cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over dekorasjoner godkjent til bruk på norsk militær uniform
Liste over dekorasjoner godkjent til bruk på norsk militær uniform er en oversikt over ordener, medaljer og ferdighetsmerker som er godkjent av Forsvaret til bruk på norsk militær uniform. Oversikten følger den gruppering og rekkefølge som ble fastsatt av Forsvarssjefen i direktiv av 30. september 2009, med senere publiserte endringer. Utmerkelsene i gruppe 1 er i hovedsak de samme som er rangert ved kongelig resolusjon, senest i 2016.
Oversikten omfatter både militære og sivile utmerkelser, av både statlig og privat karakter. En rekke eldre medaljer, der det ikke lenger er noen mottagere i live, er ikke med i oversikten. Det gjelder for eksempel Sydpolsmedaljen, Fram-medaljen, 7. juni-medaljen og Kroningsmedaljen 1906.
Selv om oversikten gjelder bruk på norsk militær uniform, er oversikten samtidig den mest omfattende offisielle rangering av utmerkelser i norsk sammenheng. Forsvarssjefens direktiv fra 2009 legger opp til et «harmonisert regelverk hvor rekkefølgen av dekorasjoner er uavhengig av etat.»
Bakgrunn
Behovet for en innbyrdes rangering av norske utmerkelser vokste fram etter andre verdenskrig, da det både ble innstiftet flere nye utmerkelser og dekorering fant sted i et omfang man ikke tidligere hadde sett. Det var likevel først i Statskalenderen for året 1960 at en innbyrdes rangering av 19 norske utmerkelser, militære så vel som sivile, for første gang ble offentliggjort. Dette er utmerkelser som etter dagens system tilhører gruppe 1, det vil si dekorasjoner godkjent av kongen. Etter 1960 er noen dekorasjoner ikke lenger aktuelle, da det ikke finnes noen innehavere i live, og flere nye utmerkelser har kommet til.
Den største forskjellen mellom rangeringene av 1960 og 2009 er at i 1960 ble Borgerdådsmedaljens to valører innpasset på hvert sitt trinn i systemet, mens direktivet av 2009 har medaljen på ett sted, selv om det ikke lenger finnes levende innehavere av denne medaljen og regjeringen i 2004 bestemte at den ikke lenger skal deles ut. Videre har to krigsmedaljer byttet plass i rangeringen: Etter nåværende regler rangerer Haakon VIIs Frihetskors foran St. Olavsmedaljen med ekegren, mens forholdet er omvendt i rangeringssystemet av 1960.
Forsvarets medaljer
Medaljesystemet Forsvaret innførte fra 2009 omfattet tre typer norske militære medaljer:
I tillegg kommer vernedyktighetsmedaljene og medaljene for skyting og feltsport. Forsvarets medaljer, med unntak av medaljene for skyting og feltsport, er rangert sammen med norske sivile utmerkelser i gruppe 1: Dekorasjoner godkjent av H.M. Kongen.
I 2017 innførte Forsvaret fire nye fortjenstmedaljer: Hærens fortjenstmedalje, Sjøforsvarets fortjenstmedalje, Luftforsvarets fortjenstmedalje og Etterretningstjenestens fortjenstmedalje. I Forsvarets oversikt ble disse plassert etter Heimevernets fortjenstmedalje og som rangert på samme plass som denne. De nye militære fortjenstmedaljene var per mai 2018 ikke tatt med på kongehusets oversikt over norske dekorasjoner og deres innbyrdes rangering.
Bæremåte
Utmerkelser bæres i Norge på venstre side av brystet, med unntak av høyere grader av ordener, som bæres i bånd over skulderen eller om halsen. Ordensstjerner plasseres også på venstre side. Til daglig bæres båndstriper på militær uniform, mens ordenstegn og medaljer bæres ved høytidelige anledninger. Stadig tjenestegjørende forsvarspersonell har kun tillatelse til å bære de dekorasjoner som Forsvaret til enhver tid godkjenner til uniformsbruk, mens personell som ikke lenger tjenestegjør i Forsvaret har tillatelse til å bære de dekorasjoner som var tillatt da de gikk ut av tjeneste og i den rekkefølge som da gjaldt.
Rangeringssystemet
Forsvarssjefens rangering av utmerkelser godkjent til bruk på militær uniform deler utmerkelsene inn i sju grupper.
Gruppe 1: Dekorasjoner godkjent av H.M. Kongen
Utmerkelsene i gruppe 1 utgjør den norske stats offisielle utmerkelser. Her finnes de to norske ordener, kongelige medaljer, sivile fortjenstmedaljer, krigsmedaljer og andre medaljer i Forsvaret, samt etatsmedaljer for politietaten og Sivilforsvaret. I noen tilfeller har en og samme av Forsvarets medaljer flere varianter. Disse er likeverdige i rang, men har likevel en innbyrdes fastsatt rekkefølge variantene imellom. Politiets, Sivilforsvarets og Forsvarets hederskors er også rangert likt, men er ført opp etter ansiennitetsprinsippet.
De fleste av dekorasjonene i gruppe 1 tildeles stadig. Tildeling av andre dekorasjoner i gruppen, som eksempelvis Antarktismedaljen, Den norske Koreamedalje eller Kong Olav Vs 100-årsmedalje, skjedde i forbindelse med enkelthendelser. For andre dekorasjoner, som Medaljen for borgerdåd, er tildeling innstilt.
I gruppe 1 finnes en rekke krigsdekorasjoner, opprinnelig innført for belønning av innsats under andre verdenskrig. Tre av disse, Krigskorset med sverd, St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen, ble i 2009–2010 gjenopptatt for innsats i senere væpnede konflikter Norge har deltatt i.
Gruppe 2: Dekorasjoner tildelt av utenlandske statsoverhoder
Utenlandske ordener, dekorasjoner og medaljer tildelt av andre lands statsoverhode bæres i henhold til bæretillatelse. Ved Det kongelige hoff bæres utenlandske utmerkelser i rekkefølge der britiske utmerkelser følger etter norske, deretter danske, finske, islandske og svenske. Forøvrig bæres utmerkelser i rekkefølge etter landenes navn på fransk. I nærvær av fremmed lands statsoverhode endres denne regelen slik at utmerkelsene fra statsoverhodets land bæres foran utmerkelser fra andre land. Hoffets rekkefølge anses som retningsgivende for andre. Forsvarets direktiv for bæring av dekorasjoner på uniform følger de samme prinsippene.
Eksempler på rekkefølge av fortjenstordener og utmerkelser tildelt nordmenn i diplomatisk og militær sammenheng av utenlandske statsoverhoder i nordiske land og noen NATO-land (listen er ikke uttømmende, båndstripene er for laveste trinn):
Gruppe 3: Dekorasjoner tildelt av FN, NATO, EU, OSSE og tilsvarende
Norsk militært personell har siden slutten av 1940-tallet deltatt i omkring 50 internasjonale operasjoner i regi av FN, NATO og andre internasjonale organisasjoner. FN ga i 1948 mandat til sin første fredsbevarende operasjon, UNTSO, men organisasjonens første medalje, FNs Koreamedalje, ble innstiftet i 1950. I 1959 innstiftet FNs generalsekretær en permanent medalje, FN-medaljen, der selve medaljen er identisk, men der medaljebåndet skifter for hver operasjon. Etterhvert har andre organisasjoner, som NATO, EU, OSSE og andre spesialiserte organisasjoner som Multinational Force and Observers, fulgt en tilsvarende praksis med egne operasjonsmedaljer. PLANELM-medaljen var tidligere approbert og tilhørte denne gruppen. Det norske Forsvaret oppgir 48 ulike medaljer godkjent for bruk på norsk militær uniform. Medaljene bæres i rekkefølge med medaljen for eldste operasjon først, fulgt av medaljene for nyere operasjoner.
Gruppe 4: Andre norske dekorasjoner
Gruppen omfatter utmerkelser tildelt av private norske organisasjoner, så vel som utmerkelser innstiftet av Forsvaret, men uten kongelig godkjennelse. Siden 2009 er fire nye medaljer kommet til i denne gruppen, Hakon Hansens gullmedalje, Forsvarets seniorforbunds hederstegn, Brigadeveteranforbundets hederstegn og Forsvarets medalje for internasjonal tjeneste.
Gruppe 5: Andre utenlandske dekorasjoner
Utenlandske utmerkelser som ikke faller inn under noen av gruppene foran kan godkjennes til bruk på norsk militær uniform etter søknad. Utmerkelsene bæres i rekkefølge etter landet, i samme ordning som for utmerkelsene i gruppe 2, det vil si britiske, danske, finske, islandske og svenske utmerkelser og deretter utmerkelser etter landenes navn på fransk. Innen hvert land bæres utmerkelsene i rekkefølge med eldste dekorasjon først etterfulgt av yngre i kronologisk følge.
Følgende utenlandske utmerkelser er nevnt som tillatt benyttet:
Gruppe 6: Forsvarets ferdighetsmerker
Rekkefølgen av militære ferdighetsmerker er fastsatt ved tradisjon. De sivile ferdighetsmerkene skal bæres i rekkefølge etter innstiftelsesdato. Tidligere kunne båndstriper for det enkelte ferdighetsmerke bæres på uniform, men dette ble fra 1. januar 2008 endret slik at tjenestegjørende personell kun bærer båndstripe for skyting og båndstripe for feltsport i stedet for de enkelte ferdighetsmerker. Selve medaljene var da ikke lenger tillatt båret, kun felles båndstripene; etter nærmere regler for kvalifikasjon.
Egne fellesmedaljer for feltsport og feltskyting er fra 1. januar 2012 tillatt båret på uniform av tjenestegjørende:
Utenlandske ferdighetsmerker
Utenlandske militære og sivile ferdighetsmerker er vanligvis ikke tillatt benyttet på norsk militær uniform, med mindre det er søkt og gitt tillatelse til dette. Slike ferdighetsmerker rangerer da helt sist, etter alle andre utmerkelser og ferdighetsmerker.
Følgende utenlandske ferdighetsmerke er nevnt:
Utenlandske avdelingsutmerkelser
Norsk personell som har kjempet i avdelinger som er hedret med utenlandsk avdelingsutmerkelse («unit citation», «unit award») og som har mottatt båndstripe som tegn på dette, har tillatelse til å bære disse på norsk uniform, men da skilt fra andre båndstriper og plassert under disse. Avdelingsutmerkelser i form av båndstriper bæres ikke sammen med medaljer.
Eksempler på utenlandske avdelingsutmerkelser tildelt norsk personell:
Kåfjorden
Kåfjorden (nordsamisk: Gáivuotna, kvensk: Kaivuono) er en fjordarm av Lyngen i Kåfjord kommune i Troms. Fjorden er 20 kilometer lang. Den har innløp mellom Ystebyneset i nord og Nordnesodden i sør, og går i sørøstlig retning til Kåfjordbotn.
Bygda Olderdalen ligger på nordsiden i den ytre del av fjorden, og herfra går det ferge til Lyngseidet på vestsiden av Lyngen. Her ligger også Kåfjord kirke. På sørsiden av Kåfjorden ligger Løkvoll i bygda Manndalen. Bygda Skardalen ligger litt lenger inn i fjorden på sørsiden.
E6 går langs fjorden på begge sider.
Kendija Aparjode
Kendija Aparjode (født 24. desember 1996) er en latvisk aker.
Hun representerte Latvia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 22 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 11.
Rudiment
Rudiment er et bygningstrekk ved kroppen som ligger igjen fra en tidligere periode, og som ikke lenger har den opprinnelige rollen. Haleben, store hjørnetenner (spesielt røttene) og at avstanden mellom stortå og "peketå" er noe større enn mellom de andre tærne (fra da vi hadde gripetær) er eksempler på rudimenter. Vi finner også rudimenter hos dyr. F.eks har både hvaler og kvelerslanger rester av hofteben og baklemmer. Rudimentære organer kan få ny funksjonell betydning. Et eksempel på det sistnevnte er strutsens fjærkledde stumper som blant annet hjelper med å styre kroppens bevegelser.
Katarína Šimoňáková
Katarína Šimoňáková (født 31. januar 1998) er en slovakisk aker.
Hun representerte Slovakia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 23 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 25.
Stephen Furst
Stephen Furst (født Steven Nelson Feuerstein 8. mai 1954 i Norfolk i Virginia, død 16. juni 2017 i Moorpark i California) var en amerikansk skuespiller. Han er mest kjent for sin hovedrolle i science fiction-serien Babylon 5, der han spiller rollefiguren «Vir Cotto», assistent til den centauriske ambassadøren på romstasjonen Babylon 5. Han hadde også en sentral rolle i komedien Deltagjengen.
Familie og utdanning
Furst gikk ut fra Virginia Commonwealth University med en grad i teater.
Furst har to sønner, begge arbeider i underholdningsindustrien. Hans eldste sønn, Nathan Furst (f. 1978), er en suksessfull fjernsyns- og filmkomponist, som har blitt nominert til flere priser. Hans yngste sønn, Griff Furst (f. 1981), er skuespiller, regissør og musiker. Hans kone Lorraine, er advokat.
Sykdom
I 1972 døde Fursts far av komplikasjoner fra diabetes. Flere år senere fikk Furst diagnosen type II diabetes. En av hans søstre, Marsha, døde av en nyre-sykdom som et result av diabetes i voksen alder. Etter å nesten ha måttet amputert sin venstre fot på grunn av komplikasjoner ved diabetes i 1996, mistet Furst nesten 36 kg kropssvekt mellom den tredje og fjerde sesongen av Babylon 5. Da filmingen av den fjerde sesongen startet, fant produsentene ut at alle kostymene var for store for Furst. Hans vekttap var klart synlig i de senere sesongene av Babylon 5. Dette vekttapet var ikke forklart innenfor "Vir Cotto"-rollen. Han skrev senere boken Confessions of a Couch Potato om sitt vekttap og diabetes, han var med på å skrive og regissere en video med navn Diabetes for Guys, et forsøk på å informere om diabetes gjennom humor.
Skuespillerkarriere
Furst har spilt i en rekke filmer og serier, deriblant The Day After, St. Elsewhere, MacGyver, Murder, She Wrote, Melrose Place, Chicago Hope og Scrubs.
Babylon 5
I 1994 startet science fiction-serien Babylon 5. I Babylon 5 spilte Furst rollen som "Vir Cotto", den lett vimsete og beskjedne assistenten til den centauriske ambassadøren "Londo Mollari", spilt av Peter Jurasik. Serien gikk i fem sesonger, var en kjempesuksess og Furst var med i alle sesongene. Han har også spilt i en av spin-offfilmene basert på Babylon 5, Babylon 5: Thirdspace. Han har regissert tre episoder av Babylon 5 og to episoder av spin-off serien Crusade.
Priser og nominasjoner
Directors Gold Award (Santa Clarita International Film Festival)
Som skuespiller
Listen under er ikke komplett, se Internet Movie Database – Stephen Furst
Som regissør
Listen under er ikke komplett, se Internet Movie Database – Stephen Furst
Frédérique Jossinet
Frédérique Jossinet (født 16. desember 1975) er en fransk judoka.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun tok sølv.
Ataxia
Ataxia var et kort-varende amerikansk band grunnlagt i 2004 av John Frusciante, Josh Klinghoffer og Joe Lally. Bandet lagde tilsammen ti sanger, og valgte å splitte opp halvparten til albumet Automatic Writing (2004), og resten med Automatic Writing II (2007). Ataxia opptredde kun to ganger før det ble oppsplittet. Klinghoffer fortsatte å jobbe med Frusciante sine soloalbum og sammen ga de videre ut flere album.
Strother Martin
Strother Douglas Martin jr. (født 26. mars 1919 i Kokomo i Indiana, død 1. august 1980 i Thousand Oaks i California) var en amerikansk karakterskuespiller som ofte spilte mot John Wayne og Paul Newman i westernfilmer regissert av John Ford og Sam Peckinpah. Martin er best kjent for rollen som fengselsdirektøren i dramafilmen Rebell i lenker (1967), hvor han blant annet håner hovedfiguren med de berømte ordene: «Det vi har her er manglende kommunikasjonsevne.» (What we've got here is failure to communicate.) Det amerikanske filminstituttet har kåret sitatet til den 11. beste filmreplikken fra USA.
Sjøvettreglene
Sjøvettreglene er retningslinjer for sikrere bruk av båter.
Sjøvettreglene
Ved inntak av alkohol er det dokumentert vesentlig større fare for å drukne og bli utsatt for ulykke på sjøen, selv om man er under promillegrensen på 0,8.
Vesleelva (Gjøvik)
Vesleelva er en elv i Gjøvik kommune. Elva starter ved Mustadroa, passerer Bybrua og renner ut i Hunnselva ved Hunndalen. Vesleelva er 20,2 kilometer lang.
Brattsvedammen vest for Hunndalen er en gammel badeplass i Vesleelva. Kydalsfossen i Vesleelva har et fall på 20 meter.
Madame Sans-Gêne (skuespill)
Madame Sans-Gêne er en historisk komedie av de franske dramatikerne Victorien Sardou og Émile Moreau, som handler om livet til Catherine Hubscher, en frittalende kvinne i det 18. århundre som drev et vaskeri og senere ble hertuginnen av Danzig. Forfatterne har beskrevet teaterstykket som «tre akter med en prolog» («comédie en 3 actes et 1 prologue»).
Madame Sans-Gêne hadde premiere i Frankrike i 1893, med Réjane i tittelrollen. Teaterstykket ble satt opp på nytt mange ganger i Frankrike og turnerte i de engelske provinsene i 1897. Det ble også bearbeidet til en opera i 1915 og har blitt filmatisert flere ganger.
Handling
Den første scenen finner sted i Catherine Hubschers vaskeri i Rue Sainte-Anne i Paris, 10. august 1792. Catherine, som alltid sier det hun har på hjertet, er kjent som «Madame Sans-Gêne». Hun er forlovet med sersjant Lefebvre, som er med i de revolusjonære styrkene. Catherine redder en ung østerriksk adelsmann, grev Neipperg, fra militsen som jakter på ham. Lefebvre har sjansen til å fortelle hvor Neipperg skjuler seg, men respekterer Catherines ønske om å beskytte ham. Når det ikke søkes like aktivt etter Neipperg, hjelper de ham med å rømme.
På en soiré er Catherine sans-gêne som alltid og fornærmer keiserens søstre og kvinnene ved hoffet ved å snakke rett fra levra. Napoléon forteller Lefebvre at det er hans plikt å skille seg fra Catherine og gifte seg med noen som er mer egnet, slik han selv gjorde da han gav avkall på sin elskede Joséphine for å gifte seg på nytt for pliktens skyld. Lefebvre nekter. Napoléon sender bud på Catherine, som påminner ham om hennes tidligere bidrag til revolusjonen generelt og Napoléon spesielt: Hun forbløffer ham ved å vise en av hans gamle vaskeriregninger, som hun lot han slippe å betale da han var en fattig, ung soldat. Hun vinner ham over fra sinne til flørtende god humor og han går med på å droppe forslaget om skilsmisse.
Neipperg blir pågrepet under mistenkelige omstendigheter, som får det til å se ut som han er keiserinnens elsker. Napoléon gir ordre om at han skal henrettes. Ekteparet Lefebvre og deres venn Joseph Fouché blir kompromittert grunnet deres tilknytning til Neipperg. Fouchés fiende Savary håper at de skal bli utskjemt, men bevis for Neippergs uskyld kommer frem i siste liten. Napoléon roser Fouché for hans kløkt, men må være enig når Fouché sier at han i Catherine har funnet noen som er enda smartere. Tanken om skilsmisse er nå helt utelukket, Fouché og ekteparet Lefebvre er igjen velkommen ved hoffet, mens Savary blir avvist.
Frankrike
Madame Sans-Gêne hadde premiere på Théâtre du Vaudeville i Paris 27. oktober 1893. Den opprinnelige rollebesetningen bestod av Réjane som Catherine, en rolle hun fortsatte å spille gjennom hele sin karriere, Madeleine Verneuil som Caroline av Napoli, Edmond Duquesne som Napoléon, Léon Lérand som Fouché, Adolphe Candé som Lefevbre og Georges Grand som Neipperg.
Andre som har spilt Catherine inkluderer Madeleine Renaud, Clémentine Célarié og Béatrice Bretty, mens blant andre Jean Desailly, Henri Rollan og Philippe Uchan har spilt Napoléon. Jean-Louis Barrault spilte Fouché i 1957.
Internasjonalt
Réjane ledet en skuespillertrupp til London i 1894 og spilte Madame Sans-Gêne på originalspråket på Gaiety Theatre fra 24. juni 1894. Duquesne (Napoléon), Candé (Lefebvre), Lérand (Fouché) og Verneuil (Caroline av Napoli) gjentok rollene de hadde spilt året før. Den første britiske produksjonen av Madame Sans-Gêne på engelsk var på Lyceum Theatre i april 1897. Oversettelsen var av J. Comyns Carr. Ellen Terry spilte hovedrollen som Catherine, mens Henry Irving spilte Napoléon.
Madame Sans-Gêne hadde premiere på Broadway Theatre på Broadway 14. januar 1895, med en engelskspråklig versjon. Kathryn Kidder spilte Catherine, mens James Keteltas Hackett spilte Neipperg. Produksjonen ble avsluttet på Broadway Theatre 6. april 1895. Réjane spilte senere i den amerikanske premieren på den franskspråklige versjonen av Madame Sans-Gêne, mens Terry og Irving gjentok rollene sine i den engelskspråklige versjonen da den hadde nypremiere på Knickerbocker Theatre på Broadway i oktober 1901.
Madame Sans-Gêne ble oversatt til norsk av Axel Maurer og hadde premiere på Komediehuset på Engen i Bergen 26. desember 1896. Den engelskspråklige versjonen hadde premiere i Australia 26. desember 1898 på Bijou Theatre i Melbourne og ble produsert av Brough Company. Florence Brough spilte Catherine og ektemannen Robert spilte Napoléon.
Bearbeidelser
Madame Sans-Gêne ble bearbeidet til en opera med samme tittel, komponert av Umberto Giordano og med en libretto av Renato Simoni. Den hadde premiere på Metropolitan Opera 25. januar 1915, dirigert av Arturo Toscanini og med Geraldine Farrar i tittelrollen.
Den første filmatiseringen var en stumfilm i 1900, med Réjane i hovedrollen. I 1911 spilte hun i en nyinnspilling regissert av Henri Desfontaines. Den siste stumfilmversjonen ble utgitt i 1925, med Gloria Swanson i hovedrollen. En lydfilmversjon ble utgitt av Roger Richebé i 1941, med Arletty, og en i Argentina i 1945, med José Maurer. En filmatisering med Sophia Loren i tittelrollen ble utgitt i 1961.
Raymond Lepelletier bearbeidet Madame Sans-Gêne til en roman, som ble publisert som en serie i Le Radical og utgitt av Librairie illustrée i Paris i 1894.
Simle naturreservat
Simle naturreservat er et naturreservat i Nærøysund kommune i Trøndelag. Det har et areal på 41,77 km² og ble opprettet i 2010. Formålet med reservatet er å bevare et tilnærmet urørt område med naturskog. Området er stort og relativt urørt, og omfatter kystnær lavereliggende skog av mange forskjellige typer, og det er spesielt viktig for biologisk mangfold, med stor variasjon av naturtyper, økosystemer, arter og naturlige økologiske prosesser. Det har tidligere vært spredt bosetting og blitt drevet skogbruk i området, men store deler er lite berørt.
Framtun skole
Framtun skole er en barneskole som ligger på Haga i Nes kommune i Viken fylke.
Skolens hovedbygning er fra 1955, og i 1979 kom et bygg for blant annet kroppsøving. Et påbygg sto klart i 2001.
Skoletrinn
Framtun skole har per 2016 kun én klasse per trinn.
Bjørnsonordenen
Bjørnsonordenen er en norsk fortjenestorden for litteratur, opprettet 1995 etter initiativ av Bjørnsonfestivalens president Knut Ødegård, som sammen med Den norske Forfatterforenings leder Thorvald Steen og Det Litterære Råds leder Inger Elisabeth Hansen utgjorde Bjørnsonordenens første kanselli.
Den består av en medalje i sølv, gull og emalje utformet som et kors med Bjørnstjerne Bjørnsons portrett i sentrum, og bæres i grønt silkebånd. Den utdeles i graden ridder til norske og utenlandske forfattere og andre som har gjort en betydelig innsats for diktekunsten.
Følgende er utnevnt til riddere av Bjørnsonordenen: Yehuda Amichai (Israel), Kjell Askildsen, Margaret Atwood (Canada), Jung Chang (Kina), Péter Esterházy (Ungarn), Marilyn French (USA), David Grossman (Israel), Erik Fosnes Hansen, Inger Elisabeth Hansen, Seamus Heaney (Irland), Edvard Hoem, Yasar Kemal (Tyrkia), Torgny Lindgren (Sverige), Claudio Magris (Italia), Dag Solstad, Wole Soyinka (Nigeria), Thorvald Steen, Ko Un (Sør-Korea), Halldis Moren Vesaas, Carlos Ruiz Zafón (Spania), Knut Ødegård og Asbjørn Aarnes.
General Buddes gate
General Buddes gate (1-7, 2-12 ) er en gate på Møllenberg i Trondheim. Den går mellom Skansegata og Øvre Kristianstens gate, og består av eneboliger typisk for området under Småbergan.
Søndre Berggate var fra 1880-årene en prosjektert gate som skulle gå mellom Møllenberg og Vollabakken på omtrentlig samme trasé som General Buddes gate, men denne ble aldri anlagt. Gaten er oppkalt etter generalmajor Vincents Budde (1660–1729), som var kommandant av Trondheim fra 1717 og en viktig aktør under Den store nordiske krig.
Liste over verdens mestselgende album
Verdens mestselgende album kan ikke bli listet offisielt, siden det ikke er noen som egentlig teller globale salg. Albumene er ordnet i sorterbar tabell.
! Artist !! Album !! Utgivelsesår !! Sjanger !! Millioner !! class="unsortable"| Kilde
Pam Ferris
Pamela E. Ferris (født 11. mai 1948 i Hannover i Niedersachsen i Tyskland) er en tysk-født walisisk skuespiller.
Ferris spilte den moderlige Ma Larkin i ITV-serien The Darling Buds (Livet med Larkins), som gikk på TV fra 1991 til 1993. Fra 2003 til 2006 spilte hun Laura Timian i Rosemary & Thyme. Hun hadde også rollen som Miss Trunchbull i filmen Matilda og som den overvektige tante Marge i Harry Potter og fangen fra Azkaban.
Ferris tilbrakte sin barndom i Aberkenfig-området, i nærheten av Bridgend i Wales. Hennes far, Fred Ferris, var en politimann, og hennes mor, Ann Perkins, jobbet i familiens bakeri-business. Hennes familie utvandret til New Zealand da hun var tretten år. Ferris kom tilbake til Storbritannia i begynnelsen av tyveårene. I 1986 giftet hun seg med skuespilleren Roger Frost. Ferris utførte flere oppsetninger ved hennes yngre år på Mercury Theatre i Auckland, og senere sammen med ulike regionale selskaper i Storbritannia.
Hennes karriere i teatret har inkludert roller hos Royal Court Theatre og National Theatre-produksjoner. I 2007 spilte hun rollen som Phoebe Rice i en kritikerrost gjenoppliving av John Osbourne's The Entertainer på Londons Old Vic Theatre. I 2008 spilte hun fru General i BBCs tilpasning av Charles Dickens romanen Little Dorrit. I 2009 opptrådte hun i serien av BBC-dramakomedien Gavin og Stacey. I 2010 gjorde hun en gjesteopptreden i situasjonskomedien Grandma's House.
Trigonalt plant molekylgeometri
I kjemi er trigonal planar en molekylær geometrimodell med ett atom i sentrum og tre atomer i hjørnene av en likesidet trekant, kalt perifere atomer, alt i ett plan. I en ideell trigonalt plant specie er alle tre ligander identiske og alle bindingsvinkler er 120 °. Slike specier tilhører punktgruppen D3h. Molekyler der de tre ligandene ikke er identiske, slik som H2CO, avviker fra denne idealiserte geometrien.
Eksempler på molekyler med trigonalt planar geometri inkluderer bortrifluorid (BF3), formaldehyd (H2CO), fosgen (COCl2) og svoveltrioksid (SO3). Noen ioner med trigonalt planar geometri inkluderer nitrat (NO−3) og karbonat (CO32−).
Ski-VM 1984
Ski-VM 1984 i hopp lagkonkurranse og kombinert lagkonkurranse ble arrangert henholdsvis i Engelberg i Sveits og i Rovaniemi i Finland. Det ble arrangert verdensmesterskap i disse øvelsene, fordi de ikke var en del av Vinter-OL 1984 i Sarajevo.
Hjalmar Lystad
Hjalmar Lystad (født 7. desember 1913, død 19. desember 1993) var en norsk badmintonspiller som representerte Oslo BK.
Han vant ni NM-gull i perioden 1939–1948.
Ski-VM 1984
Skihopping
26. februar 1984 Sted: Engelberg, Sveits
Paz de Valecillo
Paz de Valecillo var visekonge av Ny-Spania i en kort periode fra den 14. mars til september 1621. Valecillo overtok som visekonge etter Diego Fernández de Córdoba.
Siri Myrvoll
Siri Myrvoll (født 29. juni 1944 i Bergen, død 1. mai 2012) var en norsk arkeolog. Hun var blant annet kjent for sine arbeider om middelalderbyen i Skien, og som byantikvar i Bergen kommune fra 1993.
Brønnerud skole
Brønnerud skole er en barneskole i Ås kommune. Skolen har ca 100 elever våren 2010. Det er ca. 18 ansatte på skolen og SFO.
Diplo
Thomas Wesley Pentz (født 10. november 1978 i Tupelo i Mississippi), bedre kjent under artistnavnet Diplo, er en amerikansk dj, musikkprodusent, rapper og komponist som bor i Los Angeles i California. Han er grunnlegger og eier av platefirmaet Mad Decent, samt en av grunnleggerne av veldedighetsorganisasjonen Heaps Decent. Han er også kjent som en av medlemmene og grunnleggerne av musikkprosjektet Major Lazer. Hans EP Revolution fra 2013 debuterte på en 68.-plass på den amerikanske Billboard 200. Han er kjent for å samarbeide med rapperen M.I.A., en artist han i en periode hadde et forhold til, samt Skrillex, som sammen med han selv utgjør duoen Jack Ü.
Siri Myrvoll
Myrvoll var utdannet mag. art. i nordisk arkeologi fra Universitetet i Bergen fra 1976, med avhandlingen Klebersteinskarene fra Borgund, Sunnmøre. Hun var også dr. philos fra Universitetet i Bergen (1992) med avhandlingen Handelstorget in Skien – a study of activity on an early medieval site. Hun ledet utgravningene på Handelstorget og Rådhusplassen i Skien fra 1978 til 1980. I tillegg har hun vært utgravningsleder for bygravinger i Oslo og Tønsberg i 1977-1978.
Diplo
Han har også sitt eget radioprogram på BBC Radio 1Xtra med navn Diplo and Friends.
Eva Eklund
Eva Anni Sofie Eklund (født 17. desember 1922, død 19. november 2015, gift Høgh-Petersen) var en svensk-dansk danser, sanger, komponist og restauratrise.
Siri Myrvoll
Perioden 1993-1997 var Siri Myrvoll vararepresentant til Stortinget for partiet Venstre i Hordaland.
Eva Eklund
Biografi
Eklund begynte sin karriere som mannequin og danserinne ved Pantomimeteatret i Tivoli i København. I 1939 ble hun engasjert til Gustav Wallys revyer på Södra Teatern i Stockholm. I 1947 danset hun i et sirkus i Aarhus men ble syk og måtte oppgi dansekarrieren. På begynnelsen av 1950-tallet ble hun kunstnerisk leder ved et plateselskap, og innspilte selv flere album med dansemusikk. I denne periode komponerte hun også melodien til slageren Lirekassemandens datter.
Siri Myrvoll
Fra januar 2000 til august 2001 var Siri Myrvoll generalsekretær i Organization of World Heritage Cities. Hun har vært førsteantikvar og leder av Riksantikvarens utgravningskontor i Bergen fra 1980 til 1993. Fra 1993 til 2000 og fra august 2001 til 2012 har Myrvoll vært byantikvar i Bergen. Hun har også utgitt flere vandreguider til eldre strøk i Bergen.
Ormus
Ormus (eller Ormuz, Ohrmuzd, Hormuz, Ohrmazd) var et kongerike knyttet til havnebyen Hormuz i ytre del av Den persiske bukt med kjerneområdet for sin direktekontroll ved Hormuzstredet. Riket blomstret fra 1200- til 1600-tallet. Rikets hovedstad Hormuz, som rundt 1300 ble flyttet fra fastlandet til øya Hormuz, var en betydelig handelsby på handelsveien til India og en av de viktigste havner i Midtøsten.
Diplo
Han har blant annet jobbet som lærer i Philadelphia.
Ormus
I september 1507 kom den portugisiske sjøfareren Afonso de Albuquerque til øya. Han skulle bli Portugals guvernør i India. Den 1. april 1515 vendte han tilbake til Ormus og lot bygge befestningen Forte de Nossa Senhora da Conceição de Ormuz der. De bygde også et fort på den større øya Qeshm. Mellom 1515 og 1622 hadde portugiserne kontroll over byen slik at kongeriket Ormus var et lydrike under dem.
Brønnerud skole
Nærmiljø med skolehage, skogen, Årungen og UMB, er viktige ressurser i undervisningen.
Ormus
Det er ikke lenger noen større havn på øya Hormuz.
Eva Eklund
Biografi
I 1967 leverte Eklund filmmanuskriptet til Nyhavns glade gutter (Onkel Joakims hemmelighed) og komponerte også melodiene til to av filmens sanger 1-2-3-4 og Tit-tit. Hun hadde selv en mindre rolle i som gjest ved forlovelsesfesten. På samme tidspunkt var hun vertinne i Nyhavnscaféen Det Gyldne Lam, hvor hun med musikk og dans gjorde verthuset til et av Nyhavns mest populære dansesteder.
Flammkuchen
Flammkuchen (fransk tarte flambée, elsassisk Flammekueche) er en regional spesialitet som stammer fra grensetraktene mellom Tyskland og Frankrike, i første rekke Pfalz, Baden og Alsace.
Flammkuchen lages av vanlig brøddeig som kjevles ut veldig tynt og bakes over sterk varme, helst i vedovn. Etter den klassiske oppskriften toppes den med rømme, løk og flesk og krydres med salt og pepper. Det finnes imidlertid etterhvert mange varianter med både salte og søte ingredienser som epler og kanel.
Av gammel sedvane ble Flammkuchen bakt før brødet for å utnytte den første, sterke varmen etter at ovnen var tent. Ble den brun for fort, betydde det at ovnen var for varm for brødet, og man måtte vente med å sette det inn. Brukte den for lang tid, måtte man fyre opp mer før brødet kunne bakes. Navnet (norsk: «flammekake») kom av at ilden fortsatt sto i luer når Flammkuchen ble satt inn, mens brødet bare skulle bakes over glør.
Aleksej Paramonov
Aleksej Aleksandrovitsj Paramonov (russisk: Алексей Александрович Парамонов; født 21. februar 1925 i Borovsk, død 24. august 2018 i Moskva ) var en russisk fotballspiller som representerte Sovjetunionen i De olympiske leker i 1956 i Melbourne.
Paramonov ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL i 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia 4–0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0–0. De vant semifinalen mot Bulgaria 2–1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo 1–0.
Paramonov debuterte på landslaget 8. september 1954 mot Sverige. Han spilte 13 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1957, han scoret ikke noe mål for landslaget.
Julie Dahle Aagård
Julie Dahle Aagård (født 30. desember 1978 i Flatanger) er en norsk sanger, utdannet sangpedagog ved Jazzlinja (NTNU) i 2002.
Hun har også vært aktiv i scenefaget, først i hennes egen kabaret, Julie, heilt ålein (1998), senere i Lady Arbuthnott på Sunndalsøra, Mack & Mabel på Hedmark Teater og Havet legg aldri stilt (Norveg). Hovedrolle på Det Norske Teatret i oppsetningen Piaf (2005) og i juni 2010 som trellen Anna i det historiske spillet Håkon og Kark (Korsvikaspillet) på Lade i Trondheim.
Første utgivelse var soloplaten Det klaraste lyset, laget av Åge Aleksandersen, og urfremført under ski-VM 1997 i Trondheim (Norske Gram, 1997). Hun ga også ut Goodnight stranger (Jo Vestly Produksjon, 2001). Hun er med i Ketil Gutviks Gutvik 5, bandet Cannonballs, samt Reggae Kings. Hun var frontfigur i kvintetten Subtonic fra 2003, der hennes tekster figurerer på utgivelsen In this house. I noen år har hun turnert med Trondheim Voices. I 2009 kom hun ut med albumet Stumpin' Feet som ble nominert til Spellemannprisen 2009 i kategorien kvinnelig artist.
Brønnerud skole
Klasser
Brønnerud skole er en aldersblandet skole. Den er delt i fem grupper, hvorav tre for 1-4. trinn og to for 5-7. trinn
Deler av undervisningen skjer i de aldersblandede klassene og andre deler av undervisningen er organisert på klassetrinnene.
Bygninger
Skoleområdet har 5 bygninger:
Fjærkre
Fjærkre, også kalt fjærfe og fjørfe, er et fellesnavn for visse tamme fugler i hobby- og landbrukssammenheng. Med fjærkre forstås ifølge Mattilsynet høns, kalkuner, gjess, ender, rapphøns, strutsefugler (Ratitae), vaktler, fasaner, perlehøns og duer, samt rugeegg fra disse.
Norge
Opplysningskontoret for egg og hvitt kjøtt arbeider med markedsføring og informasjon på vegne av bransjen i Norge. Arbeidet finansieres av en såkalt omsetningsavgift og disse midlene administreres av Landbruksdirektoratet. Opplysningkontoret hadde tidligere navnet Opplysningskontoret for egg og fjørfekjøtt. Kontoret definerer hvitt kjøtt som kjøttprodukter fra kylling og kalkun.
Referanser
Птахівництво
Cecilie Ditlev-Simonsen
Karriere
I perioden 1992–1995 var hun valgt medlem av Oslo bystyre og var en periode byrådssekretær. Hun har jobbet som seniorkonsulent i lederrekruttering i Futurestep/Korn Ferry International. I perioden 1994–1998 var hun informasjonsdirektør for IBM Norge og hadde i perioden 1998–2000 samme stilling i IBM Nordic. I 2000 var hun viseadministrerende direktør i NSB. Hun jobbet i Norsk Hydro fra 2002 til 2007, først som kommunikasjonsdirektør og fra 2006 som konserndirektør med ansvar for kommunikasjon. Hun måtte gå av i 2007 etter avsløringen om at familien hadde hatt hemmelige kontoer i Sveits.
Annet
Cecilie Ditlev-Simonsen er datter av Høyre-politikeren og skipsrederen Per Ditlev-Simonsen.
Verónica María Ravenna
Verónica María Ravenna (født 19. februar 1998) er en argentinsk aker.
Hun representerte Argentina under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 24 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 24.
Schönborn (stat)
Schönborn var en tysk småstat i det nåværende nordlige Bayern, styrt av Schönborn-familien. Den lå syd for fyrstbispedømmet Bamberg og sydøst for fyrstbispedømmet Würzburg.
Schönborn oppstod som herskap på 1300-tallet. Herskapet ble opphøyet til baroni i 1663 og til grevskap i 1701. I 1717 ble det delt i to: Schönborn-Heutzenstamm og Schönborn-Wiesentheid.
Yuki Yokosawa
Yuki Yokosawa (født 29. oktober 1980) er en japansk judoka.
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun tok sølv.
Ali Ansarian
Ali Ansarian (født 5. juli 1977 i Teheran i Iran, død 3. februar 2021 samme sted) var en iransk fotballspiller, skuespiller og fjernsynsprogramleder.
Hans onkel, Hossein Ansarian, var en fremstående sjiamuslimsk geistlig.
Han døde den 3. februar 2021 av covid-19 på Farikhteganasykehuset i Teheran, 43 år gammel.
Æresbevisninger
Persepolis
Shahin Bushehr
Antonio Sanseverino
Antonio Sanseverino (født 1477, død 18. august 1543) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal i november 1527 av pave Klemens VII, med Santa Susanna som tittelkirke. Det var hans annet konsistorium.
Universitetet i Bologna
Universitetet i Bologna (italiensk Alma mater studiorum – Università di Bologna) er et offentlig universitet i Bologna, Italia. Universitetet ble grunnlagt i 1088, og er dermed det eldste universitet i verden i kontinuerlig drift. Det har rundt 100.000 studenter, og er Italias nest største universitet etter La Sapienza i Roma. Universitetet er ofte å finne på førsteplass i nasjonale rankinger, er spesielt sterkt i jus, medisin, og naturvitenskap.
Universitetet skiftet i 2000 navn til Alma mater studiorum, latin for «studienes fostermor», for å understreke dets spesielle historiske rolle. Det nye navnet brukes nesten utelukkende i kombinasjon med det gamle. Universitetet har utdannet flere kjente personer, deriblant renessansefigurer som Nicolaus Copernicus og Galileo Galilei.
Historie
Det er uklart nøyaktig når universitetet ble grunnlagt, men historiske studier tyder på at det skjedde mot slutten av 1000-tallet. En gruppe historikere fikk på 1800-tallet i oppdrag å finne en eksakt dato, og kom frem til årstallet 1088, som i dag brukes som offisielt grunnleggingsår. Med dette regnes Universitetet i Bologna som det eldste universitetet i verden som har vært i kontinuerlig drift.
Byen Bologna begynte i 1350 å betale professorenes lønn, som tidligere ble betalt av studentene. Dermed ble universitetet offentlig finansiert, og har operert sådan siden.
Universitetet er historisk kjent for sin undervisning i romerretten og den kanoniske rett. Universitetet i Bologna huser dermed ikke overraskende verdens eldste juridiske fakultet. Universitetet var det første til å ta i bruk ordet "studium" om utdanningsfasen, samt ordet "universitas" for å beskrive utdanningsinstitusjonen som helhet. Som sentral i utviklingen av den moderne universitetsutdanningen, med laurea (treårig bachelor) og magistrale (toårig master), var universitetet 1999 vert for Bologna-prosessen, som definerte rammevilkårene for høyere utdanning i Europa.
Organisasjon
Universitetet består av 33 fakulteter (dipartimenti), og har omkring 100 000 studenter innskrevet. Foruten Bologna har universitet også fakulteter i Cesena, Forlì, Ravenna, Rimini og Buenos Aires.
Mario (andre betydninger)
Mario kan vise til:
VM i sjakk for kvinner 1975
VM i sjakk for kvinner 1975 (verdensmesterskapet i sjakk for kvinner) ble arrangert i Pitsunda og Tbilisi i Sovjetunionen i 1975.
David Cross
David Cross (født 4. april 1964 i Atlanta i Georgia) er en amerikansk skuespiller, forfatter og standup-komiker som er kjent for sitt arbeid på HBOs komiserie Mr. Show og for sin rolle som Tobias Funke i den amerikanske TV-serien Arrested Development.
Cross har en fast rolle i Fox-sitcom Running Wilde.
Liv og virke
Davids far er opprinnelig fra Leeds i England. Seks måneder etter hans fødsel flyttet familien til Florida. Etter flere flyttinger til New York og Connecticut, bosatte familien seg i Roswell i Georgia, der Cross bodde i nesten et tiår. Hans far var ofte fraværende, og hans familie var fattig. Cross og hans familie ble kastet ut fra hjemmet sitt mens han bodde i Georgia fordi foreldrene ikke kunne betale alle regningene. Han har to søstre, og hans yngste søsken gikk inn og ut av fengsel i løpet av deres yngre år.
Han ble utdannet ved Northside High School of Performing Arts (nå North Atlanta High School), og tok eksamen derfra i 1982. Cross ble valgt til kasserer for hans senior klasse og ble kåret til «mest humoristiske» av sine klassekamerater. Cross begynte å opptre som stand-up komedie etter at han ble uteksaminert fra high school, etter at han hadde reist til New York. Han manglet en plan med hva han ville gjøre med livet sitt. Han drev mye rundt, og arbeidet for en kort periode for diverse selskaper fra Long Island, og senere begynte han på Emerson College i Boston. Han ville ut fra College etter bare ett semester, men i løpet av sin tid der han oppdaget han to nye favoritt-ting å bruke tiden på: festing og komedie.
Liste over vinnere av Alarmprisen
Liste over vinnere av Alarmprisen er en oversikt over alle vinnere av Alarmprisen fra 2001 til 2007 da prisen ikke har blitt delt ut etter dette. Prisen er hovedsakelig forbeholdt en utvidet forståelse av Pop/Rock-sjangeren, med blant annet heavy metal som en vanlig kategori. Kategoriene har endret seg i løpet av prisens levetid og enkelte priser har vært forbeholdt en enkelt utdeling, mens andre alltid har vært med.
Teatermuseet
Teatermuseet i Oslo er et museum for teaterhistorie og scenekunst, og siden 2006 en avdeling ved Oslo Museum. Museet ble opprettet som en egen stiftelse i 1972, men forløperen Kristiania Teaterhistoriske Forening åpnet allerede i 1939 en teaterhistorisk utstilling i Rådmannsgården, Rådhusgata 19.
Museets forløpere
Initiativtagere til å stifte Kristiania Teaterhistoriske Forening i 1922 var skuespiller, teaterdirektør og billedkunstner Johan Fahlstrøm (1867–1938), skuespiller Sophie Reimers (1853–1932), skuespiller Harald Otto (1865–1928) og instruktør og teaterhistoriker Johan Peter Bull (1883–1960). «Jiborn» Bull ble foreningens første formann og den drivende kraft bak innsamlingen av gjenstander til de teaterhistoriske samlingene. Gjenstandene ble i 1947 overdratt til Norsk Skuespillerforbund. I 1956 ble Teaterhistorisk selskap opprettet som en etterfølger av Teaterhistorisk Forening. Formålet var å støtte museet og fremme teaterhistorisk forskning. Senere ble Teatermuseets venneforening organisert som støttespiller.
Stiftelsen Teatermuseet
Museet ble formelt organisert som en stiftelse i 1972, med et styre sammensatt av representanter for Norsk Skuespillerforbund, Teaterhistorisk Selskap, Universitetet i Oslo (Institutt for Teatervitenskap), Statens Teater(høg)skole, Oslo kommune, De Norske Teatres Forening og Kunstnerforbundet.
Mikhail Ogonkov
Mikhail Pavlovitsj Ogonkov (russisk: Михаил Павлович Огоньков; født 24. juni 1932 i Moskva, død 14. august 1979 i Moskva) var en sovjetisk fotballspiller som spilte for Spartak Moskva og som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Teatermuseet
Stiftelsen Teatermuseet
Teatermuseet fikk intet permanent tilholdssted i Rådhusgata 19, ettersom Oslo Reisetrafikkforening i 1968 fikk overta huset, mens museet ble lovet nye lokaler i det Gamle rådhus, Nedre Slottsgate 1. Utstillingen ble demontert og lagret i påvente av at de nye lokalene skulle bli satt i stand. Det ble lenge å vente før museet kunne gjenåpnes. I mellomtiden ble museumstanken holdt varm med en utstilling i Oslo kommunes informasjonssenter i 1975, «Teatermuseet i seneste laget».
Intendant ved Oslo Nye Teater og styreformann for Teatermuseet, Arne Christiansen bidro sterkt til gjenåpningen av Teatermuseet i Det Gamle Rådhus i 1981. Leder for Teatermuseet fra 1981 var magister Trine Næss. Forfatter Carl-Fredrik Engelstad overtok som styreformann, og Arne Christiansen ble leder for Teatermuseets venneforening. I 1986 ble Lucie Loven ansatt som daglig leder, og året etter ble Else Martinsen ansatt som fagkonsulent. Museet holdt åpent tre dager i uken, og antall besøkende var ca. 4000 pr. år. Etter Arne Christiansen overtok teaterentusiaster som Gry Waage, Maj Voss, Arne-Carsten Carlsen og Widar Fossum ledervervet i Teatermuseets meget aktive venneforening.
Kragerø stasjon
Kragerø stasjon (i Kragerø kommune i Telemark) var endestasjon på Kragerøbanen. Stasjonen åpnet den 2. desember 1927 idet strekningen fra Lunde til Kragerø åpnet. Stasjonen ble nedgradert til holdeplass i 1971, og trafikken på strekningen ble nedlagt fra nyttår 1989.
Teatermuseet
Stiftelsen Teatermuseet
I 1981 kunne teatermuseet endelig ønske publikum velkommen til ny utstilling i Gamle rådhus, og samme år kom det inn under støtteordningen for halvoffentlige museer med tilskudd fra Oslo fylkeskommune. Utstillingen ble montert i den gamle rådhussalen i 2. etasje i fløyen mot Rådhusgata. En foredragssal med scene ble innredet i den tilstøtende «søylesalen», opprinnelig oppført i 1800-årene som frimurerlosje. På loftet fikk museet magasiner.
Kragerø stasjon
Bygningsmassen
Etter nedleggelsen av Kragerøbanen ble jernbanebygningene i Kragerø tatt i bruk til andre formål. Stasjonsbygningen har tidligere huset turistinformasjon, skysstasjon og kontor for havnevesenet. Dette bygget ble i august 2020 kjøpt av Sparebankstiftelsen DNB, som ønsket å gjøre det til et åpent hus for allmennyttig aktivitet, og å gjennomføre renoveringsarbeider før gjenåpning.
Mikhail Ogonkov
Ogonov spilte 23 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1955 til 1958, han scoret ikke noe mål for landslaget.
Kragerø stasjon
Bygningsmassen
Vinmonopolet har utsalg i det tidligere godshuset, som ble tegnet av Gudmund Hoel og Ralph Werenskiold. Andre bygninger i stasjonsområdet (lokstall, velferdsbygg, hvilebu, traktorstall og venteskur) er revet, og fylkesvei 38 opptar mye av det som var jernbanetraseen ved stasjonen.
Nichiren-shū
Nichiren-shū (日蓮宗) eller Niciren-skolen, er en sammenslutning av fire Nichirenbuddhistiske skoler som fører sin hisorie tilbake til den japanske religiøse reformatoren Nichiren (1222–1282), og delvis en femte skole: