cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjære morder
Mottagelse
Den mottok også gode anmeldelser etter at den ble utgitt i USA: «Nok en mesterlig film fra utlandet, en nøye uttenkt dramatisk thriller som meget pyntelig kretser rundt det å begå den perfekte forbrytelse.»
Aurvågtunnelen
Aurvågtunnelen er en veitunnel i Herøy i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 654. Den er 400 meter lang.
Damfosstunnelen
Damfosstunnelen er en veitunnel i Volda kommune i Møre og Romsdal.
Den er 170 meter lang og er en del av Europavei 39 (under 2011-2012 Fylkesvei 41).
Objektgjenkjenning
Visuell objektgjenkjenning er å identifisere objektene vi ser, eller persiperer, i det visuelle feltet. Persiperer vi en sylinderlignende form med en hank, gjenkjenners objektet straks som en kopp. Vi identifiserer objekter i verden rundt oss titusentalls ganger hver eneste dag. Til tross for at gjenkjenning av objekter skjer automatisk og krever lite anstrengelse, er det en relativt kompleks prestasjon. Prosessen innebærer å oppfatte et sammensatt sensorisk stimuli, skille objektet fra bakgrunnen, og videre omdanne denne informasjonen slik at den kan tolkes i lys av eksisterende kunnskap. Kognitive evner som hukommelse, oppmerksomhet og bevissthet påvirker vår evne til å gjenkjenne objekter.
Hans Zultner
Hans Zultner (født. 27. desembe r 1930 i Sighișoara, Târnava Mare-fylket) er en tidligere håndballspiller og trener. Han tilhører den Siebenbürgen-saksiske minoriteten i Romania. Siden begynnelsen av 1970-årene har han bodd i Heilbronn, Tyskland.
Zultner studerte ved Bischof Teutsch-pedagogiske gymnas i Sighișoara (nåværende «Joseph Haltrich»-videregående skole). Mens han var gymnasiast spilte han for Victoria Sighișoara (seniorer), som han vant landsmesterskapet i utendørshåndball (11 spillere) med i 1948. Selv om han var kvalifisert til å arbeide som lærer etter det, bestemte han seg for å fortsette studiene ved Idrettshøyskolen i București, der han tok avsluttende eksamen i 1955. I București var han medlem av C.C.A., som han vant landsmesterskapet med i 1951.
Objektgjenkjenning
Teorier om objektgjenkjenning
Det er foreslått flere teorier om objektgjenkjenning. En innflytelsesrik tilnærming er Irving Biedermans (1987) recognition-by-components teori. Her antas det at objekter består av ulike geometriske komponenter («geons»). Ifølge Biederman er det omtrent 36 ulike geons. På samme måte som bokstavene i alfabetet kan settes sammen til uendelig mange ord, antas det at ulike kombinasjoner av disse grunnformene danner objektene vi kan identifisere. Ifølge teorien definerer vi først hvilke geometriske komponenter vi ser og forholdet mellom disse, deretter sammenligner vi denne informasjonen med representasjoner vi har lagret i minnet. Den objektrepresentasjonen som passer best med informasjonen fra det visuelle objektet avgjør hva vi gjenkjenner. Videre antas det at de ulike geometriske formene identifiseres like raskt og presist uavhengig av hvilken synsvinkel de sees fra. Recognition-by-components er med andre ord synsvinkel-invariant (viewpoint-invariant).
Hans Zultner
Han ble idrettslærer i sin hjemby i 1956, der han oppdaget bl.a. Roland Gunnesch, fremtidig dobbel verdensmester og viseolympisk mester med Romanias herrelandslag.
Han emigrerte i 1972 til Vest-Tyskland, der han arbeidet som gymlærer og håndballtrener i 22 år.
Objektgjenkjenning
Teorier om objektgjenkjenning
Ifølge andre teoretikere påvirkes objektgjenkjenning av hvilken synsvinkel vi ser objektene fra (viewpoint-dependent theories). Her hevdes det at synsvinkelen har betydning for hastighet og nøyaktighet i identifiseringen. Det antas at lageret med objektrepresentasjoner er en samling der objektene vises fra bestemte synsvinkler, og at identifiseringen er lettere dersom den faktiske synsvinkelen korresponderer med den lagrede synsvinkelen.
Tarr og Bülthoff (1995) argumenterer for at objektgjenkjenning avhenger av synsvinkel (viewpoint-dependent) i noen situasjoner, men er uavhengig i andre (viewpoint-independent).Når vi skiller mellom enkle kategorier (f.eks. mellom fugler og fisker) er gjenkjenningen uavhengig av synsvinkelen, men skal vi definere noe mer presist innenfor kategorien (f.eks. hvilken type fisk det er) er synsvinkelen viktigere. Andre teoretikere hevder at synsvinkel avhengig og uavhengig informasjon kombineres i objektgjenkjenning.
Hjernemekanismer
Lysbølger fra objektene i synsfeltet vårt går gjennom øyet og treffer reseptorer på netthinnen. Via synsnerven overføres informasjonen fra netthinnen til impulser hjernen kan tolke og forstå. Synsnervene møtes i optic chiasm og herfra sendes informasjonen til primær visuell cortex i bakhodelappen. Videre spres signalene til andre visuelle områder i cortex. Visuell informasjon om objektets form og farge antas å gå via en ventral bane (ventral pathway) til inferotemporal cortex.
Deler av inferotemporal cortex antas å spille en avgjørende rolle i visuell objektgjenkjenning, da studier har vist assosiasjoner mellom neural aktivitet i inferotemporal og persepsjon. Mer spesifikt peker fMRI studier mot at neuroner i inferotemporal cortex kan være spesialiserte og respondere kraftig på en bestemt kategori av objekter (f.eks. ansikt, steder, biler, fugler, sko), men det er også evidens som støtter at andre neuroner er mer tolerante og fyrer tilnærmet likt på objekter uavhengig av orientering, størrelse osv. Bevis som støtter at neuroner har liten toleranse (er spesifikke) kan støtte teorier som hevder at objektgjenkjenning er avhengig av synsvinkel (viewpoint-dependent). På samme måte gir bevis for neuroner med høy toleranse støtte til teorier som argumenterer for at identifisering av objekter er uavhengig av synsvinkel (viewpoint-invariant).
Finn Systad
Finn Systad (født 11. juni 1920, død 10. mars 2005) var en norsk langdistanseløper som representerte TIF Viking.
Systad ble nummer 3 på 10 000 meter under NM i friidrett 1946. Han tok siden over sin 8 år eldre bror, John Systads, tette NM-konkurranser i maraton med Viktor Olsen, men ble ikke bedre enn nummer to i tre påfølgende år, fra 1957 til 1959.
Systads personbeste på maraton ble 2.28.51, oppnådd i 21. september i Göteborg.
Rocket Fuel
Rocket Fuel er en EP med Hot Rod T, utgitt i 1997.
Frenningfaret (Oslo)
Frenningfaret er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Frennings vei til Otto Blehrs vei.
Veien fikk navn i 1955 etter bryggermester Christian Frenning (1840–1930).
Svangsfjellet
Svangsfjellet (lulesamisk: Svanjggá (i Sverige) eller Svánjga (i Norge), historisk også Svanjga og Svanjjga) er et svensk-norsk fjell på fjellmassivet Saltfjellet. På svensk side strekker det seg inn i Arjeplog kommune. På norsk side befinner det seg i kommunene Saltdal i Salten og Rana på Helgeland i Nordland. Høyeste punkt er 1 265 meter og befinner seg i Saltdal like nord for kommunegrensen. Det gjør også det nest høyeste punktet på 1 138 meter.
Nord for Svangsfjellet ligger tjernet Strájdasjávrre, som er kilden til Straitasbekken. Sistnevnte renner nordvestover og munner ut i Lønselva. Sørvest for fjellet ligger Svangstjønna, hvorfra Svangsbekken renner nordvestover til begynnelsen av Gubbeltåga.
Hareidporten
Hareidporten er en veitunnel av betong i Hareid kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 61. Den er 109 meter lang.
Farkvamtunnelen
Farkvamtunnelen (eller Farkvamstunnelen) er en 84 meter lang veitunnel på tidligere E136 i Rauma kommune i Møre og Romsdal.
Den ble åpnet i 1943, og ble erstattet av Vågstrandtunnelen da denne åpnet i 2014.
Traseen er stengt for gjennomkjøring etter at Vågstrandtunnelen åpnet.
Ole Moes vei (Oslo)
Ole Moes vei (1A–39, 2–38) er en vei på Nordstrandshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går sørover fra Breiens vei og ender til slutt i en snuplass sør for Bakketoppen.
Veien fikk navn i 1926 etter Ole Moe (1844–1924), som var den første sogneprest i Nordstrand prestegjeld.
Erich von Drygalski
Erich Dagobert von Drygalski (født 9. februar 1865 Königsberg i Preussen, død 10. januar 1949 i München) var en tysk geograf, geofysiker og polarforsker.
Mellom 1882 og 1887 studerte Drygalski matematikk og naturvitenskap ved Universitetene i Königsberg, Bonn, Berlin og Leipzig.
Fra 1901 til 1903 ledet han Gauss-ekspedisjonen, den første tyske ekspedisjonen til Antarktis.
Knoppurtstilkvikler
Knoppurtstilkvikler (Endothenia oblongana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 13-15 millimeter), tettbygd vikler med forholdsvis smale vinger. Hodet og thorax er kledt med brungrå hår, thorax med en H-formet, svart tegning på ryggen. Forvingen er forholdsvis smal og avrundet, spraglete i brunt, svart og gult, i den ytre delen med et uregelmessig, snøhvitt tverrbånd. Bakvingen er brun, lysere i den indre delen.
Levevis
Arten lever på enger, beitemarker og andre åpne områder. Larvene til denne sjeldne arten lever trolig på svartknoppurt (Centaurea nigra). De voksne sommerfuglene flyr om ettermiddagen og kvelden i juni-juli.
Norman Prince
Norman Prince (født 31. august 1887 i Beverly i Massachusetts i USA, død 15. oktober 1916 i Gérardmer i Lorraine i Frankrike) var en ledende offiser i Frankrikes Lafayette Escadrille sammen med William Thaw II, Elliott C. Cowdin, Frazier Curtis, og Greeley S. Curtis jr.
Maskenettverk
Maskenettverk (fra engelsk mesh network) er en måte å rute data på i et nettverk av enheter som kan fungere som rutere, som for eksempel «smarte» strømmålere. Meshnettverk benytter seg av samme metode som antennemaster som er plassert rundt for å videresende data til mobiler, men må i tillegg ta hensyn til at alle ruterne skal kunne flyttes rundt. Meshnettverk vil automatisk finne den beste veien for å få opprettholde dataflyten mellom to ulike punkt. Hvis en ruter faller ut, skal nettverket selv finne en ny rute.
Norman Prince
Biografi
Han ble født i 1887 og gikk på Groton School, fikk eksamen ved Harvard College med cum laude i 1908 og Haward Law School i 1911.
Prince brukte dekknavnet «George Manor» for å skjule for sin far at han tok flytimer. Han ble den 55. amerikaner med flysertifikat utstedt av Aero Club of America og passerte testen den 28. august 1911 ved Squantum, Massachusetts hvor han fløy en Burgess med en Wright motor.
Norman Fredrik Henry Prince ble uteksaminert fra Harvard Law School og praktiserte i Chicago hvor han sluttet seg til en gruppe som skulle bygge et racer-fly og delta i Bennett Cup Race. De hyrte Starling Burgess til å lede byggingen i sitt verft i Marblehead, Massachusetts i 1912. Normans familie eide en eiendom i Pau, France «Villa Ste. Helene», og Norman snakket flytende fransk.
Bomveien (Oslo)
Bomveien (15–21, 8–50) er en skogsvei i Nordmarka som går inn fra Midtstuen (bydel Vestre Aker). Den går via Heggehullet til nordsiden av Tryvannshøyden, idet Tryvannstua har adresse Bomveien 50. Veien ble anlagt ca. 1870. Navnet skal ha sammenheng med at veien har vært stengt med bom like øst for Frognerseterveien.
Norman Prince
Biografi
Norman seilte til Frankrike i januar 1915 og overtalte tilslutt franskmennene til å tillate etablering av en amerikansk Escadrille (skvadron) i april 1916. Kaptein Georges Thenault, escadrillens kommandant, ga Norman kreditt for å ha unnfanget idéen ved å bringe sine landsmenn sammen i en fransk fremmedlegion med flyvere, opprinnelig kjent som Escadrille Américaine. Elliott C. Cowdin skrev i en artikkel som han publiserte i Harvard Alumni Bulletin (7. mars 1918) hvor han ga full kreditt til Norman Prince for etableringen av dette korpset og dets inkorporering i det franske flyvåpen.
Krigstjeneste
Prince ble tildelt Æreslegionen, Medaille Militare og Krigskorset.
Den 12. oktober 1916 fløy Prince og eskorterte bombefly mot fabrikken som produserte Mauser-rifler i Oberndorf i Tyskland da han skjøt ned et fiendtlig fly. Da han returnerte til basen traff flyets understell noen telegrafkabler nær hans base, flyet tippet over og havarerte.
Prince ble alvorlig skadet og døde 15. oktober 1916. På sengen, mens han lå døende, ble han forfremmet til sekondløytnant og tildelt Æreslegionen. Hans legeme ble returnert til USA og han ble begravet ved National Cathedral i Washington, D.C.
Høydalstunnelen
Høydalstunnelen kan referere til:
Mustang (Tibet)
Upper Mustang består av den nordlige to tredjedeler av Mustang-distriktet i Dhawalagirisonen i Nepal. Den sørlige tredjedel av bydelen kalles Thak og er hjemlandet til thakali-folket som snakker thakali språk, og hvis kultur kombinerer tibetansk og nepalske elementer. Livet i Mustang dreier seg om turisme, husdyrhold og handel.
Mustangs status som et selvstendig rike endte i 2008 da det suzerainske Kongedømmet Nepal ble en republikk. Påvirkning av den ytre verden, og særlig Kina, er i stadig vekst og bidrar til en rask endring i livet til mustang-folket.
Klima
Upper Mustang har en transhimalayisk klima som er kjølig og halvtørt med nedbør i området 250 til 400 mm årlig. Det ligger i regnskyggen av Annapurna og Dhaulagiri områdene.
Demografi
Befolkningen i hele Mustang-distriktet var 2001 14 981, fordelt på tre byer, og om lag tretti mindre bosetninger. Innbyggerne er enten thakalis, gurung eller tradisjonelle mustang, først og fremst gibetanske.
Geografi
Det viktigste hydrografiske bidrag til Mustang er Gandaki-elven. Elven renner sørover mot Nepal Terai og flyter gjennom Mustang. Veiene langs elven har en gang fungert som en viktig handelsrute mellom Tibet og India, spesielt for salt. En del av elve-dalen i det sørlige Mustang- distriktet danner Kali Gandaki Gorge, etter noen målinger den dypeste kløft i verden.
Transport
Upper Mustang ligger på en gammel handelsrute mellom Nepal og Tibet gjennom det laveste 4 660 meter pass, Kora La gjennom Himalaya vest i Sikkim. Denne ruten var i bruk fram til Invasjonen av Tibet og Kina's annektering av landet i 1950.
Motorisert tilgang inne i Nepal begynte med åpningen av Jomsom lufthavn, en flystripe i Jomsom omtrent på grensen mellom sør-Thak og nord - 'Lo'' dalen, som ble åpnet på 1960-tallet.
Kina bestemte tilslutt å revitalisere handel og i 2001 ble det bygget en 20 km lang vei
fra den internasjonale grensen til Lo Manthang. Over Tar-grensen i Zhongba County i Shigatse Prefecture. China National Highway 219 følger dalen langs Yarlung Tsangpo-elven om lag 50 km nord for grensen.
I mellomtiden ble veibygging fra sør hemmet av vanskeligheter langs Kali Gandaki Gorge mot sør, men fortsatte trinnvis. I 2010 ble et 9 km gap fullført, men veien ble ikke ferdig før i 2015 og bare egnet for kjøretøyer med høy bakkeklaring og firehjulstrekk. I dag er den enkleste og mest brukte korridor fra Katmandu til Lhasa, Arniko Motorveien i Nepal og Kinas riksvei 318 i Tar, den går gjennom et 5 125 m høyt pass. Dette ligger på 4 651m og 465 m lavere enn Kora La.
Historie
Mustang var en gang et selvstendig rike, selv om det gjennom språk og kultur var tett bundet til Tibet. Fra det 15. århundre til det 17. århundre hadde Mustang på grunn av sin strategiske beliggenhet kontroll over handelen mellom Himalaya og India. På slutten av det 18. århundre ble riket ble annektert av Nepal.
Selv om det fortsatt er anerkjent av mange Mustang beboere opphørte monarkiet å eksistere 7. oktober 2008, etter ordre fra myndighetene i Nepal. Den siste offisielle og senere uoffisielle konge (raja eller gyelpo) var Jigme Dorje Palbar Bista (1930–2016), som kunne spore sin avstamning direkte tilbake til Ame Pal, en kriger som grunnla dette buddhistiske kongedømmet i 1380. Ame Pal ledet etableringen og oppbyggingen av mye av Lo og Mustang hovedstaden i Lo Manthang, en befestet by som er overraskende lite endret i utseende fra denne perioden.
I 2007 oppdaget en gjeter i Mustang en samling av 55 grottemalerier som skildrer Buddhas liv.
Turisme
Mustang er rik på Buddhistisk kultur, lik den delen av Den autonome region Tibet i Tibet i folkerepublikken Kina. Det er en annen måte å oppleve tibetansk kultur og landskap enn turer arrangert av den kinesiske regjeringen. Tiji-festivalen i Lo-Manthang er et annet populært reisemål for turister i området som ønsker å oppleve den ekte kulturen.
Den første fra Vesten i Mustang var Toni Hagen, en sveitsiske oppdager og geolog, som besøkte Kongerilet i 1952 under en av sine reiser i Himalaya. Franske Michel Peissel regnes som den første fra Vest som bode i Lo Manthang, i løpet av den første autoriserte utforskning av Mustang i 1964.
Jason Roberts
Jason Roberts (født 25. januar 1978 i Park Royal, Stor-London) er en engelskfødt grenadisk tidligere fotballspiller som spilte for ti engelske klubber gjennom sin spillerkarriere. I november 2017 ble Roberts utnevnt til utviklingsdirektør i CONCACAF.
Tidlig karriere
Roberts ble født i Park Royal i Stor-London i 1978. Som sin onkel Cyrille Regis, begynte han sin karriere i Hayes FC. Han debuterte i november 1995, sesongen klubben vant Isthmian League Premier Division. I 1997/1998-sesongen ble han solgt til Wolverhampton Wanderers for £250 000, og deretter gikk han til Torquay United FC på lån, hvor han scoret seks mål på 13 kamper. Senere gikk han på et nytt lån som tok ham til Bristol City FC, der han scoret ett mål på tre kamper.
Han kom til Bristol Rovers FC for £250 000 i august 1998. I 1998/1999-sesongen scoret Roberts 16 mål på 32 ligakamper, og fortsatte neste sesong, da han scoret 22 mål på 41 kamper. Sommeren 2000 ville han imidlertid bort fra Rovers, og satte seg selv på transferlista.
West Bromwich Albion
Roberts skrev under for West Bromwich den 26. juli 2000, etter en rekordovergangssum på £2 millioner. Han debuterte i 1-0 tapet borte mot Nottingham Forest den 12. august 2000, under den første kampen i 2000/2001-sesongen. Hans første mål kom i en ligacupkamp mot Swansea City AFC den 6. september 2000, hvor han scoret to mål. Roberts scoret 15 mål på 34 kamper i 2000/01, og dannet et vellykket samarbeid med Lee Hughes. West Bromwich hadde en meget god sesong, men mye av Roberts sesong ble ødelagt av en skade i foten. Han spilte tolv kamper for klubben denne sesongen, og scoret syv mål.
I West Bromwich første sesong i Premier League sesongen 2002/2003, scoret han kun tre mål på 31 kamper. Han ble leid ut til Portsmouth store deler av sesongen 2003/2004, og scoret kun et mål i ligaen, i en kamp mot Everton FC. Midt i sesongen ble han imidlertid solgt til Wigan Athletic for like mye som West Bromwich kjøpte han for.
Wigan Athletic
Roberts startet bra i Wigan, og han scoret åtte mål på 14 kamper i siste del av 2003/2004-sesongen. Han fortsatte å score i 2004/2005-sesongen, og endte med 21 mål i The Championship, bak lagkamerat Nathan Ellington. Wigan ble nummer to i serien bak Sunderland AFC, og rykket opp til Premier League. Hans mål den 21. august 2005, i en kamp mot Sunderland AFC, ble Wigans aller første mål i den øverste divisjonen.
Med Wigan Athletic's opprykk til Premier League mai 2005, etablerte han seg som en av de mest fryktede angrepsspillerne i ligaen. Klubben endte sesongen med en komfortabel plassering på øverste halvdel på tabellen, og var med å kjempe om spill i Europa.
Den 24. januar 2006 scoret Roberts mål i det siste spilleminuttet i en kamp mot Arsenal på Highbury i Ligacupens semifinale, og sendte Wigan til den første store cupfinale i klubbens historie. Han startet finalen, men klubben tapte 4-0 for Manchester United.
Blackburn Rovers
Den 3. juli 2006 skrev han under en fire års lang avtale med Blackburn Rovers for £3 millioner. Han scoret sitt første mål for klubben i FA-Cupens semifinale mot Chelsea, der Blackburn tapte 2-1. Senere denne sesongen brakk han foten, noe som holdt han borte fra fotballen i tre måneder. På slutten av denne sesongen kom han tilbake, og svarte med å score fem mål i like mange kamper. Zinedine Zidane beskrev han som en komplett fotballspiller etter at klubben vant en kamp mot Wigan Athletic denne sesongen.
Den påfølgende sesongen slet han med å beholde sin plass i startoppstillingen, mye på grunn av at klubben signerte Roque Santa Cruz. Men etter et solo-mål mot rivalen Bolton Wanderers tok han tilbake plassen sin, og dannet tilslutt et godt spisspar med Santa Cruz.
Roberts scoret syv mål for klubben i 2008/2009-sesongen, der Blackburn tilslutt endte på en 15.-plass.
Landslagskarriere
Roberts har lenge hatt potensial til å bli en av de viktigste spillerne for Grenadas landslag, men spill på landslaget og seriespill i England er en vanskelig kombinasjon. Likevel var han en viktig spiller for laget under kvalifiseringen til Fotball-VM 2006, der Grenadas lag imponerte mange, men ble til slutt slått ut av.
Roberts gjorde seg bemerket i en kvalifiseringskamp for VM i fotball 2010, der han scoret de to første målene i en 10-0 seier over den 26. mars 2008. Fordi hans far kommer fra Grenada, spiller Roberts landskamper for dette landet. Hans mor kommer fra Fransk Guyana.
Ole Reistads vei (Oslo)
Ole Reistads vei (1A–45I, 20–22) er en vei på Lindeberg og Furuset i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Lindebergåsen.
Veien fikk navn i 1981 etter Ole Reistad, som kom fra Furuset og var leder for Little Norway under den andre verdenskrig.
Greatest Hiss
Greatest Hiss er et musikkalbum med House of Hiss, utgitt i 2006.
Ole Reistads vei (Oslo)
Gården Holtet (gnr./bnr. 115/1) lå i sin tid i nr. 1. I dag er det blokker i nr. 1–11, og disse samt rekkehusene i nr. 21–45 inngår i OBOS-borettslaget Lutvannkollen.
Sammenligning av nazismen og stalinismen
Flere forfattere har utført en sammenligning av nasjonalsosialismen og stalinismen, hvor de har tatt for seg problemene om hvorvidt de to ideologiene var like eller forskjellige, hvordan disse konklusjonene påvirker forståelsen av 1900-tallets historie, hva slags forhold som eksisterte mellom de to regimene, og hvorfor begge vokste frem og ble store på samme tid. Svar på alle disse spørsmålene er omstridt blant akademikere. I løpet av 1900-tallet ble sammenligning av stalinismen og nazismen utført på grunnlag av temaer som totalitarisme, ideologi, og personlighet. Begge regimer ble sett i kontrast til den liberale Vesten, med vektlegging på likhetene mellom de to, mens forskjellene ble forminsket. Politiske teoretikere som Hannah Arendt, Carl Friedrich og den amerikanske geostrategen Zbigniew Brzezinski var prominente forkjempere av denne «totalitære» tolkningen.
Den totalitære modellen ble utfordret på 1970-tallet av politiske forskere som ønsket å forstå Sovjetunionen med tanke på modernisering, og av funksjonalistiske historikere Martin Broszat og Hans Mommsen, som mente at det nasjonalsosialistiske regimet var altfor uorganisert til å bli ansett som totalitært. Sammenligningen av stalinismen og nasjonalsosialismen, som ble utført på en teoretisk basis av politiske forskere under den kalde krigen, utføres nå med empirisk forskning som basis, siden mer informasjon er tilgjengelig. Det forblir derimot et forsømt studiefelt innen akademia.
Likheter
Selv om NSDAP ideologisk var mot kommunismen uttrykket ofte Adolf Hitler og andre naziledere anerkjennelse av at det kun var i Sovjet-Russland at deres revolusjonære og ideologiske motparter var å finne. Hitler beundret sovjetdiktatoren Josef Stalin og hans stalinisme, og uttrykket flere ganger offentlig en hyllest av Stalin for hans forsøk på å rense Sovjetunionens kommunistparti for jødiske innflytelser, særlig da utrenskningen av jødiske kommunister som Lev Trotskij, Grigorij Zinovjev, Lev Kamenev og Karl Radek. Josef Stalin beundret Adolf Hitler, og hyllet Hitler for hans utrenskning i 1934, kjent som «De lange knivers natt».
Biopolitikk
Stalinismen og nazismen vektla begge viktigheten av utopisk biopolitikk, særlig med tanke på reproduksjon. Denne vektleggingen alene var ikke unik, da blant annet mange andre europeiske stater praktiserte eugenikk på denne tiden, og i tillegg var de stalinistiske og nasjonalsosialistiske idealene meget forskjellig. Nøkkellikheten var koblingen mellom reproduksjonspolitikk og statens ideologiske mål. Det var uansett betydelige forskjeller mellom regimenes tilnærminger. Stalins Sovjetunionen støttet aldri offisielt eugenikk som nazistene gjorde – sovjetmyndighetene kalte eugenikk en «fascistvitenskap» – selv om det fantes sovjetiske eugenikere. I tillegg hadde de to regimene forskjellige tilnærminger til forholdet mellom familien og lønnsarbeid – nasjonalsosialistene fremmet en familie der mannen sikret familien inntekt, mens stalinismen fremmet et hushold med to lønnstjenere.
Nazi-Tyskland, Sovjetunionen, og Fascist-Italia var alle kraftig bekymret over lave fruktbarhetstall. Reproduksjonspolitikk i Sovjetunionen og Nazi-Tyskland ble administrert gjennom deres helsesystemer – begge regimer anså helsevesenet som hovedstøtten til deres planer om å utvikle et nytt samfunn. Mens Sovjetunionen hadde planer om å utvikle en offentlig helsetjeneste fra bunn av, bygde Nazi-Tyskland på det allerede eksisterende offentlige helsevesenet i Tyskland som hadde blitt utviklet siden 1883 av Otto von Bismarcks lovgivning som hadde utviklet verdens første nasjonale offentlige helsetjenesteprogram. Nasjonalsosialistene sentraliserte det tyske helsevesenet for å påtvinge nazistenes ideologiske komponenter på det, og erstatte eksisterende frivillige og myndighetenes velferdstjenester med nye som var dedikert til rasehygiene og andre deler av naziideologien.
Sovjet-Russlands kommunistparti omfavnet eugenikk i 1920 med grunnleggelsen av Det russiske eugenikksamfunn, etterfulgt det neste år av grunnleggelsen av Det sovjetiske vitenskapsakademis eugenikkbyrå.
Politisk vold og voldelige samfunn
Både stalinismen og nazismen benyttet massevold. Både den stalinistiske Sovjetunionen og Nazi-Tyskland benyttet interneringsleirer styrt av statsagenter – NKVD i Sovjetunionen og Schutzstaffel (SS) i Nazi-Tyskland. Begge regimer ytte vold mot minoriteter med base i fremmedfrykt – den xenofobiske volden til nasjonalsosialistene var uttalt, men rasjonalisert som rettet mot «asosiale» elementer, mens den xenofobiske volden til stalinistene var forkledd som å være rettet mot «sosialt skadelige» elementer – et begrep som var rettet mot diaspora-nasjonaliteter.
Både Stalins Sovjetunionen og Nazi-Tyskland var voldelige samfunn hvor massevold var akseptert av staten, som i Den store terror 1937–1938 i Sovjetunionen, og Holocaust i Nazi-Tyskland og de okkuperte områder under andre verdenskrig. Stalins Sovjetunionen etablerte «spesialbosetninger» hvor «sosialt skadelige» eller «sosialt farlige» – som inkluderte tidligere dømte, kriminelle, omstreifere, stemmerettsfrarøvede, og «avklassede elementer» – ble forvist til. Spesialbosetninger lå hovedsakelig i Sibir, helt nord, Uralfjellene, eller andre ubeboelige områder. I juli 1933 utførte Sovjetunionen en massearrestasjon av 5000 romanier i bunn og grunn på grunnlag av deres etnisitet, hvorpå de samme måned ble deportert til «spesialbosetninger» i Vest-Sibir. I 1935 arresterte Sovjetunionen 160,000 hjemløse og ungdomsforbrytere, og sendte mange av de til NKVDs arbeidsleirer hvor de utførte tvangsarbeid.
I likhet med nazismen forfulgte stalinismen i praksis i Sovjetunionen en politikk med etniske deportasjoner fra 1930-tallet til tidlig 1950-tall, med totalt tre millioner sovjetiske borgere offer for etniskbasert tvangsflytting. Den første store etniske deporteringen fant sted mellom desember 1932 og januar 1933 hvori 60,000 Kuban-kosakker kollektivt ble siktet for assosiering med motstand til sosialisme eller tilknytning til ukrainsk nasjonalisme. Fra 1935 til 1936 deporterte Sovjetunionen statsborgere med polsk eller tysk opphav bosatt i Vest-Ukraina, og sovjetiske borgere med finsk opphav bosatt langs den finsk-sovjetiske grensen. Disse deportasjonene berørte titusener av familier. Fra september til oktober 1937 deporterte sovjetmyndighetene den koreanske minoriteten fra det fjerne østområdet som grenset til japanskkontrollerte Korea. Sovjetmyndigheter hevdet territoriet var «rik jord for japanerne å dyrke» – som hentydet til den sovjetiske mistanken om at koreanerne muligens kunne samarbeide med japanske styrker for å forene området med japansk Korea. Over 170,000 koreanere ble deportert til avsidesliggende områder av Sentral-Asia fra september til oktober 1937. Disse etniskbaserte deportasjoner speilet en ny trend i stalinistisk politikk, en «sovjetisk xenofobi» basert på ideologiske grunnlag som mistenkte at disse menneskene var mottagelige for fremmed kapitalistisk innflytelse, og basert på en gjenoppvåknende russisk nasjonalisme.
Etter Nazi-Tyskland erklærte Sovjetunionen krig i 1941 iverksatte Sovjetunionen en ny storstilt runde med etniske deporteringer. Den første berørte gruppen var sovjetiske tyskere mellom september 1941 og februar 1942: 900,000 mennesker – over 70 % av hele det sovjetisk-tyske samfunnet – ble deportert til Kasakhstan og Sibir i masseoperasjoner. En ny runde med massedeporteringer fant sted mellom november 1943 og mai 1944 hvori sovjetmyndigheter fordrev seks etniske grupper (balkarer, tsjetsjenere, krimtaterer, ingusjetere, karatsjaier og kalmukker), totalt 900,000. Det eksisterte også mindre operasjoner som involverte etnisk rensing av diaspora-minoriteter under og etter andre verdenskrig, hvori titusener av krim-bulgarere, grekere, iranere, hemshiler, kurdere og meskhetiske tyrkere ble deportert fra grenseområdene ved Svartehavet og Transkaukasia.
To etniske grupper som spesifikt var mål for forfølgelse av Stalins Sovjet var tsjetsjenere og ingusjetere. I motsetning til andre nasjonaliteter kunne de ikke mistenkes for tilknytninger til andre stater som hadde deres nasjonalitet, da tsjetsjenere og ingusjetere var fullstendig innfødte folk i Sovjetunionen. I stedet hevdet Sovjetunionen at disse folkenes kultur ikke passet med Sovjets kultur som helhet – med blant annet beskyldninger at tsjetsjenere var assosiert med «banditteri» – og hevdet at Sovjetunionen måtte intervenere for å omforme og reformere deres kultur. I praksis betydde dette tungt væpnede straffeoperasjoner utført mot tsjetsjenske «banditter» som ikke lykkes i å oppnå sin tvangsassimilering, noe som førte til at sovjetmyndighetene i 1944 utførte en storstilt etniske rensing-operasjon der over 500,000 tsjetsjenere og ingusjetere ble arrestert og deportert fra Kaukasus til Sentral-Asia og Kasakhstan for å «avlaste» de russiske minoritetene (30 prosent av befolkningen) av Den tsjetsjensk-ingusjetiske autonome sosialistiske sovjetrepublikk. Deportasjonene av tsjetsjenere og ingusjetere involverte også direkte massakrering av tusener av personer, og sterkt belastende forhold påført de tvangsflyttede – de ble plassert i uforseglede togvogner med lite eller ingen mat på en fire ukers reise hvori mange døde av sult og utmattelse.
Hovedforskjellen mellom de nazistiske og stalinistiske deportasjonene var deres formål: der Nazi-Tyskland søkte etnisk rensing for å tillate bosetning av tyskere i det rensede området forfulgte Stalins Sovjetunionen etnisk rensing for å fjerne minoriteter fra strategisk viktige områder.
Konsentrasjonsleirer
Verker fra historikere som Ernst Nolte, Andreas Hillgruber og andre i 1980-årene sammenlignet Adolf Hitler og Josef Stalins politikk, og trakk paralleller mellom konsentrasjonsleirsystemet i Sovjet og Nazi-Tyskland.
Margarete Buber-Neumann skriver i sine memoarer med erindringer fra både kommunist- (1937–1940) og nazi-konsentrasjonsleirer (1940–1945) at hun fant begge regimenes metoder veldig like. Etter hun ble løslatt fra Ravensbrück konsentrasjonsleir oppsummerte hun sine observasjoner slik:
Opprettelsen av «Det nye menneske»
Både stalinismen og nazismen delte et ideologisk mål om å skape et ideelt «nytt menneske», begge identifiserte «bursjoasi»-verdenen som den gamle verden som var avleggs, og begge involverte en fullstendig avvising av liberalisme samt individuelle rettigheter og friheter, hvori de søkte å skape et nytt, ikkeliberalt samfunn. Synet på «Det nye mennesket» varierte dem imellom, da stalinistenes oppfattelse av «Det nye mennesket» nødvendigvis involverte hele menneskehetens befrielse – et globalt og ikkeetnisk mål – mens nazistene anså Det nye mennesket som en herrerase som ville organisere et nytt rasehierarki i Europa. Både systemer benyttet seg tungt av propaganda, der stalinismen forsøkte å omforme det «sovjetiske mennesket».
Militarisme
Både Sovjetunionen under Stalin og Nazi-Tyskland bar preg av militarisme. Begge la stor vekt på opprettelsen av en «partihær» med regulære væpnede styrker kontrollert av partiet, i Sovjets tilfelle politiske kommissærer, og innføringen av de tilsvarende «nasjonalsosialistiske veiledningsoffiserer» i 1943.
Sosialisme
Historiker Conan Fischer argumenterer for at nazistene var oppriktig i sin bruk av adjektivet «sosialistisk», som de så som uadskillelig fra adjektivet «nasjonal», og mente det som herrerasens sosialisme, i stedet for sosialismen for de «underprivilegerte og undertrykte som søkte rettferdighet og like rettigheter». Men begge ideologier forfektet også «proletariatnasjon»s-teorien, etter at Lenin tok til seg teorien etter den ble introdusert i Italia.
Videre, selv om Hitler av «taktiske» årsaker hadde retorisk erklært en partiplatform fra 1920 med sosialistiske floskler «urokkelig», var faktisk «mange av partiprogrammets paragrafer åpenbart bare en demagogisk appell til underklassenes følelser på et tidspunkt da de var i dårlig tilstand, og sympatiserte med radikale og til og med sosialistiske slagord ... punkt 11, for eksempel ... punkt 12 ... nasjonalisering ... punkt 16 ... kommunalisering ... innført grunnet insistering fra Drexler og Feder, som virkelig trodde på 'sosialismen' i 'nasjonalsosialisme'.» I praksis var slike punkter kun slagord, «de fleste glemt innen partiet hadde kommet til makten ... nazilederen selv ble senere forlegen da han ble minnet om noen av dem.» På samme tidspunkt var Stalin konsekvent i sin implementering av komplett nasjonalisering og kommunalisering av landet.
To-veis-sammenligninger
Visse trekk fra de to regimene anses både som forskjeller og som likheter.
Forbrytelser
I Kommunismens svartebok, argumenterer kommuniststudieforskeren Stéphane Courtois at naziregimet adopterte et undertrykkelsessystem fra Sovjetunionen, da særlig fra Gulag-systemet, og at undertrykkelse i Sovjettiden var lik nazistenes politikk. Courtois anser kommunismen og nazismen som svakt forskjellige totalitære systemer. Han hevdet at «mer nylig har et ensporet fokus på det jødiske folkemordet i et forsøk på å karakterisere Holocaust som en unik forbrytelse forhindret evalueringen av andre episoder av liknende størrelse i den kommunistiske verden.» Courtois hevder at «folkemordet på en 'klasse' likegodt kan være tilsvarende folkemordet på en 'rase', og at et barns død av sult i Sovjetunionen var 'likt' dødsfallet til et jødisk barn i Warszawa-ghettoen.»
Courtois' tilnærming har blitt avvist av Annette Wievriorka, som hevdet at Courtois forsøker å erstatte minnet om kommunismen med minnet om naziforbrytelser, og fortrenge beretninger om nazistenes grusomheter. Historiker Amir Weiner er uenig i Courtois' argumenter. Han peker på at «Det tredje rikets fire-års utryddelsesmaskin, kun stanset av militært nederlag, fortsatt overskygger enhver annen katastrofe, selv når antallet ofre er hovedbekymringen», og at bønder i Russland «ikke var målrettet som helhet for uttryddelse slik jødene og andre rase-biologiske kategorier i naziverdenen var.» Weiner hevder at sammenligningen mellom nazistene og sovjetene er feilslått, fordi «da Stalins etterfølgere åpnet Gulagens dører tillot de tre millioner innsatte å vende hjem. Da de allierte befridde nazistenes dødsleirer fant de tusener av menneskeskjeletter knapt i livet, ventende på det de visste var uunngåelig henrettelse.»
Økonomen og kommuniststudieforskeren Steven Rosefielde bruker begrepet «rødt holocaust» som et begrep for undertrykkelse i kommuniststyrte stater.
Historie til og arbeid med sammenligninger
Det eksisterer en lang tradisjon med sammenligning av fascisme og kommunisme, eller mer spesifikt, nazisme og stalinisme. På 1920-tallet tok Det tyske sosialdemokratiske parti (SPD), under ledelse av kansler Hermann Müller, synet at «rød tilsvarer brun», det vil si at kommunistene og nazistene utgjorde en lik fare mot liberaldemokratiet. I 1930 bemerket Kurt Schumacher at de to bevegelsene muliggjorde hverandre, et kjent utsagn i ettertid. Han argumenterte at Det tyske kommunistparti, som var sterkt stalinistisk, var «rødmalte nazister». Denne sammenligningen ble speilet av den sosialfascistiske teori fremmet av den sovjetiske regjering og Komintern (inkludert det tyske kommunistparti), som mente at sosialdemokrati var en av mange former for fascisme, sammen med nazisme og andre ideologier.
The Origins of Totalitarianism
Hannah Arendts klassiske verk The Origins of Totalitarianism (1951) beskriver og analyserer de to store totalitære bevegelsene på 1900-tallet, nazismen og kommunismen. Hun konkluderer at både nazismen og kommunismen var totalitære bevegelser som siktet etter å eliminere alle begrensninger av statens makt.
Forskningsinstitusjoner
En rekke forskningsinstitusjoner fokuserer på analysering av fascisme/nazisme og kommunisme/stalinisme, og den komparative tilnærmingen, inkludert Hannah Arendt-instituttet for totalitarismeforskning i Tyskland, Instituttet for studie av totalitære regimer i Tsjekkia, og Instituttet for nasjonalt minne i Polen.
I moderne politikk
Sammenligning av nazisme og stalinisme har i lang tid skapt politiske kontroverser, og det førte til Historikerstriden innen tysk akademia på 1980-tallet. Debatten har fortsatt siden Sovjetunionens fall og utvidelsen av EU til tidligere sovjetisk territorium, noe som har ført til erklæringer som Praha-erklæringen og forskjellige andre beslektede utviklinger kjent som Praha-prosessen hovedsakelig støttet av EU-medlemmer som var mest berørt av stalinismen.
Etter revolusjonene i 1989 har europeiske organisasjoner som Den europeiske union (EU) og Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i voksende grad behandlet nazismen og stalinismen (eller av og til mer generelt fascisme og kommunisme) som to liknende former for totalitarisme. Det har blitt ytt flere innsatser for å knytte de to i museer, offentlige monumenter, minnedager og evenementer.
Praha-erklæringen om europeisk samvittighet og kommunisme, iverksatt av den tsjekkiske regjering og underskrevet av personer som Václav Havel, etterlyste «en felles tilnærming med tanke på totalitære regimers forbrytelser, inter alia kommunistregimer» og for å «nå en heleuropeisk forståelse at både de nasjonalsosialistiske og kommunistiske totalitære regimene skal alle bedømmes utfra deres egne grusomme meritter av å være destruktive i deres politikk med systematisk bruk av ekstreme former for terror, undertrykkelse av alle sivile og menneskelige rettigheter, iverksetting av aggressive kriger og, som en uadskillelig del av deres ideologier, utryddelser og deportering av hele nasjoner og befolkningsgrupper; og da at de som så bør anses som de hovedkatastrofene som plaget 1900-tallet.»
Det greske kommunistparti avviser Praha-erklæringen og har kritisert «eskaleringen av det anti-kommunistiske hysteriet ledet av EU-rådet, Den europeiske kommisjon, og bursjoasiklassen i det europeiske parlaments politiske stab.» Det britiske kommunistpartiet har ytret at Praha-erklæringen «er en gjenbruk av vedvarende forsøk fra reaksjonære historikere for å sidestille sovjetiske kommunisme og hitlerittisk fascisme, og speiler de gamle bakvaskelsene til de britiske forfatterne George Orwell og Robert Conquest.»
Junior-VM på skøyter 1985
Junior-VM på skøyter 1985, det 12. offisielle juniorverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert på Øra stadion i Røros, Norge den 1., 2. og 3. mars 1985.
Sammenligning av nazismen og stalinismen
I moderne politikk
Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) sin Vilnius-erklæring kunngjorde at, samtidig «anerkjennende av Holocausts unikhet», så opplevde «europeiske stater på 1900-tallet to store totalitære regimer, nazistisk og stalinistisk, som brakte med seg folkemord, brudd av menneskerettigheter og friheter, krigsforbrytelser, og forbrytelser mot menneskeheten.» The Economist argumenterer for at «til tross for Russlands protester var ikke Stalin noe mindre ond enn Hitler», men bemerket: «debatten vil ikke forandre verden: parlamentforsamlingen er bare en snakkebutikk på sidelinjene av det 56-medlemmer mange OSSE. Dens resolusjoner er ikke rettslig bindende.»
Johannes Brønsted
Rett etter at han hadde fullført doktorgraden ved Universitetet i København i 1899 ble han professor i uorganisk og fysikalsk kjemi ved samme institusjon. Under andre verdenskrig var han motstander av Tyskland, og i det danske parlamentsvalget i 1947 ble han valgt inn i Folketinget. Han døde ikke lenge etter valget.
Sammenligning av nazismen og stalinismen
I moderne politikk
Siden 2009 har EU offisielt merket Den europeiske minnedag for ofre for stalinisme og nazisme, erklært av Europaparlamentet i 2008 og støttet av OSSE i 2009, og offisielt kjent som Black Ribbon Day («Svarte bånd-dagen») i visse land (inkludert Canada).
Europaparlamentets tidligere president Hans-Gert Pöttering argumenterer for at «begge totalitære systemer (stalinismen og nazismen) er sammenlignbare og forferdelige.»
I noen østeuropeiske land har benektelse av både fascistiske og kommunistiske forbrytelser uttalt blitt forbudt, og den tsjekkiske utenriksminister Karel Schwarzenberg har argumentert at «det finnes en fundamental bekymring her at totalitære systemer måles etter samme standard.» Europakommisjonen derimot har avvist rop etter lignende EU-dekkende lover, grunnet mangel på konsensus mellom medlemstater.
En kunngjøring vedtatt av Russlands lovgivning har sagt at sammenligninger av nazisme og stalinisme er «blasfemiske mot alle anti-fascistiske bevegelsers veteraner, holocaustofre, konsentrasjonsleirofre og titalls millioners mennesker ... som ofret sine liv for kampen mot nazistenes umenneskelige raseteori.»
Volltveitloftet
Harald Didrik Kongshem kjøpte loftet på slutten av 1930-tallet fra samme gård som hans farmor kom fra. Harald restaurerte det, og satte det opp på sin gård i Rauland. Hans sønn, Torstein Halvor Kongshem ga det i 1961 til Telemark museum i Skien som gave til minne om sin far og i anledning museets 50-årsjubileum. Det har stått på museet siden 1962.
Loftet er fra ca. 1400, og det er tydelige tegn på at dette tidligere har vært et jardloft, det vil si at det stod rett på jorda uten stabber under.
Pedro Teixeira
Teixeira ble født i Cantanhede, men datoen er ikke kjent. Hans bragder anses bemerkelsesverdige selv etter dagens standarder. Som følge av Teixeira og andre portugisere som trengte langt inn i Amazonas, klarte Portugal å tilegne seg langt mer av Sør-Amerika på bekostning av sine spanske konkurrenter enn hva Tordesillastraktaten av 1494 hadde gitt dem. Teixeiras ekspedisjon var den første som reiste både opp og ned Amazonas. Blant de innfødte indianerne ble han kalt Curiua-Catu, som betyr Den gode og vennlige hvite mannen.
Flyplasstunnelen
Flyplasstunnelen er en 155 meter lang veitunnel under flystripa på Ålesund lufthavn, Vigra i Giske kommune. Den ligger på fylkesvei 137 i Møre og Romsdal.
All I Ever Wanted
«All I Ever Wanted» er en sang av den svenske eurodance-artisten Basshunter. Låten har den samme melodien som «Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA», en tidligere singel av Basshunter fra 2006. På lik linje med Basshunters singel «Now You're Gone» som er en re-innspilling av «Boten Anna», så er den engelske teksten helt annerledes. Sangen er den andre singelen på Basshunters album Now You're Gone – The Album fra 2008.
Melodien til låten kommer opprinnelig fra «Daddy DJ» av Daddy DJ.
Musikkvideo
Musikkvideoen er en fortsettelse av «Now You're Gone». Den er produsert i Málaga i Spania. Og er innspilt i Fuengirola Begge hovedrollene spilles av norske skuespillere, modellen Aylar Lie innehar den kvinnelige rollen og Lucas Thorheim den mannlige. Fra å slå opp og bli sammen igjen på «Now You're Gone», har paret dratt på ferie og ses kjøre motorsykkel sammen langs Strangpromenaden i Fuengirola Etter shopping og bading drar de til en nattklubb, hvor Basshunter er DJ. Her ser det ut til at forholdet får en brå slutt. Men historien tar ikke slutt likevel.
Topplisteplasseringer
6. juli 2008 inntokk sangen en 3.-plass på den britiske hitlista UK Singles Chart, deretter klatret den opp til 2.-plass påfølgende uke. Låten var svært populær, selv 1 og ett halv år etterpå gikk tilbake til den britiske hitlisten med en 98.-plass. Dette skyldes mye på grunn av at Jonas (Basshunter) var deltaker i Celebrity Big Brother (UK), hvor sangen ble spilt en del under programmene.
I New Zealand, debuterte sangen som nummer 27 og nådde nummer til slutt 17.-plass. Etter 18 uker fikk singelen en gullplate, det ble solgt over 7500 eksemplarer av singelen.
I Norge var singelen på VG-lista i 4 uker, med en 3.-plass som høyeste rangering.
John Systad
John Systad (født 14. september 1912 i Bergen, død 16. september 1998 i Göteborg, Sverige) var en norsk langdistanseløper som representerte TIF Viking. Systad deltok i maraton i en rekke internasjonale mesterskap. Han ble nummer 12 under EM i friidrett 1946, nummer 8 under Sommer-OL 1948 i London, han fikk 9.-plass under EM i friidrett 1950 og han ble nummer 34 under Sommer-OL 1952 i Oslo. Han vant de fire første norske mesterskapene i maraton etter krigen fra 1950-1953, og i 1955. Alle årene i tett kamp mot Viktor Olsen, som fikk sølv disse årene, og vant i 1954 og 1956, og henviste da John Systad til andreplass. Olsen vant også i 1957-1959. Disse årene var det John Systads 8 år yngre bror, Finn, som knep sølvmedaljene. John Systad gjorde come-back i 1966 og vant sølv under NM, 54 år gammel.
Systads personbeste ble 2.32.16, oppnådd i oktober 1956 i Sandvika.
Provocative
Provocative er et musikkalbum med Hype, utgitt i 1995. Dette ble bandets første og siste plate.
Manzanares
Manzanares er en elv sentralt i Spania som renner gjennom Madrid. Den er en av sideelvene til Jarama.