cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrettelse med elefant
Middelhavsregionen
Romerne, karthagerne og de makedonske grekerne gjorde iblant bruk av elefanter til henrettelser, da de også gjorde bruk av krigselefanter til militære formål, mest kjent i tilfellet med Hannibal. Opptegnelser viser at desertører, krigsfanger og forbrytere mot militære lover ble sendt til døden under en elefants fot. Perdiccas, som ble regent i Makedonia etter Aleksander den stores død, lot mytterister som støttet Meleagers fraksjon, bli kastet til elefantene for knusing i byen Babylon. Den romerske skribenten Quintus Curtius Rufus beretter om denne hendelsen i Historiae Alexandri Magni: «Perdiccas så at de [mytteristene] var paralyserte i hans nåde. Fra hovedhæren kalte han fram om lag 300 menn som hadde fulgt Meleager da han brøt ut fra det første møtet som ble holdt etter Alexanders død, og han lot disse bli kastet til elefantene foran øynene på hele arméen. Alle ble trampet til døde under dyrenes føtter...»
Den romerske skribenten Valerius Maximus forteller på samme tid hvordan general Lucius Aemilius Paulus Macedonicus «etter at kong Perseus ble beseiret i 167 f.Kr., lot menn bli kastet for elefanter for å bli trampet til døde for samme ordrebrudd [desertering]... Og denne brå og harde avstraffelsen var virkelig nødvendig for å opprettholde den militære disiplinen, for det er på denne måten hærers styrke står fast, og når den viker av fra den rette kurs, kommer styrken til å bli omstyrtet.»
Det finnes færre omtaler av tilfeller hvor elefanter har blitt brukt som rene bødler i sivile saker. Et slikt eksempel er nevnt av Josefus og i den deuterokanoniske boken tredje Makkabeerbok i forbindelse med egyptiske jøder, selv om historien imidlertid er apokryfisk. Tredje Makkabeerbok beskriver et forsøk fra Ptolemaios IV Filopator (regjerte 221–204 f.Kr.) på å slavebinde og brennemerke jøder i Egypt med Dionysos’ symbol. Da majoriteten av jøder nektet, er det sagt at kongen skal ha latt dem innringe, og beordret dem trampet til døde av elefanter. Massehenrettelsene ble imidlertid avbrutt, og det påstås å ha vært engler som grep inn. Etter dette skal Ptolemaios ha inntatt en mer ettergivende holdning overfor sine jødiske undersåtter.
Dødsfall i nyere tid forårsaket av elefanter
Dødsfall forårsaket av elefanter er fortsatt vanlig i de deler av Afrika og det sørlige Asia hvor mennesker og elefanter lever i sameksistens. Bare i Sri Lanka omkommer 50–100 mennesker årlig som et resultat av sammenstøt mellom mennesker og elefanter. Dette dreier seg om ville elefanter som angriper mennesker.
Å bli knust av elefanter er en stor yrkesrisiko for elefantvoktere i zoologisk hage.
Da George Orwell jobbet som politi for den britiske kolonialregjeringen i Burma 1926, var han tvunget til å håndtere en hendelse hvor en tam elefant gikk berserk, og drepte en mann ved å tråkke på ham. Orwell beskriver hendelsen i sitt essay «Å skyte en elefant» («Shooting an Elephant»): «Friksjonen fra det store dyrets fot hadde flådd huden av hans rygg på samme måte som når en flår en kanin».
Lissomus
Lissomus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Små (gjerne ca. 7 millimeter), brede, ovale, blankt brunrøde til svarte smellere. Antennene er forholdsvis korte, i alle fall delvis sagtakkede. Oversiden er hårløs, fint og jevnt punktert. Pronotum er rundet. Dekkvingene er jevnt avsmalnende uten markerte punktrader.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen.
Kunståret 1972
Kunståret 1972 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1972.
Gulstripehonningeter
Gulstripehonningeter (Lichenostomus chrysops) er en fugl i gruppen Lichenostomus i familien honningetere. Den er endemisk til Australia.
Underarter
Det er beskrevet tre underarter av gulstripehonningeter :
Jens E. Ekornes
Jens Ellingsen Ekornes (født 20. januar 1908, død 25. november 1976) var en norsk gründer og forretningsmann. Han grunnla i 1934 J.E. Ekornes Fjærfabrikk, som i dag er Ekornes.
Han reiste til USA i 1946, og arbeidet ved en madrassfabrikk for å lære mer om faget. Han hadde også tidligere vært i USA. Tilbake i Sykkylven samme år hadde han med seg nye maskiner fra USA. Året etter ble produksjonen av møbleldeler satt i gang.
Jens var eneeier av selskapet fram til 1960, da aksjeselskapet J.E.Ekornes Fabrikker AS ble etablert, og brødrene hans, Leif og Martin, ble medeiere.
Da han døde i 1976 ble hans bror, Martin Ekornes ny adm.dir.
La serva padrona
La serva padrona (norsk: En liten hustyrann eller Et lite huskors) er en opera buffa (intermezzo) i to akter med musikk av Giovanni Battista Pergolesi. Librettoen er av Gennaro Antonio Federico.
Historie
Den svenska premieren fant sted på Eriksbergsteatern i Stockholm 3. oktober 1781.
Handling
Operaen utspiller seg i Italia på begynnelsen av 1700-tallet.
Bleknonne
Bleknonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.
Utbredelse
Den forekommer på Sulawesi og De små Sundaøyer i Indonesia og på Øst-Timor.
Underarter
Det er beskrevet to underarter av bleknonne :
Malta under EM i friidrett 1982
Malta deltok med en utøvere under EM i friidrett 1982 som ble arrangert 6.–12. september 1982 i Athen. Utøveren fra Malta tok ingen medaljer under mesterskapet.
Ove Christian Roll
Ove Christian Roll (født 12. januar 1816 i Trondhjem, død 4. mai 1869 samme sted) var en norsk dommer, offiser og politiker.
Bakgrunn
Han var sønn av brigadelege Gottlieb Christian Roll, som kom fra Danmark, og hans andre hustru Albertine Ovidia Krog. Han var oppkalt etter sin morfar, sogneprest Ove Christian Hersleb Krog på Melhus. Han tok artium ved Trondhjems katedralskole i 1833 og deretter offisersutdannelse, så juridisk embedseksamen i 1840.
Karriere
Deretter tjenestegjorde han i Trondhjemske infanteribrigade. Mens han var stasjonert i Overhalla, var han i 1850 ordfører.
I 1850 ble Roll utnevnt til politifullmektig i Fredrikshald, hvor han ble varamann til Stortinget i 1854 og byens ordfører i 1859.
I 1859 ble han utnevnt til assessor (dommer) ved Trondhjems stiftsoverrett, og i 1861 til justituarius ved stiftsoverretten. I 1866 ble han også valgt til Trondhjem bys ordfører.
Roll ble i 1861 opptatt som medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Han døde i 1869, etter lang tids nervesykdom. Han ble begravet på Domkirkegården.
Hvithodenonne
Hvithodenonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.
Utbredelse
Den forekommer på Sumatra, Java og Bali i Indonesia, Malaysia, Singapore, i det sørlige Thailand og i det sørlige Vietnam.
Underarter
Det er beskrevet to underarter av hvithodenonne :
Malta under EM i friidrett 1986
Malta deltok med en utøver under EM i friidrett 1986 som ble arrangert 26.–31. august 1986 i Stuttgart. Utøveren fra Malta hadde ingen plasseringer blant de åtte beste i noen øvelser under mesterskapet.
Dan Martin
Daniel/Dan Martin er navnet til flere personer:
Vålerenga Fotball Damer i 2008
Vålerenga Fotball Damer spilte i 2008-sesongen på tredje nivå i norsk fotball, i 2. divisjon avdeling 1. Det var første sesong med Arne Berger som hovedtrener.
Vålerenga vant sin avdeling i 2. divisjon og møtte Linderud-Grei fra 1. divisjon i kvalifisering til 1. divisjon 2009. Linderud-Grei gikk seirende ut over to kamper og beholdt dermed plassen i divisjonen.
CS Universitatea Craiova
U Craiova 1948 Club Sportiv eller Universitatea Craiova (stiftet 1948) er en rumensk fotballklubb fra Craiova.
Meritter
2017–18, 2020–21
De gamle visene 3
De gamle visene 3 er den tredje samlingen med gamle viser, utgitt på Forlaget For Alle i 1974. Totalt ble det utgitt fem bøker i serien De gamle visene - bind 1-5, som var basert på Alf Prøysens spalte for gamle viser i Magasinet For Alle. Nils Johan Rud skrev bokens forord, og forteller at visene er hentet fra årgangene 1956-1957, en direkte overføring fra den andre boken. I denne utgaven er det noter med hvert skillingstrykk. De gamle visene 3 har også undertittelen «Skilling-viser».
Kulturhelt
Kulturhelt er en mytologisk helt som spesiell for en gruppe (kulturell, etnisk, religiøs og lignende) som endrer sine omgivelser eller verden ved oppfinnelse eller oppdagelse. En typisk kulturhelt kan bli gitt æren for oppdagelsen av ilden, eller jordbruket, sanger, tradisjon, lov eller religion, og er vanligvis den viktigste legendariske figuren til et folk, tidvis som grunnleggeren av det herskende dynasti som med rette eller urette har genealogi som peker tilbake til kulturhelten.
I mange kulturer er den mytologiske figuren en kombinasjon av en luring og en kulturhelt. Som illustrasjon for dette stjal Prometheus i gresk mytologi ilden fra gudene for å gi den til menneskene.
I mange mytologier og trosforestillinger hos indianere i Nord-Amerika er det prærieulvens ånd som stjal ilden fra gudene (eller stjernene eller solen), og er mer av en luring enn en kulturhelt. Indianere fra sørøstlige delen av USA har på typisk vis sett på haren som luring/kulturhelt, og indianske stammer i nordvestlige USA mot Stillehavet har mytologiske fortellinger som har en ravn i denne rollen. I en del fortellinger stjeler ravnen ilden fra sin onkel beveren og gir den til sist til menneskene.
Den vestafrikanske edderkoppen Ananse er også forestilling om en luring som er utbredt på det afrikanske kontinent. Hos mayaene var heltetvillingene kulturhelter, mens Väinämöinen var finnenes kulturhelt i eposet Kalevala.
Bruce Marshall
Claude Cunningham Bruce Marshall (født 24. juni 1899 i Edinburgh, Skottland, død 18. juni 1987 i Biot, Frankrike), kjent som Bruce Marshall, var en britisk forfatter. Hans forfatterskap strakte seg innenfor både sakprosa og skjønnlitteratur innfor en rekke emner og sjangre. Hans første bok A Thief in the Night kom ut i 1918, muligens selvpublisert. Hans siste, An Account of Capers, ble utgitt posthumt i 1988, et tidssprang på 70 år.
Liv
Marshall ble født i Edinburgh i Skottland som sønn av Claude Niven Marshall og Annie Margaret (pikenavn Bruce) Marshall. Han fikk sin utdannelse ved Universitetet i St. Andrews. Han ble katolikk i 1917 og forble aktiv og interessert i troen resten av livet.
Under den første verdenskrig tjenestegjorde hans som menig i Highlands lette regiment. Han ble innstilt som sekondløytnant i Royal Irish Fusiliers, et irsk kavaleriregiment i 1918. Seks dager før våpenstillstanden i Compiègneskogen ble han alvorlig skadet. Modige tyske medisinske personell risikerte intens beskytning for å redde ham og han ble tatt som krigsfange. Skadene førte til at en fot ble amputert. Han ble forfremmet til løytnant i 1919 og tjenesteudyktig i 1920.
Etter krigen fullførte han sin utdannelse i Skottland, ble revisor og flyttet til Frankrike hvor han arbeidet i Paris-avdelingen for revisjonsselskapet Peat Marwick Mitchell.
I 1928 giftet han seg med Mary Pearson Clark (1908–1987). De fikk en datter, Sheila Elizabeth Bruce Marshall. I 2009 ble hans barnebarn Leslie Ferrar skattmester for prins Charles.
Han bodde i Paris under Tysklands invasjon av Frankrike i 1940 og unnslapp to dager før byen ble okkupert. Tilbake i England gikk han inn i militæret, tjenestegjort innledningsvis i Royal Army Pay Corps (en avdeling med ansvar for utbetalinger) som løytnant. Han ble forfremmet til kaptein i etterretningsvesenet og støttet den franske motstandsbevegelse, og deretter som oberstløytnant for Displaced Persons Division i Østerrike. Han ble overført til General Service Corps i 1945 og forlot hæren som oberstløytnant i 1946.
Etter krigen dro Marshall tilbake til Frankrike, flyttet til Côte d'Azur (den franske riviera) og levde der for resten av sitt liv. Han døde i Biot i Frankrike, seks dager før han fylte 88 år.
Forfatterkarriere
Som konvertitt til katolisismen er hans fortellinger ofte humoristiske og mildt satiriske og vanligvis med religiøse overtoner. Viktige emner som er til stede i hans tekster er den katolske tro, bokføring, skotsk kulturarv, og krig, eventyr og intriger. Figurer som jevnlig går igjen er regnskapsførere og katolske prester. Hans figurer er ofte glad i dyr og opptatt av deres velvære og behandling. Samtidig viser han jevnlig forakt for moderne kunst og litteratur.
Hans første litterære verk var en samling noveller kalt A Thief in the Night som ble utgitt mens han fortsatt var en student ved Universitetet i St. Andrews. Hans første roman, This Sorry Scheme, ble utgitt i 1924. En strøm av romaner fulgte deretter, men ingen av de bøker han utga før den andre verdenskrig ble så kjente og populære som Father Malachy's Miracle (1931).
Etter den andre verdenskrig kunne Marshall oppgi å være regnskapsfører og ble forfatter på fulltid. For sitt tidligere liv hvor han var begge deler, uttalte han en gang, «Jeg er regnskapsfører som skriver bøker. I regnskapssirkler er jeg hyllet som en stor forfatter. Blant forfattere er jeg antatt å være en kompetent regnskapsfører.»
Blant hans mer kjente verker etter krigen er The White Rabbit (1953), en biografi over flyoffiseren «Tommy» Yeo-Thomas, som beskrev hans bedrifter og lidelser mens han var i motstandsbevegelsen under krigen.
Et viktig emne for hans forfatterskap er religion og med særlig fokus på katolisisme. Hans første store suksess, Father Malachy's Miracle, handler om en uskyldig skotsk prest og hans møte med syndig oppførsel får ham til å bli involvert i et mirakel. Et antall av hans senere romaner handler også presteskapet som møter fristelser, men som makter å triumfere på en fordringsløs og ydmykt vis, eksempelvis The World, the Flesh, and Father Smith (1944); A Thread of Scarlet (1959), og Father Hilary's Holiday (1965). Andre bøker sentrerte om religiøse emner mer innenfor den katolske lære og dens forhold til moderne liv framfor personlig ansvar, eksempelvis The Bishop (1970), Peter the Second (1976), Urban the Ninth (1973) og Marx the First (1975).
Marshall uttrykte stor kjærlighet til sitt hjemland. Mange av hans bøker hadde handling fra Storbritannia eller hovedfigurer av britisk nasjonalitet. De verkene som viser størst hengivenhet for Skottland er antagelig The Black Oxen (1972), som Marshall selv karakteriserte som et skotsk epos.
Flere av hans bøker har handling om og med spioner og intriger, eksempelvis Luckypenny (1937), A Girl from Lübeck (1962), The Month of the Falling Leaves (1963), Operation Iscariot (1974), An Account of Capers (1988), The Bank Audit (også kjent som The Accounting) (1958), og Only Fade Away (1954).
En del av hans romaner har figurer som forfatteren selv kunne ha et handikap i form av tap av et lem. Tidvis kunne en hovedfigur fra en roman opptre i en mindre rolle i annen roman.
Marshall var relativt populær i sin tid. Hans bøker ble utgitt av store forlag på begge sider av Atlanterhavet (derav kunne han engelskspråklige utgivelser ha ulike titler). Minst to av hans bøker ble valgt til medlemsbøker i bokklubber i juni 1945. Hans bøker ble også oversatt til andre språk, blant annet nederlandsk, fransk, tysk, italiensk, polsk, tsjekkisk, portugisisk og spansk.
Michael Moore i Trump-land
Premieren på filmen var bare elleve dager etter innspillingen, 18. oktober 2016 i IFC Center i New York City. De fire hundre billettene til premieren ble gitt ut gratis og etter premieren stilte Moore opp for å svare på spørsmål. Fra 19. oktober 2016 var filmen tilgjengelig for visning i USA etter markedsføring på Twitter. Filmen fikk positiv omtale på Rotten Tomatoes, med en gjennomsnittlig rating på 5,9 av 10. Ved utgangen av oktober hadde den spilt inn om lag 150.000 dollar i USA.
I tillegg til visning på TV i Norge 25. oktober 2016, ble filmen vist på Channel 4 i Storbritannia 29. oktober 2016 og finsk TV 1. november 2016.
Liste over olympiske medaljevinnere i gymnastikk (kvinner)
Liste over olympiske medaljevinnere i gymnastikk inneholder samtlige kvinnelige utøvere som har tatt en olympisk medalje i gymnastikk.
Tvin Moumjoghlian
Tvin Carole Moumjoghlian (født 21. juli 1989) er en libanesisk bordtennisspiller. Hun representerte Libanon under Sommer-OL 2012 i London etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for Asia.
Jian Fang Lay
Lay Jian Fang (født 6. mars 1973) er en australsk bordtennisspiller. Hun representerte Australia i sommer-OL i 2000, 2004, 2008, 2012, 2016 og 2020.
Józef Chłopicki
Grzegórz Józef Chłopicki (født 14. mars 1771 Kapustyń (Kapustynia) i Volhynia, død 30. september 1854 i Kraków) var en polsk general.
Cyanidutslippet ved Baia Mare 2000
Cyanidutslippet ved Baia Mare 2000 oppsto i byen Baia Mare i Romania 30. januar 2000. Som følge av brudd i en demning ble det sluppet ut store mengder cyanidholdig spillvann fra en av gruvene i byen.
Józef Chłopicki
Bakgrunn
Józef Chłopicki stammet fra en ubemidlet adelsfamilie. Han ble utdannet ved basilianernes skole i Szarogrod, men derfra stakk han av i 1785 for å melde seg til tjeneste i den polske armé.
Sepsi OSK Sfântu Gheorghe
Sepsi OSK  (stiftet 2011) er en rumensk fotballklubb fra Sfântu Gheorghe.
Józef Chłopicki
Soldat, offiser
Han inntrådte i 1785 i den polske armé, og kjempet mot russerne i Kościuszko-oppstanden i 1794, og var da general Franciszek Rymkiewicz' adjutant. Han utmerket seg særlig i slaget ved Racławice (4. april 1794). Warszawa ble oppgitt til russerne den 8. november 1794, og etter dette dro Chlopicki til Frankrike.
Han deltok deretter som polsk legionær i de franske felttogene i Italia 1799-1801 i Den cisalpinske republikks hær, under general Jan Henryk Dąbrowski. I Frankrike ble han kjent under navnet Grégoire Joseph Clopicki de Necznia.
Cyanidutslippet ved Baia Mare 2000
I tillegg til cyanid inneholdt utslippet en rekke tungmetaller, særlig kobber, men også bly, sink m.m. Flere elver ble kraftig forurenset. I elvene Sasar, Lapus, Someș og Tisza langt inn i Ungarn døde det meste av fisk og annet liv. Etter to uker nådde forurensningen Donau, og etter fire uker nådde forurensningen den rumenske byen Tulcea i Donaudeltaet.
Józef Chłopicki
Soldat, offiser
Han var fransk oberst i krigen mot Preussen og Russland 1806-1807, med særlig distinksjon i slaget ved Eylau og i slaget ved Friedland. Han var 1809-1811 brigadegeneral i Spania og i 1812 i «Den store armé». Han ble såret i slaget ved Borodino og ble forbigått ved forfremmelser (han hadde forventet utnevnelse til divisjonsgeneral), og tok deretter samme år avskjed.
Cyanidutslippet ved Baia Mare 2000
Cyanid-giften forsvant likevel raskt, og livet i elvene kom gradvis tilbake. Oversvømmelser i Tisza om våren fikk konsentrasjonen av tungmetaller til å komme under faregrensen, mens virkningene for næringskjeden videre bestod lenger.
Józef Chłopicki
Soldat, offiser
Han bosatte seg i Paris, men vendte i 1814 tilbake til Polen og ble i 1815 utnevnt av tsar Aleksander I av Russland divisjonsgeneral i russisk-polsk tjeneste. Han fratrådte imidlertid snart etter en personlig fornærmelse fra storfyrst Konstantin Pavlovitsj, og levde som privatmann.
Cyanidutslippet ved Baia Mare 2000
Årsaker
Ulykkens årsaker var en blanding av konstruksjonsfeil, manglende kontroll og ekstreme værforhold med stor nedbør.
Ulykken i kunsten
2009 slapp det tyske bandet Rammstein albumet Liebe ist für alle da med blant annet en låt kalt Donaukinder (Donaubarn) som en tributt til ulykken.
Artines
Artines er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Józef Chłopicki
Soldat, offiser
Ved den polske revolusjonens utbrudd sluttet han seg til frihetsvennene, inntrådte som øverstkommanderende i den provisoriske regjering og var i syv uker Polens diktator (5. desember 1830-23. januar 1831). Han innså imidlertid at opprøret var et håpløst foretagende, og ble mistenkt for russiskvennlighet. Han avgikk allerede i januar.
Artines
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere. Grunnfargen varierer fra rødbrun til gråbrun. På oversiden er det gjerne et par hvite flekker midt på forvingen, og spissen kan være lys. På undersiden har særlig bakvingen mer omfattende tegninger, som ofte omfatter en stor, svart øyeflekk med brungul kant, rundt denne små, hvite eller sølvfargede flekker som danner en spiral.
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Józef Chłopicki
Soldat, offiser
Chłopickis memoarer fra Napoleonstiden ble utgitt på polsk i 1849.
Artines
Utbredelse
De fleste artene lever i Brasil, men slekten er utbredt mot nord til Costa Rica.
Vitenskapsåret 1511
Vitenskapsåret 1511 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1511.
Magne Nilssen
Magne Nilssen (født 30. oktober 1910 på Ringsaker, død 15. februar 2005 på Gjøvik) var en predikant, redaktør og sangforfatter.
Han skrev mange kristne sanger, og noen havnet i melodiboken. Han er forfatter av «Ungdommens lykke er samfunn med Gud» som kanskje er hans mest kjente og komponist av «Liten er jeg nok».
Nilssen var aktiv i Norsk Luthersk Misjonssamband fra 1931 til 1977. Han var forkynner i Oppland krets i perioden 1931 til 1942, han var ungdomssekretær i perioden 1942 til 1947, redaktør av Blåveisen (magasin) samt sekretær ved hovedkontoret 1947 til 1956, deretter kretssekretær i Oppland fra 1956 til 1972, og forkynner for hovedstyret til 1977.
I en årrekke var han leirleder på leirstedet Åreeld, Hermannstølen i Tisleidalen. Stedet ble skjenket til Norsk Luthersk Misjonssamband av to søstre. Magne Nilssen og kona drev stedet som husfar og husmor. Det var også stevner der hver sommer.
Nilssen var gift med Marie, og sammen fikk de 4 barn.
Malta under EM i friidrett 1994
Malta deltok med en utøver under EM i friidrett 1994 som ble arrangert 7.–14. august 1994 i Helsingfors. Utøvere fra Malta tok to medaljer under mesterskapet.
Robert Wyman
James Robert Wyman (født 27. april 1909 i West Ham i London, død 1978) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Wyman ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Wyman, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, James Borland, John Coward, Gordon Dailley, John Davey, Carl Erhardt, James Foster, John Kilpatrick og Archibald Stinchcombe.
Esenboğa internasjonale lufthavn
Esenboğa internasjonale lufthavn (tyrkisk:Ankara Esenboğa Havalimanı eller Esenboğa Uluslararası Havalimanı), er en flyplass i Ankara, Tyrkias hovedstad. Flyplassen ble åpnet i 1955 og er oppkalt etter landsbyen Esenboğa (med stum g), som betyr "frisk okse".
Beliggenhet
Flyplassen ligger nordøst for Ankara, 28 km fra sentrum. Transport ned til sentrum skjer vanligvis med taxi (ca. 45 TRY en vei) eller med buss (Havaş, ca. 11 TRY 11 en vei). Veien mellom flyplassen og sentrum ble bygget ut sommeren 2006 og kuttet kjøretiden til sentrum med mange minutter.
Terminaler
En kombinert innenriks- og utenriksterminal ble åpnet i oktober 2006, etter to år med byggearbeid.
Den nye innenriks- og utenriksterminalen har følgende fasiliteter::
Alternativ NASA landingsplass
Esenboğa lufthavn er en av nødlandingsflyplassene for NASAs romferger.
Selskaper og ruter
Per april 2017 har flyplassen 20 selskaper som flyr til 94 destinasjoner.
Tuft stavkirke
Tuft stavkirke (Tupta kirkja) var ei middelalderkirke av stavverk, trolig reist omkring år 1200. Stavkirken hadde lengdeaksen orientert i sørvestlig–nordøstlig retning. På et kart fra 1772 er stavkirken tegnet inn østre del av datidens kirkegård. Kirkestedet ligger grunn avstått fra Tuft nedre (gnr. 5). Nye Tuft kirke ble reist på ei slette inntil sørsiden av den gamle kirkegården, som siden er utvidet. Kirkestedet er fortsatt i bruk og ligger cirka 1 kilometer nord for sentrum i dagens Hvittingfoss i Ytre Sandsvær (nå i Kongsberg kommune). Lokalt kalles plassen Tuftmoen og har tidligere også vært ekserserplass («Exerceer Plads for det Laurdalske Compagnie»). Stavkirken ble revet i 1880, da nye Tuft kirke sto klar.
Kirkestedet
Det ble gjort flere forsøk på å nedlegge kirkesognet etter reformasjonen i Norge. I 1624 forekommer en brevveksling mellom kongen på den ene siden og biskopen og stattholderen på den andre, der kongen den 4. august skriver: «''... Thurfft Annex, liggendes under Sandshverv Hovedkirke, bekvemmeligen kan afskaffes og Bønderne en af de andre tvende forne Sandshverv Hovedkirkes Annexer at kunde underlægges; thi beder vi eder og ville, at I det saaledes forordner, at forne Thurfft Annex afskaffes og de 9 Bønder, som hertildags til forne Annex ligget haver, heretter under Commenes Annex maa lægges. . .''».
I 1629 ble kirkeklokkene i Tuft overført til Komnes kirke, og døpefonten gikk samme vei. Tuft kirke ble lagt øde og ble liggende ubrukt i 12 år. Den 30. april 1636 beordret imidlertid biskopen at Tuft kirke skulle gjenoppta sine tjenester og heretter holde åtte gudstjenester årlig, trolig etter protester fra menigheten. I 1639 fikk derfor Komnes ny døpefont, siden den som hadde blitt overført dit fra Tuft måtte tilbakeføres. Protester ble det også ved nedleggingsforslag i 1770-årene og på 1800-tallet.
Alle de fire kirkene i Sandsvær prestegjeld ble solgt under en offentlig auksjonen den 7. juli 1723. Kjøperne var et selskap bestående av sogneprest Baltzar Brock, sersjant Hans Pedersen Lindum og overprokurør Knut Boesen fra Bragernes. Den 12. november 1801 havnet imidlertid kirken i lensmann Wessels eie, for 100 riksdaler. Wessel døde i 1825 og skiftet etter ham var ferdig i 1830. Kirken ble hadde blitt taksert til 80 speciedaler, og den ble solgt tilbake til menigheten den 15. august 1832 for takstsummen.
Kirkebygget
Hovedkilde til kirkens utseende er måleskisser utført av arkitekt Christian Christie samt nevnte portaler. Ellers forekommer eldre besiktigelsesrapporter. Christie beskriver en enkel, enskipet langkirke med ei rektangulær grunnflate som måler 36,1 x 16,2 fot (ca. 11,55 m x 5,03 m), noe som avviker betydelig fra Dietrichsons måling på 22 x 17 fot (6,90 x 5,33 m), som kanskje kun omfatter skipet uten koret. Dietrichsons målinger er omregnet til meter basert på at 1 fot tilsvarte 31,374 cm i tidsrommet 1824–1875.
Det tilnærmet kvadratiske koret hadde på Christies tid samme bredde som skipet, men han påpeker at det opprinnelig var smalere, noe også både Dietrichson og Gran synes å være enige om er riktig. Bortsett fra én stav i hvert hjørne av den rektangulære kirken, markerte to mellomstaver i langveggene hvor korskillet gikk. Skillet hadde to innvendige søyler, dekorert med et vakkert korsøylekapitel, i åpningen mot koret. Sannsynligvis markerte også disse søylene bredden av det opprinnelige koret, som Sigrid og Håkon Christie anslår i bokverket Norges kirker til å ha vært cirka 2,90 m bredt. Det antas å ha blitt utvidet til samme bredde som skipet en gang i middelalderen, men dette lar seg ikke dokumentere. Sammenstillingen av tegninger hos Nicolay Nicolaysen, som publiserte Christies tegninger, kan ha forledet Lorentz Dietrichson til å anta at Tuft kirke opprinnelig var en midtmastkirke, men det har ikke latt seg gjøre å føre beviser for denne spekulasjonen.
Etter utvidelsen skal kirken ha hatt svalganger langs alle fire veggene. Disse var skrøpelige på 1600-tallet og antas å ha blitt revet i 1699. En miniatyrtegning av kirken på et kart fra 1772 viser en enkel langkirke med våpenhus med sadeltak foran vestgavlen og takrytter midt på mønet. Tegningen viser også at kirken da hadde to sørvendte vinduer, noe sørportalens østre vangeplanke kan bære spor av. Ifølge Christie & Christie i Norges kirker skal kirken ha stått sånn til den ble revet. Stavkirken ble revet da nye Tuft kirke sto klar i 1880.
Bevarte gjenstander
Christie beskrev tre portaler: vestportal og sydprotal i skipet og sydportal i koret. Vestportalen er oppbevart i Kulturhistorisk museum, der også to vangeplanker og en overliggerplanke fra skipets sydportal befinner seg. Vestportalen er en praktportal med dyre- og rankeornamentikk som føyer seg inn i telemarkstradisjonen. Vangeplankene har hatt halvsøyler som er skåret vekk under kapitélnivået. Sydportalen er mye enklere og har ikke hatt vangeplanker med utskåren ornamentikk. Døpefonten fra kirken er å finne i Drammens Museum. Det finnes også en kirkemodell med korsarm på den ene siden.
Middelalderkirkegården
Da den nye kirken sto klar i 1880, ble kirkegården utvidet sørover, slik at middelalderdelen kunne bevares og ligge urørt. Det eldste kjente gravminnet der har følgende inskripsjon: «Herunder hviler støvet af Hans Gulliksen Gravdal født paa gaarden Tanum i Lardal den 29de mai 1777 og døde paa gaarden Gravdal den 28de november 1868».
FC Botoșani
Fotbal Club Botoșani (stiftet 2001) er en rumensk fotballklubb fra Botoșani.
Sanghonningeter
Sanghonningeter (Lichenostomus virescens) er en fugl i gruppen Lichenostomus i familien honningetere. Den er endemisk til Australia.
Underarter
Det er beskrevet fire underarter av sanghonningeter :
Pagten
Pakten (originaltittel: Pagten) er en dansk adventskalender på tjuefire episoder, først sendt på DR1 i 2009. Manusforfatter var Maya Ilsøe.
Handling
Den onde isheksa Iselin vender tilbake – til den lille byen Thyregod. Nissenes tidligere pakt er utløpt og nå truer hun nissenes eksistens. Iselin ønsker makt over hele den magiske verdenen, men også menneskenes verden. Nissene har enda en sjanse – de må finne et nytt menneske som kan hjelpe dem med å finne en magisk pakt som ble opprettet mellom en nisse (Saia) og et menneske (Grundtvig) for over 200 år siden.
Iselin fryser Saia, og resten av Nissefamilien må stå sammen for å finne det nye mennesket som kan se dem – og hjelpe dem.
Lyda – den yngste nissen – finner skolegutten Malte på omtrent samme alder. Malte har det ikke greit på skolen, og når han forteller at han er valgt ut for å hjelpe nissene blir det enda vanskeligere. Men flaks for ham har de om Grundvig på skolen, og med god kunnskap fra læreren Helle er de i stand til å løse "De magiske prøvene", som skal vise hvor pakten befinner seg.
Gibbus – storebroren til Lyda – møter en nissejente som heter Aris i skogen. Dette er egentlig Iselin i forkledning. Gibbus merker ikke det, og blir forelsket i henne. Han forteller henne alle deres hemmelige planer, noe som gjør at Iselin alltid er ett skritt foran. Resultatet blir at Fabio – faren til Gibbus og Lyda – blir fryst.
Rune har det ikke bra hjemme. Han bor på en stor gård. Problemet er at det går dårlig økonomisk og den står i fare for å måtte selges, samtidig som foreldrene til Rune krangler bak ryggen på ham. Det foreldrene ikke vet er at Rune får med seg veldig mye av det de krangler om, og etter en krangel så tillstår Rune at han lokket Viji opp på taket, og han blir utvist fra skolen. Senere viser Iselin seg for ham, og han blir Iselins hjelper. Han gjør det fordi Iselin lokker ham med nok rubiner til å redde gården. Rune forstår derimot etter hvert at Iselin lurer ham og at hun egentlig er ond, så han går over til nissenes side.
Oestodes
Oestodes er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Små til middelsstore (7 - 10 millimeter), avlange, blanke, parallellsidige smellere. Hodet og pronotum er svarte, dekkvingene kan være gulbrune. Antennene er lange og tynne.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i det nordøstlige Nord-Amerika.
Systematisk inndeling
Inntil nylig ble gruppen plassert i underfamilien Lissominae, men er nå skilt ut.
FC Academica Clinceni
Fotbal Club Academica Clinceni (stiftet 2005) er en rumensk fotballklubb fra Clinceni.
Nils Nilsson Skum
Foreldrene hans, Nils Thomasson Skum og Margareta Nilsdotter, jobbet med rein, og Nils Nilsson ble født under flyttingen fra Kautokeino til Gällivare. Han selv arbeidet også for det meste med reindrift. Som kunstner var han helt selvlært. Fra 1893 var han gift med Helena Kuhmunen.
Skum døde i Sjiska i Gällivare. Boken Ballet renar, som kom ut først etter at han var død, tar for seg tradisjonell reindrift i ord og bilde, slik Skum hadde opplevd det. Ernst Manker var redaktør for begge bøkene.
Mange av verka til Skum er i dag å finne på Nordiska museet i Stockholm, hos Gällivare kommune og hos LKAB i Kiruna.
Miscodera arctica
Miscodera arctica er en bille og den eneste i slekten Miscodera, i delgruppen (underfamilien) sandgravere (Broscinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Miscodera arctica er vanlig og utbredt i hele Europa, østover til Japan. Den finnes i Nord-Amerika.
Utseende
Miscodera arctica er under 8 millimeter lang og har metallglans. Brystskjoldet (pronotum) er adskilt fra dekkvingene av en tydelig innsnøring (hals).
Levevis
Miscodera arctica er en nordlig art. Den er ganske vanlig og finnes i tilknytning til skog og på fjellet. Sjeldent kan den finnes på lyngmarker. Larvene lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Saturday Night’s Alright for Fighting
«Saturday Night's Alright for Fighting» eller «Saturday Night's Alright (For Fighting)» er en sang fremført av Elton John. Teksten ble skrevet av Bernie Taupin og musikken ble komponert av Elton John for hans album Goodbye Yellow Brick Road.
Informasjon
Sangen ble utgitt i juli 1973 som den første singelen fra albumet, og gikk inn på Top 10 i Storbritannia og Top 20 i USA. Til tross for at singelen ble en beskjeden suksess i forhold til Elton Johns øvrige hits, er det fortsatt en av hans mest kjente sanger.
Xian Yi Fang
Xian Yi Fang (født 20. august 1977) er en fransk bordtennisspiller. Hun representerte Frankrike i sommer-OL i 2008 og 2012.
Kysthonningeter
Kysthonningeter (Lichenostomus versicolor) er en fugl i gruppen Lichenostomus i familien honningetere. Den forekommer i Australia og Ny-Guinea.
Underarter
Det er beskrevet fire underarter av kysthonningeter :
Slaget om Ardennene
Slaget om Ardennene var et av åpningsslagene under første verdenskrig. Det fant sted mellom 21.-23. august 1914 og var del av det større slaget om grensene.
Bakgrunn
Den franske øverstkommanderende Joseph Joffre beordret et angrep gjennom Ardennene som en støtteoperasjon til den franske invasjonen av Lorraine. Ifølge den franske krigsplanen Plan XVII ville de møte begrenset tysk motstand og det franske hurtigskytende artilleriet ville ha en fordel i de skogfylte områdene i Ardennene.
Innen 20. august ble det klart at tyskerne hadde betraktelig flere soldater i området enn tidligere antatt. Samme dag iverksatte de tyske styrkene et motangrep mot den franske fremrykningen i Lorraine. På tross av det startet Joffre en offensiv i Ardennene den neste dagen.
De tyske styrkene i Ardennene var midtpartiet av den tyske fremrykningen inn i Frankrike (Schlieffenplanen).
Slaget
Slaget foregikk i tykk tåke, som gjorde rekognosering vanskelig og bidro til at franskmennene tolket de tyske styrkene som betraktelig mindre enn hva som var tilfellet. De første dagene var preget av mindre trefninger og slaget tok virkelig til 22. august.
De tyske styrkene hadde rykket frem og gravd forsvarsstillinger.
De franske soldatene var fremdeles kledd i førkrigsuniformer med sterke farger som var dårlig egnet som kamuflasje. I tillegg la de franske styrkene vekt på offensive operasjoner og flere angrep ble slått tilbake av tyske maskingeværer og artilleri.
Etter slaget
I motsetning til de tyske styrkene som hadde gravd seg ned i forsvarsstillinger foretok de franske styrkene en uorganisert tilbaketrekning sent på ettermiddagen 23. august. 3. armé trakk seg tilbake til Verdun og 4. armé trakk seg tilbake mot Sedan og Stenay.
Lost Records
Lost Records DA ble drevet fra Askøy utenfor Bergen i årene 2000-2006. Selskapet bestod av artister og produsenter fra Bergen og omegn. Chill-out samleplaten "Polar bears on the beach" (CD/Vinyl) fra 2003 var selskapets eneste utgivelse. Lillescenen på den nå nedlagte regionale festivalen Lost Weekend var "Lost Records scenen".
AFC Chindia Târgoviște
Asociația Fotbal Club Chindia Târgoviște (stiftet 11. august 2010) er en rumensk fotballklubb fra Târgoviște.
Miao Miao
Miao Miao (født 14. januar 1981) er en australsk bordtennisspiller. Hun representerte Australia i sommer-OL i 2000, 2004, 2008 og 2012.
London 2012: The Official Video Game
London 2012: The Official Video Game er det offisielle olympiske videospillet til sommer-OL 2012 i London. Videospillet ble utviklet av Sega Studios Australia og gitt ut av Sega 26. juni 2012 i Nord-Amerika, 28. juni 2012 i Australia og 29. juni 2012 i Europa. Det er også det andre offisielle videospillet basert på sommer-OL 2012.
Li Qiangbing
Li Qiangbing (født 30. april 1985) er en østerriksk bordtennisspiller. Hun representerte Østerrike i sommer-OL i 2008, 2012 og 2016.
Ionestyrke
Ionestyrken til en løsning er et mål på konsentrasjonen av ioner i denne løsningen. Ioniske forbindelser dissosierer i ioner når de blir oppløst i vann. Den totale elektrolyttkonsentrasjonen i en løsning vil påvirke viktige egenskaper, slik som dissosiasjonen og løseligheten av ulike salter. En av de karakteristiske egenskapene til en løsning med oppløste ioner er ionestyrken.
Kvantifisering av ionestyrke
Ionestyrken, I, til en løsning er en funksjon av konsentrasjonen av alle ioner som er til stede i løsningen.
hvor ci er den molare konsentrasjon av et ion (mol·dm−3), zi er ladningen til ionet, og summen inkluderer alle ioner i løsningen. For en 1:1 elektrolytt som natriumklorid er ionestyrken lik konsentrasjonen, men MgSO4 har derimot fire ganger så stor ionestyrke. Generelt bidrar multivalente ioner (det vil si ioner med flere valenser) sterkt til ionestyrken.
For eksempel er ionestyrken til en blandet løsning bestående av 0,050 mol dm−3 Na2SO4 og 0,020 mol dm−3 NaCl er: I = 1/2((2 × (+1)2 × 0.050) + (+1)2 × 0.020 + (−2)2 × 0.050 + (−1)2 × 0.020) = 0.17 mol·dm-3
Siden volumenheter i ikke-ideelle løsninger strengt tatt ikke kan legges sammen, foretrekkes det ofte å arbeide med molalitet (mol/kg{H2O}) fremfor molaritet (mol/L). I dette tilfellet er ionestyrke definert som:
Sundes verden – 52 av de aller beste
Sundes verden – 52 av de aller beste er et album av Øystein Sunde. Albumet ble utgitt på Spinner Records i 2006.
Sporliste
CD 1
Henrik Olrik
Ole Henrik Benedictus Olrik (født 24. mai 1830 i København, død 2. januar 1890 i Frederiksberg) var en dansk kunstmaler og billedhugger. Han var far til Dagmar Olrik, Axel Olrik, Eyvind Olrik, Hans Olrik og Jørgen Olrik som alle gjorde seg bemerket i dansk kultur og historieforsking.
Bakgrunn, tidlig karriere
Henrik Olrik ble født i København og var sønn av tollkontrollør Johan Henrik Ludvig Olrik (1794–1880) og Benedicte Martinette, født Heiberg (1801–1876). Han utdannet seg først til billedhugger hos Herman Wilhelm Bissen, men da han måtte sørge for egen ernæring, fant han snart en inntektskilde i å utføre forminskede kopier etter Bertel Thorvaldsens verker til Den Kongelige Porcelænsfabrik. Samtidig besøkte han også Det Kongelige Danske Kunstakademis dekorasjonsklasse, og i begge fag vant han 1848-1851 Akademiets sølvmedaljer. Selv om lysten til å tegne og male også var levende hos ham, gikk han videre som billedhugger, stilte ut noen portrettbuster og konkurrerte til gullmedaljen. Da hans forsøk ikke lyktes, og han hadde oppnådd offentlig understøttelse for å utdanne seg videre i utlandet innenfor dekorasjonsfaget, så reiste han til Paris, og her ga han endelig etter for sin lyst til å bli kunstmaler, besøkte Thomas Coutures atelier, og stilte i 1855 for første gang ut sine malerier.
Folkelivsbilder
Påvirket av nasjonalromantikke malte Olrik også mindre folkelivsbilder, blant disse vakte særlig En Brud pyntes af sin Veninde (1860) fordelaktig oppmerksomhet for innbydende fargebehandling. Bildet ble kjøpt inn til Den Kongelige Malerisamling i København. Begge retninger forente han så å si i noen større portrettgrupper med figurer i legemsstørrelse, for eksempel av greve Bille-Brahe-Selbyes familie og grevinne Piper med fem barn i et landskap, som også fungerte godt som rene familieportretter. I et senere portrettbilde, som forestilte hans to døtre i hagen, ga han seg med virtuosmessig sikkerhet i lag med en de mest utfordrende fargesammensetninger: De rødhårede jentene bærer roser og jordbær, omgitt av forgrunnsløvverket i dets fulle solopplyste kraft.
Kirkekunst
Han malte i tidens løp noen altertavler og flere religiøse bilder, men det mest betydningsfulle må ha vært det alterbildet han laget for Sankt Matthæus kirke på Vesterbro i København. Dette skal være Danmarks største altertavlemaleri. Olrik malte det i klassisk neobarokk stil rett på selve koravslutningens mur. Bildet forestiller «Bjergprædiken» og viser mer enn 130 personer. Ved sin rike anordning fremheves også lysets heldige fordeling og fargens kraftige, men harmoniske virkning. Det regnes også for å være hans mest modne arbeid.
Senere malte Olrik seks av apostlene til Marmorkirken, men det var alt han rakk før han brått døde fra å få fullført bildet. Likeledes nådde ikke det store, historiske bilde han skulle utferdige til Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg slott lenger enn til de første forberedelsene.
Olrik har trolig utrettet nesten like mye på den dekorative kunstens område, dels også som maler. Allerede 1853 vant han den «Neuhausenske Præmie» for en sølvsukkerskål (sammen med E. Vieth). For Ipsens Terrakottafabrik, Den Kongelige Porcelænsfabrik, H.C. Drewsens Elektropletfabrik og V. Christesens Sølvvarefabrik utførte han en masse modeller. En stor sølvkandelaber, som i 1870 ble utstilt i London som industrigjenstand, nøt den ære det følgende år å bli utstilt samme sted som kunstverk. Et sølvskjold, han utførte for V. Christesen i 1888, var smykket med motiver fra Valdemarenes historie. Et stort dekorativt billedhuggerverk var hans utkast til minnesmerke for tsar Alexander II av Russland, og hans siste, ufullførte verk var også i samme retning, en stor sølvjardinière med figurer, som billedhugger H.C. Petersen måtte fullføre etter hans død.
Kongelig portrettør
Olrik vant seg raskt et ansett navn som portrettmaler, og fikk gjentatte ganger male portretter av kong Christian IX av Danmark. Likeledes malte han prinsessen av Wales (Christian 9.s datter Alexandra, gift med den senere Edvard 7. av Det forente kongeriket).
Det sikre håndlag med portretter gjorde at Olrik også ble satt til å tegne mengdevis av portretter over på trestokker for xylografering, både i dansk Illustreret Tidende og for det norske Illustreret Nyhedsblad. Disse pleide han kun å signere med initialene «H.O.». I tillegg var Danmarks første 10-kroneseddel (i omløp 1875–1890) og 100-kroneseddel (i omløp 1875-1888) begge tegnet av Olrik.
«Englemaler?»
I 1879 malte Olrik portretter av både Sigurd Ibsen og Henrik Ibsen. Sistnevnte eies i dag av Nasjonalgalleriet i Oslo. Til Erik Werenskiold uttalte Ibsen i 1894 at han ikke hadde vært noen god modell for Olrik; «... jeg passet ham nok ikke!» Grunnen mente han var at Olrik i lang tid på forhånd hadde beskjeftiget seg med å lage «engleportræter».
I 1871 ble Olrik medlem av Kunstakademiet, og i 1878 fikk han det «Det anckerske Rejselegat». I 1883 ble han professor, og i 1887 ble han valgt til medlem av Akademirådet. Han ble 20. mai 1859 gift med Hermina Valentiner (23/11 1839 – 13/4 1917), datter av forpakter Hermann Valentiner.
Henrik Olrik døde i 1890 etter kort tids sykdom.
UTC+01.00
UTC+01.00 er et belte av tidssoner som ligger en time før standardtiden UTC.
For Den iberiske halvøy gjelder lignende problemstilling men på omvendt manér. Spania, som ligger som en vestlig «utstikker», har ønsket om felles tid med brorparten av Vest-Europa betydd mer enn enhet med Portugal og et mer naturlig tidssonervalg.
I 2008 omfattet UTC+01.00 følgende områder:
Annet
Časové pásmo
UTC+00.20
UTC+00.20 ble brukt i Nederland fra 1909 til 1940. Den var kjent som Amsterdamtid eller Nederlandsk tid.
Den eksakte tidssonen var egentlig GMT +0h 19m 32.13s inntil 17. mars 1937, da den ble forenklet til GMT +0h 20m. Da Tyskland okkuperte Nederland under andre verdenskrig ble Berlintid brukt, og dette har blitt beholdt siden.
Vanilla Fudge
Vanilla Fudge er et amerikansk tungrock band. Bandets opprinnelige besetning, vokalist/organist Mark Stein, bassist/vokalist Tim Bogert, gitarist/vokalist Vince Martell, og trommeslager/vokalist Carmine Appice, spilte inn fem album i løpet av årene 1966–1969, før de ble oppløst i 1970. Bandet har vært gjenforent i ulike sammenhenger og er for tiden i aksjon med de fire opprinnelige medlemmene. Bandet har blitt omtalt som; en av de få amerikanske forbindelser mellom psykedelica og det som snart ble heavy metal.
Carl Corwin
Carl Gottfred Birch Corwin (1922–1999) var en norsk arkitekt som er best kjent for å ha formgitt flere modernistiske kirker.
Vanilla Fudge
Påvirkning
Medlemmene av Vanilla Fudge var store beundrere av The Beatles, og ”coveret” flere av deres sanger, inkludert «Ticket to Ride», samt «Eleanor Rigby». Debutalbumet Vanilla Fudge siterer «Strawberry Fields Forever» på slutten, med linjen "there's nothing to get hung about".
Carl Corwin
Corwin ble født i Oslo. Han ble utdannet ved ETH i Zürich og hadde Fulbright-stipend i USA. Han var assistent hos Blakstad og Munthe-Kaas før han etablerte egen praksis i 1956 etter å ha vunnet konkurransen om å tegne den norske sjømannskirken i København.
I arbeidet med kirkene samarbeidet Corwin med kunstnere som Sigurd Winge og Else Hagen. Av større prosjekter ellers kan nevnes det store VEAS-anlegget som renser avløpsvann til Oslofjorden. Corwin har ellers tegnet blant annet barnehage på Nesøya og Solvik aldershjem på Høvikodden.
Corwin var medlem av arkitektsammenslutningen PAGON, som ble dannet i 1949 til fremme av modernistisk arkitektur.
Børsteløper
Børsteløper er en av billene i delgruppen (underfamilien) børsteløpere (Loricerinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Børsteløper er vanlig og utbredt i Europa, østover til Mongolia.