cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sīstān
Sakaenes territorier omfattet også til tider områder så langt øst som Minnagara ved Indus, sørvest i dagens Sindh i Pakistan. Sistan var en del av den eldgamle regionen Ariana.
Sistan var en gang hjemlandet til sakaene, et skytisk nomadefolk av iransk opprinnelse. Saffaridene, en av de første iranske muslimske dynastiene, var opprinnelig fra Sistan.
Eckersbergmedaljen
Eckersbergmedaljen (dansk: Eckersberg Medaillen) er en dansk utmerkelse som hvert år deles ut av Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster. Medaljen tildeles kunstnere som har ytet en innsats av høy kunstnerisk kvalitet innenfor den frie eller den bundne kunsten.
Eckersbergmedaljen er i bronse og ble innstiftet i 1883 etter at Akademiet på hundredårsdagen for maleren og professoren C.W. Eckersbergs fødsel (2. januar 1783) hadde vedtatt å slå en medalje til minne om han. Medaljen ble utført av medaljør Harald Conradsen i 1888.
Det deles ut et varierende antall medaljer hvert år i april måned i forbindelse med akademiets årsfest.
Inntil 1922 kaltes medaljen for Aarsmedaillen og inntil 1923 kunne den også tildeles i sølv.
Mottakere av Eckersbergmedaljen
(listen er ikke fullstendig – den er komplett fra 1940)
Matola
Matola er en by sør i Mosambik med en befolkning på 440 927 innbyggere (1997). Den ligger vest for landets hovedstad Maputo. Den er hovedstad i provinsen Maputo og har hatt sin egen valgte styresmakt siden 1998.
Matola er et industrisenter med en viktig havn for mineraler (krom og jern) og annen eksport fra Swaziland og Sør-Afrika. Den har petroleum-raffinerier (for tiden uten aktivitet) og diverse industri som produserer produkter som såpe, sement og landbruksmaterialer. Det viktigste av disse er et aluminiumsverk, satt i drift i 2002, som mer en fordoblet Mosambiks BNP.
Navnet Matola kommer fra et vanlig familienavn, Matsolo, et ronga-kongedømme som eksisterte i denne regionen da kolonistene ankom.
Aporia
Aporia er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.
Utseende
Aporia er en gruppe med nokså store (vingespenn 50-70 millimeter) hvitvinger med store, litt avlange, avrundede vinger. Vingene er hvite med mørke markerte vingeribber, hos enkelte arter dominerer den mørke fargen og de er brune bortsett fra noen hvite flekker langs ytterkantene. Larvene er hårete og ofte ganske fargerike.
Levevis
Flukten er rettlinjet, ganske rolig eller sakte.
Larvene lever på busker og trær. De lever i grupper (kolonier) og omgir seg med spinn. De overvintrer i larvestadiet, noe som skiller gruppen fra alle andre hvitvinger. Noen av de mørke artene etterligner trolig giftige monarksommerfugler.
Navnet
Det latinske navnet, kommer av det greske ordet Aporia, og betyr umulighet eller vanskelig. Aporia er sammensatt av a… som betyr ikke og …poreia som betyr vei, det blir ikke-vei. En mulig tolkning er at sommerfuglen lever i fjellområder i Himalaya og kan fly gjennom trange utilgjengelige fjellpass. «Den finner en vei der det ikke er vei».
Utbredelse
En av artene hagtornsommerfugl finnes i Europa, de tredve andre artene i slekten finnes for det meste i Himalaya og Kina.
Diamanda Galás
Diamanda Galás (født 29. august 1955 i San Diego, California) er en avantgarde-sanger, keyboardist og komponist. Hun er kjent for sin traktering av piano samt sin distinktive stemme som spenner over tre og en halv oktav. Hun bruker ofte skrik, ul og later til å imitere tungetale i sine opptredener. Arbeidene hennes konsentrerer seg stort sett om emner som lidelse, desperasjon, fordømmelse, urettferdighet og tap av verdighet.
Hun har arbeidet med mange avantgarde-komponister, blant andre Iannis Xenakis, Vinko Globokar og John Zorn.
Diamanda Galás er født og oppvokst i San Diego, California. Hennes foreldre var gresk-ortodokse.
Mikrobiologi
Mikrobiologi er vitenskapen om mikroorganismer, og er en gren av biologien. Mikrobiologer studerer én- og fåcellede organismer som bakterier, arkebakterier og protozoa, samt smittestoffer som ikke tilfredsstiller kravene til å bli definert som levende organismer (som virus, prioner). Faget undersøker mikroorganismenes biokjemi, fysiologi, cellebiologi, økologi og evolusjon. Kliniske aspekter med mikroorganismene, som hvordan vertsorganismer reagerer på dem inngår også.
Trachycarpus latisectus
Trachycarpus latisectus er en attraktiv og ettertraktet palme i Trachycarpus-slekten og kommer opprinnelig fra den indiske delstaten Sikkim, ved foten av Himalaya. Her vokser palmen i et svært variert klima og helt opp i en høyde på 2400 moh..
Træningsboken
Træningsboken ble utgitt av Kristiania Kredsforbund for Idræt i 1918 på forlaget H. Aschehoug & Co. Boka er en forløper for Idrætsboken og var ment å dekke et raskt økende behov for veiledning innen ulike idretter.
Trachycarpus latisectus
I motsetning til flere av de andre artene i Trachycarpus-slekten har ikke T. latisectus en stamme omkranset av tette fibrer. Den har en glatt og slank stamme, robuste og nesten sirkulære vifteformede palmeblader som naturlig faller av når de blir gamle og visner.
Det er en relativt hurtivoksende palme som tåler både lave temperaturer og snø. Den er ikke fullt så kuldeherdig som vindmøllepalmen og det er ikke enighet om hvor lave temperaturer palmen overlever, men den skal ikke utelukkes i områder hvor vindmøllepalmen vokser.
Foreløpig er palmen nokså lite utbredt og utprøvt og den beste måten å tak i en er å så fra frø. Frøene spirer best i romtemperatur på 18-28 grader celcius og små individ som er plantet utendørs foretrekker delvis skygge.
Palmen passer også utmerket som containerplante, da den ikke har et dypt rotsystem.
SM-sarja
SM-sarja var det øverste nivået i ishockey i Finland 1928-1975. SM-sarja er en vanlig forkortelse for Suomen mestaruussarja. Det var varierende antall lag som spiller for det finske mesterskapet i løpet av tiden i SM-sarja. Laveste antall deltakende lag var i 1935 SM-sarja sesongen da det var 3 lag. Den vanligste antall deltakende lag var 12.
Postkort
Postkort er et kort av papir med avsatt plass til en adresse, en melding og ofte et bildemotiv og som blir sendt i posten. Uttrykket brukes både om ferdig frankerte brevkort og om prospektkort med en illustrasjon på den ene sida.
Liste over kommuner i delstaten Sonora
Den meksikanske delstaten Sonora består av 72 kommuner (municipios):
Jordan 191
Jordan 191 var den første Formel 1-bilen bygget av Jordan Grand Prix, og den deltok i Formel 1-sesongen 1991.
Fem førere kjørte bilen i det seksten løp lange mesterskapet. Andrea de Cesaris var den eneste som kjørte hele sesongen, selv om han ikke klarte pre-kvalifiseringen til sesongens åpningsløp i Phoenix. Det var også de Cesaris som oppnådde Jordans beste resultat for sesongen med fjerdeplass i både Montreal og Mexico. Bertrand Gachot fikk sitt beste resultat, en femteplass i Montreal – bare to sekunder bak de Cesaris i mål. Gachots sesong tok slutt da han sprayet en drosjesjåfør i London med CS-gass, noe han fikk to måneder i fengsel for. Selv da han ble sluppet ut av fengsel, fikk han ikke tilbake setet i Jordan.
I de siste seks løpene kjørte tre andre førere i stedet for Gachot; Alessandro Zanardi, Roberto Moreno og en 22 år gammel tysker med navn Michael Schumacher. Schumacher var kjørte kun et løp for Jordan. Det var Belgias Grand Prix 1991, hvor han kvalifiserte seg på en sterk syvendeplass, som var Jordans beste kvalifiseringsresultat til da, og han utkvalifiserte de Cesaris som kom på ellevte. Men gleden ble brått slutt for Schumacher da han trillet til siden av banen på den første runden med clutch-problemer. Etter dette løpet ble det krangel mellom Benetton og Jordan, som endte med at Schumacher signerte for Benetton. Moreno, som kjørte for Benetton, gikk til Jordan og fikk kjøre to løp, før Zanardi fikk kjøre de tre siste løpene.
Stasjon Middelburg
Stasjon Middelburg er en jernbanestasjon på Zeeuwse linje som ligger i den nederlandske provinsen Zeelands hovedstad. 1. mars 1872 ble den åpnet, og den opprinnelige stasjonsbygningen er fremdeles i bruk.
Jordan 191
I sin første sesong som konstruktør oppnådde Jordan 13 poeng og en imponerende femteplass i mesterskapet, foran kjente navn som Tyrrell, Lotus og Brabham.
Formel 1 resultater
(Forklaring) (resultater i uthevet skrift indikere pole position)(resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Stasjon Middelburg
Stasjonen ligger rett utenfor byens historiske sentrum, skilt fra dette av kanalen gjennom Walcheren. En dreiebro gjør det mulig å nå stasjonen direkte derfra. I 2000 begynte man med å renovere stasjonsområdet, buss-stasjonen ble flyttet til den siden av kanalen der stasjonen ligger. I 2004 åpnet bygningen som huser det nye rådhuset og organet som er ansvarlig for alt fra vannkvalitet til dikenes kvalitet med hensyn til Zeelands øyer (Waterschap Zeeuwse Eilanden).
I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal.
Seventh Son
Seventh Son (no. Sjuende sønn) er en bok skrevet av den amerikanske forfatteren Orson Scott Card, og ble utgitt i 1987. Boken er den første i The Tales of Alvin Maker-serien, og handler om Alvin Miller, den sjuende sønn av den sjuende sønn.
Handling
Familien til Alvin er på vandring vestover. Men når de forsøker å krysse Hatrack-elven, prøver en ukjent styrke å forhindre den ennå ufødte Alvin fra å bli født - ettersom Alvin kommer til å bli den syvende sønnen til en syvende sønn. Derfor forsøker utrolige krefter å ødelegge den vognen den gravide fru Miller sitter i. Hennes eldste sønn Vigor blir dødelig såret i denne konfrontasjonen. Men den syvende sønn må være født samtidig de andre seks fremdeles er i live, og Vigor holder seg så vidt i live helt til Alvin blir født. Etter hvert som årene går, unngår Alvin en rekke forsøk fra en ukjent styrke som ønsker å drepe ham. Han får ofte hjelp fra en mystisk beskytter. Alvins far tror at en vann-demon forsøker å drepe Alvin. Når Alvin er syv år gammel, ankommer en ny pastor kalt Thrower, til byen og forsøker å bygge en ny kirke.
Alvins far nekter å hjelpe, men alle de syv sønnene sine til å bygge kirken. Men når en bjelke plasseres på konstruksjonen år i stykker, tilsynelatende i ferd med å falle på Alvin. Imidlertid brytes bjelken i to, og Alvin overlever - nok et eksempel på guttens nær-døden opplevelser. Når Alvin er 10 år gammel, kommer "Taleswapper" en omreisende historie-forteller til byen. Taleswapper besøker den nye kirken, hvor han mener at alteret har blitt berørt av en ond enhet. Men pastor Thrower kaster ham ut av kirken.
Taleswapper hjelper til med å sette et navn på den ukjente styrken som forsøker å stoppe Alvin fra å realisere sine sanne krefter: Unmaker. I mellomtiden blir pastor Thrower et verktøy for Unmaker, den onde kraften som hadde berørt alteret. Taleswapper råder Miller-familien til å sende Alvin bort, hvor han kan være trygg. Unmaker klarer til slutt å skade Alvin ved å få en kvernstein til å falle på ham. Taleswapper oppfordrer ham til å helbrede seg selv. Alvin klarer dette, men oppdager at han ikke klarer å helbrede en del av beinet. Alvin blir senere ansatt som lærling hos en smed i Hatrack River hvor han ble født. Den neste boken i serien kalt "Red Prophet" ble publisert 1988.
Fra 1987 til 2003 kom det ut seks bøker i serien, og en til er planlagt.
Eikedvergmarihøne
Eikedvergmarihøne (Scymnus auritus) er en av marihønene (Coccinellidae), en av de mange polyphage billene.
Utseende
Eikedvergmarihøne er en liten marihøne, mellom 2 og 2,5 millimeter lang. Oversiden er dekt med små lys hår. Dekkvingene er mørke uten flekker. Brystskjoldet er mørkt, men hos hannen er det lysere brunlig i framkanten. Hodet er brunlig.
Senter for seniorpolitikk
Senter for seniorpolitikk ble etablert i 1969 under navnet «Fellesutvalget for forberedelse til pensjonsalderen». Målsettingen var å bidra til at flest mulig skulle planlegge sitt pensjonistliv. Fra 1990 ble arbeidsområdet utvidet og oppmerksomheten rettet mot seniorpolitikk. Hovedvekten ble lagt på forskning og praktiske utviklingsprosjekter. Virksomhetene skulle stimuleres til å legge et mer utviklingsorientert løp for sine middelaldrende og eldre arbeidstakere.
Tidlig på nittitallet ble målgruppen utvidet til 45+. Organisasjonen skiftet navn til Senter for Senior Planlegging i 1994 og til Senter for seniorpolitikk i 2001. Bak SSP står 29 organisasjoner, departementer og instanser, deriblant alle de store arbeidslivsorganisasjonene. Årsmøtet der én representant for hver av de tilsluttede organisasjonene/instansene møter, velger styret.
SSP arbeider med å:
Nittingskallen
Nittingskallen var en sjøgrunne i Bø kommune i Nordland. Den besto av de to undervansskjærene Store og Lille Nittingen, og lå like vest for Langøya, i innseilinga til fiskeværet Straumsjøen. Nittingskallen var farlig for skipsfarten inn til Straumsjøen, og det ble lenge krevd at skjæret skulle sprenges bort. Kystverket planla å fjerne det, men prosjektet ble utsatt.
Nittingskallen ble til slutt sprengt bort sommeren og høsten 2008, etter at Bø kommune i 2007 vedtok at det skulle fjernes i kommunal regi. Arbeidet ble sluttført våren 2009, og kostet ca. 10 millioner kroner, betalt med en tredel hver av staten, Nordland fylke og Bø kommune.
I september 2006 gikk en båt fra Kystverket på grunn på Nittingskallen. Båten sprang lekk, men ble berget.
Garantiinstituttet for eksportkreditt
Garantiinstituttet for eksportkreditt (GIEK) var et norsk forvaltningsorgan underlagt Nærings- og fiskeridepartementet. GIEKs formål var å fremme norsk eksport gjennom å stille garantier på vegne av staten. Garantiene skulle hjelpe utenlandske kjøpere med finansiering, redusere risikoen for tap for norske eksportører og utenlandske kjøpere, og gi norske bedrifter like konkurransevilkår i utlandet.
Garantiene skulle være tilpasset norske eksportbedrifters og utenlandske kjøperes behov, og dekke politisk og kommersiell risiko på lån utstedt av private eller offentlige finansinstitusjoner. Garantiene kunne bare stilles der det ble levert norske varer eller tjenesteytelser til utlandet, eller der en eksporttransaksjon på annet vis fremmet norsk verdiskaping.
GIEK forvaltet tre innenlandske garantiordninger for kraftkjøp, byggelån til norske verft og en långivergaranti for kjøp av skip fra norske verft til bruk i Norge.
GIEK var et supplement til det private bank- og finansmarkedet og skulle resultatmessig gå i balanse over tid.
1. juli 2021 ble GIEK erstattet av Eksportfinansiering Norge.
Uwe-Jens Mey
Uwe-Jens Mey (født 13. desember 1963 i Warszawa, Polen) er en tysk tidligere skøyteløper som dominerte 500 meter i årene omkring 1990.
Mey deltok i sitt første OL i 1984 i Sarajevo i daværende Jugoslavia, der han kom på 8.-plass på 500 meter.
En uke før OL 1988 startet i Calgary, Canada, kom Mey på andreplass i sprint-VM bak en overlegen Dan Jansen. Jansen ble dermed den heteste favoritten til å vinne både 500 og 1,000 meter i OL. Jansen falt imidlertid på begge distansene. Uwe-Jens gikk en fantastisk 500 meter, og satte ny verdensrekord med 36,45, en rekord som ble stående i fire år. På 1,000 meter tok han sølvmedalje etter Nikolaj Guljajev.
Under OL 1992 i Albertville, Frankrike var igjen Mey og Jansen favorittene på 500 meter. Igjen viste Mey seg som den raskeste, og forsvarte gullet fra 1988. Etter dette la Mey opp som skøyteløper.
Johan de Meij
Johannes (Johan) Abraham de Meij (født 23. november 1953 i Voorburg, Sør-Holland) er en nederlandsk dirigent og komponist.
Enschede
Enschede er en by i Overijssel i Nederland. Byen ligger like ved grensen med Tyskland, og ble sterkt skadet under den andre verdenskrig. Etter andre verdenskrig ble byen bygd opp igjen.
Flere kjente personer kommer fra Enschede, som komponist og dirigent Harry Bannink og tidligere administrerende direktør i Unilever Paul Polman.
Fyrverkeriulykken
Byen var den 13. mai 2000 åsted for en voldsom fyrverkeriulykke da et lager som inneholdt 100 tonn med fyrverkeri begynte å brenne. Da fyrverkeriet ble antent ble området og en rekke bygninger rundt lageret rystet av en mengde eksplosjoner, og raketter som fløy i alle retninger. 23 mennesker omkom og over 1000 ble skadet. Ca 10 000 personer ble evakuert. 400 hus ble ødelagt og 1200 hjem ble skadet. Det ble i 2007 utbetalt rundt 85 millioner kroner i erstating til ofrene. De to mennene som eide lageret ble dømt til 15 måneders fengsel for brudd på sikkerhetsregler og ulovlig handel med fyrverkeri.
Noen dager etter ulykken deltok rundt 150,000 mennesker i en stille marsj gjennom Enschede. Markeringen ble ledet av kronprins Willem-Alexander og statsminister Wim Kok.
Dette regnes som den verste ulykken i Nederland siden 1992, da et israelsk transportfly styrtet i et boligstrøk i Amsterdam.
Lars Hirschfeld
Karriere
Han har tidligere spilt for blant annet den tyske klubben Energie Cottbus og engelske Tottenham, samt en rekke låneopphold i mindre klubber.
Sommeren 2005 ble Hirschfeld signert av som erstatter for den skadde Knut Borch. Han spilte så bra i Tromsø-målet at han beholdt plassen også etter at Borch ble friskmeldt, og ble av mange regnet som Tippeligaens beste keeper i 2005. Tromsø ønsket å beholde spilleren da kontrakten hans gikk ut ved sesongslutt, men Hirschfeld valgte i stedet å signere for, hvor han kjempet med Espen Johnsen om keeperplassen, og etter hvert tok han over plassen som førstekeeper i Rosenborgmålet.
Han ble solgt fra, som han spilte i helt fram til 2007. Fra 2008 spilte han for den rumenske klubben CFR Cluj. I 2009 ble han solgt til Energie Cottbus.
Den 15. januar 2010 skrev han under for. Etter seks år i Vålerenga, signerte han for 21. januar 2016.
Privatliv
Hirschfelds far Friedrich-Wilhelm kom opprinnelig fra Plettenberg i Nordrhein-Westfalen i Tyskland og emigrerte i 1972 til Canada. Lars Hirschfeld har derfor tysk pass, og kommer derfor utenfor utenlandskvoten.
Hirschfeld er språkkyndig, og snakker både tysk, fransk, spansk, portugisisk, italiensk, rumensk og norsk, i tillegg til engelsk.
Michael Haneke
Michael Haneke (født 23. mars 1942 i München) er en østerriksk filmskaper. Blant de best kjente filmene hans er Bennys Video, Funny Games, Skjult og Pianolærerinnen. Har vunnet Gullpalmen i Cannes filmfestival to ganger: for Det hvite båndet i 2009 og Amour'' i 2012. Amour vant også Oscar for beste fremmedspråklige film.
Biografi
Haneke vokste opp i den østerrikske byen Wiener Neustadt. Foreldrene hans var regissøren Fritz Haneke og skuespilleren Beatrix von Degenschild. På Universität Wien studerte han filosofi, psykologi og drama. Etter utdannelsen arbeidet han som filmkritiker fra 1967 til 1970, før han han fikk jobben som klipper og dramaturg i den tyske fjernsynsstasjonen Südwestfunk. Han debuterte som TV-regissør i 1973.
Lars Hirschfeld
Meritter
Han ble norsk seriemester i 2006 med Rosenborg, og rumensk seriemester i 2008 med CFR Cluj.
Michael Haneke
Biografi
Langfilmdebuten hans kom med Det sjuende kontinent i 1989. Gjennombruddet kom da han i 1992 regisserte sin andre spillefilm, den kontroversielle Bennys video. En ny suksess fikk han med Funny Games (1997), men han nådde sitt til da største høydepunkt med Pianolærerinnen fra 2001, som vant Grand Prix-prisen under filmfestivalen i Cannes. For spenningsfilmen Skjult vant han prisen for beste regi under samme festival i 2005.
Kjennetegn
Haneke bryter ofte spenningsfilmers uskrevne regler når det gjelder klipping. De fleste filmene innen sjangeren bruker rask klipping, men Haneke benytter sjeldent dét virkemiddelet. I stedet er klipperytmen i filmene hans dvelende, og flere tagninger kan vare i over 10 minutter.
Musikk er det lite av i Hanekes filmer. I Skjult bruker han ikke noe musikk i det hele tatt; heller ikke i vignetten eller rulleteksten.
In the Shadows
In the Shadows er det tredje studioalbumet til Mercyful Fate.
Det er det første studioalbumet etter at bandet ble gjenforent i 1992. Det ble utgitt i 1993 på Metal Blade Records. Albumet har ett bonusspor; «Return of the Vampire» med Lars Ulrich på slagverk. Selv om Snowy Shaw står oppført på albumet som trommeslager, ble alle trommer innspilt med Morten Nielsen (unntatt bonussporet).
Maler
Historikk
Det har vært yrkesmalere siden oldtida, men i Norge er de kjent først fra ca. 1300. I Norge var det imidlertid malerlaug bare i Bergen. Maling av hus var ikke vanlig den gangen, og malerne arbeidet oftest innendørs med dekorasjoner og portretter. Portrettmalerne ble kalt kontrafeiere og skildrere. Først på 1800-tallet oppstod skillet mellom kunstnere og håndverkere med spesialisert utdanning for hver faggrein. Maler- og byggtapetsermestrenes Landsforbund ble stiftet i 1908.
Balasore (distrikt)
Balasore (oriya: ବାଲେଶ୍ଵର ଜିଲା ) er et distrikt i den indiske delstaten Orissa. Det ble opprettet i oktober 1828. Distriktets hovedstad er Balasore.
Stjernekorsordenen
Stjernekorsordenen (tysk: Sternkreuzorden, latin: Ordo Stellatae Crucis) en østerriksk orden innstiftet i 1668 av enkekeiserinne Eleonora, som var gift med keiser Ferdinand III, til fremme av hengivenhet til Det hellige kors, dydig liv og veldedige handlinger. Ordenen er oppkalt etter en relikvie, et trestykke som etter tradisjonen hadde tilhørt det hellige kors. Trestykket var montert i et gullkors og ble oppbevart i en eske smykket med emalje og krystaller. Relikvien overlevde brannen i keiserpalasset 8. februar 1668, noe som ble ansett som et mirakel, og til minne om dette innstiftet enkekeiserinne Eleonora en dameorden. Ordenen fikk pavelig godkjennelse 28. juni 1668. Statuttene ble offentliggjort av keiserinnen 18. september 1668. Stjernekorsordenen eksisterer fortsatt.
Balasore (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,317,419 innbyggere i distriktet, mot 2,024,508 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 10,92 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,84 % i 2011 mot 14,63 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011 mot 944 i 2001.
Stjernekorsordenen
Organisering
Overhodet for ordenen skal være et medlem av huset Habsburg. Fram til slutten av 1800-tallet var keiserinnen alltid ordenens overhode. Etter at keiserinne Elisabeth ble drept i et attentat i 1898, gikk verdigheten som ordensoverhode til erkehertuginne Maria Josepha, deretter til keiserinne Zita og så til erkehertuginne Regina von Habsburg. Nåværende overhode for ordenen er Gabriela von Habsburg, datter av erkehertuginne Regina og Otto von Habsburg.
Møller-Trøndelag kompetansesenter
Møller-Trøndelag kompetansesenter var en del av det statlige spesialpedagogiske systemet, Statped. Senteret ble i 2013 slått sammen med Tambartun til Statped midt.
Stjernekorsordenen
Inndeling
Stjernekorsordenen har én klasse.
Møller-Trøndelag kompetansesenter
Senterets fagområder var hørselvansker samt språk-, tale- og kommunikasjonsvansker og man ga tjenester til tunghørte og døve med ulike behov for tekniske hjelpemidler, høreapparat og cochleaimplantat. Tjenestene omfattet opplæring, rådgivning, utredning, kurs, informasjon, læremiddelutvikling og FoU-arbeid.
Stjernekorsordenen
Ordensinsignier
Ordenstegnet for Stjernekorsordenen består av en oval medaljong i gull og blå emalje. I midten finnes et rødemaljert kors med blå kanter. Korset er satt over en dobbeltørn i svart emalje. Over korset finnes det et bånd i hvit emalje der ordenens motto, «SALUS ET GLORIA», står med svarte bokstaver.
Ordenstegnet er opphengt i et svart ordensbånd. Båndet er utformet som en sløyfe til å bære på venstre side av brystet.
Medlemskap
Stjernekorsordenen opptar utelukkende kvinnelige medlemmer av det østerrikske keiserhus og andre fyrstehus, samt katolske høyadelskvinner. Ordenen hadde i 2006 omkring 400 medlemmer.
Baljebass
Baljebass (i USA kalt washtub bass) er et strengeinstrument, med en balje av metall som resonanskammer. Beslektede instrumenter er kjent fra Afrika og Sørøst-Asia. Den egentlige baljebassen stammer fra afrikansk-amerikansk folkemusikk og ble populær i jugbands rundt 1900. Derfra har den funnet innpass i oldtimemusikken blant hvite i Appalachene, av og til også i bluegrass og country. Washtub Jerry and The Bluegrass Band er blant dem som har erstattet kontrabassen (som er vanlig i bluegrass) med baljebass Også kvartetten Baljelauget fra Voss har tatt navn etter baljebassen.
Konstruksjon
Den tradisjonelle baljebassen er bygget opp av en balje med en streng festet i bunnen. Strengen justeres ved å skyve eller dra på en stav eller pinne for å endre spenningen og tonehøyden (frekvensen). Baljen ligger opp-ned på bakken og danner slik et resonanskammer. Den andre enden av strengen er festet i en stang som er litt lenger enn strengen, og som settes mot baljen. Baljebassen er altså billig og enkel, vel egnet for gjør-det-selv-konstruksjon. Historisk har den derfor vært tilknyttet de lavere økonomiske klasser.
En baljebass kan også ha fire eller flere strenger og stemmeskruer.
Gewehr 71
Gewehr 71 (Mauser M1871) er en tysk rifle designet av våpenfabrikanten Mauser.
Historie
Riflen ble adoptert i 1871 av Det tyske keiserrike unntatt Bayern som «Infanterie-Gewehr 71» og erstattet det alderstegne tennålgeværet. Dette var den første av millioner rifler produsert etter brødrene Paul Mauser og Wilhelm Mauser sitt design. Designet liknet det eldre tennålsgeværet, men var desiget for å ta en metallpatron i et mindre kaliber (11 mm).
Etter beleiringen av Plevna i 1877 ble europeiske hærer klar over fordelen med et magasin for infanteririfler. Tyskerne oppgraderte sine rifler med et 8-skudds rørmagasin under løpet i 1884, noe som gjorde den til Tysklands første repetergevær. Dette våpenet var bare et midlertidig tiltak. Både Gewehr 71 og den oppgraderte Gewehr 71/84 ble erstattet av Gewehr 88 med boksmagasin og et mindre kaliber med røyksvakt krutt i 1888.
Design
Riflen er en enkeltskudds 11 mm rifle med sylinderlås, bygget for svartkruttpatroner. Mekanisk liknet den samtidige franske Gras Modell 1874 og en rekke andre enkeltskudds sylinderlåsrifler.
Paul Hindemith
Paul Hindemith (født 16. november 1895 i Hanau i Tyskland, død 28. desember 1963 i Frankfurt am Main) var en tysk komponist. Tyskland har gjennom tidene fostret mange store komponister, som har banet vei for nye stilretninger og impulser langt utenfor egne landegrenser, men etter romantikken produserte ikke Tyskland mange store komponister, sett i et internasjonalt perspektiv. Hindemith er en av få med stor internasjonal anerkjennelse.
Bakgrunn
Hindemith ble født inn i en musikalsk familie i 1895, og fikk fra seks-sjuårsalderen fiolinopplæring, selv om han senere ble mest kjent som bratsjist. Han var også en multimusiker av rang, og det sies om ham at han behersket alle instrumentene i orkesteret. Instrumentkunnskapene kommer også til uttrykk gjennom mangfoldet av soloverk og sonater for forskjellige instrumenter. Han er den eneste som har skrevet sonater for over tjue forskjellige instrumenter.
Komponisten
I tiden etter første verdenskrig var Hindemith svært aktiv og fikk rykte som en allsidig utøver, både solistisk og kammermusikalsk, som dirigent og som komponist. Han hadde studert kontrapunkt og komposisjon ved Hochs Konservatorium i Frankfurt am Main fra 14-årsalderen, og var allerede tidlig en komponist med god kjennskap til komposisjonsverktøyene. Likevel kom ikke hans personlige uttrykksmåte fram for fullt før på 1920-tallet. Mange av verkene han skrev i tiden før 1920-tallet kunne provosere musikklivet i Tyskland; med «forbudte» temaer med hint om seksualitet og sterke tekster, og med mye musikk som var dissonerende og pågående.
Den «nye» musikken kom litt etter litt, og den «typiske» Hindemith trådte fram med Strykekvartett, op. 10 i 1919 og ikke minst Kammermusik, op. 24/1 fra 1922. Hva som kjennetegner Hindemith er ikke sagt nøyaktig nok med få ord. Nils E. Bjerkestrand, som har skrevet en liten bok om Hindemiths satsteknikk, har med relativt få ord karakterisert musikken fra denne tiden på slik:
«Karakteristisk for denne perioden er for eksempel bruk av polytonalitet, en melodisk bevegelighet som er preget av en dynamisk, nærmest en motorisk, rytmisk linearitet. En gradvis avstandstagen fra funksjonell harmonikk der intervaller som sekund, kvart og septim i stor grad benyttes både horisontalt og vertikalt.»
Hindemith blir ofte omtalt som en av de store neoklassikerne i verdenssammenheng. Han hentet en del av inspirasjonen fra Johann Sebastian Bach og andre barokkomponister, spesielt på det formmessige planet, men også gjennom bruken av den kontrapunktiske satsteknikken. Mot slutten av 1920-årene og begynnelsen av 1930-årene ble Hindemiths musikk tonalt sett noe utvidet. Han forlot ikke tonaliteten, men ble mer opptatt av det teoretiske gjennom en systematisk organisering av tonematerialet. Det er herfra og litt videre Hindemiths mest kjente verk har sine utspring.
Det var også på denne tiden han begynte å arbeide med læreverket Unterweisung im Tonsatz, som kom ut på tysk i 1937, og på engelsk i 1942 (The Craft of Musical Composition). Denne boken var med på å konsolidere stiluttrykket hans, og musikken var tydelig oppbygd på teoriene herfra. Mange av Hindemiths viktigste verk, for eksempel Symfoniske Metamorfoser over tema av Carl Maria von Weber, Ludus Tonalis og Die Harmonie der Welt, er fra denne perioden etter Unterweisung.
Et mye omtalt kapittel i Hindemiths liv er slutten av mellomkrigstiden, ikke bare på grunn av den flotte musikken som ble komponert, men også fordi musikken hans ble boikottet av nazistene i Tyskland. Dr. Joseph Goebbels, propagandaminister i det tredje riket, proklamerte at musikken var «entartet» og atonal, og forsvarte det at han var tysk slik: «(…) den kjensgjerning at han [Hindemith] er av fullblods tysk opprinnelse, er bare et praktisk bevis på hvor dypt den jødiske intellektuelle infeksjon har spist seg inn i vårt folks legeme.» Det at Hindemith var en lojal venn av flere jøder, og ikke minst at kona var av jødisk opprinnelse, var neppe formildende omstendigheter. Selv om mange ikke turde å støtte Hindemith offentlig, gjorde dirigenten av Berlin-filharmonien Wilhelm Furtwängler det til gagns i artikkelen Der Fall Hindemith, og ikke minst gjennom å urfremføre symfonien Mathis der Maler med Berlin-filharmonien i 1934. Mange støttet Hindemith nå, men det gjorde avstanden mellom Hindemith og den tyske ledelsen bare større, og han så seg tvunget til å emigrere – først til Sveits, senere til USA der han ble værende frem til 1953. Her var han ansatt ved Yale University, og var høyt respektert både som komponist og lærer. I 1946 ble han amerikansk statsborger, men flyttet likevel tilbake til Sveits i 1953 og var professor ved universitetet i Zürich frem til sin død. Etter andre verdenskrig ble han igjen verdsatt i Tyskland, og ble tildelt æresdoktorater både ved universitetet i Frankfurt am Main og det frie universitetet i Berlin. Han ble i 1952 utnevnt til Den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
Paul Hindemith døde julen 1963.
Mefjordvær
Mefjordvær er en grunnkrets og et fiskevær i Senja kommune i Troms og Finnmark, på yttersiden av øya Senja. Stedet ligger ved sørsiden av Mefjorden, to km nordvest for Senjahopen.
Mefjordvær har veiforbindelse via fylkesvei 252 til Senjahopen. I Mefjordvær finner man Mefjord brygge med overnatting i hotell og rorbuer, restaurant og pub. Fiskeværet har også eget kapell, Mefjordvær kapell. Skole, barnehage, bank og butikk ligger i nabobygda Senjahopen.
Navnet kommer fra norrønt Mið- som betyr 'den midtre'. Mefjorden er den midtre av fem fjorder på yttersiden av Senja; Bergsfjorden og Ersfjorden ligger på sørsiden og Øyfjorden og Baltsfjorden på nordsiden.
Grunnkretsen
Grunnkretsen(*) omfatter den ytterste delen av sørsiden av Mefjorden, men alle innbyggerne bor i fiskeværet. Grunnkretsen grenser i øst til Senjahopen, i sørvest til Ersfjord og i nordvest til Norskehavet. Areal: 12,93 km².
Innbyggertall:
(*) I statistikkbanken bruker SSB den feilaktige/utdaterte navneformen Medfjordvær
Alfredo Ottaviani
Alfredo Ottaviani (født 29. oktober 1890 i Roma i Italia, død 3. august 1979 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket først i bispedømmet Roma, som fakultetsmedlem på det pavelige universitet Urbaniana og som rektor ved det pavelige bøhmiske kolleg, og deretter i Den romerske kurie. Han arbeidet først ved Statssekretariatet (sostituto 1929–1935), og begynte sin tid i Det hellige Officium (senere: Kongregasjonen for troslæren) i 1935, der han stadig ble forfremmet og endelig var prefekt mellom 1959–1968.
Han ble kreert til kardinal i 1953 av pave Pius XII. Han deltok ved konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, og ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI. Det var han som kronet pave Paul VI, den siste pavekroning ettersom seremonien senere ble avskaffet. Han deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965, og var der en motstander av en rekke av de forslagene til nye dokumenter som likevel ble vedtatt med stort flertall.
Bakgrunn
Alfredo Ottaviani var det tolvte og yngste barn av et bakerektepar.
Prest
Han ble presteviet i Roma den 18. mars 1916.
Fra 1926 til 1928 var han rektor for Collegium Bohemicum i Roma. Årene 1928 og 1929 var Ottaviani sekretær for kongregasjonen for utenforkirkelige anliggender og fra 7. juni 1929 substitutt ved Statssekretariatet, først under kardinalstatssekretær Pietro Gasparri.
Kardinal
Pave Pius XII utnevnte ham den 12. januar 1953 til kardinaldiakon med titteldiakonie Santa Maria in Domnica, og utnevnte ham 15. januar samme år til pro-sekretær for Det hellige officium. Den 7. november 1959 eleverte pave Johannes XXIII ham til sekretær samme sted.
Titularerkebiskop
Den 5. april 1962 ble han titularerkebiskop av Berrhoea, og ble bispeviet av pave Johannes XXIII. Som kardinalprotodiakon forkynte han med ordene Habemus papam valget av pave Paul VI. Kardinal Ottaviani var den så langt (pr 2017) den siste som har kunnet krone en pave. Under Paul VI var han fra 1963 til desember 1965 først kardinalsekretær, og så frem til 6. januar 1968 den første prefekt for Troskongregasjonen (som var blitt omstrukturert som etterfølgerinstitusjon etter Det hellige officium i 1965). Den 26. juni 1967 ble han elevert til kardinalprest.
Rolle under annet vatikankonsil og deretter
I juli 1967 attesterte Ottaviani de eukaristiske bønner II, III og IV som teologisk uten innvendinger. Men overfor utkast V, som støttet seg til Basilius-anaforaen, meldte Ottaviani sine betenkeligheter ettersom den tilnærmet seg for meget orientalsk tradisjon og dermed kunne fremstå som en bønn av blandingsritus. Den etterfølgende liturgireform respekterte denne betenkning og det nye romerske missale av 1970 inneholdt bare fire eukaristiske bønner.
I 1968 tilhørte Ottoviani den del av biskopene som støttet encyklikaen Humanae vitae. I 1970, da i en alder av 80 år, protesterte Ottaviani mot pave Paul VIs beslutning om at alle kardinaler som var over åtti ikke skulle kunne delta på pavevalg.
Teologi
Kardinal Ottaviani var en omgjengelig og sjelesørgerisk interessert mann. Han vendte seg energisk mot ateistiske ideologier, fremfor alt mort den sovjetiske kommunismemodell. Allerede i 1947 hadde han gått inn for kravet Bellum omnino est interdicendum («Krig må absolutt forbys»), noe som ble til offisiell kirkelig posisjon ved Annet vatikankonsil. Ottaviani støttet flertallet ved overlegningene ttil pastoralkonstitusjonen Gaudium et spes, hvori kirken ville gjøre forpliktende målet å avskaffe krig hld og holdent.
I pensjonisttiden ble Ottaviani en kritiker av liturgiereformen, likesom blant andre Antonio Bacci og samtidig den av Marcel Lefebvre ledede bevegelse. Under begrepet Ottaviani-intervensjonen ble skriftet Kort kritisk undersøkelse av den nye «Ordo Missae» kjent - dokumentet rettet skarp kritikk mot den etterkonsiliære liturgireform. Pave Paul VI markerte sin stillingtagen til kritikken ved det at han fikk utverdiget et Proemium til Missalet av 1970 der foreneligheten av reformene med den romerske tradisjon ble utførlig begrunnet. Det kritiske skrivet var formodentlig blitt forfattet av en gruppe konservativr klerikere i kretsen rundt Coetus Internationalis Patrum; det ble undertegnet av Alfredo Ottaviani og Antonio Bacci.
Troskongregasjonen under kardinal Franjo Šeper, som selv ikke var noen venn av liturgireformen og flere ganger hadde opponert mot liturgiereformatoren Annibale Bugnini,tilbakeviste undersøkelsen den 12. november 1969 som overflatisk og feilaktig.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tyler Hamilton
Tyler Hamilton (født 1. mars 1971) er en amerikansk tidligere profesjonell syklist, som vant gull på tempo for menn i Sommer-OL 2004. Hamiltons dopingtest viste spor av bloddoping, men han fikk beholde sin gullmedalje fordi B-prøven ikke kunne analyseres fordi blodtesten hadde vært nedfrosset. Den russiske olympiske komitéen anket avgjørelsen inn for Den internasjonale voldgiftsretten for sport i et forsøk på å frata Hamilton gullmedaljen, til fordel for den russiske sølvvinneren, Vjatsjeslav Jekimov. 27. juni 2006 ble saken avvist av domstolen. Hamilton valgte senere å levere tilbake gullmedaljen, og ble offisielt diskvalifisert av Den internasjonale olympiske komité 10. august 2012.
I mellomtiden hadde imidlertid Hamilton avlagt en ny positiv dopingtest. I september 2004 vant han 8. etappe av sykkelrittet Spania rundt. Som etappevinner måtte Hamilton avlegge dopingprøve, og denne gang var begge testene positive. I april 2005 ble han utestengt fra sykkelsporten i 2 år.
Høsten 2006 hadde Hamilton sonet sin straff, og i november 2006 signerte han kontrakt med UCI profflaget Tinkoff Credit Systems. Anklagene om tidligere dopingbruk fortsatte imidlertid, og han ble beskyldt for å ha vært involvert i dopingskandalen Operación Puerto knyttet til den spanske legen Eufemiano Fuentes. 9. mai 2007 ble han suspendert av laget sitt på grunn av disse anklagene. Han fikk siden kontrakt med det amerikanske laget Rock Racing, og ble i 2008 amerikansk mester på landevei.
I april 2009 ble det kjent at han hadde testet positivt på Dehydroepiandrosteron (DHEA) som han skulle ha brukt mot depresjon. Han bestemte seg for å legge opp. Han ble i tillegg idømt åtte års utestengelse.
Høsten 2012 gav han ut boka 'The Secret Race: Inside the Hidden World of the Tour de France: Doping, Cover-ups, and Winning at All Costs',(utgitt i 2013 på norsk med tittelen 'Det skjulte rittet; doping og dekkhistorier i Tour de France') hvor han i detalj forteller om doping innen sykkelmiljøet og hvordan lagene han syklet for opererte for å unngå å bli tatt i dopingkontroll. Han innrømmer å ha brukt EPO, testosteron og bloddoping og forteller også om flere andre syklister som gjorde det samme, blant annet Lance Armstrong.
Reidar Holtskog
Reidar Jan Holtskog (født 5. november 1947) er professor og studieleder BA visuell kommunikasjon på Kunsthøgskolen i Oslo fra 1999. Han er aktiv som designrådgiver, foredragsholder, grafisk designer og illustratør og har hatt ansvar for store profileringsoppgaver, blant annet for Kunstindustrimuseet, Norsk Form, Utenriksdepartementet, The Memphis Group, Storebrand, Fokus Bank, NetCom og Statoil.
Holtskog fikk sin utdanning ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og City of Leicester Polytechnic.
Stasjon Vlissingen Souburg
Denne stasjonen er ikke bare viktig for Oost-Souburg, men også for Vlissingens nordlige boligstrøk. Stasjon Vlissingen er ikke gunstig situert i forhold til disse boligområdene. Som Middelburg stasjon ligger også denne ved kanalen gjennom Walcheren, like ved bydelen Westerzicht og svingbroen som forbinder Oost- og West-Souburg.
Vlissingen-Souburg er den yngste av stasjonene på denne linjen, den ble åpnet 31. mai 1986 og er et typisk eksempel på en forstads-stasjon. Stasjonsbygningen ble bygget etter arkitekt Hans Baks standarddesign, og har to perronger. Fra 2003 av er stasjonen ubetjent, og det selges billetter kun via automater.
Richard Mayo
Richard Walden Mayo (født 12. juni 1902 i Massachusetts, død 10. november 1996 i Florida) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Mayo vant en olympisk bronsemedalje i moderne femkamp under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass bak Johan Gabriel Oxenstierna og Bo Lindman begge fra Sverige.
Rød dvergmarihøne
Rød dvergmarihøne, Scymnus abietis, er en av marihønene (Coccinellidae), en av de mange polyphage billene.
Utseende
Rød dvergmarihøne er en liten marihøne, mellom 2,2 og 3 millimeter lang. Oversiden er dekt med små lys hår. Hodet, brystskjoldet og dekkvingene er brunlige, uten flekker.
Dansens Hus
Dansens Hus er Norges nasjonale scene for dans og ligger på Vulkan i Oslo. Det ble opprettet i 2004 og flyttet inn i nåværende lokaler ved Akerselva i 2008.
Historikk
Fra begynnelsen av 90-tallet var forbundet NODA og Senter for Dansekunst talerørene for norsk dansekunst som arbeidet for opprettelsen av et dansens hus.
Dansens Hus AS ble etablert på nyåret 2004, og den 23. september samme år fant den første offisielle åpningen sted i midlertidig leide lokaler i Prøvesalen på Det Norske Teater.
Dansens Hus gjenåpnet 31. desember 2008 i Verkstedhallen på Vulkan, Nedre Foss.
Før etableringen hadde Norge ingen scene med oppdrag å presentere internasjonale dansekompanier, og samtidens dansekunst ble bl.a. presentert av Black Box Teater (Oslo), BIT Teatergarasjen (Bergen), Avantgarden (Trondheim), CODA Oslo International Dance Festival (fra 2002), Riksteatret, Rikskonsertene, en sjelden gang i institusjonsteatrene, på leide scener rundt om i landet.
Organisasjon og finansiering
Stiftelsen Senter for Dansekunst/Danseinformasjonen eier aksjene til Dansens Hus og utgjør dets generalforsamling. Kultur- og kirkedepartementet bidrar til finansiering gjennom statsbudsjettet. Bygningen eies av Aspelin Ramm, ligger på området Vulkan (Oslo) og driftes delvis av organisasjonen og delvis av Dansens Hus. Danseinformasjonene og CODA Oslo International Dance Festival leier kontorlokaler her.
Budsjettnivå i 2004 lå på 3 millioner kroner, og 35 millioner i 2010.
Arkitekter
Gry Holter ved LPO arkitekter AS. Interiør i foyer ved Snøhetta AS.
Ny kunstnerisk leder fra august 2018
Styret ved Dansens Hus ansatte belgiske Samme Raeymaekers som kunstnerisk leder ved Dansens Hus på et fireårig åremål fra og med august 2018. Raeymaekers kom fra stillingen som ansvarlig for danseprogrammet ved Concertgebouw Brugge.
Vangdalsåsen skytebane
Vangdalsåsen skytebane er et skytebaneanlegg i Kvam. Banen ligger i Tørvikedalen omtrent 245 meter over havet mellom Ølhaugen, Kleiskleiv og Vangdalsåsen. Lokaliteten til en ny sentral skytebane i kommunen ble vedtatt etter en lang og grundig prosess, og bygging startet rett etter nyttår 2015. Anlegget består av baner for både hagle, rifle og pistol.
Britt Juul
Britt Juul (født 1964) er en norsk bildekunstner. Hun ble tildelt oppgaven med å lage bilder til diplomene som fredsprisvinnerene i 2007 mottok av Den Norske Nobelkomite.
Juul er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo og Statens kunstakademi. Hun ble tildelt Statens materialstipend i 1995. I 1996 ble hun innkjøpt av Det nye Rikshospitalet, og hun deltok på høstutstillingen i 1994, 1995, 1996 og i 1997. I tillegg har hun hatt flere separatutstillinger.
Daniel Thrap
Daniel Smith Thrap (født 18. september 1832 i Aker, død 20. mars 1913 i Kristiania) var en norsk prest, forfatter og kirkehistoriker.
Liv
Daniel Thrap ble student i 1851 og cand. theol. i 1856. I de neste 20 årene var han klokker ved Bergens tukthus og personalkapellan ved Domkirken i Bergen. Deretter var han i fem år residerende kapellan på Modum og 1880–1903 sogneprest til Petrus menighet i Kristiania.
Thrap skrev et stort antall artikler, anmeldelser og innlegg i avisene i Bergen og Kristiania. Dessuten skrev han biografier og avhandlinger i samleverker, ukeblader og tidsskrifter. Han utga prekensamlinger og oversatte oppbyggelsesskrifter. Først og fremst er han imidlertid kjent for sine bidrag til norsk kirkehistorie, slik som ''Bergenske Kirkeforhold i det 17. Aarhundrede og Bidrag til den norske Kirkes Historie i det nittende Aarhundrede''.
Alta kraftverk
Alta kraftverk er et vannkraftverk i Sautso i Alta kommune i Troms og Finnmark fylke. Verket ble kjent etter Norges største sivile ulydighetsaksjon etter striden i forbindelse med utbyggingen av Alta-Kautokeinovassdraget.
Alta kraftverk har to aggregater (100 MW og 50 MW). Midlere årsproduksjon er på 655 GWh. Eier er Statkraft.
Kraftverket er bygget 40 kilometer fra utløpet av Altaelva. Elva får i løpet av de 170 kilometrene til utløpet, tilsig fra en stor del av Finnmarksvidda. De nederste 40 kilometrene av elva er lakseførende.
Kraftverket utnytter et fall på 185 meter fra det 18 kilometer lange magasinet Virdnejavri. Virdnejavri reguleres mellom 265 og 200 moh. Fra den 110 meter høye dammen til utløpet fra kraftstasjonen er elva tørrlagt på en strekning av to kilometer.
I dag er et Altakraftverk blitt en uoffisiell enhet, og det refereres gjerne til hvor mange Altakraftverk en ny kraftutbygging vil gi som årlig energiproduksjon.
Gabriella Cilmi
Cilmi bor med sine foreldre Paula og Joe (som stammer fra Calabria, Italia) og broren Joseph. Hun var elev ved Sacred Heart Girls' College, men fortsetter nå utdannelsen via korrespondanse.
I tidlig alder fikk hun interesse for et bredt spekter av musikkstiler, deriblant Nina Simone, Led Zeppelin, Janis Joplin, Sweet, T. Rex og Cat Stevens. Til tross for sitt sangtalent, ble hun fortalt at hun manglet den nødvendige disiplinen til å fremme en sangkarriere. På denne tiden sang hun med et band og fremførte coverversjoner av Led Zeppelin, Jet, Silverchair og andre. Hun spilte inn originale sanger med låtskriverne Barbara og Adrian Hannan fra The SongStore.
I 2004 fanget hun oppmerksomheten til Michael Parisi, en plateselskapsjef fra Warner Music, mens hun fremførte Rolling Stones-låten «Jumping Jack Flash», en festival i Melbourne. I en alder av tretten år reiste Cilmi til USA samt Storbritannia ledsaget av Adrian Hannan og ble tilbudt fire større avtaler i USA. Hun underskrev til slutt en kontrakt med Island Records i Storbritannia i 2004.
Glenn Dunnaway
Henry Glenn Dunnaway (født 6. juli 1914 i Kings Mountain i North Carolina, død 8. mars 1964) var en amerikansk NASCAR-fører.
Gabriella Cilmi
31. mars 2008 ble Cilmis album Lessons to Be Learned utgitt i Storbritannia. Det ble skrevet og innspilt med produksjonsteamet Xenomania.