cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Some Bride
Handling
Hjerteløst sender Patricia venninnen Victoria French for å fortelle Henry at hun visstnok er døende. I mellomtiden reiser Patricia til et sykehus, hvor personalet blir bekymret på grunn av hennes hysteriske oppførsel. Men senere oppdager en sykepleier at Patricia bare bløffer. Henry ankommer sykehuset akkurat i tide for å se Patricia late som hun er sykepleier ovenfor hans egen skilsmisse-advokat, Geoffrey Patten, som befinner seg ved samme sykehus med et brukket bein.
Aurboda
Aurboda var i norrøn mytologi hustru til jotnen Gyme. De hadde den vakre datteren Gerd, som Frøy fridde til.
Etymologi
Navnet er sannsynligvis avledet av aur i betydningen sand. Aurbodas forhold til Gyme og Gerd som også tilhører underverdenen styrker denne tolkningen. Filologen Albert Morey Sturtevant har vært inne på en teori om at opprinnelsen er det latinske aureum (gull) og at navnet er en slags kjenning, «gull-tilbyderen».
I Eddadiktningen
Aurboda er nevnt to steder i Eddadiktningen. I Hyndluljod i Den eldre Edda heter det:
I Gylvaginning i Den yngre Edda (Snorre-Edda) fortelles det i prosatekst om Frøy som ser Aurbodas datter Gerd og blir forelsket. Han sender tjeneren sin, Skirne, i vei for å fri til henne for seg, og får beskjed om å vente i ni netter på bruden, noe Frøy finner uutholdelig.
Navnet Aurboda forekommer også i Eddadiket Fjolsvinnsmål, der som en av Mengløds tjenerinner. Filologen Rudolf Simek antar at dette er en annen kvinne.
Elis Wiklund
Elis Wiklund (født 12. desember 1909, død 17. mars 1982) var en svensk langrennsløper.
Han vant femmila under VM 1934 i Sollefteå i Sverige. To år senere stilte han opp på femmila i OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen, og igjen gikk han helt til topps.
Nasjonalt representerte han Kramfors IF, og vant tre SM-gull:
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 200 meter brystsvømming menn
Øvelsen 200 meter brystsvømming menn ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 11. og 12. august i Budapest, Ungarn.
Frederik Tiffels
Frederik Tiffels (født 20. mai 1995) er en tysk ishockeyspiller.
Han spiller for den amerikanske klubben Pittsburgh Penguins.
Gauldal Fotballklubb
Gauldal Fotballklubb, etablert 2015, er en fotballklubb fra Gauldalen i Trøndelag. Klubben er sammenslått av fotballavdelingene i Flå IL, Lundamo IL og Hovin IL. Klubben rekrutterer spillere som bor på Ler, Lundamo og Hovin. Kubbens leder per 1. mai 2020 er Arild Borren. Gauldal sitt herrelag i fotball spiller i 2020 i 5. divisjon. Klubben har tre 11-er baner, en 9-er bane og seks 3-er baner. Klubbens hovedsponsor er Melhusbanken og Heimdal Eiendomsmegling.
Sør-Koreas håndballforbund
Sør-Koreas håndballforbund er overbygningen for den organiserte håndballen i Sør-Korea og ble etablert i 1945. Forbundet er medlem av International Handball Federation og Asian Handball Federation.
Marilao
Kommunen er inndelt i 16 smådistrikt, barangayer.
Still Me, Still Now
Still Me, Still Now var Amy Diamonds andre album. Det kom ut i 2006 og er produsert av Bonnier Amgio Music.
Anne Berge
Anne Ragna Berge (født 31. januar 1966 i Sandvika) er en norsk tidligere alpinist. Hun representerte Stabæk Idrettsforening.
Berge vant storslalåm i NM i alpint i 1983 og 1994 samt alpin kombinasjon i 1989. Hun deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 5.-plass i kombinasjonen og 8.-plass i slalåm som beste plasseringer. Hun deltok også i VM i alpint i 1991 og i VM i alpint 1993, med 9.-plass i slalåm i 1993 som beste resultat.
English muffin
English muffin er et lite, rundt og flatt eller tynt brød hevet på gjær, som ofte serveres delt horisontalt på midten med en gaffel eller kniv, ristet og smurt.
Utover Storbritannia er brødet vanlig i Australia, Canada, New Zealand og USA. Mens det i Storbritannia ofte simpelthen går under navnet muffin, går brødet i andre land ofte under navnet English muffin. Brødet er hovedingrediensen i den amerikanske brunsjretten Eggs Benedict.
Arc-et-Senans
Arc-et-Senans er en kommune i departementet Doubs i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike.
Marija Savinova
Marija Savinova (født 13. august 1985) er en russisk mellomdistanseløper, som spesialiserer seg på 800 meter. Hun er regjerende russisk mester på 800 meter innendørs.
Arc-et-Senans
De kongelige saltverkene i Arc-et Senans
De kongelige saltverkene i Arc-et-Senans er siden 1982 en del av verdensarven i Frankrike.
Marija Savinova
Karriere
Savonivas første større internasjonale mesterskap var i mars 2008, ved VM i friidrett innendørs i Valencia. Her løp hun 800 meter, men ble slått ut i kvalifiseringen, med tiden 2.06,72. Hennes årsbeste dette året satte hun bare en måned før, i februar, med tiden 1.59,46.
Arc-et-Senans
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Arc-et-Senans
Marija Savinova
Karriere
Året etter deltok hun i flere stor mesterskap. I mars var det EM innendørs 2009 i Torino. Her vant hun EM-gull med tiden 1.58,10. I juli satte hun personlig årsbeste for hele 2009, med tiden 1.57,90 i et stevne i Moskva. Senere på sesongen kom hun på femteplass under VM i friidrett 2009 i Berlin i august, og en måned senere tok hun fjerdeplassen ved World Athletics Final-stevnet i Thessaloniki.
2010 ble en resultatmessig god sesong for Savoniva, med både VM- og EM-gull. Førs vant hun gull under VM i friidrett innendørs 2010 i Doha, deretter vant hun gull under EM i friidrett 2010 i Barcelona.
Some Liar
Some Liar er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Henry King.
Handling
Robert Winchester McTabb ankommer Yellow Jacket i Arizona, hvor han selger kister og vugger til innbyggerne. Celie Sterling går med på å kjøpe en kiste fra McTabb, hvis han går med på å drepe mannen som hun ønsker å legge i kisten - Sheldon Lewis Kellard, fordi han sitter på viktige papirer som kan sette hennes fars rykte i fare.
I mellomtiden får McTabb problemer med McQueen, som truer med å drepe ham.
Camilo Diaz Gregorio
Camilo Diaz Gregorio (født 25. september 1939 i Cuyapo i Nueva Ecija på Luzon på De filippinske øyer, død 21. mai 2018 i San Juan City i Metro-Manila) var en filippinsk katolsk prelat og biskop.
Prest
Kardinal Luigi Traglia, hjelpebiskop i Roma, presteviet ham den 1. desember 1963.
Hjelpebiskop i Cebu
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 12. januar 1987 til hjelpebiskop i Cebu og titulærbiskop av Girus. Han ble bispeviet av sekretæren for Kongregasjonen for folkenes evangelisering, erkebiskop José Tomás Sánchez, den 29. mars samme år; medkonsekrerende var Cesare Zacchi, emeritert president for Det pavelige diplomatakademi, og Antônio do Carmo Cheuiche, O.C.D., hjelpebiskop i Porto Alegre.
Biskop av Bacolod
Den 20. mai 1989 ble han utnevnt til biskop av Bacolod, og den 27. juli samme år ble han innsatt på bispestolen der. Han fratråde dette embedet den 28. august 2000. Det oppstod veldige meningsforskjeller mellom biskopen og en stor og radikal gruppe prester, og bispedømmets prester ble splittet i minst to leirer. Til slutt anbefate den apostoliske nuntius ham å fratre.
Prelat av Batanes
Den 13. september 2003 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til prelat for prelaturet Batanes.
Pave Frans innvilget den 20. mai 2017 hans aldersbetingede anskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Øivind Husby
Husby spilte 205 offisielle kamper for Rosenborg, og scoret 18 mål for klubben. Spilte i Danmark for fra 1983-1984. Han spilte for i Spanias Segunda División siste halvdel av 1984/85-sesongen. For Granada fikk han totalt 15 kamper og scoret tre mål i serie og cup, før han dro hjem til Norge for å spille den siste halvdelen av den norske 1985-sesongen for. På tampen av sesongens siste kamp bommet Husby på et skjebnesvangert straffespark på stillingen 0-1 hjemme mot. Tapet førte til nedrykk fra toppdivisjonen for Moss. Husby spilte totalt 64 kamper og scoret 10 mål i alle turneringer for fra 1986 til 1988. Fotballtrener utdannet med UEFA PRO A år 2000 og UEFA A spillerutvikling 2016. Trener i Rosenborg fra 1997 til 2001 med et engasjement på nytt i 2013 for G19 i Rosenborg. Ambassadør/speider for Rosenborg fra 2009 til 2016. Assistent-trener for Rosenborgs A-lag fra 1997-1999 og for Norge U18 i 2000. Hovedtrener Norge U18 høsten 2000. Bachelor i økonomi fra BI og leder av IT-selskap i over 20 år.
Leo Sørensen
Sørensen var flyver i DDL i dets første år fra 1918, og senere Kastrups første lufthavnsjef fra flyplassens åpning i 1925 og forble i stillingen til han ble pensjonert i 1965.
Politiken
Politiken er en dansk dagsavis. Den ble grunnlagt 1. oktober 1884 i København av Viggo Hørup (1841-1902), Edvard Brandes og Hermann Meyer Bing.
Fra 1875 hadde Edvard Brandes og Viggo Hørup arbeidet i Venstres hovedorgan Morgenbladet. De nevnte ikke N.F.S. Grundtvigs 100-årsdag, men dagen etter rakket Brandes ned på ham i en artikkel. I november 1883 unnlot de å omtale Luthers 400-årsdag. Da måtte de fratre, men stiftet i stedet Politiken som «organ for den høyeste opplysning til det danske folk». Avisen kom til å stå for bitende angrep på kirke og kristendom, og øvet påvirkning på både borgerskap og arbeiderbevegelsen. Partiet Venstre ble etter hvert delt i «Det danske Venstre» og Hørups «Folketingets Venstre» («europeerne») som i 1905 tok navnet Radikale Venstre.
16. mai 1905 ble en ny sjanger skapt da den første kronikken stod på trykk i Politiken. Den var skrevet av Georg Brandes. Den nye redaktøren, Henrik Cavling (1858-1933), introduserte avisen i nytt format, med en tredjedel kuttet av lengden, men sidetallet utvidet fra 4 til 8 sider. Tidligere stod artiklene tilfeldig, nå fikk hver side tildelt sitt særlige stoff. Avisen ble mer ryddig, men noen lesere hevdet at maskinen kuttet avissidene så de fikk en sagtakket underkant som skar i buksene når de leste avisen på trikken. En fiskerkone ved Gammel Strand skal ha ropt: «Hva ska’ vi nå pakke torsken inn i?» Men redaktør Cavling var mer bekymret for at arbeiderne nå ville foretrekke Social-Demokraten, siden de var vant med å bruke de lange avissidene som bordduk.
Avisen utgis av JP/Politikens Hus A/S, der JP er en forkortelse for konkurrenten Jyllands-Posten. Det samme selskapet utgir i tillegg Ekstra Bladet, som første gang utkom i 1904 som et tillegg om den japansk-russiske krig.
Malis flagg
Malis flagg ble offisielt 1. mars 1961. Fargene er de tradisjonelle panafrikanske.
Fargene symboliserer:
Samme flagg benyttes som nasjonalflagg, statsflagg og flagg for Malis væpnede styrker.
Tidligere flagg
Før det nåværende flagget ble innført, benyttet Mali et flagg med de samme fargene, men med tillegg av en svart figur, en menneskelignende strekfigur kalt kanaga, i det midtre feltet. Dette var fra 1959 av flagget for Mali-føderasjonen, der også Senegal inngikk.
Mali fortsatte å bruke flagget etter at Senegal gikk ut av føderasjonen i august 1960, men fjernet kanaga-figuren etter kort tid. Grunnen skal være bildeforbudet i islam, ettersom over 90 % av Malis befolkning er muslimer. Malis flagg har vært uforandret siden da. Senegals flagg er helt likt det maliske, men har en grønn stjerne midt på det gule feltet.
Den spanske flue
Den spanske flue (originaltittel: Die spanische Fliege) er et skuespill i sjangeren forviklingskomedie, skrevet av briten Franz Arnold og østerrikeren Ernst Bach.
Norske versjoner
Stykket ble i Norge første gang spilt på Nationaltheatret 6. mai 1915. Henrik Meisel ble den gangen spilt av Hauk Aabel. Senere ble stykket oppført samme sted i 1929, 1937 og 1970, siste gang med Per Aabel i rollen som Ludvig Klinke. Den mest kjente versjonen ble satt opp av ABC-teatret i 1990, instruert av Runar Borge. Musikken var da komponert av Einar Schanke og arrangert av Egil Monn-Iversen. Librettoen var skrevet av Alfred Næss og Einar Schanke. En av forestillingene ble tatt opp av NRK med Roald Øyen som ansvarlig for bilderegien. Denne innspillingen har blitt vist nesten hvert år i romjulen på NRK.
Stykkets navn henspiller på spansk flue, et stoff som i sin tid ble ansett som et afrodisiakum.
Handling (norsk versjon)
Stykket foregår i Christiania på starten av 1900-tallet. Innledningsvis får vi vite at for 25 år siden ble flere menn forført av en danserinne med kallenavnet "Den Spanske Flue" som opptrådte på "Dovrehallen". Kort tid senere mottok de forførte mennene et bilde av et spedbarn, med påskriften "Gled deg pappa - her er jeg", og beskjed om å betale barnebidrag for sin sønn. Blant danserinnens "ofre" var sennepsfabrikkeieren Ludvig Klinke, og Vinlund. Ludvig giftet seg senere med Emma Klinke (f. Løvberg) og fikk datteren Paula. Ettersom Emma er formann for byens sedelighetsforening, har Ludvig kontaktet en advokat som gjemmer bevisene for guttebarnet Ludvig har betalt barnebidrag for.
Paula er nå nesten 20 år gammel, og ønsker å gifte seg med advokaten Fritz Bergstrøm. Dette godtar ikke foreldrene, siden Emma kjenner hans fortid som rundbrenner og Ludvig og Fritz er i forretningskonflikt med hverandre. I stedet kontakter Emma sin venninne fru Meisel, som sender sin sønn Henrik Meisel over til familien Klinke i håp om at Henrik og Paula skal finne tonen og gifte seg. Hos familien Klinke møter Henrik Paulas kusine Betty Løvberg, som han tror er Paula. De forelsker seg, og Henrik bestemmer seg for å spørre faren om hennes hånd. Før han rekker å finne Ludvig Klinke møter han på Fritz, som tror at Henrik skal spørre om Paulas hånd. Fritz kjenner til Ludvigs mørke fortid, og lurer Henrik til å si "gled deg pappa - her er jeg" så snart han møter Ludvig. Dermed tror Ludvig at Henrik er hans ukjente sønn, og sørger for å få ham kastet ut før Emma oppdager ham. Parallelt finner Emma ut (takket være Fritz) at det eksisterer et guttebarn med ukjent far, og som formann for sedelighetsforeningen bestemmer hun seg for å spore opp barnefaren. Senere dukker både Vinlund og Henriks foreldre opp, og tilslutt blir det hele til en stor floke full av misforståelser. Det hele ender med at Ludvig tilstår å være barnefaren Emma leter etter. Henrik får tilslutt vite Bettys rette identitet, og får fremsatt sitt frieri til riktig mann, som godtar ham som sin kommende svigersønn. Tilslutt dukker Fritz opp, og Ludvig bestemmer seg for å godta at Fritz' og Paulas ønske om giftermål.
Karl Stollery
Karl Stollery (født 21. november 1987) er en canadisk ishockeyspiller.
Han representerte Canada under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok bronse.
Caroline Gedde-Dahl
Vibecke Caroline Gedde-Dahl (født 3. november 1973 i Oslo) er en norsk tidligere alpinist. Hun representerte Idrettslaget Heming.
Finn Espegren
Finn Espegren (født 1. februar 1918 i Kina, død 26. november 2001) var luthersk misjonær i Tanzania, tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband. Han var gift med misjonæren Astrid Espegren. Han var i Tanzania i syv perioder fra 1950 til 1984.
Caroline Gedde-Dahl
Gedde-Dahl vant slalåm i NM i alpint i 1992. Hun tok ellevteplass i Verdensmesterskapet i Morioka i 1993 i storslalåm, og deltok i vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 35.-plass i super-G som beste resultat. Hennes beste World Cup-resultat var en 6.-plass i storslalåm i Vemdalen, Sverige 1993.
Hun var i 2001 finansanalytiker på Manhattan. Hun er datter av arkitekten Lorentz Gedde-Dahl (født 1946) av slekten Gedde.
Tiffany & Co.
Selskapet ble grunnlagt i 1837 av juveléren Charles Lewis Tiffany.
Ivan Pavlov
Ivan Petrovitsj Pavlov (russisk: Иван Петрович Павлов, født i Rjazan, død 27. februar 1936 i Leningrad) var en russisk fysiolog (lege) som også gjorde viktig forskning innen psykologi og medisin. Han mottok nobelprisen i fysiologi eller medisin 1904 for sin forskning på fordøyelsessystemet. Pavlov er særlig kjent for å ha oppdaget fenomenet klassisk betinging i sin forskning med hunder.
Klassisk betinging
Pavlov forsket på fordøyelsessystemet hos hunder ved å samle saliva (spytt) som hundene utskilte. Han målte og analyserte spyttet som kom under forskjellige forhold. Pavlov oppdaget at hundene ofte utskilte spytt før de hadde fått maten i munnen, og startet forskning på dette fenomenet. Etter hvert ble forskningen mer fokusert på dette fenomenet, enn spyttets kjemiske innhold. Han gjennomførte en lang rekke eksperimenter hvor han manipulerte (forandret) stimuli før hundene fikk mat. Gjennom disse eksperimentene fant han de grunnleggende «lovene» for etablering og ekstinksjon av det som ble kjent som «betingede reflekser». Disse eksperimentene ble gjennomført mellom 1890 og 1910.
Etter hvert som Pavlovs arbeider ble kjent i vesten, spesielt gjennom John B. Watson, fikk ideen om «betinging» som en form for læring en spesiell plass innen komparativ psykologi, og behaviorisme.
Revolusjonen
Til forskjell fra mange av forskerne før den russiske revolusjon beholdt Pavlov en høy stjerne hos Sovjetunionens politiske elite, og fikk anledning til å fortsette sin forskning. Pavlov var ikke tilhenger av marxisme, men en nobelprisvinner ble ansett som politisk verdifull, og dermed rikelig finansiert. Senere i livet forsket han på hvordan eksperimentell nevrose oppstår. Pavlovs laboratorium i Moskva er godt bevart.
Music In Motion
Music In Motion var Amy Diamond tredje album. Det kom ut i 2007 og er produsert av Bonnier Amigo Music.
Ivan Pavlov
Annet
Det gjenfortelles ofte at Pavlov signaliserte at maten skulle komme ved å ringe i en klokke. Men fakta er at han forsøkte med mange ulike auditive stimuli, inkludert fløyte, metronom, stemmegaffel og bobler i vann, i tillegg til en rekke visuelle stimuli. Når det på 1990-tallet ble enklere for forskere fra vesten å besøke Pavlovs laboratorium i Moskva, så de forgjeves etter en slik ringeklokke som ofte er beskrevet i lærebøker innen psykologi.
Pavlov var en veldig nøyaktig forsker, som hadde et nærmest tvangsmessig forhold til arbeidstider og vaner. Han spiste lunsj nøyaktig kl. 12, han la seg til samme tid hver kveld, foret hundene til et bestemt klokkeslett og reiste på ferie til Estland på samme kalenderdag hvert år. Denne atferden endret seg etter at sønnen døde – Pavlov ble lidende av insomnia.
Break Every Rule (video)
Break Every Rule er en video med Tina Turner som ble gitt ut i 1987. Videoen inneholder en konsert som ble spilt inn på Camden Palace i London og som første gang ble sendt på HBO. Videoen kom på 17.-plass i USA.
Sælid Brænderi
Sælid Brænderi (også kjent som Sælid Spritfabrikk) var et norsk brenneri som holdt til på Sælid gård i Vang. Det ble startet i 1825 av Gudbrand Pedersen Skjeseth, som bygde et lite brenneri på gården han overtok i 1798. Brennevinsproduksjon hadde da vært lov siden 1816. Sønnen Ole Sæhlie overtok gården i 1829, og utvidet brenneriet. I 1830-årene begynte det med destillering, og var en stor inntektskilde for gården. I 1864 døde Ole Sæhlie, og sønnen Andreas Sæhlie overtok gård og brenneri. Da han døde i 1896 ble brenneriet og destillasjonen solgt, og A/S Sælid Spritfabrikk ble opprettet.
Franz Xaver Messerschmidt
Franz Xaver Messerschmidt (født 6. februar 1736 i Wiesensteig innenfor Bayerns daværende grenser, død 19. august 1783 i Pressburg ) var en tysk-østerriksk billedhugger som arbeidet i overgangen mellom barokken og klassisismen. Han er særlig er kjent for sine «karakterhoder» (Charakterköpfe), en samling på omkring 50 byster med ansikter forvridd i grimaser og ekstreme ansiktsuttrykk som et studium av affekter og fysiognomikk.
Sælid Brænderi
Ved brennerirasjonaliseringen i 1957 var ikke Sælid ett av de brenneriene som fikk fortsette. Sælid Spritfabrikk og Vang Brænderi gikk inn i Løiten Brænderi, og overtok halvparten av dette selskapet.
Sælid Spritfabrikk ble bestemt oppløst ved generalforsamlingen 6. august 1959. Selskapets siste generalforsamling ble avholdt året etter.
Norsk sivilprosess
Historie
Helt tilbake til det norske ættesamfunnet ble det utviklet prosessformer for behandling av tvistemål som kunne overta for blodhevn, men uten et klart skille mellom sivile saker og straffesaker.
Historien rundt tingordningen før rikssamlingen rundt 900- til 1000-tallet er ikke helt klarlagt, men det antas basert på nedskrivninger av landskapslovene, Frostatingsloven og Gulatingsloven at det var organiserte rettsområder i de forskjellige landsdelene. Disse regionale alltingene var knyttet sammen med en felles lov og et sentralt ting, lagtinget.
Etter hvert som kristningen av Norge tok til, vokste det også frem kirkelige domstoler som hevdet jurisdiksjon innenfor sitt område og dømte i visse straffesaker, testamentsaker, tiendeplikt o.l.
I 1274 ble Magnus Lagabøtes landslov vedtatt ved lagtingene og skapte et enhetlig grunnlag for hele landet når det kom til behandling ved lagtingene. To år senere vedtok Magnus Lagabøte byloven, og flere bylagting ble opprettet. Disse lovene gjaldt mer eller mindre frem til kong Christian IVs Norske Lov i 1604, hvor mer eller mindre samme lov ble vedtatt i oversatt form. De største innholdsmessige endringene kom ved Christian Vs Norske Lov av 1687.
Tvistemålsloven av 1915
Arbeidet med tvistemålsloven startet med oppnevnelsen av Civilproceslovkommisionen i 1891 ledet av Bernhard Getz, og loven ble til i 1915 etter et langvarig lovarbeid.
Chaimite
Chaimite er et pansret personellkjøretøy med fire hjul fra portugisiske BRAVIA. Det ble utviklet på 1960-tallet og finnes i en rekke varianter.
Norsk sivilprosess
Tvisteloven av 2005
Lov om mekling og rettergang i sivile tvister, populært kalt tvisteloven, ble gitt 17. juni 2005 og regulerer hele rettergangsmåten i sivile saker. Loven trådte i kraft 1. januar 2008. Loven bygger på en utredning fra Tvistelovutvalget (NOU 2001:32) som ble ledet av høyesterettsjustitiarius Tore Schei, og bestod foruten ham av Marianne Berg, Kristin Bjella, Ingeborg Moen Borgerud, Arnfinn Bårdsen, Atle Helljesen, Dag Bugge Nordén og Christian H P Reusch. Utvalget presenterte i 2001 NOU 2001:32, som ble grunnlaget for lov 17. juni 2005 nr. 90 om mekling og rettergang i sivile saker. Utvalget legger opp til en større vekt på mekling, altså at partene finner frem til en minnelig løsning på ethvert stadium i saken. Denne retningen ser vi allerede i navnet til loven, «mekling og rettergang», i paragraf 5-4, hvor partene skal forsøke en minnelig løsning før sak reises, videre i neste kapittel om behandling i forliksrådet og så i § 8-1, om at retten på ethvert trinn av saken skal vurdere muligheten for å løse tvisten minnelig.
Loven gjelder for alle saker som reises for norske domstoler, såfremt ingen andre lover bestemmer at andre prosessregler skal gjelde for visse sakstyper (mest relevant er straffeprosessloven som gjelder for alle saker om straff ).
Chaimite
Bruk
Chaimite blir i hovedsak brukt av den portugisiske hæren, som bruker modellene V-200 og V-600. Fram til 1980-tallet ble også V-500 med SS-11-missiler i bruk, men er nå tatt ut av tjeneste. Chaimite ble også brukt av den portugisiske marinen fra sent i 1960-årene til tidlig i 1980-årene.
Norsk sivilprosess
Tvisteloven av 2005
Loven er delt inn i 37 kapitler fordelt på ni hoveddeler.
Internasjonale føringer
Tvisteloven gjelder «med de begrensninger som er anerkjent i folkeretten eller følger av overenskomst med fremmed stat». Dermed utgjør både den alminnelige folkerett generelt og de folkerettslige avtaler Norge har inngått, begrensninger i den norske sivilprosessen. Bestemmelsen utvider anvendelsen av folkerett direkte i norsk lovgivning og er et unntak fra det dualistiske prinsipp om at folkeretten må gjøres til nasjonal rett for å kunne påberopes for norske domstoler. For tvisteloven gjelder da at folkerett kan påberopes for å begrense tvisteloven, men det er ikke gitt at folkeretten kan brukes som supplement til tvisteloven.
For folkerett som er gjort til norsk rett gjennom lovgivning, har ikke bestemmelsen noen selvstendig betydning, slik som for menneskerettsloven, EØS-loven og Luganokonvensjonen.
Adgang til domstol
Adgang til domstol skal være «within a reasonable time» (innen rimelig tid), men det er ikke satt noen konkret angivelse av hva som er rimelig tid. I en EMD-dom mot Norge i 1996 ble ett år og ni måneder godtatt i en sak om foreldreansvar. I en EMD-dom fra 2007 ble derimot Norge dømt, da med en saksbehandlingstid på 17 år (en av partene hadde selv bidratt til at saksbehandlingen ble så langvarig, men Norge hadde en plikt til å avslutte saken før).
Kontradiksjon
Kontradiksjonsprinsippet er prinsippet om at parter har rett til å bli hørt og til å få gi tilsvar til motpartens argumentasjon. I gammel romerrett ble dette uttrykt med «audi alteram partem» («hør den annen part»). Prinsippet er ikke nedfelt i kun én lovregel, men kommer til uttrykk i en rekke prosessregler. I tvisteloven av 2005 kommer prinsippet tydelig frem ved formålsbestemmelsene.
Francis Hagerup definerte prinsippet som at «en part må få adgang til å uttale seg før det treffes en avgjørelse i hans disfavør». Når derimot en avgjørelse var «til ublandet fordel» for en part, ville ikke de samme hensyn kreve noen kontradiksjon. Dette har blant annet resultert i regler hvor lagmannsretten kan avskjære videre forhandlinger når retten finner det klart at anførslene ikke kan føre frem.
Prinsippet retter seg mot muligheten for å uttale seg, ikke om en part gjør det eller ikke. Det viktige er derfor at prosessen tilrettelegger for kontradiksjon, og at partene er informert om sine muligheter til å bli hørt. Som rettsprinsipp vil kontradiksjonsprinsippet kunne gjøre seg gjeldende også der det ikke er uttrykt noen rett til å uttale seg i lovbestemmelsene.
Partsinnsyn
At partene har rett til innsyn i sakens dokumenter, følger av det kontradiksjonsprinsippet. Dette er nedfelt i en rekke bestemmelser i tvisteloven og innebærer blant annet at prosesskriv alltid oversendes motparten. I tillegg har partene innsyn i skriftlig materiale hos domstolene, med unntak av interne notater. Den samme rettighet er gitt tredjepersoner som ikke er part, men som har «et begrunnet behov i egen rettsstilling».
Riktig resultat
I sivilprosessen gjelder prinsippet om at domstolene skal komme frem til riktig resultat. Prinsippet er ikke nedfelt i noen generell lovregel, men ligger til grunn for hele prosessystemet. I saker hvor sivilprosessen får anvendelse, gjelder alminnelig sannsynlighetsovervekt, altså at en avgjørelse har større sannsynlighet for å være riktig enn uriktig.
Det skilles i teorien mellom formell og materiell sannhet. Sistnevnte er det som forbindes med sannhet i dagligdags språk: at det som avgjøres, stemmer overens med slik det er i virkeligheten. Formell sannhet derimot er når avgjørelsen stemmer overens med det partene har fremlagt for domstolene. Velger partene å ikke legge frem alle opplysninger, vil domstolen kunne avsi en dom som er formelt riktig, men som ikke er riktig i forhold til virkeligheten. På grunn av disposisjonsprinsippet og forhandlingsmaksimen i saker med fri rådighet vil domstolene ofte kun komme frem til den formelle sannheten. Dommeren skal altså anvende jus og faktum i saken riktig, slik at avgjørelsen blir riktig ut ifra de opplysninger og argumenterer partene har fremsatt. I andre saker, hvor partenes frie rådighet er innskrenket, vil domstolene ha en mer selvstendig rett og plikt til å finne frem til den materielle sannhet.
Disposisjonsfrihet og forhandlingsmaksimen
I tvistemålsloven (som nå er erstattet med tvisteloven) kom forhandlingsmaksimen til uttrykk med bestemmelsen: «Det paahviler parterne at gjøre rede for de faktiske forhold og bevis, som er av betydning for avgjørelsen». Hovedpoenget er at det ikke er dommernes oppgave, men partenes å gjøre rede for de faktiske forhold og bevis. Dette prinsipp gjelder også etter tvistemålsloven selv om noen lignende bestemmelse ikke er videreført.
Disposisjonsprinsippet gir uttrykk for partenes rett til selv å velge om de vil gå til sak, hva de vil gå til sak om, og hvordan de vil argumentere og føre bevis for sin sak. Prinsippet gjelder sterkest i saker hvor partene har fri rådighet over kravet (såkalt dispositive saker). Et resultat av dette prinsipp er at domstolene på sin side er bundet av partenes krav, påstander og grunnlag og må avsi en dom innenfor disse.
Prinsippet er grunnet på partenes frie rådighet over tvistegjenstanden utenfor prosess, for eksempel ved at partene kunne inngått avtale om hvordan tvisten skulle løses, uten å gå til sak. I tillegg er prinsippet med på å styrke domstolene som uavhengig part i en sak; det er partene selv som må finne frem sine argumenter og bevis, uten at domstolene blander seg inn i de forskjellige partenes sak.
Prinsippet står i et spenningsforhold til dommernes prosessledelse og de regler som gir dommerne plikt og mulighet for å drive veiledning og opplysning av saken. Etter dagens regler har dommerne en viss mulighet for å påvirke partene i forhandlingsprosessen ved å klarlegge partenes standpunkter og eventuelt be dem ta stilling til nye standpunkter, men når dommen skal avgis, er dommeren låst til de påstander og det grunnlag som til slutt er bestemt av partene.
Saker uten fri rådighet
I visse sivile saker har ikke partene fri rådighet over tvistegjenstanden. Tvisteloven viser spesielt til saker om personstatus, barnelovsaker og tvangsvedtak etter lov om psykisk helsevern, men det gjelder for alle saker hvor offentlige hensyn tilsier det. Eksempelvis vil partene i saker om samvær med barn, skilsmisse e.l. mangle fri rådighet i rettssaken. I slike saker er ikke retten bundet av partenes påstander, grunnlag og beviser, og de skal hvis nødvendig selv sørge for at relevante opplysninger blir innhentet og klarlagt.
Muntlighet
Etter muntlighetsprinsippet skal hovedforhandlingene i en rettssak være muntlig. Dette var et viktig poeng ved tvistemålsloven av 1915, og hensikten er at muntlighet kan gi mer kortfattede forhandlinger, publikum kan være til stede, og bevisføringen blir mer umiddelbar. Prinsippet er en hovedregel i sivilprosessen og er nedfelt i formålsparagrafen til tvisteloven av 2005. I lovens mer detaljerte regler er det gjort visse unntak (se )
Retten til muntlig behandling er også nedfelt i EMK artikkel 6 i begrepet «public hearing». Høyesteretts kjæremålsutvalg la til grunn i en avgjørelse i 2007 at en part har krav på å få sitt krav behandlet muntlig i minst en instans.
Umiddelbarhet
Umiddelbar bevisføring vil si at bevis føres direkte for retten, for eksempel ved at et vitne forklarer seg muntlig for domstolene. Dette er en hovedregel i norsk sivilprosess.
Offentlighet og innsyn
Offentlighetsprinsippet er nedfelt både i domstolloven og Grunnloven samt i begrepet «public hearing» i EMK artikkel 6 og innebærer at hvem som helst kan være til stede under en rettssak. Hovedregelen har likevel unntak som gjør at rettssaker kan avholdes for lukkede dører, blant annet av hensyn til privatlivets fred.
Offentlighetsprinsippet er et sentralt virkemiddel for å sikre pressens kontroll med myndighetsutøvelsen i rettsapparatet.
Rettigheten til å være til stede er supplert med en rett til å offentlig referere fra forhandlingene. Domstolene kan bestemme unntak fra referatadgangen.
Når det gjelder innsyn i sakens dokumenter, er dette noe mer begrenset enn retten til å være til stede under en rettssak. Dommen er alltid offentlig hvis ikke det er referatforbud. Prosesskrivene er derimot ikke offentlig tilgjengelig av hensyn til partene.
Preklusjon
Preklusjonsprinsippet innebærer at man mister sin rett til å fremholde et standpunkt eller et bevis hvis man ikke gjør det i tide. Prinsippet er et utslag av ønske om at beviser føres så tidlig som mulig i rettssaken, for å forhindre at partene spekulerer i når det vil være mest gunstig å fremsette et bevis.
Proporsjonalitet
I tvistelovens forarbeider fremheves proporsjonalitet som et viktig prinsipp i prosessretten. Dette vil si at det skal være forholdsmessighet mellom tvistegjenstanden og omfanget av saken. Prinsippet er nedfelt i tvistelovens formålsbestemmelse.
Krav
Rettskravet (også kalt domskravet, rettsforholdet eller bare kravet) er et krav av rettslig art – et krav som kan underbygges av rettsregler. Det er rettskravet som er kjernen i rettssaken, og som skal avklares og avgjøres. I tillegg kan det under saken fremkomme prosessuelle krav som er krav i forbindelse med rettssaken med grunnlag i saksbehandlingsreglene. Det må ikke forveksles med prosessuelle krav innad i saken, f.eks. krav om oppnevnelse av sakkyndig o.l. Det er alminnelig antatt i juridisk teori at kravsbegrepet ikke er annet enn summen av dets bestanddeler, og ikke noe presist begrep i seg selv. Allikevel bruker man begrepet av pedagogiske grunner bl.a. i tvisteloven.
Påstand
En påstand er det konkrete domsresultatet som ønskes. I en sivil rettssak må dommeren ta stilling til partenes påstander. Retten er også avskåret fra å ta stilling til forhold som ligger utenfor partenes påstander. Det er imidlertid et snevert unntak hvor partenes rådighet over saken er begrenset, f.eks. i barnefordelingssaker. I tvistemålsloven ble begrepet «anførsel» brukt. I bred forstand er anførsler alt av argumentasjon en part kommer med. I snever forstand er anførsler argumentene for at et krav er begrunnet eller ikke, og retter seg da mot kravets grunnlag og motpartens innsigelser.
Påstandsgrunnlag
Påstandsgrunnlaget er «de rettsstiftende faktiske forhold en part bygger sin påstand på»
Tre type domsavgjørelser
I tvistemålsloven opererte man med tre ulike domsavgjørelser, nemlig fullbyrdelsesdom, fastsettelsesdom og rettsendringsdom. I den nye tvisteloven har man gått bort fra dette skillet.
En fullbyrdelsesdom er en dom som kan tvangsfullbyrdes. For at retten skal treffe en slik dom, må påstanden gå ut på at motparten skal «foreta, unnlate eller tåle en handling». Et typisk eksempel på en fullbyrdelsesdom er en dom om at en part skal betale et beløp til den annen.
En fastsettelsesdom fastsetter om «et rettsforhold eller en rettighet er til eller ikke er til». En slik dom fastslår hvordan rettsforholdet mellom partene er.
Rettsendringssøksmål forandrer rettsstillingen mellom to parter, slik som ved oppløsning av et ekteskap.
Domstolspyramiden
De alminnelige domstolene i Norge fremgår av domstolloven av 1915 og er tingrettene, lagmannsrettene og Høyesterett. Tingretten er den ordinære førsteinstans og settes i sivile saker med én juridisk dommer. Lagmannsretten er den ordinære anneninstansen og settes vanligvis med tre juridiske dommere. Høyesterett er siste instans og settes normalt med fem dommere (Høyesterett i avdeling). I tillegg har man Høyesterett i storkammer, med 11 dommere, og Høyesterett i plenum, med alle dommere som er habile.
I tillegg er en del særdomstoler, blant annet jordskifteretten, arbeidsretten og riksretten. Forliksrådene som finnes i hver kommune, er «meklingsinstitusjoner med begrenset domsmyndighet».
Dommere ved de alminnelige domstoler utnevnes som embetsmenn og kan derfor ikke avsettes. Dette er en meget viktig side ved domstolenes uavhengighet.
Domstolenes uavhengighet
At domstolene skal være uavhengige, er lovfestet i domstolloven og menneskerettsloven samt EMK artikkel 6. Uavhengighet er også inntatt i tvistelovens formålsbestemmelse. I hovedsak dreier dette seg om uavhengighet fra de to øvrige statsmakter: den lovgivende makt, Stortinget, og den utøvende makt, regjeringen. Dette betyr at hverken storting eller regjering kan gi domstolene instruks om hvordan de skal dømme i en enkelt sak, men på den annen side er domstolene bundet av de generell lover som Stortinget vedtar. I tillegg skal domstolene være uavhengige fra pressen, folkeopinionen og andre grupper som utøver press. Også uavhengighet fra partene i saken er viktig for å oppfylle kravet til habilitet.
Dommernes habilitet
En dommer kan bli ansett inhabil (også kalt «ugild») til å dømme i en sak hvis visse vilkår er oppfylt. Hovedvilkåret er om det foreligger «særegne omstendigheter […] som er skikket til å svekke tilliten til hans uhildethet». . Det sentrale er ikke hvorvidt omstendighetene vil påvirke dommerens resultat, men om det er skikket til å svekke tilliten til om dommeren vil være upartisk. Domstolloven gir også en oversikt over saker som skal føre direkte til inhabilitet uten en nærmere vurdering av om hovedvilkåret er oppfylt.
Hvis en dom har blitt avsagt av en dommer som viser seg å være inhabil, vil dommen være ugyldig fordi retten «ikke var lovlig sammensatt».
Prosessforutsetningene
Prosessforutsetningene er forutsetningene for å kunne få sitt krav realitetsbehandlet ved en domstol. Er det reist sak uten at partene og saken oppfyller prosessforutsetningene, skal saken avvises. Forutsetningene kan deles inn i de absolutte og de relative prosessforutsetningene, hvor de absolutte er forutsetninger som domstolen selv plikter å undersøke om er på plass, mens de relative er forutsetninger domstolen ikke behøver å undersøke annet enn hvis en av partene påberoper dem.
Bortfaller noen av forutsetningene etter at saken er påbegynt, skal saken heves. Dette gjelder ikke for vernetingsreglene: Hvis domstolen som har påbegynt saken, ikke lenger er verneting, skal likevel domstolen behandle saken videre.
Saklig kompetent domstol
Saken skal reises på riktig sted i domstolshierarkiet (saklig kompetent domstol). Normalt vil dette si at saken først starter i forliksrådet, deretter går den til tingretten som første ordinære rettsinstans. Ankes saken, går den deretter til lagmannsretten og Høyesterett. Saker som skal starte hos Trygderetten, føres inn for lagmannsretten som første ordinære rettsinstans.
For saker som etter avtale skal løses ved voldgift, har ikke domstolene saklig kompetanse, men retten skal ikke undersøke dette uten at det blir påberopt.
Stedlig kompetent domstol – verneting
For at en sak skal kunne reises for norske domstoler, må den ha «tilstrekkelig tilknytning til Norge». Begrensningen har betydning ved internasjonale forhold.
Fysiske personer bosatt i Norge har alminnelig verneting der de er bosatt, mens juridiske personer har verneting der hovedkontoret ligger. Staten har verneting i Oslo, fylkeskommuner, kommuner og samkommuner har verneting der hovedadministrasjonen er. Selvstendige offentlige virksomheter har verneting der styret har sete.
Gjelder søksmålet fast eiendom, kan sak reises for domstol der eiendommen ligger. Gjelder søksmålet kontraktsforhold, kan sak reises det sted hvor den kontraktsrettslige forpliktelsen er eller skal oppfylles. Søksmål om erstatning kan reises der skaden oppsto. Søksmål om individuelle arbeidsforhold kan reises i rettskretsen arbeidet foregår. For sjøfartsforhold kan sak reises der skipet har hjemsted. Arveforhold kan reises sak om der avdøde hadde alminnelig verneting. Ved forbrukerforhold hvor avtale er inngått på næringsdrivendes faste forretningssted (typisk i butikk), skal sak reises i rettskretsen hvor forretningsstedet ligger. Saker mot staten og forsikringsselskap kan anlegges ved saksøkers alminnelige verneting. To parter kan også fritt avtale verneting uavhengig av de øvrige reglene.
Saker som først er løst i konfliktrådet, skal reises i den embetskrets forliksrådet tilhører.
Mangelfull stevning
Er stevningen mangelfull, skal saksøker gis adgang til å rette manglene innen en gitt frist. Hjelper ikke dette, skal saken avvises såfremt ikke «mangelen skyldes forhold den annen part bør ha risikoen for».
Partsevne
For å kunne reise sak for norsk domstol må man ha partsevne. Dette har :
I tillegg kan andre sammenslutninger innrømmes partsevne hvis retten finner at de har det etter en samlet vurdering hvor det særlig legges vekt på:
For vurderingstilfellene er partsevne-begrepet relativt og vurderes for den konkrete sak og kan blant avhenge av om det er snakk om saksøker eller saksøkte. Partsevne har først og fremst blitt nektet i saker hvor sammenslutningene har hatt en svak struktur og «ad hoc»-preg, slik som en forening som stiftes kun for å kjøre en rettssak.
Domstolene skal av eget tiltak undersøke om partene har partsevne. Skulle en dom bli avsagt i en sak hvor en av partene ikke hadde partsevne, er dommen å anse som en «nullitet».
Prosessdyktighet
Prosessdyktighet er evnen til å kunne opptre i en rettssak og utføre prosessuelle handlinger.
Alle myndige personer er prosessdyktige som utgangspunkt. Personer som misbruker rettsapparatet ved gjentatte ganger å anlegge saker som «utvilsomt ikke kan ha et fornuftig formål», kan nektes å føre sak. Bestemmelsen ble vedtatt etter den såkalte Prosessløve-dommen hvor en person som ikke var erklært sinnssyk, anla utallige søksmål uten reelt grunnlag.
Umyndige etter norsk lov, personer under 18 år og andre som er umyndiggjort, er ikke prosessdyktige. Sinnssyke og psykisk utviklingshemmede har prosessdyktighet i den grad de «er i stand til å vareta sine egne interesser under saken».
Rettskrav som søksmålsgjenstand
For at en sak skal kunne reises, må saken dreie seg om et rettskrav, et krav underbygget av rettsregler. Grunnlaget for et slik krav er at et visst faktum kombinert med rettsregler gir grunnlag for et krav en domstol kan gi medhold i eller ikke. Eksempelvis ble en sak gyldighet av vedtak om endring av bordtennisregler avvist av Høyesterett. Også moralske, faglig og etiske krav faller utenfor domstolenes område hvis ikke de er grunnet på rettsregler. Det er også reist en rekke saker for norske domstoler om krav til medlemskap i foreninger, men Høyesterett har gått langt i å innrømme foreningene selvstyre, men hvor spørsmålet har vært av stor betydning for den som rammes og spørsmålet kan reises uten religiøse eller politiske vurderinger, vil saken kunne reises for norsk domstol.
Det kan heller ikke reises spørsmål om rene jusspørsmål som ikke har sammenheng med et konkret saksforhold. Dermed kan man ikke på generelt grunnlag gå til sak for å kjenne en lov eller forskrift ugyldig uten at det har konkret betydning for den som saksøker.
Rettslig interesse
Begrepet rettslig interesse er fra den tidligere tvistemålsloven, men viser til flere vilkår som må foreligge for å reise en sak også etter den nye tvisteloven, selv om uttrykket ikke lenger er i bruk. I praksis hadde det utviklet seg to hovedvilkår for at rettslig interesse skulle foreligge: Kravet måtte være «aktuelt», og partene måtte ha tilstrekkelig «tilknytning» til saken. Begrepet «rettslig interesse» er en samlebetegnelse for disse to vilkårene og noen ganger også for kravet om at søksmålsgjenstanden skal være et rettskrav.
Forarbeidene til tvisteloven fremholdt at gjeldende rett før loven skulle videreføres med den nye loven. De tre vilkårene (søksmålsgjenstand, aktualitet og tilknytning) er nå lovfestet i tvisteloven § 1-3, hvor det først er gitt en bestemmelse om at saken må gjelde et rettskrav; deretter heter det: «Den som reiser saken, må påvise et reelt behov for å få kravet avgjort i forhold til saksøkte. Dette avgjøres ut fra en samlet vurdering av kravets aktualitet og partenes tilknytning til det.» Uttrykket «reelt behov» svarer nå i en viss grad til det tidligere begrepet «rettslig interesse» og er sammensatt av kravet om aktualitet og tilknytning.
Hva som skal til for å ha rettslig interesse, skiller seg noe ut ifra hva slags søksmål som reises. For et fullbyrdelsessøksmål må i utgangspunktet kravet være misligholdt eller forfalt (aktuelt), og kravet må tilhøre saksøkeren (tilknytning). For fastsettelsessøksmål må saksøker ha et aktuelt behov for å få rettsforholdet fastsatt mellom partene. Er en av partene avdød, vil vanligvis slikt behov ikke lenger foreligge.
Det kan ved fastsettelsessøksmål noen ganger være aktuelt å la noen som ikke direkte eier kravet, få reise sak. Dette gjelder spesielt krav som ikke tilhører noen som kan ta vare på dem selv, slik som dyrene eller naturen. I utgangspunktet vil slike søksmål avvises, men visse organisasjoner kan få reist saker om miljø- eller dyrevernspørsmål. Tvisteloven gir selv i § 1-4 foreninger og stiftelser mulighet til å reise sak om forhold som ligger innenfor organisasjonens «formål og naturlige virkeområde» om de har rettslig interesse.
Alternative tvisteløsninger
Tvisteloven har regler om alternative løsninger til dom i en domstol for å løse tvister. Partene har plikt til å undersøke om de kan løse saken i minnelighet før saken løses.
Megling i konfliktråd
Konfliktrådet ble etablert ved konfliktrådsloven av 1991 og er en permanent og landsomfattende ordning. Rådet mekler i tvister hvor noen har påført andre «en skade, et tap eller en annen krenkelse». Rådet brukes mest for straffesaker, men kan også benyttes for sivile saker, slik som for nabotvister.
Megling i konfliktrådet skjer etter samtykke fra begge parter. Bruk av konfliktrådet er gratis og det benyttes ikke advokater. Meglerne ved rådet er ikke jurister.
Utenrettslig megling
Utenrettslig megling kan avtales mellom partene og gjennomføres etter tvistelovens regler. Avtale om utenrettslig megling skal være skriftlig og angi at tvistelovens regler gjelder. Partene kan da selv finne megler eller få en oppnevnt av retten. Megleren kan «sette fram forslag til løsning og gi uttrykk for styrke og svakhet i partenes rettslige og faktiske argumentasjon».
Voldgift
Voldgift er et gammelt instrument i for privat rettergang sivile saker som særpreges ved at partene selv velger hvem som skal avgjøre tvisten og hvordan saksgangen skal være. Dommer ved voldgiftsdomstoler får rettskraft på lik linje som vanlige dommer, med noen viktige unntak. For det første er en voldgiftsdom ofte raskere enn den alminnelige domstolen. Saksbehandlingen er enklere, noe som kan øke faren for et feil materielt resultat, men dette oppveies av at partene er enige om dommeren i saken. Dessuten kan en voldgiftsdommer ikke ankes for offentlige domstoler. For det andre vil ikke resultatet publiseres på samme måte som en vanlig dom. Dette er grunnen til at mange forretninger ønsker å benytte voldgift, slik at saken ikke kommer ut i media. Ulempen er at man ikke har den samme perjudikatsverdien av en voldgiftsdom. For det tredje må voldgift avtales på forhånd.