cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Billy Cox
Etter at The Jimi Hendrix Experience ble oppløst i 1969, ble Cox med i Hendrix' nye band, Gypsy Sun and Rainbows, og var med og spilte under Woodstockfestivalen i august 1969. Cox ble også med i Hendrix' neste band, Band of Gypsys. Cox og Hendrix startet opp igjen The Experience sammen med Mitch Mitchell våren 1970. Denne konstellasjonen av bandet varte til Hendrix døde 18. september 1970.
Diskografi
Solo
Med Buddy Miles
Band of Gypsys
The Jimi Hendrix Experience
Francisco Ayres
Francisco Ayres er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Konrad Raiser
Konrad Raiser (født 25. januar 1938 i Magdeburg i Tyskland) er en tysk teolog, prest og tidligere generalsekretær i Kirkenes verdensråd.
Bakgrunn
Konrad Raiser er sønn av juristen Ludwig Raiser og vokste opp i Schwerin, Göttingen, Bad Godesberg og Tübingen. Han tok abitur i 1957 i Tübingen.
Prest, teolog
Han ble ordinert som luthersk (evangelisk) prest i 1964. Han jobbet da allerede i den evangeliske kirken i Württemberg. Der jobbet han frem til 1965, da han dro til Harvard i USA for videre studier. Han kom tilbake til Tyskland i 1967, og jobbet som assistent i praktisk teologi ved Universitetet i Tübingen. I 1970 tok han doktorgrad i teologi.
I 1969 begynte han å jobbe ved Kirkenes verdensråds hovedkvarter i Genève. Han jobbet da som studiesekretær for Faith and Order-avdelingen. I 1973 ble han utnevnt til visegeneralsekretær med ansvar for avdelingen for rettferdighet og tjeneste. I denne perioden var han også i programkomiteene for KVs generalforsamlinger i Nairobi og Vancouver.
Han vendte tilbake til Tyskland i 1983 og inntok en stilling som professor i systematisk teologi ved Ruhr-Universität Bochum. Der var han samtidig leder for universitetets økumeniske institutt. Fra 1983 til 1993 var han også leder for Deutschen Evangelischen Kirchentag, et økumenisk forum for tyske protestantiske kirker. han var også redaksjonsleder for tidsskriftet Ökumenische Rundschau, og han var med i forbredelsekomiteene for den europeiske økumeniske kirkekonferansen i Basel i Sveits i 1989 og KVs verdensforum for rettferdighet, fred og skaperverkets integritet i Seoul i Sør-Korea i 1990. I 1991 var han utsending fra sitt kirkesamfunn til KVs generalforsamling i Canberra.
Generalsekretær for Kirkenes Verdensråd: I 1992 ble han valgt av sentralkomiteen i Kirkenes verdensråd til organisasjonenens generalsekretær for en femårsperiode. Han startet arbeidet i vervet i januar 1993, og i september 1996 ble han gjenvalgt for en ny femårsperiode. Denne gikk ut 2002, men på grunn av interne prosesser i organisasjonen ble den utvidet med ett år, og gikk ut 2003.
Raiser er æresdoktor ved det teologiske akademiet i Budapest og ved universitetet i Genève. Han har gitt ut fire bøker og en rekke artikler i tidsskrifter. Som generalsekretær for Kirkenes verdensråd var han også redaktør for tidsskriftet The Ecumenical Review.
Japans grunnlov
Japans grunnlov (japansk: 日本国憲法, Nihon-Koku Kenpō) er det fundamentale lovverk som bestemmer konstitusjonen og den politiske styringen av Japan. Den ble innført den 3. mai 1947 som ny lov for etterkrigstidens Japan. Den japanske grunnloven innførte et parlamentarisk system for regjeringen og garanterte bestemte grunnleggende rettigheter for borgerne. Den fastslo at Japans keiser er «symbolet på staten og folkets enighet» og utøver kun seremoniell rolle uten besittelse av riket.
Grunnloven, også kjent som «Etterkrigsgrunnloven» (japansk: 戦後憲法, Sengo-Kenpō) eller «Fredsgrunnloven» (平和憲法, Heiwa-Kenpō), er mest kjent for dens paragraf 9 der det japanske folk for alltid frasier seg retten til å føre krig sammen med retten til å ha militære styrker på land, på havet eller i luften.
Grunnloven ble trukket opp under den allierte okkupasjonen av Japan som fulgte avslutningen av den andre verdenskrig. Den hadde til formål å erstatte Japans tidligere militaristiske og absolutte monarki med et liberalt demokratisk styresett. For øyeblikket er det et rigid og ubøyelig dokument og ingen påfølgende endringer har blitt gjort siden det ble innført.
Historiske opprinnelse
Grunnloven av 1889 for keiserriket Japan (vanligvis kalt for «Meijigrunnloven» etter keiseren som styrte da den ble skrevet) var den grunnleggende loven for den tidligere japanske staten. Den ble innført etter Meijirestaurasjonen i 1868 og ga en blandet form for konstitusjonelt og eneveldig monarki, basert både på modeller fra både Preussen og Storbritannia. I teorien var keiseren av Japan, tennō, den øverste hersker, og kabinettets statsminister ble valgt av et keiserlig råd, som var keiserens tilhengere. I teorien var keiseren statens overhode, men det var statsministeren som var den faktiske lederen av regjeringen. Under Meijirestaurasjonen ble statsministeren og hans kabinett ikke nødvendigvis valgt fra de valgte medlemmer av riksdagen. I opprettelsen av den nye etterkrigsgrunnloven fra 1947 ble Meijigrunnloven fullstendig omskrevet.
Francisco Macedo
Francisco Macedo er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Simon Crean
Simon Findlay Crean (født 26. februar 1949, død 25. juni 2023) var en australsk politiker. Han var leder for Australian Labor Party og leder av opposisjonen fra november 2001 til 2. desember 2003.
Camille Lacourt
Camille Lacourt (født 22. april 1985 i Narbonne i Frankrike) er en fransk svømmer.
Lacourt havnet på førsteplass i 50 meter ryggsvømming for menn under Langbane-EM i svømming 2010. Han kom på andreplass under 100 meter svømming som var en del av VM i svømming 2010 på kortbane som ble arrangert i desember 2010. Lacourt representerte Frankrike sammen med Jérémy Stravius under VM i svømming 2011, blant annet under 100 meter ryggsvømming.
Francis Sejersted
Francis Sejersted (født 8. februar 1936, død 25. august 2015 ) var en norsk historiker med hovedvekt på moderne økonomisk historie samt skandinavisk historie på 1800- og 1900-tallet. Han er mest kjent fra tiden han satt som formann i Den Norske Nobelkomite (1991 til 1999). Han var leder for ytringsfrihetskommisjonen 1996-1999 og styreformann i institusjonen Fritt Ord fra 2000 til 2011.
Bakgrunn
Sejersted var sønn av høyesterettsadvokat Fredrik Christian Steffens Sejersted, barnebarn av Francis Harbitz. Han var fetter av Hans Fredrik Dahl og Knut S. Selmer. Familien hadde lange juristtradisjoner. Han valgte å studere filologi. Han var formann i Den Konservative Studenterforening 1957 og Det Norske Studentersamfund 1962. Sejersted tok hovedfag i historie i 1965.
Han var far til juristen (nåværende regjeringsadvokat) Fredrik Sejersted. og til litteraturviteren Jørgen Magnus Sejersted (professor i nordisk litteraturvitenskap og dekan ved Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Bergen).
Sejersted som historiker
Francis Sejersted var dosent i historie ved Universitetet i Oslo 1971–1973 og deretter professor i sosial og økonomisk historie samme sted fra 1973 til 1998. Fra 1988 til 1998 var han direktør for Senter for teknologi og kultur ved Universitetet i Oslo. Han var fra 1999 tilknyttet Institutt for samfunnsforskning.
Fra 1971 til 1975 redigerte han Historisk tidsskrift.
Sejersted regnes som en av grunnleggerne av økonomisk historie som selvstendig historisk deldisiplin. Han var også en av de første i Norge som fikk et professorat i økonomisk historie. Han skrev Fra Linderud til Eidsvold Værk (to bind, 1972, 1978) om overgangen til industrisamfunn i Norge på 1800-tallet sett i lys av Mathiesen Eidsvold Værks utvikling, som var et av landets ledende treforedlingsbedrifter. I 1973 skrev Sejersted om den tidligere sjefen i Norges Bank, Nicolai Rygg, i boken Teori, ideal og virkelighet: Nicolai Rygg og pengepolitikken i 20-årene. Dette regnes som et sentralt verk om paripolitikken på 1920-tallet der norsk økonomi gjennomgikk en særnorsk lavkonjunktur på grunn av et misforstått ønske om å gjenvinne pengeverdien før første verdenskrig.
På 1970-tallet formulerte historikerne Sejersted, Even Lange og Tore Jørgen Hanisch det som skulle bli den ledende forståelsen av Norges vei ut av krisen i 1930-årene: At krisen ble overvunnet gjennom teknologisk endring og vekst i hjemmenæringene, og ikke gjennom keynesiansk etterspørselsvekst eller eksport. Denne forståelsen kan kort oppsummeres ved begrepet «vekst gjennom krise». Først i andre halvdel av 1990-tallet ble dette synet utfordret av en ny generasjon av historikere, anført av Einar Lie, Erlend Bjørtvedt og Christian Venneslan.
Hjernebølge
Hjernebølger er milliarder av nerveceller som kommuniserer med hverandre ved hjelp av bittesmå elektriske impulser.
Francis Sejersted
Sejersted som historiker
På 1980-tallet var Sejersted initiativtaker til at det ble igangsatt et tverrfaglig forskningsprosjekt om teknologihistorie, og han var blant annet prosjektleder for historieverket Norsk Hydros Historie i forbindelse med Norsk Hydros 100-årsjubileum. Sejersted argumenterer mot den teknologideterministiske posisjon i historiefaget.
Hjernebølge
Hjernen er elektrisk aktiv natt og dag hele livet. Denne aktiviteten kan registreres som hjernebølger ved å sette elektroder utenpå kraniet, forsterke signalene og vise dem på en dataskjerm. Denne målemetoden kalles elektroencefalografi (EEG). Hjernebølgene svinger med forskjellig hastighet (frekvens) avhengig av bevissthetstilstanden, akkurat som utslagenes størrelse (amplitude) kan variere. Vanligvis oppdeler man EEG-frekvensspektret (0,5–36 Hz) i fire forskjellige frekvensbånd tilsvarende de fire typer hjernebølger: delta-, theta-, alfa- og beta-bølger. Disse bølgenivåer er utelukkende bestemt av deres frekvens.
Francis Sejersted
Sejersted som historiker
Sejersteds syntese for tolkningen av den historiske utviklingen de siste 200 i Norge er kjent som «demokratisk kapitalisme». Han løftet fram betydningen av småborgerskap og lokale demokratiske krefter fra 1800-tallet og fremover. Dette står i kontrast til den dominerende tolkningen, der bøndenes og arbeiderbevegelsens vekst er i fokus. Sejersted tok til orde for å se 1800-tallets politiske utvikling som et utslag av rettsstatsideologien. Dette i kontrast til Jens Arup Seips teori om embetsmannsstaten. Fravær av et sterkt industriborgerskap (som Wallenbergene i Sverige) gjorde at staten fikk en fremskutt plass i det norske system. Staten spilte ifølge Sejersted rollen som «kompensatorisk» borgerskap.
Hjernebølge
Der er en direkte sammenheng mellom en persons aktivitets- eller oppmerksomhetsnivå og hans hjernebølgefrekvens. Under ubevisste tilstander (for eksempel dyp søvn) opptrer de langsomme delta-bølger (0,5–4 Hz) med stor amplitude i EEG. I den halvbevisste tilstand mellom våkenhet og søvn er theta-bølger (4–8 Hz) ofte dominerende, og under den våkne, mentalt avspente tilstand med lukkede øyne dominerer alfabølger (8–13 Hz) hos de fleste mennesker. Til slutt opptrer de hurtige beta-bølger (13–36 Hz) med liten amplitude under våken, bevisst aktivitet. EEG-målinger kan avgjøre, om en person er bevisst (alfa- og beta-bølger) eller ubevisst (delta- og theta-bølger). Jo lavere EEG-frekvensen er, desto mer ubevisst er tilstanden.
Francis Sejersted
Verv
Sejersted var medlem av Den Norske Nobelkomite 1982–99, fra 1991 som formann. 1990 til 1999 var han også styremedlem i Nobelstiftelsen i Stockholm.
Sejersted er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi (fra 1976), Det Norske Akademi for Språk og Litteratur (fra 1985), Academia Europaea (fra 1989), Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab (fra 1993), Norges Tekniske Vitenskapsakademi (fra 1995), Kungliga Vetenskapsakademien (fra 1997) og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (fra 2001). Fra 1996 til 1999 var han formann i den regjeringsoppnevnte ytringsfrihetskommisjonen og fra 2000 til 2011 styreformann i Fritt Ord.
Hjernebølge
Hjernebølgenivåer
Hjernen fungerer på fire hjernebølgenivåer:
Francis Sejersted
Verv
Sejersted var medlem av Høyre og var i 1962 formann i Det Norske Studentersamfund. Han regnes som en fremtredende representant for den verdikonservative fløyen i Høyre. Han var redaktør av den konservative studentforenings tidsskrift Minerva i 1958.
Hjernebølge
Beta-nivå
Dette er den tilstanden vi befinner oss i når vi arbeider og gjør våre daglige gjøremål. Hjernen opererer i beta-tilstand på 13 til 36 sykluser per sekund. Dette vil si at hjernen «sender» og «mottar» i bølger på 13 til 36 sykluser per sekund. Desto mer stresset og «hardttenkende» vi er, desto høyere blir beta-bølgene. Det er målt betabølger opp mot 60, men dette er uvanlig og slike høye verdier er livstruende.
Francis Sejersted
Bibliografi (utvalg)
Francis Sejersteds hovedverk ble utgitt i 8 bind på Pax forlag i 2003.
Hjernebølge
Alfa-nivå
Alfa-tilstanden har mellom 8 til 12 sykluser per sekund. Dette er den ideelle læringstilstanden, en tilstand vi kaller for «avslappet konsentrasjon». Mange vil oppleve dette som en halvdøsig tilstand og tro at på dette nivået går konsentrasjonen og evnen til innlæring ned. Dette er ikke tilfelle. I alfa-tilstand kobles underbevisstheten inn i læringen, noe som blant annet styrker langtidshukommelsen. Når du befinner deg i alfa-tilstand flyter informasjonen fritt mellom hjernehalvdelene, og gjennomstrømningen i «corpus colossum» er veldig mye større i denne tilstanden. Alfa-tilstand frigjør fantasi og kreativitet, og bidrar til inspirasjon, raskere innlæring og bedre hukommelse. Når du befinner deg i alfa-tilstand er heller ikke hjernen i kontrollmodus (reptilhjernen i funksjon).
Kolbjørn Høiseth
Kolbjørn Høiseth (født 29. desember 1932, død 1999) var en norsk tenor og operasanger.
Hjernebølge
Alfa-nivå
Det er ulike måter å sette seg selv i alfa-tilstand på. Avspenningsøvelser og meditasjon, ofte kombinert med ditt eget pustemønster (puste dypt og rolig med magen) er en metode. Bruk av spesielle typer musikk er en annen.
Kolbjørn Høiseth
Han var født i Viggja som sønn av senere ordfører Anders Høiseth.
Hjernebølge
Theta-nivå
På theta-nivå har hjernen 4 til 7 sykluser per sekund. Dette er det tidlige stadiet av søvn, der vi er i grenseland mellom å være våken og i søvne. Hjernen arbeider her med dagens informasjon, og mange forskere mener at det er på dette stadiet hjernen sorterer, sammenligner og lagrer ny informasjon via «submodaliteter». Dette er dermed et gunstig tidspunkt for å sette din egen underbevissthet i sving med å arbeide frem kreative løsninger og vurderinger mens du selv sover. For eksempel kan du stille deg selv eller andre spørsmål som «Hva ville skje dersom …?» rett før dere avslutter dagen eller du selv går til sengs. Dette er en direkte oppfordring til underbevisstheten om å arbeide med denne problemstillingen natten igjennom, og ofte vil det komme et svar i hjernen i løpet av natten. Theta-tilstanden er dermed også en god læringstilstand, men langt vanskeligere å oppnå bevisst enn alfa-tilstanden.
Kolbjørn Høiseth
Han studerte bl.a. med Heddy Gathe i Trondheim, Set Svanholm og Ragnar Hyltén Cavallius i Stockholm og debuterte på Kungliga Teatern allerede i 1958 som sjømannen i Tristan og Isolde og som Helenos og Hylas i Trojanerne, en av de mest benyttede norske tenorer der. Han har gjestet Deutsche Oper i Berlin, Covent Garden i London og operaene i Lyon, Bordeaux, Kassel, Hannover og Kiel og vært gjest med Stockholmsoperaen på Metropolitan Opera i store Wagnerpartier.
Hjernebølge
Delta-nivå
Delta-tilstanden er dyp søvn. Her arbeider hjernen mellom 0,5 til 3 sykluser per sekund.
Kolbjørn Høiseth
Roller
Blant roller han spilte er:
Jianshan (valfartssted)
Jianshan er et av de viktigste katolske valfartssteder i Folkerepublikken Kina. Det er et Mariavalfartsted 74 km sørvest for Jinan i vestre del av provinsen Shandong. Den årlige hovedvalfarten finner sted i mai, og i 2007 var antallet pilegrimer ca. 30 000.
Helligdommen heter egentlig Vår Frue av toppen (kirken ligger på toppen av et lite fjell). Kirken på stedet ble bygd i 1889, ble nedbrent i 1927 og senere gjenoppbygd. Under kulturrevolusjonen ble den rasert på nytt, men gjenoppbygd og innviet på nytt i 1990. Under fjellet ligger en katolsk landsby ved navn Hu Zhuang som har vært katolsk siden 1600-tallet.
Det nye partiet Sakigake
Det nye partiet Sakigake (japansk: Shinto Sakigake , Sakigake betyr «pionerene») var et japansk politisk parti. Partiet ble grunnlagt 22. juni 1993 av utbrytere fra Japans liberaldemokratiske parti, blant dem partilederen Masayoshi Takemura, og plasserte seg i sentrum av japansk politikk. Det fikk tilslutning fra politikere som Shusei Tanaka, Yukio Hatoyama og Naoto Kan.
Etter valget i 1993 gikk Det nye partiet Sakigake med i koalisjonsregjeringen under statsminister Morihiro Hosokawa, den første regjering siden 1955 der Japans liberaldemokratiske parti ikke var representert. Partiet støttet også regjeringen til etterfølgeren Tsutomu Hata, men deltok ikke i denne med ministre. I 1994 gikk partiet inn i koalisjonsregjeringen til statsminister Tomiichi Murayama.
Etter flere navneskifter ble partiet oppløst i 2004, etter at partiet mislykkes i å få innvalgt representanter i nasjonalforsamlingen.
Carl Gustav Jacob Jacobi
Carl Gustav Jacob Jacobi (født 10. desember 1804 i Potsdam, død 18. februar 1851 i Berlin) var en tysk matematiker.
Jacobis begavelse for matematikk, men også for språk, viste seg tidlig. Han løste femtegradsligninger allerede mens han gikk på folkeskolen. Broren Moritz Hermann von Jacobi var også en begavet fysiker og oppfinner. Mellom 1816 og 1821 gikk han på Victoria-Gymnasium i Potsdam og studerte deretter ved Humboldt-universitetet i Berlin. 1825 og 1826 fulgte hans promosjon (doktorgrad) og habilisasjon samt hans første forelesninger i Berlin. I 1827 ble han ekstraordinær professor og i 1829 ordinær professor i Königsberg. Fra 1826 til 1843 virket han ved Albertina-universitetet i Königsberg og reformerte der universitetsundervisningen med grunnleggelsen av et matematisk-fysisk seminarium. I 1843 tok han fri fra universitetet på grunn av overanstrengelse og oppholdt seg en tid i Italia. Fra 1844 var Jacobi medlem av Det prøyssiske vitenskapsakademiet i Berlin, med rett til å holde forelesninger ved byens universitet. Han falt i unåde hos myndighetene etter å ha deltatt i opptøyene i 1848, og ble gjeninnsatt i stillingen etter å ha blitt kallet til Wien.
Jacobi regnes som en av de mest produktive og allsidige matematikere i historien. Den mest originale av hans arbeider er trolig hans teorien om elliptiske funksjoner. Utviklingen av dette feltet skal ha skjedd i konkurranse med Nils Henrik Abel. Av andre berømte arbeider kan nevnes teorien om den firedelte periodiske funksjon, hans undersøkelser om kretsdeling og deres anvendelse på tallteorien som utgjorde grunnlaget for en videreutvikling av dette fagområdet.
Med arbeidene om differensialgeometri, partielle differentialligninger og variasjonsregning gjelder Jacobi som en pionér innen matematisk fysikk.
Også som lærer var Jacobi en fremragende personlighet, av sine elever ble han betegnet som «det 19. århundres Euler». Han er gravlagt i Berlin på gravlundene ved Halleporten.
Francisco Santos
Francisco Santos er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Anthocharis sara
Anthocharis sara er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger. Anthocharis sara finnes i Nord-Amerika.
Utseende
Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet slik som hos alle dagsommerfuglene. På beina finnes også sanseorgan som gir informasjon om hva sommerfuglen sitter på. Hunner bruker disse sansene for å finne riktig næringsplante, hvor den kan legge sine egg. Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noe små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Like bak hodet er bryststykket, som består av tre sammenvokste ledd, Bryststykket har tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.
Larvene ånder gjennom traké-åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder. Den har én spiss i hodeenden, ikke to som hos svalestjerter.
Levevis
Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, noe som gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse. De voksne lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser på planter i slektene Arabis, Cardamine og Dentaria.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Örjan Blomquist
Örjan Blomquist (født 23. august 1957 i Bromma, død 29. juli 2000) var en svensk landslagsløper i langrenn, hovedsakelig i langløp på 1980-tallet. Blomquist konkurrerte for IFK Lidingö. I 1988 delte han seieren i Vasaloppet med sin bror, Anders Blomquist. De to vinnerne bar «kranskullan» på skuldrene over mållinjen. Blomquist ble også totalvinner i verdenscupen i langdistanseløp i 1985. Han vant Birkebeinerrennet i 1986 og American Birkebeiner i 1988 og 1989.
Anthocharis sara
Levevis
Anthocharis sara tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Örjan Blomquist
Etter karrierens slutt arbeidet Örjan, i likhet med broren Anders, som ekspertkommentator i langrenn for SVT. Han arbeidet ellers som økonom. Örjan Blomquist døde i 2000 på grunn av sykdom, 42 år gammel.
Jean-Baptiste Camille Corot
Jean-Baptiste-Camille Corot (født 16. juli 1796, død 22. februar 1875) var en fransk landskapsmaler. Han var en av de fremste kunstnerne i kretsen som ble kjent som Barbizon-skolen.
Tidlig liv og lære
Camille Corot ble født i Paris i 1796, i et hus ved 125 Rue du Bac, som i dag er revet. Hans familie tilhørte det høyere borgerskapet – hans far var parykkmaker og mor motehandler – og til forskjell fra hva noen av hans kunstneriske kolleger hadde erfart, følte han aldri behovet å ville tjene penger. Han var sikret økonomisk; hans foreldre gjorde gode investeringer og drev gode forretninger. Etter at hans foreldre giftet seg, kjøpte de motehandelen hvor hun hadde jobbet. Faren gav opp sin karriere som parykkmaker for å drive forretninger ved siden av å drive motehandelen. Handelen var et kjent mål for moteinteresserte pariserinner og tjente gode penger til familien. Corot var den nest eldste av tre barn i familien, som bodde over handelen i disse årene.
Med sin fars hjelp ble han elev som tekstilhandler, men han hatet det kommersielle livet og kunne ikke fordra det han kalte «selgerknep», men han forble i handelen til han var 26, da hans far samtykket i at han ville bli kunstner. Senere sa Corot at 'jeg fortalte min far at forretninger og jeg simpelthen var uforenlig, og at jeg ville skilles med det'. Erfaringen med forretningene viste seg å tjene til sitt formål ved å hjelpe å utvikle en estetisk sans ved at han behandlet farger og teksturer i vevningen. Han vendte tilbake til oljemaleriet rundt 1821, kanskje på grunn av kjedsomhet, og begynte ganske snart med landskaper. I 1822 etter sin søsters død, begynte Corot å motta en årlig godtgjørelse på 1500 franc som finansierte hans nye karriere, atelier, materialer og reise for resten av livet. Han leide umiddelbart et atelier ved quai Voltaire.
I perioden da Corot etter hvert hengav livet til kunsten, var landskapsmalingen på høyden og generelt delt i to leire: Den første – historiske landskaper av neoklassisistene i Sør-Europa som representerte den idealiserte utsikten av virkelige og ettertraktede områder befolket med antikke, mytologiske og bibelske figurer – og den andre – realistiske landskaper, som var mer vanlig i Nord-Europa, som stort sett var trofast til faktisk topografi, arkitektur og flora, og som ofte viste figurer med bønder. Ved begge tilfeller begynte landskapskunstnerne typisk med utendørsskisser og undermaling, og avsluttet med siste lag innendørs. De engelske landskapskunstnerne John Constable og J.M.W. Turner var meget innflytelsesrike for de franske landskapskunstnerne i det 19. århundre, som styrket tendensen til fordel for realismen til forskjell fra neoklassisismen.
Senere liv
Han besøkte Italia ved tre anledninger, og to av hans Roma-studier henger i dag i Louvre. Han leverte årlig bilder til den statlige Parissalongen. Han ble tildelt Æreslegionen med kors i 1846 og forfremmet til offiser i 1867. Kort tid før han døde fikk han en stor gullmedalje. Han er gravlagt i Père Lachaisekirkegården.
Flere av de som fulgte ham i malestil, kalte seg elever av Corot. De mest kjente av disse er Camille Pissarro og Berthe Morisot.
De siste årene i hans liv ble Corots bilder svært etterspurt og solgt for høye priser. Siden han i utgangspunktet var velforsørget, begynte han å gi vekk penger. I 1871 ga han tilsvarende 2 000 engelske pund til de fattige i Paris, som sultet under beleiringen under den fransk-tyske krigen. Under Pariskommunen bodde han i Arras. I 1872 ga han hus og livsopphold til Honoré Daumier, som var blitt blind, fattig og hjemløs. Da enken etter kunstnerkollegaen Millet ble sittende igjen som eneforsørger, ble hun hjulpet med 10 000 franc, som var en bra sum i 1875. Han var også støtte for et dagsenter for fattige barn.
Arbeidene hans finnes i dag i museer i Frankrike, England, Nederland og USA.
Corots kunst
Corot arbeidet i den realistiske og romantiske sjangeren. Av de malerne som hørte til Barbizon-skolen var Corots kunst mer individuell enn Théodore Rousseau, hvis arbeid er mer tradisjonelt, og mer poetisk enn Charles-François Daubigny, som var Corots største samtidige konkurrent (den fjerde i denne gruppen var Jean-François Millet).
Kunsthistorikere deler hans arbeider i to perioder, men adskillelsen er uklar, da han ofte fullførte et bilde flere år etter at han begynte det. I hans tidlige periode malte han tradisjonelt og «stramt» - med detaljert nøyaktighet, klare omriss, og med absolutt tegning av motivene. Etter at han hadde passert 50 år endret hans metoder seg klart, ca. 20 år senere, fra omkring 1865, ble hans malemåte full av mystikk og poesi. I hans siste 10 år ble han til "Père (fader) Corot" i de parisiske kunstkretser, hvor han var veldig avholdt og anerkjent som en av de fem eller seks største landskapsmalerne noensinne, sammen med Hobbema, Lorrain, Turner og Constable.
Corots tilgang til landskapene er mer tradisjonell enn man ofte tror. Ved å sammenligne selv hans sene malerier av trær og stilleben med Claudes, for eksempel det som henger i Bridgewater gallery, ses likheten i metoden.
Aya Kamiki
Aya Kamiki (japansk: 上木彩矢 Kamiki Aya, født 10. september 1985) er en J-rock artist fra Hokkaido.
Aya Kamiki er produsert av det populære japanske rockebandet B'z. Hun er signert til GIZA studio.
Biel/Bienne
Biel/Bienne er en by i kantonen Bern i Sveits. Byen ligger på grensen mellom det hovedsakelig tyskspråklige, og fransksspråklige Sveits og byen er fullt tospråklig. Biel er det tyske navnet på byen; Bienne er det franske. Det blir ofte henvist til byen på begge språk samtidig, og fra 1. januar 2005 har byens offisielle navn vært Biel/Bienne.
Byen ligger ved de nordøstlige breddene av Bielersee/Lac de Bienne. Byen Bern ligger sørøst for Biel/Bienne, med en reisetid på rundt en halv time med bil eller tog. Byens sentrum har en gotisk kirke fra 1451. Rådhuset er fra 1534. Befolkningen er rundt 50 000, og rundt 89 000 (2000) med de tilliggende områdene.
Byen er godt kjent i sjakkverden for sin årlige sjakkturnering. Hovedkontoret til sykkelkomponentprodusenten DT Swiss AG ligger i byen.
Gullverket
Historien begynte i 1749 da Ole Knudsen Viborg fant en liten gullklump ved Sannervangen, Knoffsløkken. I 1758 kom representanter for Kongsberg Sølvverk hit, tok prøver og fant gull. I 1759 ble det åpnet gruvedrift i Gullkisgruva, og gruven fikk Kongelig resolusjon av 11. desember 1759.
I 1897 gikk et engelsk selskap inn med ny drift. Brustadgruva ble tatt opp igjen med i alt 120 arbeidere. Dessuten ble det åpnet en mindre gruve, Andergruva, vestenfor Gullverket. Malmen gikk til et stort knuseverk på Gullverket, der det ble bygd boliger for bestyrer og arbeidere. Men driften var langt fra lønnsom. Året 1902 var verkets beste, da ble det utvunnet 50 kilo gull og noen hundre kilo kopper, noe som var langt fra å dekke utgiftene. I 1907 var verket konkurs.
I dag er butikkene, skolen og nær sagt alle arbeidsplassene nedlagt. Det som står igjen er selve gruvene, verkets laboratoriebygning og historiene om en gullalder.
Fronteiras
Fronteiras er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Europaparlamentsvalget i Frankrike 2009
Europaparlamentsvalget i Frankrike 2009 ble avholdt lørdag 6. juni (områder utenfor fastlandet) og søndag 7. juni 2009. Det valgtes 72 mandater til Europaparlamentet.
Liste over Barcelonas ordførere
Dette er ei liste over Barcelonas ordførere, fra den første, Josep Marià de Cabanes (fra 1835), fram til i dag.
Virgin Prunes
Virgin Prunes er et irsk eksperimentelt rockeband bestående av Gavin Friday på vokal (1977–1986), Guggi på vokal (1977–1984), Dik på gitar (1977–1984), Haa-Lacka Binttii på keyboard og perkusjon (1981), Mary D’Nellon på perkusjon (1981–1984) og gitar (1984–1986), Strongman (1977–1986) på bass, Dave-id Busaras Scott på vokal (1977–1986) og Pod på trommer (1977–1980, 1984–1986).
Biografi
Bandet ble dannet i midten av 1977 i Dublin, Irland. Bandet bygde seg snart opp et rykte og en tilhengerskare for sine utagerende sceneshow. Bandet havnet også ofte i bråk med mer tradisjonelle rockere som ikke satt pris på den graden av annerledeshet de førte med seg. Bandet holdt konserter i og rundt Dublin, frem til de platedebuterte i 1982 med LP-en ...if I die, I die. Denne platen blir regnet som en av deres mest tilgjengelige. Albumet kom etter at de hadde gitt ut syv singler og et bokssett med to singler og fem hefter.
Bandet fikk problemer med å spille inn sitt andrealbum, Sons Find Devils, takket være et hard turneprogram og utskiftninger av bandmedlemmer. Tittelen ble imidlertid brukt på en video som kom i 1985, med gammelt materiale og live-opptak. Samme år slapp de og et album med gamle rariteter.
Thora Skolmen
Thora Skolmen var datter av Torger Hansen Skolmen og Ingeborg Kristiansdatter Væle. Faren var aktiv innen lekmannsbevegelsen, det som nå er indremisjonen. En av brødrene hennes var maleren og læreren Kristian Skolmen. Thora Skolmen utdannet seg til lærer ved Hamar seminar, og ble uteksaminert i 1897. Hun arbeidet som lærerinne i Vardal, så i Ytre Rendal før hun i 1901 kom til Hov der hun virket til 1912. Hun måtte da gi seg som lærerinne fordi hørselen sviktet. I alle disse årene var Thora aktiv i samfunnets tjeneste. Hun engasjerte seg i arbeidet for alminnelig stemmerett for kvinner. Thora og søsteren Helene var de første medlemmene i Norsk Kvinnesaksforening.
Thora engsjerte seg sterkt i arbeidet med Boka om Land I-II, som startet i 1914. Hun samlet inn, og fikk skrevet ned folkeviser, suller, lokker og regler. Hun tok også for seg det hun selv kalte "Musikk uten kunstige instrumenter, men egentlig ikke sang". Med det mente hun kauking, lalling, tralling og kulokk. Thora kalte dette en helt kvinnelig musikk. Særpreget er de høye tonene, ofte en hel oktav over annen musikk.
Hun døde etter en tur der hun skle på nysnøen og falt utfor et stup.
Virgin Prunes
Biografi
Det nye albumet kom først i 1986, da med tittelen The Moon Looked Down and Laughed. Samme år besluttet Gavin Friday, bandets kreative kraft, å slutte. Gruppen ble oppløst året etter med en liten notis på deres livealbum The Hidden Lie.
Diskografi
Dette er albumene bandet ga ut mens de fortsatt var aktive. I tillegg har albumene og alle singlene blitt relansert i en mengde former og formater.
Geminiano
Geminiano er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Kendra Bentley
Kendra Bentley (født 17. mai 1980) er en amerikansk modell som sammen med Freddy Holliday deltok i og vant sjette sesong av The Amazing Race. Hun har også hatt en gjesterolle i Scrubs.
Duan Albanach
Duan Albanach (gælisk for «Skottenes sang») er et gælisk dikt fra middelalderen som ble gjenfunnet i Lebor Bretnach, en gælisk versjon av Historia Brittonum av Nennius, men med betydelig flere tekster som hovedsakelig berører Skottland. Diktet er blitt funnet i flere irske kilder, og den mest vanlige versjonen stammer fra begynnelsen på 1400-tallet i verkene Lecans bøker og Ui Maine. Diktet følger Duan Eireannach som dekker gælernes tidligste mytologiske historie.
I formen er det et hyldningsdikt bestående av 27 stanzaer (et fastlagt antall linjer med vers), antagelig sunget ved hoffet til musikalsk akkompagnement av en harpist. Det ble framført i offentlig sammenhenger, kanskje spesielt ved kroningsseremonier av de skotske konger fram til kong Alexander II av Skottland og det er sannsynlig at publikum deltok i framførelsen.
Kong Edvard I av England benyttet den samme myten som bevis for å kreve overherredømme over Skottland. I en senere politisert legende omskrev skottene myten til å kreve avstamming fra Gaythelos (= gæler) eller Gaidel Glas og hans kone Scota.
Diktet er ikke bare det eldste gælisk dikt i Skottland, men det dikt som gir landet sitt navn og derfor stor betydning for det skotske identitet den gang som nå. På 1100-tallet var landet delt i flere kongedømmer; Skottland, Lothian og Galloway, og senere ble Skottland navnet på hele den nordlige Britannia og ikke bare en region, og alle innbyggerne ble kjent som skotter uansett hvilken region eller hvilken etnisk eller språklig gruppe de tilhørte.
Duan Albanachs irske motstykke er Lebor Gabla som er Irlands legende om nasjonens opprinnelse, og lister dens rekkefølge av konger av Irland, fra de første til de siste. Snorre Sturlasons Edda, eller Sagaene om de norske kongene, er den tilsvarende om opprinnelsesmyten Norge, men med en vesentlig forskjell at forfatteren ikke er anonym, og at hovedmengden er prosa, men også Sturlasson støtter seg på fortidens poetiske kilder, skaldekvadene. Alle nasjonenes nasjonale uttrykk, uansett hvor ulike de er innbyrdes, viser endringer i samfunnsforholdene fra ættesamfunnet til territoriale delinger og deretter nasjonens enighet.
Duan Albanachs åpningsvers lyder:
I de siste versene, som dateres fra tiden rundt kong Máel Coluim III i den andre halvdelen av 1000-tallet:
Vjazma
Vjazma (russisk: Вя́зьма) er en by i Smolensk oblast i Russland. Den ligger ved elva Vjazma, rundt 155 km øst-nordøst for Smolensk.
Historie
Gjennom hele sin turbulente historie har byen forsvart Moskva mot angrep fra vest.
Middelalderhistorie og monumenter
Vjazma ble første gang nevnt i en krønike fra 1239, men det antas at bosetningen er betydelig eldre. På den tiden tilhørte byen en sidegren av Rurikidehuset Smolensk. I 1403 ble byen erobret av Litauen. I 1494 ble Vjazma tatt av Storfyrstedømmet Moskva og omgjort til en festning, hvorav kun et enkelt tårn fortsatt finnes. To viktige klostere ble utstyrt med steinkirker, herunder en sjelden tre-spiret kirke dedikert til Vår Frue av Smolensk (Hodegetria) og innviet i 1638. En portkirke i samme kloster er fra 1656, og byens katedral ble fullført i 1676. Øvrige kirker er stort sett bygget i barokk stil.
Slaget ved Vjazma
Under Napoleons felttog i Russland i 1812, fant det 22. oktober 1812 sted et slag nær Vjazma, mellom den franske hæren (opp til 37 000 soldater) under retrett og den russiske armeen (25 000 mann). Fortroppen av den russiske hæren under kommando av generalløytnant Mikhail Miloradovitsj og en kosakkenhet under general Matvej Platov angrep baktroppkorpset til marskalk Louis Nicolas Davout øst for Vjazma og avskar hans retrettrute. Med hjelp fra armeene til Eugène de Beauharnais og Józef Antoni Poniatowski klarte Davout å bryte rekkene i den russiske hæren. De franske styrkenes forsøk på å holde høydene ved Vjazma og byen selv mislyktes imidlertid. Om kvelden 22. oktober inntok russerne Vjazma, som var blitt satt i brann av franskmennene. Den franske hæren mistet 6000 mann i slaget, og 2500 soldater var blitt tatt til fange. Russerne mistet rundt 2000 mann.
Andre verdenskrig
Under den Andre verdenskrig ble Vjazma igjen en slagmark, denne gang mellom Den røde armé og Wehrmacht, i Slaget om Moskva. Vjazma var okkupert av den tyske hæren mellom 7. oktober 1941 og 12. mars 1943. Mesteparten av byen ble ødelagt og gjenoppbygd etter krigen.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Økonomi og næringsliv
Vjazma er i dag et stort jernbaneknutepunkt på Warszawa – Moskva-banen, med forbindelser til St. Petersburg, Kaluga og Brjansk. I byens næringsliv dominerer næringsmiddel- og lysindustri, og det finnes også en mekanisk fabrikk.
Europaparlamentsvalget i Tyskland 2009
Europaparlamentsvalget i Tyskland 2009 ble avholdt i søndag 7. juni 2009. Det ble valgt 99 mandater til Europaparlamentet.
Katjusja (andre betydninger)
Katjusja kan sikte til:
Amaurosis fugax
Amaurosis fugax (Latin fugax betyr flytende, gresk amaurosis betyr mørkere, mørkt, eller obskure) er et forbigående synstap på det ene øyet. Dette er et spesielt utslag av TIA (transitorisk iskemisk attakk) som forårsakes av at blodkarene i netthinnen stenges forbigående.
Chapeau claque
Chapeau claque er en type klassisk flosshatt som kan slås sammen og opp ved hjelp av en fjærmekanisme. Når hattepullen presses sammen tar hatten mindre plass ved transport og oppbevaring.
Gilbués
Gilbués er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Chapeau claque
Historikk
Aller sist på 1700-tallet ble de populære trekanthattene i europeisk mannsmote gradvis erstattet av høye, sylinderformede hatter trukket med svart silke (sateng). Flosshattene har litt uklar opprinnelse, men kan være en relansering og videreutvikling av de høye, stive capotain-hattene og andre gamle modeller av filt som var blitt «forvist» til Amerika sammen med puritanere og kvekere på 1600-tallet, men som kom tilbake i europeisk mote i videreutviklede varianter i tida etter den franske revolusjonen. Uansett ble sylindermodellen, med mindre formvariasjoner, standard hodeplagg for alle velkledde herrer til inn på 1900-tallet, sammen med mykere filthatter og forskjellige slags luer til hverdagsligere bruk. I siste halvdel av 1800-tallet kom også stive, runde bowlerhatter.
En sammenleggbar flosshattvariant ble patentert i England allerede i 1812. Forbedrede mekanismer ble imidlertid utviklet av Gabriel Gibus i Paris fra 1834 til 1870-tallet, og Gibus-familiens praktiske variant, som populært ble kalt chapeau claque, kom for alvor på 1840-tallet. Slike klapphatter ble laget av atlask eller liknende spent over et sammenfellbart stativ av metalltråder.
National Security Agency
NSA er underlagt Forsvarsdepartementet. Etatens budsjett er konfidensielt, men ifølge beregninger The Economist har gjort går 80 prosent av etterretningsbudsjettet i USA til NSA, mens Central Intelligence Agency (CIA) til sammenligning får kun 10 prosent. NSA har om lag 30 000 ansatte, og er verdens største arbeidsgiver for matematikere. Hovedkvarteret ligger på militærbasen Fort George G. Meade i Maryland, like nordøst for Washington, DC. Hemmeligholdet har ført til en spøkefull omtale av organisasjonen som "No such Agency"
Historie
Signaletterretning startet under første verdenskrig, da hæren i 1918 startet Cipher Bureau innenfor Military Intelligence Division, som også inkluderte marinens signaletterretning. Herberg O. Yardley ledet dette kontoret til 1929, da Signal Intelligence Service ble videreført med mindre ressurser i U.S. Army, anført av William F. Friedman. I mellomkrigstiden ble noe av de store miljøene som var bygget opp under verdenskrigen oppløst, og U.S. Navy drev sine etterretningstjenester videre alene.
Chapeau claque
Navn
Kallenavnet chapeau claque er satt sammen av det franske chapeau, som betyr «hatt», og claque, «klapp» eller «klikk»; chapeau claque er altså en klapphatt som smeller med et «klikk» når en slår den opp (med et lite dytt). Ordet uttales omtrent sjapåklakk på norsk. Hatten kan på fransk også kalles chapeau Gibus, chapeau mécanique, chapeu à claque og bare claque. I Norden skal sammenleggbar flosshatt også ha blitt kalt chapeau bras, «armhatt», et navn som tidligere først og fremst ble brukt om en type trekanthatter. Forøvrig ble «Gibus» og «mekanisk hatt» også brukt i dansk.
På engelsk kalles modellen gjerne collapsible top-hat, gibus eller ofte opera hat fordi sammenleggbare flosshatter passet særlig til folksomme operahus og overfylte garderober.
National Security Agency
Historie
Allerede før andre verdenskrig utviklet begge våpengrenenes etterretningstjenester radiojamming, radio-retningsbestemmelse og regnekapasitet som ble brukt overfor japansk diplomati før krigen. Under andre verdenskrig ble det bevilget store ressurser til militær radioetterretning (Comint). Man lyktes i å knekke japanernes signalkoder og ble kjent med angrepsplanene for Midway Island. Utover krigen ble det en samordning av forsvarsgrenenes ressurser gjennom Army–Navy Communications Intelligence Board (ANCIB), og i 1945 gikk utenriksdepartementet (Department of State) med i samarbeidet STANCIB. Året ble også FBI en del av dette samarbeidet, og United States Communications Intelligence Board (USCIB) ble opprettet.
Etterkrigstiden
Gjennombruddet for en enhetlig og sentralstyrt etterretningstjeneste i USA kom med loven National Security Act i 1947, som førte til opprettelsen av både CIA og NSC – forløperen til dagens signaletterretning. Bare luftforsvaret U.S. Air Force hadde fortsatt sitt eget radio-/kryptologiske etterretningsvesen. Da forsvarsminister Louis A. Johnson i 1949 samlet alle forsvarsgreners etterretning, fikk det nye organet Armed Forces Security Agency (AFSA) ansvar for både sikkerheten til forsvarets kommunikasjoner (Comsec), og den elektroniske kommunikasjonsetterretningen (Comint). Admiral Earl E. Stone var leder for signaletterretningen i de første etterkrigsårene, og store sivile ressurser i form av personell og forskning ble tilført AFSA.
Utfordringen med å forene forsvarsgrenenes interesser ble derimot snart akutt, og da general Ralph J. Canine overtok ledelsen av AFSA i 1951, ble det igangsatt studier for total reform av signaletterretningen. Det viste seg at det tekniske nivået på etterretningen under Koreakrigen var for svakt, man stod knapt nok på et kvalitetsnivå tilsvarende det man hadde nådd under andre verdenskrig. Konfliktene med forsvarsgrenene, CIA og Utenriksdepartementet ble større. Løsningen i 1952 ble å legge tjenesten direkte under forsvarsministeren, og balansere forsvarsgrenenes makt over fellestjenesten med økt sivil styring og kontroll. Navnet National Security Agency ble herved tatt i bruk, og i 1957 fikk NSA sitt første integrerte hovedkvarter i Fort George S. Meade i Maryland.
På 1950- og 1960-tallet ble datamaskiner i økende grad utviklet og tatt i bruk i arbeidet med signaletterretning, kryptering, kryptologi og kodeanalyse. Med den digitale revolusjonen ble en stadig viktigere oppgave fra 1980-årene kommunikasjonsforsvar (Comsec), bestående i å forsvare og hindre etterretning mot den økende mengden informasjon som amerikanske forsvarsstyrker og statlige etater sender elektronisk. Et NSA-hovedkvarter for Europa ble samtidig bygget opp i Frankfurt am Main i Vest-Tyskland. I Maryland har NSA bygget opp et betydelig forskningsmiljø.
Provinsen Bernardino Bilbao
Provinsen Bernardino Bilbao er en provins i departementet Potosí i Bolivia. Hovedstaden er Arampampa.
Playa del Arenal (Jávea)
Playa del Arenal er en sandstrand som ligger i Jávea, Comunitat Valenciana, Spania. Stranden har fått tildelt blått flagg.
Det ligger markører utenfor svømmeområde for båttrafikk. Markørene ligger 140 meter fra stranden.
Ichirō Ozawa
Ichirō Ozawa (født 24. mai 1942) er en japansk politiker.
Osawa er det lengstsittende medlemmet av det japanske underhuset med 16 perioder.
Han er tidligere partisekretær i det Liberaldemokratiske Partiet, men etter å ha dannet flere partier utover årene, slo han det siste partiet som han var leder for (Det Liberale Partiet) sammen med Det demokratiske partiet. Han var leder for Det demokratiske parti fra 2006 til mai 2009, da han måtte overlate partiledervervet til Yukio Hatoyama. I iuli 2012 meldte han seg ut av Det demokratiske partiet.
332 f.Kr.
Begivenheter
Aleksander den store erobrer Egypt og grunnlegger byen Alexandria. General Ptolemy utnevnes til konge i det Ptolomeiske dynasti. Dynastiet varer helt til Dronning Kleopatra (VII) igjen taper landet til romerne i år 33 f.Kr.
Katsuya Okada
Katsuya Okada (født 14. juli 1953) er en japansk politiker for Det demokratiske parti. Han har siden 16. september 2009 vært Japans utenriksminister.
Han er utdannet jurist ved Universitetet i Tokyo.