cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fyr
Linser og lyssignaler
I 1870-årene begynte fyrene å signalisere blink ved hjelp av bevegelige stållammeller som enten roterer rundt en midtlinje (von Otters system) eller rundt lyskilden (ingeniør L. F. Lindbergs rotator). Det ble nå lettere å fastsette fyrenes beliggenhet. Forskjellige linsetyper, størrelser og linserotasjon (blinkrytmer i lyssignalet) gjorde det nå også enklere å skille de forskjellige fyrene fra hverandre. Blinkrytmen følger et lyskaraktersystem som kan deles inn i to hovedkategorier: Innenfor disse hovedgruppene fins det en rekke undervarianter. Det er viktig at fyr som ligger nær hverandre har ulik lyskarakter, for å unngå forveksling.
I hele fyrhistorien har det vært arbeidet med å forenkle og automatisere driften av fyrene. I 1880-årene ble det utviklet brennere som kunne brenne åtte – ti dager uten tilsyn. I 1907 hadde Nils Gustaf Dalén konstruert solventilen, som ble tatt i bruk på fyrene og fikk lyset til å tenne og slukke automatisk. Dalén fikk senere nobelprisen i fysikk.
Farget lys forteller om rene eller urene farvann
Fyrlysets forskjellige lysfarger fremkommer ved at det plasseres farget glass foran lyset (skjerming), resultatet blir at fyret gir ut sektorer med lys som har annen farge enn hvit. Det brukes vanligvis røde og grønne sektorer for urent farvann, altså der det er grunner, skjær, holmer, vrak, nes og øyer i farvannet. Ved sikker navigering bør en som en tommelregel ha både hvit lys foran og akter, både fra fyr en styrer mot og farer fra. Som illustrasjonen til høyre viser vil en vanligvis komme i rød sektor om en styrer for langt til babord (venstre) og grønn sektor om en kommer for langt til styrbord (høyre). Fargesystemet gjør at en da vil vite hvilken vei en skal styre for å komme tilbake til hvit sektor. Selv om hvit sektor som oftest er trygg, må en også kontrollere kartet, fordi det også i hvit sektor kan være farlig farvann. På den annen side kan grønn og rød sektor ha områder med rent farvann, videre kan disse sektorene være trygg å seile i for en liten båt som ikke stikker dypt. Sjøkartet vil vise dette.
I Norge brukes kun hvitt, grønt og rødt lys, men internasjonalt brukes også andre farger. Disse er: Blått lys (forkortelse «Bu»), fiolett lys («Vi»), gult lys («Y»), oransje lys («Or») og ravgult lys («Am»). I tillegg kan det være sektorer med redusert lysstyrke, delvis svak sektor og sektorer med forsterket lys.
Det kan også være sektorer fra et fyr uten lys i det hele tatt. Et kystfyr vil for eksempel kunne være uten lys mot farvannene innenfor mot fastlandet. Skipet kan dessuten komme i skyggen for fyret om det går bak en holme og fartøyet i tillegg er lavt.
Angivelse av lysgrenser
Lysgrensene til et fyrs sektorer oppgis i grader på sjøkartet eller fyrlisten. Gradene er orienter slik at grad 0° er mot sør, 90° mot vest, 180° mot nord og 270° mot øst. Et skip som seiler rett mot et fyr parallelt med lengdegraden og i retning fra sør mot nord, vil altså komme inn mot fyret på grad 0°. På et kart er dette også vist visuelt, altså at linjer med fyret i senter viser lysgrensene, se illustrasjonen over til venstre for innseilingen til Kiel i Tyskland.
Fargeforvrengning
Mellom sektorene vil det oppstå en liten overgangsvinkel på 2° eller mindre, hvor det kan være vanskelig å avgjøre fargen med sikkerhet. Mellom rød og grønn sektor vil det vanligvis være en smal stripe der lyset tilsynelatende er hvit. Dette har sammenheng med fargeblanding. Skarpheten for denne overgangen kan variere. Andre fenomener er at lyset blir borte eller får ubestemmelig farge. Årsaken kan være sprosser i fyrets glassruter eller linseapparatets konstruksjon som danner skygger for lyskilden.
Det fargede glasset fører til redusert lysstyrke. Rød skjerming reduserer lyset til 58 % av det opprinnelige hvite lyset og grønt lys til 80 %.
Når rutene til fyret eller fyrlykten er våte kan overgangsvinkelen mellom sektorene bli større enn i tørt vær. Ved yr eller ved dugg på lykterutene kan det hende at det hvite lyset flytter seg betraktelig inn i farget sektor eller mørk sektor. Det vil under slike forhold også skje at det grønne og røde lyset er blekere enn vanlig. Om det kommer is på lykterutene kan det også hende at fargede sektorer ser hvite ut. Spesielt om skipet har en kurs mellom sektorgrensene rett mot fyret må en være oppmerksom på disse forvrengingene. Kommer det mye snø rundt en lykt kan den bli helt mørk.
Geografisk og nominell lysvidde
Tidligere ble lysvidden, altså hvor langt lyset fra et fyr eller en lykt brer seg ut, oppgitt som goegrafisk lysvidde. Med denne benevnelsen er lysets utbredelse kun begrenset av jordens krumning, lysspredning i atmosfæren og lysets høyde over havet. Det tas dermed ikke med andre forhold som kan redusere lyset betraktelig.
Nominell lysvidde er det vanlige på kart og i fyrlister i dag, og ved angivelse tas det hensyn til at atmosfæreforhold påvirker lyset. Refraksjon vil føre til at lyset rekker lengre, mens tåke, dis, støv, røyk og nedbør svekker lysvidden. Et svakt lys kan bli umulig å se på grunn av disse forholdene, og et sterkt blir svekket. I tillegg kommer at lysets farge som nevnt over svekkes ulikt, der det grønne lyset svekkes mest. Derfor bør slike forhold tas med i bedømmelsen av hvor langt en kan regne med å se et fyr. The International Association of Marine Aids to Navigation and Lighthouse Authorities (IALA) definerer nominell lysvidde som den avstanden i nautiske mil som gir en lysstyrke på 2x10−7 lux (0,2 mikrolux) for observatørens øyne, forutsatt at den meteorologiske sikten er 10 nautiske mil og at atmosfære er homogen.
I fyrlister og kart kan et fyr få oppgitt sin lysvidde for hver farge. For eksempel et hvit lys med rekkevide 10 nautiske mil kan beskrives slik: «W10». Dette fyret kan også få betegnelsen «10M», fordi det er underforstått at fyret bare sender ut lys med én farge. Om betegnelsen er «15/10M» er det underforstått at fyret har to farger med ulik lysvidde, der det hvite lyset har lengst rekkevidde, altså 15 nautiske mil. En annen betegnelse kan være «15-7M». Da vil det si at fyret har tre eller flere lysvidder for tre eller flere farger, men at bare den lengste og korteste er oppgitt. Når en kommer i utkanten av en sektors lysvidde vil ikke lyset forsvinne brått, men heller blekne mer og mer.
For fyr der den nominelle lysvidden er større enn den geografiske, blir den geografiske oppgitt. For de fleste fyr er det den geografiske lysvidden som er oppgitt på kart og i fyrlister, mens for fyrlykter og lanterner er det den nominelle som oppgis.
Observatørens øyehøyde over havet er også avgjørende, noe som figuren over til høyre demonstrerer. Enkelte kilder oppgir at geografisk lysvidden angis under forutsetning av at observatørens øyne er 5 meter over havet. En annen kilde oppgir 15 fot (4,57 meter) over havnivå.
Lyshøyde
Lyshøyden har grunnlegende påvirkning av lysvidden til et fyr eller en lykt. Som nevnt over har dette sammenheng med jordens krumning. På sjøkart er derfor lysets høyde over middel høyvann angitt. Tabellen nedenfor kan brukes for å beregne hvor langt en kan se lyset fra et fyr, forutsatt at lyskildens høyde og egen øyehøyde er kjent. Denne tabellen er til nytte om egen øyehøyde ikke er 5 meter (eller 15 fot). Om en for eksempel kjenner til at lyshøyden er 30 meter over havet og at en befinner seg på broen på et skip slik at øyehøyden er 18 meter over havet, skal en kunne se fyrlyset på en avstand av 20,2 nautiske mil. Dette forutsetter optimale optiske forhold.
Meteorologiske forhold som påvirker sikten
Tabellen under viser sammenhengen mellom værforhold og siktlengden. Værforholdene er delt inn i ti forskjellige kategorier som brukes for å korrigering av fyrets lysvidde.
Tabellen for siktlengde brukes sammen med diagrammet for «Luminous Range Diagram» (på norsk: «lysviddediagram»). Først anslåes de meteorologiske forholdene med tabellen over slik at én av de ti tallkodene fastslås. Deretter finner en fyrets eller lyskildens lysvidde i nautiske mil, en går inn på diagrammets nedre akse og trekker en tenkt vertikal strek oppover ved fastslått tallkode. Der den vertikale strekken treffer den krumme kurven, eller området som representerer gjeldende meteorologiske forhold, trekkes en horisontal strek inn mot den vertikale skalaen. Der den horisontale strekken treffer den vertikale skalaen avleses den gjeldende lysvidden i nautiske mil. Legg merke til at om fyrets lysvidde er 10 nautiske mil og de meteorologiske forholdene «Klart», med tallkoden 7, vil lysvidden også være 10 nautisk mil. Med andre ord er ikke korrigering med hensyn på meteorologiske forhold nødvendig om sikten er god. Legg også merke til at om sikten er usedvanlig god, vil lysvidden være lengre enn nominell lysvidde.
Eksempel på bestemmelse av lysvidden
I fyrlysten eller sjøkart kan en finne karakteristika for Måløy-Skarholmen fyr som er et kystfyr ytterst i Vestfjorden. Lyshøyden er oppgitt til 42 meter og lysvidden 18-15,5 nautiske mil. Forutsett at sikten er uvanlig god («Uvanlig klart») og at et skip som seiler forbi gir observatøren en øyehøyde på 18 meter. Hvor langt unna fyret kan en regne med å se lyset?
Jacek Proć
Jacek Proć (født 9. september 1981) er en polsk, profesjonell bueskyter. Han representerte Polen under Sommer-OL 2008 der han ble slått ut åttendedelsfinalen.
Fyr
Eksempel på bestemmelse av lysvidden
Lysvidden på 18 nautiske mil gjelder for det hvite lyset når obervatøren har en øyehøyde på 5 meter over havnivå. I dette tilfelle er øyehøyden helle 18 meter og lysvidden vil derfor være enda lengre. En bruker derfor tabellen for lysvidde når lyshøyde og øyehøyde er kjent. Avlesning gir at for lyshøyde 40 meter og øyehøyde 18 meter over havnivå kan sikten forventes å være 22,0 nautiske mil. Dette kan en kalle for korrigert nominell lysvidde.
Lyshøyden her var egentlig 42 meter, dermed kan en forvente å se lyset noe lengre enn det som ble avlest.
Med siktforhold «Uvanlig klart» finner en at tallkoden for meteorologiske forhold er 9, som altså skal tilsvare en sikt på mer enn 27 nautiske mil. Så går en videre til diagrammet for å korrigere nominell lysvidden med hensyn på meteorologiske forhold. En tenkt vertikal strek trekkes oppover fra den nedre skalaen i diagrammet ved 22,0 nautiske mil. Der den vertikale streken krysser kurven for 27 nautiske mil trekkes en horisontal strek for å lese av virkelig lysvidde. Avlesningen gir cirka 45 nautiske mil. Altså kan en forvente å se lyset svært langt, men jordens krumning vil uansett begrense hvor langt en kan se fyre. Dermed vil en ikke kunne se lyset fra Måløy-Skarholmen fyr noe særlig lendre enn 22,0 nautiske mil unna. Fyret måtte vært enda høyere om lysvidden under disse meteorologiske forholdene skulle vært lengre.
I eksemplet over var det egentlig ikke nødvendig å ta hensyn til de meteorologiske forholdene. Anta nå istedenfor at det er lett tåke med sikt på rundt 1 kilometer. Hvor langt kan styrmannen på et skip se det grønne lyset?
Lysvidden er oppgitt til 18-15,5 nautiske mil, det vil si at det grønne lyset som begrenset mest har en lysvidde på 15,5 nautiske mil, forutsatt god sikt. Med denne tåken er sikten så begrenset at lyshøyde og øyehøyde ikke lenger spiller noen rolle. Dermed går en direkte til diagrammet for å finne korrigert nominell lysvidde når sikten er 1 km. En starter med å legge en tenkt vertikal linje ved den vertikale skalaen ved 15,5 mil, denne krysser kurven for sikt 1 km, og ved den vertikale skalaen avleses cirka 1,7 nautiske mil (3,14 km). Altså er rekkevidden av det røde lyset så dårlig at et skip kan gå rett på skjærene som er i farvannene rundt fyret.
Bifyr
Kystfyr med stor lysvidde har gjerne behov for å markere urene farvann rett ved fyret. Dermed kan det være behov for å sende ut lys med helt andre farger for nærområdene. Derfor kan fyr være utstyrt med bifyr. Bifyret er gjerne lavere og svakere enn hovedfyret, det kan være satt opp i selve tårnet til hovedfyret eller være et selvstendig tårn ved siden av. Erkna og Landegode fyr er eksempler på norske fyr med bifyr.
Fyr som dagmerke
Fyrtårn har ofte spesielle farger for å gi kontrast mot bakgrunnen. På sjøkart er det ikke uvanlig at fyrstasjoner med bygninger er tegnet i silhuett, slik at en skal kunne kjenne igjen fyret. Det kan også være en enkel beskrivelse av fyrtårnet, for eksempel er Matinicus Rock Light utenfor Main beskrevet slik i amerikansk fyrliste fra 1953: «Sylindrisk grått granittårn og bolig».
I USA er det ikke uvanlig med unike farger på tårnene for å kunne gjenkjenne dem. For eksempel har Cape Hatteras og Cape Lookout fyrene helt spesielle fargemønstre slik som de to første bildene nedenfor viser.
Radio- og radarfyr
I 1923 ble de første radiofyrene innført, og Norge var et av de første landene i verden som tok dette i bruk. De ble etablert på Færder fyr og Marstein fyr. Radiofyr er nå avleggs, men noen har fått ny funksjon for DGPS-tjeneste (Differential Global Positioning System) som leverer korreksjonssignaler til GPS (Global Positioning System) navigasjonsutstyr på skip.
Radarfyr (engelsk: Radarbeacon, forkortet til Racon), er nå også montert på flere fyrstasjoner. Dette er radiofyr som automatisk svarer på radarsignaler fra fly eller skip og som viser et identifiserbart merke på skips/flyradaren. Ved hjelp av to radiofyr med forskjellige identifikasjonssignaler kan man bestemme posisjon av skip eller fly. Dette systemet kalles Shoran (short range navigation).
Automatisering og avfolking
Automatiseringen og avfolkingen truet fyrene med forfall. I løpet av 1900-tallet har også flere fyr blitt nedlagt og revet, og andre har fått nye eiere. Alternative bruksformer som er i pakt med fyrenes egenart blir forsøkt utviklet, og flere av de nedlagte fyrene, eksempelvis Litløy fyr i Vesterålen, er tilrettelagt for allmennheten.
Som en reaksjon på at fyrene var truet med forfall, ble Norsk Fyrhistorisk Forening stiftet i 1997. Foreningen har som formål at fyrene skal forbli i offentlig eie, slik at det kan legges til rette for vern gjennom ny bruk og tilgjengelighet for alle.
I EU-regi startet et prosjekt i 2004, som gikk ut på å utvikle en strategi for vern og bruk av gamle steinfyr. To fyrtårn på Utsira ble med i prosjektet sammen med fyr i Italia, Hellas, England og på Kypros. Formålet var å skape forståelse og lokalt engasjement for utvikling av en strategi for gamle europeiske steinfyr. Viktige elementer her var verneverdi og bevaring i harmoni med landskap og omgivelser. Prosjektet skulle også skape forståelse for fyrstasjonenes betydning i kystkulturen. Det skulle også sette fokus på ny bruk av fyrene, med utgangspunkt i lokalkunnskap, interesse og ideer.
Dagobah
Dagobah er en fiktiv planet og et system i Star Wars-universet. Det blir vist i filmene: Star Wars Episode V: Imperiet slår tilbake og Star Wars Episode VI: Jediridderen vender tilbake. Den er også med i en bortklippet scene i Star Wars Episode III: Sithene tar hevn.
Geografi
Dagobah er i Sluis sektoren, og er en verden full av endeløse sumper og tåkefylte skoger. Den er et tøff og ugjestmild verden og bakken er for det meste dekket av vann, myrer og skoger. Den eneste kjente siviliserte innbyggeren er jedimesteren Yoda.
Filmene
Etter utryddelsen av Jediordenen og et mislykket forsøk på å drepe Darth Sidious og redde Den Galaktiske Republikken, vendte jedimesteren Yoda til eksil på Dagobah. Her bodde Yoda nær en hule som bar sterk med den mørke side av Kraften, som balanserte den gode siden og holdt han fra og bli oppdaget av Keiseren. Luke Skywalker så kraftspøkelset til Obi-Wan Kenobi på Hoth og han fikk beskjed om å til Dagobah for å bli trent opp til en Jediridder av Yoda. Luke dro til Dagobah sammen med R2-D2 i X-Wingen hans kort etter at Darth Vader og stormtrooperne hans angrep opprøreralliansens base på Hoth. Men Luke dro fra Yoda før treningen var ferdig i et forsøk på og redde Han Solo, Prinsesse Leia Organa og Chewbacca, som han følte var i fare på planeten Bespin. Yoda rådet han til å bli å fortsette med treningen, men Luke dro likevel. Han kom tilbake senere for å fortsette treningen, men finner Yoda dødende av alderdom. Yoda sa at Luke var ferdig med treningen, men at han ikke blir en jediridder før han har konfrontert sin far, Darth Vader.
Expanded Universe
I Expanded Universe konfronterte Yoda en Mørk Jedi på Dagobah noen år før hendelsene i Imperiet Slår Tilbake. Yoda slo den mørke jedien, som døde på Dagobah. Hulen hvor den mørke jedien døde ble sterk i den mørke siden av Kraften, og Yoda brukte dette stedet for og skjule seg fra Keiseren og Darth Vader siden mørket i hulen nøytraliserte hans gode krefter. Etter at Imperiet hadde falt, bygde Den Nye Galaktiske Republikk en militærbase på et av de største fjellene, som het Yodafjellet, i ære til den store jedimesteren.
Eksterne lenker
Lista över platser i Star Wars
Hektar
Hektar (forkortet ha) er en SI-godkjent metrisk enhet for måling av areal, tilsvarende 10,000 kvadratmeter eller 10 mål.
Ett hektar tilsvarer altså 10 mål, hundre hektar tilsvarer én kvadratkilometer, og ett hektar tilsvarer følgelig én hundredels kvadratkilometer. Ett hektar tilsvarer også 2,47 acre, og én acre tilsvarer 0,40469 hektar (4,0469 dekar).
Hektar er ikke en SI-enhet, men godkjent for bruk med SI.
Etymologi
Ordet «hektar» kommer av fransk hectar, som igjen bygger på hecto- (av gresk hekatón, «hundre»), og are, «ar» (av latin area, «åpen plass»).
Bruk
Hektar benyttes til å angi størrelse på landområder. Hektar brukes, sammen med dekar, særlig til å angi størrelse på skog, landbrukseiendommer og tomter.
Konvertering
1 hektar = 10 000 m²
1 hektar = 100 ar
1 hektar = 10 dekar
1 hektar = 10 mål (gjelder mål i dagligtale. Opprinnelig var et mål (før 1875) lik 984,34 kvadratmeter).
Ettersom et hektar er 100 meter ganger 100 meter, som er lik én hm (hektometer) ganger én hm, er ett hektar lik én kvadrathektometer.
Dinos
Dinos betyr «drikkekopp», men i moderne anvendelse benyttes betegnelsen, feilaktig, for samme form som lebes, det vil si en bolle med sfærisk kropp med funksjon for stå på et stativ. Dinos har ingen håndtak og heller ikke fot.
Hydria
Hydria er en gresk vasetype. Den er formet som en stor krukke med bred skulder med to horisontale hanker, smal nakke og bred, flat munn. Navnet kommer fra hydor, gresk for «vann» og viser til at krukkens vanligste bruksområde var til å bære og oppbevare vann.
Dinos
Dinosmaleren, en anonym gresk kunstmaler fra antikken som er kjent for sine vasemalerier, har fått navn etter denne formen for vase ettersom de er karakteristisk for hans arbeid.
Neoeocatops
Neoeocatops er en slekt av mycelbiller som særlig finnes knyttet til sopp og åtsler.
Levevis
Disse billene lever på åtsler av ulike slag. De kan fanges i store mengder i feller med råttent kjøtt som åte.
Utbredelse
Arten er utbredt langst vestkysten av Nord-Amerika.
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Fyr
Tåkesignaler
Behovet for tåkesignal ble ytret allerede på 1500-tallet, og et utall av forskjellige metoder har vært benyttet opp gjennom århundrene. Gong-gong, kanon, skytekrutt, klokke, dampfløyte, sirene og mer moderne trykkluftsignaler. Diafonen med sitt karakteristiske «raut» var høydepunktet i denne utviklingen.
Frances Houghton
Frances Houghton (født 19. september 1980) er en britisk roer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 6 i dobbeltfirer. Hun tok sølv i samme øvelse under både Sommer-OL 2008 og Sommer-OL 2004.
Fyr
Norsk fyrhistorie
Først i 1655 ble det første fyrlyset tent i Norge. Kong Frederik III (1609–70) utstedte 18. juli 1655 en formaning som gav Pouell Hansønn, borger av Christiansand, privilegium til å etablere fyrdrift på Lindesnes. Driften skulle finansieres ved å skattlegge alle skipsanløp i havnene mellom Bergen og Båhuslen. Fyret ble bygget som et tretårn med store talglys som brant bak blyglassruter, men det var bare i drift i ett år. I 1725 ble Lindesnes fyr tent igjen, og i mellomtiden var det etablert fyr på Færder, Kvitsøy og Høgevarde. Alle disse fyrene var trolig bålfyr. Det nye fyret på Lindesnes var et vippefyr, en konstruksjon bygd på vektarmprinsippet. Ytterst på den ene enden av en stang hang en kullgryte som kunne senkes til bakken når ilden skulle tennes. Man gikk etter hvert bort fra vippefyrkonstruksjonen på grunn av brannfaren, og på flere fyr satte man i stedet kullgryten rett på berget.
Noen regner Færder fyr i Oslofjorden som Norges eldste fyr. Det ble anlagt i 1696 på øya Store Færder like nord for dagens fyr. Dette var et privat fyr formet som en åpen, smidd fyrgryte. Gryta stod også her rett på berget og fyrvokteren etterfylte kull og ved hele natta. På et år ble det brent omkring 540 tønner med kull. I 1799 overtok det offentlige ansvaret for fyrdriften, og et tårn med stor lykt stod ferdig i 1802.
Claudius Jacob Schive var kanal- og havnedirektør fra 1828 til 1840, under denne etaten sorterte også saker relatert til fyrene. Mellom 1830 og 1832 stod han bak en modernisering av fyrvesenet, og innførte det såkalte franske linsesystemet.
I 1841 fikk Norge sitt eget fyrvesen, og det ble skilt ut som et eget direktorat: Fyrdirektoratet. I tiårene som fulgte ble det gjennomført svære byggeprosjekter over hele landet. Fram til 1880 ble det bygget over 100 fyrstasjoner i Norge. Fyretableringen i Nord-Norge kom sent i gang, men utbyggingen ble etter hvert presset fram av fiskeriene, hurtigruten (startet i 1893) og malmtransporten (startet i 1903). Anda fyr i Øksnes kommune i Nordland var det siste fyret som ble reist i Norge. Det ble opprettet i 1932.
Utforming og funksjon
Mellom 1802 og 1839 ble det oppført seks kullblussfyr i Norge. Det siste som ble reist, kanskje også det siste i verden, var Villa fyr utenfor Namsos i Trøndelag, som ble bygget i 1839. Dette var også det første fyret nord for Trondheimsfjorden.
I 1832 ble fyrlinser tatt i bruk i Norge, første gang på Oksøy fyr.
I 1853 ble det første jerntårnet i Norge oppført, på Eigerøy fyr. Fram til 1950, ble det oppført 40 fyrtårn i støpejern her til lands. I 1870-årene begynte også oppføring av fyrtårn i betong, noe som etter hvert fikk stor utbredelse. Fram til 1890 var alle fyrbygningene malt i en okerfarge, senere ble de malt hvite. Det ble etter hvert vanlig å male en ca. 1 meter bred, rød stripe vertikalt på lang- eller gavlveggen for at fyret skulle synes bedre som dagmerke. I 1950-årene ble det vanlig å kle fyrbygninger med eternittplater. I dag hentes ofte den gamle kledningen fram igjen eller erstattes med ny.
I 1897 ble elektrisitet forsøkt på Ryvingen fyr utenfor Mandal, men det var for kostbart i drift og ble bygd om for acetylengassdrift. Hovedtyngden av omleggingen til elektrisitet på norske fyr kom så sent som etter andre verdenskrig. De elektriske glødelampene er nå skiftet ut med energisparende halogenpærer, og på flere fyr drives disse av solcellepaneler eller vindgeneratorer.
Sletringen fyr på Frøya i Trøndelag som ble opprettet i 1899 og automatisert og avfolket i 1993, har Norges høyeste fyrtårn. Tårnet er av støpejern og er 45 meter høyt.
Det er 12 fyrstasjoner som har funksjon for DGPS-tjeneste langs norskekysten i dag (2006): Færder, Lista, Utsira, Utvær, Svinøy, Halten, Sklinna, Skomvær, Andenes, Torsvåg, Fruholmen og Vardø
Krigsår
På Lindesnes fyr er det idag mange haller og rom sprengt ut inne i fjellet fyret står på. Det er også hundrevis av meter med ganger som ble gjenoppbygd på 90-tallet.
Fyrene ble bombemål for allierte fly, og mange fyr ble sterkt skadet som følge av bombing. Dette medførte et omfattende gjenreisningsarbeid på fyrene i de første fredsårene.
Alle fyrstasjonene i Finnmark ble ødelagt som følge av den brente jords taktikk da tyskerne trakk seg tilbake i 1944. De ble gjenreist etter krigen, etter samtidens stramme, funksjonalistiske arkitektur.
Livet på fyret
På nettstedet til Norgesdokumentasjon kan man lese et intervju med en fyrvokter på Færder fyr. Intervjuet er gjort på fyret av Jan Eidi 5. juni 2002 med fyrvokter Jan Erik Hansen fra Tønsberg. Da hadde Hansen vært fyrvokter siden 1973. Om livet som fyrvokter sier han:
I tillegg til vedlikehold av fyrstasjonen og tilsyn/vedlikehold av lyktene omkring hadde fyrvokterne faste, daglige arbeidsoppgaver:
Mange av fyrstasjonene i Norge var familiestasjoner. Det vil si at fyrvokterne bodde på fyrene med sine familier. I fyrdirektørens instruks hadde «fyrvokteren med sin husstand» ansvar for å vokte fyret (uten at husstanden fikk noe særlig kompensasjon for arbeidet). Fra samme nettsted som over kan man lese om Færders fyrs historie:
Automatisering, avfolkning og freding
Fra det første norske fyret ble anlagt i 1655, ble det etablert til sammen over 200 bemannede fyrstasjoner i Norge. Det siste norske bemannede fyr ble satt opp i 1932. Da den første automatiseringsplanen kom i 1975, var allerede mer enn 100 fyrstasjoner avbemannet. De siste tiårene har det skjedd en dramatisk utvikling, alle installasjoner som gir lys eller elektroniske signaler er nå fullstendig automatiserte, og fyrtjenesten drives stort sett uten bemanning. Drøyt 100 av fyrstasjonene drives likevel fortsatt som navigasjonsinstallasjoner, selv om de bare blir ett blant flere viktige navigasjonshjelpemidler. Automatiserte fyr erstattes ofte med en frittstående lykt.
Det siste bemannede fyret i Norge var Bøkfjord fyr i Finnmark, der Valter Seipajærvi var den siste fyrvokteren. Fyret ble avbemannet i 2006.
I 1997 utviklet Riksantikvaren i samarbeid med Kystdirektoratet en nasjonal verneplan for fyrstasjoner for å trygge et representativt utvalg av fyrene for ettertiden. Verneplanen går ut på freding av rundt halvparten av fyrstasjonene i Norge (84 fyr), på bakgrunn av fyrenes kulturhistoriske verdi.
I regjeringens forslag til statsbudsjett for 2006 ble det foreslått å etablere etatsmuseum for Kystverket, som i dag blant annet jobber for å profilere Kystverkets kulturhistoriske rolle. Lindesnes fyrmuseum har en koordinerende rolle i etatsmuseet, som består av et nettverk av fire lokale muséer. De tre andre muséene er Tungenes fyrmuseum utenfor Stavanger, Dalsfjord fyrmuseum i Volda og Lofotmuseet.
Godofredo Viana
Godofredo Viana er en kommune i delstaten Maranhão i nordøstregionen av Brasil.
Sachsen Mill
Sachsen Mill (Sachsen Papier) er en papirfabrikk i Eilenburg i Sachsen. Fabrikken eies av det svensk-finske selskapet Stora Enso, og er en del av selskapets avispapirdivisjon Stora Enso Publication Paper.
Ved åpninga i 1992 var Sachsen Mill en av Europas største og mest moderne papirfabrikker. Dagens maskin (PM1) ble installert i 1998. Den har en banebredde på 920 cm og en hastighet på 1800m/min, og produserer papir av 100% resirkulert masse. Fabrikken leverer også avsverta masse til andre fabrikker. Sachsen Mill har 360 ansatte, 40% av dem er kvinner.
Steven Zuber
Steven Zuber (født 17. august 1991) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den greske klubben AEK Athen.
Landslaget
Under Sommer-OL 2012 i London deltok han for landet sitt der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Han ble tatt ut i ' tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i ' EM-tropp til EM i fotball 2021.
Mologa
Mologa (russisk: Молога) er ei elv i Tver, Novgorod og Vologda oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Volga. Den har sine kilder på Valdajhøydene, og munner ut i Rybinsk-reservoaret. Elva fryser over rundt november og forblir under isen til april eller tidlig i mai.
Byene Bezjetsk, Pestovo og Ustjuzjna ligger langs Mologa. Den historiske byen Mologa lå tidligere ved samløpet med Volga, men da Rybinsk-reservoaret ble fylt i 1947 ble byen oversvømt.
Sangteknikk
Sangteknikk er en teknikk for å lære å mestre stemmen. Denne teknikken kan brukes som hjelp til å komme høyere eller dypere i toneleie, eller å få mere klang på stemmen. Det finnes ulike typer sangteknikk og mange oppfatninger om hva god sangteknikk er. Sangteknikk kan læres av en sangpedagog, og innebærer undervisning i stemmebruk, stemmestøtte, pusteteknikk, pusteøvelser og stemmefysiologi.
Liste over radiodirektører i NRK
Radiodirektøren i NRK Radio var fra 1963 til 2000 tittelen på den øverst ansvarlige for NRKs radiokanal(er).
Riksprogramsjef Olav Midttun var radioens øverste ansvarlige fra etableringen av NRK i 1933 og fram til krigen, og fra 1945 til 1947. I årene 1948–1962 var kringkastingssjef Kaare Fostervoll radioens øverste sjef, med Thorstein Diesen som programsjef. Ved hans død i 1962 ble Leif Rustad konstituert programsjef. I 2000 ble den såkalte kringkastermodellen innført i NRK, og stillingen som radiodirektør og fjernsynsdirektør ble erstattet av en felles kringkasterdirektør.
Ytre Nordmør
Ytre Nordmør var 5. valgkrets i Romsdals amt ved stortingsvalget 1918. Ved dette stortingsvalget praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Ytre Nordmør valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Ytre Nordmør bestod av herredene Kornstad, Eide, Kvernes, Bremsnes, Grip, Frei, Tustna, Edøy, Bratvær, Hopen, Aure og Stemshaug med 17 577 innbyggere og 8 387 stemmeberettigede.
Sverre F Halvorsens vei
Veien går fra Solveien, på vestsiden av Hofsfossveien, sørover i parallell med Ludvig Grønvolds vei. Den er cirka 300 meter lang, og ender i krysset Ludvig Grønvolds vei / Vesleveien. Jens Lange Lyches vei er en stikkvei til Sverre F Halvorsens vei. Veien er preget av trehusbebyggelse.
Beth Rodford
Beth Rodford (født 28. desember 1982) er en britisk roer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 6 i dobbeltfirer.
Suspect Zero
Suspect Zero er en amerikansk thriller-film fra 2004. Regissør var E. Elias Merhige.
Filmen handler om jakten på «Suspect Zero» en potensiell seriemorder som kan ha herjet i mange år uten å bli oppdaget. Noen av hovedrollene spilles av Aaron Eckhart, Ben Kingsley og Carrie-Anne Moss.
Sammendrag
En selger, Harold Speck, blir kontaktet av en ukjent mann i en restaurant, som stiller ham et ubehagelig spørsmål. Rett etter å ha forlatt restauranten, blir Harold funnet død med avskårne øyelokk og han holder et symbol bestående av en sirkel med en linje gjennom den. Drapet etterforskes av FBI-agent Thomas Mackelway (spilt av Aaron Eckhart) som nylig ble suspendert fra FBI for å ha angrepet en annen mistenkt seriemorder, Raymond Starkey.
Mackelway mottar deretter en rekke skremmende faks fra noen som muligens kan være Specks morder. Etter hvert som etterforskningen skrider frem blir Mackelway og hans FBI-kollega, Fran Kulok (spilt av Carrie-Anne Moss) oppmerksomme på den mulige eksistensen av en Suspect Zero, en "super-seriemorder" som kan ha vært ansvarlig for hundrevis av dødsfall - men som ikke etterlater noen som helst bevis.
Ett annet lik blir oppdaget i bagasjerommet til et kjøretøy med samme modus operandi som fra mordet på Harold Speck. Eier av kjøretøyet spores til et hus bebodd av Benjamin O'Ryan. FBI-agentene oppdager at huset er fylt av forskjellige symboler, en bibel som inneholder skisser av en rekke savnede personer, og en bok som handler om merkelige ritualer. Mackelway får også vite at symbolet egentlig representerer et null, ikke en sirkel. Informasjon sendt av drapsmannen fører Mackelway til Benjamin O'Ryan (spilt av Ben Kingsley) og FBI må finne ut om O'Ryan er nøkkelen til å arrestere "Suspect Zero" eller om O`Ryan selv er den mistenkte seriemorderen.
Utenfor en pub dreper O'Ryan en mann som forsøker å kidnappe og voldta en ung kvinne. Bevis avslører at O'Ryan var en del av "Project Icarus" et topp-hemmelig prosjekt drevet av amerikanske myndigheter som forsøkte å dyrke telepatiske evner hos enkeltpersoner som de håper å kunne bruke til militære formål. Alle disse eksperimentene ga O'Ryan muligheten til å se handlingene til seriemordere, og fikk ham til å jakte på mordere. Men ingen av Mackelways overordnede er overbevist av hans hypoteser om at O'Ryan forsøker å finne seriemorderen, i stedet for å være morderen selv./
Mattis Nerheim
Mattis Nerheim (født 2. desember 1990 i Hamar) er en norsk fotballspiller som spiller for Ottestad IL. Hans posisjon på banen er angrep. Nerheim debuterte på a-laget i Hamarkameratene den 29. mai 2010 mot KFUM Oslo i 2. divisjon.
2010
Nerheim fikk spilletid i 9 kamper i 2010 da Hamarkameratene spilte i 2. divisjon. Han spilte også i cupkampens 2. runde hjemme mot Nybergsund IL-Trysil. Han fikk mulighet til å spille fra start hjemme mot Harstad den 21. oktober. Den 18. august 2015, ble han klar for Ull/Kisa.
2011-2012
Han ble i 2011-sesongen skadet i en lengre periode og ble ikke spilleklar før i juni denne sesongen.
I 2012 ble han spilleklar for der han aldri fikk noe spilletid for klubbens a-lag.
Før 2013-sesongen gikk han over til i 3. divisjon fotball for herrer.
Josefin Ljungman
Hun spilte også i den norske filmen Fatso (2008), i Himlen är oskyldigt blå (2010) og Kärlekens krigare (2009).
Bundang kraftverk
Bundang kraftverk er et varmekraftverk i provinsen Gyeonggi, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på en blokk med 5+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG og fyringsolje. Operatør er Korean South-East Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1990–1993.
Teknologien er delvis levert av ABB og Mitsui.
Frank von Christierson
Frank von Christierson (født 25. desember 1900 nær Helsingfors, død 24. april 1996 i California) var en finsk-amerikansk prest og salmedikter.
Fem år gammel flyttet han til USA sammen med familien sin, og han tok der en utdannelse i psykologi ved Stanford University. Han ble ordinert til prest i den presbyterianske kirken i 1929, og tjenestegjorde i flere kirker, og som tilsynsmann for større områder i California. Han var også engasjert i kristent radio- og TV-arbeid.
Han skrev flere salmer som ble oversatt til blant annet portugisisk og norsk. I Norge er han representert i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 med en salme i hver av samlingene. Q.E.D. Press gav i 1987 ut samlingen Make a Joyful Noise: Hymns and Verses by Frank von Christierson, og i 1982 fikk han tittelen «Fellow of the Hymn Society» på grunn av sitt arbeid med salmer.
Zhang Zhaoxu
Zhang Zhaoxu (født 18. november 1987) er en kinesisk basketballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sisteplass med det kinesiske landslaget.
Ranrahirca (distrikt)
Ranrahirca er et distrikt i provinsen Yungay i regionen Ancash i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 022006 og hovedstaden er Ranrahirca. Distriktet ble opprettet den 15. oktober 1941.
Fylkesvei 5966
Fylkesveg 5966 går mellom Samfjordstraumen og Osvikane i Ålesund kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 145.
Lee Chang-hwan
Lee Chang-hwan (født 16. mars 1982) er en sørkoreansk, profesjonell bueskyter. Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2008 der han tok gull i lagkonkurransen.
Liste over ordførere i Dovre
Liste over ordførere i Dovre kommune i Innlandet fra 1945.
Pholeuonella
Phloeuonella er slekt av mycelbiller som lever i huler.
Utseende
Små, blanke, noe maurlignende mycelbiller. De har et utseende typisk for insekter som lever i huler, med lange og tynne antenner og bein, reduserte eller helt manglende øyne. Denne arten er ganske edderkopplignende, ulikt mange andre hulelevende arter er de mørke på farge.
Montenegros uavhengighetsvalg
I forhandlinger med EU har alle parter godtatt at Montenegro kan bli et selvstendig land på følgende vilkår:
485 000 montenegrinere hadde stemmerett i valget. Oppslutningen om valget var på 86,3 %. Ifølge offisielle kilder har 55,4 % stemt for uavhengighet. Talsmann for uavhengighetsblokken, Predrag Sekulić, og statsminister og uavhengighetstilhenger Milo Đukanović har proklamert seier, men pro-serbiske unionistpartier har krevet omtelling av stemmene.
Pholeuonella
Utbredelse
Artene forekommer i hulesystemer i Italia, Kroatia, Montenegro og Bosnia-Hercegovina.
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Daesan kraftverk
Daesan kraftverk er et varmekraftverk i provinsen Nord-Chungcheong, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 507 MW fordelt på en blokk med 5+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG og restolje. Operatør er Marubeni Co. Utbyggingen skjedde omkring 1995–1998.
Teknologien er delvis levert av Hyundai.
Mauno Koivistos andre regjering
Mauno Koivistos andre regjering var Republikken Finlands 61. regjering. Fire partier inngikk: SDP, Centerpartiet, Svenska folkpartiet og DFFF. Regjeringen regjerte fra 26. mai 1979 til 19. februar 1982 – i nøyaktig tusen døgn.
President Urho Kekkonen var sykemeldt fra og med 11. september 1981. Da statsminister Koivisto ble midlertidig president, hadde statsministerens stedfortreder Eino Uusitalo hånd om statsministerens gjøremål for resten av regjeringsperioden. Koivisto gikk av i januar 1981 for offisielt å tiltrede presidentembetet, men Uusitalo tiltrådte aldri formelt statsministerembetet.
Gonçalves Dias
Gonçalves Dias er en kommune i delstaten Maranhão i nordøstregionen av Brasil.
Marcus Tullius Cicero
Marcus Tullius Cicero (ble sannsynligvis uttalt /ˈkikeroː/ på klassisk latin; født 3. januar 106 f.Kr., død 7. desember 43 f.Kr.) var en romersk politiker, jurist, taler og skribent, alminnelig ansett som den største latinske prosaist.
Ciceros liv
Cicero vokste opp i en velstående familie, skjønt ingen i familien hans var adelige. Datidens politiske embeter var nesten utelukkende kontrollert av en gruppe aristokratiske familier som hadde holdt disse stillingene i generasjoner. Til tross for en utmerket utdannelse i Roma, Aten og på Rhodos hadde han derfor i utgangspunktet bare to mulige karrierevalg. Det ene alternativet var en militær løpebane, da suksess innen hæren ble ansett å stamme fra vedkommendes enestående personlige evner og derfor gjerne medførte popularitet og politiske muligheter. Cicero, derimot, hadde ikke noe til overs for militæret, og valgte derfor det andre alternativet, som var en karriere innen jusen.
Etter å ha studert rettsvitenskap, retorikk og filosofi, begynte han sin karriere som advokat. En karriere som jurist kunne føre til politisk suksess og innflytelse av flere grunner. For det første fikk jurister mye erfaring i retorikk og det å holde taler. For det andre skapte høy-profilerte saker mye oppmerksomhet og popularitet for vordende politikere. Og sist, men ikke minst, kunne vellykkete jurister bygge et nettverk av politiske kontakter. Dette siste punktet var helt avgjørende på Ciceros tid, da politisk motsetninger ikke bygde på partitilhørighet eller politisk ideologi, men i stedet var basert på løse, skiftende nettverk av personlige vennskap og forpliktelser.
Cæsar ble myrdet av en gruppe senatorer i mars 44 f.Kr. Cicero var vitne til mordet, men var ikke selv del av sammensvergelsen. I stedet tok han etter mordet på Cæsar parti mot Marcus Antonius i maktkampen som oppsto mellom Antonius, Marcus Lepidus og Octavian (senere kalt Augustus). Cicero håpet fortsatt på gjeninnførelsen av den romerske republikken, og med Cæsar død kunne senatet igjen gjøre seg gjeldende, og det var i senatet at Cicero nå fremførte en serie berømte taler der han gjorde Antonius til «statens fiende» og iherdig forsvarte Roms republikanske forfatning.
Antonius, Lepidus og Octavian klarte imidlertid å enes om å dele makten. De opprettet en liste over hvem de ønsket å få drept, og som del av maktfordelingen fikk hver enkelt lov til å eliminere disse fiendene. Antonius satte ikke bare Cicero, men også sønnen, broren og nevøen hans på dødslisten sin, noe Octavian valgte å godta til tross for at Cicero hadde vært delaktig i Octavians suksess. Cicero, broren og nevøen hans flyktet derfor fra Italia. Broren og nevøen stoppet underveis for å skaffe mer penger til turen, og ble da drept, mens Cicero selv fortsatte flukten. Plutark beskriver scenen der Cicero blir tatt igjen og myrdet av forfølgerne sine i år 43 f.Kr., 63 år gammel. Antonius naglet deretter Ciceros hode og hender til talerstolen i senatet til skrekk og advarsel. Ciceros sønn, også kalt Marcus, var i Hellas på dette tidspunktet og unngikk å bli drept. Han ble konsul i år 30 f.Kr. under Octavian, som hadde beseiret Antonius etterat det andre triumviratet kollapset. Som konsul fikk Marcus den yngre for øvrig anledning til å annonsere Antonius' selvmord til senatet, men det fins dessverre ingen opptegnelser av denne talen.
Ciceros veltalenhet kan sees bevart i mer enn 50 politiske og juridiske taler og skrifter: Om taleren, Brutus, Om staten, Om gudenes vesen med flere. Det finnes dessuten over 600 brev. Cicero, som var stoiker, anses som far til den klassiske latinske prosa.
Hva angår filosofi, regnes Cicero i våre dager ikke som noen eksepsjonell filosof, fordi mange av tekstene hans anses som avledninger og ikke originale ideer. Hans tekster forble ikke desto mindre populære og allment lest langt inn i det 19. århundre. Et eksempel på denne innflytelsen er St. Augustins påstand om at det var Ciceros «Hortensius» (en tekst som er gått tapt i ettertid) som vendte ham bort fra et syndig liv mot filosofien og til sist mot Gud.
En rekke av Ciceros brev, taler og filosofiske verker er oversatt til norsk.
Catapaecilma
Catapaecilma er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Nokså små stjertvinger (vingespenn 25-32 millimeter). Bakvingen har gjerne tre tynne, korte stjerter. Oversiden er gjerne metallisk blå, undersiden gulbrun med sølvfargede tverrstriper.
Levevis
Larvene lever på planter i slekten Terminalia (familien Combretaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Systematisk inndeling
thumb|200px| Catapaecilma nakamotoi thumb|200px|Catapaecilma nakamotoi, underside
Slovenske euromynter
Slovenske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Slovenia på revers. Slovenia tok i bruk euro 1. januar 2007, til erstatning for tolar.
Euro
Euro (€) er Den europeiske unions offisielle valuta, som benyttes i mange av EUs medlemsstater samt enkelte andre stater utenfor unionen. Landene som benytter euroen kalles med et fellesnavn eurosonen. De lavere valørene av euroen utgjøres av mynt, mens de høyere valørene utgjøres av sedler. Euromynten har en felles europeisk side som viser verdien på mynten og en nasjonal side som viser et symbol valgt av medlemsstaten der mynten blir preget. Hver medlemsstat har således en eller flere symboler som er unike for landet.
For bilder av den siden myntene har felles og en detaljert beskrivelse av mynten, se artikkelen om euromynter.
Nasjonale motiver
Alle slovenske euromynter prydes av ulike motiver. De slovenske myntene var også de første som ble preget med det nye designet på den felles forsiden. 1-centmynten viser en stork, 2-centmynten «prinsens sten», 5-centmynten Ivan Grohars maleri The Sower, 10-centmynten Jože Plečniks idé for et nytt slovensk parlament, 20-centmynten av lipizzaner, 50-centmynten av Slovenias høyeste fjell Triglav, 1-euromynten av Primož Trubar og til slutt 2-euromynten som viser France Prešeren. På alle slovenske euromynter står det Slovenia på slovensk og en tekst som forklarer hva myntens motiv er samt det årstall da mynten ble preget.
Timm Klose
Timm Klose (født 9. mai 1988) er en tyskfødt sveitsisk fotballspiller som fra den 31. januar 2023 er klubbløs.
Slovenske euromynter
Nasjonale motiver
Slovenias gamle valuta, den slovenske tolaren, kan veksles inn hos landets sentralbank frem til 31. desember 2016 for mynt, ubegrenset tid for sedler.
Timm Klose
Han gikk fra VfL Wolfsburg 1. februar 2016.
Slovenske euromynter
Nasjonale motiver
Slovenia har preget én serie mynter.
Timm Klose
Under Sommer-OL 2012 i London deltok han for landet sitt der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Guo Ailun
Guo Ailun (født 14. november 1993) er en kinesisk basketballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sisteplass med det kinesiske landslaget.
Bal Palais
Kunstverk av Filip Månsson, Josef Svenlund, Isaac Grünewald, Nils Asplund og Georg Magnusson inngikk i dekoren.
Den 18. september 1931 kjøpte Sven Håkansson danserestauranten Bal Tabarin, hvis navn ble endret til Bal Palais. Den ble raskt et av Stockholms mest populære dansesteder. Det ble renovert i 1944 etter tegninger av arkitekten Arvid Klosterborg og Georg Magnusson.
Artister som Reeperbahn, The Police, Ella Fitzgerald, Thore Ehrlings orkester og Erik «Bullen» Berglund har opptrådt på Bal Palais. Lill-Babs debuterte der som sangerinne.
Etter at kasinoet tok over lokalene i 2003 er intet bevart av den gamle innredningen.
Université Panthéon-Sorbonne
Université Panthéon-Sorbonne (opprinnelig Paris I) er et fransk offentlig universitet som ligger i byen Paris, spesialisert i samfunnsvitenskap og anerkjent blant de beste universitetene i verden innen studier av jus, økonomi, statsvitenskap, geografi, historie og filosofi.
Shupluy (distrikt)
Shupluy er et distrikt i provinsen Yungay i regionen Ancash i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 022007 og hovedstaden er Shupluy. Distriktet ble opprettet den 2. januar 1857.
Mattias Johansson
Mattias Erik Johansson (født 16. februar 1992) er en svensk fotballspiller som spiller for den polske klubben Legia Warszawa.
Governador Archer
Governador Archer er en kommune i delstaten Maranhão i nordøstregionen av Brasil.
Brittney Reese
Brittney Reese (født 9. september 1986 i Inglewood i California), er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun er regjerende verdensmester i lengde både innen- og utendørs.
Karriere
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd da hun kom til finalen i VM 2007 i Osaka, der hun ble nummer åtte etter et hopp på 6,60. Hun vant NCAA-mesterskapet utendørs i 2007 og 2008, og ved USAs uttakningskonkurranse til sommer-OL 2008 satte hun ny personlig rekord med 6,95 meter, og ble kvalifisert til OL 2008 i Beijing. Der ble hun nummer fem etter å ha hoppet 6,76 meter i finalen.
Ilsan gasskraftverk
Ilsan gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Gyeonggi, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 900 MW fordelt på en blokk med 300 MW 2+1 gassturbiner, og en med 600 MW 4+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er Korea East-West Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1992–1996.
Gwangyang gasskraftverk
Gwangyang gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Sør-Jeolla, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner. Brenseltypen er LNG. Operatør er Posco Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1999–2000.
Teknologien er delvis levert av General Electric.
Brittney Reese
Karriere
Reese vant gull i VM i friidrett 2009 i Berlin og VM i friidrett 2011 i Daegu, og hun vant VM innendørs både ved VM innendørs 2010 og 2012. Hun ble med det den første kvinnen i historien som vant VM innendørs to mesterskap på rad.
Ilsan gasskraftverk
Teknologien er delvis levert av Hanjung.