cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radio Haugaland
Utvikling
I 2010 ble arbeidet startet med å utvikle løsninger for det nye DAB-nettet som man ventet ville bli etablert i løpet av de neste årene. Selskapet fikk konsesjon til å drive DAB-nettet i område 17, Haugalandet, i 2012. Sendenettet ble operativt november 2012.
Kritikk
Under et innslag hos Radio Haugaland den 2. juni 2020, omtrent en uke etter det rasistisk motiverte drapet på George Floyd, brukte ansvarlig redaktør Egil Martin Solberg den nedsettende betegnelsen «neger» til å beskrive hudfargen til en av sine kollegaer. Dette førte til kritikk av lokalradioen.
Redaktør av Haugesunds Avis, Einar Tho, publiserte den 5. juni 2020 en artikkel der han kommenterte ordbruken til Egil Martin Solberg etter å ha mottatt tips fra lesere. Den 12. juni 2020 bekreftet også PFU at de hadde fått inn flere klager om innslaget til Radio Haugaland. Klagene kunne derimot ikke behandles da radiokanalen verken var et medlem av Pressens Faglige Utvalg (PFU) eller Norsk Redaktørforening (NR).
Radio Haugaland truet i ettertid med søksmål mot Haugesunds avis, da redaktør og programleder Solberg mente at dette var mobbing fra avisen.
Tysklandsbrigadens veteranmedalje
Tysklandsbrigadens veteranmedalje er en norsk utmerkelse innstiftet i 1991. Den tildeles av Tysklandsbrigadenes Veteranforbund til personell som har tjenestegjort i Tysklandsbrigaden. Innstiftelsen av medaljen ble godkjent av kong Olav etter behandling i Forsvarets medaljeråd. Medaljen er godkjente av Forsvaret for bruk på militæruniform.
Utforming
Tysklandsbrigadens veteranmedalje er i messing. Den er rund og har en diameter på 30 mm. Forsiden viser et skjold med norsk flaggmotiv omgitt av innskriften «TYSKLANDSBRIGADENE 1947–1953». Baksiden har som motiv tre militære emblemer: et gaffelkors for 5th Division «Yorkshire», en springende hest for Hannover og et kors for det britiske hovedkvarteret for Nederlandene, Hamburg og Rhinland. Dette var merkene for de britiske avdelingene, som den norske Tysklandsbrigaden tjenestegjorde sammen med. Den springende hesten er et symbol som i etterkrigstiden ble innført som Niedersachsens flagg. Korset, i farger med blått mot gult skjold, identifiseres ofte bare som «Hamburg».
Medaljen er opphengt i rødt bånd med seks smale svarte striper. Antallet svarte striper tilsvarer tallet på utsendte brigader. Båndets farger, rødt og svart, i kombinasjon med medaljens gullfarge, tilsvarer fargene i Tysklands flagg.
Båndet utstyres med nummeret på brigaden mottageren tjenestegjorde i. Mottagere som tjenestegjorde i flere brigader, fikk et tilsvarende antall stjerner påsatt båndet.
Tysklandsbrigadens veteranmedalje er utformet av Thorbjørn Bergersen og gravert av Øistein Ronæss.
Tildeling
Tysklandsbrigadens veteranmedalje tildeles for minst seks måneders tjeneste i Tysklandsbrigaden.
Gunderik
Gunderik (født 379, død 428) var vandalenes og alanernes (407–428) konge og førte vandalene i invasjonen av det vestlige Romerriket i det 5. århundre.
Tysklandsbrigadens veteranmedalje
Tildeling
Det er antakelig tildelt flere tusen medaljer. Til sammen tjenestegjorde rundt 50,000 mann i brigadene.
Gunderik
Han var sønn av kong Godigisel, vandalenes konge da hans folk krysset Rhinen og grensen til imperiet på den siste dagen i 406. I løpet av det neste året hadde vandalene blitt tungt involvert i en krig med frankerne som allerede hadde slått seg ned i Gallia som allierte av romerne, og som forsøkte å holde vandalene ute. Godigisel ble drept i kampene og Gunderik etterfulgte ham.
Gunderik og hans folk krysset til slutt Pyreneene og dro inn i Hispania hvor Gunderik etablerte seg i den delen av Spania som nå er kjent som Andalucía. Den var da kjent som Vandalusia siden det ble styrt av vandalene.
Rundt 426 falt Attakes, kongen av alanerne, i et slag mot vestgoterne, og de fleste overlevende alanerne appellerte til Gunderik. Gunderik aksepterte deres krone og ble dermed konge av vandalene og alanerne.
Sent i hans styre begynte vandalene stadig oftere å brake sammen med vestgoterne, og vandalene kom ofte dårligst ut siden vestgoterne var tallmessig overlegne. Etter at Gunderik døde tidlig i 428, valgte vandalene hans halvbror Geiserik som hans etterfølger, og Geiserik etterlot Hispania til vestgoterne for å invadere det romerske Afrika.
Arinos (elv)
Rio Arinos er ei elv i delstaten Mato Grosso i Brasil. Den er trolig nærmere 1000 km lang, og ligger i Amazonas' nedbørfelt. Den er en av tilløpselvene til Juruena som igjen renner ut i Tapajós, som dannes ved samløpet mellom disse og Teles Pires.
Elva har utspring i fjellene på Mato Grosso-platået, og er den største sideelva til Juruena.
Juan Ponce de León
Juan Ponce de León (født ca. 1460 i Santervás de Campos nær Valladolid, Spania, død 1521 på Cuba) var en spansk oppdager, conquistador og Puerto Ricos første guvernør. Han var trolig også den første europeeren etter Leiv Eiriksson og hans menn som besøkte det amerikanske kontinent. Det skjedde i 1513 i hans jakt på ungdomskilden. Plassen han kom til døpte han Tierra Florida, det som i dag er delstaten Florida – blomstenes land.
Flere steder har blitt oppkalt etter Ponce de León, blant annet byen Ponce i Puerto Rico, Ponce de Leon i Florida og bukta Ponce de Leon Bay i Florida.
Lofotposten
Lofotposten er en avis som utgis i Svolvær i Nordland. Avisen ble grunnlagt i 1896. Avisen driver nettstedet lofotposten.no, som er det største lokale nyhetsnettstedet i Lofoten. Lofotposten har kontorer både i Svolvær i Vågan kommune og på Leknes i Vestvågøy.
I 2018 er det 17 ansatte i bedriften.
Lofotposten ledes av Marianne Steffensen Kielland som er administrerende direktør og sjefredaktør.
Trykkeriet
Lofotposten hadde sitt eget trykkeri siden avisen ble grunnlagt i 1896, og både Lofotposten og Lofot-Tidende ble trykket der. I en periode fram til april 2008 ble også Vesteraalens Avis trykket hos Lofotpostens trykkeri. Trykkeriet i Svolvær ble nedlagt 1. oktober 2009.
Kaffetorsk
«Kaffetorsk» er et uttrykk som brukes i Lofoten om torsk over 30 kilogram fisket i skreisesongen. Lofotposten har siden 1975 trykket bilder leserne sender inn av kaffetorsk og belønnet innsendere med én kilo kaffe og et kaffetorskdiplom. Diplomet er utformet av den lokale kustneren Dagfinn Bakke. I 2018 ble det delt ut 348 kilo kaffetorskkaffe. I 2016 var det rekordsesong med 489 kaffetorsker.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening: Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Patricia
Utbredelse
Patricia var et populært navn i England og USA fra 1920-årene til 1970-årene.
Patricia er i dag blant de mest brukte navnene i Chile og USA og er også vanlig i Frankrike, Spania og Belgia. Varianten Patrycja er vanlig i Polen og Patrizia i Italia.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Patrizia
Multinational Force and Observers Medal
The Multinational Force and Observers Medal er en medalje som siden 1982 tildeles for tjeneste i Multinational Force and Observers (MFO) i Sinai. Den flernasjonale styrken, som også har hatt norsk tjenestegjørende personell, ble etablert etter Camp David-avtalen i 1979. Medaljen tildeles militært eller sivilt personell, som har tjenestegjort i MFO i minst seks måneder. Den er godkjente av Forsvaret for bruk på norsk militæruniform.
Medaljen er i bronse og har en diameter på 30 mm. Forsiden prydes av MFOs emblem, en stilisert due med en olivenkvist i nebbet, omgitt av omskriften «MULTINATIONAL FORCE & OBSERVERS». Baksiden har innskriften «UNITED / IN / SERVICE / OF / PEACE» fordelt over fem linjer. Medaljen er identisk for militært og sivilt personell, men medaljen er utstyrt med bånd i forskjellig mønster. For militært personell er medaljen opphengt i et oransje bånd med grønnkantet hvit midtstripe, mens båndet er grønt, hvitt og grønt med smale oransje kantstriper for sivile.
Medaljen tildeles personell som har tjenestegjort i MFO-styrken. Kvalifiserende tjenestetid var opprinnelig satt til 90 dager, men ble i 1985 økt til seks måneder (170 dager). Den kan tildeles for kortere tjenestetid dersom dette er kontraktsfestet, eller kommer som følge av sykdom, skade eller død. Ytterligere tjenesteperioder utover de opprinnelige seks måneder, indikeres ved tall påsatt båndet.
Jan Henry T. Olsen
Jan Henry Tungeland Olsen (født 20. august 1956 i Bergen, død 10. juli 2018 ) var en norsk konsulent, direktør og politiker (Ap). Han var Norges fiskeriminister i Gro Harlem Brundtlands tredje regjering fra 4. september 1992 til 25. oktober 1996. Olsen hadde variert bakgrunn fra det offentlige og privat næringsliv, samt som fotballentusiast og direktør i Tromsø Idrettslag. Han var fylkesordfører i Troms fra 1991 til han ble statsråd.
Bakgrunn og yrkeskarrière
Jan Henry T. Olsen ble født i Bergen i 1956, som sønn av skipper Jan Harald Olsen og helsefagarbeider Anna Tungeland. Han flyttet etterhvert til Nord-Norge, hvor han stort sett har bodd siden. Olsen tok eksamen ved økonomisk gymnas i Tromsø i 1976. Siden studerte han rettsvitenskap, samfunnsvitenskap og sosialøkonomi ved Universitetet i Tromsø 1976–1982. Parallelt med studiene arbeidet han som journalist i Andøya Avis, Nordlys og NRK. Han arbeidet som vitenskapelig assistent ved Universitetet i Tromsø 1983–1984. I 1984 fikk han jobb som økonomikonsulent i Fiskeindustriens Landsforening, en jobb han hadde til han i 1987 ble administrerende sekretær i Troms Fiskarfylking. Olsen var informasjonssjef i Norsk Hydro 1990–1991.
Etter tiden som fiskeriminister har Olsen arbeidet som seniorkonsulent i Bedriftskompetanse. I 1997 ble han direktør for Biosoft AS. Den stillingen hadde han til han ble administrerende direktør i Tromsø Idrettslag i 2003. I 2005 ble han fylkesarbeidssjef i Troms, men overtok heller jobben som prosjektmedarbeider NorthNorway i Brussel. Da prosjektet var over, ble han spesialrådgiver i Storebrand.
I mars 2008 stod Olsen frem i avisen Nordlys, hvor han fortalte at han i en alder av 51 ble diagnostisert med Alzheimers sykdom. Olsen og hans ektefelle Laila Lanes forfattet boken Skynd deg å elske i 2009, og Olsen beskrives blant annet som en person som har gitt Alzheimers et ansikt og trosset tabuer omkring sykdommen. I desember 2011 hadde dokumentarfilmen Min elskede av filmskaper Hilde Korsæth premiere. Filmen følger ekteparet Jan Henry T. Olsen og Laila Lanes gjennom et tøft år, fra oktober 2008 til oktober 2009.
Politisk arbeid
Han ble leder i Troms AUF i 1982, og ble valgt inn på Troms fylkesting året etter. Som fylkespolitiker var han blant annet leder for fylkesskolestyret, likestillingsutvalget og plan- og næringsutvalget. I 1991 ble Olsen valgt til fylkesordfører i Troms, men fratrådte året etter, da han ble utnevnt til statsråd i Fiskeridepartementet i Gro Harlem Brundtlands tredje regjering.
Olsen var i utgangspunktet mot norsk medlemskap i EU. Han fikk tilnavnet «No fish Olsen» da han i fiskeriforhandlingene med EU sa at Norge ikke hadde noen fisk å gi bort i forhandlingene. Med tiden snudde han imidlertid i synet på EU, og gikk inn for at Norge burde bli medlem.
Olsen satt som fiskeriminister inntil regjeringen gikk av i 1996. Han ble da leder av Arbeiderpartets ad hoc-utvalg for fiskeripolitikk. Han var medlem av Arbeiderpartiets Europa-utvalg 1998–2000. I 2002 ble han valgt til medlem av styret for Universitetet i Tromsø. I 2007 ble han kåret til «Tidenes fiskeriminister» av avisen Fiskaren. Samme år ble han innvalgt i kommunestyret i Tromsø.
Paul Peuerl
Paul Peuerl (1570 – etter 1625) var en tysk-østerriksk komponist, organist og orgelbygger.
Liv og virke
Fra november 1601 var Paul Peuerl organist i Horn og fra høsten 1609 i Steyr, her var han også orgelbygger. Han bygde orgler blant annet i Steyr, Horn, Enns og Wilhering. I 1625 flyktet han fra Steyr på grunn av religiøse problemer, deretter forsvinner han i historiens mørke.
Peuerl står bak de første utgivelsene av triosonater med to melodistemmer og generalbass utenfor Italia. Han var også tidlig ute med eksperimenter som ble retningsgivende for utviklingen av suiteformen.
Rang (ansvar)
Rang kan bety ansienniet eller hierarkisk posisjon i en organisasjon eller i en besetning. En rang eller grad kan følge av formell kompetanse, opparbeid praksis eller en stilling. Den som er overordnet i et rangsystem har også et overordnet ansvar og trer inn i kommandoposisjon i kritiske situasjoner når det er øket risiko for ulykker.
Fra gammelt av er det kutyme at et skips kaptein er den siste som forlater skipet ved havari.
Heradsplassen
Heradsplassen er Gloppen kommunes tusenårssted. Plassen ligger mellom kommunehuset Gloppen Heradshus og Sparebanken Sogn og Fjordanes avdeling på Sandane. Heradsplassen er brosteinsbelagt og et bilfritt område.
Midt på plassen står monumentet Tankeringen. Det er en forstørret kopi av en tregjenstand som ble funnet i graven til storbonden, «Eidehøvdingen», på gården Eide, og er fra 400-tallet. Gjenstanden har i ettertid fått navnet Tankeringen og er skåret fra et stykke bjørk. Den er dynamisk, og kan trekkes til å endre form og ulike geometriske figurer, samt legges sammen til et rektangel. Tankeringen er dekorert med linjer, geometriske mønstre og figurer. Den originale tankeringe oppbevares på Historisk Museum i Bergen. Dette er den eneste treutskjæring av denne typen som er funnet i Norge. De eneste lignende gjenstander er to som er funnet i Iran og Afghanistan. Ingen vet hva «tankeringene» var til. Noen mener de var symboler med magisk kraft, til spådom.
Heradsplassen har også en fontene. Mot banken står en statue av en fjordhest, eller «fjording», som er kommunens offisielle symbol, også gjengitt i kommunevåpenet. Plassen er beplantet med trær og blomster, og utplasserte benker gjør plassen til et naturlig og fredelig møtested.
Meløyavisa
Meløyavisa var en avis (etablert i 1986) som ble utgitt i Nordland.
Avisa ble utgitt to ganger i uka på Ørnes i Meløy kommune, og dekket kommunene Rødøy, Meløy og Gildeskål.
Redaktør/daglig leder var i de aller fleste driftsårene Bente Haldorsen (1991-2019). Avisen ble fra 2019 slått sammen med konkurrenten Framtia, og gitt det nye navnet Kulingen.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
1799 Koussevitzky
1799 Koussevitzky er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 25. juli 1950 av Indiana Asteroid Program ved Goethe Link Observatory i Brooklyn i Indiana.
Sphinx lugens
Sphinx lugens er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den skiller seg fra beslektede arter ved sin forholdsvis korte og tykke kropp og store vinger.
Utseende
En mørkegrå svermer med kort, tykk kropp og forholdsvis store, brede vinger. Forvingene er mørkt brungrå spraglete, bakvingene svarte med to grå tverrbånd.
Levevis
Larvene lever på busken Wigandia urens (familien Hydrophyllaceae), som de spiser med god appetitt selv om bladene er dekket av stikkende hår.
Utbredelse
Bare med sikkerhet kjent fra Mexico og Honduras, mer usikre funn fra Nicaragua og USA.
The Beginning of the Raga Rockers
The Beginning of the Raga Rockers er et samlealbum av rockebandet Raga Rockers og ble utgitt i 1992 på Sonet Grammofon.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Michael Krohn, unntatt hvor annet står.
Südstern undergrunnsstasjon
Südstern undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Südstern er på linjen U7.
Stasjonen åpnet 14. desember 1924 under navnet Hasenheide som er en nærliggende gate. I 1933 ble torget stasjonen ligger under, og stasjonen, omdøpt Kaiser-Friedrich-Platz. Seks år senere ble torget og stasjonen omdøpt Gardepionierplatz. I 1947 fikk torget og stasjonen sitt nåværende navn.
Jeremy Clarkson
Jeremy Charles Robert Clarkson (født 11. april 1960) er en engelsk journalist, forfatter og TV-personlighet som har spesialisert seg på bil og motor. Han er best kjent for sin rolle i TV-programmene Top Gear og The Grand Tour sammen med sine kollegaer Richard Hammond og James May. Han var også programleder for Top Gear i perioden 1988 til 1999. Han kom tilbake til programmet i 2002, etter å ha gitt forslag til å forandre programkonseptet. Fra 1998 til 2000 var han også programleder for sitt eget talkshow, Clarkson. Han skriver også ukentlige artikler for avisene The Sunday Times og The Sun.
Hans presentasjons- og skrivestil som har ofte ført til offentlige reaksjoner mot hans sære eller humoristiske synspunkter. Han har også samlet seg en betydelig tilhengerskare i offentligheten og blitt kreditert som en betydelig faktor for at Top Gear har gjenoppstått som et av de mest populære TV-programmene på BBC.
Den 10. mars 2015 gjorde BBC alvor av tidligere muntlige advarsler, og suspenderte Clarkson på bakgrunn av uenigheter med en av produsentene. 25. mars samme år, meldte BBC at Clarkson mistet jobben i selskapet.
Personlig
Han har vært gift med Alexandra James, nå gift Hall, fra 1989 til 1990 i seks måneder og senere med Frances Cain siden 1993. Hans foreldre, Shirley Clarkson og Eddie Clarkson, hadde egen forretning i England som solgte tekanne-varmere. Jeremy Clarkson er direkte etterkommer av Caleb Kilner fra Yorkshire, oppfinneren av The Kilner jar, sylteglassene som ble solgt som Norgesglass i Norge.
Bibliografi
Clarkson har skrevet humoristiske bøker om biler og andre emner, og mange av bøkene er samlinger av artikler som han har skrevet for The Sunday Times.
Jiutai
Jiutai kan være:
Lennart Lidström
Lennart Lidström (født Karl Lennart Lidström 25. september 1950 i Glommersträsk, Lappland, Sverige ) er en norsksvensk dramatiker bosatt i Oslo. Lidström kom til Norge i 1976 etter å ha jobbet som journalist og musikk og drevet med teater i en liten teatergruppe i Stockholm.
Lidström har dramatikerutdannelse fra professor Rudolf Penka i Stockholm og ved Eugene O'Neill Theatre Centre i USA.
Han har skrevet stykker for Tramteatret, Piratteatret, Nordland Teater, Telemark Teater, Radioteatret, NRK fjernsyn (blant annet Vill, Villere, Villaveien), Hålogaland Teater, Nationaltheatret, Hedmark Teater/Teater Innlandet, Dameteater & Sønn og andre frie teatergrupper.
Han har undervist ved Statens teaterhøgskole og Teaterhögskolan i Stockholm, og har sittet i styret i Norske Dramatikeres Forbund og ved Det Åpne Teater.
I 2011 ble han tildelt Ibsenprisen for stykket Pingviner i Sahara først satt opp på Teater Innlandet 22. januar 2010, og senere gjestespilt ved Det Norske Teater og Nationaltheatret.
Odin Aarvik Staveland
Odin Aarvik Staveland (født 14. desember 1985) er en norsk musiker (trommer, piano og vokalist) og komponist.
Staveland skrev sammen med sin far Øyvind Staveland musikken til den norske filmen Ikke naken som kom i 2004. Han skrev også musikken til fire av låtene på Vamps album Siste Stikk som ble utgitt i 2005. Han spilte også piano, trommer og sang på platen, som har solgt over 70 000 eksemplarer.
Staveland er en av grunnleggerne av Haugesund Popensemble, som ga ut sitt første album i 2006. Han spiller trommer i bandet, men bidrar i tillegg som pianist, korist og tekstforfatter.
Staveland har fra tidligere av vært aktiv fotballspiller, hvor han blant annet har vært innom A-troppen til den norske fotballklubben FK Haugesund.
Jernbanelinjen Göttingen–Bebra
Jernbanelinjen Göttingen–Bebra er en tysk jernbanestrekning mellom Göttingen og Bebra. Frem til 1991 var den del av det tyske jernbanenettets hovedakse nord – syd. Etter at høyhastighetsstrekningen Hannover – Würzburg ble satt i drift har strekningen hovedsakelig gods- og lokaltrafikk.
1800 Aguilar
1800 Aguilar er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 12. september 1950 av Miguel Itzigsohn ved La Plata Astronomical Observatory i La Plata.
Azeroth
Azeroth er i World of Warcraft-universet navnet på den verden der hoveddelen av serien foregår, og er den eneste omtalte utenom «Draenor» (orkenes hjemverden) og «Argus» (hjemverdenen til Eredar (og dermed også Draenei)). Azeroth består av 4 større kontinenter og flere små. Alle ligger som en sirkel rundt «The Maelstrom», en malstrøm som ble laget da evighetsbrønnen ble ødelagt. Det er usikkert om Azeroth er en flat eller rund (som en planet) verden. I tillegg kalles både kongeriket der Stormwind er hovedstad og den sørligste delen av Eastern Kingdoms der dette kongeriket også ligger sporadisk for Azeroth.
Kalimdor
Det store kontinentet lengst vest heter Kalimdor. Nord på Kalimdor bor natt-alvene. Kalimdor er også Darkspear-trollenes, taurenenes og orkenes hjem. I tillegg har kontinentet både menneske-, goblin- og dverge-bosetninger og byer.
Eastern Kingdoms
Det andre store kontinentet, Eastern Kingdoms, ligger øst for malstrømmen, og er hjem til mennesker, dverger, gnomer, blodalver og de selvbevisste udøde (The Forsaken), som bor lengst nord. Goblinene har også bosetninger og byer i Eastern Kingdoms, blant annet piratredet Booty Bay.
Eastern Kingdoms deles inn i Khaz Modan og Lordaeron, henholdsvis den øverste og nederste øyen Eastern Kingdoms består av. Disse kan deles inn i mindre distrikter.
Stranglethorn Vale
Stranglethorn Vale, eller STV, er et jungeldistrikt kjent for Booty Bay (BB), som er en nøytral by. Det er også en arena i STV som det en gang hver tredje time kommer en kiste med verdifulle ting i midt i arenaen. STV er et Contested (omstridt) territorium, det holdes også en fiskekonkurranse i STV, for å delta i konkurransen kreves det at man har 300 i fishing skill. STV passer best for spillere som er fra level 30 til 42+.
Tirisfal Glades
Tirisfal Glades er distriktet kjent for Gravbyen, som er de vandødes hovedsted. Distriktet er og kjent for Purpurklosteret (SM), som er et kloster bestående av fire instancer: kirkegården, biblioteket, våpenkammeret og katedralen.
Northrend
Northrend er et kontinent nord for malstrømmen av Azeroth i ekspansjonen World of Warcraft: Wrath of the Lich King. Hvor det finnes monstre på høyere nivåer, flere land og hvor du kan møte noen av de historiske figurene og stedene fra de tidligere Warcraft spillene. Northrend er stedet hvor «The Nerubian» lever. Men også hvilestede til Nerzuls rustning og «The Frozen Throne» som Arthas nå sitter på. Northrend er nå blitt korupt av vandøde og Nerubian som alle er kontrollert av Arthas som er «The Lich King».
Undermine
Undermine er en øy sør for malstrømmen som er kontrollert av goblin-kartellene.
Broken Isles
Noen øyer som den onde trollmannen Guldan reiste fra sjøbunnen for å nå titanen Sargeras' gravsted der han skulle få tildelt ufattelige krefter av Sargeras. Titanen slapp fri og myrdet Guldan.
Eksterne lenker
Seznam zemí a měst ve Warcraftu Warcraft Krainy w świecie Warcraft Platser i Warcraft
Michael Hjälm
Peter Michael Hjälm (født 23. mars 1963 i Stockholm) er en tidligere svensk ishockeyspiller. Han ble vervet av Rögle BK i 1991 fra MoDo Hockey hvor han spilte det meste av 1980-tallet, foruten en kort sesong i IF Björklöven hvor han var med å ta SM-gull i 1987. Han jobber i dag som brannmann i Ängelholm.
Hjälm vokste opp i Stuvsta i Huddinge kommune og begynte å spille ishockey i daværende Flemingsbergs IF. Familien flyttet deretter til Bjästa utenfor Örnsköldsvik, hvor han kom til å spille for KB 65 før han havnet i MoDo.
Han ble draftet av Philadelphia Flyers i 1982. I 1984 og 1988 tok han OL-bronse med Sveriges ishockeylandslag. I 1991 gikk han til Rögle BK, der han senere avsluttet karrieren.
Landes
Landes er et fransk departement i regionen Nouvelle-Aquitaine. Hovedbyen er Mont-de-Marsan.
Det er to arrondissementer, 30 kantoner og 331 kommuner i Landes.
Gneisenaustraße undergrunnsstasjon
Gneisenaustraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Gneisenaustraße er på linjen U7. Stasjonen ligger i Kreuzberg under gaten med samme navn.
Gabrielsenkomiteen
Gabrielsenkomiteen eller Fylkesinndelingskomiteen arbeidet på 1960-tallet med å revidere fylkesinndelingen i Norge. Konklusjonen var kun mindre endringer av fylkesgrensene, men de foreslo å slå sammen Aust- og Vest-Agder, noe som igjen har blitt aktualisert og som ble gjennomført 1. januar 2020.
PPI
PPI har flere betydninger, ofte som forkortelse:
Oscar for beste dokumentarfilm
Oscar for beste dokumentarfilm (engelsk: Academy Award for Best Documentary Feature) er den mest prestisjetunge prisen for dokumentarfilmer som deles ut hvert år av Oscar-akademiet. Første gang prisen ble utdelt var i 1943, da den ble vunnet av Det Britiske Informasjonsministerium for sin dokumentar Desert Victory.
Den svensk-norske dokumentarfilmen Kon-Tiki fra 1950 ble tildelt prisen i 1951. Dette er eneste gangen en norsk film har vunnet en Oscar i denne kategorien.
New Rochelle
New Rochelle er en by i Westchester County i delstaten New York i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 77 062 innbyggere. Den ble først bosatt av franske hugenotter, og de kalte stedet Nouvelle-Rochelle.
Tetrametylammoniumhydroksid
Tetrametylammoniumhydroksid (TMAH) er en kvartær ammoniumforbindelse med kjemisk formel (CH3)4NOH. Stoffet er mye brukt i halvlederindustrien til anisotrop etsing av silisium og som løsemiddel av organiske stoffer. Stoffet kommer i 3 varianter: vannfri, trihydrat og pentahydrat.
Helsefare
TMAH er en sterk base og den er etsende dersom den kommer i kontakt med huden og øynene. Stoffet kan kan lamme muskler og nerver og kan være dødelig selv i mindre doser.
Jiutai (Changchun)
Jiutai (kinesisk: 九台; pinyin: Jiǔtái) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det er understilt den subprovinsielle by Changchun.
Befolkningen var på 832,122 innbyggere i 1999. Her finner vi det meget store Jiutai kullkraftverk på 2,6 GW.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner: Kommuner:
Grand Canal (Irland)
Beskrivelse
Fra Grand Canal Dock går den gjennom Ringsend, så gjennom byens sørlige deler og forbi Ranelagh, Rathmines, Harolds Cross og Crumlin. Ved Inchicore kan man se rester av en gjenfylt kanalgren til det opprinnelige Guinness-bryggeriet og til James Street Basin som ble fylt igjen i 1970-årene.
Kanalen fortsetter så vestover gjennom Dublins forsteder og inn i Kildare. Ved Sallins går det en gren sørover til Naas/Corbally, mens hovedkanalen fortsetter vestover forbi Prosperous og Robertstown. Rett øst for Robertstown ligger stedet hvor Blackwood Feeder tidligere kom inn i kanalen, og litt vest for byen ligger det travleste krysningspunktet i kanalen, med Old Barrow-linjen, Milltown Feeder og Athy & Barrow-kanalen. Videre østover passerer Grand Canal Edenderry og Tullamore før den når Shannon.
Historie
Ideen om å koble Dublin til Shannon ble foreslått allerede i 1715, og i 1757 bevilget det irske parlamentet Thomas Omer £20 000 for å begynne byggingen av en kanal. I 1759 rapporterte han at 3 km i Bog of Allen og 13 km fra elven Liffey nær Sallins mot Dublin var fullført. I 1763 hadde han fullført 3 sluser og 6 broer mot Dublin og konsentrerte seg om å etablere en vannforsyning fra Morell-elven nær Sallins. På dette tidspunktet innså bystyret i Dublin (Corporation of Dublin) at kanalen kunne brukes til å forbedre vannforsyningen til byen, og bevilget pengene for å fullføre kanalen inn til byen. Men da kanalen var fylt, ga breddene etter og byen fikk ikke vann. I 1768 hadde 77 000 pund blitt brukt på prosjektet.
I 1772 ble selskapet Grand Canal Company etablert av en gruppe adelsmenn og kjøpmenn, foruten også offentlig subskripsjon, for å sikre framtiden til kanalen og for å takle den største barrieren til kanalen, Bog of Allen. Dette var en ny satsing på kanaler. Selskapet inviterte ingeniøren John Smeaton og hans assistent William Jessop til Irland i to uker for å gi dem råd. Smeaton anbefalte om å gå rundt Bog of Allen, men å bygge kanalen i full høyde, i motsetning til Omers innsats som forsøkte å drenere deler av myren og bygge på et lavere nivå. Dette skulle bevise en kostbar feil, selv om han også anbefalte å redusere de sjenerøse slusene som Omer hadde bygget (42 m x 6 m) til 18 m x 4 m, noe som ville gi betydelige besparelser i totalkostnaden for kanalen.
Kanalen fra Sallins ble endelig åpnet for trafikk i 1779 og en passasjertjeneste to ganger ukentlig fra Sallins til Dublin begynte i 1780. Kanalen ble utvidet til Robertstown i 1784, inkludert Leinster-akvedukten over Liffey, konstruert av Richard Evans, og til et kryss med elven Barrow ved Athy innen 1791. «Circle Line» gjennom Dublin fra Portobello til Ringsend, hvor store dokker ved siden av Liffey ble bygget, ble påbegynt i 1790 og åpnet i 1796. Selskapet hadde da vendte oppmerksomheten mot å fullføre koblingen med Shannon. Det tok mer enn fem års kamp å komme seg over Bog of Allen under ledelse av Jessop, som forsøkte å bruke vegger av leire for å støtte opp veggene i kanalen. Selv om kanalen ble åpnet for Daingean (den gang Philipstown) i 1797, skjedde det alvorlige brudd og Jessop ble tvunget til å oppgi denne metoden. Fortsettelsen til Shannon fortsatte deretter under ledelse av John Killaly, som lyktes i å krysse en annen myr ved å utføre dreneringsarbeid i flere år før byggingen. Arbeidet ble i det vesentlige fullført i 1803, men på grunn av lekkasjer og en tørr sommer måtte den offisielle åpningen utsettes til april 1804. Det hadde tatt 47 år å bygge kanalen, med en hastighet på 7,7 meter per dag.
Musikkåret 1554
Musikkåret 1554 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1554.
Grand Canal (Irland)
Historie
Hele arbeidet hadde kostet i størrelsesorden £877 000 og det gikk noen år før det begynte å gi overskudd, selv om det hadde blitt utbetalt regelmessig utbytte til aksjonærene. Handelen økte fra 100 000 tonn i 1800 til det dobbelte i 1810. Inntektene fra passasjerbåter økte også til 90 000 pund innen den datoen. Romanen The Kellys and the O'Kellys (1848) av Anthony Trollope har en beskrivelse av en langtekkelig reise med passasjerflybåt fra Portobello til Ballinasloe. Men den lange utbyggingen hadde foranlediget en rivaliserende satsning, Royal Canal, som begynt byggingen i 1790 og ble endelig åpnet i 1817 etter at regjeringen hadde gått inn for å løse tvister mellom de to selskapene.
Den første dampbåten som krysset kanalen fra Dublin til Limerick var Shannon Steam Navigation Companys hjuldamper «Mountaineer», som fikk Canal Companys tillatelse til å fortsette i oktober 1826. Den andre var Dublin og Wexford Steam Companys jernhjuldamper «Marchioness Wellesley», som ankom Limerick 2. februar 1827.
Bortsett fra bruddene under byggingen, var det brudd på en gren av kanalen i 1833, hvorav ett barn druknet, og et annet i 1846. I 1855 brøt hovedkanalen på samme sted som i 1797. I 1916 igjen 300 meter av kanalen ble fortrengt. Det siste bruddet var 15. januar 1989, mellom Blundell-akvedukten og Downshire-broen. 29 km med kanal drenert inn i omgivelsene.
På 1960-tallet hadde Dublins bystyre planer om å drenere kanalen og erstatte den med en 6-felts dobbel kjørebane som en del av en plan for å drenere og legge nye kloakkrør langs kanalbunnen. Planene ble møtt med motstand og en begjæring på 100 000 underskrifter mot forslaget, og ble til slutt forlatt.
Tsjads nasjonalforsamling
Nasjonalforsamlingen (fransk:Assemblée nationale) er Tsjads parlament. Det har ett kammer med 188 medlemmer, som blir valgt for fire år om gangen. Nasjonalforsamlingen har sitt hovedsete i landets hovedstad, N'Djamena.
Ved valget i 2011, det første siden 2002, fikk Mouvement patriotique du Salut flertall i parlamentet.
Sunniva
Sunniva er et kvinnenavn dannet som en latinisert form av det gammelengelske navnet Sunngifu, som var dannet av sunn, «sol», og gifu, «gave». Synnøve er en variant av navnet som er mer vanlig i Norge.
Utbredelse
Sunniva var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 20 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Sunniva var et populært navn på norske jentebarn født rundt år 2000.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Engtordivel
Engtordivel Geotrupes stercorarius er en bille i familiegruppen tordivler. Den finnes i hele Europa og i Asia, men ikke i Amerika.
Utseende
Engtordivel er en stor, svart bille, og den største norske tordivelen. Oversiden er mest svart, men undersiden er mørk blå eller fiolett. Den er mellom 20-25 millimeter lang. Dekkvingene har flere tydelige lengdestriper. Bakleggene har tre tverr-ribber.
Levevis
Engtordivel finnes oftest i skog. Med de følsomme antennene er de på leiting etter avføring. Under avføring fra dyr, graver de loddrette tunneler, som de fyller med avføring. Hunnene legger eggene i avføring. Vanligvis oppholder hunnene seg i tunnelen, mens det er hannen som graver ut og henter avføringen.
Engtordivel er aktiv om dagen, i motsetning til andre gjødselbiller som stort sett er aktive om natten.
Engtordivel var tidligere svært vanlig i kulturlandskapet. Men den har dessverre gått mye tilbake på grunn av omlegging i landbruket. Den foretrekker særlig hestelort, men den kan imidlertid også gå på andre typer gjødsel. En mulig årsak til tilbakegangen kan være at arbeidshestene ble erstattet med traktorer.
Utbredelse
Arten er utbredt over hele Europa bortsett fra Island.
Teles Pires
Teles Pires er ei elv i delstaten Mato Grosso i Brasil. Den er 1 370 km lang, og ligger i Amazonas' nedbørfelt. Den er en av tilløpselvene til Tapajós, som dannes ved samløpet mellom Teles Pires og Juruena. Viktigste tettsted langs elva er Alta Floresta. Anslått nedbørfelt er 140 000 km².
Undergrunnstegneserier
Undergrunnstegneserier er voksne tegneserier som er vanligvis produsert og distribuert utenfor de etablerte miljøene og kanalene, og de kan også skille seg fra ordinære tegneserier i innhold. Grensene mellom en ordinær tegneserie og en undergrunnstegneserie er i Norge og i andre land i dag mer et spørsmål om en historisk avgrensning eller en litterær sjanger, ettersom etablerte forlag også utgir undergrunnstegneserier og mangfoldet av ulike sjangre er samtidig så stort at undergrunnstegneserie som begrep ikke gir mening i samme grad som i undergrunnstegneserienes storhetstid på slutten av 1960- og fram til midten av 1980-tallet. Alternative tegneserier er et rundere begrep uten det samme historiske ankerfestet som undergrunnstegneserier er befestet med, men dette begrepet er helst benyttet om de serier som kom etter undergrunnstegneserienes storhetstid. Med undergrunnstegneserier refererer man til alle tegneserier som faller utenfor de etablerte utgivelser; det kan være serier som er produsert av amatører i lite opplag, eller det kan være serier som har en smal sjanger, som eksempelvis doprelaterte serier, politisk eller religiøst ekstreme serier, eller med et seksuelt innhold som gjør dem uegnet for distribusjon i etablerte kanaler («overgrunnen»). Et annet begrep for undergrunnstegneserier er motkulturell serier da de i et historisk perspektiv var en del av kulturelle strømningene på slutten av 1960- og begynnelsen av 1970-tallet.
Undergrunnstegneserier er begrep som først og fremst viser til en historisk epoke i USA, selv om mange vestlige land har hatt og har tradisjoner på det samme. I USA ble tegneseriene angrepet av myndighetene, autoriteter og puritanere på 1950-tallet, noe som første til at tegneseriebransjen regulerte seg selv ved å innføre et sett med retningslinjer på hva som kunne trykkes; Comics Code Authority. Denne la sterke begrensning i avbildning i bruk av narkotika (dop), seksualitet og vold, og indirekte også politisk kritikk av det bestående samfunnssyn. Underforstått ble tegneserier også definert som en litterær sjanger rettet utelukkende mot barn, og noe barn sluttet å lese straks de ble modne nok. På slutten av 1960-tallet dukket det opp alternative tegneserier i USA som bevisst brøt med de overstående begrensningene: de var ikke tegnet og fortalt for barn, de inneholdt avbildninger av bruk av narkotika, uhemmet sex og vold, og tidvis også politisk kritikk av det bestående. Tegneserier i USA blir kalt for «comics», og sistnevnte ble derfor subtilt kalt for «comix» eller «komix». Ettersom de nødvendigvis ble utgitt på egen hånd, og spredt og solgt i alternative kanaler, som norske motstandsaviser under den tyske okkupasjonen i løpet av den andre verdenskrig, ble de kalt for «undergrunnstegneserier».
I USA var undergrunnstegneserier mest populær i tiden 1968 og 1975. Mange av disse seriene manglet større kvalitet utover at de brøt med de nevnte retningslinjene, og mange var dårlig tegnete øvelser i amatørpornografi i tegneserieform. Side om side med den som var av simpel eller primitiv kvalitet dukket det opp en rekke unge kunstnere som eksellerte i eksperimentelle serier eller i serier som bare var annerledes ved at de holdt en litterær kvalitet som tidligere var ukjente for amerikanske tegneserier; politiske temaer som miljøvern eller politisk feminisme. Noen av de fremste navnene som dukket opp på slutten av 1960-tallet, som Robert Crumb, Gilbert Shelton, Art Spiegelman og andre, har beholdt den posisjon som undergrunnstegneseriene skaffet dem, lenge etter at undergrunnstegneseriene som fenomen var hovedsakelig over. De særeste formene for utnyttelse av tegneseriemediet blir i dag kanskje spredt på Internett framfor spredt via et lite opplag på en kopimaskin eller enkel trykkeripresse som i undergrunnstegneseriens storhetstid. De historiske undergrunnstegneseriene skaffet seg en posisjon og en innflytelse i samtidskulturen som var merkbar i andre medier; i etablerte tegneserier, i billedkunsten, i fjernsyn og film, og bidro på generelt nivå å øke toleransen, mangfoldet og den kulturelle ytringsfriheten.
Tidlig historie i USA (1967-1972)
I tiden mellom slutten av 1920-tallet og slutten på 1940-tallet produserte anonyme tegnere pornografiske tegneseriehefter ved å lage dårlige etterligninger av kjente tegneseriefigurer, uten tillatelse av rettighetsinnehaverne, som drev seksuelle aktiviteter. Disse heftene ble blant annet kalt for «Tijuana bibler» Disse heftene har ofte blitt sett på som en historisk forløper til de senere undergrunnstegneseriene selv om det ellers ikke var noen direkte kobling annet enn i likhet i form og spredning. Tidlig undergrunnsserier opptrådte sporadisk tidlig og på midten av 1960-tallet, men ble ikke et fenomen før etter 1967. De første undergrunnstegneserier i USA i moderne forstand var personlige verker som ble laget for venner og andre tilfeldige kjente, og i tillegg ble det gjort en del serier som kom på trykk i noen alternative aviser.
De amerikanske undergrunnstegneseriene dukket på slutten av 1960-tallet som antitesen til de tradisjonelle tegneserieheftene. De første eksemplene fokuserte på emner som var kjente og kjære for motkulturen: lette rusmidler, politikk, rockemusikk og seksuell omgang med det andre kjønn. De ble kalt for «comix» for å skille dem fra tradisjonelle «comics». X’en framhevet også det amerikanske systemet med å gradere filmer for visning til bestemte aldersgrupper. X-rated betydde kun for voksent publikum. Undergrunnstegneseriene signaliserte sterkt at det ikke var barnslig lesning. Mange av de felles aspektene i undergrunnstegneseriene var svar på de strenge begrensningene som var påtvunget etablerte serieforlag med Comics Code Authority som forbød utgivelser som avbildet vold, sex, narkotika og annet sosialt relevant innhold som isteden i stor grad fikk utløp i undergrunnstegneseriene.
Amerikanske undergrunnstegneserier var sterkt påvirket av forlaget EC Comics og særlig de bladene som var redigert av Harvey Kurtzman, inkludert MAD. Kurtzmans magasin Help! inneholdt de første tegningene og seriene av tegnere som siden ble velkjente navn i undergrunnen, blant annet Robert Crumb og Gilbert Shelton. Andre tegnere utga sine ting i studentaviser før de ble kjente i undergrunnen.
I 1962 utga Frank Stack (under dekknavnet «Foolbert Sturgeon») en samling av sin tegneserie The Adventures of Jesus («Jesus på eventyr»), og denne serien har blitt kreditert som den første reelle undergrunnstegneserie, blant annet av Gilbert Shelton. Kravet står og faller på definisjonen av en undergrunnstegneserie. Jesus' eventyr besto av en fanzine på 14 sider som var fotostatkopiert og sirkulerte blant en mindre gruppe venner og interesserte, og ble ikke solgt før lenge senere da den ble «offisielt» utgitt. Tegneserieindeksen The Kennedy Guide har lansert to serier fra 1963 som de aller første: Vaughn Bodés Das Kämpf og en tittelløs serie av Robert Ronnie Branaman Stacks serie om Jesus ble første gang trykket i 1964, og kom da etter de førnevnte, om man ikke tar hensyn til det første fotostatkopeirte opplaget.
I tillegg nevnes også at de første opptredende av Wonder Wart-Hog («Det vidunderlige vortesvinet») av Gilbert Shelton var i det kortvarige studentbladet Bacchanal #1 og #2 i 1962 og Robert Crumbs tidlige eksperimenter i fanzine ProJunior som kandidater. Med Gilbert Sheltons støtte har hippiutgaven av Jesus blitt stående som den første amerikanske undergrunnstegneserien, ikke minst for at den er svært passende som innledning til motkulturfenomenet. Stacks status som en pioner i amerikansk undergrunn er dog ikke betvilt.
I 1968 utga Robert Crumb sin første hefte, Zap Comix, og solgt opplaget fra en barnevogn på gatehjørnene i Haight-Ashbury. Heftet var finansielt suksessfullt og fra utgivelse # 3 av samme tittel ble det utgitt av langt mer profesjonelle utgivere som Print Mint. Zap ble det første reelle undergrunnstegneserien som utviklet et marked for andre tilsvarende serier. Fra å være et solohefte bestående av utelukkende Robert Crumb ble det også fylt med andre tegnere som markerte seg i glansen av Crumbs økende berømmelse. Robert Crumb var både eksperimentell og kommersiell tilgjengelig, og samtidig svært produktiv. Han begynte å utgi en rekke med andre titler, blant annet Despair, Uneeda (begge utgitt av Print Mint i 1969), Big Ass Comics, R. Crumb's Comics and Stories, Motor City Comics (alle utgitt av Rip Off Press i 1969), Home Grown Funnies (Kitchen Sink Press, 1971) og Hytone Comix (Apex Novelties, 1971), og i tillegg til å grunnlegge de pornografiske antologiene Jiz og Snatch (begge på Apex Novelties, 1969).
Undergrunnen hadde sin sterkeste suksess og største etterspørsel i USA mellom 1968 og 1975 med titler som ble innledningsvis distribuert gjennom såkalte «Head Shops», hippibutikker som solgte røykeutstyr og brukskunst for hippier og blomsterbarn. De fleste undergrunnstegneseriene var hefter i A4 i svarthvit med omslag i farger. Omslagene var ofte bevisst formet for appellere til dopkulturen, og etterlignet LSD-inspirerte plakater for rockeband som allerede var populære. En del plakattegnere forsøkte seg også som tegneserietegnere, men de var ofte mer interessert i den kunstneriske tegningen enn å fortelle en historie, og var mindre tilgjengelige for publikum enn eksempelvis Robert Crumb og Gilbert Shelton som både var stødige håndverkere og samtidig fokuserte på å fortelle en historie. Crumb har uttalt at undergrunnstegneserienes appell var nettopp dens mangel på sensur: «Folk glemmer at det var hva det hele handlet om. Det var hvorfor vi gjorde det. Vi hadde ingen som sto over oss og sa «Nei, du kan ikke tegne det» eller «Du kan ikke vise det». Vi kunne gjøre akkurat hva vi ville.» Å lese særlig Crumb var en salig blanding av å la seg underholde av den sprelske humoren, nikke anerkjennende til de motkulturelle referansene, og la seg sjokkere av de hemningsløse seksuelle grovhetene. Påstandene om et slektskapet tilbake til «Tijuanabiblene» var derfor ikke urimelige.
Robert Crumbs best kjente figurer omfattet underlige og særegne skikkelser som Whiteman, Angelfood McSpade, Fritz the Cat og Mr. Natural. Crumb tegnet også seg selv som en figur og portretterte seg selv ofte som han i stor grad ble oppfattet — som en vemmelig, sexbesatt intellektuell. Mangfoldet i hans serier var stort, og tilhengerne kunne nærmest velge mellom hvilke sider av ham som de ønsket å følge, og mange andre tegnere forsøkte å imitere ham. Han fikk også mange kritikere som mislikte ham sterkt. Mens han ble roset for sine sosiale kommentarer og visuelt sterke tegninger ble han også kritisert for det kvinnehat som også framsto i seriene. Den kvinnelige undergrunnstegneren Trina Robbins uttalte om Crumbs store status at «Det er merkelig for meg hvor villig folk er til å overse det heslige mørket i Crumbs serier [...] Hva i helvete er så morsomt med voldtekt og mord?»
Gilbert Shelton er blitt berømt for sin satire og genuine sans for hva som er morsomt med superheltparodien Wonder Wart-Hog («Det vidunderlige vortesvinet», utgitt på Millar, 1967), og serien om The Fabulous Furry Freak Brothers («De fabelaktige frynsete frikebrødrene», Rip Off Press, 1971) om tre motkulturhelter som tilbrakte all sin tid med å skaffe seg dop og unngå politiet, iblandet sosiale kommentarer. Shelton unngikk temaer som sex og nakne kvinner, men er desto mer humoristisk doprelatert, ikke minst i heftet Feds 'n' Heads, utgitt av Print Mint i februar 1969.
S. Clay Wilsons arbeid er preget av provoserende vold og stygg sex. Mange følte seg frastøtt av Wilsons tegneserier som også bidro til Zap og utga Bent (Print Mint, 1971), Pork (Co-Op Press, 1974) og The Checkered Demon (Last Gasp, 1977). Spain Rodriguez tegnet for magasinet East Village Other før han ble kjent i undergrunnen. Hans arbeider er ofte militant politisk, og han skapte figurene Trashman, Zodiac Mindwarp (East Village Other, 1967) og Subvert (Rip Off Press, 1970). Mens Zap var den beste tittelen som utga antologier, fantes det også andre blader som samlet ulike tegnere, blant annet Bijou Funnies, en utgivelse i Chicago som ble redigert av Jay Lynch og var meget påvirket av bladet MAD. San Francisco-antologien Young Lust (Company & Sons, 1970), som både drev parodi med den romantiske tegneseriesjangeren fra 1950-tallet og stundom avbildet seksuelle aktiviteter hadde serier av blant annet Bill Griffith og Art Spiegelman. Sistnevnte var godt etablert da han hoppet av til fordel for den kunstneriske friheten i undergrunnen.