cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
.dm
Eksterne lenker
Toppdomän
Sokna stasjon
Ekspedisjonsbygningen ble oppført i jugendstil i 1909 etter tegninger av arkitekt Paul Armin Due og er vernet. Stasjonsområdet har ellers et godshus, ilgodshus og privet. Sokna stasjon var opprinnelig planlagt under navnet Lunder, men dette stasjonsnavnet var allerede i bruk (Lunner) slik at man valgte å ta navnet etter elven Sogna som renner like ved. Tettstedet har i ettertid tatt navnet etter stasjonen. Stasjonen ligger 142 moh og 112 km fra Oslo S.
Orisha
Orisha (også stavet orisa eller orixa) er en ånd eller guddommelighet som reflekterer en av Oludumares (Gud) manifestasjoner i jorubareligionen.
Denne trosretningen har med slavehandelen av afrikanere funnet veien til den nye verden, og er nå uttrykt i ulike versjoner som inkluderer blant annet condomblé, lucumí/santeria, voodoo og noen aspekter ved umbanda.
Helminthostachysslekten
Helminthostachys er en planteslekt av urter som tilhører ormetungefamilien. Denne familien har lenge blitt regnet inn under bregneplantene.
Slekten har bare én kjent art.
C.A. Jensen
Christian Albrecht Jensen (født 26. juni 1792 i Bredsted ved Husum i hertugdømmet Slesvig, død 13. juli 1870 i København), var en dansk gullaldermaler.
Helminthostachysslekten
De regnes fortsatt oftest til ordenen Ophioglossales, kanskje hjemhørende innenfor bregneplanter eller som en søstergruppe av karsporeplanter direkte under karplantene. Nye forskning har imidlertid vist at de ser ut til å være i nærmere slekt med familien Psilotaceae enn med bregner.
Helminthostachys vokser i sørøstre Asia og Australia. I Asia går den under navnet Kamraj, i Australia kalles den Tukod-langit.
Røttene høstes midtsommers og brukes i Kina som naturmedisin, under navnet "Di wu gong". Også i malaysiaer den en noe brukt naturmedisin.
C.A. Jensen
Liv og virke
Han ble som 18-åring tatt opp på Kunstakademiet i København, hvor han ble utdannet til portrettmaler av C.A. Lorentzen. I 1813 mottok han Akademiets lille sølvmedalje, men valgte allikevel å forlate akademiet til fordel for Kunstakademiet i Dresden.
Helminthostachysslekten
Arter
Slekten Helminthostachys har hittil bare én kjent art:
C.A. Jensen
Liv og virke
Med midler fra Fonden ad usus publicos dro han i 1818 ut på en lengre studiereise som brakte han over Wien, Venezia, Bologna, Firenze og til slutt Roma, hvor han bosatte sig for tre år. Studiereisen modnet ham kunstnerisk sett og i sine portretter utviklet han en intim skildring av den avbildedes ansiktstrekk, eksempelvis i den serien av portretter han utførte av kretsen rundt Bertel Thorvaldsen.
Helminthostachysslekten
Arter
En annet, noe brukt navn for den samme arten er Helminthostachys dulcis.
C.A. Jensen
Liv og virke
Hjemme i København 1822–1823, var portrettkunsten dominert av akademiprofessor C.W. Eckersbergs nøkterne og nyklassisistiske portrett- og figurbehandling, men snart vant C.A. Jensens mere psykologiske portrettstil frem og opp gjennom 1820-årene opplevde han en stigende etterspørsel.
Tross flere oppdrag fra kongehuset hadde C.A. Jensen vanskelig for å oppnå offisiell anerkjennelse. I 1829 ble han forbigått ved ansettelsen av det ledige professorat ved Kunstakademiet etter C.A. Lorentzen.
Helminthostachysslekten
Eksterne lenker
Paku tunjuk langit Pokok Tunjuk Langit ミヤコジマハナワラビ 七指蕨
C.A. Jensen
Liv og virke
1840-årene brakte ytterligere nedgang i bestillingene som bl.a. kom av at hans politiske holdning ikke harmonerte med tidens nasjonalistiske strømninger, samt av en massiv kritikk av hans malestil fra periodens toneangivende kunstkritiker, N.L. Høyen. C.A. Jensen sluttet nesten helt å male i 1848.
Stasjon Kruiningen-Yerseke
Kruiningen-Yerseke er en jernbanestasjon på Zeeuwse linje (Roosendaal – Vlissingen) i Nederland. Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, og befinner seg i begynnelsen av 2006 på grensen til et industriområde mellom landsbyene Kruiningen og Yerseke i kommunen Reimerswaal på halvøyen Zuid-Beveland.
Stasjonsbygningen som er bygget i Staatsspoorwegens husstil, funksjonerer i senere år kun som venterom. En overgang er forbindelsen mellom perrongen og området sør for jernbanesporet der bortsett fra stasjonsbygningen også en sykkelparkering og en bussholdeplass er plassert.
I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal. Da fergesambandet mellom Kruiningen og Perkpolder i Zeeuws-Vlaanderen ble erstattet med Westerscheldetunnelen i 2003, ble antallet reisende til og fra denne stasjonen kraftig redusert. Dette har gjort at en oppheving av stasjonen som stoppested for fjerntoget til Rotterdam og Amsterdam har blitt vurdert flere ganger.
Watford (Northamptonshire)
Watford er en landsby og verdslig sogn i distriktet Daventry i grevskapet Northamptonshire, England. Den er kjent av mange ettersom den ligger rett ved det store motorveiserviceområdet Watford Gap, det første av mange slike områder i Storbritannia. Ved folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet (inkludert Murcott) 320 innbyggere.
Et viktig vertshus på hestetransportruten mellom nord og sør lå her, og bygningen står fortsatt ved serviceområdet. Den ble fram til 2000 Watford Gap pub, men ble da stengt ettersom den trenger restaurering. Her ligger også, Watford Gap service, Storbritannias eldste bensin og servicestasjon som åpnet i 1959.
Begrepet «nord for Watford» brukes ofte for å beskrive Storbritannia nord for London. Det er uklart om det er byen Watford i Hertfordshire, som var det første stedet hvor man skiftet hester under reiser nordvestover fra hovedstaden, eller denne landsbyen det siktes til.
Hovedstrukturen til sognekirken, dedikert helgenene Peter og Paulus, ble reist på 1300- og 1400-tallet.
Eidsvoll museum
Eidsvoll museum er lokalmuseum for kulturhistorie i Eidsvoll. Museet er en del av Akershusmuseet, og omfatter flere museumsanlegg og samlinger.
4G
4G er en teknologi for fjerde generasjons mobiltjenester (4G) i mobilnett, en etterfølger til 3G og 2G. Det er forventet å gi en sammenhengende og sikker IP-basert løsning som skal kunne tilby stemme-, data- og multimediatjenester til brukerne «overalt, uansett tid». At tjenesten er IP-basert gjør at den skal gi vesentlig høyere hastigheter hva angår dataoverføring enn det tidligere generasjoner har kunnet tilby. 4G er for eksempel ti ganger raskere enn dagens «turbo-3G». Et 4G kommunikasjonssystem kan tilgjengeliggjøres ved å oppgradere eksisterende kommunikasjonsnettverk. Dette må derfor ikke nødvendigvis bygges fra grunnen av. Pre-4G teknologier som mobil WiMax og første-utgivelse av 3G Long Term Evolution (LTE) har vært tilgjengelig på markedet siden henholdsvis 2006 og 2009, og ofte blitt markedsført som 4G. Fra 6. desember 2010 ble WiMax og LTE ansett som 4G-teknologier selv om de var langt unna å nå 1 Gbit/s og andre 4G-krav som er satt av Den internasjonale telekommunikasjonsunion (ITU). LTE Advanced, som ble standardisert av 3GPP i mars 2011, møter ITU-kravene til "ekte 4G" og markedsføres i Norge som 4G+.
Egenskaper
4G ble standardisert i 2008 av ITU som IMT Advanced, og ble utviklet for å kunne overføre høykapasitetstjenester som mobilt bredbånd, MMS, video chat, mobil-TV med HDTV-kvalitet, IP-basert tale (voice) og data.
Arbeidsgruppen for 4G definerte følgende krav til 4G-standarden:
I 2007 startet et globalt samarbeid og i 2008 ble "3GPP, Release 8" den første europeiske 4G standarden. En konkurrerende 4G-teknologi fra Sør-Korea, WiMax (IEEE 802.16), ble standardisert alt i 2001, og for mobile enheter i 2005. WiMax er ikke bakoverkompatibel med 3G, og har pr. 2016 mye lavere dekning enn 4G basert på LTE, men WiMax2 (og LTE-Advanced) regnes av ITU som "ekte 4G".
I Norge
NetCom (fra 2016 Telia) begynte i 2009 å bygge ut LTE-nett i Norge på 2600 MHz-båndet. Selskapet valgte i 2009 Huawei til å oppgradere og bygge ut det norske mobilnettet. Selskapet leverte utstyr til mobilnettet på tvers av teknologigenerasjonene 2G, 3G og LTE, som i praksis betyr radioutstyr til flere frekvensbånd.
NetCom samarbeidet også med Samsung, som utviklet LTE-modemer, og avduket 14. desember 2009 verdens første 4G-nettverk med LTE-teknologi i Oslo. 1. februar 2011 lanserte NetCom 4G i Trondheim, Bergen og Stavanger. De har siden dette lansert dekning i flere byer/tettsteder og ferieområder.
Banzai har lansert WiMax for Fredrikstad og Sarpsborg.
LTE-nettet ble bygd ut på nasjonalt plan fra 2011 og bruker frekvensene som ble ledige da det gamle analoge bakkenettet for tv ble slukket.
Motif
Motif er navnet på et grafisk brukergrensesnitt basert på vindussystemet X, som kjører på Unix og andre POSIX-kompatible operativsystemer. Motif er også navnet på et widgetverktøy for utvikling av programvare på slike plattformer. Motif oppstod i juli 1989 som en konkurrent til OPEN LOOK på Unix arbeidsstasjoner. Det er idag den grunnleggende byggesteinen i Common Desktop Environment.
Motif API er definert gjennom standarden IEEE 1295. Versjon 2.1 av Motif støtter Unicode, som har fått stor utbredelse i mange flerspråklige datasystemer.
Utseendet til Motif er preget av firkantede «meislede», tredimensjonale effekter på de ulike delene av brukergrensesnittet – menyer, knapper, rullegardin-knapper, tekstbokser, og lignende.
Motif ble konstruert for å ligne på datidens Microsoft Windows og OS/2s Presentation Manager, og Microsoft spilte en nøkkelrolle i utformingen av den opprinnelige stilguiden.
Motif toolkit var den første implementasjonen av Motifs API. Det finnes også en Open Motif, som blir lansert under mer liberale lisenser. Prosjektet LessTif er en implementasjon som er fri programvare, lisensiert under GNU Lesser General Public License.
Georgisk folkeavstemning om NATO-medlemskap januar 2008
Den georgiske folkeavstemning om NATO-medlemskap ble avholdt 5. januar 2008. Folkeavstemningen var ikke-bindende og rådgivende folkeavstemning, og ble avholdt samtidig med Presidentvalget i Georgia. Dette ble annonsert i en overraskende avgjørelse 26. november 2007, like før Mikheil Saakashvili trakk seg som president. Folkeavstemning skjedde samtidig med presidentvalget i Georgia.
Krisen i 2007
Senere i 2007 nådde Georgia sin verste krise siden roserevolusjonen. En serie med demonstrasjoner mot regjeringen i oktober, med anklager om mord, korrupsjon. Irakli Okruashvili var den fremste talsmannen for anklagene. Protestene fikk sitt klimaks tidlig i november 2007, og involverte flere opposisjonsgrupper og media-mogulen Badri Patarkatsishvili. Selv om demonstrasjonene døde ut raskt, bestemte regjeringen seg for å bruke politi mot de gjenværende demonstrantene. Dette resulterte i gateslag i Tbilisi 7. november. Presidenten innførte unntakstilstand i perioden 7. til 16. november og restriksjonene pålagt noe media, førte til hard kritikk av Saakashvili-regjeringen fra både inn- og utland.
8. november 2007 kom President Saakashvili med et kompromiss, der han foreslo å avholde Presidentvalget i Georgia tidlig i 2008. Han foreslo også å avholde en folkeavstemningen om tidspunktet for valg på ny nasjonalforsamling og en folkeavstemning om NATO-medlemskap samtidig. Flere endringer i valgoppsettet ble gjort for opposisjonen.
Valgdagsmåling
En uavhengig valgdagsmåling på samme tid som folkeavstemningen og presidentvalget foregikk, viste at 61% hadde stemt for georgisk medlemskap i NATO.
Endelig resultat
Det eneste spørsmålet ved folkeavstemningen var: «Vil du at Georgia skal bli et medlem av NATO?». Ifølge offisielle resultater fra den georgiske valgkommisjonen, stemte 77% JA (1 355 328), mens 23% stemte NEI (404 943).
…Baby One More Time
…Baby One More Time er debutalbumet til den amerikanske pop-sangeren Britney Spears.
Stuping under Panamerikanske leker 1995
Stuping under Panamerikanske leker 1995 ble arrangert i Mar del Plata i Argentina fra 11. til 26. mars 1995. Det var 1- og 3 meter sviktstup og 10 meter tårnstup for både menn og kvinner. Mexico ble beste nasjon foran Canada begge med to gullmedaljer.
Spirit (Eluveitie-album)
Spirit er det første albumet til det sveitsiske folk metal-bandet Eluveitie. Det ble utgitt 1. juni 2006 på Fear Records, men ble gjenutgitt i 2007 på Twilight Records.
Uravstemning
Uravstemning er en avstemning hvor alle i en gruppe stemmer ved direkte valg og ikke gjennom representanter.
Uravstemning brukes blant annet ved avstemning om faglige overenskomster, etter at forhandlingspartene har sluttført forhandlingene.
Rallerud stoppested
Ekspedisjonsbygningen ble oppført i 1914 etter tegninger av arkitekt Harald Kaas, som også tegnet flere andre ekspedisjonsbygninger på Bergensbanen. Bygningen på Rallerud ble for øvrig revet i 1981.
Werner von Siemens
Liv og virke
Siemens hadde ikke råd til et teknisk studium, da han etter sine foreldres tidlige død måtte forsørge sine yngre søsken. Han ble artillerioffiser, men var også virksom som oppfinner. Han oppfant en ny og forbedret telegraf og grunnla i 1847 sammen med Johann Georg Halske firmaet Telegraphenanstalt von Siemens & Halske AG i Berlin. Dette ble senere giganten Siemens AG. Mellom 1852 og 1855 bygget de det russiske telegrafnettet.
I 1870 fulgte byggingen av den indoeuropeiske telegraflinjen mellom London og Calcutta, med en lengde på over 11 000 km. I 1875 fikk Siemens ansvaret for byggingen av den første transatlantiske kabelen. For leggingen av kabelen konstruerte han et eget spesialskip, Faraday. I 1866 oppfant han det dynamoelektriske prinsipp (dynamo). Andre oppfinnelser omfattet den første elektriske jernbanen og den første elektriske gatebelysningen (i Berlin), den første elektriske elevator og den første elektriske sporvogn (i Lichterfelde).
I 1888 ble Werner Siemens adlet av keiser Friedrich III.
Siemens har gitt navn til en SI-enhet.
Den 17. februar 1887 kjøpte Werner von Siemens det 600 hektar store godset Biesdorf inkludert slott, som han overførte til sin sønn Wilhelm i 1889. Slottsparken ble av sønnen utvidet til 14 hektar mellom 1891 og 1898 og ytterligere av hagearkitekten Albert Brodersen som landskapspark.
Werner von Siemens er gravlagt på Südwestkirchhof Stahnsdorf.
Familie
Følgende av hans brødre var engasjert i Siemens AG:
Folkeaksjonen mot Partnerskapsloven
Organisasjonen drev både med underskriftkampanjer og formidlet motargumenter mot den kommende loven. Gruppa hevdet blant annet at barn av enslige foreldre var mest utsatt for å vokse opp som homofile. I januar 1993 leverte de et opprop til stortingspresident Jo Benkow der det stor at «Vi finner det ikke riktig at Regjeringen tar ut en gruppe og gir den særfordeler knyttet til seksuell legning». Oppropet var underskrevet av 71 menn og 11 kvinner, blant dem flere kjente innen ulike samfunnssektorer. Blant underskriverne var langrennsløperen Solveig Pedersen, eldregeneral Per Hovda, Krf-politiker Valgerd Svarstad Haugland, Claus Eftevaag, Trude Stendal, Kristen Skjeldal, Lars Korvald, Kåre Kristiansen, Svenn Stray, Reidun Brusletten, Gunnar Gravdahl, Sverre L. Mo, Hans Olav Tungesvik, Kristian Asdahl, Helga Gitmark, Kjell Furnes, John Austrheim, Ragnar Udjus, Jakob Eng, Konrad B. Knutsen, Erling Utnem, Fredrik Grønningsæter, Håkon E. Andersen, Ole Nordhaug, Arvid H. Nergård, Sigurd Lunde, Thor With, Arthur Berg, Oddbjørn Evenshaug, Anfin Skaaheim, Åge Åleskjær og Aril Edvardsen.
Bakgrunn
Belck-Olsen hevdet overfor mediene at dannelsen av Folkeaksjonen var et uttrykk for misnøye med at Kristelig Folkeparti ikke hadde kjørt hardt nok ut mot forslaget til partnerskapslov.
Kreis Stollberg
Etter oppløsningen av DDR fortsatte kretsen å eksistere fra 1990 til 1994 innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. august 1994 ble den utvidet med kommunen Zwönitz fra Landkreis Aue og deler av Landkreis Chemnitz og omdøpt til Landkreis Stollberg.
Viktoria Winge
Viktoria Winge (født 5. mars 1980 i Oslo) er en norsk skuespiller, musiker og modell. Hun er datter av teaterregissør Stein Winge og skuespiller Kari Onstad.
Winge startet karrieren som modell da hun var 17 år og hadde oppdrag for magasiner som Cosmopolitan, Elle, i-D og Vogue. Senere har bilder av henne tatt av Massimo Leardini, Valerie Phillips, Mads Teglers og Julie Pike blitt publisert i ulike foto-bokutgivelser.
Som skuespiller har Winge blant annet medvirket i skrekkfilmen Fritt vilt (2006), oppfølgeren Fritt vilt II (2008), Joachim Triers drama Reprise (2006), samt krigseposet Max Manus (2008), der hun spiller Solveig Johnsrud, en fiktiv kvinne som arbeider for Gestapo. Hun har også vært med i en rekke kortfilmer og TV-seriene Dag og Koselig med peis. I 2010 spilte Winge i Riksteatrets oppsetning av Eugene O'Neills skuespill Lang dags ferd mot natt, sammen med blant andre Liv Ullmann og Bjørn Sundquist og i regi av hennes far, Stein Winge.
Winge er vokalist i bandet Moviestar, hvor hun går under pseudonymet Infinity Vik. Hun har dessuten vært vokalist i electronica-trioen Discorockers, som senere skiftet navn til Babyjaws. Winge giftet seg i 2003 med Babyjaws-medlem Anton Jawdomikow, men de gikk fra hverandre i 2012.
CanArgo
CanArgo (ose: CNR) er et olje- og gasselskap som er notert på Oslo Børs og American Stock Exchange (Amex).
Selskapet har virksomhet i det tidligere Sovjetunionen, for tiden vesentlig i Georgia og Kaukasus.
CanArgo Energy Corporation melder om et nettoresultat på minus 5,9 millioner dollar i første kvartal 2007. Driftsresultatet fra videreført virksomhet endte på minus 3,5 millioner dollar. Driftsinntektene beløp seg til 0,5 million dollar.
Fylkesvei 4254
Fylkesvei 4254 går mellom Skåland og Hellemork i Lund kommune. Veien er 7,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 2.
Marsjen mot Roma
Marsjen mot Roma (italiensk: Marcia su Roma) var navnet de italienske fascistene ga statskuppet der Benito Mussolini kom til makten i Italia 21.-31. oktober 1922.
Bakgrunn
I etterkrigstiden bygde fascistene opp en viss støtte i den politiske sektoren ved å med vold stoppe kommunistiske organisasjoner i Podalen i det nordlige Italia. I de ordinære valgene fikk de ikke så mange stemmer, og partiet hadde bare 20 mandater før marsjen.
Ved valget i 1922 hadde fascistene bare fått 7% oppslutning. Nasjonalforsamlingen ble fylt opp av en rekke småpartier, og det var ingen som klarte å danne regjering. Svartskjortene hadde gjennom utstrakt vold terrorisert sosialistene i nord. Da den italienske regjeringen i 1922 gikk igjennom en større politisk krise, besluttet fascistene å utnytte situasjonen ved å gripe makten i et statskupp.
Hendelsesforløp
Da de marsjerte inn i Roma denne oktoberdagen lot kongen, etter råd fra de militære, være å erklære unntakstilstand. Omkring 25 000-30 000 svartskjorter og såkalte squadristi (fascistiske gatekjempere), kledd i svarte skjorter, marsjerte under ledelse av Italo Balbo, Emilio De Bono, Michele Bianchi og Cesare Maria De Vecchi mot Roma for å kreve makten, mens Mussolini ventet i Milano. Hoveddelen av marsjdeltakerne ble stoppet av politiet underveis, og de rundt 9 000 som kom fram var dårlig organisert og bevæpnet, men Mussolini kom med toget fra Milano, og kong Viktor Emmanuel III vaklet, men valgte tilslutt å tilby ham statsministerposten som han tiltrådte 31. oktober. Svartskjortene holdt parade gjennom byens gater, men ble samme kveld sendt ut av byen av Mussolini.
28. oktober, som regnes for dagen for marsjen, ble senere nyttårsdag i det fascistiske Italia da de innførte den nye kalenderen ''Era Fascista i 1927.
Etterspill
Da Mussolini overtok som regjeringssjef i 1922, var han i begynnelsen ikke eneveldig og fikk bare fire fascister med seg i regjeringen. Gjennom behendig manøvrering i regjeringen og deputertkammeret, kombinert med trusler om terror og også faktisk terror, bygde han raskt ut sin posisjon. Etter at han hadde fått drevet igjennom en endring i valgloven som innebar at det største partiet skulle ha to tredjedeler av plassene i deputertkammeret, vant hans parti valget i 1924 og i januar 1925 erklærte han diktaturet.
Fascistene innledet en ny aggressiv utenrikspolitikk, gikk inn i den spanske borgerkrigen og invaderte Etiopia og opprettet den utvidede kolonien Italiensk Øst-Afrika (Africa Orientale Italiana). Dette var betydelige elementer av opptrappingen fram mot andre verdenskrig da Italia på denne måten undergravde den internasjonale stabiliteten som var etablert etter første verdenskrig Mussolini forble makthaver i Italia fram til fascismens fall i juli 1943 etter en rekke nederlag i andre verdenskrig.
I likhet med mange andre observatører, mistolket også Adolf Hitler hendelsesforløpet knyttet til denne marsjen, og trodde at også NSDAP kunne komme til makten i Tyskland på samme måte. Dette ledet til det mislykkede ølkjellerkuppet året etter. Hitler kom da til at nasjonalsosialistene måtte ta makten gjennom legale midler, og kom til makten på samme måte som Mussolini da han ble utnevnt til rikskansler 30. januar 1933 av rikspresident Paul von Hindenburg.
Watford Gap
Watford Gap er et sted ved landsbyen Watford i Northamptonshire, England. Stedet var tidligere knutepunkt for hestetransportruter. Det ligger i en åpning (herav gap i stedsnavnet) mellom åsene mellom Midlands og East Anglia rutene fra øst til vest brukte, og ved Watling Street som var en viktig rute fra nord til sør. I nyere tid er motorveien M1 og Grand Union-kanalen lagt gjennom samme område.
Et vertshus fra tiden med hestetransport er bevart, og ble inntil 2000 drevet som Watford Gap pub. Den ble det året stengt fordi den gamle bygningen må restaureres.
I dag er stedet mest kjent for det store motorveiserviceområdet ved M1, som var det første i sitt slag i Storbritannia. Serviceområdet tilbyr i tillegg til drivstoff og vanlige bensinstasjonvarer også overnatting, mat og forfriskninger.
Ole Didrik Lærum (siv.ing.)
Ole Didrik Lærum (født 7. september 1901 på Dale i Bruvik, død 22. april 1972 i Trondheim) var en norsk bygningsingeniør, som spesialiserte seg innenfor vei-, jernbane- og flyplassbygging. Han var i mange år professor ved NTH.
Han hadde en mangfoldig karriere, fra å være ingeniør under byggingen av Flåmsbanen til viktige oppgaver under bygging av Den transiranske jernbane. Som Chief Engineer var han en nøkkelperson når det gjaldt å holde iransk vei-, flyplass- og jernbanenett åpent under en av den andre verdenskrigs største allierte transportaksjoner. Han var en periode personlig rådgiver for Haile Selassie I av Etiopia i samferdselsspørsmål;
Han var professor ved NTH i 20 år; hadde en tid eget konsulentfirma i Iran og ledet anlegg av veier og flyplasser både i Iran og i Norge – i Norge blant annet som anleggssjef i Forsvarets anleggsdirektorat. Mot slutten av sin karriere arbeidet han som konsulent i et norsk ingeniørfirma.
Livsløp og utdanning
Ole Didrik Lærum var den eldste av seks søsken. I 1901, da han ble født, var faren kommunelege og senere distriktslege. Familien flyttet etterhvert fra Dale til Voss, der Ole Didrik vokste opp.
Etter realskolen gikk han på et privat gymnas og tok examen artium med beste karakter, bare 16 år gammel. Like før han fylte 18 år ble han immatrikulert ved NTH hvor han studerte ved Bygningsingeniøravdelingen og ble uteksaminert i 1922, bare 21 år gammel. Han var da en av landets yngste sivilingeniører.
I 1925 giftet han seg og fikk etterhvert tre barn, to sønner og én datter.
I løpet av sin tid i Iran pådro Lærum seg tropesykdommer, blant annet malaria, som han var plaget med resten av livet. Han døde i 1972.
Lærum var farbror til den norske legen og kreftforskeren Ole Didrik Lærum, som har skrevet biografien Ingeniøren & eventyret om sin onkel.
1923–1932: Stillinger ved NSB og NTH
Sin første stilling etter fullført utdannelse fikk Lærum som assistentingeniør i NSB, der han i hovedsak deltok ved byggingen av Flåmsbanen. Han var ansatt i NSB fra 1923 til 1930, de to siste årene med anlegg av Hardangerbanen. Han arbeidet deretter som assistentingeniør ved Institutt for veg- og jernbanebygging, NTH.
1933–1945: Ulike oppgaver i Iran
I 1933 ble han ansatt i det danske entreprenørfirmaet Consortium Kampsax hvor han var med på å bygge den transiranske jernbanen. Han flyttet med familien til Iran og bosatte seg i Teheran hvor han fikk en av selskapets ledende tekniske stillinger. Han ble også nestkommanderende for nordlinjen av den transiranske jernbanen. Etter nærmere seks år var jernbanen ferdig bygget, men Kampsax hadde fortsatt oppdrag i Iran, så familien Lærum ble boende.
I 1941 ble han ansatt som professor ved Institutt for veg- og jernbanebygging, NTH, men det var verken mulig eller ønskelig å tiltre på grunn av krigssituasjonen. I Iran ble den britiske regjeringen Kampsax' nye arbeidsgiver. Det viktigste oppdraget var å sørge for veier som kunne tåle tungtrafikk i Iran. Det skulle fraktes krigsmateriell fra Den persiske gulf over de iranske sletter og høyfjell inn bak de sovjetiske frontlinjene i nord. Sammen med de britiske ingeniørtroppene bygget Kampsax både veier og flyplasser. Under dette arbeidet var Lærum nestkommanderende for direktøren i Kampsax. På det meste hadde han 90 000 mann under seg. «I tre år gikk det én fullastet lastebil hvert 20. sekund fra båtanløp og monteringsanlegg ved gulfen og nordover. Både den transiranske jernbanen og det eksisterende veinettet ble benyttet. Over 6000 km veier og et tjuetalls flyplasser ble bygget i stort tempo.»
Mens han var i Iran, opprettet han et eget konsulent- og ingeniørfirma, Nortrak, og hadde flere oppdrag i nabolandene for den britiske regjering. Han og familien bodde også en tid i Addis Abeba. I 1945 var han personlig rådgiver i samferdselspørsmål for keiser Haile Selassie.
1946–1972: Professorat ved NTH; private stillinger
I 1946 ble han på ny utnevnt til professor ved NTH, og tiltrådte. Han ble ved instituttet, som professor og instituttleder, til 1. januar 1966, da han søkte avskjed på grunn av sykdom.
I perioden 1952–1954 hadde han permisjon fra professorstillingen for å arbeide i Forsvarets anleggsdirektorat, med utbygging av det norske flyplassnettet. Ifølge ham selv var han ansvarlig for anlegg av 40 flyplasser.
I Trondheim takket han ja til et tilbud fra ingeniørfirmaet Reinertsen AS om å være konsulent for dem. Hans oppgave var å være rådgiver for de unge ingeniørene. Denne stillingen hadde han til han døde våren 1972.
Forfatterskap
Hoveddelen av Lærums forfatterskap er knyttet til hans undervisning ved NTH. Instituttet hadde vært uten professor siden Kolbjørn Heje sluttet ved oppnådd pensjonsalder i 1941, det året Lærum ble utnevnt første gang. Det hadde vært stor utvikling innen hans fagfelt i løpet av de fem årene som var gått før han tiltrådte i 1946. Det var sterkt behov for oppdatering av undervisningen og innføring av nye fag, som f.eks. flyplassbygging. Da han begynte i professorstillingen, avlyste han alle forelesninger for en periode, mens han utarbeidet nytt undervisningsmateriell. Forelesningene ble ikke gjenopptatt før dette materiellet var klart.
Enkelte av hans publikasjoner, som læreboken Grunnkurs i veg- og jernbanebygging, ble utgitt i stadig nye og oppdaterte utgaver, den siste i 1966.
Utmerkelser
I 1947 ble Lærum utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenester som tidligere fungerende generalkonsul i Teheran». Han var også ridder av den danske Dannebrogordenen og mottok den iranske Homayounordenen.
James Cardno
Cardno vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak to sveitsiske lag. De andre på laget var Frederick McEvoy, Guy Dugdale og Charles Green.
Jean Perronet
Jean Maurice Perronet (født 19. oktober 1877, død 1. april 1950) var en fransk fekter, som deltok i de første moderne olympiske lekene i Athen i 1896.
Perronet kom på andreplass i fekting med florett for fektmestere under OL 1896 i Athen. Han tapte finalen til Leonidas Pyrgos fra Hellas, som ble olympisk mester. Det var kun to deltakere i florett for fektmestere.
Stan Wawrinka
Stanislas «Stan» Wawrinka (født 28. mars 1985 i Lausanne) er en sveitsisk tennisspiller. Han har vunnet tre Grand Slam-titler i single i karrieren. Sammen med Roger Federer vant han gull i herredobbel for Sveits under OL 2008 i Beijing. Wawrinka har vunnet 16 ATP-turneringer i karrieren. Hans høyeste ATP-ranking er nummer 3, som han oppnådde første gang 26. januar 2014.
Wawrinka er høyrehendt og spiller enhånds backhand. Han holder grus for å være sitt favorittunderlag.
Han bar sitt lands flagg under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.
John D. Smith
John Dargavel Smith (født 26. august 1946) er professor emeritus i sanskrit ved Cambridge.
Han har særlig studert språk og litteratur fra Rajasthan, og brukt mye tid på den legendariske 1300-tallshelten Pabuji. Han har bachelorgrad i sanskrit og hindi 1968 og en PhD-grad fra 1974. Han var ansatt ved School of Oriental and African Studies fra 1975; og ved Cambridge fra 1984. Pensjonist i 2007. Som pensjonist har han utgitt en utgave av Mahabharata.
Daventry (distrikt)
Daventry er et administrativt distrikt i det vestlige Northamptonshire i England. Det har navn etter administrasjonssenteret, byen Daventry. Det meste av distriktet består av landsbygd.
Distriktet ble opprettet den 1. april 1974 (ved loven om lokalt selvstyre av 1972) da byen Daventry ble slått sammen med landdistriktene Daventry og det meste av rurale distriktet Brixworth. Byen Daventry fikk beholde sitt eget byråd (town council).
Ved folketellingen i 2011 hadde distriktet en befolkning på 77 843 og hvor rundt en tredjedel, 25 026 innbyggere, som bor i byen Daventry. Andre betydelige bosetninger er Brixworth, Long Buckby og Weedon Bec. Resten er i stor grad et landbruksdistrikt.
Kjente personer
Herregården Althorp, hvor Diana, prinsesse av Wales er begravd, ligger i distriktet.
Liste over Formel 1-løp
Dette er en fullstendig liste over Formel 1-løp som har inngått i FIA-verdensmesterskapet.
Store billøp blir vanligvis kalt Grand Prix, en tradisjon som går tilbake til det første tiåret på 1900-tallet og Grand Prix-racing på 1920- og 1930-tallet. Formelt, for at et løp skal kunne kalles et Grand Prix bør det ha en løpsdistanse på minst 300 kilometer. Denne regelen gjelder for alle Grand Prix-løp som noensinne har vært på Formel 1-kalenderen, med unntak av Monacos Grand Prix, som siden 1968 har hatt en løpsdistanse på under 300 kilometer.
Etter løpstittel
Fet skrift viser til de 22 løpene i -sesongen. Sist oppdatert: Australias Grand Prix 2023
Etter vertsland
Fet skrift viser til de 23 løpene i -sesongen. Sist oppdatert: Australias Grand Prix 2023
Fotnoter
<references group="lower-alpha"/>
Stasjon Kapelle-Biezelinge
Kapelle-Biezelinge er en jernbanestasjon i kommunen Kapelle i den nederlandske provinsen Zeeland. Den Zeeuwse linjen (Roosendaal – Vlissingen), som stasjonen er knyttet til er grenselinjen mellom landsbyene Kapelle og Biezelinge.
Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, med en stasjonsbygning som er bygget i Staatsspoorwegens husstil. I første halvår 2006 stopper lokaltoget mellom Roosendaal og Vlissingen her en gang i timen, i begge retninger.
Tvillingbolle
Tvillingbolle er et drikkekar som består av to boller som henger sammen i siden. Tvillingboller ble brukt på bygdene i Norge på 1600-, 1700- og 1800-tallet til å drikke øl av. De er skåret av ett stykke tre, og det er en åpning i veggen mellom de to bollene slik at ølet kan renne fritt mellom dem. Disse tvillingbollene har trolig vært brukt som «skjemtekar». Se ølbolle.
Tvillingkar av denne typen har vært brukt i Europa fra forhistorisk tid. Det er mulig at de opprinnelig har hatt en rituell funksjon ved handlinger foretatt i forbindelse med forbrødring og giftermål, og det foreligger opplysninger om at ungarske tvillingkar fra senere tid var bestemt for brud og brudgom.
.bb
.bb er Barbados' nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av Cable & Wireless (Barbados) Limited.
Registrering
Registrering foretas direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under diverse kategoriserte subdomener på andre nivå. Tilgjengelige subdomener er:
Registrering er forbeholdt personer bosatt på Barbados og selskaper som er registrert der.
Konflikthåndtering
Domenets retningslinjer for håndtering av konflikter over domenenavn later til å være utformet etter Network Solutions policy frem til 2000. I henhold til dette kan en innehaver av et varemerke protestere mot ethvert domene, og med mindre registranten også har et varemerke på det samme navnet blir det lagt på is og ingen kan bruke det. Den eneste måten en registrant kan gjenvinne retten til å bruke et omtvistet domenenavn på er ved å gå til rettssak.
Eksterne lenker
Toppdomän
Hans Jacob von Scheel
Hans Jacob von Scheel er navnet til flere personer:
Andelva
Andelva er ei elv i Eidsvoll kommune i Viken. Den renner rolig fra utløpet av Hurdalssjøen og fram til saga ved Eidsvoll verk. Deretter faller den gjennom flere regulerte fosser ned til Bønsdalen kraftverk. Derfra renner elva igjen rolig fram til det siste fallet ved Bårlidalen, like før samløpet med Vorma rett sør for Sundet.
Hele 15 forskjellige fiskearter er registrert i Andelva, herunder abbor, gjedde, harr, lake, mort og ørret. Det er gode fiskemuligheter, men fisken er fredet i tiden 15. september til 1. mai. Videre er alt fugleliv på og ved elva samt sidelevene Risa og Nessa fredet hele året.
Washington County (Indiana)
Washington County er et fylke i den amerikanske delstaten Indiana. Det ligger sør i staten og det grenser mot Jackson County i nord, Scott County i nordøst, Clark County i sørøst, Floyd County og Harrison County i sør, Crawford County i sørvest, Orange County i vest og mot Lawrence County i nordvest.
Guy Dugdale
Guy Carol Dugdale (født 9. april 1905, død 4. september 1982) var en britisk bobkjører som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Washington County (Indiana)
Washington Countys totale areal er 1 338 km² hvorav 5 km² er vann. I år 2000 hadde fylket 27 223 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Salem.
Guy Dugdale
Dugdale vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak to sveitsiske lag. De andre på laget var Frederick McEvoy, James Cardno og Charles Green.
Washington County (Indiana)
Fylket ble grunnlagt i 1814 og er oppkalt etter USAs første president George Washington.
Skørping kommune
Skørping kommune er en tidligere dansk kommune i Nordjyllands amt, som etter regionreformen i 2007 tilhører den nydannede Rebild kommune i Region Nordjylland. Skørping kommune ble opprettet ved Kommunalreformen i 1970.
Neophyte
Neophyte er en hardcore, eller gabber-gruppe som ble dannet i 1992 i Rotterdam, Nederland. De tre opprinnelige medlemmene er Jeroen Streunding (DJ Neophyte), Danny Greten og Robin van Roon.
Tantō
Tanˑtō (短刀) er navnet for et rituelt kortsverd brukt av samuraiene. Det ligner på en katana, bare i mye mindre skala.
Stuping under Panamerikanske leker 1999
Stuping under Panamerikanske leker 1999 ble arrangert i Winnipeg i Canada fra 11. til 26. mars 1999. Det var sviktstup og tårnstup for både menn og kvinner. Canada ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Mexico og USA med en hver.
Bergheim stoppested
Bergheim stoppested er en nedlagt jernbanestasjon på Bergensbanen ved grenda Bergheim i Nesbyen kommune i Viken. Bergheim ble åpnet som et stoppested betjent kun for reisende og gods den 20. mai 1913. Stoppestedet fikk ny status som ubetjent holdeplass i juli 1957, og deretter som holdeplass uten persontrafikk fra slutten av mai 1982. Fra oktober 1984 ble Bergheim omklassifisert som fjernstyrt kryssingsspor, og i praksis nedlagt som stoppested.
Ekspedisjonsbygningen ble oppført i 1913 etter tegninger av arkitekt Harald Kaas, som også tegnet flere andre ekspedisjonsbygninger på Bergensbanen. Bygningen på Bergheim ble for øvrig revet i 1981.
.bf
.bf er Burkina Fasos nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av DELGI. Registreringsenhetens nettsted, som linket på IANAs nettsted per oktober 2005, er på nettstedet til telekommunikasjonsleverandøren ONATEL. Imidlertid så er linken til en side som er «not found», og det ser ikke ut til å være noen informasjon om domeneregistrering andre steder på ONATELs nettsted. Et dokument (i Microsoft Word format) som påstås å være et offisielt registreringsskjema finnes imidlertid på et helt annet nettsted.
Eksterne lenker
Toppdomän
Uthaugsgården
Uthaugsgården er et kulturhistorisk museum på Uthaug i Ørland. Museet ble etablert i 1990 på grunnlag av et intakt gårdsanlegg fra 1740 med en variert virksomhet innen landbruk, fiske og handel.
Den eldste delen av stuebygningen ble bygget i 1740, mens gården fremdeles tilhørte Austråttborgen. Gården ble i 1829 kjøpt fra Austrått av Christoffer Jakobsen Lund (1789–1851). Hans familie eide gården inntil den i 1990 ble kjøpt av Ørland kommune for å opprette museum.
Fra 1869 ble handelshus, skipsekspedisjon og telefonsentral knyttet til gården, og gården hadde utstrakt virksomhet som pensjonat. I 1897 ble det etablert poståpneri her. Handelsvirksomheten opphørte i 1972.
Kontakt mellom Kina og Romerriket
Kontakt mellom Kina og Romerriket startet først indirekte i det andre århundret f.Kr., men kontakten vokste med Zhang Qians sendeferder på vegne av det kinesiske Han-dynastiet i Sentral-Asia og Partia, med kinesiske militære ekspedisjoner i Sentral-Asia, og til slutt med den kinesiske generalen Ban Chaos forsøk på å sende en utsending til Roma rundt år 100 e.Kr. Flere kinesiske historikere i det andre århundret e.Kr. skriver også om påståtte romerske ambassader sendt til Kina, den første ankom i år 166 e.Kr.
Verdenskvern
Verdenskvern, stundom også referert til som «himmelsk kvern», «kosmisk kvern» og lignende, er et mytem som foreslått å være gjentagende i indoeuropeiske og i andre mytologier. Det involverer analogien at kosmos eller himmelhvelvingen og en roterende kvernstein. Mytemet ble omfattende undersøkt av den svenske forfatteren Viktor Rydberg i hans bok Undersökningar i germanisk mythologi, et tobindsverk utgitt i årene 1886 og 1889. Donald Mackenzie beskrev verdenskvernens symbolske forhold til svastikaen, og utviklet foreslått analogier til folkeminne i Kina, Egypt, Babylonia og i Amerika hos urbefolkningene
Kontakt mellom Kina og Romerriket
Zhang Qians sendeferd
Zhang Qian var en kinesisk diplomat i Han-dynastiet i det andre århundret f.Kr. som ble sendt til Sentral-Asia for å inngå en allianse med Yuezhifolket mot Xiongnufolket. Oppdraget var mislykket men Zhang Qians rapporter om land, folk, og kultur i området skapte interesse hos den kinesiske keiseren Wu, og flere sendeferder ble sendt ut til Sentral-Asia, men også til India, Partia og så langt vest som dagens Syria. I Wus regjeringstid ble om lag ti sendeferder sendt ut i året. Disse sendeferdene brakte ikke bare tilbake informasjon om de landene de var sendt til, men også informasjon om fjernere land, blant annet Romerriket.
Verdenskvern
Clive Tolley (1995) undersøkte betydningen mytemen i indoeuropeisk og finsk mytologi. Tolley fant at «bildet av en kosmisk kvern, som ambivalent snurret ut velvære eller katastrofe, kan bli gjenkjent i bestemte fragmentariske myter», og han la til ytterligere indoeuropeiske og finske analogier om kvernen til det materialet som tidligere ble undersøkt av Rydberg og andre. Tolley kom til konklusjonen at:
Kontakt mellom Kina og Romerriket
Silke
En annen faktor som førte til økende, om enn indirekte kontakt mellom Romerriket og Kina var romernes appetitt for den kinesiske luksusvaren silke, og etterhvert som mer og mer silke fant veien til Middelhavet fulgte informasjon om opphavslandet til silken med. Silkehandelen førte til et enormt handelsunderskudd for romerne og mens silken beveget seg vestover langs silkeveien, beveget romersk gull seg østover, og i 1970 ble hundrevis av romerske mynter funnet nord i Vietnam.
Verdenskvern
Richard M. Dorson gjorde en undersøkelse av oppfatningene til forfattere på 1800-tallet om verdenskvernen i hans historiske gjennomgang fra 1968: Peasant Customs and Savage Myths: Selections from the British Folklorists, og mytemet er diskutert i Kommentar zu den Liedern der Edda i henhold til Eddadiktet Grottesangen (Grottasöngr).
Kontakt mellom Kina og Romerriket
Romerske soldater i østen
I tillegg er romerske inskripsjoner fra det andre eller tredje århundre e.Kr. funnet øst i Usbekistan. De er analysert til å tilhøre romerske soldater fra den Pannoniske Legio XV Apollinaris.
Ban Chaos ekspedisjon
Ban Chao var en kinesisk general i det første århundre e.Kr. og i år 97 ble han sendt til Sentral-Asia med 70 000 mann for å bekjempe Xiongnufolket som hadde angrepet handelsmenn langs Silkeveien. Ban Chao fikk i stand en allianse med Pacorus II av Parthia og etablerte baser ved Det kaspiske hav og i Margiana. Herfra sendte Ban Chao en utsending (Gan Ying) til Daqin (Roma). Gan Ying ga en detaljert beskrivelse av landene i vest selv om mye tyder på at han aldri kom lenger enn til Mesopotamia. Han hadde tenkt å seile til Roma gjennom Svartehavet, men siden han feilaktig ble fortalt at reisen ville ta to år, vendte han tilbake.
Maes Titianus reiser
Maes Titianus var en makedoner som sies å være den personen fra middelhavsregionen i antikken som kom til å reise lengst østover. Rundt 100 e.Kr., under en kort stillstand i krigene mellom Romerriket og Partia, reiste han østover til Tashkurgan i Pamirfjellene helt vest i dagens Kina.
Den første romerske sendeferd
Romerrikets ekspansjon i Midtøsten i det andre århundre ga dem muligheten til å drive handel på Det indiske hav, og flere steder langs kysten av India har det blitt funnet romerske ruiner. Noen romere reiste sannsynligvis enda lenger øst på romerske, indiske eller kinesiske skip. Den første gruppen som påsto de var offisielle utsendinger fra Roma ankom Kina i år 166. Gruppen kom til keiser Huan av Han-dynastiet fra «An Tun» konge av Daqin (Roma). Siden Antoninus Pius døde i år 161 og den nye keiseren Marcus Aurelius også ble kalt Antoninus hersker det tvil om hvem av dem det var, om noen, som sendte ekspedisjonen. Den romerske delegasjonen kom fra sør, og de brakte med neshorn horn, elfenben og skilpaddeskall mest sannsynlig anskaffet i Sør-Asia, noe som betyr at de mest sannsynlig ankom med skip. Ambassaden overleverte også en avhandling om astronomi til keiser Huan.
Kinas eksistens var helt klart kjent blant romerske kartografer siden Kina er nevnt og plassert på kartet i Klaudios Ptolemaios' Geographia. I kartet er Kina plassert øst for Sørøstasia. Handelen på Det indiske hav i det andre århundret e.Kr. var betydelig, og mange romerske handelsbyer har blitt funnet både i India og på Ceylon langs ruten de romerske utsendingene kan ha tatt.
Andre romerske sendeferder
Andre utsendinger kan ha blitt sendt etter den første i 166 e.Kr. men er ikke nevnt i historiske kilder, inntil en historie dukker opp om gaver sendt fra den romerske keiseren til kong Cao Rui av kongeriket Wei i Nordkina mellom år 227 og 239. Gavene besto av fargete glassgjenstander. Sendeferden kan ha blitt sendt av keiser Alexander Severus
En annen sendeferd som bragte gaver fra Daqin (Roma) er nevnt i år 284. Denne sendeferden var muligens sendt av keiser Carus.
Japansk
Japansk (日本語, nihongo) er et språk som først og fremst tales i Japan. På japansk heter det nihongo (日本語), fra ordene Japan (nihon – 日本) og språk (go – 語). Japansk tales av omkring 130 millioner mennesker.
Slektskap
Japansk er et vanskelig språk å klassifisere, ettersom dets slektskap og historie i stor grad er ukjent.
Dialektene på Ryūkyūøyene anses ikke sjeldent som egne språk. Disse er også det eneste man har klart vitenskapelig å bevise er beslektet med japansk. Det er også tegn på at japansk kan ha blitt påvirket av austronesiske språk, og det kan heller ikke ses bort ifra at japansk er et isolert språk.
Betraktelige likheter kan spores mellom japansk og koreansk, uten at man med sikkerhet kan si om dette er grunnet slektskap eller kontakt. Japansk som et medlem av den altaiske språkfamilien har likevel mange tilhengere. Noen steder utenfor språkforskernes diskusjoner er det til og med allerede hevdet:
En stor del av ordforrådet er lånord fra kinesisk; det har oppstått et betraktelig sino-japansk vokabular som har fylt en rolle tilsvarende gresk og latin i europeiske språk. Fortsatt bruk av kinesiske skrifttegn har muliggjort en gjensidig utveksling mellom sino-japansk og kinesisk. Ellers består en stadig økende del av vokabulæret av lånord fra europeiske språk som portugisisk og nederlandsk, men i nyere tid er det utvilsomt engelsk som har tatt over den viktigste rollen der.
Historie
Språkhistorien kan inndeles i følgende perioder:
De første antydninger til skrevne japanske ord finnes i det kinesiske historieverket Wei Chih fra slutten av det tredje århundre og dessuten på diverse sverd og speil fra de femte og sjette århundrer. De tidligste dokumenter av betydelig lengde er Kojiki fra år 712, Nihon Shoki fra 720 og Man'yōshū fra 759. Altså innen Nara-perioden.
Struktur
Språket er relativt agglutinerende, med en rekke grammatiske endelser og partikler som kan påvirke et ords funksjon i en setning.
Skriftsystemer
Det japanske skriftspråket bruker tre skriftsystemer:
Hiragana- og Katakana-tegn, til sammen benevnt som kana, er to tegnsett der hvert tegn representerer en enkelt stavelse. En stavelse kan bestå av en vokal, en konsonant etterfulgt av en vokal eller n, samt at man i Katakana, som ellers dekker de samme stavelsene som Hiragana, også kan uttrykke v. Mens Katakana ble utviklet ved å bruke deler av kinesiske tegn enkeltvis, ble Hiragana videreutviklet fra kalligrafiske former av kinesiske tegn. Hiragana og Katakana har i dag forskjellig bruksområde: Katakana-tegnene brukes i moderne japansk primært til å stave fremmedord og lydmalende ord, mens Hiragana har mer generell bruk. Tidligere hadde Katakana-tegnene også mer vidstrakt bruk.
Kanji er japanske varianter av kinesiske tegn. De fleste tegnene er hentet fra tradisjonell og forenklet kinesisk, men enkelte tegn og forenklinger av tegn er særegent japanske. Tegnene brukes både til å representere ord og morfemer lånt fra kinesisk, samt til å representere særegent japanske ordrøtter, og kan derfor leses med en eller flere uttaler derivert fra kinesisk (on-yomi), eller en særegen japansk lesning (kun-yomi).