cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wei-dynastiet
Wei-dynastiet (kinesisk: 魏; pinyin: Wèi, Wade-Giles: Wei; 220–265) var ett av de tre riker som oppstod i Kina da Han-dynastiet falt fra hverandre. Ettersom det også er andre Wei-dynastier og -stater i kinesisk historie, kan man for klarhets skyld omtale dynastiet som «Cao Wei». Kjerneområdene for Wei-riket var på den kinesiske sentralslette. Det omfattet ellers områder som svarer til de nåværende provinser Gansu, Hebei, Henan, Liaoning, Shaanxi, Shandong og Shanxi. Hovedstaden var Luoyang, som forut hadde vært det senere Han-dynastiets hovedstad.
Da det glapp for Han-dynastiets herskere, erobret Cao Cao det nordlige Kina. Han hadde vært kansler for den siste av Han-keiserne, Xian, og ble utnevnt i 213 til fyrste av Wei (魏公; Wèi Gong), og i 216 til prins/konge av Wei (魏王; Wèi Wang).
I 220 døde Cao Cao. Hans sønn og arving Cao Pi etterfulgte ham som konge av Wei og keiserlig kansler, men allerede samme år avsatte han keiser Xian og utropte seg selv til keiser av Wei-dynastiet. De sørlige krigsherrene Liu Bei og Sun Quan avviste dette nokså snart, og begge utropte seg selv til keisere. Liu Bei grunnla i 221 Shu Han (Shu-dynastiet) som etter egen selvforståelse var den direkte etterfølger av Han-dynastiet, og Sun Quan grunnla i 222 Wu-dynastiet.
Til å begynne med spilte Xiahou- og Cao-familien en viktig rolle i Wei, men etter hvert ble deres makt svekket, mens Sima-familien, som stilte med kansleren, ble stadig mer sentral. Opphavet til denne utviklingen er knyttet til Sima Yi, øverstkommanderende for Wei-hær. Han avverget med hell erobringstoktene fra rikene Wu og Shu; ingen av de fem nordekspedisjonene som Shu-kansler Zhuge Liang stod bak nådde sine mål. I 249 styrtet Sima Yi kansler Cao Shuang og ble selv regent for keiser Cao Mao. Demed la han grunnlaget for Sima-familiens makt.
Wei erobret Shu Han i 263. To år etter erklærte Wei-kansler Sima Yan den siste Wei-keiser Cao Huan for avsatt, og grunnla Jin-dynastiet.
Free-to-air
Free-to-air (FTA) er et uttrykk som brukes om tv- og radiokanaler som med det rette mottakerutstyret kan mottas i ukryptert form helt gratis. Kanalen kan også tas sees eller høres uten å måtte tegne noen form for abonnement eller engangsgebyr som for eksempel pay-per-view. Tradisjonelt har free-to-air gjerne blitt brukt om radiokanaler og tv-kanaler som sendes via bakkenett, som for eksempel NRKs kanaler. Uttrykket brukes nå også gjerne om tv-kanaler som sender ukryptert via satellitt eller internett.
Fylkesvei 976 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 976 i de følgende fylkene:
Hidilyn Diaz
Hidilyn Diaz (født 20. februar 1991) er en filippinsk vektløfter som konkurrerer i -58 kg.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun kom på 10.-plass. Under Sommer-OL 2012 i London fikk hun ikke noe gyldig resultat. I Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro vant hun OL-sølv, mens i Sommer-OL 2020 i Tokyo vant hun OL-gull. Dette var landets første OL-gull i historien.
Seppo Hänninen
Seppo Juhani Hänninen (født 11. juli 1943 i Parikkala) er en finsk tidligere skøyteløper. Hans beste plassering i internasjonale mesterskap var 5.-plass på 500 meter under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han er faren til sprinteren Janne Hänninen.
Neslandsvatn stasjon
Neslandsvatn stasjon ligger på Neslandsvatn, som er et tettsted i Drangedal kommune. Stasjonen ligger 220,76 km fra Oslo og 72,6 moh. Den ble åpnet 2. desember 1927 da Sørlandsbanen ble tatt i bruk frem til Kragerø.
Sørlandsbanen ble ført videre fra Neslandsvatn til Nelaug på 1930-tallet, og strekningen til Kragerø ble en sidebane. Kragerøbanen, Neslandsvatn–Kragerø, ble nedlagt i 1989, og passasjerer til Kragerø må nå reise med buss på strekningen, som er 27 km. Neslandsvatn stasjon er fjernstyrt og ubemannet.
Jekaterina Slujeva
Jekaterina Slujeva (født 23. mai 1999 i Irkutsk i Russland) er en russiskfødt belarusisk skøyteløper.
Slujevas mor, Oksana Ravilova er en tidligere russisk skøyteløper og representerte Samveldet av uavhengige stater i Vinter-OL 1992 og Russland i Vinter-OL 1994 og Vinter-OL 1998.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2020/21. Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
Franz Brendel
Karl Franz Brendel (1811–1868) var en tysk musikk-kritiker og musikkviter.
Liv og virke
Brendel var sønn av den saksiske gruveingeniøren Christian Friedrich Brendel.
I 1844 etterfulgte Brendel Robert Schumann som redaktør for Neue Zeitschrift für Musik i Leipzig. Samme år giftet han seg med pianisten Elisabeth (Lysinka) Tautmann (1818–1866).
Med Brendel i redaktørstolen utviklet tidsskriftet seg raskt til å bli et talerør for den nytyske skole, et uttrykk Brendel utmyntet på tilhengerne av det som ble sett på som moderne programmusikk i opposisjon til det som ble oppfattet som en konservativ absolutt musikk. I Brendels redaktørtid lå tidsskriftet i permanent strid med motstanderne av «framtidsmusikken», spesielt Eduard Hanslick. Brendel publiserte en rekke skrifter av «nytyskerne» i Neue Zeitschrift für Musik, deriblant Richard Wagners beryktede artikkel Das Judenthum in der Musik.
Brendel beholdt redaktørposten fram til sin død i 1868.
I tillegg til sin journalistiske virksomhet holdt Brendel en tid forelesninger i musikkhistorie ved konservatoriet i Leipzig.
Wilhelm Reinhard von Neipperg
Wilhelm Reinhard von Neipperg (født 27. mai 1684 i Schwaigern, død 26. mai 1774 i Wien) var en østerriksk general og feltmarskalk. Neipperg kom fra en gammel familie fra Schwaben, og hans far Eberhard Friedrich von Neipperg (1655–1725) hadde vært feltmarkskalk for keiserriket.
Etter å ha kjempet mot Det osmanske rike i 1710-årene forlot han militæret da han ble oppdrager for hertug Frans I, den fremtidige keiseren av Det tysk-romerske riket. Han ble utnevnt til feltmarskalk i 1733 og ledet den østerrikske tilbaketrekningen etter nederlaget ved Krotska og deltok i forhandlingene av Freden i Beograd (1739). To år senere, under den østerrikske arvefølgekrigen, kommanderte han den østerrikske hæren, som ble slått i slaget ved Mollwitz av Fredrik II av Preussen.
Hans barnebarn, Adam Albert Graf Neipperg, var for øvrig også østerriksk general under Napoleonskrigene.
Griffith’s druetaks
Treet blir 10-15 meter høyt, bladene blir inntil 5 cm lange, og hatr lys, nesten hvit underside. Hannblomstene beæres innerst ved roten av de 2-4 øverste bladparene på unge skudd.
Slekten grupperes i druetaksfamilien (Pseudotaxaceae), men som i daglig bruk like godt kan henføres til barlindfamilien (Taxaceae) i bred forstand.
CrossFit
CrossFit er et varemerke, basert på treningsprogrammer laget av Greg Glassman i 1980-årene. Greg Glasman og ektefellen Lauren Janai opprettet CrossFit Inc. i 2020. Selskapet ble solgt til Eric Roza i 2020.
CrossFit er en treningsform som er bygget på elementer fra høyintensiv trening, vektløfting, spensttrening, styrkeløft, turn, kettlebelltrening, calisthenics (trening med egen kroppsvekt), strongman og mange andre øvelser.
Kristin Holte er Norges mest kjente CrossFit-utøver.
Kolbotn Fotball Kvinner
Kolbotn Fotball Kvinner er et norsk kvinnelag i fotball som har vunnet serie og cup flere ganger. Det er en del av Kolbotn Idrettslag.
Historikk
Kolbotn har spilt i over tjue år på rad i den øverste divisjonen siden de rykket opp i 1994, og blant de viktigste spillerne for klubben kan nevnes Solveig Gulbrandsen, Trine Rønning, Kristin Blystad Bjerke, Ingvild Stensland og Tonje Hansen.
1991–99: Etablering i eliten
Kolbotns kvinnelag rykket opp til daværende 2. divisjon i 1991, og plasserte seg på en tredjeplass i sin første sesong, seks poeng bak Jardar. I 1991 deltok de også for første gang i NM, og kom til andre runde etter først å ha slått Bækkelaget 11–0. I 1994 vant laget sin avdeling, 13 poeng foran Bøler, etter å ha tatt sølv året før bak BUL. Laget måtte ut i opprykkskvalifisering, og sikret opprykket med 5–0-seier over Verdal i siste kamp. De nådde også tredje runde i cupen for første gang,
Kolbotns første hjemmekamp i 1. divisjon var mot Sandviken den 22. april 1995, og endte uavgjort 2–2. Linda Burås scoret Kolbotns første mål i den øverste serien, og landslagsspiller Heidi Støre var også i troppen. Etter syv seire på 18 kamper sluttet Kolbotn på 6. plass.
thumb|[[Silvi Jan ble to ganger toppscorer.]] Året etter ble Kolbotn nummer fire, tross femmålstap både borte og hjemme for mestrene Trondheims/Ørn. Israeleren Silvi Jan scoret 12 mål i serien, nest flest det året, og Kolbotn nådde også kvartfinalen i cupen for første gang. I 1997 fikk Kolbotn Randi Leinan, 1996 års toppscorer med på laget, og hun scoret 13 mål i 1997, inkludert reduseringsmålet da Kolbotn kom tilbake og klarte 2–2 mot Trondheims/Ørn, og dermed brøt deres seiersrekke på 20 strake seriekamper. Kolbotn endte på fjerdeplass, ett poeng bak bronsemedaljør Klepp.
Leinan la opp etter 1997-sesongen, men i 1998 sørget Gian for 16 mål, noe som hjalp Kolbotn til en ny fjerdeplass. De kom også til cupfinalen etter å ha møtt noe svak motstand – 7. plasserte Setskog/Høland var det beste laget de møtte – og tapte der 0–4 for Trondheims/Ørn. Kolbotns mannskap i 1998-sesongen var ungt – cupfinalelaget hadde en snittalder på 20,3 år – men inneholdt fem fremtidige landslagsspillere, blant dem Solveig Gulbrandsen og Anne Tønnesen. Det unge laget klarte imidlerrtid ikke å utvikle seg i 1999, med en ny fjerdeplass, tross to seire over bronsemedaljørene Klepp. Hjemmetap for Bjørnar og Athene Moss i serien kostet dyrt, selv om 18-åringene Tonje Hansen og Solveig Gulbrandsen til sammen scoret 26 mål i serien. Laget ble i Sportsboken 1999 beskrevet som et lag med "mange unge talenter".
2000–02: Steg for steg på pallen
Året etter tok Kolbotn det siste steget opp på tabellen; med hjelp av to nye landslagsspillere, Bente Nordby og Ingvild Stensland, vant klubben seriegull. Laget radet opp ti strake seire før det ble uavgjort borte mot Røa, og etter et tap mot Trondheims/Ørn som førte de andre lagene innenfor to poengs avstand, avsluttet de med seks nye seire. Christine Bøe Jensen, signert fra Grand Bodø i 2000, ble lagets toppscorer med 19 mål. I cupen ble imidlertid laget slått 1–4 av Trondheims/Ørn.
2003–07: Titler og europacupspill
Kolbotn fikk en vanskelig start som tittelforsvarer, tross signeringen av Trine Rønning: i 2. serierunde 2003 tapte de 0–6 for Trondheims/Ørn, og ettersom Ørn bare avga to poeng og Kolbotn ingen gjennom den første halvdelen av sesongen, lå Kolbotn ett poeng bak før returmøtet. Det vant Ørn 1–0, og Kolbotn fortsatte med tap for Asker. Dermed ble sesongen en kamp om sølvet og cuprevansj, ettersom Kolbotn slo ut Trondheims/Ørn etter straffesparkkonkurranse i kvartfinalen. Kolbotn vant 5–1 i semifinalen i cupen, men lå bak Asker med tre mål før siste serierunde, etter å ha tapt 1–5 for Liungen. Asker skulle imidlertid møte Trondheims/Ørn; de vant 3–1, og Kolbotn ledet 3–0 da to minutter gjenstod. Men i overtiden scoret Kolbotn tre ganger, og snek seg dermed forbi Asker på tabellen med to måls margin.
Imidlertid klarte ikke laget å ta sin første cuptriumf uka etter. 1. divisjonsvinnerne Medkila snek til seg NM-tittelen etter 2–1 i finalen, en kamp hvor Kolbotn ifølge NTBs reporter vant «sjansestatistikken overlegent», og i tillegg bommet på et straffespark.
To uker etter spilte Kolbotn kvartfinaler i Europacupen for første gang, mot Malmö FF fra Sverige. Kolbotn hadde kommet seg gjennom gruppespillet på hjemmebane med 25–3 i målforskjell på tre kamper, men kampen mot andreplasserte Juvisy fra Frankrike var jevn og endte 2–1 til Kolbotn. Det ble imidlertid tap 0–2 på bortebane, i regnvær og med en magesyk Gulbrandsen,, og Kolbotn klarte bare å hente ett mål i returoppgjøret.
Doris (mytologi)
Hun var en av de 3000 døtrene til titanene Okeanos (personifisering av urstrømmen som omkranset hele jorden) og Tethys (havgudinne som representerte kildene til alt ferskvann). Doris var ektefellen til Nerevs, en annen havgud. Hun var mor til Nerites (en mindre havgud og tilsynelatende det eneste mannlige avkommet) og femti nereider, deriblant havgudinnen Thetis, som var mor til Akilles og Amfitrite, ektefelle av Poseidon, og bestemor til Triton (halvt mann, halvt fisk).
Kolbotn Fotball Kvinner
2003–07: Titler og europacupspill
I 2004 røk Kolbotn på fire strake tap før sommerferien, og lå på femteplass etter 10 av 18 runder. Med tre runder igjen lå de tre poeng bak bronseplassen, men de tapte de tre siste kampene – inkludert en hjemmekamp mot bronsemedaljør Fløya, som de sluttet fem poeng bak – og ble dermed nummer fem. Kolbotn nådde semifinalen i cupen etter 30–1 på de første tre kampene, men ble slått på straffespark av de senere cupmestrene Røa.
Før 2005-sesongen tippet VG Kolbotn som nummer to, men Kolbotn gjorde det enda bedre enn tippet, og gikk gjennom sesongen med bare ett tap, mot Fløya borte. Kolbotn hadde en seriefinale mot Team Strømmen i nest siste serierunde, da de ledet med tre poeng og hadde bedre målforskjell: den kampen vant de 5–0, og sikret dermed sitt andre seriegull og europacupplass for 2006–07. Sesongen inneholdt også Kolbotns første serieseier over Trondheims/Ørn. Isabell Herlovsen (fra egen stall) og Lene Espedal (fra Klepp) var nye spillere denne sesongen, og bidro med 24 seriemål; i tillegg scoret Gulbrandsen, Rønning og Tonje Hansen mer enn 10 seriemål. I cupen ble det imidlertid stopp i semifinalen igjen: tross to utligninger mot Strømmen vant gjestene 3–2.
I 2006 måtte Kolbotn klare seg uten Gulbrandsen halve sesongen, grunnet fødselspermisjon. Likevel vant Kolbotn serien på målstreken; de lå tre poeng bak Trondheims/Ørn før siste serierunde, men avgjorde serien selv med seier 2–0 over Ørn. I cupen tapte Kolbotn 1–4 for Røa i kvartfinalen. Kolbotn ble også det andre norske laget gjennom tidene som nådde en semifinale i europacupen; tross tap for Umeå i gruppespillet gikk laget videre til kvartfinalen, og her slo Kolbotn de regjerende mestrene 1. FFC Frankfurt fra Tyskland på bortemålsregelen. Med en halvtime igjen lå laget under med to mål sammenlagt og 3–0 i kampen, men mål av Gulbrandsen og Herlovsen reddet avansementet. I semifinalen tapte laget imidlertid 1–11 sammenlagt for Umeå IK.
Kolbotn begynte 2007-sesongen med ti strake kamper uten tap, og ledet serien med tre poeng før de dro til Røa i den 11. serierunden. Der ble det tap 1–2, etter at Rebecca Angus ble utvist kort før slutt, og Kolbotn lå dermed á poeng med Røa etter halvspilt serie. Lagene fulgte hverandre jevnt fram til VM-pausen i september; i runden etter at landslagsspillerne kom tilbake fra VM i USA tapte Kolbotn 0–1 for Klepp, og overlot serieledelsen til Røa. Deretter dro Kolbotn til Lyon og spilte europacup, men med tap for Lyon og Brøndby røk Kolbotn ut før kvartfinalen. 20. oktober tapte så Kolbotn på ny borte, for Trondheims-Ørn, og seriegullet kunne avskrives. Kolbotn sikret imidlertid sølvet med to avsluttende seire, inkludert 5–1 over seriemestrene Røa i siste kamp, og vant helgen etter NM-pokalen etter 4–2 over Asker i finalen.
2008–2010: Ned fra tronen og inn i en ny fremtid
2008-sesongen ble den dårligste på fire år; igjen ble Røa for sterke i cupen, med 3–1 i semifinalen. Kolbotn lå på tredjeplass før OL-pausen i juli, og tapte den første kampen etter pausen med 2–3 i Asker, men vant så fire strake kamper og arbeidet seg opp til sølvplass. Etter cuptapet tok imidlertid laget bare tre poeng på de fem siste kampene, og falt gjennom til fjerdeplass i serien. Kolbotn og Strømmen var de eneste lagene som greide å ta poeng fra Røa denne sesongen.
To av Kolbotns tre OL-landslagsspillere, Solveig Gulbrandsen og Trine Rønning, forlot klubben etter sesongen til fordel for nyskapningen Stabæk, mens veteranen Kristin Blystad Bjerke la opp etter sesongen etter over 200 kamper og nesten 80 mål for klubben.
Kolbotn i 2010 er et nesten helt nytt lag. Nye spillere i klubben er bl.a. Line Smørsgård fra Klepp, Cecilie Liane og Maureen Mmadu fra Amazon Grimstad og Tinja-Riikka Korpela (Finsk landslagskeeper). I tillegg har Andrine Hegerberg fra egen juniorstall fått full tillit. I 2009 kom Anja Sønstevold og Camilla Christensen til klubben. Begge unge spillere på 17-18 år som nå er fast i lagets 11er.
Nåværende spillerstall
''oppdatert 23. juni 2023.''
(på lån fra )
Statistikk
Oppdatert etter sesongen 2008
Landslagsspillere
Disse spillerne har spilt A-landskamper i kvinnefotball som Kolbotn-spillere:
Doris (mytologi)
Etymologi
Hennes navn er forbundet av to ord, dôron, «gave» eller «bytte/belønning», og zôros, «ren» og «ublandet». Zôros ble ofte benyttet for å betegne ferskvann og derfra er det avledet ord som zôrua, «rør for rennende vann», og zôrux, «kanal/vannledning».
Stedsnavn
Doris er som kvinnenavn relativt vanlig, og dets opprinnelige betydning var «dorisk kvinne». Et gresk område ved kysten av Anatolia, det doriske hexapolis, var også kjent som Doris eller Doris i Asia, ἡ Δωρίς η εν Ασία. En region på det greske fastlandet, Doris, var i henhold til tradisjonen hjemlandet til dorerne. Sammenlign med andre nærliggende stedsnavn i sentrale Hellas: Lokris og Fokis.
Marcus Hellner
Marcus Hellner (født 25. november 1985) er en svensk tidligere langrennsløper. Han tok to OL-gull i Vancouver i 2010.
Karriere
Hellner debuterte i verdenscupen 7. mars 2006 i en sprint i Borlänge. Han var med på det svenske stafettlaget som tok bronse under VM 2007 i Sapporo, og han kom på 9.-plass på 15 km fri.
Han fikk sitt store gjennombrudd i verdenseliten da han vant åpningsrennet i verdenscupen 2008/09, 15 km fri teknikk i svenske Gällivare. Han vant foran italieneren Pietro Piller Cottrer og nordmannen Petter Northug.
I 2009/2010-sesongen tok han tredjeplassen i verdenscupen sammenlagt.
I OL 2010 i Whistler vant han 30 km duatlon foran Tobias Angerer og Johan Olsson. Hellner vant sin andre olympiske gullmedalje på 4 x 10 km stafett. Han gikk siste etappe på det svenske laget som vant foran Norge og Tsjekkia. De andre på laget var Daniel Rickardsson, Johan Olsson og Anders Södergren. Stafettlaget ble tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje (Bragdguldet) for 2010. Denne regnes som svensk idretts høyeste utmerkelse.
Eva Kjer Hansen
Eva Kjer Hansen (født 22. august 1964 i Aabenraa ) er en dansk politiker (V). Hun har siden 1990 vært medlem av Folketinget og hatt ministerposter i flere omganger. Hun var Danmarks minister for fiskeri og likestilling og nordisk samarbeide i Lars Løkke Rasmussens tredje regjering fra 2. mai 2018 frem til den gikk av i juni 2019.
Biografi
Eva Kjer Hansen var medlem av Venstres Ungdoms landsstyre 1982-85 og hadde i samme periode en rekke tillitsverv i partiet. Hun var medlem av Europabevægelsens repræsentantskab i Sønderjylland fra 1983. I 1985 ble hun Venstres folketingskandidat i Haderslev krets, fra 1990 i Kolding krets og siden 2007 i Kolding sydkrets.
Marcus Hellner
Karriere
Under Ski-VM 2011 i Oslo vant han sprinten, foran Petter Northug, med Emil Jönsson på bronseplass. På 2x15 km fellesstart med stilbytte kom han på sjetteplass.
Eva Kjer Hansen
Personlig
Eva Kjer Hansen er datter av bonde Hans Hansen og Ellen Kjer Hansen. Hun er gift med Jörgen Hansen Berg og de har tre døtre. Eva Kjer Hansen ble innvalgt på Folketinget første gang i 1990. I perioden 1994-1999 var hun samtidig innvalgt i Europaparlamentet, hvor hun var nestformann i Det Europæiske Liberaldemokratiske Parti. Som europaparlamentsmedlem var Eva Kjer Hansen medlem av budsjett- og budsjettkontroludvalget og medlem av Det Særlige Undersøgelsesudvalg vedrørende Transittransporter.
Marcus Hellner
Karriere
I VM 2015 i Falun gikk Hellner tredje etappe på det svenske laget som tok sølv på 4 x 10 km stafett.
Eva Kjer Hansen
Politikk
Etter folketingsvalget i 2001 ble Eva Kjer Hansen Venstres sosialpolitiske talskvinne og den 2. august 2004 ble hun utnevnt til socialminister og minister for ligestilling i Anders Fogh Rasmussens første regjering i forbindelse med en mindre regeringsomdannelse. I et interview i Jyllands-Posten den 18. september 2005 vakte Eva Kjer Hansen oppsikt ved uttalelsen om økonomisk ulikhet, at «Vi står midt i et opgør med årtiers socialdemokratisk inspireret lighedsmageri. Det er slut nu. Uligheden er der. Og uligheden må gerne blive større, for den skaber dynamik i samfundet. Vi skal bare sikre, at dynamikken også kommer de dårligst stillede til gode.» En lang række av især oppositionspolitikere reagerede stærkt på udtalelsen, som Eva Kjer Hansen siden trak tilbage, etter hun dog i Jyllands-Posten havde understreget, at «Jeg har en positiv vision for samfundet. Jeg synes, at de rige skal blive rigere, og at de fattige skal blive rigere. De to ting er ingen modsætning, tværtimod. Alligevel fremstiller nogle det, som om jeg skulle ønske dårligere forhold for de svagest stillede. Sikke noget vrøvl. Jeg vil bekæmpe fattigdom, ikke rigdom. Man får ikke mere velstand til de fattige ved at bekæmpe de rige.»
Eva Kjer Hansen fortsatte i de to ministerpostene i Anders Fogh Rasmussens andre og tredje regjering 23. november 2007 ble hun utnevnt til minister for fødevarer, landbrug og fiskeri, en post, hun fortsatte på også i begynnelsen av Lars Løkke Rasmussens regjering, men ved en større omrokkering den 23. februar 2010 ble hun avsatt som minister, hvoretter hun overtok posten som formann for Det Udenrigspolitiske Nævn og næstformandskabet i Europaudvalget. Som minister for fødevarer, landbrug og fiskeri støttede Eva Kjer Hansen bl.a. en opphevelse av braklægningsordningen i 2007, argumenterte for at minske EU's landbruksstøtte og gennemførte en ny økologilov.
Hun ble miljøvern- og matvareminister i Lars Løkke Rasmussens andre regjering da den tok over 28. juni 2015. I februar 2016 ble det stilt mistillitsvotum overfor Eva Kjer Hansen av Det Konservative Folkeparti og Folketingets opposisjon. Bakgrunnen var uenighet om den såkalte landbrugspakke. Lørdag den 27. februar 2016 meldte Eva Kjer Hansen at hun trekker seg som minister-
Øvrig karriere og tillitsverv
Eva Kjer Hansen tok studentereksamen fra Aabenraa Statsskole i 1983, er ba.polit fra 1989 og cand.polit fra 2012 og har tillægsuddannelsen fra Danmarks Journalisthøjskole (1991).
Hun har vært medlem av Atlantsammenslutningens Repræsentantskab fra 1990 og formand fra 2000 til 2004. Hun ble kommandør av Dannebrogordenen i 2005.
CONCACAF-mesterskapet for kvinner 1993
CONCACAF's Women's Championship 1993 var et mesterskap i fotball for kvinner arrangert av CONCACAF. I motsetning til de andre mesterskapene (bortsett fra 2000-mesterskapet var dette verken VM-kvalifisering eller begrenset til medlemmer av CONCACAF. Turneringen ble spilt på Long Island i USA, og besto av fire lag:
Konkurransen besto av et gruppespill der alle lag møtes én gang.
Maren Haugli Tufto
Maren Haugli Tufto (tidligere Maren Haugli; født 3. mars 1985) er en norsk tidligere skøyteløper og syklist. Hun representerte klubben Jevnaker Idrettsforening på skøyter og Ringerike Sykkelklubb på sykkel. Maren Haugli er barnebarn av Sverre Ingolf Haugli, og en yngre søster til Sverre Haugli.
Haugli er norgesmester på skøyter i 2006 og 2009, og har blant annet ett norgesmesterskap på 1500 m (2006) og to på 3000 m (2005 og 2006).
2006-sesongen, OL i Torino
Hennes internasjonale gjennombrudd kom i europamesterskapet på Hamar i 2006, der hun ble nr. 5. Hun deltok på tre distanser under OL i Torino 2006, med åttendeplass på 5000 m som beste individuelle resultat, og syvendeplass i lagtempo. 4. mars 2006 tok hun sin første pallplassering i verdenscupen, da hun ble nr 3 på 3000 m i Heerenveen, bare slått av Cindy Klassen og Claudia Pechstein. Hun avsluttet sesongen med å bli nr. 5 under VM i Calgary.
OL-sesongen 2010
I 2010-sesongen var hun tilbake på det nivået hun hadde holdt fire år tidligere. Hun klarte ikke å komme seg opp på pallen i OL-sesongen, men ble nummer 5 på 5000 m i OL med tiden 7.02,19, personlig bestenotering på lavlandsbane. Det var hennes beste plassering i et globalt løp på fire år, og hun ble den første kvinnelige norske skøyteløper blant de seks beste i OL siden Bjørg Eva Jensen vant gull i 1980. I EM på Hamar i januar tangerte hun sin beste EM-plassering sammenlagt, og var noen få tidels sekund fra medalje på de to lengste distansene. I NM gikk hun imidlertid en svært dårlig 500 meter, og selv om hun vant de tre andre distansene, ble hun igjen slått av Hemmer i sammendraget. Hun ble imidlertid beste norske kvinne i allround-VM i Heerenveen, med 10.-plass, etter at hun så vidt kvalifiserte seg for 5000 m.
Sykkel
Haugli har også vunnet NM-bronse i sykkel, i lagtempo for Ringerike SK i 2010.
Sammenlagt i Verdenscupen
Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Jackson County (Indiana)
Jackson County er et fylke i den amerikanske delstaten Indiana.
Mekides Abebe
Mekides Abebe (født 29. januar 2001) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp og hinderløp.
I 2021 representerte hun Etiopia på øvelsen 3000 meter hinder under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun kom på 4. plass i finalen.
Flatfoot på Nilen
Flatfoot på Nilen (originaltittel: Piedone d'Egitto) er en italiensk kriminalfilm og action-komedie fra 1980 med Bud Spencer i hovedrollen. Regi er ved Stefano Vanzina (Steno). Dette er en fjerde og siste «Flatfoot-filmen».
Filmen er også kjent under de engelske titlene: Flatfoot in Egypt, og Flatfoot on the Nile.
Handling
I denne filmen havner politimannen Flatfoot i Kairo på grunn av et mord begått i Napoli. Det hele begynner med at niesen til en søkkrik oljemagnat fra Texas blir kidnappet og holdt som gissel ombord i en båt. Takket være tips fra en egypter ved navn Omar redder Flatfoot den unge damen. Men han sitter fremdeles igjen med spørsmålet om hvorfor hun ble kidnappet. Stort klokere blir han ikke etter en samtale med onkelen, den søkkrike oljemagnaten, som tilbyr ham ny jobb. Omstendighetene gjør at han aksepterer jobben som oljeselskapets livvakt, og da havner han ved Nilens bredder. Etter at han ankommer der begynner begivenhetene å skyte frem. Med bare nevene kaster han seg ut i kampen mot maktgale menn og arabiske leiemordere med sverd. Etterhvert skjønner han at drapet i Napoli har noe å gjøre med bortføringen av en professor som er verdt sin vekt i gull, da han har funnet ut en ny og oppsiktsvekkende metode for påvisning av olje i grunnen.
Rune Nilsen (professor)
Rune Nilsen (født 27. september 1948) er en norsk tannlege og forsker innen internasjonal helse. Han er professor emeritus i internasjonal helse ved Universitetet i Bergen.
Nilsen er utdannet tannlege og tok doktorgraden ved Universitetet i Bergen (UiB) i 1973. Han ble professor ved UiB i 1988, ledet UiBs Senter for internasjonal helse 1991–1996 og 2008–2012, og var viserektor 2001–2005. Fra 2011 til 2015 var Nilsen styreleder ved Høgskolen i Telemark. Nilsen ble i juli 2015 utnevnt til styreleder for interimstyret for Høgskolen i Sørøst-Norge. . 1. januar 2016 ble han oppnevnt til styreleder for det permanente styret, foreløpig med funksjonstid frem til 31. juli 2019.
Fylkesvei 4114
Fylkesvei 4114 går mellom Ore og Farsund lufthavn, Lista i Farsund kommune. Veien er 266 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 674 (Vest-Agder).
Lombard-effekten
Lombard-effekten (etter Étienne Lombard (1869–1920), som beskrev den i 1911) er økningen av stemmestyrken med økende bakgrunnsstøy for å overdøve denne støyen. Effekten er velkjent på restauranter og andre spise- og drikkesteder etter hvert som de fylles med gjester – men forekommer også i skoler, barnehager og forsamlingslokaler – antagelig de fleste steder hvor mennesker møtes og prater sammen. Ellers er den påvist hos fugler som kommuniserer med lyd, særlig på steder med mye veitrafikkstøy – nylig også hos slåttegresshoppe.
Hvor stor er Lombard-effekten?
Lombard-koeffesienten c angir effektens styrke i dB (desibel) pr. dB økning i bakgrunnsstøyen. Den er altså en ubenevnt størrelse. For lærere i et klasserom er den beregnet til 0,3 ved en bakgrunnsstøy på minst 40 dBA, dvs. at lydstyrken heves med 3 dBA når bakgrunnsstøyen øker med 10 dBA. dB-skalaen er innrettet slik at en økning på 3 dB tilsvarer en dobling av lydtrykknivået, mens 10 dB økning tilsvarer en tidobling. Beregningene ovenfor viser altså at når bakgrunnsstøyens lydtrykknivå tidobles, så dobles lydtrykknivået i stemmene.
I et forsøksrom på 108 m³ fant forskerne at c økte fra 0,2 ved en bakgrunnsstøy på 50 dBA til 0,5 ved 80 dBA. Akustikeren Jens Holger Rindel fant at c i ulike spisesteder lå på ca. 0,5, mens andre undersøkelser antyder verdier på 0,5–0.7. Etter Rindels beregninger vil den som snakker ved en bakgrunnsstøy på minst 45 dBA bruke et lydnivå Lsa, målt på 1 m hold, på Lsa = 55 + c • (Lna – 45) dBA.
Lombard-effekten i barnehager
Ved en undersøkelse av barnehager i Sverige fant Fredrik Sjödin at personalet gjennomsnittlig ble utsatt for ca. 71 dBA, dvs. et lydtrykknivå på mer enn det tidobbelte av det som er normalt ved en samtale. Støynivået (lydtrykknivået) økte jo flere barn som fantes i avdelingen. Dobbelt så mange barn førte til ca. 4 dBA mer støy. Støynivået økte altså mer enn økningen i antall barn (dobbelt så mange barn vil under ellers like forhold gi 3 dBA mer støy), og dette skyldtes antagelig Lombard-effekten. .
Nederlandsk mesterskap i friidrett innendørs 2008
Nederlandsk mesterskap i friidrett innendørs 2008 ble arrangert i Gent i Belgia 16. februar 2008.
Rutger Smith satte ny nederlandsk rekord i kulestøt i dette mesterskapet, med 20,89 meter.
Carl Gustav Witt
Witt oppdaget to asteroider. Den 8. oktober 1896 oppdaget han 422 Berolina og den 13. august 1898 oppdaget han (433) Eros.
Hovedbelteasteroiden 2732 Witt er oppkalt etter ham.
Skurugata
Det finns en rekke teorier om hvordan kløften en gang ble dannet. Den vanligste forklaringen er at kløften ble gravd ut av en iselv da innlandsisen smeltet. Andre tror at kløften er en sprekk i fjellgrunnen eller en forkastning. Fjellet i området og stenene på kløftens bunn utgjøres av gråbrun og mørkbrun porfyr med innlegg av kvarts og rød feltspat.
Det finnes en rekke mosearter i sprekken, noen av disse finnes ellers kun i fjellområder. I de omkringliggende skogene finnes også et interessant fugleliv. Blant annet kan man påtreffe storfugl, orre, jerpe og ravn.
Wattenscheid
Wattenscheid er en bydel i Bochum og tidligere kretsfri by i Ruhrområdet i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen fikk status som kretsfri by den 1. april 1926 innenfor Regierungsbezirk Arnsberg i provinsen Westfalen i Fristaten Preussen.
Skurugata
Selv på varme sommerdager pleier det å være svalt i bunnen av kløften, og enkelte år har hauger av snø og is ligget til langt ut på sommeren. Tidlig på sesongen og etter kraftig regn kan sprekken være fylt av vann. Området rundt Skurugata er et naturreservat og i området finnes en sti, cirka 2 km lang, som leder gjennom hele sprekken og opp på fjelltoppen Skuruhatt.
Wattenscheid
Med virkning fra 1. januar 1975 ble Wattenscheid innlemmet i den kretsfri byen Bochum.
Skurugata
I midten av kløften finnes en sten som det går å løfte bort, og bak denne finnes en gjestebok, plasseringen er markert med et skilt på klippeveggen.
En legende sier at en bøsse finnes gjemt i Skurugata, den skal ha blitt gjemt av en person kalt «Tjuva-Jösse». Det sies at den som finner bøssen vil få stor fremgang i livet.
Halfdan Kjerulfs plass (Oslo)
Halfdan Kjerulfs plass er en park ved St. Olavs gate nordøst for Slottsparken i Oslo.
Parken
Plassen er oppkalt etter komponisten Halfdan Kjerulf (1815–1868).
Halfdan Kjerulfs plass ligger i krysset mellom St. Olavs gate, Frederiks gate og Kristian Augusts gate og oppstår ved gateløp som gir et restareale på knapt fem hundre kvadratmeter.
Plassen er opparbeidet som park med gjerde rundt, store trær og fire bysteskulpturer:
I det lille bassenget med fontene finnes skulpturen Psyke.
Historie
Arealet som utgjør plassen var opprinnelig en del av slottets grunn.
I 1861 sørget Oslo Byes vel for beplantning. En byste over Halfdan Kjerulf var tenkt plassert på hans grav på Vår Frelsers gravlund, men en komité med Edvard Grieg som leder foreslo at det burde finnes en plass sentralt i byen. Bysten ble avduket i 1874. Plassen het fra 1870 Halfdan Kjerulfs plass. En gang i årene før dette var fontenen, tegnet av H.E. Schirmer, satt opp på plassen.
Plassen var opprinnelig vel ett mål stor, inntil Frederiks gates forlengelse nord for Kristian Augusts gate ble gjennomført i perioden på 1930-tallet og Frederiks gate ble utvidet med 10 meter i perioden 1942-47. Etter dette ble de tre andre bystene flyttet inn i den gjenværende plassen.
Norsk arbeidsgiverforening, som da hadde sitt hovedkontor ved plassen, bekostet i 1984 istandsetting av plassen med springvann, nytt gjerde og plassering av Psyke i bassenget.
Quo Vadis (1913)
Quo Vadis er en italiensk stumfilm fra 1913, regissert av Enrico Guazzoni. Manuset er basert på Henryk Sienkiewicz' roman Quo Vadis (1896).
Handling
Historien er lagt til Romerriket under keiser Neros regjering. Han er en ambisiøs mann besatt av absolutt makt, og for å oppnå dette ødelegger han alt som kan hindre ham. I mellomtiden blir en av soldatene hans forelsket i en ung kristen slave ved navn Licia, men kjærligheten deres blir hemmet av grusomheten til keiseren - som hater kristendommen.
Derfor gir keiseren ordre om å sette fyr på Roma, for så å gi de kristne skylden for brannen. Deretter sørger den grusomme Nero for at soldaten hans og Licia blir kidnappet, og sendt til en arena hvor de må slåss mot løvene.
Til siste hinder
Til siste hinder er en norsk film fra 2011, regissert av Anders Øvergaard med bl.a skuespillerne Elise Strømberg, Marthe Vonheim, Hanne Øberg og Julie Nordhuus.
Den hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på 26,761. VGs anmelder ga filmen terningkast 2, mens Stockholms filmfestival Junior 2012 ga filmen prisen for beste barnefilm. Filmen vant deretter Amandaprisen 2012 for «Beste barnefilm».
Handling
Ida tilhører den kuleste gjengen på skolen, og det hun liker aller best å gjøre er å gå på shopping sammen med bestevenninnen Karoline. Hun elsker livet sitt, helt til moren en dag forteller henne at de snart skal flytte, til en gammel, nedlagt gård i en bitteliten landsby i Nord-Norge. Ida misliker foreldrene for å ha tvunget henne bort fra vennene sine, og etter en uke på landsbyen går ting fra vondt til verre.
Ida anser de jevnaldrende ungdommene fra landsbygda som en gjeng «tapere» som aldri har hørt om kosmetikk, og som bruker all sin tid på hester. Ida er fast bestemt på å komme tilbake til hjembyen, og de gamle vennene sine, på en eller annen måte. Men et dramatisk møte med en hest, som heter Kehilan, skal forandre alt sammen.
Jasper County (Indiana)
Jasper County er et fylke i den amerikanske delstaten Indiana.
Chemnitz-Klaffenbach
Klaffenbach er den sørligste bydelen i byen Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. Bydelen har et areal på 8.66 km², et folketall på 2 315 innbyggere (31. desember 2010) og en folketetthet på 267,3 innbyggere/km².
Volapük (stiftelse)
Volapük er et ikke-kommersielt litteratur- og kulturforum grunnlagt sommeren 1990. Det er en upolitisk og idealistisk stiftelse som har som hovedformål å hjelpe frem kunstnere og kunst- og kulturprosjekter innen alle uttrykksformer.
Kort historikk
Volapük har arrangert en rekke festivaler innen teater, litteratur og musikk. Faste månedlige multikulturelle arrangementer og konserter, i tillegg til bl.a. skrivekurs og antologiutgivelser. Volapük har hatt samarbeid med flere større norske og nordiske kunstorganisasjoner, drevet utstrakt kulturformidling og gjennomført en rekke utvekslingsprosjekter internasjonalt og i Norge.
Antologi
Volapük har utgitt to debutantantologier – Stemmer i ett hus I og II- i samarbeid med Aschehoug forlag, mai 1993 og mai 1996. Redaktør var forfatteren Øystein Wingaard Wolf. Bøkene er å finne på alle landets biblioteker.
Johann Melchior Molter
Johann Melchior Molter (1696–1765) var en tysk fiolinist, komponist og kapellmester.
Liv
Johann Melchior Molter var sønn av lærer og kantor Valentin Molter, og fikk av ham den første musikkundervisningen. Han gikk på gymnaset i Eisenach, der han ble kjent med stedets hofforkester og dets repertoar. Fra 1717 var han fiolinist hos markgreve Karl III Wilhelm av Baden-Durlach i Karlsruhe, og giftet seg her med Maria Salome Rollwagen, som han fikk åtte barn med.
Markgreven sendte Molter på en toårig studiereise til Italia. Det gav ham mulighet til å bli kjent til den nyeste musikken til Antonio Vivaldi, Tomaso Albinoni, Giuseppe Tartini og Alessandro Scarlatti, kanskje kom han også i personlig kontakt med komponistene. Den italienske barokkstilen påvirket Molter varig. I 1722 ble han Johann Philipp Käfers etterfølger som kapellmester ved markgrevens badiske hoffkapell, en stilling han hadde til markgreven i 1733 oppløste orkesteret.
I 1734 ble Molter Johann Adam Birkenstocks etterfølger som kapellmester ved hertughoffet i Sachsen-Eisenach. På denne tiden skrev han flere verdslige og kirkelige vokalkomposisjoner, hvorav de fleste er tapt. Takket være hertugen kunne Molter i 1737 legge ut på en ny italiareise, og han gjorde seg da kjent med nyvinningene i musikklivet i Venezia, Bologna, Ancona, Roma, Napoli og Milano. Tilbake i Karlsruhe i 1742 fikk han tilbake sin tidligere stilling som kapellmester, men måtte betale en kompensasjon på 500 gulden. Molter ble i denne stillingen til sin død.
Verk i utvalg
Molter skrev 11 kirkekantater, oratoriet Höchst schmerzensvoller Tag for skjærtorsdag, flere verdslige kantater, 14 overtyrer, 21 orkestersonater, 8 orkesterkonserter, 170 symfonier, 20 orkestermenuetter og rundt 100 kammermusikalske kompositioner, til dels med konserterende instrumenter. I 1722 fikk han utgitt seks Esercizio studioso (Amsterdam, Le Cène) for fiolin og cembalo.
Konserter
Biskop Arnes saga
Biskop Arnes saga er en biskopsaga fra Island.
Sagaen skildrer livet til den islandske Árni Þorláksson, som var biskop av Skálholt fra 1269 til 1298.
Biskop Arne var en av de fremste lederne av en kirkelig reformbevegelse på Island og kom i konflikt med det islandske aristokratiet om kirkens uavhengighet. Sagaen leder opp til, men inkluderer ikke sættargjerda på Avaldsnes, som satte punktum for disse konfliktene.
I tillegg beretter sagaen om flere andre forhold, blant annet innføringen av lovbøkene Járnsíða og Jónsbók på Island, og konfliktene mellom erkebiskop Jon Raude og Eirik II Magnussons formyndersstyre.
Forfatteren
Antakeligvis var sagaen skrevet av biskop Arnes nevø, Arne Helgeson, som etterfulgte sin onkel i 1298. Andre mulige forfattere er de andre geistlige som var knyttet til bispestolen på Skálholt i Arne Helgesons tid. Sagaen ble sannsynligvis skrevet kort tid etter biskop Arnes død i 1298, og den er skrevet med et tydelig formål, å ære en av kirkens store helter på Island, og å sikre og styrke de seirene kirken hadde hatt på 1200-tallet.
Biskop Arne
Arne ble født i 1237, den yngste sønnen til Torlak Gudmundsson Gris og Halldora Ormsdatter. Familien var aristokratisk, Arne var blant annet i slekt med jarlen Gissur Torvaldsson. Brødrene til Arne tok over farsarven, mens Arne gikk i lære hos abbeden Brand Jonsson. Arne steg raskt i gradene og ble sendt til erkebiskopen i Nidaros som islendingenes kandidat da bispestolen på Skálholt ble tom. Sagaen legger stor vekt på den unge Arnes åndelige kvaliteter, men også på hans mot og politiske kløkt. Under sine opphold i Norge skal Arne ha utviklet et godt forhold til kong Magnus Lagabøte. Selv om biskop Arne døde i 1298 forteller ikke om dødsleiet hans. Arnes død berettes derimot om i andre kilder som biskop Laurentius saga.
Sagaens handling
I sagaen følger vi biskop Arne Torlaksson fra han blir født i 1237 til 1290, da sagaen slutter brått. Arne var en av de fremste lederne av en kirkelig reformbevegelse på Island som var inspirert av tankene til pave Gregor I den store. Sagaen passer inn i en videre europeisk kontekst der geistlige i flere land forsøkte å reformere kirken etter Gregors idealer. Sagaen fokuserer på Arnes rettslige og politiske konflikter med aristokratiet, særlig de som omhandler kirkenes eiendommer, men også om Arnes kristenrett. I denne perioden var det relativt vanlig at geistlige giftet seg. Arne arbeidet for å styrke kravet om geistlig sølibat, og sagaen beretter om flere rettssaker der Arne bryter opp ekteskap i et forsøk på å håndheve regelen om sølibat. Sagaen inneholder også en stor mengde brev og dokumenter fra andre bispedømmer og også fra paven. Godt og vel 60 av disse er innarbeidet i teksten.
Striden om de islandske kirkene
Sagaens hovedfortelling begynner ved at Arne vendte tilbake til Island etter å ha blitt vigslet som Skálholts nye biskop. Med seg hadde han brev fra erkebiskop Jon Raude som krevde full kirkelig kontroll over alle eiendommene som var knyttet til kirkene på Island. Tradisjonelt hadde aristokratiet beholdt kontrollen over disse eiendommene når de opprettet en kirke. Dermed hadde de kunnet disponere inntektene fra dem som de ville. Målet til de geistlige var å opprette et beneficialsystem på Island. Motparten i konflikten ble ledet av Ravn Oddsson, en av Islands mektigste menn.
I Torlak Torhallssons fotspor
Dette var ikke første gangen krav om kirkelig kontroll over eiendommer hadde blitt stilt på Island. Biskop Torlak Torhallsson, senere kanonisert som helgen, hadde ført den samme kampen under sitt episkopat 1178-1193 og hadde vunnet fram i en av Islands regioner, Austfirðingafjórðungur. Da Arne tok konflikten opp igjen, kunne han altså bygge videre på det Torlak hadde oppnådd. Likevel møtte han raskt sterk motstand.
En midlertidig seier
Arne ble støttet av erkebiskopen, men hadde også et godt forhold til kong Magnus Lagabøte. I bytte mot Arnes hjelp med å få lovtatt lovboka Járnsíða holdt Magnus seg nøytral i konflikten om de islandske kirkene. Saken ble da tatt opp i Nidaros og lagt under erkebiskop Jon Raudes dom, som resulterte i et knusende nederlag for aristokratene, som sagaen beretter om i detalj. Etter dette begynte de geistlige å appropriere eiendommene som var knyttet til de islandske kirkene.
Formynderstyret til Eirik II Magnusson
Da Magnus Lagabøte døde i 1280 var sønnen hans Eirik umyndig. Formynderstyret som da kom til makten var svært kirkefiendtlige. I Norge ble erkebiskopen i Nidaros, Jon Raude, sendt i eksil, og på Island ble eiendommene som de geistlige hadde tilegnet seg tatt tilbake av aristokratene under ledelse av Ravn Oddson. Arne og de andre geistlige som hadde arbeidet for geistlig kontroll over disse eiendommene kjempet altså i motbakke frem til formynderstyret gradvis mistet makten til fordel for den unge kongen.
Siden kirken på Island var underlagt erkebispesetet i Nidaros, var dette en krisetid for kirken i både Norge og på Island, noe beskrivelsene i sagaen speiler. Erkebispesetet i Nidaros sto tomt i flere år før erkebiskop Jørund ble valgt som Jons erstatning, men selv etter valget var støtten Arne fikk fra Nidaros svak på grunn av interne konflikter mellom Jørund og domkapitlet i Nidaros.
Biskop Arnes kristenrett
Mens Jon Raude fremdeles var erkebiskop, ga han biskop Arne i oppdrag å skrive en ny kristenrett for Island. Den skulle erstatte og oppdatere de kristenrettslige bestemmelsene i Grágás og blant annet legitimere de geistliges eierskap over kirkene. Denne kristenretten baserte seg på kanonisk lov, men også lovbøkene til Magnus Lagabøte og Jon Raudes egen kristenrett.. Arne fikk den lovtatt på Island, men den ble tilsidesatt under formynderstyret. Den ble gjeldende lov for hele Island på 1300-tallet,
Opptakten til sættargjerden på Avaldsnes
Sagaen forteller om hvordan Arne forsøkte å kultivere et bedre forhold til kong Eirik enn hva han hadde hatt til formynderstyret, blant annet ved å bli med ham på felttog i Danmark. Eirik var mindre kirkefiendtlig enn hans formyndere hadde vært, og ettersom formynderstyret gradvis mistet makt til fordel for den unge kongen ble situasjonen på Island mindre tilspisset, det islandske aristokratiet fulgte kongen. I tillegg døde Ravn Oddsson, Arnes sterkeste motstander på Island.
Overleveringer
Originalversjonen av Biskop Arnes saga ble skrevet i perioden 1304-1320, og er gått tapt. Den versjonen av teksten som foreligger idag er basert på bruddstykker av det som anslås å være direkte avskrifter av originalen, og er overlevert på fem pergamentblad fra to forskjellige håndskrifter. To av bladene stammer fra håndskriftet AM 220 VI fol., trolig skrevet rundt midten av 1300-tallet. De tre andre bladene er bruddstykker av AM 122 fol., eller Reykjarfjarðarbók, som er skrevet senest 1375, og som i tillegg omfatter Sturlunga saga. Bruddstykkene av AM 220 VI fol. er eldre enn Reykjarfjarðarbók og står nok originalen nærmere.
Sagaen ble samlet og sammenfattet fra disse bruddstykkene av Guðrún Ása Grímsdóttir for Íslenzka fornritafélag. Den finnes i norsk oversettelse, basert på arbeidet til Guðrún, oversatt av Gunhild og Magnús Stefánsson og utgitt av H.Achehoug & co i samarbeid med Thorleif Dahls kulturbibliotek.
Johann Christoph Bode
Johann Joachim Christoph Bode (født 16. januar 1731, død 13. desember 1793) var en tysk musiker, journalist, forlegger og embedsmann. I dag er han mest kjent som en ledende frimurer og lederen for Illuminatus-ordenen i dens siste dager.
Bode ble frimurer i 1761, da han ble innviet i St Johanneslosjen Absalon til de tre brennesler i Hamburg. Gjennom frimureriet kom han i kontakt med Illuminatus-ordenen.
Han ble rekruttert inn i ordenen av Adolf Franz von Knigge på et frimurerkonvent i Wilhelmsbad i 1782. Der steg han raskt i gradene, og etter at Adam Weishaupt og Knigge forsvant ut av ordenen etter at den ble forbudt av bayerske myndigheter i 1785, var Bode lederen for organisasjonen. Dette var han fram til sin død i 1793. Men med ham døde organisasjonen ut.
I 1787 stiftet Bode «forbundet av tyske frimurere», en organisasjon som skulle fortsette å utbre Illuminatus-ordenens tanker. Organisasjonen lyktes aldri i dette, og var ordenens siste krampetrekninger.