cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Land Rover
Land Rover i Norge
I Norge har importøren vært den samme som for den gamle moderfabrikken Rover. I 1949 var Rover og derfor Land Rover representert av Norsk Italiensk Auto A/S, senere Norsk Auto A/S. I 1952 overtok A/S Autoindustri. De holdt på til 1970, hvor British Leyland Norge A/S selv overtok importen av Land Rover og holdt det gående ut tiåret. I 1980–1984 var det Trans Motor AS som hadde importen. Euro car a/s hadde importen en kort periode fram til 1988 da Eikmaskin AS kom inn. De brukte Oslo Jaguarservice for å ta seg av service, deler og verksted. I 1990 fikk Eikmaskin et ultimatum av Massey Ferguson om å representere traktormerket eller Land Rover, og Eik valgte da det første.
AS Autoindustri overtok ansvaret igjen i 1991, med blant annet Oslo Jaguarservice som forhandler. BMW Norge overtok Land Rover i 1995, men i juli 2000 overtok Volvo Personbiler Norge, ettersom deres eier Ford hadde overtatt Land Rover. Som en følge av salget til Tata Motors i 2008 ble importen gitt til British Car Import i Danmark i 2012. De har importen for både Norge og Danmark. Den norske avdelingen heter BC Norway AS og er importør for både Jaguar og Land Rover. Begge er merkevare under Tata Motors, samlet i Jaguar Land Rover Limited
Miljøet rundt merket
I Norge er Norsk Land-Rover Klubb den største klubben for merket, med rundt 1300 medlemmer i 2013 Dette gjør den til en av landets største bilmerkeklubber. Klubben ble stiftet i 1975 og har lokalavdelinger over hele landet.
I 2001 ble Tromsø Land Rover Klubb stiftet siden NLRK har hatt liten tilstedeværelse i nordlige områder. De gikk inn i klubben den 13. mai 2012 som Avdeling Nord-Norge
Viktors Arājs
Viktors Arājs (født 13. januar 1910, død 13. januar 1988) var en latvisk militsleder som ledet latviske frivillige i gjennomføringen av holocaust i Latvia under den tyske okkupasjonen. Han var opptrent av det tyske Sicherheitsdienst (SD).
Arājs ble født på det lille stedet Baldone utenfor Riga. Moren hadde delvis tysk-baltisk bakgrunn (Viktors selv snakket lite tysk før krigen). Faren tjenestegjorde i russiske styrker under første verdenskrig og havnet i Kina etter den russiske borgerkrigen, hvorpå han kom tilbake til Latvia med kinesisk kone. I 1927 skilte faren seg fra Viktors mor. Under første verdenskrig ble familiens bolig og besteforeldrenes gård ødelagt. Viktors begynte som ung å arbeide som gjeter og løsarbeider på gårdsbruk i området. Etter å fullført grunnutdanning i 1930 begynte han i Vidzeme artilleriregiment der han ble korporal. I 1932 begynte jusstudier ved Latvias universitet; han var til og fra på studiet (blant arbeidet han i politiet med løytnants grad) før han fullførte universitetsgraden i 1941. Latvia hadde da blitt en del av Sovjetunionen og Arājs fikk løyve til å praktisere sovjetisk lov.
Bakgrunn og virke
Under andre verdenskrig ledet Arājs den beryktede Arājskommandoen, som i samarbeid med den tyske Einsatzgruppe A og SchuPo organiserte drap på jøder i Latvia, herunder å brenne ned en synagoge mens jøder var sperret inne i den. Arajs spilte også en fremtredende rolle i massakren i Liepāja i midten av desember 1941. Totalt utførte hans kommandoenhet drap på 26 000 mennesker – i all hovedsak jøder, først i Latvia, men senere også i Hviterussland.
Arājs ble etter Tysklands kapitulasjon arrestert av britene og holdt i fangenskap i Tyskland frem til 1949 da han forsvant på uforklarlig vis. Det ble ikke gjort noe forsøk på oppspore ham før han ble arrestert i Frankfurt i 1975 og dømt i 1979. Etter arrestasjonen av Arājs ble en håndfull medlemmer av kommandoen straffeforfulgt i USA. I 1979 ble Arājs dømt til livsvarig fengsel for krigsforbrytelser, og han døde i fengsel i 1988.
Fargerom
Fargerom er det antall fargenyanser som kan oppfattes av øyet, eller som kan gjengis ved en reproduksjon innenfor en gitt fargemodell.
Det er anslått at det menneskelige øyet er i stand til å skjelne mellom ca. 10 millioner farger. Verken dataskjermer, fotografisk film eller fargetrykk kan gjengi alle disse nyansene, selv om noen av de modellene som brukes har et teoretisk fargerom som overstiger 10 millioner. For eksempel vil RGB-modellen med 24 bit tonedybde gi 16 777 216 mulige kombinasjoner.
Definisjon
Fargerom er en geometrisk representasjon av farger i et tenkt rom, som regel i tre dimensjoner. Eksempel på fargerom er CIELAB (med de tre koordinatene (dimensjonene) L*, a* og b*), NCS (med svarthet, fargemetthet og fargetone), sRGB (med koordinatene som består av primærfargene rødt, grønt og blått definert i standarden IEC 61966-2-1:1999) og NMI (med dimensjonene nyanse, metthet og intensitet).
I henhold til definisjonen over klassifiseres ikke Pantone Matching System som en fargerom, ettersom de kulører som der i inngår er ordnet etter nummer som ikke beskriver fargenes utseende i form av koordinater (dimensjoner).
En fargemodell, som eksempelvis RGB og CMYK, er en abstrakt matematisk modell som beskriver den måten som farger kan bli representert som en rekke tall og verdier, vanligvis som tre eller fire verdier eller fargekomponenter. Imidlertid er en fargemodell uten en assosiert kartleggingsfunksjon til et absolutt fargerom et mer eller mindre vilkårlig fargesystem med ingen forbindelse til noe globalt forstått system med fargefortolkning.
I de fleste generiske forståelser av definisjonen over, kan fargerom bli definert uten bruken av en fargemodell. Disse fargerommene, slik som med Pantone, er i praksis et gitt sett med navn eller tall som er definert av eksistensen av et tilsvarende sett med fysiske fargeprøver.
Fernand Isselé
Fernand Isselé (født 22. februar 1915, død 1994) var en belgisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London.
Isselé vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Tyskland. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Isselé spilte alle sju kampene under vannpoloturnering i Berlin.
Tolv år senere, under Sommer-OL 1948 i London, spilte han alle sju kampene på det belgiske laget som kom på fjerdeplass.
Eukratides I
Eukratides I (regjerte ca. 170 f.Kr. – 145 f.Kr.) var en av de mest betydningsfulle gresk-baktriske konger. Han avløste herskerdynastiet til Euthydemus I og erstattet det med sin egen slekt. Han kjempet mot de indo-greske konger, de hellenistiske konger lengst øst i nordvestlige India, holdt for en tid områder så langt unna som til elven Indus, inntil han til slutt ble beseiret og presset tilbake til Baktria. Eukratides administrerte en omfattende myntpreging, noe som antyder et styre av betydelig viktighet.
Statskupp
Eukratides kom til makten ved å velte det eksisterende dyanstiet til Euthydemus I i Baktria da dennes sønn drev på med å erobre nordvestlige India. Den kongen som Eukratides avsatte i Baktria var sannsynligvis Antimachus I.
Det er uklart om Eucratides var en baktrisk undersått eller småkonge som gjorde opprør, eller i henhold til en del forskere, en fetter av kong Antiokos IV Epifanes fra Selevkidriket som forsøkte å gjenvinne baktriske områder. Den romerske historikeren Junianus Justinus forklarer at Eukratides kom til tronen på omtrent den samme tiden som Mithridates, hvis styre er med sikkerhet kjent for å ha begynt i år 171 f.Kr., og således gitt en tilnærmet dato for tiltredelse’ tiltredelse:
[[Fil:Tetradrachm Eukratides.jpg|thumb|right|300px|Tetradrakme i sølv av kong Eukratides I (171-145 f.Kr.)
Første side: Byste av Eukratides, hjelm dekorert med en okses horn og ører, innenfor en ytre ramme.
Motsatt side: Avbildning av Dioscuri, hver holder et palmeblad i venstre hånd, spyd i høyre hånd. Gresk forklaring: ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΜΕΓΑΛΟΥ ΕΥΚΡΑΤΙΔΟΥ (BASILEŌS MEGALOU EUKRATIDOU) «Av Store Konge Eukratides». Pregingsmonogram nedenfor.
Karaktertrekk: Diameter 32 mm. Vekt 15.9 g. Attisk standard. En av de største hellenistiske mynter noen gang preget.]]
Noen av Eukratides’ mynter avbilder sannsynligvis hans foreldre og hvor hans far blir navngitt Heliokles, og hans mor Laodice som bærer den kongelig diadem, og muligens var et medlem av Selevkidrikets kongelige familie.
Etter å ha blitt herre av Baktria erobret Eukratides også de vestlige delene av det indo-greske kongedømme. I henhold til den eneste gjenværende kilde, romeren Junianus Justinus, skal han ha beseiret Demetrios av India, men identiteten til denne kongen er uklart: det kan ha vært enten Demetrios I, eller Demetrios II.
Numismatisk bevis tyder på at Eukratides var samtidig med de indo-greske kongene Apollodotos I, Antimakhos II og Menander I. Hans invasjoner i India er bevist ved hans rikelige mengder av tospråkelige mynter.
I vest begynte den partianske kong Mithradates I å øke sitt kongedømme og angrep Eukratides. Byen Herat falt i år 167 f.Kr. og partianerne lyktes å erobre to provinser mellom Baktria og Partia kalt Aspiones og Turiua i henhold til Strabo.
Død
Junianus Justinus avslutter sin redegjørelse av Eukratides' liv ved å hevde at den krigerske kongen ble myrdet på veg tilbake fra India av sin egen sønn (enten Eukratides II eller Heliokles I, skjønt det har vært spekulasjoner om at det kunne ha vært sønnen til hans fiende, Demetrios II), som hatet sin far så mye at han trakk sin fars lik etter stridsvognen:
Mordet på Eukratides førte sannsynligvis til en borgerkrig mellom familiens medlemmer. Etterfølgerne til Eukratides var Eukratides II og Heliokles I (145-130 f.Kr.), som var den siste greske konge som styrte over Baktria. Straks yuezhistammene overvant Heliokles mistet gresk-baktrierne kontrollen over provinsene nord for fjellene Hindu Kush.
To andre medlemmer av Eukratides’ dynasti var Platon og sannsynligvis Demetrios II, som ikke er identisk med den konge som Justinus hevdet var Eukratides’ fiende.
Styret til gresk-baktrianerne kom snart til å vakle under disse tallrike krigene:
Lucio Ceccarini
Lucio Ceccarini (født 13. desember 1930 i Roma, død 14. juli 2009) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker og 1952 i Helsingfors. Ceccarini vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Ceccarini spilte en kamp i OL-turneringen.
Jessica Bowman
Jessica Robyn Bowman (født 26. november 1980 i Walnut Creek i California) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er kanskje best kjent for sin rolle gjennom tre år som Colleen Cooper-Cook i TV-dramaserien Dr. Quinn, Medicine Woman – hun overtok i 1995 etter at den opprinnelige rolleinnehaveren Erika Flores ga seg.
Bowman vant i 1996 Michael Landon Award: Outstanding Family Television Series of the Year sammen med Beth Sullivan, Tim Johnson, Chad Allen og Shawn Toovey. Samme år vant hun Young Artist Award: Best Performance by a Young Actress in a Drama Series; hun var også nominert i 1997 og 1998.
Knesset
Knesset (hebraisk:, «forsamling») er nasjonalforsamlingen (parlamentet) i Israel, lokalisert i Jerusalem. Knesset har ett kammer, som består av 120 medlemmer, som velges for en fireårig periode. Ingen politiske partier har noen gang hatt absolutt flertall i Knesset.
Historie
Knesset ble etablert på en bakketopp vest i Jerusalem i Sheikh Badr-distriktet før den arabisk-israelske krig i 1948. Bygningen ble senere finansiert av James A. de Rothschild som en gave til Staten Israel. Det ble bygd på land leid av den gresk-ortodokse kirken i Jerusalem. Før byggingen av den permanente bygningen hadde Knesset, regjeringen, samlet seg i Den jødiske agendas bygninger i Jerusalem, Kessem kino-bygning i Tel Aviv og Froumine-bygningen i Jerusalem.
Mandatfordelingen etter valget i 2006
1 National Union er en allianse mellom Ahi, Moledet og Tkuma.
2 United Torah Judaism er en allianse mellom Agudat Israel og Degel HaTorah.
Fotnoter
<references group="lower-alpha"/>
Yours Is No Disgrace
«Yours Is No Disgrace» er en sang fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, innspilt høsten 1970 og utgitt på deres album The Yes Album i februar 1971. Sangen er skrevet av Jon Anderson, Chris Squire, Steve Howe, Bill Bruford og Tony Kaye. Dette er et av bandets første forsøk på den «episke stilen» bandet senere ble kjent for, og sangen består av komplekse rytmiske og melodiske temaer. Sangen er 9 minutter og 41 sekunder lang.
Struktur
Sangen åpner med et country-lignende tema som kan minne om åpningstemaet til TV-serien Bonanza. Så kommer trommene, bassgitaren og orgelet med, og som skaper et sterkt rytmisk tema med et enkelt orgeltema på toppen. Gitaren går over i et nesten svevende arpeggio-tema som moduleres. Første vers synges over et akkordbasert orgeltema.
Etter første vers kommer resten av instrumentene inn og skaper en lignende rytmisk følelse som fra før første vers. Dette rytmiske temaet punkteres av en frenetisk og aggressiv gitarsolo, og så kommer det en rekke korte gitarsoloer i forskjellige stilarter som rock, jazz, country og hard rock-lignende, før det går over i et a cappella-vers, kun med et staccato bass-riff i bakgrunnen. Så dreies musikken først gradvis over i et crescendo, hvorpå det brått vendes tilbake til sangens rytmiske hovedtema. Sangen avsluttes med en repetisjon av åpningens country-inspirerte tema og det påfølgende rytmiske temaet.
Konsertfremføringer
«Yours Is No Disgrace» er en av bandets ti mest fremførte under konserter. Bandet har hatt den med på de fleste turneene siden sangen ble skrevet sommeren 1970. Konsertversjonene er som oftest meget lik studioinnspillingen.
Offisielle konsertopptak av «Yours Is No Disgrace» finnes på:
Personell
På originalinnspillingen fra 1970 medvirker:
Eksterne lenker
The Yes Album
VM i curling for menn 2001
Curling-VM for herrer 2001 ble arrangert 31. mars – 8. april 2001 i Malley Sports Centre i Lausanne i Sveits.
Renato De Sanzuane
Renato De Sanzuane (født 5. mars 1925 i Venezia, død 23. juni 1986 i Mestre) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. De Sanzuane vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. De Sanzuane spilte sju kamper i OL-turneringen.
Trajano de Morais
Trajano de Morais er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Bernard Vukas
Bernard «Bajdo» Vukas (født 1. mai 1927 i Zagreb, død 4. april 1983 i Zagreb) var en kroatisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Vukas vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i fotballturneringen. Jugoslavia vant åttendedelsfinalen med 6-1 over Luxembourg og i kvartfinalen beseiret de med 3-1 samme resultat som de vant med i semifinalen over Storbritannia. Finalen tapte de med 1-3 til.
Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors, vant han sin andre olympiske sølvmedalje. Etter å ha beseiret med 3-1 i semifinalen, tapte Jugoslavia finalen til  med 0-2.
Vukas spilte femtini landskamper og scoret tjueto mål for Jugoslavia i perioden 1948–1957.
Irina Moisejeva
Irina Valentinovna Moisejeva (russisk: Ирина Валентиновна Моисеева; født 3. juli 1955), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Moisejeva vant en olympisk sølvmedalje kunstløp under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Andrej Minenkov kom hun på andreplass i isdans, bak sine landsmenn Ljudmila Pakhomova / Aleksander Grosjkov. Det var første gangen som isdans var med på det olympiske programmet.
Fire år senere, under vinter-OL 1980 i Lake Placid vant hun en bronsemedalje. Hun og Andrej Minenkov ble nummer tre i isdans, bak sine landsmenn Natalja Linitsjuk / Gennadij Karponosov og Krisztina Regoczy / András Sallay fra Ungarn.
Moisejeva ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1975 og 1977, begge i isdans sammen med Andrej Minenkov.
William, hertug av Cumberland
Prins William Augustus, hertug av Cumberland (født, død 31. oktober 1765) var sønn av kong Georg II av Storbritannia og Caroline av Ansbach. Han er best kjent for sin rolle i å stoppe Jakobittopprørene i slaget ved Culloden i 1746. Han hadde en vellykket militær karriere frem til 1757. Den 10. september 1757 signerte han på vegne av Kurfyrstedømmet Hannover en avtale med Frankrike om at Hannover skulle trekke seg ut av syvårskrigen; avtalen ble inngått i Kloster Zeven i dagens Tyskland, og er senere blitt kjent som Klosterzevenkonvensjonen. Avtalen med Frankrike provoserte Preussen, som var Hannovers nærmeste allierte, og året etter gikk Hannover på nytt med i krigen. William Augustus vendte tilbake til Storbritannia i vanære. Etter dette fikk han aldri militær kommando igjen, og rettet heller blikket mot politikken.
Da hans nevø besteg tronen i 1760 som kong George III av Storbritannia ble William Augustus en av den nye kongens nærmeste rådgivere. Denne posisjonen beholdt han de siste fem årene av sitt liv.
Mannen i vinduet
Mannen i vinduet er en kriminalroman av Kjell Ola Dahl. Boka kom ut i 2001. Romanen er den tredje i serien om politiførstebetjent Gunnarstranda og hans kompanjong Frank Frølich. Andre bøker i serien er Dødens investeringer, En liten gyllen ring, Lille tambur, Den fjerde raneren, Svart engel og Kvinnen i plast.
Handling
Romanen er komponert i tre deler. I bokas første del, møter leseren Reidar Folke Jespersen, en mann i syttiårene, som driver en antikvitetesforretning i Thomas Heftyes gate i Oslo. Han og ektefellen (som er adskillige år yngre enn ham) bor i leiligheten over butikken. Reidar Folke Jespersen er krigshelt fra andre verdenskrig, og en stolt og selvbevisst karakter. Reidar har en sønn fra et tidligere ekteskap. Denne sønnen er gift, har et barn og bor på Røa.
Bokas første del omhandler en dag i Reidar Folke Jespersens liv, fredag den trettende. Dagen begynner med at han reiser til en kafé i Jacob Aalls gate på Majorstua, der han setter seg for å drikke kaffe. Her sitter han til han ser sin kone komme gående og forsvinne inn i gården der hennes elsker bor.
Nå reiser Reidar til et møte med sine to brødre. De to er sameiere i butikken og de ser begge på den som en ekstra pensjon. De ønsker å selge butikken og har avtalt et møte med en kjøper. Når Reidar ankommer, spolerer han møtet både for brødrene og kjøperen. Han forlater så sine brødre og ringer til sin kones elsker fra en telefonautomat. Han ber den forfjamsede mannen om å få snakke med sin kone.
Etter denne samtalen reiser Reidar Folke Jespersen til et privat kontor på Ensjø, der han og brødrene har et stort lager av antikviteter. Etter en tid ankommer en mystisk kvinne som gjennomfører en striptease mes de to sammen gjennomfører et rollespill. Reidar Folke Jespersen forlater senere kontoret sammen med kvinnen. En bil følger etter dem. Denne bilen blir kjørt av kvinnens sjalu kjæreste. Reidar setter kvinnen av og reiser hjem. Her blir han møtt av en tidligere medarbeider som han har gitt sparken., Denne mannen truer ham.
Romanens andre del åpner med at Frank Frølich går gjennom Frognerparken. Han får en telefon fra Gunnarstranda. Det har dukket opp et lik. Reidar Folke Jespersen er funnet drept i sin egen butikks utstillingsvindu. Han er naken og har en underlig inskripsjon i pannen. De to politimennene starter en etterforksning som leder dem helt tilbake til krigen og spesielt dagene etter frigjøringen. Sentralt i denne etterforskningen står Reidars to brødre og den mystiske kvinnen på Ensjø.
Romanes tredje del kulminerer i et dramatisk gisseldrama der morderens skjebne besegles.
Logan County (Nord-Dakota)
Logan County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Dakota. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Stutsman County i nordøst, LaMoure County i øst, McIntosh County i sør, Emmons County i vest og mot Kidder County i nordvest.
Logan Countys totale areal er 2,619 km² hvorav 48 km² er vann. I 2000 hadde fylket 2,308 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Napoleon.
Forvaltningsfellesskapet Oppach-Beiersdorf
Forvaltningsfellesskapet Oppach-Beiersdorf er et forvaltningsfellesskap som opprinnelig ble opprettet mellom de to kommunene Oppach og Beiersdorf i Landkreis Löbau-Zittau i Fristaten Sachsen, og som fortsatt eksisterer innenfor Landkreis Görlitz.
Forvaltningsfellesskapet befinner seg i den sørligste delen av kretsens vestlige del, ca 13 km sørvest for byen Löbau og 17 km sør for Landkreis Bautzen. I sør grenser den mot Tsjekkia, hvor den tidligere landsbyen Fukov (1788–1960) befinner seg.
Fellesskapet har 4 234 innbyggere (31. desember 2008).
Lars Peder Nordbakken
Lars Peder Nordbakken (født 9. november 1957) er forfatter, politiker og strategirådgiver. Han er siviløkonom fra Norges Handelshøyskole og kommer fra Gjerdrum på Romerike. Han er sentralstyremedlem i Venstre.
Miss Universe
Miss Universe er en internasjonal skjønnhetskonkurranse som arrangeres av Miss Universe Organization.
Miss Universe Organization (MUO) holder til i New York, USA og er ledet av Paula Shugart. MUO arrangerer også Miss USA, hvis vinner representerer USA i Miss Universe; og Miss Teen USA.
Norge har vunnet konkurransen én gang, med Mona Grudt i 1990. Andre høye plasseringer innehas av Jorunn Kristiansen (nr. 2, 1959), og Aina Walle (nr. 3, 1973).
Land / territorium etter antall seire
^Justine Pasek fra Panama, som kom på andreplass i Miss Universe 2002, tok over for den opprinnelige vinneren, russiske Oksana Fedorova, som ble fratatt tittelen.
Raffaello Gambino
Raffaello Gambino (født 18. april 1928 i Roma, død 26. august 1989) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. Gambino vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var målvakt på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Gambino spilte sju kamper i OL-turneringen som målvakt.
Jeep
Jeep er et amerikansk bilmerke tilhørende Stellantis. Opprinnelsen til ordet er noe uklar. Merket begynte som Willys-Overland. Willys hadde en stor suksess med en feltvogn med firehjulstrekk under andre verdenskrig. Denne bilen fikk tilnavnet «jeep» og dette navnet gikk etter hvert inn i firmanavnet.
Jeep har blitt et allment ord for terrenggående kjøretøy.
Historie
Det norske forsvaret fikk et stort antall Willys MB og Ford GPW som en del av avtalen mellom Norge og USA om gjensidig hjelp på forsvarets område. Etter hvert som forsvaret byttet disse ut, ble mange registrert på norske sivile skilter.
I 1945 kom den første sivile modellen, CJ-2A. CJ står for Civilian Jeep.
Willys-Overland ble kjøpt opp av Kaiser i 1953 og byttet i 1964 navn til Kaiser Jeep.
American Motors Corporation (AMC) kjøpte Jeep fra Kaiser i 1970.
Fra 1979 hadde AMC Jeep samarbeide med Renault fram til 1987 da Chrysler kjøpte morselskapet AMC. Chrysler hadde bare interesse i Jeep, og AMC ble fusjonert og lagt ned.
Carlos Dengler
Carlos «D» Dengler (født 23. april 1974) er en amerikansk musiker. Han er mest kjent som bassist i indiebandet Interpol, som han spilte i fra 1997 til 2010.
Jeep
Historie
Navnet Jeep er et registrert varemerke, men mange bruker navnet jeep på alle slags terrengbiler. Etter fusjonen mellom Groupe PSA og Fiat Chrysler Automobiles i 2021 er Jeep en del av konsernet Stellantis.
Carlos Dengler
Interpol
Dengler spilte bassgitar og keyboard for Interpol i tidsrommet 1997-2010, og deltok på fire studioalbum med bandet. Andre Interpol-medlemmer har i ettertid fortalt at Dengler mislikte å spille bassgitar, at han hadde sett seg lei instrumentet, og at det til tross for hans suksess, ikke var favorittinstrumentet hans.
Jeep
Modeller
CJ-7 kom i 1976 og var i produksjon frem til 1986.
Carlos Dengler
Spillestil
Dengler er kjent for sin unike spillestil, og ble stemt fram som på 2.-plass i Rolling Stone på listen over beste bassist. Hans basslinjer er lett gjenkjennelige med oktav-skifter i diskostil. Den rene basslyden som preger platene deres kommer av hans Fender Jazz Bass. Han har også bassen veldig lavt, på kne-nivå.
Jeep
Modeller
Renegade    (1976–1986) Golden Eagle (1977–1980) Laredo      (1980–1986) Golden Hawk (1980) Limited     (1982–1983) Jamboree    (1982)
Europamesterskapet i boksing
Europamesterskapet i boksing ble arrangert første gang i 1925 i Stockholm, og arrangeres annenhvert år. Kvinnene fikk sitt mesterskap i 2001.
Jeep
Modeller
Wrangler YJ ble introdusert 13. mai 1986 (1987-modell). Den ble produsert frem til 1995.
I dag produseres modellene Wrangler (JK) i både 2- og 4-dørs utgave, Liberty, Compass, Patriot, Commander og Grand Cherokee.
I Norge
Jeep har vært brukt av Det norske forsvaret som feltvogn.
Kolberg, Caspary & Co. A/S var den opprinnelige importøren av Jeep i Norge, og selskapet drev denne virksomheten fram til 1973. Hasco Motor AS overtok deretter fram til 1978. Da kom Renault Norge inn i bildet. Fra 1983 til 1993 hadde Ola Brun Bilhuset A/S i Trondheim agenturet, før Møller US Import AS overtok i 1992
Ladislao Diwa
Ladislao Diwa (født 27. juni 1863 i San Roque i Cavite på Filippinene, død 12. mars 1930) var en filippinsk nasjonalist og initiativtaker til opprettelsen av det hemmelige revolusjonære selskap Katipunan. Ladislao Diwa tilhørte de tre som inngikk i den første «triangel» av Katipunan, som ble opprettet i 1892. De andre to var Andres Bonifacio og Teodoro Plata. Han deltok også i den filippinske revolusjon.
Bakgrunn og virke
Ladislao Diwa ble født i San Roque, Cavite som den tredje av Mariano Diwas og Cecilia Nocons ti barn. Begge foreldrene stammet fra San Francisco de Malabon (som i dag heter General Trias) i provinsen Cavite.
Ved flere anledninger i ungdommen hadde medlemmer av den spanske Guardia Civil kalt Diwa for «mono» – apekatt –, noe som førte til et undertrykt sinne hos ham mot alt spansk.
Han sluttet seg til Rizals La Liga Filipina og ble etterhvert sekretær for Trozo-folkerådet i bydelen Tondo, under Andres Bonifacios ledelse.
Da han den 6. juli 1892 fikk vite om generalguvernør Despujols beslutning om å deportere Rizal til Dapitan på Mindanao, foreslo han straks for Bonifacio og Plata at man skulle danne en hemmelig organisasjon som kunne overta etter Rizal La Liga Filipina. Han foreslo også at man skulle ta den italienske Sorte Maske som forbilde, slik at organisasjonen ble slik rekruttert og organisert at intet medlem skulle kjenne identiteten til flere enn tre andre medlemmer.
Bonifacio og Plata samtykket, og neste kveld grunnla de sammen Katipunan. Øvrige grunnleggere var Deodato Arellano, Valentin Diaz, Jose Dizon, og noen få andre. De avsluttet stiftelsesmøtet med å undertegne sine navn med sitt eget blod. Diwa tok det symbolske navn "Balete" og utgjorde sammen med Bonifacio og Plata den første "triangel", Triangulong Tilaba. Så organiserte han sin egen avleggertriangel, med Roman Basa og Teodoro Gonzales, som senere ble fremtredende ledere i Katipunans sentrale råd. Selv ble han valgt til andre ledende tillitsverv. Diwa var på dette tidspunkt embedsmann i Manila-distriktet Quiapo. Men så ble han forflyttet til en dobberstilling i provinsen Pampanga nord for Manila. Det satte ham i stand til å drive stille propaganda der og i naboprovinsene, og rekrutterte nye medlemmer til Katipunan i provinsene Bulacan, Nueva Ecija og Tarlac. En av hans rekrutter i Tarlac var den senere revolusjonsgeneral Francisco Makabulos.
Da Katipunan ble oppdaget av myndighetene den 19. august 1896, satte det hans liv i fare. Spanjolene arresterte ham i barrio Betis i Bacolor, Pampanga. Han ble bragt til Fort Santiago i Manila, og ble torturert og holdt innesperret der. I samme fengsel oppdaget han til sin forskrekkelse at også Teodoro Plata var blitt arrestert. I februar 1897 ble Diwa tatt ut av cellen, og forberedt på sin henrettelse på Bagumbayan-feltet.Først ble han holdt isolert uten mat og drikke i fire dager. Men det skulle gå annerledes: Da han ble ført ut, var det ikke for å bli skutt. Han ble del av en fangeutveksling mellom spanjolene og de revolusjonære styrker.
Etter dette ville han an sted til Cavite for å slutte seg til de revolusjonære under general Mariano Trias i San Francisco de Malabon. Man han fikk nyss om at spanjolene ventet på ham for å arrestere ham på nytt. For å unngå å bli tatt, forkledte han seg som fisker og gikk langs stranden – og noen gang under vann med bare nesen over overflaten – de åtte kilometrene fra San Roque til San Francisco de Malabon. Han måtte snike seg gjennom spanske skyttergraver underveis inn i landet. Som revolusjonær i Cavite bidro han til at de spanske styrker under Leopoldo Garcia Oeña overgav seg, etter at de var blitt tvunget til retrett til San Francisco de Malabon den 28. mai 1898. Det var etter at den amerikanske admiral Deweys flåte hadde beseiret den spanske utenfor Cavite-kysten. Denne bragden førte til Diwas forbremmelse til oberst i revolusjonshæren.
Etter den filippinske uanhengighetserklæring den 12. juni 1898 ble han den første filippinske sivile guvernør av Cavite. Under revolusjonens annen fase sluttet han seg igjen til general Mariano Trias og ble hans sekretær under den filippinsk-amerikanske krig. Etter at general Emilio Aguinaldo ble tatt til fange av amerikanerne den 23. mars 1901, overgav han og general Trias seg til den amerikanske kommandant i Indang, Cavite, noen dager etter. Etter å ha ablagt troskapsed til USA, tok han imot stillenden som funksjonær i førsteinstansdomstolen for Cavite. Han underviste også ved Ligaya College i hjembyen, en skole han hadde vært med på å grunnlegge. Han kjøpte også land i Tagaytay og Mendez-Nuñez som han beplantet med kokospalmer og abacaplanter.
Diwa var først gift med Delisa Dandan fra Parañaque, som han tikk to barn med. To levte opp: Mariano og Guadalupe. Hans annen hustru var Honorata Crescini, og med henne fikk han de fem barna Edna, Heraclito, Cecilia, Betis og Alicia.
Diwa døde den 12. mars 1930, 67 år gammel.
Røyken stasjon
Røyken stasjon er en jernbanestasjon i Røyken i Asker kommune. Stasjonen ble offisielt åpnet 7. oktober 1872 som Røken Station. Røyken stasjon var den eneste stasjonen i Røyken kommune da jernbanestrekningen mellom Christiania og Drammen, Drammensbanen åpnet i 1872.
Stasjonsområdet ble lagt til bakkene fra den gamle Klokkerskolen der det tidligere var opparbeidet en skibakke. Denne lå rett nedenfor Røyken kirke. Stasjonen bestod av en hovedbygning med vedskjul, en pakkhusbygning og et vanntårn. Bygningene ble forsikret for tilsammen 3 250 speciedaler
Stasjonsbygningen og pakkhuset er bygget om mens vedskjulet ble revet i 1960 og vanntårnet ble revet i 1963. Vannet som var nødvendig for damplokomotivene ble hentet via egen vannledning fra en dam ved Hannestad som ligger ved dagens golfbane.
Kong Karl IV (i Sverige Karl XV) skulle foreta den høytidelige åpningen, derfor hadde det blitt hugget inn en kongekrone med CXV pluss årstallet 1872 i fjellveggen på stasjonsområdet. Imidlertid døde kongen 18. september og åpningen ble foretatt av statsråd Vogt.
Kongemerket ble forøvrig flyttet til der det er i dag i forbindelse med at banen ble elektrifisert og et 3. spor ble anlagt i 1921–1922.
Røykens første stasjonsmester het Nils Peter Amundsen og hans årslønn var satt til 225 speciedaler og 29 skilling. Det første driftsåret hadde Røyken stasjon totalt 18 331 reisende, av disse reiste 9 389 til Drammen. Billettprisen var 45 øre på 2. klasse. Billettprisen til Kristiania var den gang 80 øre på 2. klasse.
Spikkestad fikk holdeplass først i 1885 og denne ble utvidet til stasjon i 1911. Hallenskog fikk stoppested i 1933.
Banen var i starten "smalsporet", dvs sporvidden var 1 067 mm. Fornyelsen og oppgraderingen av Drammenbanen til normalspor med sporvidde 1 435 mm ble ferdig 1920, mens elektrifiseringen av banen ble fullført og offisielt åpnet 26. november 1922.
I dag er Røyken stasjon en del av NSBs linje L1 Spikkestadlinjen som opererer mellom Spikkestad og Lillestrøm.
I dag er Røyken teknisk og i sikkerhetsmessig betrakning kun en holdeplass. Det er derfor kun 1 spor her og ingen kryssningsmuligheter. Røyken ble degardert fra stasjon til holdeplass da Spikkestadlinjen ble fjernstyrt grunnet vanskeligheter med å bygge om stillverket / sikringsanlegget. Pizzarestauranten Classic Pizza holder til på stasjonen.
Oxfordshire
Oxfordshire (forkortes Oxon, fra latin Oxonia) er et fylke i det sørøstlige England. Det ligger i regionen Sørøst-England, og grenser mot Northamptonshire i nord-nordøst, Buckinghamshire i øst, Berkshire i sør, Wiltshire i sørvest, Gloucestershire i vest og Warwickshire i nord-nordvest.
Grevskapet er delt i fem distrikter; ingen av disse er enhetlige myndigheter, så det administrative og det seremonielle området er det samme.
Vale of White Horse og deler av distriktet South Oxfordshire (sør for Themsen) tilhørte fram til 1974 Berkshire. Samme år ble distriktet Caversham omkring Reading overført til Berkshire. Det høyeste punktet er White Horse Hill, kjent for oldtidsmonumentet den hvite hesten fra Uffington, som når 261 moh.
Oxford er viktigste befolkningssentrum, og administrasjonsby for grevskapet. Oxfordshire. Grevskapet er et betydelig område for utdannelse, med University of Oxford som det fremste stedet, og Oxford University Press er den største bedriften innenfor forlagsvirksomhet. Universitetet er også tilknyttet konsentrasjonen av lokale bioteknologiske selskaper. Byen er også et mål for turisme. Viktige næringer er generelt turisme, selskaper knyttet til motorsport, trykkerier og forlag og bioteknologiske selskaper.
Oxfordshires blomsteremblem er rutelilje, på engelsk kalt for Snake's-head Fritillary.
Historie
Fra og med 1200-tallet var området sentralt i handelen med ull fra Cotswolds.
Jernbanen ble utbygget fram til Didcot i 1839. Bilprodusenter etablerte seg der tidlig: Morris Motors i 1912 og MG i 1923. Etterhvert ble det særlig produksjon knyttet til motorsport som dominerte bilindustrien i området. Jordbruket har gått kraftig ned i viktighet; det var i 2004 mindre enn 1 % av befolkningen som arbeidet innen jordbruksnæringen.
Três Rios
Três Rios er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Jerry Harrison
Jerry Harrison (født 21. februar 1949 i Milwaukee, Wisconsin) er mest kjent for å ha vært keyboardist og gitarist i den innflytelsesrike gruppen Talking Heads.
Karriere
Harrison spilte opprinnelig med Jonathan Richman i The Modern Lovers, først i Boston hvor han studerte arkitektur, senere i Berkeley, California.
Harrison var den siste av de fire Talking Heads-medlemmene som ble med i gruppen; de hadde allerede en singel ute da han forlot The Modern Lovers for å bli med dem.
Harrisons soloalbum er The Red and the Black, Casual Gods og Walk on Water. Sistnevnte album er egentlig kreditert til «Jerry Harrison: Casual Gods», tydeligvis i et forsøk på å skape en ny band-identitet koblet til det forrige albumet.
Etter bruddet med Talking Heads, begynte Harrison å produsere, og har jobbet med album fra grupper som Violent Femmes, Foo Fighters, The Von Bondies, General Public, Live, Crash Test Dummies, The Verve Pipe, Rusted Root, Black 47, Of a Revolution og No Doubt.
Norheimsund
Norheimsund er et tettsted og administrasjonssenteret i Kvam herad i Vestland fylke. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger 74 km (omtrent en times kjøring øst) fra Bergen langs riksvei 7 på nordsida av Hardangerfjorden. En av de mest kjente fossene i landet, Steinsdalsfossen (eller egentlig Øvsthusfossen), ligger i Norheimsund. Norheimsund sentrum kalles Grova.
Kvam herad fikk Tettstedsprisen 2000 for sitt arbeid med sjøfronten i Norheimsund. Her er det gjestekai med service-bygg, ny kaipromenade, og det er lagt ned et stort utendørs sjakkbrett i skifer i et amfi.
Norheimsund vant i 2013 Statens pris for attraktivt sted. Det er kommunal- og regionalministeren som deler ut prisen.
Thon Hotel Sandven og Hardanger Fartøyvernsenter ligger i Norheimsund. Norheimsund kirke ble bygget i 1989, og ferdigstilt i 1992 på dugnad og ved hjelp av pengeinnsamlinger. Avisen Hordaland Folkeblad (grunnlagt i 1873) utgis i Norheimsund.
Thon Hotel Sandven ble kjøpt av Olav Thon i januar 2011. Hotellet het tidligere Sandven Hotell og er bygd i 1857.
Norheimsund ligger 7 km vest for Øystese.
Historie
Under andre verdenskrig hadde okkupasjonsmakten en stor treningsleir i Norheimsund, og det ble bygget store forsvarsanlegg mot fjorden.
Fargeindeks
Fargeindeks er innen astronomien et enkelt numerisk uttrykk som bestemmer fargen på et objekt, som i tilfellet for stjerner angir temperaturen. For å måle indeksen observeres størrelsesklassen hos et objekt med to ulike filtre, for eksempel U og B eller B og V, der U er følsomt for ultrafiolett lys, B er følsomt for blått lys og V er følsomt for synlig (grønn-gult) lys. Forskjellen i størrelsesklassen mellom disse kalles henholdsvis U-B- og B-V-fargeindeks. En liten verdi på fargeindeksen betyr at blått lys dominerer og at objekter derfor er svært varme. På samme måte betyr en høy fargeindeks at det dreier seg om et rødere og kjøligere objekt. Dette avhenger av den logaritmiske størrelsesklasseskalaen hvor lysere objekter har lavere (mer negativ) størrelsesklasse enn større objekter. For eksempel har den gulaktige solen en B-V-indeks på 0,656±0,005 mens den blåaktige Rigel har en B-V-indeks på -0,03 (B-størrelsesklassen er 0,09 og V-størrelsesklassen er 0,12, B-V=-0,03). Noen flere eksempler finnes i tabellen nedenfor.
Fargeindeksen fra avleggse objekter påvirkes ofte av ekstinksjon, noe som innebærer at de er rødere enn nærmere stjerner. Mengden av denne forandringen karakteriseres av «fargeoverfloden», definert som forskjellen mellom den observerte fargeindeksen og den normale fargeindeksen, den hypotetisk sanne fargeindeksen hos stjernen uten ekstinksjon.
For eksempel kan vi i det UBV-fotometriske systemet skrive ekstinksjonen som følger for B-V:
Parion
Parion (gresk: Πάριον; latin: Parium) var en antikk gresk by i regionen Adrasteia i Mysia, lokalisert i nordøstre del av Anatolia, ikke langt fra Lampsakos. Som gresk by var den kjent for dyrking av guddommene Apollon, Dionysos, og Eros. Parion var av stor strategisk betydning på grunn av sin beliggenhet nær Hellespont (dagens Dardanellene). Den ble senere en romersk-katolsk titulær bispedømme, underbispedømme av den romerske provinsen Hellespontus.
Historie
Byen ble grunnlagt av en koloni av greske kykladere fra Paros ca. 800 f.Kr. og den kom til å bli medlem av det athenske sjøforbundet. I hellenistisk tid kom den underherredømmet til Lysimakhos, en av etterfølgerne til Aleksander den store, og deretter under attaliddynastiet i Pergamon.
I romersk tid var byen en colonia innenfor provinsen Asia, og etter provinsen ble delt på 300-tallet e.Kr., ble den en del av provinsen Hellespontus. Den antikke mynten til Parium er ganske rikelig, noe som vitner om stor produksjon og avansert myntfabrikasjon. I hellenistisk tid viste byens stempel på myntene en gorgoneion, et form for skrekkinnjagende uhyre.
Kristen tid
Gjerningene til martyren Onesiphorus viser at det var et kristent samfunn her før 180, relativt tidlig. Andre helgener var sankt Menignus, martyr under keiser Decius og feires den 22. november; sankt Theogenes, biskop og martyr og feires den 3. januar; sankt Basilios den store, biskop og martyr på 800-tallet, feires den 12. april.
Michel Le Quien, den franske historikeren og teologen på 1700-tallet har nevnt 14 biskoper, hvor den siste levde på midten av 1300-tallet. En anonym latinsk biskop ble nevnt pave Innocens III i 1209, og en titulær biskop i 1410 av Konrad Eubel, tysk fransiskaner og historiker.
I begynnelsen var Parium et underbispedømme, men ble et autokefal erkebispedømme så tidlig som 640 og forble så fram til 1200-tallet da den bysantinske keiser Andronikos II gjorde det til en metropolitt under tittelen Pegon kai Pariou.
I 1354 ble Pegæ og Parium (latinske former av begge navn) undertrygt, innehaveren av metropolitten mottok i bytte av setet Sozopolis i Trakia og ble slutten på stedet som bispesete.
I dag
Ruinene av Parion var osmansk tid den greske landsbyen Kamares («Hvelvene», Kemer) på den smale odden Tersana-Bournou i dagens Tyrkia hvor oldtidens Parion lå, og noen få oldtidsminner er bevart. Murene mot havet står fremdeles, de består av store kvadratiske marmorblokker. I byen finnes også ruiner av akvedukter, vannreservoarer og en nedrast arkitrav av en søylegang. Det moderne navnet Kamares ser ut til å komme av kamarai, underjordiske bygninger fra oldtiden, som fremdeles finnes på plassen.
Vitenskapsåret 1907
Vitenskapsåret 1907 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1907.
Republikken Alba (1944)
Republikken Alba var en stat som eksisterte i en kort periode fra 10. oktober til 2. november 1944 i Alba, Nord-Italia. Staten var en lokal protest mot fascistregime i Italia under den andre verdenskrig. Navnet fikk staten fra Napoleons Alba, Republikken Alba, som eksisterte mellom 1796 og 1801 i Piemonte.
Maurizio Mannelli
Maurizio Mannelli (født 1. januar 1930 Napoli, død 24. mai 2014) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Mannelli vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Mannelli spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.
Hans Hansen (billedhugger)
Hans Hansen (født 1820 i Holt (Næs Jernverk), død 1858 i Christiania) var en norsk billedhugger.
Hansen var elev av Johannes Flintoe ved Tegneskolen i Christiania 1841-1846, med understøttelse fra Jacob Aall. Senere studerte han under Herman Wilhelm Bissen ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i København 1846-1850. Han oppholdt seg i Stockholm 1850 og i Roma 1851-1858. Ansatt som skulpturlærer ved Tegneskolen i Christiania høsten 1858, men døde to måneder senere.
Hans Hansens produksjon er relativt liten, men han laget i Christiania-perioden portrettbyster av flere kjente kulturpersonligheter, bl.a. Henrik Wergeland, Johan S. Welhaven, Hans Gude og A. M. Schweigaard. Året i Stockholm var han engasjert av kongefamilien, og laget da byster av bl.a. kong Oscar I og kronprins Karl (den senere kong Karl XV). Som hans hovedverk regnes Gutten med kjepphesten (Roma 1853) og en stor statue av Homer (Roma 1855) – begge i Nasjonalmuseet i Oslo.
Azumanga Daioh
Azumanga Daioh (あずまんが大王) er en japansk komisk manga (tegneserie) av Kiyohiko Azuma.
Serien er basert på fire tegneserieruter som blir trykket i japanske aviser. Disse ble etter hvert samlet sammen og deretter utgitt til fire bøker som forteller hovedpersonenes liv gjennom deres tre år på skolen. Avisstripene ble trykket fra april 1999 og frem til mars 2002.
Tegnefilmutgaven, anime, er bygget opp rundt det japanske standardprinsippet med 26 episoder plassert over to sesonger (en sesong tilsvarer ett semester i den japanske skolen, og som varer fra april til september). Totalt er serien bygget opp av 130 5-minutters episoder, dette fordi at serien skulle ligne mest mulig på avisstripene den var basert på. Disse 130 korte episodene ble senere samlet opp i 26 episoder, hver med en lengde på ca. 25 minutter.
Mangaserien ble utgitt i Dengeki Daioh av Mediaworks i Japan, og serien blir publisert på engelsk av ADV Manga.
Handling
Azumanga Daioh handler om hverdagen til seks skolejenter i Tokyo gjennom deres tre år på en navnløs skole. Hver av jentene har en unik og fargefull personlighet og det er deres forskjellige, og ofte humoristiske, måte å takle hverdagen på som er det vesentligste i serien.
Tomo Takino
Tomo Takino (滝野 智) er en hyperaktiv og skadefro slappfisk som ikke følger med på skolen og ofte irriterer andre. Hun kommer seg gjennom skolegangen ved å skrive av notatene til Chiyo og Yomi. Hun er også meget impulsiv og tenker sjelden over konsekvensene av det hun sier og gjør.
Koyomi «Yomi» Mizuhara
Koyomi Mizuhara (水原 暦) er den mest seriøse og voksne i gruppen. Hun har gått i samme klasse som Tomo siden barneskolen og er hennes mobbeobjekt nummer en.
Sakaki
Sakaki (榊) er høy, mørk og mystisk. Hun snakker sjelden og har et steinhardt ytre. Hun er også en meget god atlet, men viser ingen interesse for sport annet enn når hun deltar på skolens årlige idrettsdag. Hun er også ganske god på skolen, men får middels karakterer i de fleste fag.
Ayumu «Osaka» Kasuga
Ayumu Kasuga (春日 歩) kommer egentlig fra Osaka, men ble overført til Tokyo i første skoleår. Tomo erklærte fort at kallenavnet hennes skulle være «Osaka». Ayumu kan virke treg og dum, og hun sover ofte i timene og har lange filosofiske tankerekker som ender i ingenting. Hun er blant annet meget god på en helt spesiell type gåter.
Kagura
Kagura (神楽) går opprinnelig i parallellklassen til de andre, men etter det første året byttet hun klasse og havner sammen med de andre. Hun er ikke flink på skolen, og sammen med Tomo og Ayumu danner hun «Bonkuraazu» (idiot eller dumskalle), en gruppe av de dårligste elevene i klassen. Hun er god i sport og ser på Sakaki som sin store rival.
Borggård (andre betydninger)
Borggård kan vise til:
Euston Square undergrunnsstasjon
Euston Square undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i nærheten av Euston stasjon, rett nord for University College of London. Stasjonen betjener linjene Circle, Hammersmith & City og Metropolitan, og er i kollektivsone 1.