cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Østkant og vestkant i Oslo
Annen halvdel av 1900-tallet
Fra 1970 kom aksjoner mot riving av trehusområder som Kampen og Rodeløkka, og unge mennesker med lang utdannelse flyttet inn og drev forbedring av områdene. Fra 1980 satte kommunen i gang byfornyelse, det vil si at leiligheter ble oppgradert til moderne standard, og en del ble også slått sammen. Gårdsrom ble ryddet og gjort til hager, og fasadene ble pusset opp. Dette motvirket den negative trenden. «Handlingsprogram Oslo indre øst» ble gjennomført fra 1997 til 2006, med opprustning av det offentlig rom og mange andre tiltak rettet mot levekår.
Hovedbildet er at trangboddheten nesten ble borte i løpet av 1900-tallet, og at boligforhold og levestandard ble kraftig forbedret for de fleste over hele byen. Nye villastrøk kom til på vestkanten og utover i Bærum, og drabantbyer mot øst. Men øst-vestskillet besto og spredte seg til ytre by. Oslo hadde ved slutten av 1900-tallet fortsatt en mye høyere andel av befolkningen i de høyeste og laveste inntektskategoriene enn de andre større norske byene, og geografiske skiller var sterkere: Mens 11 til 14 % av folk i Bergen, Trondheim og Stavanger bodde i typiske høystatus- eller lavstatusstrøk, var andelen i Oslo 40 % (1994).
En bygget by legger sterke føringer: I 2001 hadde 36 % av boligene i bydel Frogner mer enn tre rom og kjøkken, i bydel Sagene var andelen 10 %.
Østkant og vestkant på 2000-tallet
Forskjellen i levekår, inntekt og formue mellom øst og vest er tydelig på 2000-tallet, som tallene nedenfor viser. De fleste som faller utenfor den moderne velstanden og tryggheten bor på østkanten, men disse utgjør en liten andel av befolkningen. De fleste som rår over store økonomiske verdier bor på vestkanten, men de utgjør også forholdsvis få. De lønnstakerne og pensjonistene som utgjør flertallet, fordeler seg nokså jevnt på skalaene for inntekt og levekår, og skillet mellom øst og vest er ikke så skarpt som det har vært. I mange av statistikkene ligger bydel St. Hanshaugen i indre vest, med sin svært unge befolkning, og bydel Østensjø i ytre øst, nær hverandre, og langt fra ytterpunktene.
I Oslo kommunes publikumsundersøkelse viser svarene som gjelder totalvurdering av området man bor i, hvor pent det er der og tilknytning til og stolthet over området, at ytre vest kommer best ut. I indre vest er befolkningen noe mer fornøyd enn i indre øst. Av alle østkantbydelene har Østensjø den klart mest fornøyde befolkningen.
Levealder og helse
En artikkel i 2005 oppga en forskjell i levealder for menn på 12 år mellom bydelene Vestre Aker i vest og Sagene i øst i perioden 2002–2004. Denne forskjellen ble godt kjent etter at den er mye brukt i offentlig debatt siden. I perioden 2008 til 2011 var forventet levealder i Oslo 78,6 år for menn og 83,0 år for kvinner. Forskjellene i forventet levealder mellom bydelene er fortsatt store, og følger stort sett øst-vest-skillet: For menn er forventet levealder ved 0 år i 2008–2011 høyest med 82,0 år i bydel Vestre Aker og lavest i Sagene med 73,2, det vil si en forskjell på 8,8 år. For kvinner ligger Vestre Aker høyest med 86,0 år og Grünerløkka lavest med 79,1 en forskjell på 6,9 år. Det er de tre bydelene i indre øst (Gamle Oslo, Grünerløkka og Sagene som skiller seg ut med etter norske forhold svært lav forventet levealder. Groruddalsbydelene Stovner, Alna og Grorud ligger også lavt, mens Bjerke, Østensjø og Søndre Nordstrand ligger over bygjennomsnittet både for menn og kvinner. St. Hanshaugen ligger under både for menn og kvinner. Tallet for menn i Sagene henger bl.a. sammen med at bydelen har særlig mange kommunale utleieboliger og helse- og sosialinstitusjoner. Levealder for menn i indre øst er omtrent som i Polen og Slovakia, mens kvinner i ytre vest lever nesten like lenge som kvinner i Japan, som lever lengst i verden.
NTNU offentliggjorde i 2013 forskning som viste at hovedårsaken til helsemessige klasseskiller i Norge var røyking, i motsetning til andre land hvor det i større grad skyldtes overvekt eller manglende fysisk aktivitet.
Forskjellene mellom øst og vest når det gjelder folks egen vurdering av helsen, og ulike mål på redusert funksjonsevne, er tydelige. De største helseproblemene på 2000-tallet har eldre, ikke-vestlige innvandrere, viser en undersøkelse bestilt av Oslo kommune som ble lagt frem i 2007.
En undersøkelse av overvekt hos åtte- og tolvåringer i bydelene i Oslo i 2004 viser at i vestlige bydeler er rundt 15–19 prosent av barna på disse alderstrinnene overvektige, mens 26–29 prosent er overvektige i østlige bydeler.
Inntekt, formue og yrkesaktivitet
Yrkesaktiviteten er høyere i vest, særlig markert er det etter 55 års alder. Andelen som har trygdeytelse som hovedinntektskilde varierer mellom 12 og 13 % i områdene i vest, og mellom 16 og 20 % i øst. Andel av befolkningen som mottar sosialhjelp og deres familiemedlemmer varierte i 2008 på vestkanten mellom 1,9 % av befolkningen i bydel Ullern og Vestre Aker og 4,5 % i bydel St. Hanshaugen, på østkanten mellom 4,5 % i bydel Alna og 11,6 % i bydel Gamle Oslo.
Inntektsfordelingen følger øst-vestskillet systematisk. I 2001 varierte husstandsinntekt for familier med store barn mellom 364,000 og 515,000 i de daværende bydelene på østkanten (Nordstrand holdt utenfor) og mellom 508,000 og 712,000 i bydelene i vest. Tabellen nedenfor med tall for alle skattytere for 2007 bekrefter inntrykket. Gjennomsnittlig inntekt varierer mye mer fra år til år i Ullern og Vestre Aker enn i de andre bydelene (i Ullern i 2005 kr 928,000, i 2006 522,000), fordi gjennomsnittet her påvirkes av kapitalinntekter og tilpasning endringer i skattereglene. Skattepliktig formue fordeler seg som tabellen viser med store utslag etter bydel i øst med 292,000 (Grorud og Gamle Oslo) til 477,000 (Østensjø), i vest fra 437,000 (St. Hanshaugen) til 3,050,000 (Vestre Aker). Bare en liten andel av markedsverdi av boligeiendommer er skattepliktig, slik at disse formuestallene gir et ufullstendig bilde av formuesforholdene – i vest er boligenes markedsverdi langt høyere enn i øst og forskjellene i faktisk formue er derfor større enn tabellen viser. De lave tallene for de fem bydelene i indre by har sammenheng med at andelen unge skattytere her er svært høy i forhold til resten av byen og landet.
Av 85,000 barn i fattige familier i Norge i 2006, bodde 15,900 i Oslo, noe som utgjør en andel av alle barn på 14,7 % mot 7,9 % i landet. Gamle Oslo hadde høyest andel av alle kommuner og bydeler i landet med 32,5 % av alle barn i fattige familier. Tallene for Grünerløkka og Sagene var hhv. 25,2 og 21,8 %, de fire bydelene i Groruddalen og Søndre Nordstrand lå mellom 18 og 20 %, indre vest mellom 12 og 14 %, Østensjø 10 % og ytre vest rundt 5 %. Av barna, er 78 % barn i ikke-vestlige innvandrerfamilier. De familiene det gjelder kjennetegnes av lav yrkesaktivitet og stor familie. Fordelingen på bydeler forklares også av hvor det finnes boliger med lav pris og mange kommunale boliger. Den høye barnefattigdommen i Oslo er først og fremst en side ved den høye innvandringen til byen og innvandreres problemer med å få tilknytning til arbeidslivet og en tilstrekkelig inntekt til en stor familie.
Flyttemønster og boligpriser
Flyttestrømmene følger øst-vestskillet som hovedmønster ved at flyttingen innen delområdene av østkanten (indre øst, Groruddalen og de sørlige byområdene) er markert større enn flyttingen til og fra vestkanten, og tilsvarende gjelder for flytting til, fra og innen vestkanten. Unntaket er den betydelige flyttestrømmen mellom indre øst og vestkanten.
Oslos nabokommuner følger øst-vest-skillet. Boligprisene ligger i 2009 mellom 20 og 40 % høyere i nabokommunene i vest (Asker og Bærum) enn nabokommunene i øst (Follo og Nedre Romerike). Inntekter er fordelt på samme måte, med forskjeller som er fra noen få prosent opp til cirka 50 % mellom ulike kommuner og familietyper.
Politikk
Øst-vestskillet er tydelig til stede i politikk i Oslo på 2000-tallet. Valgdeltakelsen er størst i vest: Ved kommunevalget 2011 deltok 71 % i bydel Vestre Aker på topp, mens Gamle Oslo og Grünerløkka lå lavest med 53 %. Østensjø lå klart høyest på østkanten med 63 %. Alle de 23 valgkretsene som hadde over 70 % fremmøte, ligger i vest.
Den gamle dominansen av Høyre og Arbeiderpartiet er ikke borte. I valget 2011 fikk Høyre ca. 7,7 % flere stemmer i Oslo enn på landsbasis, Ap 1,4 % flere enn i landet. I øst var oppslutningen om Arbeiderpartiet i gjennomsnitt 43 %, mens Høyre fikk 25 %. I valgkretsen Gran skole, stemte hele 57 % på Ap. I vest fikk Høyre et gjennomsnitt på 49 % av stemmene, mens Arbeiderpartiet fikk 22 %. Høyre varierer i bydelene i vest fra 35,1 % i St. Hanshaugen til 60,0 % i Vestre Aker, i øst fra 19,3 % i Gamle Oslo til 31,1 % i Østensjø. Arbeiderpartiet varierer fra 16,2 % (Vestre Aker) til 28,6 % (Nordre Aker) i vest, i øst fra 36,0 % i Grünerløkka til 51,0 % i Grorud. Venstre er stort i vest og indre øst, Fremskrittspartiet står sterkest i Groruddalen i øst, SV er sterkest i indre øst og litt større i ytre øst enn vest. Alle bydelsutvalgene i øst har rødt flertall, alle i vest (og Nordstrand) blått med unntak av St. Hanshaugen der Miljøpartiet De Grønne er i vippeposisjon. Også her mottok imidlertid de fire borgerlige partiene et solid flertall av stemmene.
Det er stor offentlig oppmerksomhet om fordelingen av listekandidater, og det er vanlig at partiene sliter med å unngå et vestkantpreg på listene. Av byrådene høsten 2009 (den gang bestod byrådet av FrP og Høyre) bodde en 32-åring fra FrP på Grünerløkka, de seks andre på vestkanten.
Unge voksne med lang utdanning overtar indre øst
Bydelene i indre øst har de siste 20 årene hatt en særlig sterk stigning i andelen av befolkningen med høyere utdanning (høyskole- eller universitetsutdanning blant befolkningen fra 30 til 59 år). Fra å ligge under bygjennomsnittet i 1995, ligger bydelene Sagene og Grünerløkka i 2007 henholdsvis cirka åtte og fem prosent over, og har nesten tatt igjen forspranget til St. Hanshaugen og Frogner. Denne endringen skyldes blant annet at bydelene i øst har svært stor andel mennesker under 40, årsklassene med mye høyere utdanningsfrekvens enn årsklassene over 50. Tilbudet av uteliv, handel og kultur i strøk som Grünerløkka, Sagene, Torshov, Grønland og Gamlebyen har fra 1990-årene vist trendene for hva det gode, moderne byliv er, særlig for unge mennesker.
Dette fremstilles som gentrifisering, det vil si at middelklasse med høy inntekt og utdannelse flytter inn i og dominerer tidligere arbeiderstrøk, industri- og institusjonsområder i de indre områdene i storbyer. De tidligere beboerne blir presset ut av høyere boligpriser. De tre trehusområdene er unntaket, med eldre befolkning. Gentrifiseringen i leiegårdsstrøkene Torshov, Sagene, Grünerløkka, Gamlebyen og Grønland er mye omtalt, men lett å overtolke:
Den kommersielle fasen av gentrifisering, da det blir lønnsomt å bygge nye eller rehabilitere boliger for øvre middelklasse, har altså ikke kommet til indre øst. Sørenga, som bygges ut fra 2010, vil være et stort, nytt boligområde og vil vise om det er marked for en slik befolkningsendring.
Innvandringen
Den store, nye innvandrerbefolkningen i Oslo har fordelt seg etter øst–vest-skillet.
Innvandrere fra EU/EØS-landene, Canada, USA, Australia og New Zealand lykkes jevnt over godt i Norge. Av ca. 48,000 innvandrere fra disse områdene som per 1. januar 2011 bor i Oslo, bor ca. 21,000 på vestkanten (i 2004 var tallene totalt 21,000 og på vestkanten 13,000). Innvandrerne fra øvrige Europa, Afrika, Mellom- og Sør-Amerika og Asia har jevnt over dårligere forutsetninger for å lykkes i det norske samfunnet, og større problemer med å få uttelling på arbeidsmarkedet for sin utdanning og andre ressurser (blant innvandrere i Norge med høyere utdanning over fire år var 56 prosent i yrker med relevante utdanningskrav i 2007–2009, mens tilsvarende andel blant nordmenn var 85 prosent. Av disse ca. 122,000 innvandrerne, bor bare ca. 17,000 på vestkanten (i 2004 var tallene totalt 86,000, av disse 10,000 på vestkanten). I tillegg kommer mennesker uten lovlig opphold, som av Statistisk sentralbyrå er beregnet til mellom 10,500 og 32,000, mest sannsynlig rundt 18,000 i landet ved inngangen til 2006. Hvordan tallet har endret seg fra 2006 og hvor mange som i dag oppholder seg i Oslo er ikke kjent.
Konsentrasjon av innvandrere fra land utenfor Europa i noen strøk og drabantbyer har fått stor oppmerksomhet i offentlig debatt. I bydel Alna bor det flere ikke-vestlige innvandrere enn i noen kommune utenfor Oslo, og andelen ikke-vestlige innvandrere er i enkelte drabantbyer (kommunens begrep delbydel) passert 60 prosent av befolkningen (Smedstua og Rommen i bydel Stovner og Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand). Av andre byer er det bare Drammen som har en nevneverdig konsentrasjon av innvandrere i enkelte områder. Konsentrasjonen i Oslo sett under ett gikk imidlertid litt ned fra 1998 til 2008. Ingen av områdene med høy konsentrasjon har stor konsentrasjon av én nasjonalitet, her er høyeste tall rundt 20 prosent pakistanere på Bjørndal. Ingen boområder i Oslo har kjennetegnene som vanligvis knyttes til ghetto (utpreget fysisk forfall, høy kriminalitet, utrakt fattigdom og sosial elendighet). Målt mot storbyområder ellers i Europa med høy konsentrasjon av mennesker fra andre verdensdeler har Oslo gode forhold.
Blant innvandrergruppen fra Asia, Afrika osv. er det store forskjeller, og mange greier seg bra, men gjennomsnittlig har gruppen markert lavere yrkesdeltakelse og inntekt, og større helseproblemer enn resten av bybefolkningen.
Helt fra 1970-årene har innvandrere fra Asia og Afrika drevet små bedrifter, særlig matforretninger og serveringssteder. I strøkene Grønland og Hausmannsområdet domineres gatebildet av bedrifter drevet av innvandrere fra disse verdensdelene.
Boligbygging
På vestkanten har det vært færre store boligprosjekter. Fra 1990-årene ble Skøyen bygget ut, på 2000-tallet Pilestredet park, som med lavere utnyttelse og uteområder av høy kvalitet har fått høy attraktivitet.
Språk og bruk av fornavn
På grunn av de sosiale ulikhetene mellom øst og vest, har det tradisjonelt vært markerte sosiolingvistiske forskjeller mellom de to delene av byen. Talemålet på østkanten har sin opprinnelse i oslodialekten (østkantmål), mens talemålet på vestkanten har sin opprinnelse i overklassens dannede dagligtale, som har utviklet seg til dagens standard østnorsk. To talemål har dermed eksistert side om side i byen i lang tid, klart inndelt etter sosiale skillelinjer.
A-endelser («gata»), diftonger («aleine», «blei»), tjukk l og trykk på første stavelse («bannan») er tradisjonelle kjennemerker på østkantspråk. Vestkantens talemål, basert på dannet dagligtale, har bl.a. felleskjønn og en-endelser, betraktelig færre diftonger («alene», «ble») og annerledes uttale og også til dels vokabular enn på østkanten. Også talespråket på vestkanten har endret seg de siste årene, men mindre enn på østkanten, med bl.a. noe større toleranse for a-endelser på enkelte ord. De mest formelle språk- og omgangsformene på vestkanten oppleves gammeldagse av mange yngre.
I 2007 sa praktisk talt alle under 25 år i hele byen «Oslo» med sj-lyd. I aldersgruppen mellom 25 og 50 på vestkanten gjorde 90 % av kvinnene og 63 % av mennene det samme. Denne uttalen var for bare noen tiår siden begrenset til sosiolekten på østkanten. Språklige særtrekk fra Oslo øst som er i ferd med å forsvinne, er blant annet former som «a'Kari» og «n'Per».
T-banen i Oslo kalles på østkanten «banen», fordi den her ble anlagt med det offisielle navn T-bane fra 1960-årene. På vestkanten (og i Bærum) kalles T-banen gjerne «trikken», fordi den som forstadsbane på folkemunne naturlig fikk samme navn som bytrikken, siden dette var mange år før den ble koplet til de østlige T-banene. Når «trikken» brukes om T-banen, brukes gjerne også «blåtrikken» som betegnelse på bytrikken, siden dennes vognsett i svært mange år har vært malt nettopp blå.
Det er tydelige forskjeller i hvilke fornavn som er populære på østkanten og vestkanten. Navnemoter beveger seg, geografisk og sosialt, fra sentrum til periferi og fra overklasse til arbeiderklasse. Hovedmønsteret er at vestkanten og Bærum er trendsetter for fornavn i landet, østkanten og resten av landet følger etter.
Nyeste data om navneskikk på bydelsnivå er fra 1997. Da var typiske vestkantnavn Henrik, Carl, Haakon, Bendik, Jens, Peder, William, Magnus, Axel, Nora, Thea, Andrea, Anna, Cecilie, Hanna, Hedda, Julie, Oda, Vibeke og Vilde. Mange av dem er mye brukte navn rundt forrige århundreskiftet, og med norsk og nordisk opprinnelse, blant dem flere kongsnavn.
Innvandringen har endret bildet. I 2008 fikk 120 Oslogutter navnet Mohammad, og dette var det vanligste navnet blant guttene som ble født i Oslo dette året. For 2000-tallet foreligger ikke data om navnebruk skilt på øst og vest, heller ikke om forskjellene mellom øst og vest er blitt mindre. Forskjellene var i 1997 ikke på vei til å bli utvisket.
Eksterne lenker
Noen avisartikler:
Laos under Sommer-OL 1992
Laos under Sommer-OL 1992. Seks sportsutøvere fra Laos deltok i to sporter under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Det var tredje gangen Laos deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Birgitte Tufte
Birgitte Tufte (født 31. mars 1939, død 13. juli 2013) var en dansk professor ved Copenhagen Business School.
Tufte døde den 13. juli 2013 i en alder av 74 år.
Samuel Mosberg
Mosberg ble olympisk mester i boksing under OL 1920 i Antwerpen. Han vant gull i lettvekt, i finalen beseiret han danske Gotfred Johansen. Det var 16 boksere fra ti nasjoner som stilte i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 21. til 24. august 1920.
EM i fotball for kvinner 1993 kvalifisering
Kvalifiseringen for EM i fotball for kvinner 1993 forgikk mellom 21. september 1991 og 14. november 1992. Vinnerne av kvartfinalene ble kvalifisert. Antall land hadde økt fra 18 i forrige kvalifisering til 23 denne kvalifiseringen. Det var flere interessante aspekter ved kvalifiseringen:
Gruppe 6
Jugoslavia 0 - 3 Tyskland Andre runde ble ikke spilt.
Kvartfinaler
Kvartfinalene ble spilt både hjemme og borte. Sammenlagtresultatet er det første av resultatene, mellom lagene. (Laget som spilte første hjemmekamp står lengst til venstre. Første resultat er dennes hjemmekamp.)
Draugluin
Draugluin er en fiktiv figur fra bøkene til J.R.R. Tolkien. Han var varulvenes leder og tjente under Morgoth også kjent som Melkor. Draugluin var den største av varulvene og den mest grusomme. Hans bane ble hunden Huan fra Valinor.
Enkelt tilfeldig utvalg
Et tilfeldig utvalg er et random utvalg av objekter fra en artsfamilie eller fra ulike områder.
Draugluin
Dette skjedde etter at Beren ble fanget og kastet i Morgoth's fangehull. Lúthien og Huan kom til Morgoth's porter og mens Morgoth sendte varulv etter varulv, drepte Huan dem lydløst. I det Draugluin krøp inn til Morgoth igjen etter tapet mot Huan, der Draugluin ble dødelig såret, hvisket han til sin herre: «Herre, Huan er der!» og så døde han.
List of Middle-earth animals
Enkelt tilfeldig utvalg
Hvis man kjenner det totale antall objekter og hvor mange objekter utvalget består av, kan man regne ut antall mulige forskjellige utvalg ved hjelp av en binomialkoeffisient.
Salhus Pinsetten
Salhus Pinsetten er en revy- og showgruppe startet i 1995 i revymiljøet i Salhus som en parodi på (Salhus) Vinskvetten (1975), som igjen var en parodi på Salhuskvintetten (1955). Etterhvert startet gruppen å gå bort fra parodieringen og laget egne sanger og show og turnerte på vestlandet. Gruppen tar utgangspunkt i vestlandshumoren med forankring i striledialekten.
Jan Inge Hovig
Jan Inge Hovig (født 11. mai 1920 i Verran, død 4. juli 1977) var en norsk arkitekt som er særlig kjent for offentlige bygg i Nord-Norge oppført i tiden etter andre verdenskrig.
Hovig fullførte studiene ved Norges tekniske høgskole i 1946. Fra 1947 til 1950 var han byarkitekt i Narvik under gjenoppbyggingen av byen som var blitt bombet i 1940. I 1950 flyttet han til Oslo hvor han opprettet eget arkitektkontor. Han er mest kjent for Ishavskatedralen i Tromsø som han tegnet første utkast til i 1960 og som ble fullført i 1965. Denne kirka er regnet som Tromsøs mest kjente bygning.
Familie
Hans foreldre var Gudlaug Pauline Hovig (født Tangstad) og Johannes Sigurd Hovig. Han er bror av Edit Hovig, Torstein Hovig, Geir Hovig og lege Elen-Marta Hovig.
Jan Inge Hovig var i perioden 1944-74 gift med Målfrid Bruem. De fikk to barn, kunstneren Arve Hovig og lektor Gudlaug Hovig. Han giftet seg med Ingrid Espelid Hovig i juni 1977, men bare en uke etter bryllupet døde han av hjerteinfarkt.
Skuespilleren Andrea Bræin Hovig er hans barnebarn.
Piry Valtasara, ili Notsj so Stalinym
Handling
Den 20. september 1906 blir et frekt ran begått på dampskipet "Tsesarevich Georgiy" som er full av passasjerer, i nærheten av Sukhumi i Russland. Flere menn som truer med våpen bryter opp en stor pengekasse som frakter en større sum penger. De har også tatt en rekke gisler, som de dreper - før alle skurkene forsvinner. Lederen dreper senere alle de andre medskyldige fra ranet, for å beholde hele byttet selv. Men en ung gjeter-gutt ved navn Sandro blir et ufrivillig vitne til denne hendelsen. Men skurken lar gutten leve, før han går sin vei.
Årene går. Sandro vokser opp og blir deltaker i et abkhasisk danse-gruppe. En kveld i 1935, etter ordre fra en parti-leder i Abkhasia, Nestor Lakoba, blir hele danse-gruppen sendt for å opptre foran selveste Josef Stalin. Den store lederen har kommet, sammen med mange medarbeidere, til Abkhasia for å slappe av. Stalin ser på dansene med glede, og lytter til sangene til folkene i Kaukasus. Men Sandro innser plutselig at den samme hensynsløse morderen som Sandro møtte i sin barndom, faktisk var Josef Stalin selv.
Etter festlighetene begynner alle de involverte plutselig å forsvinne sporløst....
Norges Forsvarsforenings verneidrettsmedalje
Norges Forsvarsforenings verneidrettsmedalje er en medalje som på Landsskytterstevnet tildeles skytterkongen og vinneren av Norgesmesterskapet i feltskyting. På alle de ni årlige landsdelskretsstevnene tildeles medaljen til vinneren av mesterskapet i baneskyting for klasse 3-5 og vinneren av mesterskapet i feltskyting for klasse 2-V55. Den tildeles også til andre norgesmesterskapsvinnere i henhold til statuttene, f.eks. Norges reserveoffiserers forbunds pistollangrenn hver vinter.
Historie
Fram til 1959 ble den tildelt vinneren av juniormesterskapet på 100 meter, men fra 1961 ble den oppsatt til skytterkongen, og fra 1974 ble den også oppsatt til Norgesmesteren i feltskyting.
Doha
Doha (arabisk: الدوحة‎ – Ad-Dōhah) er hovedstaden og den største byen i Qatar. Den utgjør også en av Qatars kommuner, og har om lag 1 million innbyggere (2015). Over 80 % av landets innbyggere bor i Doha eller i områdene rundt. Kommunens areal er på 132 km². Byen ligger øst i landet, langs Persiabukta.
Abhidharma
Abhidharma (sanskrit; devanāgarī: अभिधर्म) eller abhidhamma (pāli) er buddhistiske tekster fra det 3. århundre f.Kr. og fremover. De utgjør skolastiske avhandlinger om doktrinene i de buddhistiske sūtraene. Abhidharmaverkene inneholder ikke systematiske filosofiske avhandlinger, men oppsummeringer eller abstrakte og systematiske lister.
Navnet abhi – dhamma kan tolkes på to ulike måter, ettersom førsteleddet abhi er tvetydig – enten høy eller om. Det kan derfor bety enten «den høyeste læren» eller «om læren», dvs meta-læren.
Innenfor pāḷikanonen til Theravādaskolen, utgjør de Abhidhamma pitaka eller den tredje av de tre kurvene (tripitaka).
Doha
Doha ble grunnlagt i 1825 under navnet Al-Bidda. Navnet Doha kommer fra arabisk ad-Dōhah, som betyr «det store treet», og viser muligens til at det sto et stort tre der hvor fiskerlandsbyen oppsto. Byen ble hovedstad i det britiske protektoratet Qatar i 1916, og forble hovedstad da Qatar ble selvstendig i 1971.
Byen er sete for ei rekke virksomheter innen olje- og gassindustrien, blant annet Qatalum, Qatar Petroleum, Qatargas og RasGas. Doha er også sete for de internasjonale TV-kanalene Al Jazeera og Al Jazeera English.
Abhidharma
Den kinesiske buddhistiske kanon
En samling av abidharmatekster finnes i flere utgaver av den kinesiske buddhistiske kanon. I Taishō shinshū daizōkyō (大正新修大藏經) eller «tripiṭaka publisert under Taishōperioden», ofte forkortet Taishō (大正), befinner de seg i bind 26–29 som tekstene nr 1536–1563. Disse bindene utgjør «abidharma-avdelingen» (毘曇部, pítánbù) i Taishō.
Tekstene 1536–1544 er de syv abidharmatekstene til sarvāstivāda, to av dem i to oversettelser (1541–1542 og 1543–1544). Tekst nr 1545 er en abhidharmatekst fra skolen vaibhāṣika, som også finnes i to delvise oversettelser (1546–1547). Tekst nr 1548 er en abidharmatekst fra skolen dharmaguptaka. Tekst nr 1549 er primært en sarvāstivādatekst, men inneholder også idéer fra andre buddhistiske skoler såvel som fra katha upanishad. Den neste teksten er en sarvāstivādatekst og finnes i tre oversettelser (1550–1552). Også tekst nr 1553 er en sarvāstivādatekst. Tekst nr 1554 er skrevet av som en introduksjon til en tekst skrevet av Vasubandhu. Sistnevnte finnes i fire oversettelser (1558–1561) og er en kondensert fremstilling av sarvāstivāda-skolens abhidharma; fremstillingen er ikke uten kritikk, og inntar holdninger som er assosiert med skolen sautrāntika. Tekst nr 1555 og 1556 er en sarvāstivādatekst i to oversettelser. Tekst nr 1557 var den første abidharmateksten som ble oversatt til kinesisk. Tekst nr 1562 er et motargument mot noe av det som presenteres i den ovennevnte tekst av sautrāntika; kritikken uttrykkes fra perspektivet til sarvāstivāda. Den siste teksten (nr 1563) er ytterligere kommentarer til sautrāntika's abhidharma fra den ortodokse posisjonen til sarvāstivāda.
Doha
Doha arrangerte Asialekene 2006 og De panarabiske lekene 2011. De fleste av kampene i Asiamesterskapet i fotball 2011 ble også spilt i byen. I 2019 arrangerte Doha VM i friidrett. En rekke kamper vil også bli avholdt i Doha under VM i fotball 2022.
Doha består av mer enn 60 distrikter eller bydeler, blant annet:
Utdanning
Skolen er hjemsted for mange høyere utdanningsinstitusjoner, inkludert HEC Paris in Qatar.
Snøscooterforeningen
Snøscooterforeningen (SNØFOR) er en norsk medlems- og interesseorganisasjon for snøscootereiere og organisert snøscooterkjøring i regulerte løypenett. SNØFOR organiserer 70 lokale snøscooterklubber. Tidligere Norges Snøscooterforbund ble slått sammen med Norges Båtsportforbund og Norges Motorsykkelforbund i 2002, og ble til Norges Motorsportforbund (NMF), som SNØFOR i dag er tilknyttet.
NY grenansvarlig for SNØFOR valgt på motorsportskonferansen 2018 er Johan Mathis Gaup
Libya, Libya, Libya
Libya, Libya, Libya arabisk: ليبيا ليبيا ليبيا (innført 1951 og 2011) er Libyas nasjonalsang. Komponist er Mohammed Abdel Wahab, og teksten er skrevet av Al Bashir Al Arebi. Sangen ble innført som nasjonalsang i 1951 og var det frem til Muammar al-Gaddafis statskupp mot Kong Idris i 1969. Libya, Libya, Libya ble da forbudt og erstattet med Sangen Allahu akbar. Det var nasjonalsangen frem til opprøret mot Gaddafi i 2011. Etter at Det nasjonale overgangsrådet vant krigen mot Gaddafi, ble Libya, Libya, Libya gjeninnført som nasjonalsang.
Arabisk
يا بلادي بجهادي وجلادي ادفعي كيد الأعادي و العوادي
TAIPED
Tamio Axiopehisis Idiotikis Periousias tou Dimosiou (TAIPED), gresk Ταμείο Αξιοποίησης Ιδιωτικής Περιουσίας του Δημοσίου (ΤΑΙΠΕΔ), er et gresk statlig fond som ble opprettet i kjølvannet av Hellas' gjeldskrise. Det er et sentralt initiativ for å tiltrekke direkteinvesteringer i infrastruktur, energi, fast eiendom og andre områder.
Libya, Libya, Libya
Arabisk
واسلمي
TAIPED
TAIPED har tatt eierskap til en rekke greske statlige selskaper og forvaltningsbedrifter med sikte på privatisering.
Libya, Libya, Libya
Arabisk
اسلمي طول المدي إننا نحن الفدا
ليبيا ليبيا ليبيا
يا بلادي أنت ميراث الجدود
فاسلمي، إنا -على الدهر- جنود
وخذي منا وثيقات العهود
لن نعود للقيود قد تحررنا وحررنا الوطن
جرّد الأجداد عزماً مرهفاً
يوم ناداهم منادٍ للكفاح
ثم ساروا يحملون المصحفا
باليد الأولى، وبالأخرى سلاح
فإذا في الكون دين وصفا
وإذا العالم خير وصلاح
فالخلود للجدود إنهم قد شرفوا هذا الوطن
يا ابن ليبيا، يا ابن آساد الشرى
إننا للمجد والمجد والمجدُ لنا
مذ سرونا حمد القوم السرى
بارك الله لنا استقلالنا
فابتغوا العلياء شأواً في الورى
واستعدوا للوغى أشبالنا
للغلاب يا شباب إنما الدنيا كفاح للوطن
Oversatt til latinske bokstaver
Ya Biladi Ya Biladi Bijihadi Wajiladi
Idfa'i Kaydal A'adi Wal'awadi Waslami
Islami Islami Islami Tulal Mada Innana Nahnul Fida
Libya Libya Libya.
Yabiladi Anti Mirathul Judud
Zamri, umri, voskresni!
Zamri, umri, voskresni! (originaltittel: Замри, умри, воскресни!) er en sovjetisk film fra 1989, regissert av Vitalij Kanevskij.
Libya, Libya, Libya
Oversatt til latinske bokstaver
Faslami Inna 'Aladdahri Junud
La Nubali In Salimti Man Halak
Wakhudi Minna Wathiqatil 'Uhud
Innana Ya Libya Lan Nakhdilak
Lanna'ud Lil Quyud Qadd Taharrarna Waharrarnal Watan
Engelsk
Oh my country! With my struggle and my patience
Drive off enemies and mishaps,
And survive!
Survive all through, we are your ransom
Libya, Libya, Libya!
Oh my country! You are the heritage of grandfathers,
May God cast off any hand that would harm you
Do survive! We are for ever your soldiers,
If you survive we care not who perishes.
To you we give solemn pledges
We will never go back to fetters, we have been liberated,
and we have freed our home country Libya, Libya, Libya.
Trygve Gjestland
Gjestland avla medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1939. Han ble Master of Public Health ved Johns Hopkins University i 1947, og tok den medisinske doktorgraden ved UiO i 1955 med avhandlingen The Oslo Study of Untreated Syphilis.
Tidlig under andre verdenskrig ble Gjestland med en skøyte som stakk fra Sørlandet til Storbritannia, der han gikk i tjeneste som lege i Norwegian Public Health Service i Newcastle upon Tyne. Senere i krigen ledet han det norske legekontoret i New York City, der han spesielt hadde fokus på behandling av veneriske sykdommer blant norske sjøfolk.
Gjestland bestyrte et ledig professoriat ved Universitetet i Bergen (UiB) fra 1953 til 1955, da han ble utnevnt til fast professor. Han forlot professoratet ved UiB til fordel for UiO i 1961, og her hadde han blant annet ansvaret for den medisinske tilleggsutdanningen for utenlandsstudenter.
Gjestland ble tildelt Krigsdeltagermedaljen for tjenesten under andre verdenskrig, og han fikk også Norges krigsseilerforbunds høyeste utmerkelse.
In Extremo
In Extremo er et tysk folk metal-band. Bandet ble stiftet i Berlin i 1996.
Pierre Nkurunziza
Pierre Nkurunziza (født 18. desember 1964 i Burundis hovedstad Bujumbura, død 8. juni 2020 i Karuzi) var en burundisk politiker. Han var president i Burundi fra 2005 til sin død. Han ble valgt første gang 2005, gjenvalgt i 2010, forsøkt avsatt i mai 2015, gjenvalgt i juli 2015 og skulle sitte til august 2020. Han døde kort tid etter presidentvalget i 2020 der Évariste Ndayishimiye ble valgt. Nkurunziza stilte ikke selv til gjenvalg. Pascal Nyabenda er fungerende president etter Nkurunzizas dødsfall.
Han døde ifølge myndighetene i landet av hjertestans.
Bakgrunn og oppvekst
Nkurunziza vokste opp som en av sju søsken. Bare en søster lever fremdeles, to av hans søsken ble drept da urolighetene brøt ut i 1993 og de tre andre ble drept i løpet av borgerkrigen. Hans far, Eustache Ngabisha, ble valgt inn i Burundis nasjonalforsamling i 1965 og var senere guvernør i to provinser før han ble drept i en periode med etniske uroligheter som tok livet av hundre tusen mennesker i 1972. Nkurunziza gikk derfor på skole i Ngozi og i Gitega. Deretter studerte han ved Universitetet i Burundi, hvor han avsluttet studiene med eksamen i idrett og pedagogikk i 1990. Etter studiene fikk han jobb som assisterende lærer ved universitetet.
Politisk engasjement
Da borgerkrigen i Burundi brøt ut som følge av drapet på Burundis første hutupresident Melchior Ndadaye i 1993, ble også universitetet angrepet. Dette førte til at han sluttet seg til Conseil National pour la Défense de la Démocratie–Forces pour la Défense de la Démocratie (CNDD-FDD) som menig soldat i 1995. Han steg raskt i gradene og ble i 1998 visegeneralsekretær i bevegelsen som etter hvert utviklet seg til et politisk parti. I et mye brukt sitat om hvorfor han ble politisk aktiv, forteller han: ''«I 1995 angrep tutsi-hæren universitetet og drepte 200 studenter. De prøvde å drepe meg også. Angriperne skjøt på bilen min, men jeg kom meg ut og løp av gårde. De satte fyr på bilen min. Da ble jeg med i CNDD-FDD som soldat. Denne krigen ble tvunget på oss, vi startet den ikke.»''
I 2001 ble han leder for partiet. Sent samme år ble det en splittelse, men i 2004 ble han gjenvalgt som partileder. Fra å være en leder for en etnisk hutuopprørsgruppe ble Pierre Nkurunziza ble sent i 2003 rådgiver for presidenten for overgangsregjeringen, Domitien Ndayizeye. Før valget i 2005 ble han etter flere gode lokalvalg for partiet nominert som CNDD-FDDs presidentkandidat. Han ble valgt til president av nasjonalforsamlingen 19. august uten motkandidat og overtok vervet som president 24. august.
Hurra Torpedo
Hurra Torpedo er et norsk rockeband med folk fra musikerkollektivet Duplex Records med en rytmeseksjon som spiller på kasserte eller utrangerte hvitevarer i stedet for trommer.
Historie
Hvitevarerock er blitt et begrep for rock der hvitevarer som frysebokser, kjøleskap og varmtvannsberedere er en del av instrumenteringen. I Norge er Hurra Torpedo den største (og muligens eneste) eksponenten for denne spesielle sjangeren. Hurra Torpedo består av kjente norske rockere og komikere; flere av dem er også er kjent fra andre norske rocke-/hardrockband (med andre band tilknyttet Duplex Records) der humor brukes som en del av det musikalske uttrykket.
Den 2. januar 2013 kunngjorde bandet i sin blogg at Hurra Torpedo var oppløst og nedlagt «av helsemessige årsaker.»
Singler
I tillegg deltok Egil Hegerberg og Aslag Guttormsgaard under navnet Hurra Torpedo som studiomusikere på Hanne Hukkelbergs plate Blood from a Stone fra 2009.
Pierre Nkurunziza
Politisk engasjement
13. mai 2015 ble Nkurunziza forsøkt styrtet i et militærkupp. Han ble gjenvalgt uten motkandidat ved valget i juli 2015. Nkurunziza ble i 2015 valgt med 69 prosent av stemmene i et valg som var boikottet av de øvrige store partiene.
Prionodrypta
Prionodrypta er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Dryptinae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore, spinkle og noe flate, gjerne metallisk fargede løpebiller. Hodet er forholdsvis lite med lite påfallende kjever, fasettøynene små. Pronotum er legre enn bredt, dekkvingene noe utvidet bakover.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Myanmar, Laos, Kina og Indonesia).
Systematisk inndeling
Slekten blir noen ganger plassert som en underslekt av Drypta.
Pierre Nkurunziza
Nkurunziza og Norge
Sommeren 2006 besøkte han Norge og deltok i møter som Aril Edvardsen holdt i Østfoldhallen. I oktober 2008 var han på besøk i Norge. Da var Erik Solheim vert for ham.
Død
Nkurunziza døde uventet den 8. juni 2020, i en alder av 55 år, på Fiftieth Anniversary Hospital i Karuzi. Regjeringen sa han hadde fått hjerteslag. Noen i mediene mistenkte han døde av covid-19. En uke før hadde avisen The Standard meldt at hans hustru hadde fløyet uten ham til Nairobi i Kenya for behandling for covid-19.
Etter Nkurunzizas død ble presidenten i nasjonalforsamlingen, Pascal Nyabenda, tatt i ed som midlertidig president.
Kristine Næss
Kristine Næss (født 10. mai 1964 i Oslo) er en norsk forfatter og skribent. Hun har studert ved Einar Granum Kunstfagskole og har vært litteraturkritiker og redaktør av tidsskriftet Vinduet. Næss arbeider på Deichmanske bibliotek i Oslo.
I 2015 ble hun nominert til Nordisk råds litteraturpris fra Norge for romanen Bare et menneske.
Chris Corning
Chris Corning (født 7. september 1999 i Silverthorne i Colorado) er en amerikansk snøbrettkjører, som tok sølv i «big air» og bronse i «slopestyle» under VM i freestyle og snøbrett 2017 i Sierra Nevada. Han deltok i Vinter-X Games Aspen 2018 og ble senere tatt ut til å representere USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Liste over kulturminner i Salangen
Liste over kulturminner i Salangen er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Salangen. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Egrius
Egrius er en gruppe av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller.
Levevis
Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster.
Finansdepartementet (Sverige)
Finansdepartementet er et svensk departement som er regjeringens organ i økonomisk-politiske spørsmål. Departementet sysselsetter rundt 470 ansatte innen områdene økonomisk politikk, statsbudsjett, skatter, sosiale avgifter, hasard, økonomisk samarbeid i EU, EMU, finansmarked, statlig forvaltningspolitikk, kommuner, landsting og länsstyrelser.
Underlagt Finansdepartementet er 60 etater (bl.a. Statens servicecenter), to statlige selskaper og 15 nemnder.
Unge Frustrerte Menn
Unge Frustrerte Menn var et rockeband fra Bergen.
Simon Sudbury
Simon Sudbury, også kalt Simon Theobald og Simon av Sudbury (født 1317 i Sudbury i grevskapet Suffolk, drept 14. juni 1381 i London) var erkebiskop av Canterbury fra 1375 til sin død, og rikskansler i England fra 1380 til sin død.
Bakgrunn
Simon Sudbury ble født som sønn av Nigel Theobald, som noen ganger omtales som Simon Theobald eller Tybald. Navnet Sudbury fikk Simon senere. Han studerte ved Universitetet i Paris. Pave Innocent VI, en av avignonpavene, utnevnte ham til kapellan, og sendte ham i 1356 på et oppdrag til Edvard III av England.
Biskop og erkebiskop
I oktober 1361 ble han utnevnt til biskop av London, og han begynte å tjene kongen som ambassadør. I 1375 etterfulgte han William Whittlesley som erkebiskop av Canterbury. Resten av sitt liv var han en støttespiller for John av Gaunt.
Han kronet Rikard II i juli 1377. Året etter måtte John Wyclif møte for ham i Lambeth. Sudbury var tilbakeholden med å reagere mot reformatoren inntil det ble lagt betydelig press på ham.
Rikskansler
I januar 1380 ble han rikskansler. Bøndene i landet, som var på opprørets rand, så ham som den som først og fremst la stein til deres byrder. Etter å ha fritatt John Ball fra fengsel i Maidstone da bondeopprøret i 1381 brøt ut, angrep opprørere biskopens residenser i Canterbury og Lambeth. De stormet så Tower of London, og tok erkebiskopen til fange. Garnisonen i Tower grep ikke inn; noen kilder har hevdet at dette skyldte at de mislikte erkebiskopen så sterk at de ikke ville beskytte ham, men det er mer sannsynlig at årsaken var at de ikke ville sette kongen i fare. Rikard II var i forhandlinger med opprørslederne, og et voldsomt sammenstøt i Tower kunne ført til hevnaksjoner mot kongen.
Sudbury ble slept til Tower Hill og halshugget. Hans hode ble satt på London Bridge, slik man gjorde med forrædere. Kroppen ble gravlagt i Canterburykatedralen, mens hodet ble tatt ned fra broen og skrinlagt i St Gregors kirke i Sudbury.
Stamceller
Stamceller er celler med høy cellepotens som kan danne spesialiserte celler.
Stamcelle kan ha tre betydninger: (1) enhver forløpercelle, (2) en celle med datterceller som kan differensiere til andre celletyper, (3) en celle kapabel til å opprettholde sitt eget antall samtidig som den kan utvikle en eller flere spesialiserte etterkommere.
Klassifisering av stamceller
Stamceller kan klassifiseres ut ifra hvor stort potensial cellen har for å differensiere seg til ulike celler. Det kalles potens.
Stamcellene har ofte navn etter hvor de er isolert fra. For eksempel har vi benmargsstamceller, muskelstamceller, fosterstamceller, embryonale stamceller osv.
Stamceller i embryo
Mange av de genene som er involvert i reguleringen av utvikling av en organisme har stort sett vært uforandret under evolusjonen. Etter egget er befruktet av en spermie danner det en zygote. Den begynner denne å dele seg og danner en samling med celler som kalles en blastocyst. Celler tatt fra denne cellekolonien er pluripotente (dvs. de kan gi opphav til nesten alle andre celler) og kan gi opphav til en hel organisme om de tas fra blastocysten og får dele seg under spesielle forhold. Disse cellene kalles for embryoale stamceller. Ikke alle cellene er like potente lenger på blastocyst-stadiet. Etterhvert differensierer cellene seg til mer spesialiserte celler, gastrulasjonsstadiet.
Forløpercellene deler seg hurtig, igjen og igjen, slik at det dannes tusenvis av celler som alle stammer fra den samme cellen. Etter hvert begynner de nye cellene å spesialisere seg, og til slutt får vi ferdig spesialiserte celler (modne celler). Vi sier at cellene differensierer fra stamceller til spesialiserte celler. Eksempler på spesialiserte celler er nerveceller, røde og hvite blodceller, hudceller, muskelceller osv. Mens det er svært mange spesialiserte celler i kroppen, er det svært få stamceller. Eksempel: I benmargen er det stamceller som danner blodceller. Stamcellene som lager blodceller utgjør bare 0,01% av det totale antallet celler i benmargen.
Stamceller har likheter med kreftceller, hvis en embryoal stamcelle eller hele embryoet transplanteres til et annet sted i kroppen blir den en spesiell kreftsvulst som gir opphav til flere typer celler.
Stamceller hos voksne
Cellene i kroppen har begrenset levetid, og celler som dør, blir hos friske individer raskt erstattet med nye. Det er beregnet at voksne mennesker hvert eneste sekund produserer hele 17 millioner nye celler. Av disse er omkring 12 millioner nye blodceller Det er stamcellene som er ansvarlige for denne enorme produksjonen av celler. Stamceller finnes trolig i alt vev og alle organer i kroppen. Når en stamcelle deler seg, kan det bli dannet både nye stamceller (selvfornyelse) og forløperceller.
Mens man vet mye om hvor embroyale stamceller kommer fra og deres arverekke, er det usikkerhet knyttet til hvor voksne stamceller kommer fra.
Forskning på stamceller
Man forsker på stamceller fordi man håper å kunne behandle sykdommer og for å forstå hvordan kroppen fungerer. Idag brukes f.eks. benmargstransplantasjon i behandlingen av kreft. Det er stor enighet blant fagfolk at forskningen vil lede til behandlinger av flere alvorlige sykdommer. Forskning på stamceller idag er kontroversielt fordi det er blitt brukt embryoer i forskningen. Pluripotente stamceller er også blitt funnet hos fostere. Fordi abort er kontroversielt, så er også denne forskningen kontroversiell. Man har klart å forandre vanlige celler, slik at disse har egenskaper som pluripotente stamceller, de kalles induserte pluripotente stamceller (iPS).
Når en ny stamcelle skal gjenkjennes, isoleres og klassifiseres, brukes det spesielle metoder.
Ladestokk
En ladestokk er et redskap brukt på munningsladevåpen for å skyve eller banke prosjektilet på plass i kammeret foran kruttet. På kanoner ble ladestokken oppbevart på lavetten, på håndvåpen som musketter og pistoler var det et eget system av rør eller beslag under løpet for å holde ladestokken på plass når den ikke var i bruk. Særlig på karabiner og pistoler kunne ladestokken falle ut, og dette ble løst ved å feste den under munningen på våpenet med et hengsel. Selve ladestokken var gjerne av tre eller metall, med et hode for å ligge an mot prosjektilet. Bakenden av ladestokken på håndvåpen var ofte gjenget for feste for forskjellig redskap til rengjøring og vedlikehold av løpet.
Tidlige ladestokker var oftest av tre. Ettervert som mer finkalibrde håndvåpen ble utviklet, gikk ladestokkene over til å være laget av jern på 16- og begynnelsen av 1700-tallet. På kanoner ble imidlertid ladestokker av tre beholdt helt fram til bakladervåpen gjorde bruken av ladestokker unødvendig. Mange våpen beholdt likevel ladestokken under til bruk som pussestang. På harpunkanoner, som lades via løpet, brukes fortsatt ladestokker av tre.
Cicatrisestoloides
Cicatrisestoloides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Costa Rica.
Salliq
Salliq (engelsk: Southampton Island) er ei stor øy ved innløpet til Hudsonbukta ved Foxesjøen. Salliq er underlagt Kivalliq-regionen i Nunavutterritoriet i Canada. Arealet er 41 214 km². Den er Canadas niende største øy. Eneste bosetning på Salliq er Coral Harbour med et folketall på 712 etter folketellingen fra 2001.
Geografi
Salliq er skilt fra Melvillehalvøya av Frozen Strait. Andre sjøveier rundt omkring øya er Roes Welcome Sound i vest, Bay of Gods Mercy i sørvest, Fisher Strait i sør, Evans Strait i sørøst, og Foxe Channel i øst.
Hansine Lake ligger langt nord på øya. Bellhalvøya utgjør den sørøstre delen av øya. Mathiasen Mountain, et fjell i Porsildfjellene, er med sine vel 600 moh. høyeste punktet på øya.