cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stockholms blodbad
Hendelsesforløpet
Christian II konfererte med sine kapteiner i en privat konferanse i palasset. Kongen spurte erkebiskop Gustav Trolle om han kunne gå med på en minnelig ordning, men erkebiskopen ville ikke. I skumringen brøt danske soldater med lanterner og fakler inn den store hallen og fraktet vekk mange av gjestene. Klokken ti om kvelden ble de øvrige gjestene arrestert.
Olaus Petri ble så opprørt av henrettelsene at han skrek ut om det og holdt på å bli halshugget selv, men en tysker som hadde sett ham i Wittenberg berget livet hans ved å erklære ham som tysk.
De dømte ble halshugget på Stortorget i Gamla stan i løpet av de påfølgende tre dagene. Adel og riddere ble henrettet med sverd, borgere med øks, og vanlige folk og fattige ved henging. At det nettopp var så mange adelige som ble henrettet, har stilt andre massakrer, som for eksempel det senere Blodbadet i Rønneby, hvor det stort sett var vanlige folk som ble henrettet, litt i skyggen av hendelsene i Stockholm. Massakrer var ikke ukjente virkemidler for de stridende partene.
Riksrådmenn, rådsherrer, biskoper, adelige, frie bønder og borgere, alle som kunne tenkes å true den danske kongen, ble drept. Blodet rant ned i rennesteinen og likhaugene lå igjen i to dager til de ble brent. Man gravde til og med opp Sten Sture den yngres grav og brente liket. Liket av hans lille sønn ble også slengt på flammene. Ansvarlig bøddel var offiseren Jörgen Holmuth fra Tyskland. Sten Stures enke, Kristina Nilsdotter Gyllenstierna, sammen med en rekke andre kvinner fra adelen, ble fraktet som fanger til Danmark.
De henrettede
Listen nedenfor er ordnet ved at først er det to biskoper, deretter 14 adelige, deretter tre borgermestere, 14 rådmenn og øvrige borgere av Stockholm:
Henrettet senere
Blant de som ble henrettet og brent, var Gustav Vasas far og mange slektninger. Alle gods og alle gårder som de drepte hadde eid, ble konfiskert til fordel for kronen. Gustav Vasa, som tilfeldig hadde slått seg ned på slektsgården Rävsnäs i Södermanland, fikk høre at danske soldater var på jakt etter ham og berget seg i siste liten ved å flykte opp til Dalarna.
Massakrens ettermæle
Blodbadet vekket harme i Europa. Etter massakrene lå Sverige i ruiner. Noen måneder senere, i januar 1521, startet opprøret fra Dalarna mot danskene, ledet av Gustav Vasa. Grunnen til opprøret var ikke så mye for massakrene i Stockholm, men at danskekongen generelt var en hard og urimelig hersker som tvang bøndene og frie menn til å gi fra seg sine våpen og dessuten tvang dem til å betale en hard ekstraskatt. «Det var derfor smålendinger, folk fra Dalarna og andre som gjorde opprør, ikke for at noen for bøndene ukjente stockholmere hadde blitt halshugget», slår den svenske historikeren Dick Harrison fast.
Opposisjonen mot danskekongen vokste raskt, og han ble tvunget til å flykte fra Sverige. Etter hvert brøt også hanseatene forbindelsene med Christians regime. Også i Danmark spredte opprøret seg mot kongen. Hertug Fredrik ledet opprøret der, med støtte fra Tyskland. Etter å ha mislykket med våpenmakt å gjenerobre kronen ble han arrestert i København i 1532. Fram til sin død 77 år gammel i 1559 satt han fengslet. Det var en bitter slutt for en mann som i 1520 var Nordens herre.
Blodbadet beskrives litterært i Johannes V. Jensens roman Kongens Fald fra 1901. I 1999 ble romanen kåret av avisen Politiken til 1900-tallets danske roman.
Benu
Benu er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en guddom knyttet til solen, skapelsen og gjenfødelse. Den kan ha vært inspirasjonen til fabeldyret Fugl Føniks i gresk mytologi.
Mytologiske roller
I henhold til egyptisk mytologi var Benu et vesen som skapte seg selv og spilte en rolle i verdens skapelse. Den ble sagt å ha vært ba til guden Ra og muliggjorde de kreative handlingene til guden Atum. Den fløy over vannene til Nun som eksisterte før skapelsen, landet på et berg og sendte ut et kall som avgjorde skapelsens vesen. Den var også et symbol på gjenfødelse og ble dermed assosiert med Osiris.
Noen av titlene til fuglen Benu var «Han som kom væren av seg selv», «Den stigende» og «Herre av festivalene». Sistnevnte epitetet refererte til troen på at Benu jevnlig fornyet seg selv som solen. Navnet er relatert til verbet wbn i betydningen «å stige strålende» eller «å skinne».
Framstilling
Pyramidetekstene refererte til fuglen gulerle som et symbol på Atum, og den kan ha vært den opprinnelige formen til fuglen/fabelvesenet Benu. Kunstverk under Det nye rike framstilte Benu som en gråhegre med et langt nebb og to utstikkende fjær på hodet, tidvis sittende på en benbenstein (en haug som steg opp fra de opphavelig vann og er et symbol på Ra) eller i et piltre (som symboliserte Osiris). Grunnet dets forbindelse med Osiris bar den tidvis den hvite atefkronen, som var en kombinasjon av hedjetkronen med røde strusefjær på hver side.
En stor art av gråhegren, siden utdødd, levde på Den arabiske halvøy til relativt moderne tid; den synes å ha vært den endelige inspirasjonen for Benu. Som en refleksjon av dette fikk denne arten navn etter det mytologiske dyret, Ardea bennuides («benu-gråhegre»).
Dyrkelse
Som Atum og Ra ble Benu antagelig dyrket i deres kultsenter i byen Heliopolis. Den fungerte også på skarabéamuletter som ble lagt i graver som et symbol på gjenfødsel.
Fugl Føniks
Den greske historikeren Herodotos, som skrev om oldtidens Egypt på 400-tallet f.Kr., fortalte at folket i Heliopolis beskrev fuglen Føniks for ham. De sa at den levde i 500 år før den døde, gjenoppsto, bygde et gravegg med myrra for det paternale liket (som kan ha vært fuglen selv), og fraktet det til soltempelet ved Heliopolis. Hans beskrivelse av føniksen minner om en ørn med rød og gyllen fjærkledning, symbolsk for solens fargeglød. Det bredere temaet ild, likbål, og asken fra den døende fugl ble utviklet lenge etter Herodotos.
Dets gjenfødsel og tilknytning til solen minner om det egyptiske fabeldyret, men de egyptiske kildene nevner ikke fuglens død. Ettersom Benu representerte skapelse og fornyelse var den forbundet med den egyptiske kalender. Templene til Benu var velkjente for sine virkemidler for å holde rede på tiden. Selv navnet «føniks» kan være avledet fra Benu, men det er uklart; det er mulig det er fra foinos, «blodrød», eller avledet fra det greske ordet for Fønikia, Φοινίκη, Foiníkē, i betydningen «purpurrød».
New Castle County
New Castle County er et fylke av i alt tre i den nest minste amerikanske delstaten Delaware, det ble opprettet i 1637. Fylket ligger nord i staten og har grense mot Kent County i sør.
New Castle Countys totale areal er 1,278 km² hvorav 174 km² er vann. I 2014 hadde fylket 552,778 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Wilmington.
RTL
RTL er en tyskspråklig, privat fjernsynskanal med sete i Köln, som kringkaster gjennom bakkeantenner, kabel, satellitt og internett i Tyskland, Østerrike, Sveits og Luxembourg. RTL er en forkortelse for Radio Télévision Luxembourg og kanalen ble opprinnelig kalt RTL plus. Den ble opprettet i 1984 og sprang ut fra Radio Luxembourgs radioprogram og fjernsynsstasjonen RTL Télévision. RTL Television har 1 135 fast ansatte medarbeidere (2003) og en omsetning på 1,88 milliarder euro (2003). RTLs markedsandel nådde en topp i 1993 med 18,9 % og lå i 2006 på 12,8 %.
Ty
Ty eller Tyr er i den norrøne mytologien krigsguden – han som rår over hvem som skal vinne i strid. I Snorres Edda leser vi at da æsene skulle binde Fenrisulven, krevde ulven at noen la hånden sin i munnen dens. Kun Ty hadde mot til dette. Han la høyre hånden i ulvens gap. Men lenken holdt, og æsene nektet å slippe ham fri, og Ty var etter dette enhendt. Ty var også kjent for å være den eneste som torde å mate Fenrisulven fordi den var så stor og sterk.
Ty dør under Ragnarok, da han slåss mot Garm, og de to dreper hverandre.
Ty var også gud for ære, rettferdighet og tinget. Ty opptrer dessuten i gudediktet Hymeskvadet i Den eldre Edda, der han hjelper Tor med å skaffe et bryggekar som er stort nok til at det kan brygges øl til alle gudene på én gang. Ifølge Snorre og Den yngre Edda er Tyr sønnen til Odin, mens han i Hymeskvadet er sønnen til jotnen Hyme. Ty og Tor kan også være det tvillingparet som opptrer med store økser på danske helleristninger og som i fellesskap het Øl.
Navn
Det nordiske gudenavnet Tyr stammer kanskje opprinnelig fra det indoeuropeiske ordet *deyewos, som er relatert til den indoeuropeiske himmelguds navn *Dyews, og er det samme ordet som ordet Dyaus i Sanskrit og det greske Zevs. Zevs er det eneste gudenavnet i gresk mytologi vi vet med sikkerhet har en indoeuropeisk rot, nemlig *Dyews, også *Dyews pHter, som kan sammenliknes med Dyaus Pitar på sanskrit, og Jup(p)iter, opprinnelig Deus Pater, «Himmelfaren» eller «Gudefaren» på latin.
Ty heter Týr på norrønt, og navnet kom fra det germanske Tiwaz. Ty er det eneste norrøne gudenavnet som representerer et opprinnelig indoeuropeisk grunnord som kan bety «gud», «dag» eller «himmel». Ty er derfor sannsynligvis en yngre variant av indoeuropeisk himmelgud, selv om mange av hans funksjoner og betydning ble overtatt av Tor (Þórr), som tordengud, og Odin, som fryktinngytende krigsgud, i jernalderen.
Ty har beholdt den norrøne formen Tyr både på svensk og dansk. Det islandske týr (i flertall tívar) brukes også som fellesnavn for «gudevesen», altså æser.
Tirsdag
Ty har ellers gitt navn til den andre dagen i uka, tirsdag, som heter tysdag på nynorsk, tisdag på svensk og Tuesday på engelsk. Ty var krigsgud i germansk og norrøn mytologi, og da germanerne oversatte det latinske navnet på tirsdag, Martis dies, «krigsguden Mars' dag», ble denne dagen til det norrøne Týs-dagr.
Erste Liga
Erste Liga, tidligere MOL Liga, er en internasjonal ishockeyliga med lag fra Ungarn og Romania og er sponset av det ungarske MOL Group. I 2020–21 er det 7 lag fra Ungarn og 3 fra Romania.
Kalvekryss
Kalvekryss, også kalt kalvekrøss og klavekrøs, betegner ulike historiske klesplagg i den europeiske herremoten. Det var opprinnelig et halstørkle med kniplinger som ble båret fra 1650 og i store deler av 1700-tallet.
Kalvekryss er også brystpartiet på skjorter med tilsvarende krusete bryststrimler eller volanger, en mote sist på 1700- og først på 1800-tallet, og som siden kom tilbake blant annet i 1970-årene. Kalvekryss kan dessuten brukes om det flate, stivede halskledet i tradisjonelle ridedrakter.
Historikk
Fra Ludvig den 14.s tid til den franske revolusjonen ble kalvekryss båret i utskjæringen i den såkalte justaucorpsen, en type trang, åpen  jakke med vide skjøter. Skjorter med kalvekryss ble gjerne båret sammen med stramme halsbind. I denne perioden bestod den europeiske mannsdrakten ellers av vest med side skjøter, knebukser og strømper, spennesko med hæl, allonge- eller pudderparykk og trekanthatt. Kalvekryssene var oftest hvite, utstyrt med kniplinger og plissert med folder.
Knyttede halstørkler, ofte kalt kravater, oppstod i den franske militærmoten omkring 1630, kom tilbake i moten mot slutten av 1700-tallet og ble båret i ulike former som sivilt plagg fram til første verdenskrig. I løpet av 1800-tallet utviklet kravatene seg til moderne slips og sløyfer.
Etymologi
Knyttede halstørkler i den vestlige herremoten kan også kalles kravat etter det tyske krawate og franske cravate. Disse betegnelsene er forvanskninger av ordet «kroat» fordi slike halsbind opprinnelig ble båret av kroatiske leiesoldater under fransk ledelse på 1600-tallet.
Fritzøe flyplass
Fritzøe flyplass var en flyplass som lå ved Numedalslågen, øst for Larvik sentrum i Larvik kommune i Vestfold og Telemark fylke. Den ble anlagt i 1957 etter initiativ fra brukseier Gerhard Aage Treschow.
Flyplassen er ikke lenger i bruk, og rullebanen som opprinnelig hadde gressdekke er nå delvis nedbygget med kontorbygg. To gamle hangarer står fremdeles og brukes nå som lagringsplass av private.
Hoppuka 2003/04
Kilder
Fis.com
Fritzøe flyplass
Flyplassen ble tidligere brukt av blant annet Larvik Mikroflyklubb.
Nektanebos II
Nektanebos II (også kjent som Nakhthoreb; egyptisk: Nḫt-Ḥr-(n)-Ḥbyt, Nakhthorhebe, «Sterk er Horus av Hebit») var den tredje og siste farao av det 30. dynasti i oldtidens Egypt, han var også den siste innfødte farao av Egypt. Han styrte i tiden fra 360 til 342 f.Kr.
Massekommunikasjon
Massekommunikasjon er kommunikasjon fra en sender til flere mottagere gjennom et medium.
Nektanebos II
Nektanebos kom på tronen av den gresk kongen Agesilaos II av Sparta som hjalp han med å styrte sin bestefar Teos. Egypt hadde en blomstringsperiode under Nektanebos. I hans regjeringsperiode utmerket egyptiske kunstnere seg med en særskilt stil som kom til å prege kunsten under det senere ptolemeiske kongedømme. Som hans indirekte forgjenger Nektanebos I, viste hans stor entusiasme for mange religiøse kultene til gudene i oldtidens egyptiske religion, og mer enn et hundre egyptiske steder bærer vitnemål om hans oppmerksomhet. Imidlertid gjennomførte Nektanebos II flere restaurasjoner og byggeprosjekter enn forgjengeren, og påbegynte i særdeleshet det enorme tempelet for gudinnen Isis, Iseum i File.
Massekommunikasjon
Eksempler på slike medier er:
Nektanebos II
I flere år klarte Nektanebos II å holde Egypt trygt for Perserriket, men etter å ha blitt forrådt av sin tidligere allierte, Mentor av Rhodos, ble han til sist beseiret av en kombinert hær av persiske styrker og greske leiesoldater under Artaxerxes III i slaget ved Pelusium i 343 f.Kr. Nektanebos ble tvunget på flukt, først til Øvre Egypt og deretter til Nubia. Perserne okkuperte Memfis, og deretter resten av Egypt. Etter Nektanebos’ flukt stoppet all organisert motstand mot perserne og Egypt ble innlemmet på nytt i det persiske imperiet. Han beholdt en del makt helt sør for en tid, men hans påfølgende skjebne er ukjent.
Massekommunikasjon
Målet for all massekommunikasjon er at flere mottakere, på forskjellig geografisk standpunkt, skal motta budskapet senderen ønsker å formidle.
Nektanebos II
Maktovertagelse
Egypt ble erobret av det persiske Akamenideriket i 525 f.Kr. På grunn av interne maktkamper for etterfølgelse på tronen, greide Egypt tiltvinge seg uavhengighet i 404 f.Kr. I 389 forhandlet farao Hakor en avtale med den greske bystaten Athen, og i tre år, fra 385 og til 383 f.Kr. greide egypterne å forsvare seg mot persiske aggresjon. Som følge av konklusjonen av Antalkidas' fred i 387 f.Kr. mellom Akamenideriket og de greske bystatene, ble Egypt og Kypros de eneste hindringene for persiske overherredømme i østlige delen av Middelhavet.
I et forsøk på å finansiere krigsinnsatsen økte Teos skattene på egypterne og konfiskerte tempeleiendom. Folket og i særdeleshet presteskapet mislikte dette, men ga likevel sin støtte til farao. På begynnelsen av 360 f.Kr. begynte Nektanebos’ forgjenger Teos forberedelser for krig mot invasjon. I det samme året tok den egyptiske hæren offensiven. Teos etterlot sin bror Tjahapimu som guvernør av landet. Den reiste langs kysten og inn i Levanten både til lands som til havs.
Teos anmodet kong Agesilaos II av Sparta og den athenske hærfører Khabrias om å gi ham støtte. Imidlertid da Teos ankom Fønikia kom nyheten om at Tjahapimu hadde gjort opprør og tilbudt tronen til sin sønn Nektanebos, som imidlertid hadde fulgte sin onkel Teos på den militære kampanjen og hadde ansvaret for máchimos, egyptiske fotsoldater. Agesilaos uttalte at han hadde blitt sendt for å støtte Egypt og ikke for å føre krig mot det, og Khabrias reiste hjem med sine leiesoldater. I henhold til de greske kildene var årsaken til opprøret misnøyde blant det egyptiske presteskapet, men det kan like gjerne ha vært at perserkongen Artaxerxes II hadde kjøpt Tjahapimu eller Nektanebos. Den persiske politikken med å splitte sin motstander var velkjent.
Teos kunne ikke slå tilbake opprøret uten sine greske leiesoldater. Agesilaos var lojal til Nektanebos. Teos valgte å flykte til det persiske hoffet hvor Artaxerxes II ga ham ly og hvor han til sist døde av naturlige årsaker.
I Egypt møtte Nektanebos motstand hos en utfordrer i byen Mendes i Nildeltaet som utropte seg selv til farao. Navnet til utfordrer har gått tapt, men han kan ha vært en etterkommer av Neferites I ettersom hans slekt hadde styrt byen tidligere. Utfordreren forsøkte å få Agesilaos til å skifte side, men han forble lojal til Nektanebos. De ble beleiret av utfordreren, men selv om Nektanebos og Agesilaos var tallmessig underlegne, sto de seirende igjen og opprøret ble slått ned ut på høsten 360 f.Kr. Agesilaos ble betalt 220 talenter med gull for sitt bidrag.
Styre
I Egypt tok Nektanebos makten som den neste farao. Religion spilte en viktig rolle for hans innenrikspolitikk. En av hans første handlinger var forerette ved ritualet av begravelsen til okseguden Apis i Memfis. Han la til en dekorasjon med relieffer til de østlige og vestlige templene til Apis. Blant de meste framtredende helligdommer som ble reist under Nektanebos er et tempel for Khnum i Abu og et tempel for Amon ved Sekhtam i Siwaoasen helt vest i riket. Han dedikerte også en helligdom, naos av dioritt, til Anhur-Shu (fragmenter av den ble funnet i templene i Tjebnutjer). Han var også medvirkende til den økende tilstrømningen til Bukiskulten, en omfavnelse av makten eller livskraften til krigsguden Montu som ble representert ved i form av en hellig okse. Han utstedte også en forordning som la ned forbud mot å bryte stein fra de såkalte mystiske fjellene i Abydos.
Utenrikspolitikken ble forpurret av gjentatte angrep fra Akamenideriket som forsøkte å okkupere Egypt på nytt. Før Nektanebos kom på tronen hadde perserne forsøkt å invadere Egypt i 385, 383 og 373 f.Kr. Nektanebos benyttet fredstiden til å bygge opp en ny hær og ansette greske leiesoldater. Rundt 351 f.Kr. gjorde Akamenideriket et nytt forsøk på å invadere Egypt. Etter et år med krigshandlinger greide Nektanebos, sammen med sine greske hærførere Diofantos fra Athen og Lamios fra Sparta, å beseire perserne. Etter å ha fått en rugende militær seier ble Nektanebos proklamert som «Nektanebos den guddommelige falk» av sitt folk og kulter ble opprettet i hans navn.
I tiden 345-344 f.Kr. støttet Nektanebos et fønikisk mot perserne, ledet av Tennes (fønikisk: Tabnit), konge av bystaten Sidon. Nektanebos sendte militær støtte i form av 4000 greske leiesoldater, ledet av Mentor av Rhodos, en av de beste greske hærførere som hadde rømt til Egypt etter å ha deltatt i et mislykket opprør mot perserne. De persiske satrapene av Kilikia og Syria marsjerte med en hær mot de opprørske områdene, men ble slått tilbake av Mentors hær. Det er mulig at opprøret spredte seg til Samaria og Judea i sør, foruten at andre fønikiske byer og ni byer på Kypros sluttet seg til.
Året etter kom Artaxerxes II til Sidon med en stor hær. Detaljene er uklare, men antagelig hadde perserne underlagt seg og pasifisert Judea, Samaria og sørlige Syria først. Med den store hæren utenfor Sidon besluttet Tennes og Mentor å forråde byen. Artaxerxes tok imot dem, fikk Tennes henrettet, men sparte Mentor, antagelig for at greske leiesoldater ble betraktet som nyttige. De desperate innbyggerne av Sion satt byen sin i brann, andre ble tatt til fange og fraktet til Babylon i oktober 345 f.Kr. Kanskje året etter overga Kypros seg.
Mot slutten av 344 f.Kr. kom det persiske sendebud til Hellas for anmode om gresk deltagelse i krigen mot Egypt. Athen og Sparta avsto for inngå en persisk allianse, men andre greske byer besluttet å støtte: Theben sendte 1000 hoplitter og Argos 3000. Egypt var utsatt. Fønikia og Kypros var tapt, som fungerte som gode baser for den persiske flåten som støttet hæren til lands med forsyninger.
Vinteren 343 f.Kr. marsjerte Artaxerxes mot Egypt med en stor hær, inkludert greske leiesoldater, ledet av Mentor av Rhodos. Invasjonen var foreberedt ettersom den greske garnisonen ved Pelusium overga seg øyeblikkelig, og ikke lenge etter falt Bubastis og andre befestede egyptiske byer. Den egyptiske hæren, ledet av Nektanebos, besto av 60 000 egyptere, 20 000 libu, libyere, foruten greske leiesoldater. Nektanebos hadde også et antall båter med flat bunn for å hindre fienden til komme inn Nilens munninger. Det mislyktes, og perserne kom seg helt fram til hovedstaden Memfis. Nektanebos dro til byen hvor han håpet å stå imot perserne, men hans soldater trodde det var en tilbaketrekning og ble demoraliserte. Nektanebos innså at posisjonen var håpløs. Han samlet sine besittelser, og flyktet til Teben i sør, derfra til Nubia. Artaxerxes inntok Memfis sommeren 342 f.Kr., og innsatte en satrap. I Nubia bevarte Nektanebos en viss form for makt for en tid, og med hjelp av en lokal høvding Khabasj forsøkte han på et angrep sørfra, men det mislyktes. Han død antagelig en gang rundt 341 f.Kr.
Byggeprogram
Selv om Nektanebo styrte i en skjebnetung periode i Egypts historie og med et ettermæle som «den siste farao» til å herske over et selvstendig Egypt, var Nektanebo en stor byggherre, antagelig i en skala som var likestilt med mange faraoer i den ærefulle tiden under det nye rike. Referanser til enten Nektanebo II eller hans bestefar Nektanebo I har blitt funnet i bortimot alle de fremste religiøse sentrene, og den fromhet som disse to faraoer fikk var lik den til de store faraoer i fortiden, bevitnet ved tallrike monumenter over hele landet som bærer deres navn. Nektanebo II særskilt bygget og utbedret templer over hele landet og donerte omfattende til presteskapet. Hans navn har blitt funnet ved Heliopolis, Athribis, og Bubastis på Nildeltaet, og andre steder, men han bygde mest omfattende ved Sebennytos, inkludert det stedet som nå heter Behbeit El Hagar. Relieffene på templene ved Sebennytos kom til å prege kunsten til det senere ptolemeiske kongedømme. Det religiøse fokuset til hans byggeprogram, kan ikke utelukkende ha vært religiøst. Som en troneraner søkte han å legitimere sitt styre over Egypt ved å knyte de religiøse stedene og presteskapet på sin side.
Nektanebos ferdigstilte sarkofag, hogd ut av stein, ble aldri brukt ettersom han flyktet sørover. Den ble først funnet av franskmennene, som ville frakte den til Paris, men skipet ble erobret av britene i 1801 og er nå i British Museum.
Aleksanderromaner
Ni og et halv år etter Nektanebos fall kom Aleksander den store til Egypt. Perserne overga seg øyeblikkelig. Under den persiske okkupasjonen hadde egypterne fortalt historier om at Nektanebo slett ikke var død, men en dag ville komme å frigjøre dem. Da Aleksander jagde ut perserne oppfylte han denne legenden. Egyptiske fortellinger ble tilpasset til å hevde at Aleksander slett ikke var sønn av Filip II av Makedonia, men av Nektanebo. Denne forestillingen ble senere utpenslet litterært i pseudohistoriske aleksanderromanser.
Kort tid etter at Aleksanders guddommelighet ble bekreftet av den libyske sibylle for Zevs Amon ved Siwaoasen begynte et rykte å spre seg at Nektanebo II ikke hadde reist til Nubia, men isteden til hoffet til Filip II av Makedonia i forkledning som egyptisk magiker. Der skal han ha overbevist Filips hustru Olympias at Amon hadde kommet til henne, hadde samleie med henne, og ble far til Aleksander. Denne myten om at Nektanebo var far til Aleksander hadde stor tiltrekning for egypterne som ønsket kontinuitet og mislikte utenlandsk styre.
I en tidlig ptolemeisk fortelling om Nektanebo og Petesis, bevart kun i et gresk fragment i et Serapeum (tempel for den gresk-egyptiske guddommen Serapis) i Memfis, fortelles det at farao hadde en profetisk drøm om Isis hvor guden Onuris (Anhur) er rasende på ham ettersom hans tempel i Sebennytos ikke er blitt ferdigstilt. Nektanebo kaller til seg Petesis, den beste skulptøren i riket, for å ferdigstille tempelet, men skulptøren forkludret til oppdraget da han drakk seg full og sprang etter en vakker pike. Fortellingen slutter brått der, men det var antagelig forordet til historien om Egypts fall. Den muslimske forfatteren Abu Rayhan Biruni reproduserte denne fortellingen i sitt verk om Indias historie.
I kunsten i århundrene senere ble imidlertid Nektanebo vanligvis framstilt med dragelignende trekk, eksempelvis i franske Speculum Historiale fra 1100-tallet.
Noter
a : Dictionary of African Biography noterer at «Precise details of Nectanebo II's death are lacking, although it is assumed that he died shortly after 341 BC.»
Kent County (Delaware)
Kent County er et fylke i den amerikanske delstaten Delaware. Det ble opprettet i 1683. Fylket ligger i midten av staten, sør for New Castle County og nord for Sussex County. Kent Countys totale areal er 2,072 km² (ca. halvparten så stort som Østfold) hvorav 545 km² er vann. I 2014 hadde fylket 171,987 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Dover som også er Delawares hovedstad.
Angerboda
Angerboda (norrønt Angrboða, «sorgvarsleren» ) er i norrøn mytologi en jotunkvinne fra Jernskogen, og var mor til Lokes barn eller avkom: Fenrisulven, Midgardsormen, og dødsgudinnen Hel.
Navnet hennes kommer trolig fra det faktum at hennes avkom, Fenrisulven og Midgardsormen, kommer til å drepe Odin og Tor under Ragnarok. Odin blir slukt av Fenrisulven, og Tor og Midgardsormen dreper hverandre.
Hun er nevnt den korte utgaven av Voluspå som finnes i diktet Hyndluljod som mor til Fenris med Loke. I Gylfaginning er hun også nevnt som en «jotne fra Jotunheimen». Det er blitt spekulert om hun nevnes i diktet Balders drømmer i vers 13 hvor Odin sier at volven er mor til tre troll eller monstre:
Den eneste mor til tre monstre som er kjent i den norrøne mytologien er Angerboda.
San Marino under Sommer-OL 1984
San Marino under Sommer-OL 1984. Nitten sportsutøvere fra San Marino deltok i sju grener, friidrett, sykling og skyting under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var sjette gangen som San Marino deltok i et sommer-OL. Ingen av deltagerne fra lilleputtstaten vant medaljer.
Kalutara (distrikt)
Kalutara er et administrativt distrikt i Sri Lankas vestprovins. Hele området er befolket av singalesere, den største folkegruppen i landet.
Av noe større byer kan nevnes Keselwatta (43.500 innbyggere), Kalutara (37.800 innbyggere, provinssetet), Beruwala (33.900) og Pānadraya (33.700).
Kalutara-distriktet vender mot Indiahavet i vest. I nord har det grense mot hovedstadsdistriktet Colombo, mot øst mot Ratnapura, og mot sør mot Galle.
Den 26. desember 2004 ble distriktet rammet av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanene. (Se Jordskjelvet i Indiahavet 2004).
Bjørn Hagen
Bjørn Hagen (født 4. april 1960 i Oslo) er en norsk tidligere skøyteløper. Han representerte Oslo Idrettslag og senere Oslo Skøiteklub.
Hagen vant NM på skøyter, sprint i 1988 og tok bronse i 1985 og 1986. I NM på skøyter, enkeltdistanser tok han sølv på 500 meter og 1,000 meter i 1988, samt bronse på 500 meter i 1987. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1988 i Calgary med 18.-plass på 500 meter, og fullførte ikke 1,000 meter etter fall. Hans beste resultat i VM på skøyter, sprint var 16.-plass i 1988.
Arzu Bazman
Arzu Bazman (født 12. desember 1977 i Berlin) er en tysk skuespillerinne av tyrkisk opprinnelse.
Hun er utdannet radiologiassistent, og begynte karrièren som modell. Bazman er særlig kjent for rollen som sykesøster i fjernsynsserien In aller Freundschaft. Hun har spilt i kinofilmer som Mädchen, Mädchen og Der Tod kommt krass.
Florens
Figuren der Harry-Potter-Romane Hogwarts staff Firenze (Harry Potter) Firenze (Harry Potter) Kentaurer i Harry Potter
280 Philia
280 Philia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 29. oktober 1888 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter nymfen Filia fra gresk mytologi.
Nils Hertzberg (prost)
Nils Hertzberg, også Niels Hertzberg, (født 13. august 1759 på Finnås prestegård, død 21. oktober 1841 i Ullensvang ) var sokneprest til Kinsarvik i Ullensvang og prost i Hardanger og Voss prosti. I 1814 møtte han på det overordentlige Stortinget. Han var far til statsråd Nils Hertzberg (1827–1911).
Slekt
Nils Hertzberg var sønn av prost og sogneprest til Finnås, Peder Harboe Hertzberg (1728–1802), og Christiane Winding (1737–1801). Han var den eldste av 15 søsken. Hans yngre bror Christian Hertzberg (1767–1830) etterfulgte faren som sogneprest i Finnås. Han var gift to ganger, første gang 1786 med Marie Elisabeth Weinwich (1759–1818), andre gang 1823 med Anna Christine Egede Thomsen (1789–1860). Han var far til statsråd Nils Hertzberg (1827–1911) og offiseren Johan Nicolay Hertzberg (1832–1921).
Biografi
Fra 9-årsalderen ble Nils Hertzberg undervist hos presten Paludan på Stord, men han fikk senere W. H. Christie til huslærer. Av denne fikk han blant annet en innføring i landmåling. Fra 1774 ble han igjen undervist av Paludan, inntil han i 1776 ble elev ved Bergens katedralskole. Herfra ble han student med haud i 1778. Etter å ha tatt anneneksamen i København ble han av økonomiske årsaker nødt til å reise hjem til farens prestegård i 1779. Med sine kunnskaper om landmåling laget han et kart i stor målestokk over Finnås og ble konstituert som konduktør (landmåler) på Sunnmøre. På denne måten tjente han nok penger til å vende tilbake til studiene i København i 1780.
Skjønt han først ønsket å bli landmåler, lot han seg overtale til å studere teologi. I 1783 ble han teologisk kandidat og året etter personalkapellan hos faren. I 1786 ble han utnevnt til sogneprest i Kvinnherad, hvor han ble værende i 18 år. Her hadde han en tid den senere danske dikteren Carsten Hauch boende hos seg. Han drev også filantropisk virksomhet som lege og dyrket studier av astronomi, fysikk og meteorologi, drev hagedyrkning og landmåling.
I 1803 ble Hertzberg etter ansøkning forflyttet til Kinsarvik i Ullensvang. Biskop Johan Nordahl Brun erklærte at «skal Kintservig være et Honorarium [en ærespost] for den Bergenske Geistligheds mest talentfulde Mænd, saa er unegtelig Hr. N. Hertzberg Manden». I 1810 ble han valgt til prost i Hardanger og Voss prosti. Han måtte trekke seg fra dette embetet i 1832 på grunn av svakt syn, men ble stående som sogneprest til sin død, skjønt han i de siste årene var nesten helt blind.
Hertzberg møtte på det overordentlige Storting i 1814, hvor han var medlem av Lagtinget.
Hertzberg og Welhaven
Etter at Welhaven i 1832 hadde utgitt Norges Dæmring, lot Hertzberg innflette følgende kommentar i en oversettelse av en engelsk bok:
Utmerkelser
Hertzberg ble valgt til medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondhjem i 1806. Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1811.
Kåre Lode
Kåre Lode (født 5. juni 1943, død 14. mai 2023) var en norsk historiker, fredsmegler, bistandsarbeider og misjonær. Han var tilknyttet Senter for Interkulturell Kommunikasjon ved Misjonshøgskolen i Stavanger som seniorforsker.
Lode arbeidet med spørsmål knyttet til utviklingsarbeid, humanitære bistandsprosjekter og fredsprosesser i Afrika og spesielt i fransktalende land som Kamerun, Mali, Kongo og Madagaskar.
Biografi
Lode avla i 1971 hovedfag i historie ved Universitetet i Bergen med hovedoppgaven Tilhøvet mellom norske misjonærar og styresmaktene på Madagaskar 1867–1895.
Han arbeidet som misjonær for Det Norske Misjonsselskap. Han var også representant for Kirkens Nødhjelp. I sin første tid som misjonær arbeidet Lode i Kamerun. Her virket han også i bokbransjen og som leder for en radiostasjon. Han var i Kamerun også administrativ leder for folkeskoler og rektor ved College Protestant. I løpet av sin tid i landet skrev Lode også Kameruns kirkehistorie. I årene 1989 til 1997 var Lode som misjonssekretær ansvarlig for arbeidet til Det Norske Misjonsselskap i Mali og Kamerun.
Lode var sentral i flere freds- og forsoningsprosesser i afrikanske land. Som direktør for Kirkens Nødhjelp i Mali ledet Lode i 1995-1996 arbeidet som førte til at opprørsgruppen i det nordlige Mali la ned våpnene.
Senere var Lode engasjert i arbeid for fred og forsoning i Den demokratiske republikken Kongo. Fra 2006 var han engasjert i et prosjekt i det østlige Kongo for Pinsevennenes Ytremisjon, støttet av det norske Utenriksdepartementet. Arbeidet hadde som mål å få avvæpnet og reintegrert opprørsgruppen Forces Démocratiques de la Libération du Rwanda (FDLR).
Rødfotsule
Rødfotsule (Sula sula) er en stor sjøfugl i sulefamilien (Sulidae). På tross av den anselige størrelsen er den minst av sulene. De er kraftige bygd og raske flygere, men som alle suler er de klønete i takeoff og landing.
Biologi
Rødfotsula er den minste av artene i sulefamilien; 71 cm i lengde og med et vingespenn på 137 cm. Den har røde bein, og nebbet og hakeposen er blå med et rosa felt ved basis. Det fins to varianter, kalt hvit og brun fase. Den hvite fasen er for det meste hvit med svarte svingfjærr. Den brune formen er brun med lysere buk, gumper og hale. Begge former kan forekomme i samme koloni for eksempel på St. Giles Island, Tobago, og kan ikke regnes som ulike underarter.
Parene kan holde sammen i flere sesonger. De utfører omfattende hilsningsritualer, inkludert gryntelyder og mannens utstilling av den blå hakeposen.
Rødfotsule er spektakulære dykkere, stuper ned i havet ved høye hastigheter for å fange byttedyr. De spiser hovedsakelig små fisk eller blekksprut.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World.
Kilder
Comstock Publishing,1991 isbn = 0-8014-9792-2
Kefalonia og Ithaka
Kommuner
Prefekturet er delt inn i åtte bykommuner og en landkommune: Alle kommunene er på øyen Kefalonia, bortsett fra Ithaka, som er på øyen med samme navn.
Provinser
Perfekturet var tidligere delt inn i 3 provinser, og en uavhengig bykommune, Ithaka:
Vær oppmerksom på at: Provinser benyttes ikke lenger som noe styringsnivå i Hellas.
De amerikanske Jomfruøyer under Sommer-OL 1984
De amerikanske Jomfruøyer under Sommer-OL 1984. Tjueni sportsutøvere fra De amerikanske Jomfruøyer deltok i sju sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. De amerikanske Jomfruøyer, som deltok for fjerde gang i et OL, vant ikke noen medaljer.
Staszic-palasset
Staszic-palasset (polsk Pałac Staszica) er et klassisistisk palass i Warszawa ved Nowy Świat 72. Det huser i dag Det polske vitenskapsakademi (Polska Akademia Nauk).
Historie
Sigismund III Vasa bygde opprinnelig et ortodokst kapell på palassområdet, hvor tsar Vasilij IV av Russland og hans bror Dmitrij, som begge døde i polsk fangenskap, ble gravlagt i 1620. I 1668 overga Jan II Kasimir kapellet til dominikanerordenen. Kapellet, og senere klosteret, tilhørte ordenen frem til 1808.
Mänttä-Vilppula
Mänttä-Vilppula er en finsk by og kommune i landskapet Birkaland. Kommunen har ved utgangen av februar 2015 10,713 innbyggere og et areal på 657,1 km² hvorav 122.61 km² er vann. Mänttä-Vilppula er en finskspråklig kommune, som ble til gjennom sammenslåingen av kommunene Mänttä og Vilppula 1. januar 2009, den grenser til kommunene Juupajoki, Ruovesi, Virdois, Keuru og Jämsä.
Autobiography
Det ble utgitt tre singler fra Autobiography: «Pieces of Me»—den første og mest suksessfulle singelen—som var en hit i flere land til midten av 2004, det samme med oppfølgersingelen «Shadow» og «La La». MTV gjorde suksessen større ved å vise tilblivelsen av albumet i reality serien The Ashlee Simpson Show, som fikk et massivt publikum og ga bra reklame for albumet.
Om albumet
Simpson beskriver prosessen ved å skrive albumets tolv sanger som noe det samme som å skrive en dagbok, og før albumet var utgitt i USA uttalte hun «My inspiration came from what I have gone through in the past three years. Every single day I was thinking of what I was going through and would write songs about it».
Bonussanger
Noen utgivelser inneholder en eller flere av:
Kongle
Kongler er frøstandene hos flere nåleplanter, en akseformet blomst. Særlig tenker man på de ferdig utviklede konglene som har dannet frø. De er harde og faller ned fra plantene.
Israel under Sommer-OL 1984
Israel under Sommer-OL 1984. Trettito sportsutøvere, tjuefire menn og åtte kvinner fra Israel deltok i elleve sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var åttende gangen Israel deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Hasleparken
Hasleparken er et parkmessig friområde på Keyserløkka i Oslo.
Hasleparken er 10,3 dekar stor og avgrenses av Økernveien (og strøket Lille Tøyen) i syd og sydøst, og bebyggelse langs Eindrides vei og Einars vei i nord og vest. Parken ligger 100 meter over havet på høyderyggen Ola Narr - Tøyenparken - Kampen park og har utsikt mot Oslofjorden. Hasle kirke fra 1960 ligger i den nordøstlige delen av parken, som ble opparbeidet omtrent på samme tid.
Parken ble i 2003 lagt ut for salg til boligformål av Oslo kommune, men etter kraftig motstand fra beboerne i området ble utbyggingsplanene stoppet.
Vannløpere
Vannløpere (Gerridae) tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Nebbmunner har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever som rovdyr, der de suger ut kroppsvæske fra andre dyr.
Det er i Norge funnet åtte arter av vannløpere.
Utseende
Stort sett middelsstore, slanke teger, men det finnes arter som er så små som 1,5 mm og også én art som blir 35 mm lang. Vannløpere har en lang og tynn kropp og er lett gjenkjennelig på de lange beina og antennene. De kan ligne litt på mygg, men skilles fra disse på at de tilsynelatende «ikke har vinger» og de løper hurtig og rykkvis på vannoverflaten. Hodet er lengre enn bredt, fasettøynene er forholdsvis små, kulerunde og utstående, gjerne med et markert gjenskinn. Antennene er trådformede. Forbeina er forholdsvis korte og brukes til å fange byttedyret med. Disse holdes gjerne bøyd i en vinkel. Mellom- og bakbeina er lange og tynne og holdes vanligvis skrått ut fra kroppen slik at de til sammen danner et kryss. Et særtrekk ved beina er at klørne ikke sitter ytterst på føttene, men litt innenfor spissen. Dette er trolig en tilpasning til å bevege seg på overflatehinnen. Kroppen er for det meste brunsvarte og den har et tett hårlag på undersiden. Disse hårene er vannavstøtende og hos enkelte arter er de sølvfarget. Forvingene holdes tett foldet mot kroppen og er lite påfallende. Noen arter er likevel ganske gode flygere, mens andre har sterkt reduserte vinger.
Levevis
Vannløpere er nebbmunner, det vil si at de har sugende munndeler. De er rovdyr, som løper og jakter på vannoverflaten, på andre mindre dyr, som de fanger og suger kroppsvæsken ut av. De opptrer også som åtseletere og suger på døde smådyr som har falt ned på vannet. Vannløperne har sanseorganer på beina som er svært følsomme for små krusninger i vannet, som de bruker både til å finne bytte og til å kommunisere seg imellom.
De parer seg på vannoverflaten, og hunnen løper lett rundt på vannet med hannen sittende på ryggen sin. Vannløpere har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. Nymfene ligner de voksne, men er mindre med en mye kortere og bredere kropp. Nyklekte nymfer har et nokså pussig utseende da beina ser ut til å være altfor lange for den lille, korte kroppen. De lever på vannoverflaten på samme vis som de voksne.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Familien vannløpere er systematisk plassert i gruppen Gerromorpha, sammen med: Mesoveliidae, Hebridae, Paraphrynoveliidae, Macroveliidae, Vannskridere, Hermatobatidae og Veliidae.
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Norsk entomologisk forening har også utgitt en rekke insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Noen av heftene (se kilde) tar for seg de norske vannløperne.
Furuset kirke (Oslo)
Furuset kirke er en kirke fra 1980 på Furuset, i Bydel Alna i Oslo.
Kirken hører til Ellingsrud Furuset sokn og Østre Aker prosti. Menigheten er aktiv, og kirken nyttes til blant annet speider, søndagsskole, to barnekor, 10-13-klubb, mandagsklubb, formiddagstreff og kvinne- og mannsgrupper.
Adressen er Ulsholtveien 37, og rett nord for kirken ligger Furuset kulturpark. I Kirkens kjeller ligger Regnbuen korttidsbarnehage.
Middelalderkirken
I 1833 fikk Oldsaksamlingen innlevert to nøkler av bonden på Søndre Furuset gård, som skulle ha tilhørt en trekirke fra middelalderen. De hadde blitt funnet der det ifølge Oldsaksamlingens notater fortsatt het «Kirkestykket», rett ved dagens Furuset kirke. Det antas at etter svartedauden og reformasjonen gikk trekirken utav bruk, og med den også kjennskapen til hvor trekirken lå.
På 1590-tallet skriver biskop Jens Nilssøn om kirkens tilstand: Det hauffer staaet en trækircke ved Fyresetter i gamel tid; den er aldelis ødelagt oc nederbryt, saa mand intid see til hende.
Strandteger
Strandteger (Saldidae) tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. De lever som rovdyr, der de suger ut kroppsvæske fra andre dyr.
Det er i Norge funnet 26 arter av strandteger. Totalt er det beskrevet ca. 275 arter fordelt på 28 slekter. Strandtegene er uvanlige i det at den største artsrikdommen ikke finnes i tropene, men i tempererte områder. De finnes også ganske langt mot nord.
Nepal under Sommer-OL 1984
Nepal under Sommer-OL 1984. Ti sportsutøvere fra Nepal deltok i tre grener under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var femte gangen som Nepal deltok i et OL, de vant ingen medaljer.
Strandteger
Utseende
Strandteger er mellom 2 og 8 mm. lange. Øynene er store, nyreformede, markerte og lett synlige, de buler ut til siden. Kroppen er vanligvis brun eller svart, ofte spraglete, den er gjerne oval og forholdsvis bred. Beina er temmelig lange og slanke.
Levevis
De er rovdyr og lever av andre mindre dyr, som de fanger og suger kroppsvæsken ut av.
Strandteger kan gjøre et hopp dersom den føler fare, og kan på den måten unngå å bli et byttedyr. De er i det hele tatt uvanlig kvikke til teger å være, de fleste av artene flyr også godt.
Eggene legges i gress og mose.
Strandteger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Systematisk inndeling / norske arter
Familien  er systematisk plassert i gruppen Leptopodomorpha, sammen med: Leptopodidae, Omaniidae og Aepophilidae
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
281 Lucretia
281 Lucretia er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 31. oktober 1888 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter den tysk-britiske astronomen Caroline Lucretia Herschel, søster av William Herschel.
Sussex County (Delaware)
Sussex County er et fylke av i alt tre i den nest minste amerikanske delstaten Delaware, det ble opprettet i 1683. Fylket ligger sør i staten og har grense mot Kent County i nord.
Sussex Countys totale areal er 3,097 km² hvorav 668 km² er vann. I 2014 hadde fylket 210,849 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Georgetown.
282 Clorinde
282 Clorinde er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 28. januar 1889 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Den skal være oppkalt etter heltinnen i Torquato Tassos dikt Det befridde Jerusalem.
Van (provins)
Van er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 19 069 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Van.
Provinsen ligger sørøst i Tyrkia og grenser til provinsene Ağrı i nord, Hakkâri i sør, Siirt i sørvest og til Bitlis i vest og i øst til Iran. Vansjøen ligger i delvis i Van.
Distrikter
Provinsen Van består av tolv distrikter:
Polarblåvinge
Polarblåvinge (Plebeius glandon) er en av blåvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Utseende
Hunnen har mørkere brungrå farge på vingeoversiden. Langs vingeranden finnes et hvitt bånd eller kant (frynser). Vingeundersiden er lik hos begge kjønn.
Vingespennet er mellom 20 og 24 millimeter. Alle vingeundersidene er grå med hvite store og mindre flekker. Flere av flekkene har mørk kjerne, og bakvingen har en antydning til en rød-orange flekk. Diskal-flekken er liten og mørk. Ved vingeroten utbrer et svakt blågrønt fargefelt seg.
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Brystet og bakkroppen er lyst brunsvart hos hunnen og mer gråblå hos hannen. Den har lite hår på oversiden. Undersiden har lys gråhvit hårbekledning.
Fasettøynene er mørke. Hodet er smalt foran, palpene er store og fremoverrettet. Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene sitter over og helt inntil fasettøynene. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet. Leddene er farget slik at antennen får små ringer i svart og hvitt.
Beina er godt utviklet hos hunnene, som bruker alle beina til å gå med. Mens hanner har noe reduserte frambein og går på de fire bakerste beina. Det doble kloleddet på frambeina mangler eller er redusert. På det mellomste beinparet er børsten på skinnbeinet (tibia) godt utviklet.
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Egg og larver
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Den er grågrønn like etter overvintringen. Senere endrer den farge til mer grønn med en mørk rygglinje. Den har fargetegninger i hvitt og rødt. Undersiden er flat, mens oversiden er hvelvet. Larvens kropp smaler litt bakover. Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen
Puppene er først grønn, senere mer brunlig. Den er bønneformet, urørlig og de ligner plantedeler som frø eller lignende. Puppen kan ligge under løse steiner.