cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Møre og Romsdal
Invasjonen
Infanteriregiment nummer 11 mobiliserte uhindret på Setnesmoen ved Åndalsnes, og soldater fra fylket deltok i slaget ved Dombås og i kamper nedover i Gudbrandsdalen. KNM «Sleipner» (1936) kom til Molde 11. april og opererte på Romsdalsfjorden før den gikk til Shetland 26. april. Britiske krigsskip kom til Molde 13. april og 15. april ble havnen bombet av tyske fly første gang (målet for bombingen var særlig torpedobåten Trygg). Frivillig evakuering av byen hadde begynt 11. april og da bombingen tiltok ble det tvungen evakuering av barn, syke og gamle. Den britiske marine satt opp en marinekommando i Molde 18. april og det norske sjøforsvarets overkommando kom til byen 21. april. Britiske styrker ble landsatt på Åndalsnes fra 18. april og sendt østover med tog. Tyske fly begynte bombing av Åndalsnes og Veblungsnes 20. april. Jernbanevogner med Norges Banks gullbeholdning kom på denne tiden til Åndalsnes. Martin Linge ble såret ved Åndalsnes og ble evakuert til Storbritannia der han senere medvirket til oppbygging av en norsk styrke under britisk kommando. Britene forlot Åndalsnes 2. mai og tyske styrker inntok Åndalsnes straks. Deler av gullbeholdningen ble lastet på britisk skip på Åndalsnes, mens resten av gull- og kontantbeholdningen ble 25. april sendt videre til Molde. Den norske regjeringen, den militære overkommandoen, kongen og kronprinsen reiste gjennom Romsdalen via Åndalsnes og videre til Molde 23. april. Da deler av sentraladministrasjonen også var på plass var Molde i realiteten landets hovedstad. En hektisk aktivitet kom igang for å sikre kommunikasjonslinjer for den sivile og militære ledelsen.
Da Ålesund kystradiostasjon ble brukt i kommunikasjon med Storbritannia, ble den og Vigra kringkaster bombet av tyske fly. Britene sendte noen få fly til Norge, blant annet en skvadron Gloster Gladiator som opererte fra Lesjaskogsvatnet. På Setnesmoen ved Åndalsnes ble det i løpet av et par dager fra 21. april opparbeidet en provisorisk flyplass med hjelp fra lokale sivilister. Til slutt var det bare fem brukbare Gloster-fly igjen på Lesjaskog og disse opererte 26. april fra Setnesmoen leir ved Veblungsnes.
Etter den britiske landgangen på Åndalsnes ble vei og jernbane mellom Åndalsnes og Lillehammer bombet intensivt for å hindre de britiske styrkene å nå hovedfronten på Østlandet. Opptil 60-70 bombefly deltok i de daglige toktene. De tyske flyene opererte uten særlig fare for antiluftskyts og ble bare truffet av sporadiske geværkuler. Britiske Blackburn Skua fra et hangerskip bidro med sikring av luftrommet over Åndalsnes 24. april, og 25. april var flystripen på Lesjaskogsvatnet klar. Tyske fly rekognoserte over og bombet Sunndalsøra av frykt for at en britisk landgang der ville true Trondheim.
Statsrådene, kongen og kronprinsen oppholdt seg noen dager i Molde der det også franske og britiske diplomater. Byen fungerte da som landets hovedstad. Under et bombeangrep mot Molde 28. april søkte kongen og kronprinsen ly i et skogholt ved byen, og det kjente bildet ved «Kongebjørka» ble tatt. Forsvaret av Sør-Norge ble oppgitt i slutten av april og britiske styrker ble trukket ut via Åndalsnes og Molde. Halvdan Koht kommenterte etter krigen at bombingen var folkerettslig akseptabel i og med at den norsk sjøkommandoen og andre militære myndigheter holdt til i byen. De utenlandske diplomatene som holdt til i byen kritiserte den omfattende bombingen som de mente bare delvis var militært begrunnet. Den mest omfattende bombingen skjedde 29. april da spreng- og brannbomber ble droppet over byen og det brant overalt. En brannbombe traff kirketårnet som brant ned og tok kirken med seg (en del av inventaret ble reddet ut). Kongen og regjeringen ble informert om at britiske styrker skulle evakueres fra Romsdalen. Den britiske sendemannen Cecil F. J. Dormer inviterte kongen, kronprinsen, regjeringen og andre det var plass til ombord i krysseren «Glasgow» og frakte dem til det frie Nord-Norge. Siste statsråd ble holdt på «Knausen» klokken 21:00 den 29. april. Deler av gullbeholdningen ble lastet om bord. Kongen, medlemmer av regjeringen og sentraladministrasjonen, og utenlandsk diplomater ble under kraftig bombeangrep sent på kvelden 29. april og natt til 30. april ble evakuert fra Molde av den britiske krysseren «Glasgow» med kurs for Tromsø. Molde sto i brann mens evakueringen pågikk. Medlemmer av den britiske, franske, polske og danske legasjonen samt britiske soldater ble evakuert samtidig. Deler av gullbeholdningen og en del tjenestemenn reiste med dampbåten «Driva» under ledelse av Einar Gerhardsen.
Åndalsnes, Molde og Kristiansund ble ødelagt av bombing og brann i slutten av april 1940. Molde ble bombet første gang 15. april og hardt bombet fra 25. april, hele sentrum og noen boligstrøk ble ødelagt. Ingen omkom under bombingen av Kristiansund etter at 12000 innbyggere ble evakuert. Innbyggerne flyttet tilbake og bodde i brakker, kjeller og provisoriske bosteder resten av krigen. Byen var offisielt gjenreist i 1964. Sunndalsøra ble bombet og 60 eiendommer rasert. Kringkasteren på Vigra ble bombet og ødelagt fra 14. april. Ålesund ble bombet fra 21. april uten brannbombene gjorde særlig skade på murbebyggelsen, mens Kristiansund i stor grad var bygget i treverk. Da den britiske marinen forlot Molde med konge og regjering var krigshandlingene over i Møre og Romsdal stort sett over. Fra 15. til 29. april falt rundt 300 sprengbomber over Molde, seks personer omkom og 217 bygninger ble helt ødelagt (over 90 % av Molde sentrum). I Molde ellers ble 34 bolighus totalskadet. Nesten samtlige av øvrige bygninger hadde mindre skader. Byen ble bombet på nytt 30. april og 1. mai og traff særlig Confectionsfabrikken, Solemdals Møbelfabrikk og Brunvolls Motorfabrikk. Mange av de norske soldatene evakuert fra Åndalsnes kom til Molde. De britiske skipene forlot Åndalsnes 2. mai og ble forsøkt bombet av tyske fly.
Krigsårene
I mars 1942 ble jøder i Møre og Romsdal arrestert (etter aksjonene mot englandsfarten fra distriktet). Disse ble overført til Falstad eller Trandum. Blant annet ble Israel Steinfeld (Ålesund), Abraham Borøchstein og Herman Fischer (begge fra Kristiansund) holdt fengslet i Ålesund, før de sommeren 1942 ble sendt til Trondheim. Herman Fischers eiendom i Kristiansund ble overtatt av en frontkjemper. Interneringen av Herman Fischer førte til protester i Kristiansund, og et brev undertegnet av 104 av byens innbyggere gikk til justisminister Riisnæs. Flere av de som signerte, var fremstående borgere av byen, blant dem en NS-ordfører, og personlige bekjente av Riisnæs fra hans tjenestetid i byen. Riisnæs svarte at han vanskelig kunne gjøre noe med saken. I alt ble 30 jøder fra Møre og Romsdal deportert til Auschwitz og de fleste drept der. Blant de overlevende fra Norge var Otto Eisler, Leo Eitinger, og brødrene Fritz og Hans Lustig som oppholdt seg på Nesjestranda etter å ha flyktet fra Tsjekkoslovakia. Ephraim Wolff Koritzinsky ble arrestert i 1941 og døde av kreft våren 1942. Resten av familien ble boende i Selbu til de ble kastet ut i 1944 fordi Rinnanbanden skulle ha huset. Moren og barna, blant dem den senere SV-lederen Theo Koritzinsky, overlevde krigen. De tre Borøchstein-brødrene ble etter ordrer fra Sverre Riisnæs tatt ut av køen ved ombordstigning på «Donau» 26. november fordi de var «halvjøder». De tre og en fjerde bror ble sluppet fri og sendt hjem.
Joachim Rønneberg og en gruppe sabotører lå i skjul i Tafjordfjella i forbindelse med Operasjon Fieldfare. Operasjon Fieldfare forsøkte å sprenge Stuguflåtbrua i januar 1945 for å hemme tysk jernbanetransport gjennom Romsdalen. Brua fikk mindre skader og ble åpnet etter tre uker.
Størstedelen av øya Gossa ble brukt til flyplass av tyske styrker og det var opp mot 2000 soldater, 850 krigsfanger, 1500 utskrevne nordmenn og 600 sivile i tillegg til 1200 fastboende. Flyplassen skulle etter planen ha tre rullebaner i stjerneform og bli en av de største i landet. Der ble Sven Sømme i august 1941 vervet som fylkesleder for etterretningsorganisasjonen XU. Samtidig som Sven Sømme begynte oppbygging av et omfattende agentnett på deler av Nordmøre og Sunnmøre samt alle kommuner i Romsdal startet han utgivelse av den hemmelige avisen Q-posten Mot slutten av 1941 hadde Sømme fått et agentnett på vel 60 personer på Møre-kysten og i Romsdalen, For å beskytte innseilingen til Molde og Åndalsnes anla okkupasjonsmakten stillinger på hver side av Otrøya, først ved Julsundet (mai 1940) og deretter på Klauset ved Midjforden. Ved Julsundet var det både kanoner (fra den tyske båten «Albatros» som ble skadet ved Horten i aprildagene) og torpedobatteri. Sømme ble i juni 1944 avslørt da han fotograftet torpedobatteriet ved Klauset på Otrøya. Han fryktet dødsom og unnslapp på Åndalsnes fangetransporten. Med hjelp fra blant Arne Randers Heen kom Sømme seg over fjellet til Eikesdal og Aursjøen og derifra videre til Sverige etter 40 dager på flukt.
Stasjonen Frey II var bemannet av brødrene Ole Snefjellå og Tore Snefjellå. Det var en alliert observasjonspost og radiostasjon på Gurskøya fra april 1944 til januar 1945. De to agentene opererte for Secret Intelligence Service og rapporterte om okkupasjonsmaktens flåtebevegelser i skipsleia på Møre-kysten. Deres lokale medhjelpere ble avslørt, torturert og internert på Falstad.
Gjenreising
Skadene på bebyggelsen etter krigshandlingene fordelte seg slik etter areal:
Procopio Bonifacio
Procopio C. Bonifacio ( født i 1873 i Tondo i Manila på De filippinske øyer - hoveddelen av Indias orientales españolas, død 10. mai 1897 i Nagpatong-fjellene nær Maragondon i provinsen Cavite) var en filippinsk frihetskjemper som ble henrettet av andre revolusjonære sammen med sin bror Andres Bonifacio under den filippinske revolusjon.
Bakgrunn
Procopio var den tredje av seks barn av Santiago Bonifacio og hans hustru Catalina de Castro. Hans søsken var Andres, Ciriaco, Troadio, Espiridiona og Maxima.
I barneårene bidro han til familiens innkomster med likesom sine søsken å selge blant annet papirvifter som broren Andres hadde laget.
Yrke
Etterhvert ble han ansatt som bagasjeportør av det regjeringseide jernbaneselskapet Ferrocarril Nacional de Filipinas, og arbeidet der til revolusjonen utbrøt.
Katipunan
I april 1896 organiserte dr. Pio Valenzuela, Emilio Jacinto, Candido Tirona og brødrene Procopio og Andres Bonifacio en gren av det hemmelige revolusjonære selskap Katipunan i Cavite el Viejo i provinsen Cavite. På denne tid var Procopio leder av Tanglaw, en av de to seksjoner av Katipunans Laong-laan-råd.
Procopio ble sagt å ha giftet seg med en kvinne fra Mindoro som han hadde møtt da han organiserte Katipunans virke på den øya.
Procopio kjempet mot de spanske myndighetene side om side med brødrene Andres og Ciriaco. Han fikk rang som oberst.
Grunnkretser i Ibestad kommune
Grunnkretser i Ibestad kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Ibestad kommune, Troms, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Procopio Bonifacio
Katipunan
I desember 1896 fulgte han og Ciriaco broren Andres og dennes hustru Gregoria til Cavite på invitasjon fra Cavites provinsleder for revolusjonen, Mariano Alvarez, for å mekle i den voksende konflikten mellom de to rivaliserende fraksjonene i Katipunan i provinsen, Magdiwang ledet av Alvarez og Magdalo ledet av søskenbarnene Emilio og Baldomero Aguinaldo. Meklingen viste seg å være en tapt sak for Bonifacio-brødrene. Andres Bonifacio, som ble anerkjent som den overordnede leder av revolusjonen og Katipunan, ble fornærmet og følte seg alvorlig krenket av en Magdalo-offiser. Den revolusjonære ledelse gikk dermed fra Andres Bonifacio over til Emilio Aguinaldo, som ble valgt som president gjennom Tejeros-konvensjonen.
Men det var ikke over med dette: På grunn av fornærmelsene de opplevde å ha blitt gjenstand for fra fra sw revolusjonære lederne i Cavite, undetegnet Procopio og andre ledere i Katipunan Acta de Tejeros, og erklærte at Tejeros-møtet hadde forøpt uordentlig, og at dens beslutninger var ulovlige og ugyldige. De valgte å forlate provinsen vil ville tilbake til Manila eller Morong. Men de ble utsatt for et overraskelsesangrep fra Emilio Aguinaldos menn ledet av general Agapito Bonzon og general José Ignacio Paua ikke langt fra Indang. Ciriaco ble skutt og døde på stedet, mens Procopio ble slått og Andres ble skutt i armen og stukket i nakken av Paua.
De to gjenværende brødrene ble deretter brakt til Naic for en rettssak, deretter til Maragondon, og ble utsatt for en krigsrett som pålagt av krigsrådet under den nye revolusjonære regjeringen. De ble dømt til døden den 10. mai 1897. De to brødrene ble ført inn i fjellene, og der henrettet ved skyting.
São Francisco do Sul
São Francisco do Sul er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Geri Halliwell
Geraldine Estelle Horner (født Halliwell, 6. august 1972 i Watford nord for London), er en britisk sanger kjent som «Ginger Spice» i pop-fenomenet Spice Girls på slutten av 1990-tallet.
Halliwell ble verdenskjent som medlem i Spice Girls og har i ettertid gitt ut tre soloalbum. Kranglig mellom henne og Melanie Brown (Mel B) skal være en av grunnene til at gruppen gikk i oppløsning. Hun fikk i 2006 datteren Bluebell Madonna, og er i dag en nær venn av Victoria Beckham. Halliwell ble igjen offisielt medlem av Spice Girls da de hadde sitt comeback i juni 2007.
Hun har vært gift med Christian Horner siden mai 2015. Horner har siden 2005 vært sjef for Formel 1-laget Red Bull Racing Honda.
Utgivelser
Album:
Leif Sinding
Han begynte som journalist i 1913, blant annet redigerte han fra 1918 et av Norges første filmtidsskrift: Helt og Skurk. Sammen med Einar Eggen stiftet han Schakklubben av 1911 som i dag er Norges største klubb med 130 medlemmer. Hans første filmoppgave var å være en slags produksjonskoordinator i filmen Kjærlighet paa pinde. I 1926 var han regissør i Den nye lensmannen som var bygd på en folkekomedie av Ludvig Müller. I 1927 laget han Fjeldeventyret etter Bjerregaard og Thranes syngespill. Han hadde også regien i kriminallystspillet Syv dage for Elisabeth. Etter denne filmen lagde han en hel del filmplaner som aldri ble realisert.
Det var først da lydfilmen kom til Norge i 1932 at Sinding igjen hadde regien, først i filmen Fantegutten, som ble kalt den første norske operettefilm. Det var den første norske spillefilmen der det ble sunget på lerretet i originalkomponerte filmmelodier. I 1936 spilte han inn den første norske kriminalfilmen med lyd. Det var Stein Rivertons Morderen uten ansikt som ikke oppnådde særlig suksess.
Bakgrunn
Leif Sinding var sønn av bankdirektør Helge Sinding og Karen Sybilla Bing. Faren var fetter av komponisten Christian Sinding. Farfaren var direktør ved Kristiania tekniske skole. Leif Sinding var gift med Ellen Buttedahl og han var fetter av Thomas Sinding. Han arbeidet tidlig i karrieren som journalist i Aftenposten, Morgenbladet og Verdens Gang. I 1918 ble han redaktør i filmbladet Helt og skurk. I årene 1921-1924 oppholdt han seg en del i Tyskland og Paris for å studere film.
Filmproduksjon
I 1936 etablert han produksjonsselskapet Merkur-Film. Fra 1937 til 1941 hadde Leif Sinding regien i fem filmer, Bra mennesker i 1937, Eli Sjursdotter i 1938, De vergeløse i 1939, Tante Pose i 1940 og Kjærlighet og vennskap i 1941. Særlig filmen Tante Pose, som er basert på en roman av Gabriel Scott, ble en klassiker. Filmen ble jevnlig sendt på TV i julen.
Under andre verdenskrig
Under okkupasjonen ble alle kulturorganisasjonene nazistyrt, og Leif Sinding sa ja til å bli direktør for det nye Statens filmdirektorat fra 1. januar 1941. Kort tid etter okkupasjonen i 1940 kom Wilhelm Müller-Scheld til Oslo for å veilede og overvåke norsk filmbransje på vegne av okkupasjonsmakten. Müller-Scheld var underordnet den tyske kulturkommissæren i Terbovens administrasjon. Sinding og Müller-Scheld utarbeidet sammen ordningen med et statlig organ for film. Direktoratet ble underlagt Kultur- og folkeopplysningsdepartementet ledet av Gulbrand Lunde. I april 1941 sendte direktoratet ut direktiv for visning av «kinematografiske» bilder og organet Statens filmkontroll ble oppløst med filmdirektoratet som eneste sensurorgan. Sinding planla å bygge opp en nasjonal filmindustri delvis basert på inntekter fra filmvisning. Import ble underlagt direktoratet og bare fem byråer fikk løyve til å distribuere film. Ifølge Sindings plan skulle bare disse fem byråene få rett til å produsere film. Sinding sørget for å overføre Norsk Film A/S vederlagsfritt fra de kommunale eierne. Det tyske filmselskapet Ufa importerte film uavhengig av Sindings direktorat. Han stanset Tancred Ibsens planer om å filmatisere Alexander Kiellands roman Else fordi den hadde for få positive ideer ifølge Sinding.
Tidlig i 1942 var Sindings plan stort sett gjennomført. Han hadde ambisjoner om å produsere 12 spillefilmer årlig og eksportere disse til det germanske språkområdet. I slutten av 1943 gikk han av som direktør for å konsentrere seg om filmproduksjon i sitt eget selskap EFI-film, et av de fem byråene ble tillatelse til å lage film. Han unngikk, trolig av kommersielle hensyn, propagandapreget film. Av Johan Bojers skuespill Sigurd Braa laget han Sangen til livet. I 1943 brukte han mye innsats på å motarbeide Walter Fyrsts film Unge viljer. Fyrsts film var den eneste norske filmen med et tydelig nasjonalsosialistisk budskap. Sinding mente Fyrsts film var altfor åpent propagandistisk på vegne av NS og ville derfor ikke slå an blant nordmenn som stort sett avskydde NS. Her var Sinding trolig på linje med Goebbels' syn om at propaganda bare skulle appellere til eksisterende holdninger i folket. Sinding trodde at ren propagandafilm ville være skadelig for oppbygging av en filmindustri i Norge. Sinding argumenterte fåfengt overfor kulturminister Lunde. Fyrst ble støttet av Lundes etterfølger Rolf Jørgen Fuglesang. Fyrsts film ble dårlig mottatt slik Sinding hadde advart om: Publikum pep og forlot kinosalen da filmen ble innledet med en tale av Quisling. Filmen ble tatt ut av vanlig distribusjon og bare brukt internt på NS-møter.
I to år var han i direktørstillingen, før han gikk tilbake til produsent- og regivirksomhet. Han lagde filmen Sangen til livet, et melodrama om en fabrikkdirektør som er elsket av sine arbeidere, maktspillet stod mellom den gode og den onde kapitalisten. Dette ble ikke en publikumssuksess.
Sinding hadde før krigen ikke vist noen politiske profil bortsett fra en valgkampfilm for Høyre i 1936. Sinding var trolig påvirket av tysk kultur. Han var motstander av den kommunale kinoordningen i Norge, en ordning han mente utarmet kinoindustrien i Norge. Tante Pose ble innspilt våren 1940 på den tiden da Tyskland invaderte Norge. Sinding ble etter krigen dømt til fire års tvangsarbeid i landssvikoppgjøret.
Onøya
Onøya er ei øy i Lurøy kommune i Nordland. Tettstedet nord på øya huser kommunesenteret. Det høyeste punktet på øya er Stokkviksfjellet på 197 moh.
Arealet er 7,7 km². Øya hadde 311 innbyggere i 2001.
I tillegg til bruforbindelse nordover til Lurøya, har Onøya fergesamband til Stokkvågen på fastlandet og til Solvær lenger vest.
Western Digital
Western Digital Corporation eller bare Western Digital (forkortet til WDC eller WD) er et amerikansk selskap som ble grunnlagt i 1970 og er i dag en av verdens største produsenter av platelagre for personlige datamaskiner. Selskapet har en lang historie i elektronikkindustrien som produsent av integrerte kretser, mikroprosessorer, diskettenheter, båndopptakere, men hovedsakelig platelagre.
Selskapet ble grunnlagt den 23. april 1970 av Alvin B. Phillips, den gang ansatt hos telekommunikasjonsselskapet Motorola, under navnet General Digital for hovedsakelig (og kortvarig) å produsere MOS-testutstyr. Selskapet ble raskt produsent av særskilt halvlederutstyr og fikk sin startkapital fra flere enkeltstående investorer og industrigiganten Emerson Electric Company. En gang i juli 1971 fikk selskapet sitt nåværende navn og introduserte deretter sitt første produkt, WD1402A UART. I løpet av de første årene av 1970-tallet fikk selskapet sine inntekter fra å selge integrerte kretser (mikrobrikker) for kalkulatorer og var den største uavhengige produsenten i 1975, men oljekrisen på midten av 1970-tallet og at deres største selger av kalkulatorer, Bowmar Instrument, gikk konkurs, førte til at Western Digital i 1976 også måtte erklærte seg konkurs, og Emerson trakk seg ut.
Tidlig på 1980-tallet produserte selskapet platelagre, og i 1983 vant de kontrakten med å produsere for IBM for deres nye IBM Personal Computer. Kontrolleren, WD1003, ble grunnlaget for parallell ATA-tilslutning (som Western Digital utviklet sammen med to andre selskaper). Gjennom det meste av 1980-tallet var produktene basert på WD1003 som skaffet det meste av selskapets inntekter, og for en tid ga enorm vekst for selskapet.
Produkter
My Book-serien av platelagre går fra 200 GB og opp til 4 TB (4000 GB).
Western Digital framstiller også interne platelagre og nettverksbasert lagring i mange størrelser og kapasiteter.
Amesiodendron
Amesiodendron  er en planteslekt av løvtrær i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen, dvs den store underfamilien Sapindoideae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Primera División 1962–1963
Primera División er den spanske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i sesongen 1929-30. Det spanske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Slats
Slats (engelsk) er bevegelige deler på fremre kant av flyvinger som bedrer løft ved lave hastigheter. På enkelte småfly (for eksempel Socata Rallye) er det en fjærbelastet mekanisme som automatisk skyver slats framover samtidig på begge vinger ved lav luftmotstand. Mellom slats og vingen skapes en spalte på skrå oppover og bakover som gir en luftstrøm som fortsetter bakover langs oversiden av vingen. Denne luftstrømmen reduserer tendensen til virveldannelse, som gir tap av løft, ved at vingen steiler (mister løftet på grunn av høy vinkel mellom vingen og den frie luftstrømmen). På enkelte store fly skyves slats framover samtidig med utsetting av flaps.
Auskerry
Auskerry (norrønt: Austrsker, «Østskjæret»; skotsk: Soond) er en liten øy øst i den skotske øygruppen Orknøyene. Øya ligger i Nordsjøen, 5 km sør for Stronsay og har et fyrtårn fra 1866. I henhold til folketellingen i 2011 har øya en befolkning på 3 innbyggere.
ShenZhen Qianwan kraftverk
(ShenZhen) Qianwan gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Guangdong i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 170 MW, fordelt på tre like store enheter. Brenseltypene er LNG og naturgass, og dette er et kombinasjonssyklus verk med både damp- og gassturbiner. Anlegget stod ferdig i 2007. Operatør er ShenZhen Group og Guangdong Yudean Group Co.
Anleggets utstyr er hovedsakelig levert av kinesiske Dongfang Electric, i samarbeid med Mitsubishi.
Auskerry
Beskrivelse
Auskerry er en liten, flat, rød sandsteinsholme, bestående av 85 hektar i utstrekning, 5 km sør for Stronsay. En stående stein og middelalderkapell er tegn på tidlig bosetting. Øya var ubebodd en tid etter automatiseringen av fyret på 1960-tallet. Det var tidligere et populært sted for jakt på sel. Det er tre små vindturbiner og fire solcellepaneler på øya, som gir mesteparten av strømmen. Havterne og stormsvaler har store hekkekolonier her, og Auskerry har derfor blitt erklært som naturreservat.
Last Sons of Evil
Last Sons of Evil er The Cumshots sitt debutalbum fra 2001
Zaansk
Dialekten har sine røtter i vestfrisisk, og dialekten som snakkes i dag er fortrinnsvis en avslepet variant av den opprinnelige. Den sterkere dialekten lever nå fortrinnsvis blant de eldre, kalt oud-Zaankanters, og i skriftlige kilder. Dialekten har levert blant annet ordet doeg (morna, adjø) til nederlandsk dagligspråk.
Dr. Gerrit Jan Boekenoogen skrev i det 19. århundre en stor ordbok (1368 sider) for dialekten, ''De Zaansche volkstaal. Bijdrage tot de kennis van den woordenschat in Noord-Holland'' (Leiden, 1897), (no.: Det zaanske folksspråk. Et bidrag til kunnskapen om ordforrådet i Noord-Holland). Den tredje reviderte utgaven ble utgitt i 2004.
St. Patrick-bataljonen
St. Patrick-bataljonen (spansk: Batallón de San Patricio) var en meksikansk militær avdeling som kjempet i den meksikansk-amerikanske krigen fra 1846 til 1848. For storparten av krigen, fungerte den som en artilleriavdeling. Avdelingen besto av omtrent 200 soldater (fra 170 til flere hundre soldater, ifølge forskjellige kilder). De fleste av soldatene var desertører eller avhoppere fra USAs hær.
Siste slag
USAs styrker nådde utkanten av Mexico by 20. august 1847. Meksikanske styrker, med San Patricio'ene som artillerister, ga ild fra kanoner ved Churubusco-elva, til ammunisjonen tok slutt. 35 San Patricio-soldater døde i slaget, 85 ble fanget, og 85 fulgte retretten til Mexicos hær.
Henretting
Flere enn 9 000 av USAs soldater deserterte under krigen, men kun San Patricio-soldater ble dømt til henging (arkebusering var datidens forskriftmessige henrettelsesmetode ved desertering i USA).
Heder
Bataljonen er blant annet hedret i lokalene til Representantenes hus i Mexico, der navnet er skrevet med gyldne bokstaver.
Raftsundtunnelen
Raftsundtunnelen er en veitunnel i Hadsel kommune i Nordland. Tunnelen går mellom Raftsundet og Storå nord på Hinnøya. Tunnelen er 1,530 meter lang og ble åpnet for trafikk 1. desember 2007. Den er en del av europavei 10, Lofotens fastlandsforbindelse (Lofast).
Mohsen Bahari
Mohsen Bahari (født 4. mai 1984) er en profesjonell MMA-utøver fra Oslo. Han konkurrerer hovedsakelig sine kamper i Cage Warriors.
Philippe Candeloro
Philippe Candeloro (født 17. februar 1972) fransk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1994 i Lillehammer og 1998 i Nagano.
Candeloro vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1994 i Lillehammer. Han kom på tredjeplass i single for menn, bak Aleksej Urmanov fra Russland og Elvis Stojko fra Canada.
Fire år senere, under vinter-OL 1998 vant han en ny bronsemedalje, han ble nummer tre i single for menn, bak russiske Ilja Kulik og Elvis Stojko fra Canada.
Grunnkretser i Folldal kommune
Grunnkretser i Folldal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Folldal kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Porsche 804
Porsche 804 var en Formel 1 løpsbil fra 1962, bygget av den tyske bilprodusenten Porsche, som etterfulgte modellene 718 og 787.
Bilen var utstyrt med en luftkjølt boksermotor med 8 sylindre og en effekt på 180 hestekrefter ved 9 200 omdreininger per minutt. Den gav Porsche fabrikkens eneste Formel 1-seier som chassisprodusent i Franske Grand Prix i 1962.
Crush, Kill, Destroy
Crush, Kill, Destroy (utgitt 1992) er den første EP-en til heavy metal bandet Sarcófago. Denne EP-en er utgitt kun i Brasil, men låtene finnes i CD-versjonen av albumet The Laws of Scourge.
São Joaquim
São Joaquim er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil. Byen regnes som den kaldeste byen i Brasil, med registrerte temperaturer på −10 °C.
Aporrhiza
Aporrhiza  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen, dvs den store underfamilien Sapindoideae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Huizhou gasskraftverk
Huizhou gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Guangdong i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.050 – 1.170 MW fordelt på tre like store enheter. Brenseltypene er LNG og naturgass, og dette er et kombinasjonssyklus verk med både damp- og gassturbiner.
Anleggets utstyr er hovedsakelig levert av kinesiske Dongfang Electric, i samarbeid med Mitsubishi. Operatør er selskapet Guangdong Yudean Group Co.
Muruvik
Muruvik er et tettsted i Malvik kommune i Trøndelag. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på sørsiden av Stjørdalsfjorden omtrent 3,5 kilometer nordøst for kommunesenteret Hommelvik.
Nils Baas
Nils Andreas Baas (født 23. april 1946) er en norsk matematiker og professor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).
Baas ble professor i 1977, og er medlem av gruppen for geometri og topologi ved institutt for matematiske fag.
Han ble medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1980.
Defense of the Ancients
Defense of the Ancients (DotA) er et spesialbygget scenario for Warcraft III: The Frozen Throne, basert på «Aeon of Strife» kartet til StarCraft.
Kartet ble utviklet for første gang med World Editor til Warcraft III: Reign of Chaos. Det ble oppdatert da The Frozen Throne kom. Det har kommet ut mange nye versjoner siden den første versjonen. Den som helt klart har slått mest an er DotA Allstars, som hele tiden utvikles av mange programmerere. Nå blir Allstars brukt i store turneringer rundt om i verden, inkludert Blizzard's «Blizzcon», Asiatiske «World Cyber Games», «Cyberathlete Amateur»- og «CyberEvolution»-ligaen.
Defense of the Ancients er delt i to team av spillere: «the Sentinel» og «the Scourge». Spillerne på teamet «the Senitel» er plassert i sørvest-hjørnet på kartet. Teamet «the Scourge» er plassert i nordøst-hjørnet. Hver base er beskyttet av tårn og mange «creeps» som vokter hovedveiene inn til basene. I midten av hver base er "the Ancient", en bygning som må ødelegges for å vinne spillet.
Ruyisepter
Et ruyisepter (eller lotussepter) er også kjennemerket til He Xiangu, én av taoismens «åtte udødelige». Ruyisepterets Yang-karakter (kvinnelige prinsipp) knyttes gjerne til at det skal ligne på lingzhisoppen og på skyene. Den øverste (krumme) delen av septeret går ofte dekorativt igjen som en bord på kinesiske porselensgjenstander.
Under Qing-dynastiet var det vanlig at keiseren overrakte ruyiseptere av jade til særlig fortjente generaler, adelige og ministre, som et tegn på keiserens særlige gunst.
Christian F. Skau
Christian Fredrik Skau (født 23. juni 1939 i Skien) er en norsk matematiker og professor emeritus ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).
Defense of the Ancients
Hver spiller kontrollerer en helt som har unike ferdigheter. I Allstars kan hver spiller velge blant 93 Helter. Alle har forskjellige ferdigheter som kan gi taktiske fordeler over andre Helter. Spillet avhenger av lagspill der flere spillere spiller med hverandre, så her er det viktig med god kommunikasjon med medspillerne.
Christian F. Skau
Skau studerte fysikk ved Norges tekniske høgskole (NTH) fra 1959 til 1963, og ble cand. real. i matematikk ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1969. Han tok doktorgraden ved Universitetet i Pennsylvania i 1973 med en avhandling om «kommutative projeksjoner og abelske underalgebraer» (Commutative Projections and Abelian Subalgebras). Fra 1974 arbeidet han ved UiO, før han ble ansatt ved Universitetet i Trondheim (dagens NTNU) i 1977. Han ble professor i 1993, og ble emeritert i 2009. Skau har vært gjesteprofessor ved UCLA, Penn State, Universitetet i Washington og Berkeley-universitetet. Skau foreleste i faget Diskret Matematikk (TMA4140) ved NTNU frem til høsten 2021.
Skau ble innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1996. Skau har sammen med professor Martin Raussen, Aalborg Universitet og professor Bjørn Dundas, Universitetet i Bergen intervjuet alle Abelprisens vinnere i tilknytning prisutdelingen i Oslo siden den første ble utdelt i 2003.
Dugongfamilien
Dugongfamilien (Dugongidae) er én av to familier i ordenen sjøkyr (Sirenia). Den andre er manatfamilien (Trichechidae). Dugongfamilien består i dag av kun én nålevende art, nemlig dugong (Dugong dugong), som derfor også er eneste nålevende art i slekten dugonger (Dugong). Dugongens nærmeste utdødde slektning var stellersjøku (Hydrodamalis gigas), som trolig døde ut omkring år 1768. Arten en endemisk for kysten av Beringhavet, der de siste kjente eksemplarene ble observert rundt kysten av Kommandørøyene.
Ealhswith av Mercia
Ealhswith eller Ealswitha (død 5. desember 902) var hustru av kong Alfred av Wessex. Hennes far var en adelsmann fra kongedømmet Mercia, Æthelred Mucil (eller Mucel), ealdorman av Gaini. Sistnevnte er antatt å være en eldre stammegruppe, eller storfamilie, i Mercia. Hennes mor var Eadburh, et medlem av kongefamilien i Mercia, og i henhold til historikeren Cyril Hart var hun etterkommer av kong Coenwulf av Mercia.
Dugongfamilien
Dugongen har marin utbredelse i varme, grunne kyststrøk i den gamle verden. Spesielt i tropiske bukter og elvemunninger i det vestlige Stillehavet og Indiahavet. Arten lever av å beite på sjøgressenger. NRK Urix melde at det ikke har blitt gjort vitenskapelige feltobservasjoner av dugonger i Kina på 23 år. Basert på funnene konkluderer kinesiske forskere med at dugongen har gjennomgått bestandskollaps de siste tiårene, og at den nå er utryddet i Kina.
Ealhswith av Mercia
Liv og virke
Hun ble gift med Alfred i 868. Hans eldre bror Æthelred var konge, og Alfred ble regnet som en kronprins. Danene okkuperte den mercianske byen Nottingham i dette året, og ekteskapet var antagelig en ekteskapsallianse mellom Wessex og Mercia. Alfred ble konge av Wessex ved sin brors død i 871.
Ealhswith er meget uklare i de samtidige kildene. Hun er ikke vitne i noe kjent charter, og Asser av Sherborne, Alfreds biograf, nevner ikke en gang hennes navn. I henhold til skikken i Wessex på 800-tallet ble hun ikke gitt tittelen dronning. I henhold til kong Alfred hadde dette sin årsak i en beryktet hendelse med en tidligere dronning av Wessex ved navn Eadburh, en datter av kong Offa av Mercia, som hadde tilfeldigvis forgiftet sin ektemann.
Alfred etterlot sin hustru i sitt testamente tre viktige symbolske eiendommer; Edington i Wiltshire, stedet for en viktig militær seier av over danene; Lambourn i Berkshire, som lå nær det andre; og Wantage, hennes fødested. Disse var alle deler av hans bookland (angelsaksisk: bocland), en form for eiendom som var bekreftet med charter. De forble i kongelig eie etter hennes død.
Det var antagelig etter Alfreds død i 899 at Ealhswith grunnla nonneklosteret St Mary's Abbey i Winchester, kjent som Nunnaminster. Hun døde den 5. desember 202, og ble gravlagt i hennes sønns nye benediktinerkloster, New Minster i Winchester. Hun ble minnet i to manuskripter fra tidlig på 900-tallet som «den sanne og kjære frue av de engelske». Den angelsaksiske Nunnaminster-boken, en bønnebok, var sannsynligvis i eie av Ealhswith.
Barn
Alfred og Ealhswith fikk fem barn som overlevde barndommen.
Bjørn Dundas
Bjørn Ian Dundas (født 22. desember 1963) er en norsk matematiker og professor ved universitetet i Bergen.
Dundas ble dr. scient. ved universitetet i Oslo i 1993. Han er medlem av forskningsgruppen for topologi ved det matematisk-naturvitenskapelige fakultetet ved universitetet i Bergen. Han har tidligere arbeidet ved NTNU.
Opel Corsa
Opel Corsa er en bilmodell som har blitt produsert av Opel siden 1982, men har også blitt solgt under andre merkenavn som Vauxhall, Chevrolet og Holden. Bilen produseres i både en tredørs kombicoupe og en 5-dørs kombicoupe og 2 og 4 dørs sedan. Opel Corsa blir bygget i Spania og Tyskland.
La Sapienza
Università degli Studi di Roma "La Sapienza", eller kortere Sapienza Università di Roma eller bare la Sapienza (italiensk for «visdommen»), er et universitet i Roma. Universitetet ble grunnlagt 20. april 1303 av pave Bonifatius VIII. Det har 11 fakulteter, 21 museer og 59 bibliotek. I året 2011–2012 hadde universitetet 128,963 studenter og en vitenskapelig stab på 3,997.
Moss Glassverk
Moss Glassverk produserte glassemballasje fra etableringen i 1898 til det ble nedlagt i 1999.
Bakgrunn
Selskapet ble stiftet 18. januar 1898 som AS Moss Glasværk, senere endret man bedriftsnavnet til Moss Glassverk AS. Produksjonen startet 22. desember og var helmanuell med én smelteovn og 32 glassblåsere. Disponenten for verket og mange av arbeiderne var svenske, med erfaring fra Liljedahls glassverk i Värmland. Etterhvert ekspanderte driften og i 1907 hadde verket to smelteovner og 65 glassblåsere.
I 1913 ble den første flaskeblåsemaskinen kjøpt inn til Moss Glassverk. Like etterpå fusjonerte Laurvig Glasværk med Moss Glassverk. Samme år ble Bergen Glasværk føyet til selskapet. Produksjonen ved Laurvig Glasværk ble lagt ned i 1926 og året etter Bergen Glasværk. Fra 1927 hadde Moss Glassverk monopol på produksjon av glassemballasje i Norge.
I 1920-årene utvidet Moss Glassverk til også å produsere konserveringsglass (Norgesglass) og medisinflasker. På slutten av 1930-årene produserte Moss Glassverk 20 millioner enheter i året. På det meste, i 1972, var produksjonen oppe i 187 millioner enheter årlig.
I 1954 fikk glassverket sitt eget varemerke, MG.
I 1999 ble Moss Glassverk lagt ned.
Både produksjonslokaler og administrasjonslokaler på Jeløya er i dag revet. Området hvor verket lå er i dag delvis bebygget med boligblokker.
ShenZhen Øst gasskraftverk
ShenZhen Øst gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Guangdong i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1050 MW. Brenseltypene er LNG og naturgass, og dette er et kombinasjonssyklus verk med både damp- og gassturbiner. Operatør er selskapet ShenZhen Group.
Arfeuillea
Arfeuillea  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen, dvs den store underfamilien Sapindoideae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Den norske Forfatterforening
Den norske Forfatterforening (forkortet DnF) er en forening for norske skjønnlitterære forfattere. Den har sine røtter i den opprinnelige foreningen kalt Den norske Forfatterforening, stiftet i 1893, og i Forfatterforeningen av 1952. Disse foreningene ble samlet i en felles forening i 1966. Foreningens formål er å verne og fremme norsk litteratur og ivareta de norske forfatteres faglige og økonomiske interesser. DnF har også arbeidet med internasjonalt solidaritetsarbeid for forfulgte forfattere.
Grunnkretser i Meland kommune
Grunnkretser i Meland kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Meland kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Den norske Forfatterforening
Stipender og Det litterære råd
Den norske Forfatterforening forvalter en rekke egne, statlige og andre stipend som hvert år deles ut til både medlemmer og ikke-medlemmer. Det litterære råd består av ni medlemmer og avgir innstilling i alle saker av litterær art og ved stipendieutdelinger. En rekke kjente forfattere har vært medlemmer av rådet. Formenn har i nyere tid vært blant andre Paal-Helge Haugen, Svein Jarvoll og Ann Kavli.
Bruddet i 1952
I 1952 meldte 32 forfattere seg ut av Den norske Forfatterforening og dannet Forfatterforeningen av 1952, i protest mot at Den norske Forfatterforening lot seg representere i Norsk språknemnd, som hadde som formålsparagraf å arbeide for samnorsk. DnFs tidligere formann Arnulf Øverland ble formann for den nye foreningen.
São José
São José er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Den norske Forfatterforening
Bruddet i 1952
De to forfatterforeningene ble gjenforent i 1966 etter at Vogt-komitéen, også kalt «språkfredskomitéen» la fram sin innstilling.
Norwegian Jesus
Norwegian Jesus er et musikkalbum med The Cumshots fra 2003.
Theodor og Johannes væringene
Liv
Theodor slo seg siden ned i Gardariket og bosatte seg på Dneprs vestre bredd i det som i dag utgjør gamlebyen i Kiev. Der stod gården hans, et to etages trehus, og der kan man anta at sønnen Johannes vokste opp.
Martyriet
Nestorkrøniken forteller at i 983 bestemmer den ennå ikke kristne Vladimir den hellige at det skal forrettes en menneskeofring til gudene. Man kaster lodd, og loddet faller på Johannes. Faren nekter å utlevere sin sønn. Da går mobben løs på dem og hugger ned huset rundt dem så de må bøte med livet.
Kult
Ifølge tradisjonen var det væringenes gård som ble valgt som skueplass da den nyomvendte Vladimir den hellige døpte sitt folk bare få år senere. På samme sted ble der noen år senere reist en kirke; den såkalte Tiende-kirken ble viet Den allhellige Gudføderskens hensovnelse.
De to martyrene er blitt kalt de første russiske borgere av den himmelske stad. De feires av Den ortodokse kirke den 12. juli. Relikviene finnes i Huleklosteret i Kiev.
Vincent Benedetti
Vincent Benedetti (født 29. april 1817 i Bastia på Korsika i Frankrike, død 28. mars 1900 i Paris) var fransk greve og diplomat som var ambassadør i Preussen. Han ble særlig kjent i forbindelse med den såkalte Emser Depesche fra kurbyen Bad Ems som sommeren 1870 førte til utbruddet av den fransk-prøyssiske krig.
Bakgrunn
Benedetti stammet fra en gresk familie som bodde i Bastia på Korsika. Faren het François Benedetti og moren Pauline Marie Morelli. Etter juridiske studier inntrådte Benedetti på den diplomatiske løpebane.
Diplomat
Han tilbragte flere år i Levanten. Han var blant annet i Egypt og i Tyrkia – i en periode var han leder av den franske diplomatiske misjon ved Høyporten i Konstantinopel. Han avslo et tilbud om å bli gesandt til Teheran i Persia.
I 1855 ble han avdelingssjef i utenriksdepartementet, og i 1856 sekretær ved Pariskongressen etter Krimkrigen.
Minister / ambassadør
I 1861 ble han Frankrikes minister til Huset Savoia i Kongedømmet Italia, men innlot seg vel dypt i Italias politikk og gikk av i 1862.
I 1870 var det Benedetti som på vegne av kong Vilhelm personlig, ba om at Hohenzollern-kandidaturet til tronen i Spania skulle oppheves. Kongens avvisning, som ble gjenstand for en intern tysk diplomatisk melding (Emsdepesjen), som så ble forkortet og forvansket av Bismarck og offentliggjort, ble den direkte foranledningen til det fransk-tyske krigs utbruddet i juli 1870.
Etter hjemkomsten til Frankrike tok Benedetti bare del i det politiske liv ved å utgi en del skrifter om sine oppdrag, først og fremst Ma mission en Preusse (1871).
Han tilbragte det meste av sin tid på sin fødeøy, Korsika.
Rustad skole
Rustad skole kan referere til:
Helitrans
Helitrans AS er et norsk helikopterselskap med hovedkontor på Trondheim lufthavn, Værnes. Selskapet ble stiftet i 1990, og driver med helikopteroperasjoner som personelltransport, lasteflyging og mastmontasje.
Historie
Selskapet utvidet driften i 1997, da det gikk til anskaffelse av sitt første fly, en Dornier 228 som ble brukt til å fly mellom Stjørdal og Brønnøysund lufthavn, Brønnøy på vegne av Statoil. Selskapet tok også på seg andre charteroppdrag, blant annet for fotballklubben Rosenborg Selskapets fly, og dets operasjoner ble for øvrig overtatt av Kato Air året etter.
Selskapet utvidet sin virksomhet på ny i 2003 da det kjøpte opp flyfotoselskapet Fjellanger Widerøe Aviation, som blant annet omfattet overvåkingsflyet LN-SFT. Selskapet kjøpte også opp alle innenriksoperasjonene til helikopterselskapet NorCopter, noe som førte til at selskapets flåte ble utvidet.
Selskapet fløy charterflygninger mellom Ålesund lufthavn, Vigra og Stjørdal på oppdrag fra Helse Sunnmøre en periode i 2007. Helitrans fikk også i oppdrag å trafikkere charterruten mellom Kristiansund lufthavn, Kvernberget, Brønnøysund lufthavn, Brønnøy og Stjørdal etter at Coast Air gikk konkurs. Helitrans trafikkerte disse to rutene, side om side med svenske Direktflyg, begge på vegne av Statoil. Men både Helitrans og Direktflyg ble senere skiftet ut med ruteflyvningene til Widerøe.
Helitrans er heleier av HelikopterDrift.
Helitrans solgte sine tre British Aerospace Jetstream 32 i løpet av første del av 2012, LN-HTB ble solgt til en ukjent kjøper i Afrika og de to siste, LN-FAN og LN-FAQ ble solgt til AIS Airlines. Siden har Helitrans konsentrert seg om sin kjernevirksomhet som leverandør av helikoptertjenester.
Flåte
Helitrans administrerer en flåte bestående av følgende helikoptre:
Fylkesvei 610 (Vestfold)
Fylkesvei 610 (Fv610) i Vestfold gikk mellom Bjørndalshov i Re og Høyjord i Sandefjord. Veien vaer 6,5 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 3174.
Calf of Eday
Calf of Eday (norrønt: Kalfr; skotsk: Cauf o Aidee) er en ubebodd øy i den skotske øygruppen Orknøyene og ligger nord for øya Eday. Den er kjent for sitt dyreliv og forhistoriske ruiner. Utvinning av salt skjedde på øya fra 1600- til 1800-tallet. Rester etter dette kan fremdeles sees.
Etymologi
Nordboerne fra Norge ga dyrenavn til noen øyer, særskilt til de små øyer ved siden av en større, andre eksempler er Calf of Man, en liten øy som henger etter den større øya Man som en kalv til kvige og det større skjæret Horse of Copinsay. Øynavnet i norrøn tid var altså Kalfr, «kalv». Eday er et navn som er avledet fra norrøne eið og betyr «Eide-øya».
På 1600-tallet ble Eday også kjent som «Heth Øy» og navnet Calf ble er registrert av den nederlanske kartografen Joan Blaeu som «Calf of Heth Øy».
Historie
Fra 1600- til 1800-tallet var Calf of Eday lokaliseringen av et saltverk, restene av det kan fortsatt sees nord for steinhusene.
Piraten John Gow og hans menn raidet huset Hall of Clestrain med suksess 10. februar 1725, men da de forsøkte å angripe Carrick House på Eday, løp de på grunn på Calf of Eday, hvor de ble tatt til fange.
São José do Cedro
São José do Cedro er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Per Holm
Per Holm (født 25. oktober 1934 i Oslo, død 26. februar 2013 samme sted) var en norsk matematiker og professor emeritus ved universitetet i Oslo. Han var formann i Norsk matematisk forening fra 1972 til 1974. Sammen med Jon Reed ga han ut en norsk lærebok i topologi (1986).
Just Quit Trying
Just Quit Trying er et musikkalbum med The Cumshots fra 2006.
São José do Cerrito
São José do Cerrito er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Svein Gaute Hølestøl
Svein Gaute Hølestøl (født 1. mars 1971 i Sandnes) er en norsk tidligere syklist. Han syklet som profesjonell i det danske laget Chicky World i 1998 og 1999, og for tyske Gerolsteiner i 2000.
Hølestøl deltok i OL i 1996 og 2000, men fullførte ingen av gangene. Han har fire individuelle NM-gull.
Han var sportssjef i Norges Cykleforbund fra 2000-2006 før han overlot jobben til Steffen Kjærgaard.
Hjelp, jeg er i popbransjen!
Hjelp, jeg er i popbransjen! er en fagbok skrevet av Jørn Dalchow om den norske musikkbransjen.
Boken ble første gang utgitt i 2004 og har samlet kommet i seks opplag. Hjelp, jeg er i popbransjen! er en referansebok for norske musikere, låtskrivere og musikkbransjefolk. Den er i dag pensum på en rekke musikk- og kulturrelaterte studier ved norske høyskoler og universiteter. Boken tar for seg og forklarer alle fag- og forretningsområder i den norske musikkbransjen. En ny 2. utgave av boken som tar for seg mange nye områder som er relevant for dagens musikkbransje ble utgitt i 2013 og den ble ytterligere oppdatert med 3. utgave i 2019.