cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Proton-utvekslingsmembran
PEM kan fremstilles av enten rene polymermembraner eller fra komposittmembraner, der andre materialer er innebygd i en polymermatrise. Et av de vanligste og kommersielt tilgjengelige PEM-materialene er fluorpolymeren (PFSA) Nafion, et DuPont-produkt. Mens Nafion er en ionomer med en perfluorert ryggrad som Teflon, er det mange andre strukturelle motiver som brukes til å lage ionomerer for protonbyttermembraner. Mange bruker polyaromatiske polymerer, mens andre bruker delvis fluorerte polymerer.
Protonutvekslingsmembraner er primært preget av protonkonduktivitet (σ), metanol-permeabilitet (P) og termisk stabilitet.
PEM-brenselceller bruker en solid polymermembran (en tynn plastfilm) som elektrolytt. Denne polymeren er gjennomtrengelig for protoner når den er mettet med vann, men den leder ikke elektroner.
Historie
Tidlig proton-utvekslingsmembran teknologi ble utviklet på begynnelsen av 1960-tallet av Leonard Niedrach og Thomas Grubb, kjemikere som jobber for General Electric. Betydelige offentlige ressurser ble viet til studier og utvikling av disse membranene for bruk i NASAs prosjekt Gemini. En rekke tekniske problemer førte til at NASA ga avkall på bruk av proton-utvekslingsmembranbrenselceller til fordel for batterier som gir lavere kapasitet, men mer pålitelig alternativ for Gemini-oppdrag 1-4. En forbedret generasjon av General Electrics PEM-brenselcelle ble brukt i alle påfølgende Gemini-oppdrag, men ble forlatt for de påfølgende Apollo-ekspedisjonene. Den fluorerte ionomeren Nafion, som i dag er det mest brukte proton-utvekslingsmembranmaterialet, ble utviklet av DuPont plastkjemiker Walther Grot. Grot demonstrerte også dens nytte som en elektrokjemisk skillemembran.
I 2014 publiserte Andre Geim ved University of Mancheste r første resultater på atomtykk monolag av grafen og bornitrid som bare tillot protoner å passere gjennom materialet, noe som gjorde dem til en potensiell erstatning for fluorerte ionomerer som et PEM-materiale.
Brenselcelle
PEMFC-er med høy temperatur opererer mellom 100 °C og 200 °C, noe som potensielt gir fordeler innen elektrodekinetikk og varmestyring, og bedre toleranse for drivstoffurenheter, spesielt CO i reformat. Disse forbedringene kan potensielt føre til høyere samlede systemeffektiviteter. Imidlertid har disse gevinstene ennå ikke blitt realisert, da gullstandard perfluorerte sulfonsyre (PFSA) membraner mister funksjonen raskt ved 100 °C og over hvis hydrering faller under ~ 100%, og begynner å krype i dette temperaturområdet, noe som resulterer i lokalisert tynning og generelt lavere systemlevetid. Som et resultat studeres nye vannfrie protonledere, slik som protiske organiske ioniske plastkrystaller (POIPCs) og protiske ioniske væsker, aktivt for utvikling av egnede PEM.
Drivstoffet til PEMFC er hydrogen, og ladningsbæreren er hydrogenionet (proton). Ved anoden er hydrogenmolekylet delt i hydrogenioner (protoner) og elektroner. Hydrogenionene gjennomsyrer over elektrolytten til katoden, mens elektronene strømmer gjennom en ekstern krets og produserer elektrisk energi. Oksygen, vanligvis i form av luft, tilføres katoden og kombineres med elektronene og hydrogenionene for å produsere vann. Reaksjonene ved elektrodene er som følger:
Anode reaksjon:
Katode reaksjon:
Samlet cellereaksjon:
Det teoretiske eksoterme potensialet er totalt +1,23 V.
Sean Findlay
Sean Findlay (født 5. desember 2001) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Aslak Reiersson Midhassel
Aslak Reiersson Midhassel (født 17. juli 1798, død 15. januar 1882) var en norsk skipper, gårdbruker og stortingsmann fra Vanse i Vest-Agder.
Midhassel reiste til sjøs i yngre år og tok senere styrmannseksamen. Senere tok han over farsgården Midhassel og Reiersson Midhassel drev gården til han ble gammel. Han var medlem av kommunestyret i Vanse og var ordfører i flere år. Han hadde også verv som forlikskommissær samt flere andre verv.
Midhassel var 1. representant fra Lister og Mandals amt på Stortinget i 1842. Han var medlem av kriminallovkomiteen.
Aun den gamle
Ynglingesagaen
Snorre beretter at Aun var sønn til kong Jørund Yngvesson som var sønn av Yngve Alreksson. Dette er mytiske figurer som inngår i anetavla til kong Harald Hårfagre. Diktet Ynglingatal av Tjodolv den kvinværske gir Hårfagreætten en slags legitimitet ved å si at de stammer fra gudene, nærmere bestemt Yngve-Frøy som har gitt navn til ynglingene.
Aun beskrives som en klok konge og en stor blotmann, men ingen typisk hærmann. Han skal ha levd samtidig med den danske kong Dan den storlåtne og hans sønn, Frode. Disse opplysningene er imidlertid ikke til å stole på; Frode nevnes som samtidig med både Fjolne flere århundrer før Aun, og også Auns sønnesønn Ottar Vendelkråke. Navnet Frode kobles til fruktbarhetsguden Frøy. Aun ble to ganger drevet på flukt fra Uppsala av danske kongssønner, men kom tilbake begge gangene. Han blotet hver gang en av sine ti sønner til Odin for at han skulle leve videre. Odin hadde gitt ham løfte om at han skulle leve i ti år for hver sønn han blotet til guden. Etter at han hadde blotet den niende sønnen var han så gammel og skral at han lå til sengs og drakk «av horn som et spedbarn». Han ville blote den siste sønnen sin, men svearne forbød ham dette, og dermed døde Aun. Den siste sønnen hans Egil ble konge etter ham.
Tjodolv den kvinværske skriver om Aun:
Andre kilder
Kongekrøniken Historia Norwegiæ omtaler ham som kong Auchun og skriver at han «ble så gammel og svak at han i ni år før han døde ikke kunne ta til seg fast føde, men suget melk av et horn som et spebarn.».
Sjtsjolkine
Sjtsjolkine (ukrainsk: Щолкіне; russisk: Щёлкино, Sjtsjolkino; krimtatarisk: Şçolkino), er en by i Lenine rajon i Den autonome republikken Krim i Ukraina. Befolkningen er på drøyt 11.000 innbyggere.
Sjtsjolkine er oppkalt etter den sovjetiske fysikeren Kirill Sjtsjolkin. Krim atomkraftverk lå ved byen, men etter Tsjernobylulykken i 1986 ble kraftverket inspisert og det ble konkludert med at det lå på et geologisk aktivt sted. Anlegget ble derfor nedlagt. Sjtsjolkine er siden blitt et populært turistmål.
Malaysian Airline System Flight 684
Malaysian Airline System Flight 684 var en internasjonal passasjerflyvning fra Singapore Changi internasjonale lufthavn i Singapore til Kuala Lumpur Subang internasjonale lufthavn i Malaysia. Om kvelden den 18. desember 1983 styrtet flyet, som var av typen Airbus A300, rett før landing i Kuala Lumpur. Alle de 247 menneskene om bord overlevde flystyrten.
Hendelsesforløp
Flyet tok av fra Singapore Changi internasjonale lufthavn kl. 18:53 på en flyvning til Malaysias hovedstad Kuala Lumpur. Under innflyvningen til Kuala Lumpur i uvær ble flyet klarert for en ILS-basert landing på rullebane 15 (med kurs cirka 150°). Rundt kl. 19:20 var sikten på rullebanen (eng. Runway Visual Range RVR; den avstanden langs rullebanen som piloten kan se et høyintensitets rullebanelys på) blitt redusert til 450 meter (1 480 fot) grunnet mye nedbør i form av regn. Kapteinen håpet på å få visuell kontakt med rullebanen og valgte å fortsette nedstigningen, til tross for at flyet allerede fløy lavere enn den fastsatte minstehøyden for innkommende flyvninger på 800 meter (2 600 fot). Han tok kontroll over flyet fra styrmannen like før flyet fløy inn i det kraftige regnværet. Kapteinen satte på vindusviskerne og mottok rett etterpå en varsel fra radar-altimeteret om at flyet fløy farlig lavt over bakken. Mindre enn 30 sekunder senere kom flyet i kontakt med noen trær 2 km (6 562 fot) fra rullebanen, og de høyre hovedhjulene traff bakken og fortsatte å rulle i 436 meter til. Flyet tok deretter av igjen og gjorde et hopp på 36 meter gjennom lufta før det traff en voll av sand og jord ved en bekk. Flyet skled så 109 meter bortover vollen før det kom til ro i en avstand av 1 200 meter (3 900 fot) fra rullebanen. Understellet og begge motorene ble revet av og det brøt ut en dramatisk brann.
Alle de 240 passasjerene og syv besetningsmedlemmene klarte å rømme fra flyet før flammene tok overhånd og flyet gikk tapt.
Sannsynlig årsak
Flyulykken skyldtes sannsynligvis menneskelige feil fra flygernes side. Vær- og siktforholdene under innflyvningen til Kuala Lumpur var av typen IMC (engelsk forkortelse for Instrumental Meteorological Conditions), som ber piloter om å forholde seg til instrumentflygeregler og ikke følge visuelle flygeregler, men pilotene på Flight 684 fulgte ikke med på flyets nedstigningshastighet (vertikal hastighet) og fortsatte nedstigningen i lavere enn fastlagt minstehøyde uten å oppnå visuell kontakt med rullebanen.
Vággečearru
Vággečearru (nordsamisk) er et fjell i Tana kommune i Finnmark. Det ligger vest på Varangerhalvøya, og rundt 8 kilometer øst for Stangenestind. Det har en høyde på 570 meter over havet.
Da Vinci (heavyband)
Da Vinci var et norsk heavyband fra Oslo som ble startet i 1986 og oppløst i 1992 og gjenforent i 2015.
Historien
Da Vinci hadde sin første konsert i mars 1987, og fikk kontrakt med Polygram, som var på leting etter et band lik det svenske Europe. Da Vinci oppnådde en viss suksess med singelen Forever In My Heart, og deres to album solgte henholdsvis 20 000 og 10 000 eksemplarer. Da Vinci backet Ole Evenrud på en Englands-turné i desember 1989, hovedattraksjon på turnéen var Status Quo, men Englands-oppholdet var ikke det beste for kameratskapet, og Boge sluttet i januar 1990. Deretter overtok først Aslak Molvær på bass, så kom svenske Ken Sandin inn i bandet. Da Vinci skiftet deretter plateselskap til CBS, og ga ut en singel der, men det forhindret ikke at bandet ble oppløst i 1992. CD-ene deres ble også utgitt i Japan. Dag Selboskar, Lars Aass og Gunnar Westlie fortsatte og skrive låter sammen gjennom hele 90tallet. Dag og Gunnar startet Eidsivating i 2003, sammen med Leif Digernes, Geir Digernes og Bjørn Malmåsen. Dag og Gunnar hadde alltid en ny DaVinci innspilling i tankene og startet opp igjen Da Vinci i 2015 med ny besetning.
Heckler & Koch P30
Heckler & Koch P30 er en halvautomatisk pistol. P30 representerer en videre utvikling av teknologien som er involvert i de halvautomatiske pistolene Heckler & Koch P2000 og Heckler & Koch USP fra den tyske produsenten Heckler & Koch (H&K). Tidlige prototyper av P30 ble omtalt som P3000.
Politi-pistol
Produsenten Heckler & Koch karakteriserte H&K P30 som en ideell politi-pistol og igangsatte produksjon av våpenet i 2006. Varianter av P30 er standard tjenestevåpen i Politiet i Norge, (H&K P30L) frem til 2023, da politiet ifølge planen skal gå over til Glock. Våpenet benyttes bl.a. tollvesenet i Tyskland (H&K P30V6) og tyske Bundespolizei (H&K P30S). Varianter av H&K P30 brukes også av enkelte politistyrker i Portugal og Sveits og varianten H&K P30NL vurderes som standard tjenestevåpen i Nederland.
Sporveis- og forstadsbaneulykker i Norge
Drift av sporveier og forstadsbaner innebærer en risiko for både reisende og omgivelsene, på lik linje med enhver transportform. Denne artikkelen omhandler ulykker med sporveier («trikk»), forstadsbaner og tunnelbaner (metro).
Musikforeningen
Musikforeningen kan være:
Victoria Marie Evensen
Victoria Marie Evensen (født 6. april 1980) er en norsk politiker (Ap). Hun er utdannet tekstforfatter og har siden 2019 vært Oslos byråd for næring og eierskap.
Biografi
Evensen er barnebarn av Jens Evensen, tidligere leder av Grünerløkka Arbeiderpartilag og har hatt en rekke ulike verv i Oslo Arbeiderparti.
Hun ble valgt inn i Oslo bystyre ved kommunevalget i 2011 og satt da i kultur- og utdanningskomiteen. Evensen ble gjenvalgt ved kommunevalget i 2015 og ledet da byutviklingskomiteen.
Vanse prestegard
Vanse prestegard, eller Prestegard , er et geografisk område på Lista-halvøya i Farsund kommune i Agder. Området utgjør deler av tettstedet Vanse og har postnummer 4560. Vanse er det gamle navnet, men da garden i kristen tid har vært kirkested og prestegard og gitt navn til både sokn og prestegjeld, har det vært vanlig å bruke Vanse prestegard – eller bare Prestegard. Området har også gitt navn til tettstedet Vanse.
Den største tettbebyggelsen ligger i boligfeltet på Minde. Det ligger også tettbebyggelse på Hetland ved Vanse skole og sør ved Lunderhaug og Vanse sentrum.
Etymologi
Eldste kjente skrivemåte er Vanesyn, først dokumentert i et diplom fra 1311. Navnet kan opprinnelig ha vært et vin-navn. Professor Magnus Olsen mener navnet er satt sammen av tre deler: Gammelnosk vana (gud) + vés (helligdom) + vin (eng). Engen ved Vanernes Helligdom.
Historie
På den tiden da kristendommen var i ferd med å etablere seg, var det vanlig å bygge kirker på gamle hov – offerplasser for de gamle gudene, som en motvekt til disse. Det er da naturlig å tenke at her på dette stedet hvor kirka ligger, var det i norrøn tid et gudehov, hvor datidens mennesker tilba og ofret til sine guder.
Sthenocranion
Sthenocranion er en slekt av biller i underfamilien Pterostichinae i familien løpebiller.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Afrika.
Vanse prestegard
Historie
Constatius Flood – en kjent historiker, antyder at Vanse kirke kan ha blitt bygget allerede i 1037, men det finnes ikke kilder som bekrefter dette. Men det er stor sannsynlighet for at kirka ble bygget før år 1100. Den første presten som er omtalt i Vanse er Sira Eirik,1285.
Som mange andre steder, ble bygden oppkalt etter kirkestedet. Selv om Vanse var bygdesentrum, var det forholdsvis lite bebyggelse. De gamle husmannsplassene lå spredt over et stort område. Folketallet holdt seg i overkant av hundre fra folketellingen 1845 og fram til 1900. Men i 1930 var det 153 og i 1960, 230. I påfølgende tiår ble Vanse og tilgrensede områder av Bryne og Skeime et tettsted. Vanse ble navn på tettstedet, uavhengig av de gamle gårdsgrensene.
Tremila for kvinner i Holmenkollen
Tremila for kvinner i Holmenkollen var til 2022 det lengste langrennet som årlig ble arrangert for kvinner under Holmenkollrennene i Oslo.
Historie
Langløpet for kvinner i Holmenkollen har ikke hatt samme anseelse som femmila for menn. Under vinter-OL 1952 ble det arrangert 10 km for kvinner. Første gang det ble gått offisielt langrenn for kvinner under Holmenkollrennene var i 1954, da distansen var 10 km. Det var den eneste distansen for kvinnene fram til VM i Oslo i 1966, da 5 km, 10 km og 3 x 5 km stafett sto på programmet. 20 km for kvinner ble innført i 1981; fra 1988 til 2022 var distansen 30 km. 20 km kvinner inngikk i VM i Oslo i 1982, mens 30 km inngikk i VM i 2011. Siden 1982 har langrennene under Holmenkollrennene inngått i verdenscupen; unntaket var langrenn i VM 2011, som i motsetning til løpene i 1982 ikke var en del av verdenscupen.
I sesongen 1985/86 begynte man å skille mellom langrenn i fristil (skøyting) og klassisk stil, og 20/30 km i Holmenkollen har siden gått i begge stilarter, med en liten overvekt (til 2014) av løp i klassisk stil. Det ble ikke arrangert langløp for kvinner i Holmenkollen i 1986 og 1989–94, inkludert 1990 og 1992, da snømangel gjorde at langrennene måtte flyttes til Vang ved Hamar. I 2009 var Holmenkoll-anlegget under ombygging til VM i 2011, og langrennsøvelsene ble erstattet av verdenscuprenn Granåsen i Trondheim.
Fra 2010 ble 30 km i Holmenkollen avviklet med fellesstart.
Gaupåstunnelen (Flekkefjord)
Gaupåstunnelen er en veitunnel i Flekkefjord kommune i Agder. Den er en del av Europavei 39 og er 309 meter lang.
Ingrid R. Ofstad
Ingrid Rønnaug Ofstad (født 1950) er en norsk diplomat.
Ofstad er cand.mag. fra Universitetet i Oslo 1974 og har arbeidet NORAD hvor hun startet sin karriere som saksbehandler og avanserte etterhvert til avdelingsdirektør. I 2000 ble hun utnevnt til ambassadør i Nepal. I 2009 fulgte utnevnelse til generalkonsul i Juba i Sør-Sudan. I 2011 ble Ofstad utnevnt til Norges første ambassadør i Sør-Sudan. I 2012 ble hun utnevnt til ambassadør i Angola. Kongen forfremmet i 2010 Ofstad til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for embetsfortjeneste.
Back In Business (Da Vinci-album)
Back In Business er et musikkalbum med Da Vinci, utgitt i 1989.
George Muir
George Muir (født 24. februar 1994) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Gunnar Pedersen AS
Historikk
Etter å ha arbeidet åtte år i det svenske broderiselskapet Nordisk Industri, startet Gunnar Pedersen (1890-1962) sin egen bedrift for salg av broderimønster og -utstyr i 1915. Han solgte broderimønstre, og spesielt påtegnede broderi, til både spesialbutikker, samvirkelag og landhandlere. Utover 1950-tallet ble samarbeidet med ukepressen mer omfattende, med produksjon av mønster- og garnpakker. Bedriften leverte da mønster til både Norsk Dameblad, Det Nye og Norsk Ukeblad, og senere også Allers og Kvinner og klær. Man produserte også utstillingsmodeller til brodeributikkene i et samarbeid med flere hundre frilansere rundt om Norge, og senere også i utlandet. I 1962 tok sønnen Gunnar Christian Pedersen (1930-2019) over bedriften, og det ble satset mer på eksport. Bedriftslokalene i Prinsens gate 7 ble da for trange, og design- og plansjeavdelingen ble flyttet til toppetasjen i Sjøfartsbygningen i Kongens gate. I 1968 flyttet hele bedriften til Østerdalsgata 1, der rundt ti firmaer gikk sammen om å kjøpe de tidligere lokalene til Sætre Kjeksfabrikk. På denne tiden hadde firmaet på det meste 75 ansatte.
Dactyleurys
Dactyleurys er en slekt av løpebiller.
Kyrkjetangen
Kyrkjetangen er en vei, badeplass og et friluftslivsområde ved Nordåsvannet i Bønes, Bergen.
Gunnar Pedersen AS
Historikk
Selskapet hadde mange omreisende selgere, og noen startet sine egne selskap utenlands som vidareformidlet design og kunnskap fra Gunnar Pedersen A/S. Slike selskaper ble opprettet i København og Herning i Danmark, i Gøteborg i Sverige og i Tyskland. I USA ble selskapet Ports of Scandinavia opprettet med hovedkvarter i Litchfield, Minnesota. Bedriften solgte mye broderi gjennom broderiforretninger og «Scandinavian Shops» i USA, og gjennom bladet Viking, utgitt av utvandrerforeningen Sons of Norway.
Dactyleurys
Utseende
Middelsstore (7-9 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet er bredt rundet med små, utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, med en avlang grop på hver side ved roten. Dekkvingene er nesten jevnbrede med dype punktstriper.
Kyrkjetangen
Veien Kyrkjetangen er en blindvei som går sørover fra Bønesstranden fram til friluftsområdet Kyrkjetangen ved Nordåsvannet.
Friluftslivsområdet ligger på 48 dekar og eies av BOF. Område er tilrettelagt toaletter og parkeringsplass med plass for 130 biler, men 30 plasser ble gjort utilgjengelig for offentligheten grunnet dets hyppige bruk av bobiler, som er ulovlig. Kyrkjetangen blir ofte brukt av fiskere og turgåere året rundt, men om sommeren brukes den mest for bading. Samt mange andre strender i Bergen, brukes Kyrkjetangen til russefeiring i mai-måneden, spesielt 16 mai.
Dactyleurys
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Kyrkjetangen
Historie
I desember 2010 ble det oppdaget to lik i en avlåst bil på parkeringsplassen ved Kyrkjetangen. Likene skal ha vært av en mann (42) og en kvinne (32). Dødsårsaken ble diskutert av politiet, hvorav selvmord og drap skal ha blitt nevnt, men de kom ikke med en endelig konklusjon.
Gunnar Pedersen AS
Historikk
Firmaet leverte mønster og materialer til dei fleste typer broderi, i tillegg til hekling, nupereller og kunststrikk. Utover 1980-tallet var det dårligere tider for broderibransjen, og firmaet ble til slutt nedlagt i 1986. I dag er bedriftsarkivet med mønster- og tekstilsamling en del av samlingen til Tekstilindustrimuseet i Salhus i Vestland (tidligere Norsk Trikotasjemuseum ), som er en del av Museumssenteret i Hordaland (MUHO).
Kyrkjetangen
Historie
I februar 2015 ble det funnet en hodeskalle av en tilfeldig turgåer på Kyrkjetangen. Kraniet ble funnet i jordmasser under og ble senere dateres til å være opptil mot 9000 år gammel. Hodeskallen er mest sannsynlig det eneste som er igjen etter en urgammel begravelse på stedet.
Navn
Kyrkjetangen fikk sitt navn av bønder fra Fyllingsdalen som oppbevarte båtene sine her når de skulle til Birkeland kirke ved Nesttun.
Selma Therese Lyng
Selma Therese Lyng (født i 1972) er en norsk sosiolog, og er forsker II ved Arbeidsforskningsinstituttet (AFI) ved Oslomet – storbyuniversitetet.
Lyngs forskning har særlig befattet seg med likestilling i arbeidslivet, skolelevers psykososiale miljø, mobbing og krenkelser i skolen, samt skoleutvikling.
Utdanning og yrkeskarriere
Lyng har hovedfag (2002) og ph.d.-grad (2017) i sosiologi, begge fra Universitetet i Oslo. Hovedoppgaven dannet grunnlaget for boken ''Være eller lære? Om elevroller, identitet og læring i ungdomsskolen,'' som ble utgitt i 2004. Doktoravhandlingen hadde tittelen ''Fra likestilt til nytradisjonell. En prosessorientert studie av arbeid-familietilpasninger blant norske foreldre i konkurranseintensive karrierejobber, og ble publisert i 2017.''
Lyng har vært tilsatt ved Arbeidsforskningsinstituttet siden 2003.
Vitenskapelige publikasjoner
Et utvalg av Lyngs vitenskapelige publikasjoner:
Monica Engeset
Hun vant 7 NM-gull i perioden 2006–2017. Hun vant kongepokalen i 2015.
Hun vant VM-sølv i 2013 og 2015, og EM-sølv i 2014.
River-klassen (2001)
River-klassen er en klasse av patruljeskip som er under bygging siden 2001. Skipene er i tjeneste i de britiske, brasilianske, bahrainske og thailandske marinene.
Klassen er bygget i to serier. Serie 1 består av fem skip, sjøsatt mellom 2002 og 2006. Disse skipene er 260 fot lange og 44 fot brede, med en topphastiget på 20 knop. Skipene i Serie 2 er forlenget til 296 fot og har en topphastighet på 25 knop.
Verdenscupen i alpint 2021/22 — Utfor menn 14.1 — Wengen
Wengen arrangerte 2 utforrenn for menn som en del av Verdenscupen i alpint 2021/22. Dette er resultatet av det første som ble arrangert 14. januar. Starten gikk ikke fra toppen, men derimot ved Canadian corner / Minchkanten
Anodonta cellensis
Anodonta cellensis er en art av slekten Anodonta som består av mellomstore til store ferskvanns-muslinger.
Gâm (elv)
Gâm (vietnamesisk: Sông Gâm) er en elv i den nordøstlige Dong Bac-regionen i Vietnam.
Stiftstaden
Historisk sett var det flere stiftsteder i Norge, dvs. alle byer som var seteby i et stiftamt og for et bispedømme, men Trondheim står i en særklasse ettersom byen siden 1152-tallet var seteby for erkebiskopen i Nidaros.
Et av byens mest markante bygninger er Stiftsgården, som ble tatt i bruk som embedsbolig for stiftamtmannen og som residens for kongefamilien i år 1800.
Vuohččojohka
Vuohččojohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Utsjoki, Tanas største sideelv på finsk side, og er 13,9 kilometer lang. Elva har utspring fra et tjern på vestsiden av fjellet Vudnevađđa og renner mot sørvest til samløpet med Utsjoki.
Richterdalen-Ulladalen
Richterdalen-Ulladalen er to daler som dannes av de to, seks kilometer lange elvene Ulla og Richterelva, og som renner sammen i et morenedekt delta 2 km innenfor Dugurdneset innen det når ut i Van Keulenfjorden i Nathorst Land på sentrale Spitsbergen, Svalbard. De har utspring fra henholdsves Instebreen og Richterbreen. Mellom dalene stiger Gyllenskiöldfjellet (746 m) opp. I vest Ullaberget (524 m) og litt lengre øst Såta (958 m), Ekholmfjellet (597 m) og Kolthoffberget (676 m).
Vest i deltaet ligger Annahamna med rester av en fangst-lokalitet, og umiddelbart vest for denne et nyere monument fra etterkrigstiden. Øst i deltaet ligger Svendsenhamna med rester av en bolig og fangstplass.
I Ulladalen stod et hus bygd i 1919 av kaptein Johannessen, da han reiste oppover med motorkutteren «Duen». Utreder og oppdragsgiver for huset var A7S Stavanger Spitsbergen. Huset tjente som norsk fangsthytte (bistasjon)
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 5 (Midterhuken). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Tang Wa’s revy
Tang Wa's revy er et musikkalbum med Svein Tang Wa, utgitt i 1986.
Paroplia
Paroplia er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.
Koy Sanjaq
Byen har 44987 innbyggere, for det meste kurdere (beregning fra 2009). Koy kalles også «kunstnerbyen», siden mange kjente kurdiske kunstnere er født her, blant annet forfatteren av den kurdiske hymne Ey Reqîb, Dildar.
Paroplia
Utseende
En nokså liten, kraftig, blank, brunsvart skarabide, dekkvingene tett kledt med brungule skjell. Beina er ganske kraftige som vanlig for Hopliinae, men bakbeina er ikke så forstørrede som hos mange andre arter i denne gruppen. Pronotum har avrundede sider. Dekkvingene er litt rundede, ganske korte og brede.
Koy Sanjaq
En variant av det aramaiske språk, koy sanjaq surat, tales av omkring 1000 mennesker i byen og i den nærliggende landsbyen Armota. Disse er kaldeiske katolikker.
Paroplia
Levevis
De voksne billene finnes gjerne på blomster.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Madagaskar.
Anodonta dejecta
Anodonta dejecta er en art av slekten Anodonta som består av mellomstore til store ferskvanns-muslinger.
Halvdagsåa kraftverk
Halvdagsåa kraftverk er et vannkraftverk i Selbu kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 200 meter.
Installert effekt er 800 kW fra en horisontal peltonturbin. Årsproduksjon er 2,5 GWh.
Kraftverket er plassert slik at utløpsvannet renner inn i tilløpstunnelen til Nedre Nea kraftverk.
Halvdagsåa Kraft AS eies av Clemens Kraft.
Ein barnetime
Ein barnetime er et musikkalbum med Svein Tang Wa, utgitt i 1999.
Subilsia
Subilsia er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Arten lever i huler.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra en hule i Atlasfjellene, Marokko.
Sommer-OL for ungdom 2018
Sommer-OL for ungdom 2018 ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 6. til 18. oktober 2018.
Åpningsseremoni
Åpningsseremonien ble arrangert på Obelisco de Buenos Aires 6. oktober 2018 klokka 20:00 argentinsk tid (23:00 UTC).
Sportsgrener
Sommer-OL for ungdom 2018 arrangerte 241 øvelser i 32 ulike grener.
Demonstrasjonssporter
Det var tre demonstrasjonssporter under Sommer-OL for ungdom 2018:
Avslutningsseremoni
Avslutningsseremonien blir arrangert i Youth Olympic Village i Buenos Aires 18. oktober 2018. OL-flagget vil der blir overlevert til neste vertby, som er Senegals hovedstad Dakar.
Verdenscupen i boccia 2003
Verdenscupen i boccia 2003 (CPISRA Boccia World Cup 2003) ble arrangert i Christchurch på New Zealand, og var fjerde gang verdenscupen i boccia ble arrangert. Arrangør var CPISRA - Cerebral Palsy International Sports and Recreation Association.
Fjernsynsoppsetninger av Henrik Ibsens skuespill
Skuespillerne i tittelrollene er nevnt med uthevet skrift. Det samme gjelder de som spiller konsul Bernick og Nora. Henrik Ibsen
Runesteinene på Tanberg
Runesteinene på Tanberg er fire steiner med innskrifter i den yngre runerekken som er funnet på Tanberg i Norderhov, Ringerike kommune, Buskerud. De tre første steinene ble funnet ved et besøk av antikvaren Lorentz Diderik Klüwer i 1823, og ble beskrevet og tegnet av ham.
Christopher R. Hill
Christopher Robert Hill (født 1952 i Rhode Island i USA) er en amerikansk diplomat. Han var USAs ambassadør til Irak i 2009-2010. Han var også ambassadør til Sør-Korea (2004-2005), til Polen (2000-2004) og Republikken Makedonia (1996-1999). Han var USAs spesialutsending til Kosovo 1998-1999. Sammen med Richard Holbrooke forhandlet om Dayton-avtalen for Bosnia.
Runesteinene på Tanberg
Tanberg I
I 1843 var denne steinen funnet bare kort tid i forveien, den hadde da ligget rett under markoverflaten. Etter Klüwers besøk ble steinen beskrevet av flere forskere gjennom 1800-tallet. Ifølge Oluf Rygh etter hans beskrivelse fra 1894 er tolkningen:
Christopher R. Hill
Fra juli 2010 var han dekan ved Josef Korbel School of International Studies ved University of Denver.
Runesteinene på Tanberg
Tanberg I
På moderne norsk blir det: ''Her hviler Guttorm sleiker. Lille gangdag er hans dødsdag''. Innskriften dateres etter runene til slutten av 1200-tallet. Guttorm døde altså på lille gangdag, som er 25. april, dette er også hans sjelemessedag, og det var derfor viktig å få det med i hans gravskrift. Tilnavnet sleiker kan ha sammenheng med et derogativt uttrykk, smeika, som betyr smiske, smigre. Det kan bety «den sleske».
Tanberg II
Også denne var blitt funnet like før Klüwers besøk. Han oppgir at den er omtrent 15 tommer lang, og med runer på den ene langsiden. Etter Klüwers skisse er innskriften tolket av Sophus Bugge:
Runene er betydelig eldre enn dem på Tandberg I, og skriver seg fra slutten av vikingtiden. Sannsynligvis har steinen vært del av en større stående runestein. Ved neste besøk på Tanberg, i 1834 var steinen borte, og ingen kunne gjøre rede for hvor den var blitt av.
Tanberg III
''Olav .... gravlagt .... på Toten (?)''
Også denne steinen er gått tapt en gang etter Klüwers besøk.
Tanberg IV
Steinen ble funnet den 12. november 1894 og innrapportert til Universitetets Oldsaksamling dagen etter, den lå da som trinn i kjellertrappen på Nedre Tanberg. Det ble imidlertid klart at den var blitt pløyd opp ute på et jorde en gang i 1860-årene. Steinen er forsynt med en stor svastika og flere andre geometriske figurer, muligens pentagrammer. Det er også flere runer, men ikke sammenhengende, og de er følgelig vanskelige å tyde.
The Angels’ Share
The Angels' Share er en britisk indie-dramakomedie fra 2012. Filmen er regissert av Ken Loach etter manus fra Paul Laverty. Paul Brannigan, John Henshaw, Gary Maitland, Jasmin Riggins, William Ruane, Siobhan Reilly og Roger Allam spiller de viktigste rollene.
Handling
Via dem kommer han tilfeldigvis inn i en vinsmakingsbegivenhet, hvor han blir rost av eksperter for sine evner til å kunne gjenkjenne vinsmaker ved lukt. Gjennom dette blir han oppmerksom på The Angels' Share, en sjelden whiskytype hvis hver flaske er verdt hundretusenvis av pund. For å kunne forsørge familien og flytte fra hjembyen Glasgow, bestemmer han seg for å slå seg sammen med vennene og stjele litt fra kilden i Edinburgh. Den er imidlertid høyt sikret, så det er lettere sagt enn gjort, og de trenger en god plan.
Bristol Boxkite
Boxkite (offisielt Bristol Biplane) var det første fly bygget av British and Colonial Aeroplane Company (senere kjent som Bristol Aeroplane Company). Det var et skyvefly, en en dobbeltdekker bygget på erfaringer fra den vellykkede Farman III. Det var et av de første fly som ble bygget i noe antall, og også eksportert. Typen ble brukt av Bristol ved deres flyskole i Larkhill og på Brooklands. Mange av de tidlige britiske flyvere fikk sin opplæring i en Boxkite. Fire ble kjøpt i 1911 av War Office og flere ble solgt til Russland og  Australia. Det fortsatte å bli brukt som skolefly frem til etter utbruddet av første verdenskrig.
Design og utvikling
Boxkite var en to-seters dobbeltdekker med en høyderoret montert i forkant av vingene og et sideror bak vingen. balanseror både på øvre og nedre vinger. Disse var enkeltvirkende, kontrollkabler var montert for å trekke dem ned, luftstrømmen sendte de tilbake til nøytral posisjon. Vingene og de faste bakre horisontale vinger var dekket av et enkelt lag av stoff. Den øvre vingen var dekket på begge sider. Fremdriften ble kom fra en Gnome roterende motor, selv om andre motorer ble også brukt. Denne var montert på et par sterke trebjelker på den nederste vinge: Disse fortsatte frem til cockpit som var arrangert i tandem, med piloten sittende over forkanten av vingen. Understellet besto av et par lange meier, hver med et par og en enkel haleski, montert under sideroret bakerst.
De første eksemplarenecsom ble bygget hadde øvre og nedre vinger av lik lengde, selv om de fleste av de sist produserte hadde en lengre øvre vinge og var kjent som den militære versjonen. Eksemplarer av denne typen ble solgt til den russiske regjeringen, og det første flyet solgt til den britiske hæren var utstyrt med et tredje ror hengslet i sentrum av høyderoret, men dette var ikke standard. To modifiserte Boxkites ble bygget for konkurranseformål. Det første, Nr 44, var et en-seters, bygget for å konkurrere i 1911 Circuit of Europe air race og hadde redusert vingespenn og cockpit for piloten som på Bristol Type T. Den andre, Nr. 69, var en endret konstruksjon av Gabriel Voisin, som var ansatt som konsulent ved Bristol. Dette hadde ikke høyderoret i front, men i halen et enkelt ror som reduserte gapet mellom vingene. Det ble testet på Larkhill i februar 1912, men var tydeligvis mislykket siden det ble raskt gjenoppbygget som en standard Boxkite og havarerte i november 1912.
Produksjonen fortsatte frem til 1914 med tilamnen 78 som ble bygget, 60 av disse var en utvidet militær versjon, en racer (Nr 44) og en Voisin variant (Nr 69), men de siste seks fly ble bygget i Brislington av Tramway Company.
Driftshistorie
Etter en vellykket flyvning på Salisbury Plain ble Nr.7 og et annet fly, Nr. 8, sendt til Lanark for å delta på et flystevne som ble arrangert i august. Disse flyene ble så overført til Bristol flyskoler, Nr.7 på Brooklands og Nr. 8 tii Larkhill. I september ble et tredje fly ferdigstilt og overlevert til Larkhill, og begge Larkill-maskiner deltok i hæens manøvrer på Salisbury Plain samme måned. Nr. 8 ble fløyet av Bertram Dickson som ble tatt av et kavaleri da det landet for å rapportere via telefon. Nr. 9, ført av Robert Loraine var utstyrt med en radiosender som et forsøk, og var det første flyet i Storbritannia til å sende en melding via radio.
Mellom den 11. og 16. november ble en rekke demonstrasjonsflyginger foretatt i Bristol. Midlertidige hangarer ble bygget på Durdham Down, og selv om det var dårlig vær, var det nærmere 10 000 møtt frem for å se Maurice Tetard foreta en femten minutters flytur den lørdagen. De mest spektakulære flyginger ble gjort følgende tirsdag, da rundt ti flyvninger ble gjort mellom kl 7 og 9, inkludert en femten minutters flyging ved Tetard hvor han fløy over Clifton hengebro og fløy over forstedene til Redland og Westbury. Været forverret seg så bare en enkelt flyvning ble gjort den ettermiddagen da Tetard fløy en kort tur på grunn av turbulent vind forårsaket den nærliggende Avon Gorge. På den siste dagen hadde store folkemengder samlet seg tidlig, men vindforhold forhindret flyvning. Kl. halv tre ble det annonsert at været hindret videre flyvning. Tross dette tok Tetard en kort rettlinjet tur, ikke høyere enn i syv meters høyde, høstet en «fin applaus» fra publikum som da var blitt 12 000.
Torretassoa
Torretassoa er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Bristol Boxkite
Driftshistorie
Den 14. mars 1911 bestilte War Office fire Boxkites for den planlagte Air Battalion Royal Engineers. Dette var den første kontrakt for militære fly for Storbritannias væpnede styrker. Den første Boxkite, drevet av en 50 H/k Gnome roterende motor ble levert til Larkhill 18. mai samme år. En ordre for ytterligere fire Boxkites ble plassert senere på året, men de ble hovedsakelig brukt som skolefly. De fortsatte å bli brukt av Air Bataljon og Royal Flying Corps (RFC) frem til desember 1912. Ytterligere fire Boxkites ble kjøpt av RFC for Bristol flyskole på Brooklands etter utbruddet av første verdenskrig, med@n det siste av disse fire Boxkites ble avskrevet i februar 1915. Royal Naval Air Service (RNAS) har også gjort bruk av Boxkite som skolefly og ble brukt på dets skoler i Eastbourne, Eastchurch og Hendon Aerodrome i hvert fall frem til 1915.
Torretassoa
Utseende
En liten (ca. 2 millimeter), smal løpebille. Hodet er firkantet med en buet fure på innersiden av hvert fasettøye, fasettøynene nokså store og utstående. Antennene er omtrent så lange som pronotum. Promotum er betydelig lengre enn bredt, avrundet firkantet med en skarp midtfure. Det er en kort "stilk" mellom pronotum og dekkvinger. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktrader, også med rader av fine børstehår.
Bristol Boxkite
Australia
I slutten av november ble to Boxkites sendt til Australia for en salgsfremmende tur, og i Australia ble Nr. 20 fløyet først av Joseph Hammond som gjennomførte den første flyvning i Vest-Australia fra Belmont Park veddeløpsbane 3. januar 1911. Den 20. februar 1911 fløy Hammond den første cross-country flyvning mellom byer i Australia fra Altona Bay til Geelong i Victoria, og den 23. februar, også i Altona-bukten foretok han den første flyvning med passasjer i Australia, da han tok sin mekaniker Frank Coles opp for en 7½ minutters flytur. Senere samme dag tok han sin kone opp i 12 og et halvt minutt, noe som gjorde henne til den første kvinne som fløy i Australia. Offisielle observatører fra den australske hæren overvåket disse demonstrasjonene og ble også tatt med opp, men selv om rapportene var gunstig, ble ingen fly bestilt. Etter flyvninger i Melbourne returnerte Hammond til sitt hjem i New Zealand og demonstrasjoner i Sydney ble foretatt av hans assistent, Leslie Macdonald, som tok en fotograf fra the Daily Telegraph opp for en 25-minutters flytur over Sydney 6. mai, da det første flyfoto ble tatt i Australia. Den 19. mai var 72 flygninger gjennomført. totalt 765 km hadde blitt gjennomført av Nr., 20. Nr. 11 var fortsatt i sin kasse og ble solgt til W. E. Heart i Penrith, N.S.W, som ble den første australier til å få en pilotlisens i Australia.
Torretassoa
Levevis
Disse artene graver i bakken og lever mest under overflaten.
Bristol Boxkite
Australia
Boxkite ble ikke kjøpt av den sentrale flyskole, den første militære luftfartsenhet i Australia, og fly nummer 133 ble det første ved CFS, og første offisielle australske militære fly den 1. mars 1914. Det fortsatte å tjene til det ble avskrevet i 1917. Den andre Boxkite i CFS tjenesten ble faktisk bygget ved skolen etter Bristol sluttet å selge og dermed ble Boxkite det første militære fly bygget i Australia. I allt, fire Boxkites ble brukt av CFS til pilotopplæring under første verdenskrig.
Torretassoa
Utbredelse
Slekten er utbredt i Midtøsten (Egypt, Jemen, Saudi-Arabia, Irak, Iran).
Systematisk inndeling
Oversikten har med de europeiske artene. Systematikken følger Carabidae of the World.
Bristol Boxkite
India
Ytterligere to ble sendt til India, inkludert Nr. 20. Den første Boxkite bygget med en større øvre vinge. I India ble de første flyvningene gjennomført av Henri Jullerot i Calcutta 6. januar 1911 foran 100 000 tilskuere. Han ble invitert til å delta i en kavalerimanøver på Deccanhøyden som var i ferd med å skje, og foretok en rekke flygninger med kaptein Sefton Brancker som observatør. Han deltok også i det nordlige kavaleris manøvrer i Karghpur. Flyforholdene var krevende med mange harde landinger, forårsaket av terrenget, og til slutt ble Nr. 9 brukt til reservedeler for å holde Nr.12 flyvende.
Andre eksportmarkeder
Nr. 27 og 28 ble solgt til belgiske Joseph Christiaens som brukte de til de første flyvninger i Singapore 16. mars 1911. Da han tok flyet til Sør-Afrika gjennomførte han en serie av demonstrasjonsflyginger i Pretoria, og Christiaens solgte Nr 28 til John Weston, som også ble Bristol-selskapets representant i Sør-Afrika. Andre eksemplarer ble eksportert til Tyskland (2), Spania (2) og en maskin til Romania, India, Bulgaria og Sverige.
Halpe
Halpe er en gruppe (slekt) av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 30-40 millimeter), slankvingede, brune smygere. Forvingen har noen lyse flekker.
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Denne slekten hører hjemme i Sørøst-Asia.
Systematisk inndeling
Artene er listet i alfabetisk rekkefølge.
Fargekjukeslekta
Fargekjukeslekta (Haplopilus) er en soppslekt, som en gjerne finner voksende på forskjellige stokker av trær, eller læger som de også kalles. Der kanelkjuke vokser på døde løvtrær (stort sett rogn, bjørk og hassel), mens oransjekjuke vokser mere på døde stokker av bartrær. I denne soppslekten finner en 17 sikre arter. Men det er også beskrevet 1 art, som det er vitenskapelig diskusjon om er egne arter eller ikke.
Artsliste
Her er den komplette artslisten, som er publisert hos EOL. Der autornavnet og årstallet arten ble begrenset er tatt med bak navnet.
Nancy Kassebaum
Nancy Landon Kassebaum Baker (født 29. juli 1932 i Topeka i Kansas) representerte den amerikanske delstaten Kansas i United States Senate fra 1978 til 1997. Hun er datter av Alf Landon, som var Guvernør av Kansas fra 1933 til 1937 og 1936 Republikansk nominee for president. Hun var den første kvinne som noen gang ble valgt til en full periode i Senatet uten at hennes mann tidligerehadde tjenestegjort i Kongressen.
Comoramorphochelus
Comoramorphochelus er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.
Utseende
Små, kraftige, matt brunlige oldenborrer med påfallende lange og kraftig bakbein.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne på blomster.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Komorene.
Kuressaare slott
Kuressaare slott (estisk: Kuressaare piiskopilinnus; tysk: Arensburg; dansk: Arensborg) er en middelalderborg og tidligere biskopssete i byen Kuressaare på øya Øsel (estisk: Saaremaa) i Estland. Slottet er den eneste bevarte middelalderborgen i de baltiske landene. Den eldste delen av borgen, tårnet Pikk Hermann (høye Hermann) antas bygget rundt 1260-tallet som beskyttelse mot opprørske bønder. De første skrevne kilder om borgen er fra omkring 1384. Borgen var biskopssete inntil begynnelsen av Livlandskrigen (1558–1582).
I 1559 solgte biskop Johannes V Münchhausen sine eiendommer på Øsel til Frederik II av Danmark-Norge, og kongens bror Magnus ble innsatt som biskop der. Danskene forsterket ringmuren på borgen og anla vollgraver med havvann utenfor bastionene. Arbeidet pågikk fra omkring 1600 til 1640.
Ved den andre fredsslutningen i Brømsebro 1645 overgikk øya til Sverige, som i 1721 igjen måtte overdra den til Russland. Øsel ble del av det selvstendige Estland i 1918.
Anillopsidius
Anillopsidius er en slekt av små løpebiller.
Utseende
Ganske små, avlange, blanke, brungule eller brunrøde løpebiller. De mangler fasettøyne og er blinde. Hodet er kort og bredt, rundet, antennene middels lange. Pronotum er trapesformet, dekkvingene jevnbrede uten påfallende punktrader.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett, ganske lite er kjent om økologien deres. De kan finnes under steinblokker, noen arter også i huler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Atlasfjellene, Marokko.
Can Tho-broen
Can Tho-broen (vietnamesisk: Cầu Cần Thơ) er en skråkabelbro i den selvstendige kommunen Can Tho i regionen Mekongdeltaetsør i Vietnam.
Broen krysser den store elven Bassac til provinsen Vinh Long. Broen har et spenn på 2750 meter, og er dermed den lengste skråkabelbroen i hele Sørøst-Asia. Broen er 26 meter bred og har en seilehøyde på 39 meter.
Konstruksjon
Byggingen av broen startet 25. september 2004 da daværende statsminister Phan Văn Khải tok det første spadetaket. Opprinnelig skulle broen åpnet i 2008, men den 26. september 2007 kollapset en del av broen. Dette førte til forsinkelser i byggeprosjektet, i tillegg til 52 døde og 140 skadede. Broen ble offisielt åpnet den 24. april 2010.
Frem til broens åpning var det stor båttrafikk over Bassac for å binde trafikken på hver side av elven sammen. Etter åpningen av broens fire kjørefelt kunne den overta det meste av denne båttrafikken. Broen er en av mange broer som skal bygges i Vietnam frem til år 2020 som skal krysse Bassac.
Xenotrechus
Xenotrechus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Små (3-4 millimeter), nokså brede, blinde, rødbrune løpebiller. De mangler fasettøyne. Antennene er nesten så lange som kroppen. Kroppen har spredte, lange børster. Pronotum er forholdsvis smalt, avrundet trapesformet med en børste i hvert hjørne. Dekkvingene er ovale, mye bredere enn pronotum. Beina er forholdsvis lange.
Karl-Erling Nordlund
Karl-Erling Nordlund (f. 1957) er en norsk politiker for Senterpartiet. Nordlund er ordfører i Sortland kommune i Nordland fylke. Nordlund ble valgt som ordfører i 2019. I perioden 2015–2019 var han varaordfører.
Xenotrechus
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Missouri, USA.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
VM i friidrett 2023 – Sleggekast menn
Øvelsen Sleggekast menn i VM i friidrett 2023 blir avholdt på Nemzeti Atlétikai Központ (Nasjonale friidrettssenter) i Budapest, Ungarn 19. og 20. august 2023.
Program
Lokal tid (UTC+1)
Kvalifisering
Kvalifisering: Utøvere som klarte kvalifiseringskravet på 77,00 m (Q) eller som var blant de 12 beste (q) gikk videre til finalen.
Environnement et Changement climatique Canada
Environnement et Changement climatique Canada (fransk) eller Environment and Climate Change Canada (engelsk) er et canadisk føderalt departement med ansvar for å koordinere miljøpolitikk og bevare naturen og fornybare ressurser. Mandatet omfatter bevaring av det naturlige miljøet, herunder vann, luft, jord, flora og fauna; ivaretagelse av Canadas fornybare ressurer; beskyttelse av Canadas vannressurser; varsling av vær og meteorologisk informasjon til hele Canada; og håndhevelse av reglementet for grensefarvann.
Departementet er organisert i en naturforvaltningsavdeling, en naturoppsynsavdeling, en meteorologisk avdeling og en vitenskapelig avdeling.
Harald Espedal
Harald Espedal (født 4. mars 1972) er en norsk investor og næringslivsleder. Han har for øyeblikket flere lederstillinger i næringslivet, disse inkluderer styreleder for Lyse Energi AS, styreleder for Sandnes Sparebank, nestleder i styrene for Oslo Børs VPS Holding og Oslo Børs, styremedlem i Aspelin Ramm Gruppen, nestleder i styret for Stavanger konserthus, styremedlem i Den Norske Opera & Ballett og styreleder for Espedal & Co.
Espedal er siviløkonom fra Norges handelshøyskole.
Han er sønn av norsk næringslivsleder Tor Espedal.
Liste over filmer som er blitt sendt som mandagsfilm på NRK
Det ble sendt en film annenhver mandag de første årene, fra 1966 hver mandag.
Betegnelsen R-00 betyr at filmen er en reprise og er blitt vist tidligere som mandagsfilm (De to sifrene etter R forteller hvilket år den første gang ble vist).
Enkelte ganger lager NRK sine egne titler på filmene. I disse tilfellene benyttes den tittel som ble brukt da filmen hadde sin kinovisning i Norge. Om den ikke er blitt vist norske kinoer, vil filmens originaltittel som oftest benyttes.