cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harebakken
Etter år 2000 er kjøpesenteret utvidet, og busstoppestedet er utvidet til busstasjon. Her stopper ekspressbussene mellom Sørlandet og hovedstaden, blant andre Sørlandsekspressen.
Laiwu
Laiwu (kinesisk: 莱芜市; pinyin: Láiwú Shì) er et lite byprefektur midt i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.
En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Administrative enheter
Laiwu består av to bydistrikter:
Torleiv Anda
Torleiv Anda var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han tok cand.mag.-eksamen i 1948 og tilbragte sine tre første yrkesår i Sosialdepartementet, før han kom til Utenriksdepartementets presseavdeling. I 1959 ble Anda presseattaché ved den norske Washington-ambassade og derefter i Bonn. Efter ambassaderådtiden i London kom han hjem til UD hvor han ble byråsjef og derefter fikk underdirektørjobb i presseavdelingen, i Tim Greves sjefstid. Han var deretter ambassadør i Peking, Australia og sist Israel. Han hadde i tiden i Israel nære og gode kontakter med den politiske ledelsen for palestinerne i de israelskokkuperte områdene Vestbredden og Gazastripen. Han hevdet selv at den som kanskje fremfor alt hadde hjulpet ham å opprette dette kontaktnettet, var den palestinsk pressemann, redaktør Hanna Siniora i Jerusalem-avisen Al-Fajr. Anda hadde opprinnelig et ukritisk syn på Israel, men i løpet at tiden som ambassadør i landet snudde det til sterk skepsis, og tilsvarende sympati for palestinernes sak.
Som pensjonist bosatte han seg i Mandal, hvor han også engasjerte seg i lokalpolitikken som representant for Arbeiderpartiet og i Lions.
Han satt i tysk konsentrasjonsleir under andre verdenskrigen.
Hav gav i 1989 ut Intifada: opprør mot Israel, en svært kritisk bok om landets metoder overfor palestinerne under den første intifada.
Loppi
Loppi (eldre svensk: Loppis ) er en kommune i landskapet Egentliga Tavastland i Finland. Kommunen har cirka 8 000 innbyggere og et areal på 655,99 km² hvorav 58,37 km² er vann. Loppi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Hyvinge, Tavastehus, Janakkala, Högfors, Riihimäki, Tammela og Vichtis.
Det sovjetiske Bronsesoldat-monumentet i Tallinn
Bronsesoldaten (estisk: Pronkssõdur), eller Tõnismäemonumentet, er et stalinistisk monument bestående av en statue som forestiller en soldat i sovjet-stalinistisk militæruniform. Statuen ble reist i det sentrale Tallinn i Estland som et minnesmerke over Den røde armés erobring av de baltiske landene i 1944, og anses av esterne som et symbol på den sovjetiske okkupasjonen som varte frem til 1991.
Den 27. april 2007 meddelte de estiske myndighetene at de hadde flyttet statuen fra sin plass; den 30. april ble monumentet satt opp igjen på en militær kirkegård. Beslutningen ble mislikt av Estlands store russiske minoritet, og voldsomme protester utbrøt som en følge av det, senere kjent som Bronsenatten. Russland truet med sanksjoner mot Estland og anklaget estlenderne for å være «fascister».
Ștefan Câlția
Ștefan Câlția (født 15. mai 1942 i Brașov) er en rumensk kunstmaler.
Câlțias foreldre (faren var fabrikkarbeider, mens moren var hjemmeværende husmor) hadde åtte barn, og Ștefan gikk på barneskole i Făgăraș, dit familien hadde flyttet da han var to år gammel. Etter endt grunnskole prøvde han å komme inn på teologiseminaret, men strøk til musikkeksamen, og begynte å arbeide som ufaglært arbeider på en byggeplass mens han gikk på kveldsgymnas.
Mellom 1959 og 1963 gikk han på Kunstgymnaset i Timișoara, med Julius Podlipny som en av sine lærere. I 1964 arbeidet han som kunst- og håndverksIærer på en grunnskole i landsbyen Șercaia. I 1970 avsluttet han sine studier ved Kunstakademiet «Nicolae Grigorescu» i București med Corneliu Baba som hovedlærer, og i 1971 oppholdt han seg med et studiestipend i Italia.
Fra 1970-årene av har han holdt mange utstillinger i Norge, Sveits, Holland, Danmark, og Romania. I 1993 ble han utnevnt til professor ved Kunstakademiet i Bukarest, og i 2004 ble han rektor. Maleriene hans er blitt innkjøpt av blant annet Museet for Samtidskunst i Oslo og «Museet for fantastisk kunst» i Gruyere, Frankrike.
Han bor og arbeider vekselvis i București og i landsbyen Șona.
Tammela
Tammela er en kommune i landskapet Egentliga Tavastland i Finland. Kommunen har cirka 6 600 innbyggere og et areal på 715,13 km² hvorav 74,75 km² er vann. Tammela er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Forssa, Tavastehus, Jockis, Högfors, Loppi, Nummi-Pusula, Somero og Urjala.
Bøgata (Oslo)
Bøgata (1–31, 2–32) er en gate på Kampen i Bydel Gamle Oslo. Den går fra Normannsgata til Ensjøveien.
I 1897 ble gata oppkalt etter en løkke som het Bøløkka. Gatas nedre del følger den gamle oppkjørselen til løkka. Den nordlige delen av gaten går gjennom Kampen park.
Dubailand
Dubailand i De forente arabiske emirater er planlagt å bli verdens største underholdningskompleks. Dubailand kommer til å bestå av en hel rekke fornøyelsesparker. Da planene ble offentliggjort i 2003, var Dubailand et av de mest ambisiøse underholdningsprosjektene verden hadde hørt om. Finanskrisen har imidlertid lagt en stor demper på hele prosjektet, og det er fremdeles uvisst når Dubailand vil åpne.
Dubailand vil inneholde flere kjente parkkonsepter som Legoland, Universal Studios og Six Flags.
Ostri
Ostri eller Åstre er en elv i Innlandet fylke. Elven har utspring i Breheimen og renner gjennom Bråtådalen før den renner ut i Ottaelva ved Dønfoss bru i Skjåk. Den har en lengde på 32,74 km fra det sted Mysubytta (15,92 km) slutter seg til, andre betydelige tilløpselver er Tundre eller Tundra (24,63 km), Kollungselvi (7,73 km), Tverrådalsåi (7,10 km), Surtbytta (5,73 km med sine to greiner Spranggrovi 4,89 km og Handspiknosgrovi 2,92 km) og til sist Søvra (10,96 km). Åstri har et nedbørfelt på 466 km2 og drenerer nordøstlige deler av Breheimen. Nesten hele nedbørfeltet er over 1000 moh. . Nedbørsfeltet grenser i vest til Jostedølas og Mørkrisdalselvis nedbørsfelt.
Bråtådalen er utgangspunkt for fotturer i Breheimen og Jostedalen.
Ostri ble i 1993 vernet mot kraftutbygging i Verneplan IV for vassdrag.
Billingstad stasjon
Billingstad stasjon er en jernbanestasjon for lokaltoget på Drammenbanen på Billingstad i Asker. Stasjonen ble åpnet i 1919.
Satriani Live!
Satriani Live! er et konsertalbum og en DVD fra den amerikanske gitaristen Joe Satriani.
Albumet er et dobbeltalbum, og er fra en konsert 2. mai 2006 i Anaheim, California. Det ble utgitt 31. oktober 2006, sammen med en dobbelt-DVD med samme tittel, og fra samme konsert.
Sporliste
Alle spor av Joe Satriani.
Disk 1
Disk 2
Slaget ved Mons Gaurus
Slaget ved Mons Gaurus (Gaurus-fjellet) var et slag mellom Den romerske republikk og Samnium i 342 f.Kr. Slaget ble vunnet av romerne, som var anført av Marcus Valerius Corvus. Det ble utkjempet ved foten av Mons Gaurus, nær Cumae, og var det mest bemerkelsesverdige slaget i Den første samnitterkrig (343 f.Kr. – 341 f.Kr.)
Det er sagt av Karthago, en alliert av Roma på denne tiden, gratulerte seierherrene ved å sende dem en gyllen krone for Jupiters tempel.
Historikeren Barthold Georg Niebuhr anså dette slaget for å være svært viktig i etableringen av den romerske republikk.
Tikamp
Tikamp (10-kamp), (øvelsen kalles også for dekatlon, fra gresk deka for ti), er en friidrettsøvelse som er satt sammen av 10 separate øvelser. Tikamp kommer under en øvelsesgruppe innen friidretten som blir kalt mangekamp.
Om øvelsen
Tikamp for menn har stått på det olympiske programmet siden 1912, og det har vært kåret norgesmestere i øvelsen siden 1914. Kvinnene konkurrerer tradisjonelt i sjukamp, og det er det som er kvinnenes mesterskapsøvelse i mangekamp. Tikamp for kvinner har også sin offisielle verdensrekord, og det er registrerte resultat fra så tidlig som 1980.
I hver øvelse omgjøres utøvernes resultater til poeng i henhold til en skala fra det internasjonale friidrettsforbundet (World athletics), og resultatet i konkurransen rangeres etter er den sammenlagte poengsummen. Det er resultatet i hver enkelt øvelse som gjøres om til poeng, mens plasseringen innbyrdes mellom utøverne har ikke betydning for poengsummen.
I de tekniske øvelsene lengde, kule, diskos og spyd får utøverne tre forsøk, hvorav det beste teller. Høyde og stavsprang utføres på vanlig måte, der utøvere som greier en høyde får tre nye forsøk på neste høyde (alltid 3 cm opp i høyde og 10 cm i stavsprang, med muligheter til å stå over høyder underveis). I løpsøvelsene deles utøverne inn i heat, oftest seedet (sortert) etter personlige rekorder eller årsbeste-resultater.
Verdens beste utøvere i tikamp blir ofte ansett som de ultimate idrettsutøverne, på grunn av kravet til allsidighet innen tradisjonelle, og ulike klassiske øvelser.
Konkurranser
Offisielle konkurranser i tikamp for menn arrangeres over to dager. Dag 2 er ansett som den hardeste dagen, med teknisk krevende øvelser og anstrengelsene fra dag 1 fortsatt i kroppen. Det konkurreres med følgende program og rekkefølge:
Offisielle konkurranser i tikamp for kvinner arrangeres også over to dager. Rekkefølgen på de tekniske øvelsene har byttet dag i forhold til mennenes program. Dette er for økt fleksibilitet, og mulighet for å arrangere konkurranser for kvinner og menn på samme stadion, over de samme to dager. Det konkurreres med følgende program og rekkefølge:
Verdensrekordene
Verdensrekorden (2018) for menn innehas av Kevin Mayer fra Frankrike med 9126 poeng satt i Talence, Frankrike 15-16. september 2018 med følgende serie:
10.55/+0.3 (100 m), 7.80/+1.2 (lengde), 16.00 (kule), 2.05 (høyde), 48.42 (400m), 13.75/-1.1 (110 m hekk), 50.54 (diskos), 5.45 (stav), 71.90 (spyd), 4:36.11 (1500m). Verdensrekorden (2005) for kvinner innehas av Austra Skujyte fra Litauen med 8358 poeng for følgende serie: 12.49 (100 m), 46.19 (diskos), 3.10 (stav), 48.78 (spyd), 57.19 (400m) / 14.22 (100 m hekk), 6.12 (lengde), 16.42 (kule), 1.78 (høyde), 5:15.86 (1500 m).
De norske rekordene
Det er ikke notert en offisiell norsk rekord i tikamp for kvinner ennå da sjukamp er vanligere for dem, men Lene Secher Myrmel fra Bergen og Idrettslaget Fri har bestenoteringen på 5377 poeng fra 2006, med følgende serie: 14.1 (100 m), 42.47 (diskos), 2.60 (stav), 36.50 (spyd), 67.1 (400m) / 16.9 (100 m hekk), 4.62 (lengde), 10.70 (kule), 1.49 (høyde), 6:52.6 (1500 m).
UK Championship
UK Championship er en profesjonell snookerturnering. Den blir ranket som den nest største etter VM. Den første turneringa ble spilt i 1977 under navnet United Kingdom Snooker Championship, men da var det bare britiske spillere som fikk delta. Patsy Fagan vant den første finalen etter 12 partier mot Doug Mountjoys 9. Gevinsten var da £2000.
I 1984 ble reglene endra til at alle profesjonelle spillere kunne delta, og turneringa fikk rankingstatus. Fram til 2005 hadde bare spillere fra Storbritannia og Irland vunnet. I 2005 vant kinesiske Ding Junhui.
Ola Honningdal Grytten
Ola Honningdal Grytten (født 30. mai 1964 i Göteborg) er professor i økonomisk historie ved Norges handelshøyskole (NHH) i Bergen.
Han har vært spesialrådgiver for Norges Bank og professor II ved NTNU Ålesund. I tillegg har han vært medlem av beredningsgruppe for Sveriges Riksbank.
Utdannelse og yrkeserfaring
Grytten er født av norske foreldre i Gøteborg og vokste opp i Ålesund. Han er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøyskole (1986–1990) og cand.oecon. fra samme sted (1990–1992). Han fullførte doktorgraden på NHH i 1994 (1992–1994). I forbindelse med doktorgradsarbeidet tilbrakte han halvannet år ved London School of Economics and Political Science (LSE). Han har vært stipendiat og førsteamanuensis ved NHH og Universitetet i Bergen (UiB) før han i 1999 ble professor ved NHH. Han har i tillegg vært sjefsredaktør for Scandinavian Economic History Review fra 2003 til 2007, redaktør for makroøkonomi og økonomisk historie i Problems and Perspectives in Managament siden 2017 og professor II og spesialrådgiver i Norges Bank (2001–2010 og 2017-2021). I perioden 2011-2012 var han ansatt som forskningsleder i prosjekt hos DNB og fra 2012 som professor II ved Høyskolen i Ålesund, som nå er en del av Norges Teknisk Naturvitenskapelige Universitet (NTNU).
Grytten har vært professor II ved Hauge School of Management siden 2013, samt nasjonal forskningsleder og ekspertrådgiver for internasjonalt forskningsprosjekt om økonomisk statistikk, med vekt på å konstruere sammenlignbare økonomiske tidsserier for østeuropeiske land (BALTIC100). Han var medlem av det regjeringsoppnevnte utvalget som evaluerer pensjonsreformen 2020-2021 og var leder for det regjeringsoppnevnte inntektsutvalget for jordbruket 2021-2022.
Grytten satt 2011-2016 i programstyret for forskningsstiftelsen Riksbankens Jubileumsfond i Sverige. Han har vært med å vurdere faget økonomisk historie på svenske høyskoler og universiteter.
Grytten har vært forfatter, medforfatter og bidragsyter av nærmere 50 bøker bøker og om lag 200 working og discussion papers, samt vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler publisert i norske og internasjonale forskningstidsskrift. Han har vært gjesteprofessor ved universiteter i Storbritannia, Nederland, USA Canada og Øst-Europa.
Forskningsområder
Grytten har særlig forsket på historiske makroøkonomiske serier for priser fra 1400-tallet, lønninger fra 1700-tallet og bruttonasjonalprodukt fra 1800-tallet og frem til i dag. Han har rekonstruert historiske nasjonalregnskaper for årene før offisiell nasjonalregnskapsstatistikk ble innført rett etter krigen. Gjennom hans arbeid har Norge fått en sammenhengende bruttonasjonalprodukt-serie fra 1800 og frem til i dag.
Han har også konstruert arbeidsledighetsstatistikk for krisene i mellomkrigstiden, ettersom datiden manglet pålitelig offisiell statistikk. Han konkluderer med at ledigheten 1920-1939 var en tredel av hva som tidligere hadde vært antatt. Dette bringer norske ledighetstall for perioden mer på linje med internasjonale anslag. Hans statistikker om nivået på arbeidsledigheten i 1930-årene er omstridt i enkelte historikermiljøer, fordi det har vært vanskelig å skaffe data for arbeidssøkere som ikke var fagorganisert. Han har fått internasjonal anerkjennelse for å ha brakt de norske ledighetstallene på et sammenlignbart nivå i forhold til internasjonal arbeidsmarkedsstatistikk.
Grytten har også beregnet nominelle og reelle norske lønner tilbake til 1726 etter industri og yrke og en egen norsk konsumprisindeks tilbake til 1492. De senere år har han konsentrert seg om å tolke resultatene av beregningene, blant annet gjennom artikler om historiske finanskriser i nasjonale og internasjonale tidsskrifter. I et av disse arbeidene påpeker han manglende samvariasjon mellom konjunkturer og inflasjonssykler og stiller spørsmål ved deler av grunnlaget for dagens inflasjonsmål for pengepolitikken. Noen av disse arbeidene er utført i samarbeid med samfunnsøkonomen Arngrim Hunnes.
Han har forsket på Hans Nielsen Hauges og haugianismens innvirkning på norsk næringsliv. Her har han hevdet at den var avgjørende for gjennombruddet for den moderne økonomi i Norge, særlig i kyststrøkene av landet. I dette arbeidet har han på grunnlag av originale kilder beregnet omfanget av haugianske investeringer helt tilbake til 1797. Dette er et tema det er skrevet relativt lite økonomisk historisk forskningslitteratur om tidligere. I 2021 var han redaktør for en antologi om haugianernes innvirkning på økonomi og næringsliv i Norge gjennom vel 200 år.
Grytten har vært forfatter av en rekke bøker om norsk makroøkonomisk historie og næringslivshistorie som dekker norsk økonomis utvikling fra 1700-tallet og frem til i dag. Han har vært redaktør for en artikkelsamling om historiske nasjonalregnskaper i de nordiske land med vekt på metodeologi og empiri. Han har videre skrevet en rekke bøker i bedriftshistorie og om bankhistorie. Den mest kjente handler om DNBs historie fra 1855 til 1990. I tillegg har han vært medforfatter og redaktør for bøker innen norsk og internasjonal økonomisk historie, samt i en bok og miljø og utvikling.
En av hans mest kjente bøker er imidlertid innen kriseøkonomi, sammen med førsteamanuensis dr. econ. Arngrim Hunnes. Her integreres kriseteori, krisemodeller, finansiell anatomi, metode og empiri til en sammenfattende fremstilling om internasjonal kriseøkonomi. I bøkene innen bedriftshistorie, har han integrert ren bedriftshistorie med andre fagfelt, som makroøkonomisk historie, makro- og mikroperspektiver.
I den senere tid har Grytten også levert flere bidrag innen historisk kriseøkonomi, hvor han kombinerer finans, makroøkonomi og økonomisk historie gjennom teori, metode og empiri. Innen kriseøkonomi har han spesielt spesialisert seg på finanskriser, bankkriser og boligmarkedet. I 2018 leverte han to bidrag om historiske og nåtidige boligbobler, hvor han peker på at boligbobler nesten uten unntak har karakter av å være såkalt ikke-euforiske. Det vi si at de er svært vanskelige å oppdage i samtid.
Fagprofil
Grytten regnes som en kvantitativt rettet økonomisk historiker med hovedvekt på makroøkonomi. I tillegg regnes han som en av Norges mest kjente kriseøkonomer. Hans arbeider bærer preg av at han er en økonom og historiker som særlig benytter kvantitative kilder og bearbeiding av disse kombinert med makroøkonomisk historisk forskning. Han har også benyttet denne forskningen som grunnlag for kommentarstoff i media.
Han står i dag som en fremtredende representant for den såkalte «bergensskolen» i økonomisk historie. Den bærer preg av kvantitativ og teoretisk rettet tilnærming til empirisk-historiske emner. Denne retningen har møtt betydelig motstand for sin forskningstilnærming i en del historikermiljø i Norge, fordi den regnes å være for tett knyttet opp til økonomifaget. Samtidig er den internasjonalt anerkjent og har blitt den dominerende retning innen økonomisk historie internasjonalt.
Grytten opptrer derfor ofte som ekspertkommentator i TV og radio og som spaltist i en flere aviser.
Annet engasjement
Grytten var medlem av det regjeringsoppnevnte utvalget som evaluerte pensjonsreformen (2020-2021) og leder av det regjeringsoppnevnte inntektsutvalget for jordbruket (2021-2022), det såkalte Grytten-utvalget, som la frem ny og utvidet statistikk for inntektsutviklingen i jordbruket, samt kom med forslag til hvordan inntektsutvikling og inntektsmuligheter i jordbruket kan måles empirisk.
Politisk har Grytten vist seg som en Israelsvenn, som samtidig er opptatt av palestineres og spesielt kristne palestineres situasjon. Han kan plasseres i sentrum-høyre av norsk politikk med sans for liberalisme, verdikonservatisme og et humanitært og kristent engasjement. Han har deltatt i et ekspanderende internasjonalt arbeid innen Frelsesarmeen og er medlem og leder for en rekke styrer i næringslivet og frivillige organisasjoner. Grytten er kronet til en av flere høvdinger for Igbo-folket i Nigeria.
Alexandre José Maria dos Santos
Alexandre José María dos Santos (født 18. mars 1924 i Zavala nær Inhambane i Mosambik, død 29. september 2021 i Maputo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Maputo fra 1974 til 2003 og ble kreert til kardinal i 1988. Dos Santos tilhørte Fransiskanerordenen.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ypäjä
Ypäjä er en kommune i landskapet Egentliga Tavastland i Finland. Kommunen har cirka 2 600 innbyggere og et areal på 183,26 km² hvorav 0,50 km² er vann. Ypäjä er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Jockis, Humppila, Loimaa, Koskis (på ett punkt) og Somero.
Fylkesvei 1318
Fylkesvei 1318 går mellom Ana og Nygård i Aremark kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 861.
Vikeså
Vikeså er et tettsted og administrasjonssenteret i Bjerkreim kommune, sør i Rogaland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ved Europavei 39 et par mil sør for Ålgård. Fra Vikeså går riksvei 503 til Byrkjedal i Gjesdal kommune.
FN-parken
Like sør for sentrum ligger en FN-park med en bauta til minne om den første norske soldaten som omkom i en FN-operasjon. Det skjedde da Annbjørn Gjedrem fra Bjerkreim ble skutt ned med harpunliknende gjenstand under vakttjeneste mens han var soldat i DanNor III. Tidligere FN-ambassadør Ole Ålgård stod for avdukingen av minnebautaen, som var reist av Rogaland FN-Veteranforening, på FN-dagen i 1994. I 2005 ble det reist åtte miniatyrbautaer over de andre fra Rogaland som har mistet livet i FN-tjeneste.
Ebbsfleet International stasjon
Stratford International stasjon er en stasjon på høyhastighetslinjen High Speed 1, rundt 16 km utenfor Stor-Londons østre grense.
Stasjonen ble tatt i bruk 19. november 2007, en tid etter at høyhastighetslinjen ble åpnet, fordi sikkerhetsutstyret skulle hentes fra den tidligere endestasjonen Waterloo.
To av de seks plattformene betjener Eurostars internasjonale trafikk, de andre betjener nasjonal høyhastighetstrafikk. Northfleet stasjon ligger i en avstand på rundt 350 m, gangavstanden er imidlertid over 1 km. Stasjonene har ingen direkte jernbaneforbindelse med hverandre. På grunn av lange veier blir den derfor ikke ofte brukt som overgangsstasjon, de fleste passasjerene bruker Gravesend eller Greenhithe, disse har gode bussforbindelser til Ebbsfleet International.
Audacity
Programmet følger med en rekke store GNU/Linux-distribusjoner, og er oversatt til en mengde språk, blant annet norsk.
Funksjonalitet
Man kan gjøre enkel klipping og liming mellom flere lydspor. Man kan zoome ut og inn på lydsporene, og hvis man zoomer langt nok inn, kan man justere lydbølgen manuelt ned til minste detalj. Audacity har en mengde filtere og effekter, for eksempel til å reversere, invertere, endre hastighet og tonehøyde, frekvensfilter og støyfjerning. Det er ingen grense for hvor mange ganger man kan angre. Programmet støtter plugginer i tre formater, nemlig VST, LADSPA og plugginer skrevet i skriptspråket Nyquist. Man trenger ikke kompilator for å skrive sine egne Nyquist-plugginer.
Audacity er ikke lagd for komponering av musikk. Tidsskalaen er trinnløs (tilnærmet), ikke oppdelt i takter. Audacity inneholder ingen lydeksempler, men det går an å lage en tone med en spesifisert frekvens og bølgeform.
Støttede formater
Programmet kan importere og eksportere lyd i formatene WAV, Ogg Vorbis og MPEG-lyd (inkludert MP2 og MP3-filer, eksport vha. LAME). Det er også mulig å importere rådata. Man kan også spille inn analog lyd fra mikrofon, CD-stasjonen, lydutgangen eller lydinngangen.
Audacity har sitt eget xml-baserte lagringsformat for lagring av prosjektfiler, som består av en tekstfil med filendelse .aup og en mappe som inneholder en mengde .au-filer.
Kompilering
Audacity er basert på visualiseringsverktøyet wxWidgets, et bibliotek til å lage grafiske multiplatformsprogrammer. Versjon 1.2 og tidligere av Audacity krever at wxWidgets er kompilert uten tilleggene gtk2 eller unicode. Versjon 1.3 av audacity støtter den nyeste wxWidgets, men er foreløpig (januar 06) i betaversjon. Bibliotekene libmad, libsndfile og Vorbis er frivillige. Under Linux/UNIX kompileres Audacity på den vanlige måten, se forklaring.
LAME-biblioteket for eksportering av MP3 legges til etter kompilering via menyen i Audacity.
Alexander Graham Bell
Alexander Graham Bell (født 3. mars 1847 i Edinburgh i Skottland, død 2. august 1922) var en skotsk-amerikansk oppfinner, vitenskapsmann, ingeniør og innovatør. Bell var opprinnelig døvelærer og fysiolog. Han blir ofte feilaktig kreditert for å ha oppfunnet telefonen, som han søkte om patent på den 14. februar 1876 og demonstrerte første gang den 25. juni samme år på en messe for hundreårsjubileet for USAs uavhengighet. Den 25. september 2002 ble han fratatt anerkjennelsen som oppfinner av telefonen av den amerikanske kongressen, som ga den til Antonio Meucci.
Han grunnla Bell Telephone Company i juli 1877, som senere ble til American Telephone and Telegraph Company. Ingeniører fra Bell Telephone Laboratory hadde under arbeidet definerte en «transmission unit», som er en standard for å beregne forholdet mellom effektnivåer. I året etter Bells død omdøpte de enheten til bel (symbolet B). Av praktiske grunner anvendes enheten desibel (dB), som er en tiendedels bel.
Bell var forfekter av oralisme (undervisning av tunghørte og døve via talemetoden) og motstander av tegnspråk. Han var også en tidlig støttespiller av arvehygiene.
Oppfinnelsen av telefonen
I 1874 steg trafikken i telegrafbeskjeder mye, og ble beskrevet som «nervesystemet for handel» i ord av Western Union-presidenten William Orton. Orton hadde kontakt med oppfinnerne Thomas Edison og Elisha Gray, for å prøve å finne en måte for å sende mangfoldige telegrafbeskjeder på hver telegrafsamtale og samtidig unngå å lage nye linjer. Da Bell nevnte til Hubbard og Thomas Sanders, foreldre til to av Bells studenter, at han arbeidet med en metode for å sende mangfoldige toner på en telegrafledning ved å bruke en multirør-enhet, begynte Hubbard og Sanders å støtte Bells eksperimenter finansielt. Hubbards patentkontor Anthony Pollok skulle skaffe patent på telefonen.
Bell klarte å ansette en assistent ved navn Thomas A. Watson som var en erfaren elektrisk og mekanisk designer. Bell og Watson eksperimenterte med akustisk telegrafi i 1874 og 1875. 2. juni 1875, plukka uheldigvis Watson opp en av røra og Bell på mottaker-enden hørte harmonien i røra, harmonien skulle ikke nødvendigvis høres, for den skulle sende tale. Videre utover dette klarte de 1. juli å sende stemmeaktige lyder, men ikke klar tale.
Imens holdt også Elisha Gray på å eksperimentere med akustisk telegrafi og fant ut en måte å sende tale, ved å bruke vannsendere. Mandag 14. februar 1876, framsatte Elisha Gray et forslag ved USAs patentkontor, en telefon som brukte vannsendere. To timer før, mandag 14. februar 1876, framsatte Bells advokat en søknad ved patentkontoret for den samme telefonen. Det er en debatt om hvem som kom først.
Bells telefonfirma ble opprettet i 1877, og i løpet av 1886 eide over 150 000 personer i USA en telefon. Bell og investorene hans ble millionærer. Bells firmaingeniører gjorde mange andre forbedringer på telefonen. Dette gjorde at telefonen har utviklet seg til å være et av de mest vellykkede produktene gjennom historien.
Utrechtsk-alblasserwaardsk
Utrechtsk-alblasserwaardsk er en gruppe nederlandske dialekter som er sterkt preget av den hollandske. De tales i de største delene av provinsen Utrecht, i den sørøstligste delen av Zuid-Holland og i en liten del av Gelderland - avhengig av hvordan området defineres. Delen som faller i Gelderland og ellers øst for raet Utrechtse Heuvelrug regnes som regel som en egen gruppe, eemlandsk, på grunn av at de har flere fellestrekk med dialektene lengre øst.
Bortsett fra relasjonen til (sør)hollandsk og eemlandsk har utrechtsk-alblasserwaardsk også ook et dialektkontinuum med brabantsk og sørgeldersk. En vanlig grense er isoglossen mellom gij og jij. I dette tilfellet trekkes grensen mellom utrechtsk og sørgeldersk tvers over Betuwe og plasseres culemborgsk i den utrechtske gruppen mens tielsk faller under sørgeldersk.
Det er ikke mye litteratur på denne dialekten, men byutrechtsk brukes blant annet i revyer av artister som Rijk de Gooyer og Tineke Schouten. Dialekten brukes nå av rundt 330 000.
Lotusfamilien
Lotusfamilien (Nelumbonaceae) er en plantefamilie i ordenen Proteales av egentlige tofrøbladete planter (Eudicotes). Familien har bare én kjent slekt Lotusslekten (Nelumbo), med to tropiske arter – Nelumbo lutea og Nelumbo nucifera (eller eventuelt kun en art med to underarter ). N. lutea vokser naturlig i Amerika, mens N. nucifera er en asiatisk art.
Lotusslektens arter er urter som lever i vann, og som har jordstengler (rhizomer) som er spiselige og brukes blant annet i japansk og kinesisk matlaging. Bladene hos lotus er store og har sentralstående bladstengel. Blomstene bæres en og en på lange stengler. De har 2-5 begerblad som gradvis går over i 20-30 kronblader i spiral. Blomsterfargen er gul, rosa eller rød. Blomsten har 200-400 lange pollenbærere. Fruktemnet er helt særegent; det er mange frie fruktblader (apokarpi) som er nedsenket i en stor, svampaktig, omvendt kjegleforma blomsterbunn. Pollinering skjer ved hjelp av biller.
Navnet Nelumbo kommer av det singalesiske ordet "Nelum". Arten Nelumbo nucifera eller «hellig lotus» er kjent som nasjonalblomst i India og Vietnam. Gruppen må ikke forveksles med tiriltungeslekten (Lotus) i erteblomstfamilien hvor bare navnet er likt, og kan skape forvirring. Lotus kan også forveksles med arten tigerlotus (Nymphaea lotus) i Egypt, som tilhører nøkkerosefamilien.
Taksonomi og arter
Lotusfamiliens klassifikasjon er en av de store overraskelsene som de nyere, genetiske metodene innen plantetaksonomien har frambrakt. Alle nyere undersøkelser plasserer familien sammen med platanfamilien og proteafamilien i ordenen Proteales. Tidligere klassifikasjoner som Takhtajan- og Cronquist-systemene, plasserte lotusfamilien som nære slektninger til nøkkerosefamilien som lotus i stor grad ligner på morfologisk (med unntak av fruktemner/frukt). I tillegg er lotus morfologisk svært ulike proteafamilien (hovedsakelig busker og trær) og platanfamilien (trær). Denne ordenen plasseres blant de basale tofrøbladete og ikke blant de basale blomsterplantene der nøkkerosefamilien plasseres (se APG III-systemet). Den morfologiske likheten mellom nøkkeroser og lotus er altså ett eksempel på konvergent evolusjon og ikke resultat av felles evolusjonær historie.
Den taksonomiske plasseringen av de to artene i gruppen, omfatter:
Symbolikk
Lotusartene har stor symbolsk og religiøs betydning i sitt opprinnelige vokseområde fra Afghanistan i vest til Vietnam i øst.
For nærmere beskrivelse, se: Lotusblomst.
Øvre Buskerud krets
Øvre Buskerud krets av Norges speiderforbund er en krets innen speiderbevegelsen.
Den er lokalisert som navnet tilsier, i øvre del av Buskerud og omfatter følgende speidergrupper:
Kretsen har mye nær kontakt innad, og det arrangeres ofte aktiviteter på tvers av gruppene, deriblant kretsbannerkonkurranse som blir avholdt hvert år, og der første-, andre- og tredjeplass kvalifiserer til NM i speiding. Jota/Joti, Nattmanøver, og tenkedagsmarkering er andre arrangementer. Oppdatert arrangementplan kan du finne ved å besøke kretsens nettsider.
Historie
Kretsens spede barndom startet da 1. Hønefoss speidertropp ble opprettet 27. april 1915. To år senere, i 1917 blir Buskerud krets av Norsk Speidergutt-Forbund (NSF) stiftet. I de påfølgende årene har 1. Hønefoss stor aktivitet, og det blir arrangert flere leirer og turer. Samt at tanken på eget husvære vokser. I 1922 blir «Slottet», den tidligere «Olsestua» i Hønefoss innviet i nærvær av NSFs hovedstyre. Dette er Norges første speiderhus. I 1926 arrangeres den første kretsbannerkonkurransen i kretsen, der 1. Hønefoss blir seierherre.
I 1953 utvides Buskerud krets, til å omfatte hele Ringerike og Jevnaker. Den blir derfor hetende Øvre Buskerud krets.
Peter Green
Peter Green (født Peter Allen Greenbaum; 29. oktober 1946 i Bethnal Green i London i England, død 25. juli 2020 på Canvey Island ) var en britisk blues-rockgitarist, låtskriver og en av grunnleggerne av bandet Fleetwood Mac.
Green har komponert mang kjente sanger, som "Albatross", "Black Magic Woman", "Oh Well", "The Green Manalishi (With the Two Prong) Crown" og "Man of the World", disse har alle dukket opp på singellister, og flere har blitt innspilt av en rekke musikere. Green var en hovedfigur i den "andre store epoken" av den britiske bluesbevegelsen. Eric Clapton roste gitarspillet hans, og BB King kommenterte: "Han har den søteste tonen jeg noen gang har hørt; han var den eneste som fikk meg til å kaldsvette."
Green var interessert i å uttrykke følelser i sangene sine, i stedet for å vise frem hvor raskt han kunne spille. Han hadde en egen klang.
I juni 1996 ble Green kåret til tidenes tredje beste gitarist i magasinet Mojo. Rolling Stone rangerte ham på nummer 58 på listen over "100 største gitarister gjennom tidene". Greens sound på instrumental "The Super-Natural" ble rangert som en av de 50 største gjennom tidene av Guitar Player. Som grunnlegger av Fleetwood Mac ble han innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame i 1998.
Oppvekst og tidlig karriere
Peter Greenbaum ble født i et fattig område av East End, og vokste opp under dårlige forhold. Peter var det yngste barnet i familien, med tre eldre søsken. Faren hans var skredder, og da moren ble syk flyttet familien til Putney i 1956. Det var rundt denne tiden at Peter fikk sin første gitar. Fra han var femten år begynte han å delta i forskjellige amatørband der han spilte elektrisk bass. I februar 1966 spilte han sologitar i keyboardisten Peter Bardens band, Peter B's Looners, der Mick Fleetwood spilte trommer. På dette tidspunktet hadde han forkortet etternavnet til Green.
Gjennombruddet med Bluesbreakers
Peter Green hadde muligheten til midlertidig å erstatte Eric Clapton i gruppen John Mayall & the Bluesbreakers under tre konserter. Da Clapton forlot Bluesbreakers i juli 1966, ble Green et permanent medlem av bandet. Clapton hadde et godt rykte som gitarist i Bluesbreakers, så presset på Green for å erstatte han var stort. Skeptiske fans kom imidlertid raskt til å sette pris på hans følelsesmessig melankolske gitarstil, som var inspirert av B.B. King og Freddie King.
Green skapte en unik gitarlyd med en markert diskant på sin 1959 Gibson Les Paul Standard ved å plassere gitarmikrofonen opp ned. Han kombinerte ofte dette med lang etterklang og gjennomtrengende vibrato.
Han spilte inn noen singler med John Mayalls Bluesbreakers og albumet A Hard Road i 1967, hvor han også debuterte som sanger. Det mest karakteristiske bidraget av Greens gitarspill på dette albumet er hans bidrag på "The Supernatural".
Grunnleggelsen av Fleetwood Mac
Green forlot Bluesbreakers i juni 1967 etter bare å ha spilt på ett album, akkurat som Clapton hadde gjort.
Green satte snart sammen sitt eget bluesband. Navnet på Greens nye band ble til slutt Fleetwood Mac, der navnet kom fra bandets rytmeseksjon bestående av Mick Fleetwood på trommer og John McVie på bass. Disse to musikerne hadde også spilte med Mayalls Bluesbreakers.
Bandets første album ble gitt ut under navnet Peter Greens Fleetwood Mac i februar 1968. Albumet var på salgslisten i mer enn ett år i England, med en topplasser på fjerdeplassen. Albumet inneholdt både bluesklassikere og noe nytt materiale, på samme måte som på Bluesbreakers album. Green, som aldri likte å være i rampelyset, hadde da endret gruppens navn til bare Fleetwood Mac.
Green ledet bandet i dets første periode på slutten av 1960-tallet. Bandets mest kjente sanger fra denne tiden inkluderer "Oh Well", "Man of the World" og den instrumentale hitlåten "Albatross". Bandets sang "Black Magic Woman", skrevet av Green,
ble en mye større hit da den ble spilt inn av Santana enn versjonen som Fleetwood Mac hadde spilt inn.
Den store suksessen med "Albatross", den påfølgende berømmelsen og oppmerksomheten han fikk plaget Green. Etter en konsert i München tok Green LSD. Selv har han sagt at han "dro på tur, og kom aldri tilbake". Greens personlighet endret seg dramatisk, han begynte å ha på seg en lang kappe, anla skjegg og hadde på seg et krusifiks. Hans bruk av LSD kan ha vært en medvirkende årsak til hans påfølgende schizofreni.
På slutten av 1970-tallet toppet Fleetwood Mac med ny besetning (uten Green) topplisten i USA med mer mainstream pop- og rock-album.
1970- og 1980-tallet
Peter Green forlot Fleetwood Mac i 1970 og erklærte at penger var onde og ga bort inntektene til veldedighet.
Deretter spilte han inn et veldig eksperimentelt jam session album, The End Of The Game, som solgte dårlig. I løpet av de første årene på 1970-tallet fortsatte han å være aktiv, nå som gjestemusiker med blant andre B.B. King, Memphis Slim og Toe Fat. Green hadde også en kort gjenforening med Fleetwood Mac i 1971 da Jeremy Spencer forlot gruppen. Green fløy også motvillig til USA for å hjelpe bandet med å avslutte deres pågående turne.
Han ble imidlertid stadig mer innadvendt, sluttet å spille og jobbet blant annet som gartner og portier. Green ble innlagt på grunn av sine psykiske problemer, og gjennomgikk ECT (elektrisk støtbehandling) på midten av 1970-tallet. Han var i en svake, søvnig tilstand i denne perioden. Han ble arrestert i 1977 etter å ha truet sin og Fletwood Macs regnskapsfører med en rifle, etter denne hendelsen ble sendt til en psykiatrisk klinikk i London.
Vennene overtalte han til å begynne å spille igjen, og på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet kom han med en serie album, inkludert In the Skies, Little Dreamer og White Sky. Albumet var av varierende kvalitet, men inneholdt likevel spor av Greens unike bluespill og gitarlyd.
1990-tallet og til 2020
Peter Green 2009. På 1990-tallet kom Green tilbake til musikkscenen, med bandet Peter Green Splinter Group, som i tillegg til ham besto av noen av hans musikkolleger, inkludert Cosy Powell. Splinter Group ga ut åtte album mellom 1997 og 2003.
Gary Moore, som ble inspirert av Green og også kjøpte Greens Gibson Les Paul-gitar i 1959, ga ut et hylleste-album med tittelen Blues for Greeny der han spilte Greens sanger. Moore opptrådte også på en konsert med Peter Green i august 1996. 12. januar 1998 ble Green innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame med gruppen Fleetwood Mac og spilte "Black Magic Woman" med Carlos Santana. I begynnelsen av 2004 ble en turné og innspillingen av et nytt album med Splinter Group avbrutt da Green forlot bandet og flyttet til Sverige. Rett etterpå startet han i The British Blues All Stars, men deres turné i 2005 ble også kansellert. Green sa at medisinene han tok for sine psykotiske symptomer, gjorde det vanskelig for ham å konsentrere seg og de tok bort ønsket om å spille gitar.
Personlige liv
Peter Green døde 25. juli 2020 i en alder av 73.
Fleetwood Mac singler
B-sidene varierer fra land til land, og forskjellige utgivelser har ofte forskjellige B-sider.
Solo singler
B-sidene varierer fra land til land, og forskjellige utgivelser har ofte forskjellige B-sider.
Gjestebidrag og andre grupper
Med Peter B's Looners
Med John Mayall
Med Eddie Boyd
Med Gordon Smith
MedOtis Spann
Med Brunning Sunflower Blues Band
Med Gass
Med Jeremy Spencer
With Peter Bardens
Med Memphis Slim
Med B. B. King
Med Dave Kelly
Med Country Joe McDonald
Med Toe Fat
Med Richard Kerr
Med Duffo
Med Mick Fleetwood
Med Brian Knight
Med SAS Band
Med Dick Heckstall-Smith
Fylkesvei 4466
Fylkesvei 4466 går mellom Kleppekrossen og Orstadkrossen i Klepp. Veiens lengde er 5,5 km.
Peter Green
Gjestebidrag og andre grupper
Med Chris Coco
Med Peter Gabriel
Enthroned
Enthroned et belgisk black metal band. Det ble startet i 1993 av Cernunnos. Sabathan var bassist og vokalist. Mens Cerenunnos spilte trommer.
De fant en gitarist etter en stund. Tseboath fra death metal bandet Slanesh.
Amerikansk lotus
Amerikansk lotus eller Gul lotus (Nelumbo lutea) er en akvatisk plante i Lotusslekten (Nelumbo), som vokser i Mexico, sørøstre USA, Honduras og i Karibia. Planteroten er spiselig og har vært i bruk blant flere indianerfolk i Mellom-Amerika. Detet er kanskje planten som kalles «macoupin» på Illinois-språket.
Amerikansk lotus har palatale (runde) blader og flere lag med kronblader som danner en inntil 20 cm stor blomst. Jordstengelen (rhizom) slår rot på bunnen av ferskvann, elver eller sumper, og bladene flyter i vannflaten. Det mest karakteristiske er den sentrale, oppstående og gule frøkapselen midt i blomsten. Pollineringen skjer ved biller. Planten tåler periodisk flom.
Epidermodysplasia verruciformis
Epidermodysplasia verruciformis (også kalt Lewandowsky-Lutz dysplasia eller Lutz-Lewandowsky epidermodysplasia verruciformis) er en ekstremt sjelden sykdom i huden som karakteriseres med menger av vorteaktige vekster, spesielt på hendene og føttene. Ingen kur er funnet, og forskere vet veldig lite om denne sykdommen. Det antas at sykdommen inntreffer i barndommen.
Tim Witherspoon
Tim Witherspoon (født 27. desember 1957 i Philadelphia, Pennsylvania, USA) er en amerikansk tungvektsbokser. Han var verdensmester to ganger. Noen måneder i 1984 hadde han WBC-tittelen, og i 1986 var han WBA-mester.
9. mars 1984 gikk han en tittelkamp om den ledige WBC-tittelen som Larry Holmes hadde avstått året før. Han møtte Greg Page i en jevn tolvrunders kamp som han vant knepent og ble dermed WBC-verdensmester. Men allerede etter noen få måneder, 31. august, tapte han verdensmestertittelen til Pinklon Thomas som vant på poeng.
Etter tapet mot Thomas vant han fem strake kamper og var klar for en ny tittelkamp, denne gang om WBA-tittelen. Han møtte den regjerende WBA-verdensmesteren, Tony Tubbs, 17. januar 1986 og vant på poeng etter 15 runder med dommersifrene: (144-143, 143-143, 144-141). Han beholdt WBA-tittelen i snaut elleve måneder. Han forsvarte tittelen 19. juli mot Frank Bruno, men tapte den mot James 'Bonecrusher' Smith. Smith vant på teknisk knockout etter å ha gulvet Witherspoon tre ganger i kampen som gikk 12. desember 1986.
Witherspoon bokset 69 kamper som profesjonell. Han vant 55, hvorav 38 på knockout, tapte 13 og 1 endte uavgjort.
Knøttene
Knøttene er den norske tittelen på den amerikanske tegneserien Peanuts («peanøtter»). Serien ble skapt av Charles M. Schulz og ble utgitt første gang 2. oktober 1950. Schulz fortsatte med å tegne serien til kort før sin død 12. februar 2000. Siste nye dagstripe ble således trykket 3. januar 2000 og siste søndagsside 13. februar 2000. Knøttene er en av de mest populære i tegneserienes historie med 17 897 tegneseriestriper utgitt alt i alt. På sitt meste gikk Knøttene i over 2 600 aviser og med 355 millioner lesere i 75 land, og ble oversatt til 21 forskjellige språk.
I Norge ble den lenge trykket i Aftenposten. Mange av stripene kom også i pocketbokform omkring 1970 på Chr. Schibsteds Forlag.
Bakgrunn
Knøttene hadde sin opprinnelse i Li'l Folks (småfolk), en ukentlig tegneserie som ble publisert i St. Paul Pioneer Press, en avis på hjemstedet til Schulz. Serien gikk i avisen fra 1947 frem til 1950, da den ble plukket opp av tegneseriesyndikatet United Feature Syndicate (UFS). Serien måtte bytte navn for å unngå forveksling med Al Capps Li'l Abner. UFS kom opp med navnet Peanuts, et navn Schulz selv ikke var så begeistret for. Han ville mye heller gi stripen navn etter dens hovedperson; «Gode gamle Charlie Brown». Uttrykket ble benyttet i den aller første stripen.
Charlie Brown som figur som hadde selvbiografiske trekk fra Schulz' eget liv.
Willy Sagnol
William «Willy» Sagnol (født 18. mars 1977) er en fransk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Knøttene
DVDs
DVDs Spedår Svensk Filmindustri.
Willy Sagnol
Sagnol var høyreback for AS Monaco FC, AS Saint-Étienne og til sist Bayern München, samt for.
Knøttene
Besetning
Den opprinnelige besetningen var liten, kun Baltus (Charlie Brown), hans beagle Sniff (Snoopy), Shermy og Patty (som ikke må forveksles med den senere Peppermint Patty). Stripen fokuserte fra starten av på Charlie Brown. Hans viktigste karaktertrekk er hans selvødeleggende stahet: han klarer aldri å vinne en kamp, men fortsetter å spille baseball; han klarer aldri å få en drage til å fly, men prøver likefullt. Andre ser dette som en beundringsverdig besluttsomhet i å forsøke sitt beste uansett odds. Selv om hans mindreverdighetskompleks var åpenbart fra begynnelsen, fikk han også inn noen slag selv, i omgangen med Patty og Shermy. Noen tidlige striper har også med romantisk tiltrekning mellom Charlie Brown og Patty eller Violet, som var den neste hovedfiguren som ble tilført stripen.
Alder
I løpet av de neste årene opptrådte Shermy og Patty sjeldnere, mens nye figurer ble introdusert. Schroeder og søsknene Lucy og Linus van Pelt debuterte som svært unge barn – Schroeder og Linus begge i bleier og uten å kunne snakke ennå. Snoopy begynte som en mer eller mindre vanlig hund som ikke hadde tankebobler.
Knøttene blir ikke eldre, bortsett fra når det gjelder spedbarn, som tar igjen de øvrige. Linus, for eksempel, ble født i løpet av de første par årene av serien. Han eldes fra spedbarn til Charlie Browns alder i løpet av de første ti årene, hvor vi får se ham lære å gå og å snakke ved hjelp av Lucy og Charlie Brown. Han slutter deretter å eldes og blir Charlie Browns klassekamerat i tredje klasse, og hans beste venn.
Snoopy
På 1960-tallet begynte stripen å fokusere mer på Snoopy. Mange av stripene dreiet seg heretter om Snoopys aktive fantasiliv, hvor han innbilte seg å være et flyveress fra første verdenskrig eller en ishockey-stjerne, til fornøyelse og bestyrtelse for barna, som undres på hva han holder på med, men som også iblant deltar.
Nye figurer
Schulz fortsatte å introdusere nye figurer i stripen, eksempelvis en jente, Patricia Reichardt, bedre kjent som Peppermint Patty. Patty er en påståelig, atletisk men ganske sløv jente som ryster Charlie Browns verden ved å kalle ham «Chuck», flørte med ham, og å gi ham komplimenter han er usikker på om han fortjener.
Hun medbringer også en ny gruppe venner, inklusive stripens første svarte figur, Franklin, og Peppermint Pattys boklærde sidekick Marcie Johnson, som kaller Patty «sjef» (Sir) og Charlie Brown «Charles» (alle de andre figurene kaller ham alltid «Charlie Brown»). Noen har spekulert om Peppermint Patty og Marcie er portretter av lesber, men dette kan godt være en intetsigende fantasi, særlig med tanke på jentenes felles hengivenhet overfor Charlie Brown.