East Anglia, hvor han studerte svensk og skandinavistikk – med et studieår ved universitetet i Uppsala. Han har bodd flere år i Sverige, og arbeidet både som lærer, skogsarbeider og i andre yrker. Før han ble fulltids forfatter var han avdelingsleder ved en skole i Newton Abbot, Devon.
Han debuterte med Midget i 1994 – en psykologisk thiller om en funksjonshemmet gutt som vil frigjøre seg fra storebrorens innflytelse. River Boy (1997) er en fabel om femtenårige Jess som må takle bestefarens snarlige død. Hans ufullførte maleri og hennes vennskap med den mystiske gutten ved elva er handlingsspor som løper sammen. Jess aksepterer guttens utfordring om å svømme sammen med ham til elvas munning - en strekning på mer enn 50 km. Når turen er fullført forstår hun at gutten er den samme som finnes på bestefarens maleri, og at hun har møtt bestefaren som ung gutt.
I Blade-serien skildres den unge, hjemløse gutten Blade, som kjemper for å overleve i en brutal urban jungel. Serien fortelles i andreperson, som hovedpersonens monolog til en venn.
På norsk finnes bare Blade-serien, oversatt av Jørn Roeim.
EM for brassband 1984
EM for brassband 1984, det 7. europamesterskapet for brassband ble arrangert 6. mai 1984 i Usher Hall, Edinburgh.
Musikk
Pliktnummer i konkurransen var «Refrains and Cadenzas» av Thomas Wilson. I sin selvvalgte avdeling fremførte Black Dyke Mills Band Blitz av Derek Bourgeois.
Ramstad holdeplass
Ramstad holdeplass var en holdeplass på Drammenbanen, mellom Høvik og Blommenholm i Bærum kommune.
Holdeplassen åpnet i 1931 og hadde privat billettsalg fra 1932 til 1964. I 1973 var det slutt på persontrafikken, og i 1978 ble holdeplassen formelt nedlagt.
Thor Egil Olsen
Thor Egil Olsen (født 15. april 1957) er en norsk tidligere roer.
Han representerte Norge under Sommer-OL 1972, der han ble nummer 7. 4 ganger norsk juniormester i båt-type toer/u stm- toer m/styrmann og juniormester i 8+ flere internasjonale seire som junior-roer. 3 ganger norgesmester som styrmann,
Carl Rein Seehuus
Carl Rein Seehuus (født 12. juni 1900 i Skien, død 13. februar 1975 på Eidsvoll) var pastor og predikant tilknyttet den norske pinsebevegelsen. Han var den første pastor eller forstander i Tabernaklet (Pinsekirken Tabernaklet Bergen) i Bergen, fra etableringen i 1920 frem til 1922. I en årrekke var han også redaktør og utgiver av tidsskriftet Profetrøsten. Rein Seehuus er sønn av Carl Magnus Seehuus og Ida Berthea f. Hanson.
Dueslaget
Dueslaget var et beryktet gledeshus i Vika i Kristianias overgang fra 1800-tallets småby til 1900-tallets storby.
Douglas Erasmus
Douglas Erasmus (født 4. april 1990) er en sørafrikansk svømmer.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fristil.
Omloop Het Volk 2006
Omloop Het Volk 2006 var den 61. utgaven av Omloop Het Volk, og ble arrangert 25. februar 2005. Etter 202 km kom Philippe Gilbert alene til mål og vant foran Bert de Waele og Leon van Bon.
Napoleons Slott
Napoleons Slott var et gledeshus i Vika i Kristianias overgang fra 1800-tallets småby til 1900-tallets storby.
Epitragus
Epitragus er en slekt av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
Middelsstore (gjerne ca. 10 millimeter), avlangt-ovale, mørke skyggebiller. Kroppen er ofte mer eller mindre kledt med lyse, hårlignende skjell.
Levevis
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.
Utbredelse
De fleste artene lever i den neotropiske økosonen, men noen går nord til det sørlige Nord-Amerika.
Samenes Venn
Samenes Venn er organ for Norges Samemisjon. Bladet ble etablert i 1926 og har i 2019 et opplag på 2100. Bladet skal være oppbyggelig, informativt og virke inspirerende i misjonsarbeidet. Bladet er for det meste norskspråklig, men det har andakter på samisk og norsk. Ellers finner man reportasjer og reisebrev fra Samemisjonens arbeid i samiske områder i Norge og Russland, intervjuer av medarbeidere og støttespillere og informasjon om støttearbeidet i hele Norge. Bladet gir også informasjon om samisk kultur, språk og samfunn og lederartiklene tar opp aktuelle spørsmål innen organisasjonen så vel som i norsk kirkeliv.
Ansvarlig redaktør er Roald Gundersen.
Gravity
Gravity er en amerikansk-britisk thriller fra 2013 med handling i det nære verdensrom. Filmen er regissert av Alfonso Cuarón, som også skrev manuset med sin sønn Jonás. Sandra Bullock og George Clooney spiller hovedrollene som astronautene Ryan og Matt, under en ødeleggelse av romfergen og deres reise tilbake til jorden.
Den er i forkant blitt beskrevet som sci-fi-film, noe som vanligvis impliserer både et fjernt framtidsscenario og/eller foreløpig ikke-eksisterende teknologi, men ettersom romfartsforutsetningene for alle bærende elementer i filmen har eksistert i virkeligheten siden 2011/2012, er dette ingen god klassifisering. Filmen har sterke symbolsk ladede elementer.
Handling
NASAs fiktive romferge Explorer blir skutt opp til Hubble-teleskopet. Tre astronauter er på romvandring for å reparere teleskopet. Russerne har detonert et antisatellittvåpen som har utløst en sverm av romsøppel i lav jordbane. Astronautene blir fortalt at søppelet ikke er på vei mot dem, men noe skjer, og de blir bedt om å evakuere teleskopet øyeblikkelig. Astronaut Ryan Stone (Sandra Bullock) ønsker likevel å reparere teleskopet, men rekker ikke å evakuere før katastrofen inntreffer. Søppelet treffer Explorer, og dreper én av de tre astronautene på romvandring, samt alle på innsiden av romfergen. Stone blir revet vekk av en robotarm som holdt henne oppe, og virvler rundt mens den andre overlevende astronauten, Matt Kowalski (George Clooney), leter etter henne. Han er utstyrt med en manøvreringsenhet (MMU), som gjør at han enklere kan bevege seg i rommet.
Kowalski redder Stone, men når de ser den ødelagte romfergen og de omkomme, prøver de å komme tilbake til jorden på en annen måte. De kan ikke komme i radiokontakt med noen, slik at de bruker manøvreringsenheten for å nå Den internasjonale romstasjonen (ISS). Mannskapet er evakuert, men de har etterlatt ett Sojuz-fartøy fordi fallskjermen var blitt utløst. Samtidig svekkes oksygentilførselen i Stones romdrakt, og drakten blir etterhvert fylt med CO2. Manøvreringsenheten har ikke mer drivstoff for bremsing, men Stone griper fallskjermsnorene. Kowalski velger å koble seg fra Stone, for ikke å rive henne med. Over radioen gir han henne råd om hvordan hun skal klare seg videre.