cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
L.A. (Light Album)
Bandets nye platekontrakt krevde at Brian Wilson skulle skrive og produsere minst 75% av låtene, noe som skulle vise seg å bli umulig å gjennomføre. Han var fremdeles syk, og slet med å bli kvitt sin avhengighet av kokain. Dermed ble Bruce Johnston hentet inn for å produsere albumet.
Albumets mest omdiskuterte sang var «Here Comes the Night», som første gang ble utgitt på albumet Wild Honey i 1967. Sangen ble nyinnspilt i en disco-versjon som varer i nesten elleve minutter. En redigert versjon ble utgitt på singel, og kom på 44.-plass på Billboard Hot 100 i USA. Med singelen «Lady Lynda» som kom på 6.-plass på Billboard Hot 100, fikk bandet sin første topp-10-plassering siden 1970.
Albumet kom bare på 100.-plass på Billboard 200 i USA. På UK Albums Chart i Storbritannia kom det på 32.-plass.
Skarpsnotunnelen
Skarpsnotunnelen er en toløps motorveitunnel på E6 i Ringsaker kommune i Innlandet. Tunnelen går under Skarpsnofeltet like sør for Moelv. Tunnelen er 300 meter lang og var fram til åpningen av Espatunnelen i 2014 den lengste veitunnelen daværende Hedmark fylke. I oktober 2020 åpnet europaveien som firefelts motorvei, og det nye tunnelløpet hadde gjennomslag 18. desember 2018. Tunnelen åpnet for trafikk 22. oktober 2020.
Forsvarsmedaljen med laurbærgren
Forsvarsmedaljen med laurbærgren er en norsk militær medalje som ble innstiftet 1. mai 1982. Den blir delt ut til personer som har ytt særlig stor eller fremragende innsats for Forsvaret. Medaljen tildeles av forsvarssjefen. Forsvarsmedaljen med laurbærgren rangerer som nummer 19 i rekken av norske utmerkelser.
Lugo (provins)
Lugo er en provins nordvest i Spania og nordøst i den autonome regionen Galicia. Den grenser til provinsene Ourense, Pontevedra, La Coruña, León, Asturias og i nord til Biscayabukta.
Live on the Edge of Forever
Live on the Edge of Forever er det første konsertalbumet til det amerikanske progmetallbandet Symphony X. Det ble utgitt i 2001.
Forsvarsmedaljen med laurbærgren
Utforming
Sammen med medaljen følger diplom undertegnet av forsvarssjefen.
Tildeling
Forsvarsmedaljen med laurbærgren kan tildeles «militært og sivilt personell som i tjenestesammenheng har utvist personlig dyktighet og fortjenstfull innsats for Forsvaret.» Lang og tro tjeneste regnes ikke som grunnlag for tildeling. Denne utmerkelsen kan også tildeles «norske og utenlandske personer utenfor Forsvarets organisasjon som på en fortjensfull [sic] måte har bistått Forsvaret.» Den kan tildeles samme person bare en gang.
Lugo (provins)
Provinsen har 67 kommuner og dekker et område på 9 856 km².
Forsvarsmedaljen med laurbærgren
Tildeling
Forsvarsmedaljen med laurbærgren er tildelt en del av Forsvarets ledende personell i kraft av stilling. Dette gjelder forsvarssjefen, sjefen for Forsvarsstaben, sjefen for Fellesoperativt hovedkvarter, sjefen for Etterretningstjenesten, sjefen for Forsvarets logistikkorganisasjon, generalinspektøren for Hæren, generalinspektøren for Sjøforsvaret, generalinspektøren for Luftforsvaret, generalinspektøren for Heimevernet og sjefen for Militærmisjonen i Brussel.
Medaljen tildeles av forsvarssjefen eller den han bemyndiger. Saker om tildeling behandles av Forsvarssjefens dekorasjonsråd, tidligere Forsvarssjefens medaljeråd, og forelegges forsvarssjefen for avgjørelse.
I 2011 ble det innført en regel om at Forsvarssjefen kan frata medaljen den som har vist seg uverdig til å bære den.
Det ble i 2013 foretatt ti tildelinger av Forsvarsmedaljen med laurbærgren og i 2014 i alt 19 tildelinger.
Statutter
Medaljen ble innstiftet 1. mai 1982. Statuttene er senere endret 20. mars 2003, 12. desember 2006, 28. juni 2007, 26. november 2008 og 25. oktober 2011. I ordlyden av 25. oktober 2011 lyder statuttene:
Paul Gervais
François Louis Paul Gervais (født 26. september 1816 i Paris, død 10. februar 1879 i Paris) var en fransk paleontolog og entomolog.
Han ble født i Paris, hvor han tok utdannelse i vitenskap og medisin. I 1835 begynte han paleontologisk forskning som assistent ved laboratoriet for sammenlignende anatomi ved Muséum national d'Histoire naturelle. I 1856 var han dekan for vitenskapsfakultetet i Montpellier, hvor han hadde holdt setene for zoologi og komparativ anatomi siden 1841. I 1848-1852 utkom hans viktige verk Zoologie et paléontologie françaises, som supplerte de paleontologiske publikasjonene til Georges Cuvier og Henri Marie Ducrotay de Blainville. Andre revisjon kom i 1859, sterkt forbedret. I 1865 mottok han et professorat i zoologi ved Sorbonne som ble ledig da Louis Pierre Gratiolet døde. Denne posten forlot han i 1868 for å ta setet for komparativ anatomi ved Paris' museum for naturhistorie. Disse anatomiske samlingene ble svært beriket av hans innsats.
Han skrev også Histoire naturelle des insectes (4 bind., 1836-1847) med Charles Athanase Walckenaer) ; Histoire naturelle des Mammifères (1853); Zoologie médicale (1859, med Pierre-Joseph van Beneden); Recherches sur l'ancienneté de l'homme et la période quaternaire (1867) ; Zoologie et Paléontologie générales (1867); Ostéographie des cétacés vivants et fossiles (1869, &c., med van Beneden).
Davao del Norte
Davao del Norte (tidligere Davao) er en filippinsk provins i Davao Region i landsdelen Mindanao. Den grenser i nord til Agusan del Sur, i øst til Davao de Oro, i sør til Davao del Sur og i vest til Bukidnon. Provinssetet er i Tagum City.
Provinsen ble i 1967 utskilt fra den tidligere Greater Davao Province, sammen med Davao del Sur og Davao Oriental. I 1972 byttet den navn til Davao Province, men i 1998 byttet den tilbake til dagens navn.
Politisk inndeling
Davao del Norte er delt i tre «cities» (bykommuner) og åtte «municipalities» (landkommuner).
Republikk
Republikk er en statsform for regjering hvor makten er gitt til valgte individer for en begrenset periode og som representerer velgerne og styrer i henhold til lovverket. I moderne tid er definisjonen av en republikk vanligvis begrenset til en regjering som utelukker en monark. Statslederen er direkte eller indirekte valgt, eller utpekt på en annen måte, og kalles vanligvis president. Motsetningen til republikk er monarki hvor statslederen, kalt konge, går i arv i en bestemt familie. Den korteste definisjonen av republikk er at det ikke er et monarki. Per 2015 benytter 147 av verdens 206 selvstendige stater ordet «republikk» som en del av sitt offisielle navn.
Republikker ble mer vanlig i Vesten på begynnelsen av 1800-tallet, til sist erstattet helt det eneveldige monarkiet som vanligste regjeringsform. I moderne republikker er utøvende makt legitimert både av et lovverk og ved valg. I kontrast inkluderte den franske politiske filosofen Montesquieu både demokratier (hvor folket har en andel i styringen) og aristokratiet eller oligarkiet (hvor kun en del av folket styrer) som republikanske former for styresett.
Etymologi
Begrepet «republikk» har betydningen «stat der statsoverhodet (presidenten) velges for et begrenset tidsrom.» Det er kommet til norsk gjennom franske république av latin respublica eller res publica. Det latinske begrepet har sin opprinnelse i den latinske oversettelsen av det greske ordet πολιτεία, politeia. Det er avledet fra det greske ordet πόλις, polis, «bystaten». Det greske begrepet har flere betydninger, fra «borgernes rettigheter» til «en styreform», og i gresk politisk tanke, særlig hos Platon og Aristoteles, sto politeia sentralt. Cicero, blant andre latinske forfattere, oversatte politeia som res publica og det ble igjen oversatt av renessanselærde som «republikk».
I middelalderens nordlige Italia hadde en rekke bystater en commune (kommune) eller signoria (styre, regjering) basert på regjeringer. I senmiddelalderen begynte skribenter som eksempelvis Giovanni Villani å skrive om disse bystatenes vesen og de forskjellene mellom de ulike formene for styre. Det ble benyttet begreper som libertas populi, «et fritt folk», for å beskrive bystatene. Terminologien endret seg på 1400-tallet ved at antikkens terminologi fikk innpass. For å beskrive bystater uten monark benyttet skribenter som Leonardo Bruni den latinske frasen res publica.
Mens Bruni og Machiavelli benyttet dette begrepet for å beskrive stater i nordlige Italia, som ikke var monarkier, hadde begrepet res publica et sett med beslektete meninger på opprinnelig latin. Begrepet kan bokstavelig bli oversatt som «offentlig sak». Det ble som oftest benyttet av romerske skribenter for å referere til staten og regjeringen, selv i perioden under det romerske keiserriket.
I påfølgende århundrer ble det engelske ordet commonwealth benyttet som en oversettelse av res publica, og dets bruk på engelsk var kompatibelt med hvordan romerne benyttet begrepet res publica. Mest kjent er under Oliver Cromwells protektoratet hvor begrepet commonwealth var det mest vanligste begrepet for alle stater uten monark, men ordet republic var også i bruk. Merk at på norsk oversettes commonwealth gjerne som samvelde.
I dag har begrepet «republikk» vanligvis betydningen av et system for styresett som får sin makt fra folket ved valg framfor på annet grunnlag, eksempelvis ved arv eller guddommelig rett. Dette har forblitt den primære definisjonen av republikk i de fleste sammenhenger.
Presidenten
Republikker kan være organisert på flere forskjellige måter. De fleste har én president valgt for en bestemt funksjonstid (i motsetning til en monark hvor monarken vanligvis er konge eller keiser til sin død). Det er også mulig å ha mer enn en president; enten ved at det er flere som deler en felles funksjon, eller at presidentvervet går på omgang.
En president kan ha ingen, lite eller mye makt, alt avhengig av hvordan det er bestemt at statslederen i en republikk skal fungere.
Når en statsleder i en republikk er valgt av folket, kan denne lettere hevde sin demokratiske autoritet gitt av folket. Det kan også være indirekte valg av president, som når parlamentet står for valget.
Fort Kijkuit
Fort Kijkuit er et av forsvarsverkene som hører til såvel Stelling van Amsterdam som til den nye hollandske vannlinjen. Fortet befinner seg ved veien mellom Loosdrecht og Vreeland (N201) i den nederlandske provinsen Noord-Holland. Fort Kijkuit ble bygget i 1844 og ombygget i 1880. I 1886 ble en remise tilføyd, denne ble senere revet. Fortet er bygget over samme grunnriss som Fort Spion og det speilvendte Fort Tienhoven.
Kristiansand katedralskole
Kristiansand katedralskole Gimle er en videregående skole i Kristiansand. Den ble etablert som latinskole i 1651, og ble katedralskole den 20. november 1686 da katedralskoleprivilegiene ble overført fra Stavanger til Kristiansand. Den er Sørlandets eldste skole, og ble slått sammen med Gimle videregående skole (tidligere Kristiansand Handelsgymnas) høsten 2007. Arne Rosenvold var den siste rektoren som ledet katedralskolen før skolene ble slått sammen.
Katedralskolen Gimle har 1650 elever. Tidligere tilbød Kristiansand katedralskole allmennfaglige studietilbud, mens Kristiansand handelsgymnas tilbød økonomisk-administrative fag. Den sammenslåtte skolen har et bredere fagtilbud, med undervisning også i enkelte yrkesfag. Skolen tilbyr International Baccalaureate-undervisning (IB-undervisning) og eksamen på engelsk.
Fort Kijkuit
Fortet står på listen over festningsverk tilhørende Amsterdams forsvarsverker (Stelling van Amsterdam) som plassert på UNESCOs verdensarvliste, men faller fra gammelt av under den nye hollandske vannlinjen.
Kristiansand katedralskole
Historie
Skolen ble etablert få år etter bygrunnleggelsen i 1641, men ble katedralskole først i forbindelse med at bispesetet ble flyttet fra Stavanger til Kristiansand i 1682, og dermed langt senere enn de øvrige norske katedralskolene i Oslo, Hamar, Trondheim, Bergen og Stavanger – som var blitt grunnlagt i middelalderen. Skolen lå først ved Kristiansand domkirke, i den såkalte Latinskolen (fra 1734). På 1930-tallet ble skolen utvidet med en ny bygning i Kirkegaten. Etter å ha hatt tilhold i Kvadraturen i nesten 300 år, flyttet skolen inn i nybygde lokaler på Spicheren på 1970-tallet.
Gymnastikksalen ble etter makeskifte ombygd til menighetshus for Domkirken meninghet i 1976/1977. Latinskolebygningen ble overtatt av Domkirken menighet, Agder biskop og Agder bispedømmeråd i 1984 og ble ombygd til kontorer, mens bygningen i Kirkegaten er overtatt av Sørlandets kunstmuseum.
Fort Kijkuit
Fortet eies av Vereniging Natuurmonumenten og er tilgjengelig under visse forhold.
Kristiansand katedralskole
Historie
Blant tidligere lektorer finner vi tidligere undervisningsminister Tore Austad, mens kjente elever omfatter forfatterne Henrik Wergeland, Vilhelm Krag, Jens Bjørneboe og Karl Ove Knausgård. Skolen er kjent for et ledende faglig tilbud i regionen, fra 1980-tallet har det blant annet jevnlig vært undervist i latin, russisk og andre tredje- og fjerdespråk.
Kunstsamling
Skolen har, sammen med Universitetet i Agder, den største samlingen av beat-kunst som finnes utenfor USA. Bildene er laget i 1950- og 60-årene, og ble testamentert til katedralskolen og daværende Agder Distriktshøgskole med en halvdel til hver av Reidar Wennesland, en tidligere elev ved katedralskolen. Den delen av samlingen som katedralskolen fikk, presenteres i skolens korridorer og klasserom, den delen som Agder Distriktshøgskole fikk, eies nå av Universitetet i Agder og er utstilt der.
Boksamling
Kristiansand katedralskole har en boksamling på 10 000 bind, som speiler fem hundre års historie. Den eldste boken i denne samlingen er Pharsalia på latin av Lucan (Marcus Annæus Lucanus), trykket i Venezia i 1492. Bøkene i samlingen er tilkommet over lang tid, ikke minst som gaver fra tidligere elever, som professor i kirkehistorie Gisle Johnson
Kultur
Skolen har også en rekke elevlag, som Idun Theater og Studentersamfunn (tidligere Gymnasiesamfunnet Idun), stiftet i 1866, og Idun Theater, begge med svært lang historie. Idun Theater og Studentersamfunn var i 2011-12 inne i sin 140. sesong og har satt opp stykker av blant andre Larry Shue, Dario Fo og Knut Nærum. Andre elevlag med lang historikk er det kristne skolelaget Laget, og det humanistiske Fornuften Seirer, som begge har eksistert siden 1970-årene.
Russeavisene de siste tiårene har vært Christiansands Bidende (blåruss), Sagbladet (rødruss) og Credimus (kristenruss).
Davao Oriental
Davao Oriental er en filippinsk provins i Davao Region i landsdelen Mindanao. Den grenser i nord til Agusan del Sur og Surigao del Sur og i vest til Davao de Oro. Provinssetet er i Mati.
Politisk inndeling
Davao Oriental består av én by og ti kommuner per 30. september 2019.
Ron McGovney
Ron McGovney (født 2. november 1962) spilte bass i Metallica da bandet startet i 1981. McGovney kjente James Hetfield i forkant av banddanningen. Han ble medlem i bandet sammen med Lars Ulrich og James Hetfield som hadde startet bandet i oktober -81. Ron McGovney forlot Metallica i slutten av 1982 og ble erstattet av Cliff Burton.
Mick McCarthy
Michael Joseph «Mick» McCarthy (født 7. februar 1959) er en irsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Karriere som spiller
McCarthy startet sin karriere som midtstopper for Barnsley i 1977. Her spilte han 272 kamper over en seks års periode før han ble solgt til Mancester City. Her var han i fire sesonger før han ble solgt videre til Celtic, Lyon og han avsluttet sin spillende karriere hos Millwall i 1992.
Landslagskarriere
Siden han far, Charles McCarthy, var irsk, kunne Mick spille for. Han gjorde sin debut i 1984 og fikk spille 54 kamper frem til juni 1992, mange av disse som kaptein for laget. Mick var blant annet i troppen som spilte i fotball-EM i Tyskland i 1988 og VM i Italia i 1990.
Millwall
McCarthys første trenerjobb var som spillende trener i Millwall fra 1992 der han etterfulgte Brian Rioch. Her hadde han såpass suksess at han i 1996 fikk jobben som trener for der han etterfulgte Jack Charlton.
Wolverhampton Wanderers
Den 21. juli 2006 ble McCarthy presentert som ny trener i Wolverhampton Wanderers der han etterfulgte Glenn Hoddle.
I sin første sesong i Wolves var det få som hadde store forventninger til hva som skulle skje, da klubben hadde solgt 11 spillere og McCarthy ikke hadde fått mye tid til å gjøre endringer før overgangvinduet stengte. Sesongen gikk over alle forventninger og klubben endte på en femteplass og dermed play-off kamper mot erkerivalen West Bromwich. Kampene endte med 4-2 tap sammenlagt, men McCarthy fikk mye skryt for gjennomføringen av sin første sesong i klubben. 2011–12-sesongen begynte bra for McCarthy og på et tidspunkt ledet Wolverhampton serien etter to seire. Imidlertid gikk det svakere etter hvert og i januar 2012 var de igjen i nedrykkgruppen etter ni kamper uten seier. McCarthy ble sagt opp som manager for Wolves 13. februar 2012 etter en rekke svake resultater, herunder et hjemmetap på 5-1 home mot erkerivalen West Bromwich. Da han mistet jobben, var han den manageren i engelsk ligafotball med syvende lengst sammenhengende tjenestetid, og hadde vært 5 år og 207 dager i Wolves.
Ipswich Town
Den 1. november 2012 ble Mick McCarthy annonsert som ny trener i Ipswich. Han erstattet dermed Paul Jewell, som hadde forlatt klubben ved gjensidig enighet den 24. oktober 2012
Krister Sørgård
Krister Sørgård (født 20. april 1970) er en tidligere norsk langrennsløper og langrennstrener.
Sørgård tilhørte norgeseliten fra 1992 til 2001, uten noen gang å ta steget helt opp i verdenstoppen. Han debuterte i verdenscupen ved å bli nr 25 på femmila i Vang (flyttet fra Holmenkollen) i 1992. I NM 1992 tok han bronse på 50 km og han deltok på Kirkenes og Omegn Skiklubb sitt vinnerlag i 3 × 10 km stafett, sammen med Vegard Ulvang og Magne Hellerud.
Han deltok i VM 1993 med en 10.-plass på jaktstarten som beste resultat. I 1996 fikk han sin eneste pallplassering i verdenscupen da han ble nr. 2 på femmila i Holmenkollen. I 1998 tok han NM-gull 15 km jaktstart og sølv på 30 km klassisk.
Våren 2003 overtok han som hovedtrener for det norske herrelandslaget i langrenn. Han hadde stor suksess i sitt første VM (Oberstdorf 2005), der det norske herrelaget tok tre gull og avsluttet med tredobbelt på den klassiske femmila. Ett år senere slet det norske laget i OL i Torino, og Sørgård ble utsatt for sterk kritikk, blant annet på grunn av laguttaket, da han hverken tok ut noen av skiskytterne eller Petter Northug jr til troppen.
Til tross for kritikken mot Sørgård var det likevel overraskende da han våren 2006 trakk seg som landslagstrener for å lede en bilforretning på Hønefoss. Morten Aa Djupvik overtok som hovedtrener etter Sørgård.
Believe (Cher-album)
Believe er et album av den amerikanske artisten Cher, utgitt i 1998. Dette er hennes hittil mest suksessrike album og singel. Albumet har solgt ca. 130 000 eksemplarer i Norge alene. «Believe» var den mest solgte singelen i 1998, foran Celine Dions «My Heart Will Go On» fra filmen Titanic.
Hana (andre betydninger)
Hana kan vise til:
Petter Thoresen (orienteringsløper)
Petter Thoresen (født 10. mars 1966) er en norsk orienteringsløper fra Halden. Han er tidligere landslagsløper og en av tidenes beste (mestvinnende) o-løpere.
Petter Thoresen representerer fortsatt Halden Skiklubb i de store stafettene, og var med på vinne Tiomila senest i 2006. Han har vunnet Jukola hele fem ganger. Høsten 2008 ble han ansatt som ny landslagssjef (landslagstrener) for Norge. Han overtok jobben etter svenske Göran Andersson.
Påbygging til generell studiekompetanse
Påbygging til generell studiekompetanse, også omtalt som Vg3 påbygging til generell studiekompetanse, er et tilbud i norsk videregående opplæring som bygger på gjennomførte fag og gir de fagene som mangler for å få studiekompetanse. Området består av et skoleår tilpasset elever som har fullført de to første årene i yrkesfaglige utdanningsprogram, eller alternative kryssløp mellom et studieforberedende utdanningsprogram og et yrkesfaglig utdanningsprogram. Det er også mulig å søke om å ta påbygging etter fullført yrkeskompetanse med eller uten fag- eller svennebrev.
Tas påbygging etter fullført Vg2 yrkesfag består året av 35 timer per uke. Tas kurset etter fullført yrkeskompetanse eller fag- og svennebrev består tilbudet av 23 timer per uke. Fullført påbygging gir eleven generell studiekompetanse og kvalifiserer til å søke om opptak ved høyskoler og universitet.
Påbygging til generell studiekompetanse tilbys av både offentlige og private skoler.
Sharjah (by)
Sharjah (arabisk: الشارقة‎) er hovedstaden i emiratet Sharjah i De forente arabiske emirater, og ligger på kysten av Persiagulfen, umiddelbart nord for storbyen Dubai som den er sammenvokst med. Sharjah er foruten emirathovedstad og kulturelt sentrum, en utpreget pendlerforstad til Dubai med meget stor indisk befolkning. Sharjah er landets fjerde mest folkerike by med om lag 600.000 innbyggere (2008), over et bebygd areal som dekker 235 km².
I Sharjah kommune ligger Sharjah internasjonale lufthavn, som er plassert bare 10 km nord for Dubai internasjonale lufthavn. Havnefunksjonen er ubetydelig med en middelsstor havn – Himriyah Port – men Sharjah har vokst fram til å bli et betydelig finans- og turistsentrum. Hovedsakelig har byen en rekke kulturinstitusjoner, gallerier, museer og arkeologiske forskningsprosjekt. Videre er Sharjah et lavkostnadsområde hvor arbeidsinnvandrere fra Asia bor, og pendler til de mange arbeidsplassene i tjenestesektoren og bygg- og anleggssektoren i Dubai.
Palasset til emir Sultan bin Mohamed Al-Qasimi av Sharjah ligger 20 km sørøst for byen.
Byen er et utdanningssenter med flere anerkjente universiteter, mange av dem lokalisert i en egen universitetsby: University of Sharjah, American University of Sharjah, det er en campus for amerikanske Troy University, og det finnes et emiratisk, privat universitet – Skyline University College. University of Sharjah har en avdeling også på østkysten ved Det indiske hav, like utenfor byen Khor Fakkan.
Fort Spion
Fort Spion er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Fortet befinner seg ved Loosdrecht i den nederlandske provinsen Noord-Holland. Fort Spion ble bygget i mellom 1845 og 1847, og ombygget i 1879–1880. Før den annen verdenskrig ble fortet forsterket med en tung betongkasematt som skulle bidra til å stenge veien mellom Loosdrecht og Loenen. Fort Spion er en såkalt dike-adgangspost  som er plassert på en smal adgangsvei i et område som videre er satt under vann. Dette fortet er bygget over samme grunnriss som Fort Kijkuit og det speilvendte Fort Tienhoven.
Fortet fungerer nå som en enkel campingplass.
Antonio Vivaldi
Antonio Lucio Vivaldi (født 4. mars 1678 i Venezia, død 28. juli 1741 i Wien) var en italiensk komponist, fiolinist og katolsk prest.
I vår tid regnes Vivaldi som en av de viktigste komponistene fra barokken, og som hovedskaperen av solokonserten, en genre Arcangelo Corelli initierte. I sin egen tid var Vivaldi en av Italias mest beundrede fiolinvirtuoser.
Vivaldis musikk fikk betydelig innflytelse over hele Europa, og Johann Sebastian Bach arrangerte og transkriberte mer musikk av Vivaldi enn av noen annen komponist. Vivaldi var særlig aktiv innen opera og instrumentalmusikk, spesielt musikk for fiolin. Han skrev et stort antall konserter, sonater, operaer, i tillegg til kirkemusikk, og var stolt av å kunne komponere en konsert raskere enn noen klarte å kopiere den etter ham.
Presteyrket og et karakteristisk rødt hår ga ham navnet il Prete rosso («den røde prest»). Som tilfellet var for mange komponister på 1700-tallet ble både musikken og navnet hans fort glemt etter hans død. Først etter at J.S. Bach var blitt gjenoppdaget på 1800-tallet ble det en viss interesse for Vivaldi blant musikkvitere, men den virkelig anerkjennelsen kom på første halvdel av 1900-tallet.
Mange av Vivaldis komposisjoner er livsglade og lekende, og ment for det brede publikum. Fiolinkonsertene «De fire årstider» hører til blant de mest populære komposisjonene i den klassiske musikken.
Vivaldi regnes som en av de komponistene som førte barokkmusikken inn i en retning som senere utviklet seg til den klassiske stil.
Oppvekst
Vivaldis far, Giovanni Battista Vivaldi (1655–1736), kom fra Brescia til Venezia som tiåring. Han var barberer som sin far, men ble senere yrkesmusiker. I 1676 giftet han seg med skredderdatteren Camilla Calicchio, og Antonio var deres førstefødte av i alt ni barn, og den eneste som ble yrkesmusiker. Han skal ha kommet til verden under et jordskjelv og ble døpt i all hast, enten på grunn av jordskjelvet eller fordi hans senere helseplager var åpenbare allerede ved fødselen. Faren hadde et godt ry som musiker, og ble i en av samtidens reisehåndbøker nevnt som en fiolinvirtuos verd å høre. Han ble ansatt som fiolinist i Markuskirken og hadde som medlem av musikerforeningen Sovvegno dei musicisti di Santa Cecilia en mengde verv innenfor det venetianske musikklivet
Fylkesvei 427 (Akershus)
Fylkesvei 427 i Akershus gikk mellom Kankedal og Smedstuen i Gjerdrum. Veiens lengde var tilsammen 11,1 km. Veien best0 av en vestre og en østre trasé.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1540 og fylkesvei 1549.
Antonio Vivaldi
Oppvekst
Antonio viste tidlig sin begavelse på fiolin og skal allerede i ung alder ha vikariert for sin far i orkesteret. Giovanni Legrenzi oppgis å ha gitt Antonio undervisning i musikkteori, men siden Legrenzi døde da Vivaldi bare var tolv år blir dette betvilt – selv om han i den beskjedne alder av tretten år skrev verk påvirket av Legrenzis stil. Faren kan ha vært komponist selv: operaen La Fedeltà sfortunata (1688) var komponert av en Giovanni Battista Rossi, det samme navnet Vivaldis far var oppført under i Sovvegno di Santa Cecilia. Navnet Rossi (rød) bar han på grunn av hårfargen.
Vivaldi led av en medisinsk tilstand han selv omtalte som tetthet i brystet, sannsynligvis en form for astma. Dette forhindret ham ikke i å lære å spille fiolin, komponere eller delta i ulike musikkaktiviteter, men blåseinstrumenter kunne han ikke spille. 15 år gammel, i 1693, begynte han å studere til prest i den katolske kirke. Ordinasjonen skjedde da han var 25 år, og han fikk snart det kjente tilnavnet il Prete Rosso («den røde prest»), sannsynligvis fordi han i likhet med sin far var rødhåret. Mange venetianere kjente ham bare under dette navnet.
Ved Conservatorio dell'Ospedale della Pietà
Etter ordinasjonen ble han kapellan ved kirken ''Sta. Maria della Pietà'', og på oppdrag av Francesco Gasparini fiolinlærer ved det tilknyttede barnehjemmet Ospedale della Pietà, for foreldreløse og forlatte jenter. Dette var en av fire slike institusjoner finansiert av Republikken Venezia. Foreldreløse gutter lærte et håndverk mens jentene fikk musikalsk opplæring. De mest talentfulle ble igjen som medlemmer av Ospedales anerkjente kor og orkester.
I et og et halvt år holdt Vivaldi messer her, men i 1704 ble han fritatt fra denne oppgaven. Han beholdt prestetittelen, men det ser ikke ut til at han var i aktiv prestetjeneste senere. I et vesentlig senere brev oppgir Vivaldi strettezza di petto, dvs tetthet i brystet, som årsak til at han sluttet i prestetjenesten. Mer nærliggende er det nok at det skyldtes personlige årsaker, problemer med ledelsen, at musikeryrket ga lite tid til overs og at han ikke lengre var avhengig av inntektene fra arbeidet som prest.
Det framgår av bøkene til Ospedale della Pietà at han etter kort tid underviste i cello og viola d'amore i tillegg til fiolin. Ifølge en anekdote spilte han også cembalo.
Ospedales orkester oppnådde snart en legendestatus som lokket tallrike reisende til byen. Framførelsene skjedde under gudstjenestene. Den største delen av Vivaldis tallrike fiolinkonserter og sonater skrev han for Ospedale. Av disse ble 30 fiolinkonserter skrevet for hans dyktigste elev og senere kollega ved Ospedale, Anna da Violin.
Forholdet til Ospedales ledelse var ofte anstrengt. Lærerne var ansatt for et år av gangen, og styret stemte hvert år over hvorvidt de skulle beholde en lærer. Vivaldi ble sjelden enstemmig valgt, og i 1709 mistet han jobben etter 7 mot 6 stemmer. Han var da freelancemusiker i ett år, men ble enstemmig valgt inn igjen i 1711, så styret forsto nok hvor viktig han var. I 1713 ble han ansvarlig for de musikalske aktivitetene ved institusjonen, og i 1716 forfremmet til maestro di' concerti.
Etter at han fikk trykt to sonatesamlinger, 12 triosonater op.1 og 12 fiolinsonater op.2 (Venezia hhv. 1705 og 1709), vant Vivaldi europeisk berømmelse med konsertsamlingen L'Estro Armonico (omtrentlig «den harmoniske inspirasjon») op. 3 (Amsterdam 1711). Denne dundrende suksessen fulgte han i 1714 opp med La stravaganza (forsøksvis «Det ekstraordinære» ) op 4, en samling konserter for solo fiolin og strykerorkester. Fram til 1729 ga han ut tilsammen 12 samlinger, deriblant de tolv solokonsertene op 8 (1725) Il cimento dell'armonia e dell'inventione (ca. «konkurransen mellom harmoni og oppfinnsomhet») hvor de fire første konsertene er Le Quattro Stagioni («de fire årstider»).
I «De fire årstider» framstiller Vivaldi naturscener ved hjelp av instrumentalmusikk. Her hører vi kvitrende fugler av ulike arter, bjeffende hunder, summende mygg, gråtende gjetere, stormer, branner, fulle dansere, stille netter, jegere, byttedyr, klukkende bekker, frosne landskap og barn som går på skøyter. Vivaldi forfattet selv en beskrivende sonett til hver av konsertene.
Operaimpresario
Vivaldi begynte å komponere operaer allerede mens han var ansatt i Ospedale, og fram til 1739 komponerte han over 50 operaer. Den første var Ottone in villa som ble uroppført i Vicenza i 1713. Året etter tok Vivaldi spranget over til Venezias operascene og ble impresario ved det venetianske operahuset San Angelo.
Samme år, 1716, skrev og produserte Vivaldi også to operaer, L'incoronazione di Dario (RV 719) og La costanza trionfante degli amori e degli odi (RV 706). Den siste var så populær at den ble utgitt på ny to år senere med tittelen Artabano re dei Parti (RV 701, tapt) og ble tilslutt oppført i Praha i 1732. De følgende årene skrev Vivaldi flere operaer som ble oppført over hele Italia.
Vivaldis moderne operastil gav ham en del problemer med mer konservative musikere. For eksempel skrev amatørmusikeren Benedetto Marcello en pamflett med tittelen Il teatro alla moda som angrep Vivaldi og den moderne operastilen. Marcellofamilien var Sant'Angelo-teatrets rettmessige eiere og hadde kjempet en lang og forgjeves rettslig kamp for å få kontroll over det igjen. Pamfletten angriper Vivaldi uten å nevne ham direkte, men omslaget viser båten Sant'Angelo med en fiolinspillende engel iført prestehatt ombord (til venstre i båten). Den obskure teksten under bildet nevner ikke-eksisterende steder og navn, og ikke minst ALDIVIVA som er et anagram over A.Vivaldi.
Reiseår
Etter stridighetene i Venezia aksepterte Vivaldi et tilbud om en prestisjefylt post hos greve Philipp von Hessen-Darmstadt i Mantova. Her var han i tre år fra 1718 og skrev flere operaer, blant annet Tito Manlio (RV 738). I 1721 reiste han til Milano for å presentere det pastorale dramaet La Silvia (RV 734, tapt). Året etter var han tilbake med oratoriet L'adorazione delli tre re magi al bambino Gesù (RV 645, også tapt).
Fra 1721 oppholdt han seg flere ganger i Roma, spilte to ganger for pave Benedikt XIII og fikk mange bestillinger på operaer og kirkemusikk. I 1726 vendte han tilbake til Venezia som musikalsk leder ved Teatro S. Angelo. Der ble han en levende legende som fiolinvirtuos og et valfartsmål for mange musikere fra hele Europa. På denne tiden lærte han mezzosopranen Anna Girò å kjenne. Hun ble hans elev, protégée og foretrukne prima donna. Anna og halvsøsteren Paolina fulgte Vivaldi på mange reiser, og det ble selvsagt spekulert mye rundt dette. Vivaldi selv sto fast på at forholdet var rent kunstnerisk, og man fant aldri bevis for annet enn vennskap og profesjonelt samarbeid. Mellom 1729 og 1733 besøkte Vivaldi tallrike norditaliensk byer (Verona, Ancona, Reggio og Ferrara). Han var sannsynligvis også i Praha hvor han fikk uroppført to operaer.
Siste år og død
Rundt 1730 skjedde det en stilendring i musikklivet, barokkmusikken ble etter hvert sett på som gammeldags og den galante stilen kom på moten. Det venetianske publikumet sviktet Vivaldi, og det er en sannsynlig grunn til at han i sine sene år reiste rundt og promoterte musikken sin i Nord-Italia. I 1740 reiste han til Wien, sannsynligvis i håp om å tjene til livets opphold hos Karl VI av Det tysk-romerske rike som var en stor beundrer av Vivaldis musikk. Keiseren døde imidlertid i oktober samme år, og Vivaldis helse var på dette tidspunktet så dårlig at han døde 28. juli 1741, ti måneder etter ankomsten. Han som en gang var Europas mest kjente musiker døde ensom og fattig, og ble lagt i en enkel grav ved Stefansdomen hvor den unge Joseph Haydn på det tidspunktet var korgutt. Både samtidige beretninger og nyere forskning støtter antakelsen om at Vivaldi døde som et fattiglem. Han er begravet ved Karlskirche i Wien der hovedbygget til Technische Universität ligger. Huset han bodde i mens han var i Wien er revet – det lå der det kjente Hotel Sacher senere ble oppført. Minneplaketter er satt opp på begge stedene.
Musikk
I over 240 av Vivaldis nesten 500 konserter er fiolin hovedinstrumentet. Deretter følger 39 fagottkonserter på andreplass, konserter for ulike treblåserinstrumenter, noen konserter for cello og noen få for viola d'amore og mandolin. Rundt 70 konserter er skrevet for to eller flere solister og noen for helt spesielle instrumentkombinasjoner.
Vivaldi banet veien for at solokonserten og tresatsige verk fikk sitt gjennombrudd i barokkmusikken. Han introduserte ritornell-formen (tilbakevendende, refrengaktige motiver) i de hurtige yttersatsene hvor orkesteret gjentar en passasje flere ganger og veksler med solistene som spiller de samme motivene fritt og episodisk, og med modulerende passasjer. I den langsomme midtsatsen spiller solisten sangbare partier (kantilene).
Hans rundt 55 ripieno-konserter (dvs uten solister) og rundt 21 kammerkonserter (for solister uten orkester) viser en ganske heftig eksperimentering med konsertformen. Vivaldi hevdet selv å ha komponert 94 operaer, men til nå er det bare identifisert 49. Av disse er omkring 20 helt eller delvis bevart. Alle Vivaldis operaer er en tidlig form for dramma per musica.
Johann Georg Pisendel formidlet Vivaldis teknikker ved hoffet i Dresden, og studium og transkripsjon av en rekke av Vivaldis konserter kan ha vært en kritiske faktor til å hjelpe den hovedsakelig selvlærte Bach til å forstå hvordan «Ordnung», «Zusammenhang» og «Verhältnis» kunne skapes i musikken.
Ettermæle
Vivaldis musikk var gammeldags ved hans død, og selv hans publiserte konserter falt stor sett i glemsel. Også etter at interessen for Bach begynte å stige, ble Vivaldi ignorert. I 1930- og 1940-årene begynte den franske musikkforskeren Marc Pincherle og andre samlere å kjøpe bunkevis av manuskripter som hadde ligget nedstøvet på slott og i klostre i over 200 år, og etter hvert som man ble klar over omfanget av og kvaliteten i Vivaldis musikk våknet interessen. Tidligmusikkbevegelsen førte bare til enda mer oppmerksomhet, og nå er Vivaldi kanskje den klassiske komponisten som appellerer til det bredeste publikummet.
Verkfortegnelse
De første som forsøkte å katalogisere Vivaldis verk var Mario Rinaldi (RN eller Op.) og Giovanno Ricordi (RC eller PR). Senere gjorde Pincherle (P, PS eller PV) et mer fullstendig forsøk som viste seg å ha alvorlige luker etterhvert som det dukket opp flere komposisjoner. En verksfortegnelse av Antonio Fanna (F) er fremdeles i bruk.
Den danske musikkvitenskapsmannen Peter Ryom (født 1937) offentliggjorde i 1973 en oppdatert verksfortegnelse (RV), og det er denne som nå vanligvis brukes.
Verkene nedenfor ble publisert allerede i Vivaldis levetid, de fleste i Amsterdam. Man kan gå ut fra at de fleste av disse ble skrevet opp mot ti år før de ble publisert.
Gjøgling
Gjøgling betegner utøvelse av underholdningskunster som krever oppøvd ferdighet. Noen forskjellige former for gjøgling er akrobatikk, sjonglering, ilddans og klovneri. Ordet brukes også som et synonym for sjonglering alene.
Ordet gjøgler kommer av det franske ordet «jongleur», som igjen har sin opprinnelse i latin «ioculari» og «iocus» (engelsk: joke), som betyr vits/spøk.
León (provins)
León (leonesisk: Llión) er en provins nordvest i Spania, i den nordvestlige delen av den autonome regionen Castilla y León. Den grenser til provinsene Lugo, Orense, Zamora, Valladolid, Palencia, Cantabria og Asturias. León har et areal på 15 570 km² og er dermed blant de større provinsene i Spania.
The Odyssey (album)
The Odyssey er det amerikanske progmetallbandet Symphony X' sjette album. Det ble utgitt i 2002.
Politimedaljen med laurbærgren
Politimedaljen med laurbærgren er en norsk medalje tildelt av Politidirektøren. Medaljen ble innstiftet 1. mars 2002. Den er godkjent til bruk på politiuniform og også på norsk militær uniform. Den er en av flere etatsmedaljer i politiet og rangerer etter Politiets hederskors, men før Politimedaljen.
Tildeling
Medaljen blir tildelt politiembetsmenn, polititjenestemenn og sivilt personell som har utmerket seg på en fortjenstfull måte i sin tjeneste for politi- og lensmannsetaten.
Utførelse
Medaljen er i sølvfarget metall. Den er rund og har en diameter på 33 mm. Advers har Politiets etatsemblem, det norske riksvåpenet mot en bakgrunn strødd med kors og flankert av fasces, og en opphøyet rand ytterst. Revers har teksten «POLITIET» i en halvsirkel øverst og «FOR TJENESTER» i en halvsirkel nederst. To femtaggede stjerner skiller de to delene av innskriften. Medaljen skal bæres i et 35 mm bredt bånd i svart med en loddrett, 4 mm gullstripe midt på. På båndet er det festet en sølv laurbærgren.
Medaljen er i utforming identisk med Politimedaljen, bortsett fra laurbærgrenen på medaljebåndet.
Sammen med medaljen følger et diplom.
Mottagere
Medaljen er også tildelt personer utenfor politietaten. I november 2008 ble den tildelt oberst 1 Vigar Aabrek og kontreadmiral Egil Jørgen Eikanger for «særdeles fortjenstfull bistand til norsk politi». I 2009 ble den tildelt sjefen for Fellesoperativt hovedkvarter i Stavanger, viseadmiral Jan Reksten, for innsats for å bedre samarbeidet mellom politiet og Forsvaret.
I oktober 2021 ble en politibetjent tildelt medaljen for å ha reddet en tre år gammel jente ut av et brennende hus.
Møyfrid
Møyfrid er et kvinnenavn dannet av norrøne mey, «jente, jomfru», og fríðr, «vakker». Møyfrid har norsk navnedag 6. oktober.
Magister militum
Magister militum (latin for «herre/leder av soldatene»; flertall magistri militum) var en tittel opprettet av keiser Konstantin den store som den øverste militære graden i det romerske keiserriket. En magister militum var øverstkommanderende i et bestemt geografisk område, som for eksempel Trakia. Flere magistre ble mektige nok til å ta kontroll over riket med keiseren redusert til en marionett. I gresk kilder er begrepet oversatt som enten strategos eller stratelates, det vil si «hærfører». I Vestromerriket utviklet begrepet til magister utriusque militiæ, «øverstkommanderende». Denne mektige posisjonen ble ofte holdt av makten bak tronen, som blant annet Stilicho, Flavius Aetius, Ricimer, og andre.
Davao de Oro
Davao de Oro, tidligere Compostela Valley (1998-2019), er en filippinsk provins i Davao Region i landsdelen Mindanao. Den grenser i nord til Agusan del Sur, i øst til Davao Oriental og i vest til provinsen Davao. Provinssetet er i Nabunturan.
Politisk inndeling
Davao de Oro er delt i 11 "municipalities" (landkommuner).
Manuel de Morais
Manuel de Morais (født 11. november 1711 i Macao i Kina, død 20. september 1746 i Macao) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han var fra Macao, og trådte inn som jesuitt i 1731. Man misjonerte blant annet i Huguang (fra 1735) og Jiangnan (fra 1745).
Sverre Larshus Larsen
Sverre Larshus Larsen (født 14. mars 1990) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2019 er klubbløs. Han kom gratis fra Bryne FK i juni 2013. Han kom til Bryne fra Eiger før 2008-sesongen. I sin første sesong spilte han på juniorlaget. I 2009 rykket han opp i A-laget til Bryne, og spilte totalt 92 kamper i Adeccoligaen, og scoret ti mål.
Turbulence
Turbulence er en amerikansk actionthriller fra 1997 regissert av Robert Butler. Hovedrollene spilles av Ray Liotta og Lauren Holly.
Filmen ble dårlig mottatt av kritikerne og ble en publikumsmessig fiasko. Den ble nominert til to Razzie Awards (verste kvinnelige hovedrolle, og «Worst Reckless Disregard for Human Life and Public Property»).
Den fikk to oppfølgere: Turbulence 2: Fear of Flying (1999) og Turbulence 3: Heavy metal (2001), der sistnevnte ble lansert direkte på video.
Handling
Det er juleaften i New York, og et halvtomt Boeing 747 er klar til avgang med kurs for Los Angeles. Blant passasjerene er to drapsdømte fanger og fire politivakter. Flyvertinnen Teri (Lauren Holly) får jobben med å betjene de seks, og merker seg spesielt Ryan Weaver (Ray Liotta), som virker både tillitvekkende og sjarmerende. Ryan er imidlertid både voldtekts- og drapsdømt, og politimannen som har oppsyn med ham forteller Teri at det er best hun holder seg unna: alle Rays ofre lignet på henne. I lufta klarer den andre fangene å overmanne sin vokter, og i et skudd-drama omkommer begge pilotene. Ryan frigjør seg fra lenkene og forsøker å redde den siste gjenlevende politimannen, men mislykkes da både politimannen og den andre fangen blir skutt og drept. Ryan later som han er forferdet over hendelsene og klarer dermed å vinne tilliten til de andre passasjerene. I tillegg er flyet i ferd med å bevege seg inn i en sterk storm. Etter en stund viser Ryan sitt sanne ansikt og dreper den ene av flyvertinnene. Nesten hele besetningen er dermed døde og Teri får ansvaret med å få flyet ned på bakken, samtidig som hun må hanskes med en gal morder.
Om filmen
Filmen ble dårlig mottatt an kritikerne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 17% på Rotten Tomatoes (2011). Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den bare 1 av 4 stjerner.
Aftenpostens anmelder gav den meget dårlig omtale og beskrev den som en «fly-thriller som aldri tar» av og mente videre at den hadde en platt intrige og kjedelige skuespillere.
Filmen ble en publikumsmessig fiasko da den kun innbrakte $11,5 millioner i USA, mens produksjonskostnadene var på $55 millioner. Den havnet på en 111.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1997.
Fort Tienhoven
Fort Tienhoven, også kjent som Fort Kraaijenest (no.: Fort Kråkerede) er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det ble bygget i 1848-50, og er idag (2008) forfallent og gjengrodd. Fortet befinner seg i kommunen Marssen i den nederlandske provinsen Utrecht, og ligger mellom Marssen og Amsterdam. Det er bygget over samme grunnriss som Fort Kijkuit og Fort Spion, men speilvendt i forhold til disse.
Refleksflekker
Refleksflekker (engelsk: lense flare) betegner de synbare refleksene og lysspredningen av en lyskilde i et linsesystem.
Fort Tienhoven
Fortet bestod opprinnelig av en redutt omgitt av en vollgrav. Redutten var et vakthus på 15x15 m som var bygget for å kunne forsvares. Fortet skulle forsvare Tienhovensch Kanal og veien «de Nieuwe weg», samt kontrollere bevegelse på de omliggende innsjøene og veiene. Det ble ombygget i 1879-80. I 1885-86 ble forskansninger bygget bak fortet, på begge sider av veien. Under mobiliseringen i 1939-40 ble det bygget enkelte tilfluktssteder for infanterigrupper og dessuten en mitraljøsekasematt med en jernkuppel.
Refleksflekker
I et fotografi manifesterer refleksflekker seg som stjerne-ringer eller bueformede forstyrrelser som forringer fargekontrasten der de forekommer. Forekomsten av refleksflekker påvirkes også av blenderlamellene. Dersom blenderen f.eks. består av seks lameller, vil man kunne oppleve hexagonale mønster. Også fargesammensetningen kan variere, dette som en følge av fargebrytningen i linsesystemet.
I klassisk fotografiteknikk reduserer man mengden refleksflekker ved å bruke motlysblender (solblender) og/eller polasisasjonsfilter, men dette kan også føre til ytterligere reflekser.
Andre ganger ønsker man av kunstneriske årsaker å fremheve eller skape reflekser, noe som kan oppnås med spesialfiltere.
Også det menneskelige øye er beheftet med refleksflekker. Dette kan være årsaken til at enkelte finner at bilder med refleksflekker oppfattes som mer naturlige. I moderne databehandlede bilder kan slike effekter med hensikt rendres inn i bildene for å gi et mer levende uttrykk. Enkelte videospill legger også til reflekseffekter.
Faithful (1996)
Faithful er en komedie fra 1996. Den var regissert av Paul Mazursky, produsert av Robert De Niro og skrevet av Chazz Palminteri.
Dette var Chers mindre suksessrike comeback på kinolerettet i 1996. Hun spiller en forsmådd kone som får et uventet møte med en leiemorder.
Handling
På deres tjue års bryllupsdag mottar Maggie, en deprimert husmor, et diamant-halskjede og en pris på sitt hode - begge deler levert av ektemannen hennes, Jack, som har en affære med en annen kvinne.
Men leiemorderen Tony begynner snart å knytte nære bånd til Maggie i stedet. Senere dukker Jack opp selv, noe som kompliserer hele situasjonen enda mer.
UTC+07.00
UTC+07.00 er et belte av tidssoner som ligger syv timer før standardtiden UTC. I 2008 omfattet UTC+07.00 følgende områder:
Nordlige halvkule - Som sommertid
Časové pásmo Huso horario
Eye of the Beholder
Eye of the Beholder er den første singlen utgitt fra Metallicas album …And Justice for All i Nord-Amerika. I Europa ble singlen Harvester of Sorrow utgitt isteden. B-siden på singlen inneholdt en cover-versjon av Budgie-sangen Breadfan. I motsetning til sin etterkommer, One, havnet ikke Eye of the Beholder på de amerikanske hitlistene.
Sangtekst
Teksten i sangen handler i hovedsak om frihet og hvordan mennesket oppfatter den, og spesielt da om ytringsfriheten. Sangen er også mot den innskrenkede friheten mennesket har på grunn av lover.
Live-fremførelser
Hele sangen har blitt fremført live, men ikke siden 1989. Sangen har allikevel alltid vært med i bandets Justice-medleyer i de senere årene. Medleyene ble introdusert som en erstatning for å fremføre alle de lange og kompliserte sangene fra …And Justice for All. En kan finne en slik Justice Medley på bandets konsertalbum Live Shit: Binge & Purge fra 1993.
Chhatrapati Shivaji
Chhatrapati Shivaji kan vise til: