cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurt Huber
Bakgrunn
Som barn ble Huber rammet av difteri, og som følge av komplikasjoner slet han resten av livet med talefeil og bevegelseshemninger. Likevel utviklet han seg til en entusiastisk turgåer og betydelig taler. Traute Lafrenz i Den hvite rose sa at hun aldri hadde hørt noen formulere seg så presist. Hans store forbilde var filosofen Leibniz. Huber studerte også folkesanger, inkludert koran-sanger og indisk folkemusikk, og bygget opp arkivet for folkesanger i Berlin. Imidlertid ville han ikke arbeide der, da han ikke ønsket å komponere kampsanger til det nazistiske studentforbundet. Heller ikke kunne han få noen lærestol andre steder i Berlin. Hans kone Clara sa at han hadde fått beskjed om at man bare ansatte professorer som også kunne være offiserer, noe Huber ikke dugde til med sitt handikap.
Karriere
I det femte flygebladet, forfattet av Huber, oppfordret han studentene til å stille seg bak «vårt herlige Wehrmacht». Etter hans oppfatning var det Gestapo som stod bak krigens gru, mens Wehrmacht var til å stole på. Hans Scholl, Willi Graf og Alexander Schmorell hadde imidlertid vært ved fronten, og visste at dette ikke stemte. De forlangte derfor at han skulle stryke setningen. Huber gikk fra møtet i sinne, og oppfordringen ble strøket etter at han var gått. Han så aldri de andre igjen.
Kort etter at Den hvite rose var avslørt, mangfoldiggjorde Marie-Luise Jahn og Hans Conrad Leipelt det sjette flygebladet og sørget for å spre det. De samlet også inn penger til Hubers etterlatte, som ikke fikk noen pensjon, siden familiefaren var blitt fradømt sin doktorgrad. Enken ble også pålagt å betale 600 riksmark for sin manns henrettelse. Da hun sa til myndighetenes representant at hun ikke hadde et slikt beløp, som tilsvarte det dobbelte av hennes manns månedslønn, svarte han at han nok kunne skaffe henne en rabatt: «Vi sender jo ut så mange slike regninger i disse dager.»
I cellen mens han ventet på at dødsdommen skulle fullbyrdes, skrev Huber et lite dikt: «''Wenn ich mich frag', was hab' ich hinterlassen? Konzepte, Skizzen nur - papierne Massen, kaum eine Reinschrift. - Reinschrift meines Lebens ist nur der Tod - und der war nicht vergebens.''» (= Når jeg spør meg, hva har jeg etterlatt meg? Bare konsept, skisser - papirmengder, knapt noe renskrevet. - Mitt livs renskrevne [ark] er bare døden - og den var ikke forgjeves).
Bergen kristne grunnskole
Bergen kristne grunnskole (BKG) er en kristen friskole med rundt 200 elever, fordelt på barne- og ungdomsskole. Skolen holder til på Kråkenes i Bergen, og har elever på alle trinn. Skolen er tilknyttet Credokirken, men ønsker å være en skole for alle kristne sammenhenger i Bergen. Skolen er åpen for alle søkere, og inntak reguleres ut fra eget inntaksreglement.
Skolen har en elevbedrift.
Allmenn teori om sysselsetting, rente og penger
Allmenn teori om sysselsetting, rente og penger (engelsk: The General Theory of Employment, Interest and Money) er en bok om samfunnsøkonomi skrevet av den britiske samfunnsøkonomen John Maynard Keynes, og utgitt i 1936.
Teoriene i boken forklarer hvordan en stat kan utføre motkonjunkturpolitikk, og gikk i mot de gjeldende teorier på den tiden ved å oppfordre til økt statlig forbruk ved nedgangstider, og sparing i gode økonomiske tider. En statlig stimulering av etterspørselen vil ifølge Keynes medføre en multiplikatoreffekt som påvirker samfunnet i mye større grad enn det den opprinnelige stimuleringen var.
Sagn
Sagn (av det norrøne verbet segja, «å fortelle noe», altså «sagn» som i «utsagn») er en kort, ofte enepisodisk, muntlig fortelling nært knyttet til folketroen. Sagnene er gjenfortalt (tradert) folkediktning. Fortellinger om fortellerens egne møter med det overnaturlige kalles memorat.
Sagn forekommer i flere varianter og kan kategoriseres etter innhold i naturmytiske sagn, historiske sagn, opphavssagn og nåtidssagn eller moderne sagn. Sagnet forteller om krefter mennesket ikke kan kontrollere, og som det bør passe seg for. I motsetning til eventyret, der helten seirer over motstanderen, ender sagnet stort sett med nederlag for hovedpersonen.
Fortellinger som er mindre enn en episode kalles sagnnotis.
Naturmytiske sagn
Eksempel på naturmytiske sagn. (ML) refererer til typenummer i Reidar Th. Christiansens sagnkatalog The Migratory Legends (1958):
Historiske sagn
Denne gruppen kan vi dele i to: Rikshistoriske- og lokalhistoriske sagn. Eksempler på rikshistoriske er sagnene om Sankt Olav, svartedauden eller sagn fra krigene mot svenskene.
Lokalhistoriske sagn knytter seg gjerne til bestemte hendelser eller kjente personer (Personalhistoriske sagn). Disse sagnene er lettere å etterspore, og kan i flere tilfelle gå tilbake på et memorat. Her finner vi ofte fortellinger om lokale helter, kjempekarer, kloke koner, eller beryktede slagsmål, som i fortellingen om Fanitullen. I de siste tilfellene kan man ofte finne sagnets historiske kjerne i et rettsreferat, som dermed tidfester hendelsen. I årenes løp vil hendelsen trekke til seg vandresagnstoff fra andre kilder, og dette stoffet vil forsterke fortellingens dramaturgi, men også tilsløre den opprinnelige hendelsen.
Flere avhandlinger er skrevet om historisitet i sagn. Som historiske kilder til faktiske hendelser er sagnene som regel dårlige kilder, men de er mer pålitelige når det gjelder holdninger til det som skjedde.
Eksempler på sagn om historiske personer:
Eksempler på historiske hendelser som har skapt grobunn for sagn:
Opphavssagn
Sagn som forklarer naturlige fenomener og formasjoner – eller bakgrunnen for en bestemt skikk. Er nært beslektet med det historiske sagnet. En bestemt steinur i Telemark skal slik sett ha blitt til fordi Olav den hellige en gang fikk kløvd berget akkurat der.
Eksempler på sagn om steder og gjenstander:
Moderne sagn
Vandrehistorier er moderne hverdagsfortellinger med et humoristisk eller skremmende poeng som fortelles som om de er sanne, men som vanligvis ikke er det. Slike vandrehistorier kalles på engelsk «urban legends» («bylegender» eller «urbane sagn») og har flere likhetstrekk med gamle sagn og folkeeventyr. De spres oftest muntlig, og gjerne som om de skal ha skjedd en bekjent, men den samme vandrehistorien kan opptre over hele verden. Vandrehistorier om folk som mener seg bortført av romvesener viser stort slektskap med de naturmytiske bergtakingssagnene. Mange av disse moderne vandresagnene likner også på tradisjonelle spøkelseshistorier.
Eksterne lenker
Legende
Tequila (brennevin)
Historie
Tequila ble først produsert på 1500-tallet. Aztekerne hadde allerede laget pulque fra agaveplanten lenge før de spanske Conquistadorene kom til Mexico. Den type tequila som man kjenner til i dag, kom først i produksjon tidlig på 1800-tallet i Guadalajara. Det er først de senere tiår at etterspørselen etter tequila har økt internasjonalt. Selv om man i Norge kun får tak i noen få merker av tequila (med veldig varierende kvalitet), så finnes det over 600 forskjellige merker av tequila på markedet i Mexico.
Tequilatyper
Det finnes to typer tequila, premium og mixto. Den ene typen består av 100 % blå agave, og den andre består av 51 % blå agave. Den reneste typen tequila man får er produsert av 100 % blå agave. Tequila som ikke består av 100 % blå agave, må bestå av 51 % blå agave, og kalles for mixto. Mixto består av i tillegg til blå agave, også av vanlig rørsukker eller fra mais, og den benyttes som navnet tilsier, i drinker. Premium Tequila, som består av 100 % blå agave, drikkes som oftest rent eller sammen med lime og salt.
Tequilakategorier
Tequila deles normalt inn i 3 hovedkategorier: Reposado har en gyllen farge og añejo kan være en god del mørkere. I tillegg til de 3 hovedkategoriene blir det i enkelte tilfeller også benyttet 2 ekstra kategorier:
Leksdalsvatnet
Leksdalsvatnet er en innsjø i kommunene Steinkjer og Verdal i Trøndelag fylke. Det meste av arealet ligger i Verdal.
Lundselvoset naturreservat på østsiden av vatnet og Lyngås-Lysgård fuglefredningsområde i sørøst ble begge opprettet i 1984, og gjort til ramsarområde i 2013.
Culiacán
Culiacán, offisielt Culiacán Rosales, er en storby i nordvestre Mexico, og er hovedstad og største by i delstaten Sinaloa. Byen er den 15. største i Mexico og har 745 532 innbyggere.
Geografi
Culiacán ligger der elvene Humaya og Tamazula flyter sammen til Río Culiacán. Byen ligger på 54 meters høyde, i lavlandet ved foten av fjellkjeden Sierra Madre Occidental, som går langs vestkysten av Mexico.
Historie
Opprinnelig var området rundt Culiacán befolket av ulike stammer av urfolk. Aztekerne passerte stedet på sin lange vandring fra sitt mytiske opphav i Aztlán til Mexicodalen, og dette tidfestes til år 628. Mens de var på dette stedet, oppsto kulten rundt aztekernes hovedgud, krigsguden Huitzilopochtli.
Dagens by ble imidlertid grunnlagt av Nuño de Guzmán, en av de mest blodtørstige av conquistadorene under navnet San Miguel de Culiacán. I kolonitida var Culiacán en avsides provinshovedstad i en folkefattig, nordlig provins. Ettersom jordbruket ved hjelp av irrigasjon har blitt bygd ut, har imidlertid byen tiltatt i betydning.
Klima
Klimaet i Culiacán er fuktig og varmt om sommeren og høsten, mens det er tørt og behagelig varmt om vinteren. Årsmiddeltemperaturen ligger på 23,8 °C, med en varmerekord på 41,7 °C, og en kulderekord på –2,0 °C. Årsmiddelnedbøren ligger på 2106 mm.
Økonomi
Culiacán er det overlegent viktigste industrisenteret i Sinaloa, med 32,5 % av delstatens totale industri. Mye av dette er næringsmiddelindustri basert på statens rike jordbruk, tekstilindustri samt bygg og anlegg. Fiske betyr også mye for næringslivet i Culiacán-området, både oppdrettsanlegg i lagunene og havfiske.
Uoffisielt er Culiacán et sentrum for kokainsmugling fra Sør-Amerika, først og fremst Colombia, til USA, noe som både fører til stor rikdom og mange gjengoppgjør.
Kröller-Müller-museet
Kröller-Müller Museum er et kunstmuseum som ligger nær Otterloo i Nederland. Det har den nest største samlingen av bilder av Vincent van Gogh (etter Van Gogh-museet i Amsterdam). Museet har et stort antall verk i samlingen, fra middelalderen og fram til nyere tid. Av kjente kunstnere kan nevnes Piet Mondrian, Bart van der Leck, Georges Seurat og Pablo Picasso. Museet har fått navn etter Helene Kröller-Müller, som var en stor kunstsamler og en av de første til å oppdage Van Goghs bilder. Hun donerte i 1935 hele sin samling av kunst til den nederlandske stat. Museet ligger inne i Nederlands største (i utstrekning) nasjonalpark de Hoge Veluwe. Arkitekt for bygget var Henry van de Velde og det åpnet 1938. Skulpturparken ble etablert 1961. Ny utstillingsfløy ble tegnet av Wim Quist og åpnet i 1977. St. Hubertusslot, som er en bygning av arkitekten Hendrik Petrus Berlage er nå blitt en del av museet.
Skulpturparken
Ute og inne er en stor skulptursamling med arbeider av blant andre Auguste Rodin, Henry Moore, Jean Dubuffet, Mark di Suvero, Lucio Fontana, Claes Oldenburg, Fritz Wotruba og Joep van Lieshout.
N’Djamena internasjonale lufthavn
N'Djamena internasjonale lufthavn (IATA: NDJ, ICAO: FTTJ) er en flyplass utenfor N'Djamena i Tsjad. Flyplassen er landets hovedflyplass.
Paul Su Yongda
Paul Su Yongda (født 1955 i Kina) er katolsk biskop i bispedømmet Zhanjiang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Su Yongda studerte til prest ved det regionale seminar i Wuhan fra 1985 og ble presteviet i 1991. Han tilhførte det annet klassekull i regionalseminarets historie etter at det ble gjenåpnet i 1980-årene,  hvorav mange senere ble biskoper: Joseph Liao Hongqing (Meizhou), Francis Lu Shouwang (Yichang) og Joseph Gan Junqiu (Guangzhou).
Fader Su ble sogneprest i katedralen i Zhanjiang i 1997 og bispeviet 9. november 2004 med biskop John Fang Xingyao av Linyi som hovedkonsekrator.
Zhanjiang har om lag 30 000 katolikker (2004).
Tangerudbakken (Oslo)
Tangerudbakken (1A-35, 2A-36) er en vei på Tangerud i bydel Stovner i Oslo. Den begynner som blindvei i nordøst, passerer Tangerudveien og ender i Idas vei.
Veien fikk navn i 1981 etter Tangerud-gårdene. Området ble overført fra Skedsmo til Oslo året før.
I veien er flere rekkehus (ark. Spor Arkitekter) fra 2001 i Tangerudgrenda borettslag (OBOS).
Bursa
Bursa er en by i det nordvestlige Tyrkia. Historisk er den også kjent som Brusa, på gresk: Προύσσα, Prusa. Det er Tyrkias fjerde største by og er en av de mest industrialiserte byene i landet. Byen inneholder mange mausoleumer fra tidlige osmanske sultaner, da byen var hovedstad i Det osmanske riket frem til Edirne overtok i 1365.
En dag i Ivan Denisovitsj’ liv (film)
En dag i Ivan Denisovitsj' liv (originaltittel One Day in the Life of Ivan Denisovich) er en norsk-britisk dramafilm fra 1970 basert på Aleksandr Solzjenitsyns Nobelprisbelønte roman, En dag i Ivan Denisovitsj' liv (1959). Hovedrollen spilles av Tom Courtenay.
Bursa
Åtte steder i Bursa og landsbyen Cumalıkızık like ved ble i 2014 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Geografi
Bursa ligger 90 kilometer sør for Istanbul ved Uludağfjellets fot. Rundt byen er et svært grønt landskap men noen svovelkilder. Kysten av Marmarahavet ist med Gemlikbukten er 20 km unna, og byen Mudanya 32 km unna.
Historie
Bursa ble grunnlagt år 202 f.Kr. som Prusa av kong Prusias I av Bithynia etter at han hadde fått byen Cias med omegn av kong Filip V av Makedonia som takk for hjelpen i en krig mot Pergamon. Ved valget av byens plassering skal kongen ha fått råd av den kartagiske hærfører Hannibal.
Prusa ble en populær kurby på grunn av sine jern- og svovelholdige kilder og ble en viktig handelsplass ved det at den var det vestre sluttmålet for Silkeveien.
I år 1315 inledet Osman I beleiring av byen, som falt for osmanene den 6. april 1326. Bursa var så hovedstad i Det osmanske rike fra 1335 til 1389, da den ble erstattet av Edirne. Bursa fortsatte imidlertid å være en viktig by i riket og her er flere sultaners graver og flere store moskéer.
Kultur
I Tyrkia har skyggespill med Karagöz og Hacivat i hovedrollene vært populært siden 1400-tallet. Denne formen for skyggespill stammer fra Bursa, og byen har et eget museum for skyggespillet, Karagöz-museet. Denne skyggespilltradisjonen ble i 2009 inkludert i UNESCOs liste over "verdens kultur-og naturvernområder" (Verdensarven) som tyrkisk kulturarv.
En dag i Ivan Denisovitsj’ liv (film)
Filmen ble for det meste spilt inn på Røros. Språket er engelsk, men en kan tidvis også høre en mannlig norsk fortellerstemme. Komponisten Arne Nordheim er ansvarlig for filmmusikken.
Handling
Boka (og filmen) skildrer tilværelsen til håndverkeren Ivan, som er dømt til 10 års straffearbeid som politisk fange i Sibir under det stalinistiske Sovjetsamveldet og Gulagsystemet. Han har intet som gjør livet verdt å leve. I den brutale fangetilværelsen blir han stadig utsatt for overgrep, som han forsøker å mestre gjennom den vanskelige balansegangen mellom det å bevare sin selvrespekt og å unngå straff. Under disse harde vilkårene vokser likevel vennskap mellom fangene, hvor de prøver etter fattig evne å støtte og hjelpe hverandre mot fangevokterne.
Sydney Harbour Bridge
Sydney Harbour Bridge er et av Australias mest kjente landmerker. Broen ble påbegynt i 1923 og sto ferdig 19. januar 1932, men den ble først åpnet 19. mars samme år. «Kleshengeren», som den også blir kalt, ble bygget for å binde sammen den nordlige delen av Sydney med den sørlige. Broen er ca. 1,1 kilometer lang og 134 meter høy. Bare noen få hundre meter unna ligger Operahuset i Sydney.
Asle Andersen
Asle Andersen (født 15. februar 1972) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som fram til 2014 var hovedtrener for Sandnes Ulf.
Aruna Dindane
Aruna Dindane (født 26. november 1980 i Abidjan) er en ivoriansk fotballspiller. Han spiller i angrepet for Lekhwiya (i Qatar) og på.
Asle Andersen
Han har hatt en lang fartstid i norsk toppfotball og har spilt for klubbene Sandnes Ulf, Bryne FK, FK Haugesund og Viking FK.
Aruna Dindane
Sommeren 2000 gikk Dindane fra ASEC Mimosas til RSC Anderlecht, og han hjalp laget til å vinne det belgiske ligamesterskapet to ganger (2001 og 2004). I juni 2005 signerte han en kontrakt med den franske toppklubben Lens.
Asle Andersen
Andersen kom til Sandnes Ulf i januar 2006 som spillende trener. Han var sterkt delaktig på banen fra laget sikret opprykk til Adeccoligaen i 2007, og hadde flere gode opptredener på banen i 2008. Siste halvdel av 08-sesongen gikk han skadet, og i årene etterpå har han prioritert trenergjerningen og ikke spilt kamper.
Aruna Dindane
Dindane har spilt flere landskamper for Elfenbenskysten, og deltok i VM 2006, der han scoret to mål i landets siste VM-kamp, mot. Elfenbenskysten lå under med 0-2, men kom sterkt tilbake og vant kampen 3-2.
Christian Braad Thomsen
Christian Braad Thomsen (født 10. desember 1940 ) er en dansk filmregissør (instruktør), forfatter og filmfestivaldirektør.
Fra 1997 til 2005 var han leder av Odense Filmefestival.
Braad Thomsen mottar Statens Kunstfonds hædersydelse.
Eventyr
Eventyr er fantasifulle fortellinger om mennesker, dyr og overnaturlige vesener. Fortellingene inneholder gjerne faste stilmessige trekk som «det var en gang», fantastiske elementer og handler ofte om overnaturlige og overmodige heltedåder. Flere eventyr har opphav i gamle myter med klangbunn i religion og psykologi. Eventyr som opprinnelig ble overlevert muntlig, har ukjent opphavsperson og kalles folkeeventyr, mens eventyr med kjent forfatter ofte kalles kunsteventyr.
Folkeeventyrene tilhører den eldste diktningen vi kjenner. Eventyrene ble til lenge før bøkenes tid. Vi kjenner ofte ikke til deres opprinnelse, men en del eventyr kan knyttes til den religiøse opplæringen i middelalderen og tidlig nytid. Eventyrene har ofte et pedagogisk poeng, eller ble fortalt for å formidle livsvisdom.
Eventyrtyper
Man kan klassifisere eventyrene slik:
Dyreeventyr
Dyreeventyr er gjerne fortellinger om dyr som snakker og oppfører seg som mennesker. Bjørn, rev og ulver de mest vanlige å treffe på. Revenka er et eksempel på dette. I Norge handler slike eventyr gjerne om bjørnen og reven. Disse dyrene var ofte koder for øvrigheten i bondesamfunnet. Bjørnen kunne derfor tiltales som presten: «Han far sjøl i stua». Om reven kunne det hete at han snakket «dansk».
Av lengre eventyr kan nevnes Reveenka og Væren og Grisen som skulle til skogs og bo for seg selv.
Egentlige eventyr eller undereventyr
Denne kategorien eventyr inneholder de lengste og mest utbroderte fortellingene. Et gjennomgående trekk er «ferden til den sekundære verden», enten det er «over havet», «under jorda» eller rett og slett til et annet land. I den sekundære verden må helten eller heltinna løse oppgaver og blir satt på en lang rekke prøver. Om de lykkes avhenger av de gode rådene de får fra hjelpere, gjerne fortrollede dyr. I noen av disse eventyrene oppsøker den sekundære verden menneskene. Ved fortellingens slutt er hovedpersonen kommet styrket tilbake, og visere enn ved fortellingens begynnelse. Denne kategorien blir på engelsk kalt «fairy-tales», og knyttes dermed tydeligere til betegnelsen Faerie – fra alver – som betegnelsen på det sekundære (se Tolkien: Tree and leaf).
Novelleeventyr eller skjemteeventyr
Disse eventyrene er utelukkende dennesidige. Fortellingene har ofte en samfunnsbrodd eller er satirisk anlagt. De kan ta opp problemer med øvrigheten, eller samlivsproblemer (Kjerringa mot strømmen). Eventyrene av det grovere slaget kan gå ut over presten eller embedsmannen. De rent erotiske fortellingene hører også inn under denne kategorien, selv om enkelte undereventyr kan være grove nok. Eksempler er Prinsessa som ingen kunne målbinde, Peik, Herremannsbruden, Presten og klokkeren, Kullbrenneren og Tyrihans som fikk kongsdatteren til å le.
Eventyr om mennesker som lurer de underjordiske
Kategorien er ofte kalt Gutten og det dumme trollet. Av disse er nok Askeladden som kappåt med trollet og Smørbukk de mest kjente i Norge. Fanden som eventyrfigur hører også inn her, fordi han er et takknemlig offer for fulheten (Fanden i nøtta).
Formeleventyr eller regleeventyr
Disse eventyrene er bygd opp over en gjentatt remse som vokser seg svært lang før fortellingen tar slutt. I noen tilfelle kan denne remsa ha pedagogisk innhold, eller inneholde rester av en magisk formel. Andre ganger kan eventyret bygges opp til en vill skrøne som i «Kjetta som var så fæl til å ete». «Pannekaka» er sannsynligvis Norges mest kjente eksempel på et regleeventyr. Disse eventyrene var nok i utgangspunktet fortalt til barn.
Kunsteventyr
Mens de aller fleste eventyrene er muntlig overleverte, er denne kategorien knyttet til navngitte forfattere. H. C. Andersen er nok den mest kjente eventyrforfatteren i så måte. E. T. A. Hoffmann skrev også fortellinger i samme sjanger. I kunsteventyret utnytter forfatteren eventyrets stilmessige trekk i sin egen diktning, og prøver å bevare eventyrets form. H.C.Andersen gjorde også noe innsamlingsarbeid selv, og diktet av og til om på eksisterende overlevering. Andersens omarbeidelser går ofte noe lenger enn Asbjørnsens eller Grimms «tillemping» av språk og overlevert groteskeri.
Karakteristiske sjangertrekk ved eventyr
Et typisk trekk ved praktisk talt alle eventyr er at skikkelsene er stereotypier med en endimensjonal personlighet. Helten er bare god, trollene bare dumme, prinsessa bare vakker og så videre. Rollefigurene er dessuten upersonlige og går igjen i flere eventyr, for eksempel fattiggutten, gjerne under det generelle navnet Espen Askeladd, prinsessa, kongen, den gamle kona og andre faste typer. Andre kjennetegn ved eventyrene kan beskrives ved andre stilmessige «eventyrlover» eller faste formler. Disse går igjen i mange typer fortellerkunst og letter kommunikasjonen og formidlinga. Oppbygginga er skjematisk og lett å kjenne igjen som typisk for eventyrsjangeren. Noen eventyrlover er disse:
Naturmytiske eventyrskikkelser
De skapningene helten møter i eventyrene, er oftest folk og fe fra den virkelige verden. Det kan være konger og prinsesser, prester og lensmenn, men også gamle koner, fattigfolk og forskjellige dyr og fugler. I tillegg inneholder mange eventyr fabelvesener og andre overnaturlige vesener fra den «sekundære verdenen». Forestillingene og skapningene skifter fra land til land. Ofte har de mytologisk opphav, gjerne knyttet til krefter i naturen. I Norge vil troll og trollkjerringer være blant de vanligste, i tillegg til underjordiske skapninger som tuftekaller, gråmenn, huldre- og haugfolk. Dessuten er det eventyr om huldre, nøkker, fossekaller og drager. I Europa kan en ellers støte på disse overnaturlige eventyrskikkelsene og vettene:
Varianter
Et eventyr kan fortelles i en lang rekke varianter innenfor et lite tradisjonsområde. Et eksempel er Amor og Psyke-kretsen, som er fortalt i en lang rekke ulike versjoner over hele Europa. I Norge finner vi fortellingene i minst tre nedskrevne versjoner: «Østenfor sol og vestenfor måne», «Kvitebjørn kong Valemon», «Dyret i hagjen». Av «Askepott»-fortellingene finnes det langt fler. Tradisjonsøkologien i Norge skiller eventyret noe fra den kjente tyske varianten, men eventyret er fortalt og samlet inn i en rekke bygder: «Kari Trestakk», «Åse piltr i skinnstakk», «Lita-frid-Kirsti».
Innsamlingsvirksomheten
Eventyr har vært fortalt over hele verden i uminnelige tider, men det var først i og med romantikken at man tok til å skrive dem ned. Først ute var Charles Perrault i andre halvdel av 1700-tallet, som ga ut en samling tysk-franske eventyr. En del av dem finnes også i varianter hos Brødrene Grimm.
De tyske eventyrene ble samlet fra 1808 og utover, og dette arbeidet foregikk parallelt med utgivelsen av den tyske ordboka og katalogiseringen av det tyske språket. Grimm-samlingen kom første gang ut i 1812. Den skulle få stor gjennomslagskraft for senere innsamling av eventyr i andre land. De fleste av eventyrene som brødrene Grimm samlet skriver seg fra et avgrenset område i Kassel i dagens Tyskland, og ble fortalt av kvinnene i to husstander der.
Ettersom den nasjonalromantiske bevegelsen spredte seg fra Tyskland, begynte også samlerarbeidet utover i Europa. I norske aviser ble det allerede i 1819 rettet en henstilling til prester, leger og skolelærere, som oppholdt seg rundt i landet og var skrivekyndige, om å foreta innsamling av ulike former for folkediktning. Først i 1833 kom det ut en samling med folkeminnestoff. Det var prost Andreas Fayes Norske Sagn. Utgaven vakte oppmerksomhet, både på grunn av professor P.A. Munchs kritiske bemerkninger til utgivelsen og utvalget, og fordi den skapte entusiasme blant norske diktere. Emnene ble tatt opp i dikt og prosa, og ser en på utvalget i Fayes bok er det et imponerende arbeid som ligger bak utvalget. Alle de store sagntypene er med og emnene spenner vidt, fra de mytiske til de historiske genre. Utgaven fikk også stor betydning for Asbjørnsen og Moe, som begynte sine samlerarbeider i 1840-årene, blant annet med å sende sagn- og balladetekster til Faye.
De norske folkeminnearkivene
Utover på 1800-tallet ble innsamlingene av mer vitenskapelig karakter idet Staten, gjennom Det akademiske Collegium, gav stipendier til innsamling av folkeminner. Samlerne måtte planlegge reiser og begrunne sine reisemål og hensikter gjennom skriftlige søknader om bevilgninger. Etterpå ble det også forlangt at samlerne gjorde rede for nytten av virksomheten gjennom å skrive innberetninger som ble publisert i skoleanalene.
Stofftilfanget gikk med tiden inn i det nasjonalarkivet som i 1914 ble etablert ved Universitetet i Kristiania under navnet Norsk Folkeminnesamling (NFS). Samlingene til Asbjørnsen og Moe, Sophus Bugge og Moltke Moe dannet like siden etableringen grunnstammen i arkivet. Noen eldre samlinger, for eksempel etter Johan Th. Storaker, Peder Fylling og Ivar Aasen kom til Universitetsbiblioteket, og finnes fremdeles ved Nasjonalbibliotekets håndskriftsamling i Oslo. Rikard Berges enorme samlinger finnes ved Telemark museum. Også ved Universitetet i Bergen finnes det en større samling ved Etno-folkloristisk arkiv (EFA). Blant samlere fra det 19. århundre kan nevnes Henrik Ibsen, August Schneider, Thrond Sjursen Haukenæs og Johannes Skar, og fra det 20. århundre Knut Loupedalen, Henri Delgobe, Edvard Grimstad, Halldor O. Opedal, Knut Hermundstad, Erling Vegusdal Eriksen, Ragnvald Mo og Richard Bergh.
Flere av samlerne konsentrerte seg i likhet med Sophus Bugge om å nedtegne folkeviser. De mest sentrale var ved siden av ham Olea Crøger, Magnus Brostrup Landstad, Ludvig Mathias Lindeman og Catharinus Elling, men både Bugge, Landstad og Lindeman skrev også ned sagn og andre prosafortellinger. Det var dessuten vanlig at innsamling av språk- og dialektprøver gikk parallelt med tradisjonsinnsamlingen. Også Oskar Braaten og Regine Nordmann har syslet med innsamling av folkeminner.
Utgivelsesvirksomheten
Det ble i det hele tatt i perioden 1840 til 1980 samlet inn et stort tradisjonsmateriale, både av eventyr og annet. Fremfor alt kom arkivenes utgivelsesvirksomhet til å bli håndtert gjennom Norsk Folkeminnelags skriftserie (NFL), etablert i 1920. Den mest omfattende publisering av norsk tradisjonsmateriale finnes utvilsomt i NFLs serie, som i 2007 var nådd frem til bok nummer 157. Her finnes også en rekke regionale varianter av de ulike eventyrtypene publisert. Til serien er det dessuten utarbeidet alfabetiske og systematiske registre (NFL 50, NFL 100:1 og 100:2 + et par tilleggshefter) med egne referanser til de internasjonale katalogene for eventyr og sagn. Et eget prosjekt, Norsk eventyrbibliotek, ble sist på 1960-tallet satt i gang i regi av Det Norske Samlaget. Serien hadde et verdifullt, vitenskapelig noteapparat, som er blitt sløyfet ved den senere gjenutgivelse av serien.
Eksterne lenker
Conte
Sandro Occhipinti
Sandro Occhipinti (født 12. juli 1980) er en norsk fotballspiller med norsk mor og italiensk far. Han er opprinnelig fra Kragerø, men bor i dag i Porsgrunn hvor han i mange år spilte for Pors Grenland. Fra 2011 skal han imidlertid spille for Skotfoss i 4. divisjon. Occhipinti spiller høyre eller venstre kant. Navnet Occhipinti betyr egentlig «øyenmaler» på italiensk språk.
Brian McBride
Brian Robert McBride (født 19. juni 1972 i Arlington Heights i Illinois) er en tidligere amerikansk landslagsspiller i fotball som sist spilte for det amerikanske profflaget Chicago Fire i perioden 2008 til 2010 etter en overgang fra Fulham. Han var angrepsspiller og spilte 96 landskamper, og scoret 30 mål for USAs herrelandslag i fotball.
VfL Wolfsburg
I 1994, dro McBride for å spille i Tyskland, for det tyske laget VfL Wolfsburg som på den tiden var i German Second Division og ga flere lovende amerikanske spillere sjansen til å spille profesjonell fotball i Europa. Disse var bl.a Chad Deering, Claudio Reyna og Mike Lapper, sammen med McBride. McBride strevde med å få spilletid, og hadde også vansker med å skåre mål. Men et av hans to mål for klubben kom da klubben uventet slo storlaget Bayern München 2-1 i kvartfinalen i den tyske cupen. På slutten av sesongen ble McBride sluppet av Wolfsburg og når MLS ble dannet, valgte han å returnere for å spille i USA.
Utlån til Preston North End
Den første låneperioden kom i 2000 når McBride spilte for Preston North End, under ledelse av manager David Moyes. Selv om McBride spilte bra, måtte han sitte over flere kamper på grunn av han måtte fjerne en blodpropp i den ene armen. Den kom som et resultat av en kollisjon som McBride hadde i sin første kamp i klubben. Da McBrides låneperiode gikk mot en slutt, forsøkte Preston å kjøpe han for $1.8 millioner, men MLS avviste budet og mente McBride var verdt det dobbelte.
Utlån til Everton
To år senere var det Premier League klubben Everton som ønsket McBrides tjenester. Deres nye manager David Moyes, husket McBrides suksess med Preston og ville ha spissens tjenester for å hjelpe Everton i deres desperate poengjakt. Under McBrides tre måneder lange opphold i klubben, skuffet han ikke Moyes eller tilhengerne, og skårte fire mål på åtte kamper, inklusive et i sin første kamp for klubben i en seier over Tottenham Hotspur. Han ble gode venner med spillere som Leon Osman og Richard Wright. Everton, i motsetning til Preston, søkte om å få forlenget McBrides låneperiode, men MLS avviste det også, da de foretrakk et salgt, fremfor et forlenget låneopphold.
Rengen
Rengen er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Lierne kommune i Trøndelag fylke, den svenske ligger i Krokom kommune i Jämtlands län. Utløpet er i sørøst gjennom Rengsfallet til Valsjön og videre til Hotagen, Hårkan og Indalsälven.
Brian McBride
Fulham
I januar 2004 kjøpte Fulham McBride fra MLS for $1,5 millioner sammen med midtbanespilleren Alistair Bygrave som senere dro fra klubben til den koranske K-League. McBride skårte i sin debutkamp fot klubben, mot Tottenham igjen.
Preponini
Preponini er en gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene. Slekten Agrias er meget formrik, men det er uvisst i hvor stor grad mengden av former avspeiler tallet på arter. Fordi disse sommerfuglene er store, fargerike, formrike og dessuten gjerne vanskelige å få tak i, er de meget ettertraktet mellom samlere.
Brian McBride
Fulham
Han spilte 18 kamper i den første halvdelen av Sesongen 2003-04, og skårte fem mål. Hans prestasjoner var rimelig konstante de neste to sesongene. Sesongen 2004-05, spilte han 31 seriekamper og 6 cup kamper, skårte seks mål i serien og tre i cupen. I 2005-06, spilte han 39 seriekamper og en cupkamp, med 10 liga- og et cupmål. McBrides originale kontrakt med London-klubben gikk ut etter 2005-06 sesongen, men den 10. mars 2006, signerte han en ett års forlenging av kontrakten ut 2006/2007. Den 2. februar 2007, forlenget han igjen, ut 2007/08-sesongen.
McBride ble Fulhams top skårer i 2006/2007-sesongen med 12 mål. Han ble utnevnt til kaptein i august 2007.
Etter å ha skåret i en hjemmekamp mot Middlesbrough den 18. august 2007, fikk McBride den ene kneskålen ut av ledd. Han returnerte som aktiv spiller i en vennskapskamp mot Cardiff City sent i januar 2008, og kom innpå som innbytter i en kamp mot Aston Villa den 3. februar 2008. McBride skårte sitt første mål etter skaden mot sin gamle klubb Everton på Craven Cottage den 16. mars 2008, i en 1-0 seier for Fulham.
Chicago Fire
Etter at sin kontrakt løp ut, bestemte McBride seg for å returnere til USA, og avslutte sin karriere i MLS. Toronto FC hadde rettighetene på å signere han, men solgte de videre til Chicago Fire, McBrides hjemstedsklubb.
Preponini
Utseende
Store (vingespenn gjerne 70 – 120 mm) sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingene er gjerne fargerike (noen ganger ekstremt fargerike) på oversiden, mens de på undersiden vanligvis er grå eller brune, slik at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter med sammenslåtte vinger. De har ofte bånd av metallisk grønt eller blått. Forvingene er mer eller mindre trekantede.
Brian McBride
Landslagsspill
McBride har vært en viktig landslagsspiller for, med 95 landskamper og 30 mål. Han debuterte allerede i 1993.
Han deltok i VM i fotball 1998, VM i fotball 2002 og VM i fotball 2006, og er den eneste amerikanske fotballspilleren som har skåret i mer enn et verdensmesterskap, men et mål i 1998 og et i 2002. Begge målene bidro til å sikre seire for USA, hhv mot og.
Preponini
Levevis
Preponini er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.
Brian McBride
Meritter
Columbus Crew
Personlige
Preponini
Eksterne lenker
Charaxinae
Klopp
En klopp er en eller flere trestammer eller steinheller lagt tvers over et vannløp eller en myr. De er de enkleste broene en kjenner til. Ofte er der spikret bordbiter på toppen, for å holde delene sammen og gjøre det jevnere å gå.
Johan Henrik Nebelong
Johan Henrik Nebelong (1817–1871) var en dansk arkitekt. Han er i Norge særlig kjent for å ha tegnet Oscarshall på Bygdøy, men har også stått for de naturhistoriske samlingene ved Bergen Museum, hovedbygningen på Bærums Verk hovedgård (1848) og den middelalderinspirerte kommandantboligen på Akershus festning (1844).
Klopp
Kloppene ble ofte bygd av lokale materialer, eller slikt en kunne unnvære andre steder. De var lette å vedlikeholde eller erstatte, og en slapp å bygge broer, som krevde stein til fundamenter. Kloppene var tilstrekkelige så lenge det som skulle over bekk eller myrhull var til fots. Mange klopper er nå erstattet med enkle brokonstruksjoner av hensyn til moderne transportmåter på hjul, meier eller belter.
Johan Henrik Nebelong
Karriere
Nebelong kom til Norge i 1840 for å assistere Hans Ditlev Franciscus von Linstow i arbeidet med Det kongelige slott. Han arbeidet samtidig som lærer ved Kunst- og Håndverksskolen i Christiania fram til 1853.
Sammen med blant andre I.C. Dahl var han med på å stifte Foreningen til Norske Fortidsminnesmerkers Bevaring i 1844 og satt i styret fram til 1853, da han vendte tilbake til København og arbeidet ved Kunstakademiets Arkitektskole i årene 1853–1855. Han var medlem av Charlottenborgs Utstillingskommisjon 1858–1866 og bygningsinspektør for Københavns 1. Distrikt 1856–1858. Han ble utnevnt til titulær professor 1860 og medlem av Akademiet fra 1855.
Tangerudveien (Oslo)
Tangerudveien (11-61, 2-72) er en vei på Tangerud i bydel Stovner i Oslo. Den går fra et kryss med Olaus Fjørtofts vei og Fossumberget sørøstover mot Tangerud-gårdene, som veien har navn etter. Etter Tangerudbakken er den gangvei. Veien nordvestover fra Stovnerbakken ble før 1970 kalt Røagata og var en enklere ferdselsåre enn i dag. Et stykke sørøstover fra Stovnerbakken er gangvei.
Navnet Tangerudveien ble vedtatt i 1947.
Dinard
Dinard er en kommune i departementet Ille-et-Vilaine i regionen Bretagne nordvest i Frankrike. Byen har bare drøyt 10,000 innbyggere, men er berømt fordi velhavende mennesker, spesielt briter, har brukt byen som feriested om sommeren siden 1850-tallet. Byen er kjent for sine stripede badetelt på Plage de l´Ecluse, også kalt Grand Plage (plage betyr strand på fransk). Ved entreen til stranden står en statue av Alfred Hitchcock og hvert år i oktober arrangeres det en britisk filmfestival her. Stranden er omgitt av meget dyre hoteller og mange mennesker kommer hver dag med buss fra St. Malo for å bade. Det går daglig både busser og båter. Byen er kjent for sine store og mange private villaer som er oppført i jugendstil. Det finnes også minnesmerker over Picasso som var her mye.
Frednes (landsted)
Kong Oscar II overnattet på Frednes under sitt Arendalsbesøk i 1891. Han sov i en himmelseng som fremdeles står i villaen.
Dinard
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Dinard
Frednes (landsted)
Huset er per 2011 et av de best bevarte sveitserhusene på Sørlandet, og ble kåret til «Norges vakreste villa» i Vi i villa i 2011.
Walter Roemer
Walter Roemer (født 27. august 1902) var en tysk jurist.
Liv
Etter å ha avsluttet gymnasiet i Aschaffenburg studerte han jus mellom 1922 og 1925 ved Ludwig-Maximilians-Universität i München og tok den juridiske doktorgrad.
Under nasjonalsosialismen var han førstestatsadvokat og leder for henrettelsesavdelingen ved landretten i München. Han hadde ansvar for fullbyrdelsen av Folkedomstolens dødsdommer mot bayerske delinkventer. Bl.a. hadde han oppsynet med henrettelsen av Sophie Scholl, Hans Scholl og Christoph Probst.
Fra 1945 til 1950 arbeidet han i det bayerske justisministeriet, og deretter arbeidet han i det føderale justisministeriet, hvor han var ministerialdirektør og leder for avdelingen for offentlig rett frem til han nådde pensjonsalder i 1968.
Dr. Roemer var fra 1936 til 1950 også styremedlem i Stiftung Maximilianeum, en berømt stiftelse med sete i den bayerske landdagen grunnlagt i 1852 av kong Maximilian II av Bayern for å hjelpe begavede studenter.
38 Special
38 Special kan vise til:
Mariano Hood
Mariano Hood (født 14. august 1973 i Buenos Aires) er en venstrehendt profesjonell tennisspiller fra Argentina som hovedsakelig spiller doublekamper. 27. oktober 2003 nådde Hood sin høyeste plassering på atp-listen med en 20 plass. I 2005 ble han utestengt av det internasjonale tennisforbundet (ITF) etter å ha testet positivt på Finasterid. Etter dette vurderte han å legge tenniskarrieren på hylla, men gjorde et sterkt comeback i 2008.
Niketas Khoniates
Niketas Khoniates (gresk: Νικήτας Χωνιάτης; født ca. 1155, død 1217), stundom kalt for Akominatos (Ακομινάτος), var en bysantinsk-gresk historiker som hans bror Mikhael Khoniates, som han fulgte fra deres fødested Kolossai (senere Khonai eller Chonæ), en by i Frygia, og til Konstantinopel.
Liv og verker
Niketas Khoniates ble født av velstående foreldre rundt eller en gang etter 1150 i byen Khonai i den bysantinske provinsen Frygia. Niketas, biskopen av Khonai, døpte og ga barnet navn. Senere ble han kalt for «Khoniates» etter hans fødested. Da han var ni år gammel sendte hans far ham til Konstantinopel sammen med hans bror for å få en utdannelse. Niketas’ eldre bror hadde en stor innflytelse på hans første år av hans liv.
Til tross for dens blomstrende, overlessete og retoriske stil er den av betydelig verdi som en nedtegnelse av hendelser fra hele keiserdømmet som han enten var et øyevitne til eller hadde hørt om, men han må balanseres opp mot en annen gresk samtidshistoriker, Johannes Kinnamos. Den viktigste delen er beskrivelsen av erobringen av Konstantinopel som med fordel kan leses opp mot Geoffroi de Villehardouins og Paolo Rannusios verker om det samme emne. Den lille avhandlingen Om statuer ødelagt av latinerne (muligens endret av en senere skribent) er av særlig interesse for arkeologien. Hans dogmatiske verk Thesaurus Orthodoxae Fidei, som selv om det er fullstendig bevart i manuskriptform har bare blitt utgitt i deler. Det er en av de viktigste autoriteter om kjetteri og kjetterske forfattere på 1100-tallet.
Niketas i fiksjonen
Umberto Ecos roman Baudolino er delvis plassert i Konstantinopel under erobringen. Den fiktive helten Baudolino er en venn og fortrolig av Niketas Khoniates. I løpet av romanen, som er en historisk fiksjon, blir ikke Niketas omtalt på mest flatterende måte, men han forteller sin livshistorie til Baudolino som selv opplever en merkelig samtid med store omveltninger.
Jigme Palden Dorji
Han var statsminister fra 1952 til sin død 5. april 1964. Etter hans død stod stillingen ubemannet fram til Dasho Lhendup Dorji ble innsatt som fungerende statsminister 25. juli samme år.
Dorji var statsminister under Bhutans tredje Druk Gyalpo (Dragekonge), Jigme Dorji Wangchuk. Jigme Dorje omtales som det moderne Bhutans far, fordi han moderniserte landet og bygde ut landets forbindelser med utlandet. Dorji var kongens svigerbror, men kom likevel på kant med kongefamilien etter en uenighet rundt bruken av militære kjøretøy og saken rundt tvangspensjonering av 50 offiserer. Han fikk også en del religiøse krefter imot seg, fordi han forsøkte å redusere makten til en del statsstøttede religiøse institusjoner.
Mens kongen var i Sveits for medisinks behandling ble Dorji snikmyrdet i Phuntsholing av en korporal fra hæren. En av hærsjefene, Namgyal Bahadur, som også var kongens onkel, ble henrettet for udåden, og flere andre ble også arrestert.
Den urolige situasjonen fortsatte også etter hans død, da hans bror, Lhendup Dorji overtok statsministerposten. I 1965 ble deler av familien Dorji sendt i eksil. Samme år var det også et drapsforsøk på kongen, uten at Dorji-familien hadde skyld i dette.
Han var gift med Tessla Tsarong, og fikk tre sønner og en datter.
Tyra Haraldsdatter
Tyre eller Tyra Haraldsdatter var ei dansk prinsesse på slutten av 900-tallet, datter av Harald Blåtann av Danmark og en av hans koner (Gunhild eller Tove) og søster til kong Svein Tjugeskjegg. Hun ble dronning av Norge en kort stund, og i henhold til tradisjonen bidro hun til at ektemannen, kong Olav Tryggvason døde i år 1000. Deretter forsvinner Tyra fra historien.
Tyra omtales i en rekke kilder fra middelalderen. Hun hadde som dansk kongedatter og senere norsk dronning en fremtredende posisjon, men særlig fortellingen om Tyra og Olav Tryggvason er sterkt preget av rent litterære motiver. Det er derfor usikkert hva som er den historiske kjernen og hva som bare er ren diktning i fortellingene om Tyra.
Tyra hos Snorre Sturlason
Ifølge Snorre Sturlason ble hun giftet bort til Burislav av Vendland, det vil si Boleslaus I av Polen, som en del av en dansk-vendisk fredsavtale. Denne avtalen innebar også at hennes bror Svein Tjugeskjegg ble gift med Burislavs søster Gunnhild.
Som enke var Tyre hendig å gifte bort for å oppnå politiske fordeler, men ifølge Snorre var ikke Tyre enig: «Dette giftemålet hadde ikke kommet i stand, for Tyre sa tvert nei; hun ville ikke gifte seg med en hedensk mann, som attpåtil var gammel.»
Hun ble uansett sendt av gårde og fikk fosterfaren Ossur Agesson som reisefølge, og for å blidgjøre henne fikk hun de samme eiendommene som Sveins dronning Gunnhild hadde hatt i Vendland, i tillegg til andre eiendommer. Likevel gråt hun kraftig og ville nødig reise, men havnet i Vendland og ble gift med Burislav. «Men ettersom hun var hos hedenske mennesker, ville hun verken ta imot mat eller drikke av dem, og slik gikk det i sju dager.»
Etter å ha sultestreiket flyktet hun sammen med Ossur. De unngikk Danmark og dro i skjul helt til Norge. Her oppsøkte de kong Olav Tryggvason. Ifølge Snorre: «Han tok godt imot dem, og de var der og hadde det godt. Tyre fortalte kongen alt om den vanskelige stillingen hun var kommet i, bad ham om råd og hjelp, og om fred i hans rike. Tyre talte godt for seg, og kongen likte godt det hun sa, han så det var ei vakker kvinne, og så falt det ham inn at dette måtte være et godt gifte. Han vendte samtalen inn på dette, og spurte om hun ville gifte seg med ham.»
Tyre fikk innyndet seg hos kong Olav Tryggvason og ble gift med ham. For norskekongen var det dynastiske fordeler å bli slekt med danskekongen, selv om Svein Tjugeskjegg var sterkt uenig i dette ekteskapet. Først og fremst fordi det brøt hans fredsavtale med Vendland, og dernest fordi han ikke var noen venn av norskekongen. Straks Olav og Tyre er gift begynner hun å syte og klage, og kaller ham feig for ikke å hente medgiften hennes fra Vendland. Gift med Burislav ville hun ikke være, men medgiften vil hun likevel ha. Kong Olav blir rasende og uttaler de fatale ordene:
Ifølge Snore var Tyras egging grunnen til at Olav deltok i slaget ved Svolder mot blant annet Tyras bror Svein. Olav falt i slaget, og deretter forsvinner også Tyra ut av historien. Vi vet ingenting om hennes skjebne siden. Det er heller ikke kjent om hun hadde barn.
Tyra i andre kilder
Den eldste kilden som omtaler Tyra, er Adam av Bremens kirkehistorie fra cirka 1070. Her står det at Olav Tryggvason fikk den danske kongedatteren Tyra til kone, og at han ble egget av henne til å gå til krig mot danene.
Historia Norvegiæ forteller om ekteskapet til kong Olav og «sororem Sweinonis regis… Tyri» som tidligere hadde vært trolovet med «dux quidam de Sclauia».
I henhold til Gesta Danorum var Tyra tidligere gift med Styrbjørn Sterke av Sverige, sønn av Olav Bjørnsson, bror av kong Erik Seiersæl av Sverige. Styrbjørn Sterke nevnes i et islandsk skaldekvad, men hans eksistens er ikke historisk belagt i andre kilder. Etter tradisjonen var Styrbjørn høvding av Jomsborg som beseiret den danske kongen Harald Blåtann i slag. Deretter fikk han gifte seg med Blåtanns datter Tyra, hvorpå han utfordret svenskekongen, men faller i slaget ved Fyrisvall ved Uppsala.
French Open 1976
French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus som blir spilt på Roland Garros-stadion i Paris. French Open i 1976 ble arrangert i perioden 31. mai til 13. juni. Adriano Panatta vant finalen over Harold Solomon og i damefinalen vant britiske Sue Barker over tsjekkiske Renáta Tomanová.
Ka‘ahumanu
Ka‘ahumanu (født 17. mars 1768, død 5. juni 1832) var dronning og regent av kongedømmet Hawaii og en av Kamehameha I's koner. Hun var kongens favorittkone og den som hadde mest politisk makt av konene hans. Hun fortsatte å utøve betydelig makt i kongeriket som statsminister under regimene til sine to første etterfølgere.
Barndom
Ka'ahumanu ble født i en hule nær Hana på Hawaii-øya Maui mellom 1768 og 1773. Hennes foreldre var Keeaumoku Papaiahiahi og Namahana'i'Kaleleokalani, Navnet Ka‘ahumanu kan oversettes som fjærkledd mantel. Hennes søsken omfatter guvernør John Adams Kuakini av Hawaii, dronning Kalakua Kaheiheimalie, guvernør George Cox Kahekili Ke'eaumoku II av Maui og Lydia Namahana Pi'ia.