cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adnan Hajj
Han er kjent for et antall dramatiske fotografier fra Midtøsten-konflikten, og et antall av disse har det blitt satt spørsmålstegn ved, etter at minst to har vist seg å være manipulert før de ble utgitt. Det andre av disse bildene hadde også feil bildetekst, da den beskrev israelske bluss for missiler.
Andre spørsmål som stilles ved Hajjs fotografier inkluderer bilder av samme sted publisert på forskjellige datoer, en kvinne som tilsynelatende har mistet sitt hjem to ganger på to forskjellige steder og til forskjellige tidspunkter og to broer som gis samme navn.
Liste over kulturminner i Etnedal
Liste over kulturminner i Etnedal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Etnedal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Trystorp
Trystorp er en herregård i Lekeberg, Tångeråsa i landskapet Närke i Sverige. Trystorp fikk sitt nåværende utseende på 1800-tallet da hovedbygningen ble utvidet. Sør for slottet er det et naturreservat som er åpent for offentligheten. Reservatet er svært artsrikt og har mange bevarte eiketrær.
Ild og bevegelse
Ild og bevegelse er en stridsdrill. Drillen går ut på at en del av laget forflytter seg et kort stykke mens den andre delen gir dekningsild. Når den første delen har forflyttet seg, vil rollene bli byttet om, og den andre delen kan forflytte seg mens den første gir dekningsild.
Ild og bevegelse er en stridsteknikk som gjør det mulig å flytte enheter under fiendtlig flatbaneild. Forflytningen har til hensikt å få laget i en posisjon som muliggjør innbrudd og rydding av fiendens stillinger. Hensikten kan også være å løsrive seg fra en stridskontakt. Prinsippet er at ett eller flere elementer gir effektiv dekningsild kombinert med at ett eller flere elementer flytter. Drillen kan også utføres med lyddisiplin, uten at ild er åpnet. Da er benevnelsen overvåket forflytning.
Mads Fuglede
Mads Fuglede (født 23. august 1971 i København ) er en dansk politiker for Venstre, og medlem av Folketinget.
Han er cand.mag. i historie og filosofi fra Aarhus Universitet.
Fuglede er Folketingsmedlem for Venstre i Københavns omegns storkrets fra 5. juni 2019. Han var midlertidig folketingsmedlem, stedfortreder, for Jakob Engel-Schmidt i tidsrommet 5. oktober 2017–5. juni 2019.
Fekting under Sommer-OL 2008 – Sabel kvinner
Kvinnenes sabel under Sommer-OL 2008 fant sted den 10. august 2008 på Olympic Green Convention Centre.
Nyhetsdivisjonen
Nyhetsdivisjonen er en divisjon i NRK med ansvar for nyhetsproduksjon i NRK. De fleste av divisjonens medarbeidere hører til NRKs hovedkontor på Marienlyst i Oslo, men Nyhetsdivisjonen har også korrespondenter rundt om i verden. I tillegg samarbeider Nyhetsdivisjonen tett med Distriktsdivisjonen og NRK Sápmi.
Helje Solberg er direktør i Nyhetsdivisjonen.
Produksjon
Nyhetsdivisjonen produserer for både TV, radio og nett. Dagsrevyen er Norges største nyhetsprogram på TV og har per 2022 ca. 500 000 daglige seere. Dagsnytt 18 er NRKs fremste nyhetsprogram for radio, og nettsiden nrk.no er Norges nest største nyhetsnettsted.
Korrespondenter
NRK Nyhetsdivisjonen har ti utenriksstillinger verden rundt. Disse kalles korrespondenter, som fra fransk betyr "en journalist med fast base i et annet land som sender rapporter hjem."
Dane
Dane kan sikte til:
Personer
Adam Peltzman
Adam Peltzman er en amerikansk manusforfatter, skuespiller og produsent. Han er best kjent for å ha skapt Nickelodeon-serien Wallykazam! og den amerkiansk-canadiske serien Odd Squad, samt hans arbeid som forfatter for Nickelodeon-seriene The Backyardigans, Winx Club, Team Umizoomi, og Blue's Clues.
Smørsyre
Smørsyre (butansyre) eller acidum butyricum er en karboksylsyre og en fargeløs væske med ubehagelig lukt som blant annet finnes i svette, ekskrementer, muskelsaft, dyrefett og parmesan. Noen anaerobe bakterier konsumerer smørsyre og danner hydrogen.
Træna fyr
Træna fyr ligger i Træna kommune i Nordland. Fyret ligger på Søholmen, sørvest for Husøya og Sanna. Fyret ble opprettet 1. oktober 1877. Det har et 18 meter høyt støpejernstårn. Fyret ble automatisert og avfolket i 1974.
Vekten
Vekten (fra latinske Libra) er et stjernebilde på den sørlige himmelhalvkule. Det er forholdsvis lyssvakt og ingen av stjernene er høyere enn første storhetsklasse. Stjernebildet ligger mellom Jomfruen i vest og Skorpionen i øst. De mest lyssterke stjernene i Vekta danner en firkant som gjør dem lett å finne.
Vekten var kjent i babylonsk astronomi som MUL Zibanu («vekten» eller «balansen»), eller alternativt som «skorpionens klør». Vekten ble holdt som hellig for solguden Shamasj, som også var beskytteren av sannhet og rettferdighet. Den ble også sett på som «skorpionens klør» i antikkens Hellas.
Floating
Floating kan vise til:
Berend von Melen
Berend von Melen (død 2. september 1561) var en tysk leiesoldat og troppefører. Han var på Gustav Vasas liste over kritikere og måtte flykte fra Sverige i 1525. Berend von Melen beskrev Gustav Vasa som en svikfull skurk som alltid var klar til å støte dolken i ryggen på sine gamle tilhengere.
Han var gift to ganger: Først med Erik Knutsson enke, Margareta Eriksdotter Vasa (d. 1541), dernest med en friherreinne av Werberg.
Knut Møyen
Knut Ole Foss Møyen (født 19. januar 1907 på Nordstrand i Aker, død 20. mars 1984 i Oslo) var en norsk motstandsmann og leder av Milorg under andre verdenskrig.
Tidlige år
Møyen tok examen artium på Hegdehaugen skole, Oslo i 1927, ble cand. oecon. i 1930 ved Universitetet i Oslo. Han tok eksamen ved Oslo kommunale Handelsskole i 1931, senere reklameskole ved Oslo Børs 1931 og militære kurs. Han arbeidet som statistiker ved Lilleborg fabrikker i perioden 1932–1936 og som disponent i Kringkastingens programblad Hallo-Hallo 1936–1941.
Møyen var idrettsmann og oppnådde mange premier i blant annet friidrett og terrengløp. Gjennom idretten var han formann i Studentenes idrettsklubb og formann i Norske Studenters Idrettsforbund i årene 1939–1946. Han var videre styremedlem i Nordiska Akademiska Idrottskomitteen. I 1934 ble han nummer 3 i Birkebeinerrennet.
Møyen giftet seg i 1939 med Else-Marie «Lulle» Holmesland (1913–1994). De fikk to barn.
Felttoget i Norge i 1940
I 1939 startet han Studentenes frivillige militæropplæring og var i kaptein Haakon Harlems skikompani, Sørkedalen kompani i Nordmarka i begynnelsen av 1940.
I Milorg
Han organiserte motstandsarbeid blant studenter ved Universitetet i Oslo og gjenoppbygget og organiserte motstandsgruppene på Østlandet. Han ble sjef for Milorg og etablerte kontakt med regjeringen i London og norske agenter i Storbritannia.
Sommeren 1942 ble Milorg i Drammen rullet opp av Gestapo, etter Torbjørn Gützler Gulbrandsen hadde blitt arrestert og samarbeidet med Gestapo. Møyen og hans «ordonnans», Erling Lorentzen, ble nesten tatt, men Møyen klarte å flykte til Sverige og derfra videre til London. Da han gikk i dekning var det vel 20 000 mann i Milorg. Hans «skygge» og stedfortreder Jens Christian Hauge overtok da som leder.
I Storbritannia
Møyen tjenestegjorde i Forsvarets Overkommando (FO VI) og fikk militær opplæring i England. Han var distriktspesialist i Forsvarets Overkommando, London 1942–1943 og hadde aktiv militærtjeneste i norske og britiske avdelinger 1943–1945. I 1944 ble han sluppet i fallskjerm over Norge og var distriktssjef for HS distr. 143, Vestoppland med Valdres 1945.
Senere liv
Etter andre verdenskrig var han disponent i Splitkeinfabrikken og byråsjef i Handelsdepartementet/Direktorat for Økonomisk Forsvarsberedskap.
Knut Møyen skrev en omfattende avhandling om Djengis Khan: «Djengis Khan og Det mongolske verdensrike» i Norsk Militært Tidsskrift nr. 8, 9 og 10 1974
Utmerkelser
Møyen ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren, Deltagermedaljen med rosett og King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.
Apollonios Molon
Apollonios Molon (egentlig «Apollonios, sønn av Molon») var en gresk retoriker i det første århundret f.Kr. Han er blant annet kjent for å ha samlet og skrevet ned kunnskap om kjeglesnitt.
Knut Møyen
Minne
En bauta til minne om Møyen ble i 1989 avduket av Kong Olav V. Bautaen er uført av billedhugger Nils Aas og står ved studenthytta i Nordmarka, Oslo. Et fjell, Møyenknatten, 1422 moh. i Dronning Mauds Land, Maudheimvidda i Antarktis er oppkalt etter ham.
Santi Angeli Custodi a Città Giardino
Santi Angeli Custodi er en sognekirke og titteldiakoni i Roma, desisert til de hellige verneengler. Den ligger ved Piazza Sempione i quartiere Monte Sacro.
Apollonios Molon
Han grunnla en skole for retorikk på Rhodos. Tilnavnet hans var ὁ μαλακός (= den bløte, jentete).
Santi Angeli Custodi a Città Giardino
Kirken forestås av Chierici regolari minori, kalt Caracciolini, som er oppkalte etter den hellige Francesco Caracciolo.
Ingulv Barstad
Han kom fra Klinga, og flyttet tilbake til hjemtraktene i Namdalen i 1931. Her ble Barstad banksjef i Forretningsbankens nyetablerte avdeling i Namsos. Han hadde denne stillingen helt til han gikk av for aldersgrensen i 1962.
Ministers of Mind
Ministers of Mind er et musikkalbum med Shoot the Breeze, utgitt i 2007. Dette er bandets debutalbum.
Santi Angeli Custodi a Città Giardino
Santi Angeli Custodi fikk sitt navn til minne av kirken Sant'Angelo Custode inne i Romas sentrale deler; den ble revet i forbindelse med en gateutvidelse.
Apollonios Molon
Hans hjemby var Alabanda i Anatolia, og han hadde vært elev av Menekles. Som ambassadør for Rhodos besøkte han to ganger Roma. Han dyrket en «attikiserende» stil og skrev om Homer. Ifølge Josefus skal Apollonios ha vært svært fiendtlig innstilt til jøder. Julius Cæsar dro til Rhodos for å bli undervist av Apollonios som også hadde Cicero blant sine elever.
Ingulv Barstad
Barstad ble dobbelt skytterkonge fra Landsskytterstevnet i Bodø i 1931 og Oslo i 1934. Han representerte Trondhjems skytterlag da han vant første gang, men flyttet siden til Namsos, som han representerte da han tok den andre tittelen. I 1931 tok han også et napp i Officerspokalen. Barstad var medlem av Skytterstyret fra 1945-1959 og mottok Skyttervesenets fortjenstmedalje.
Santi Angeli Custodi a Città Giardino
Historie
Kirken ble bygget årene 1922–1925 i nybarokk etter tegninger av arkitekten Gustavo Giovannoni. Grunnsteinen ble nedlagt 22. november 1922 av kardinal Basilio Pompili og kirken ble konsekrert den 8. desember 1925 av erkebiskop Tito Trocchi.
Ingulv Barstad
Barstad var aktiv i Namsos formannskap og bystyre i en årrekke. Han arbeidet blant annet med å realisere Namsos Samfunnshus, og var formann i styret i 12 år.
Santi Angeli Custodi a Città Giardino
Eksteriøret
Fasaden foregås av en monumental trapp. Inngangsportalen har et propylon i travertin. Dette har to kolonner i komposittorden, som oppebærer et triangulært pediment med et baldakintak. Ovenför portalen sitter et uvanlig, mangehjørnet vindu. Kragsteiner oppebærer dedikationsinskripsjonen: <tt>ANGELIS CVSTODIBVS</tt>. Fasadens sidepartier er konkave og krones av obelisker. Fasadens storform krones av et kraftig profilert triangulært pediment med et kors og to lampestell med flammer.
Kuppeleksteriøret har åtte edikuler med tak. Lanterninen er utformet som et rundtempel.
Interiøret
Kuppolinteriørey er freskemalt av Aronne del Vecchio og fremstiller Den hellige Treenigheten og Jomfru Maria med erkeenglene i Paradiset. I kuppelens pendentiv avbildes de fire evangelister. Høyaltermaleriet utgjøres av en kopi av Guercinos Erkeengelen Mikael.
Det enkeltskips interiøret har fire sidekapeller, to på hver side. De er innviet til Den korsfestede Kristus, Det allerhelligste Sakrament, Barmhjertighetens Madonna respektive Den hellige Francesco Caracciolo.
Titteldiakoni
<div style="float:right; width:18em; border:1px solid gray; padding:2px; margin:0 0 1em 1em; text-align:; font-size:90%; background:lightgreen"> Città Giardino Città Giardino viser til den hageby som på 1920-, 1930- og 1940-tallene ble anlagt i quartiere Monte Sacro. Den ble prosjektert av arkitekten Gustavo Giovannoni og viirkeliggjort av arkitekten Alberto Calza Bini og politikeren Filippo Cremonesi. Kirken ble stiftet som titteldiakoni med tittelen Santi Angeli Custodi a Città Giardino av pave Paul VI i 1965.
With Some Attitude
With Some Attitude er en EP med Shoot the Breeze, utgitt i 2006.
Erfjord kraftverk
Erfjord kraftverk er et vannkraftverk ved Bogsfjorden i Suldal kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 140 meter.
Installert effekt er 90 kW fra en Vanvik peltonturbin. Årsproduksjon er 0,4 GWh.
San Giovanni a Porta Latina
San Giovanni a Porta Latina er en tidlig kristen basilika i det sørlige Roma, dedisert til apostelen og evangelisten Johannes. Kirken ligger i nærheten av Porta Latina i Rione Celio.
Kirken antas å ha blitt etablert i år 550. Den ble ombygd under pave Hadrian I i 772. Interiørens fresker og kampanilen er fra 1100-tallet.
Gweilo
«Gweilo» (kantonesisk: 鬼佬; pinyin: guǐlǎo) er et kantonesisk slangbegrep som refererer til hvite folk fra vesten. Historisk sett har det blitt brukt nedsettende, men siden har det tatt opp en mer generell og nøytral bruk, men ordet er ikke allment ankjent som nøytralt.
Ordet er todelt. Det første tegnet i ordet (鬼) betyr demon, ånd eller spøkelse, mens det andre (佬) betyr individ eller person.
Trønder-Rock
Trønder-Rock er en samleplate med diverse Trønderrock-artister. Albumet ble utgitt i 1982, og artister som var med, var blant annet Prudence, Åge Aleksandersen og Sambandet, Terje Tysland. Albumet lå 2 uker på VG-lista og endte med 17.-plass som beste plassering.
Sporliste
Side 1 Side 2 Side 3 Side 4
Giuseppe
Giuseppe er en opprinnelig italiensk variant av mannsnavnet Josef, som har opprinnelse i det hebraiske navnet Yosef som betyr «han skal mangfoldiggjøre», underforstått «Gud skal mangfoldiggjøre».
Utbredelse
Giuseppe er det vanligste mannsnavnet i Italia, men er lite utbredt i andre land.
Vårveien (Drammen)
Vårveien på Åssiden i Drammen er en sentral tverrgate som går nordover fra Buskerudveien, som ligger helt nede ved elva, over Rosenkrantzgata, gjennom et lysregulert-kryss, videre forbi «Åssiden Torg» og krysser deretter Betzy Kjelsbergs vei og ender ved Store Landfall øvre. I 1953 ble det foreslått å kalle veien Carl Schifters vei, dette ble nedstemt, men med 49 mot 11 stemmer i bystyret ble Vårveien valgt. Begrunnelsen for valg av navnet var: «det kunne være hyggelig å ha som adresse». Vårveien ble trolig et sentrum på Åssiden fordi Åssiden skole ble oppført her i 1927 av Lier kommune, skolen ligger langs den gamle hovedgata som nå heter Buskerudveien. Da den nye hovedgata ble opparbeidet skjedde dette i flere etapper, først fra Strømsgata til de nye boligfeltene på Hamborgstrøm, deretter gikk det ganske radig frem til Vårveien, dette var i en periode på ca. 5 år gatas ende, og Vårveien ble da anlagt som en forbindelse til Buskerudveien og Betzy Kjelsbergs vei.
Giuseppe
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Vårveien (Drammen)
Åssiden torg
Langs veien på nordsiden av Rosenkrantzgata, ligger «Åssiden Torg» som er et lite knutepunkt med handel, spisesteder, kirke og skole. I 1958 åpnet Drammens Sparebank en filial i Vårveien på Åssiden torg. Bygningen var tegnet av Ragnar Anker Nilsen og Arne Grenager arkitekter. Åssiden kirke ligger 50 meter vest for Vårveien. Kirka er en langkirke bygget i tegl som ble ferdigstilt i 1967, arkitekt var Harald Hille og Odd Østbye. Tilhørende gravlund ligger sammen med Åssiden kapell, på samme område som Åssiden videregående skole.
Propansyre
Propansyre eller propionsyre C2H5COOH er en karboksylsyre som blant annet benyttes som konserveringsmiddel i matvarer (E-nummer 280). Noen bakterier danner propansyre ved gjæring av kullhydrat.
Kjartan Slettemark
Kjartan Slettemark (1932-2008) var en norskfødt svensk kunstner, særlig kjent for sine kontroversielle bilder på 1960- og 1970-tallet.
Bakgrunn og liv
Kjartan Slettemark ble født 6. august 1932 i Naustdal. Han var utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1956–1959 og Statens kunstakademi i Oslo 1959–1960, deretter ved Gerlesborgskolan og Konsthögskolan i Stockholm.
Kjartan Slettemark døde 13. desember 2008 i Stockholm.
Slettemark ble svensk statsborger i 1966.
Karriere
Slettemarks offentlige debut som kunstner kom i form av en collage stilt ut foran Stortinget i 1965, i en monter disponert av Unge Kunstneres Samfund. Bildet, med tittel «Av rapport fra Vietnam: Barn overskylles av brennende napalm. Deres hud brennes til svarte sår og de dør», består blant annet av en rød munn, et amerikansk flagg og en barnefigur. Verket vekket debatt, og ble utsatt for hærverk. Det ble gitt som gave til Nasjonalgalleriet i 1982, i forbindelse med en retrospektiv utstilling som representerte et gjennombrudd av allmenn anerkjennelse. Slettemark har senere blitt regnet som en av Norges mest sentrale kunstnere, og «Av rapport fra Vietnam» er kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.
På midten av 60-tallet var Slettemark lærer ved Grundskolan för konstnärlig utbildning i Stockholm, hvor han la seg ut med ledelsen fordi han nektet å gi elevene karakterer. For å løse problemet, delte Slettemark ut små fargerike tegninger i stedet. Han ble følgelig oppsagt, og måtte søke det lokale sosialkontoret om livsopphold. På sosialkontoret ville man ha avklart om Slettemark var vanlig arbeidsledig eller sinnslidende før han fikk tildelt stønad. Slettemark selv stod fast på at han var kunstner, men fikk diagnosen borderline, og resept på Hibernal, et medikament mot psykose. I stedet for å ta tablettene, brukte Slettemark dem i sine kunstverk. Under happeningen «Lektion i konsten att falla» balanserte han på line i Stockholm i 1969. Balansestaven var laget av Hibernal-tabletter. Fotografen Brita Olsson tok bilde av happeningen.
Kjartanistan
Et av Slettemarks senere prosjekter var den ikke-territorielle virtuelle staten Kjartanistan. Prosjektet gikk ut på skape en mikronasjon uten grenser med Slettemark selv som «stasminister». I Kjartanistan kunne man selv definere sin rolle som stasborger og være seg selv fullt ut, uten et styrende samfunnshierarki. Stasborgerskapet ble gitt til alle som ønsket det. Kjartanistan hadde egne «pass».
Utmerkelser
Slettemark fikk kunstnerlønn av den svenske staten. Han mottok Stockholm stads hederspris i 1988, Norsk kulturråds ærespris i 2001 og Höckers pris fra Kungliga Akademien för de fria Konsterna i 2003. Haugar Vestfold Kunstmuseum i Tønsberg har siden 2003 en permanent utstilling av Slettemarks arbeider.
Heradsbygd stasjon
Heradsbygd stasjon va en jernbanestasjon på Solørbanen ved Heradsbygd i Elverum. Stasjonen ble åpnet da Solørbanen sto ferdig i 1910. Frem til 1921 ble den skrevet Heradsbygden. 1965 ble den nedgradert til stoppested som bare var betjent til 1967. Deretter hadde den status som holdeplass, persontrafikken ble nedlagt 1994.
Lagoa Santa (Minas Gerais)
Lagoa Santa er en by og kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil. Byen ligger 37 km. fra delstatshovedstaden Belo Horizonte og har om lag 45 000 innbyggere (2004). Lagoa Santa ble grunnlagt i 1733. På midten av 1800-tallet hadde den danske naturforskeren og paleontologen Peter Wilhelm Lund og den norske tegneren og maleren Peter Andreas Brandt base i byen.
Britt Jensen
Britt Jensen (født 26. februar 1970) er en dansk lokalpolitiker for Socialdemokratiet. Hun overtok som borgermester i Rødovre kommune fra 1. april 2020 etter at forgjengeren Erik Nielsen trakk seg tilbake fra 31. mars 2020.
Theodor Panofka
Theodor Sigismund Panofka (født 25. februar 1800 i Wrocław (Breslau), død den 20. juni 1858, var en tysk kunsthistoriker, bror til Heinrich Panofka.
Ballen i øyet
Ballen i øyet (svensk tittel: ) er en norsk-svensk filmkomedie fra 2010 regissert av Catrine Telle. Manuset ble skrevet av Beate Grimsrud. Det er inspirert av absurd teater.
Handling
Den meget nærsynte fotballspilleren Denise får en dag en ball rett i øyet. Brillene går i stykker og hun mister bevisstheten. Etter at hun våkner opp på sykehuset opplever hun at alle er tvillinger eller dubletter. Denise innser at hun må bli voksen og slutte å spille fotball, men hvordan?
Mottakelse
Liv Jørgensen i Dagbladet mente at filmen var oppfinnsom og småmorsom, men uten noen klar retning.
Jon Selås spurte i sin anmeldelse i Verdens Gang om hvorfor denne filmen i alle dager ble laget. Han skriver: ''«Den virker umiddelbart nokså meningsløs. Og det blir ikke stort bedre etter hvert, når det absurde teateret spilles ut i kaotisk bredde. Det er en film uten stor glede, den formidler intet verdifullt, den gir ingen innsikt, skaper ingen horisonter.»''
Elle Márgget Nystad
Elle Márgget Nystad (født 1999) er en samisk politiker. Hun ble valgt som leder i NSR-U (Norske Samisk Riksforbund Ungdomsutvalg) den 25. september 2022. Elle er oppvokst i Karasjok.
Clue Norge
Clue Norge AS er et norskeid, privat IT-selskap som utvikler, markedsfører og selger Clue digitale ordbøker for alle plattformer. Clue ble første gang lansert i 1987. Ordbøkene finnes på engelsk, tysk, fransk, spansk, portugisisk, polsk, russisk, finsk, svensk, dansk, bokmål og nynorsk og er utviklet i samarbeid med næringslivet. Både programvaren og orddatabasene eies og utvikles av Clue Norge, og ordbøkene oppdateres kontinuerlig.
Elle Márgget Nystad
Fosen-demonstrasjonene
Som leder av NSR-U var hun en av frontpersonene da 19 unge samer og naturvernere torsdag den 23. februar 2023 aksjonerte mot regjeringens manglede respons på høyesterettsdommen i den såkalte Fosen-saken ved å ta seg inn i Olje og Energidepartementet. Demonstrantene ble fjernet av politiet natt til mandag 27. februar. På kvelden torsdag 2. mars møtte hun pressen sammen med statsminister Jona Gahr Støre på trappen til Trefoldighetskirken i Oslo etter et møte der statsministeren hadde beklaget regjeringens håndtering av Fosen-saken overfor aksjonistene. Hun fikk ordet først og startert uttalelsen med «Jeg snakker først.» og gjentok kravene om at vindmøllene ble revet.
Clue Norge
Clue kan brukes installert på PC/Mac, via alle nettlesere og som app for iOS og Android.
Det finnes både generelle og fagorienterte ordbøker. Clue dekker over 200 fagområder og har egen juridisk, økonomisk, teknisk og medisinsk ordbok.
Til og fra norsk finnes Clue ordbok på følgende språk:
Enspråklige ordbøker på bokmål, nynorsk, engelsk, tysk, spansk og fransk er inkludert.
Til og fra engelsk finnes Clue ordbok på følgende språk:
Nominal
Nominal er i grammatikken en fellesbetegnelse på setningsleddene subjekt, objekt og predikat. Det kan bety noe som er karakteristisk for et nomen eller noe som danner et nomen.
Ingeborg Akeleye
Ingeborg Jensdatter Akeleye (født 13. mai 1741, død 2. juni 1800) var en dansk-norsk adelsdame som ble kjent for sitt kjærlighetsliv.
Liv og levnet
Hun var datter av kommandørkaptein Jens Werner Akeleye (1703–1772) og hustru Martha Bruun (1710–1797), og kom til Norge da hun var omkring 15 år. I 1763 giftet hun seg i København med kammerherre Herman Leopoldus Løvenskiold, paret bosatte seg på Fossum utenfor Skien. Under et besøk hos sine foreldre i Tønsberg i 1764, møtte hun grev Christian Conrad Danneskiold-Laurvig, sønnesønn av stattholder Ulrik Frederik Gyldenløve. Året etter ble han, pga. en kidnapping av skuespillerinnen Mette Marie Rose, forvist fra hovedstaden til Laurvig (Larvik). Ingeborg innledet her et forhold til ham, og ble skilt fra Løvenskiold i 1766.
På flukt
Ingeborgs far skaffet seg kongelig bevilling som datterens verge, hvoretter hun søkte tilflukt hos venner, først hos sorenskriver Jens Friis på Falkensten, så hos hans venn Kaj Brandt på Hadeland Glassverk og endelig hos kaptein V. A. d'Orchimont ved Strömstad i Sverige.
På farens oppfordring ble en kommisjon opprettet i 1767, for å undersøke Ingeborgs flukt. I mellomtiden var Danneskiold-Laurvig igjen kommet inn i varmen og flyttet tilbake til København. Her forpurret han kommisjonen som ble nedlagt uten egentlig å ha kommet i gang, hvilket medførte at Ingeborg kunne bosette seg hvor hun ville.
Fri kvinne
Etter Danneskiold-Laurvigs tilbakevenden til Norge, tok Ingeborg fra 1770 opphold på gården Rolighed i Hedrum ved Laurvig sammen med ham. Forholdet avstedkom den københavnske vits: Siden greven ikke kunde plukke rosen, maatte han nøie sig med akeleien. Men paret giftet seg ikke, og da han døde i 1783, giftet hun seg i stedet 7. november samme år med den svenske eventyrer Carl Ingmann von Manderfeldt (1747–1813), en mann som i grevens siste levetid hadde tilhørt deres omgangskrets. Paret reiste en minnesøyle i marmor til minne om den avdøde greven.
Paret flyttet til Christiania og førte et elegant hus inn i den såkaldte Mangelsgaard, oppkalt etter den tidligere eier, general Johan Mangelsen. Da stillingen som svensk generalkonsul i Christiania ble ledig, og Manderfeldt ikke fikk den, flyttet paret til København i 1787. Her levde de på stor fot, og da pengene ikke lenger strakk til, flyttet de til gården Ekarebol i Sverige. Ingeborg Akeleye døde den 2. juni 1800 i Vänersborg.
Pithoragarh
Pithoragarh (hindi: ) er en by i India som er hovedstaden i distriktet med samme navn i delstaten Uttarakhand. I folketellinga i 2011 hadde byen 56,044 innbyggere.
Fjordservice
Fjordservice AS var en operatør av hurtigbåter i Stavanger-området og innover Ryfylke. Selskapet var et heleid datterselskap av Stavangerske og opererte alle Stavangerske sine passasjerbåter med kapasitet under 100 passasjerer. Fjordservice ble opprettet i 1990 og innfusjonert i Tide Sjø i 2007.
Fjordservice sine fartøyer bar i 2007 Stavangerske sitt fargesjema og logoer mot tidligere egne farger. Fjordservice drev hurtigbåtene mellom Stavanger, Byøyene og Usken/Hommersåk og hadde skyssbåter til utleie. De hadde også en ombygd bilferje som er restaurantskip.
Historie
Fjordservice ble opprettet i 1990 og hadde fra starten noen skyssbåter. Senere ble virksomheten kjøpt av Rogaland Trafikkselskap og L. Rødne og Sønner. Rogaland Trafikkselskap kjøpte så resten av selskapet før de byttet navn til Stavangerske (som på sin side er eid av Det Stavangerske Dampskibsselskab).
Neil Gourley
Neil Gourley (født 7. februar 1995) er en skotsk friidrettsutøver som spesialiserer seg på 1500 meter. He tok sølv under EM i friidrett innendørs 2023 bak Jakob Ingebrigtsen.
Gourley holder den britiske rekorden på 1500 meter innendørs.
NATO Response Force
NATO Response Force (NRF) er en multinasjonal militærstyrke underlagt NATO som ble vedtatt opprettet under NATOs toppmøte i Praha i november 2002. Styrken ble imidlertid ikke formelt opprettet før 15. oktober 2003. Den består per 2022 av cirka 40,000 soldater, og skal være «en langt mer moderne og fleksibel styrke enn NATOs tidligere reaksjonsstyrker, som Allied Mobile Force/Land.» Den inkluderer styrker fra flere land som ikke er medlem av NATO: Finland, Sverige, Ukraina og Georgia.
For å kunne oppfylle kravene som ble stilt til NATO-landene, måtte blant annet Danmark tilegne seg en maritim transportkapasitet. Dette ble gjort gjennom ARK-prosjektet (dansk: ARK-projektet). Skipene i prosjektet blir stilt til rådighet for NATO Response Force.
Aktivering
I februar 2022 ble styrken aktivert for første gang på bakgrunn av Russlands invasjon av Ukraina. Inntil dette hadde styrken kun blitt aktivert for å bistå med katastrofehjelp og sikkerhet ved arrangement.
Fylkesvei 5683
Fylkesvei 5683 (Fv5683) går mellom Floten og Grøning i Haukedalen i Sunnfjord kommune.
Veien går langs Haukedalsvatnet til Gjerland, og videre innover Haukedalen til Grøning.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 483 (Sogn og Fjordane).
Otto Stern
Otto Stern (født 17. februar 1888 i Sohrau, Kongeriket Preussen, død 17. august 1969 i Berkeley, California, USA) var en tysk fysiker og nobelprisvinner. Ti år etter at han flyktet fra hjemlandet til USA, ble han tildelt Nobelprisen i fysikk «for hans bidrag til utviklingen av den molekylære strålingsmetoden og hans oppdagelse av det magnetiske momentet til protonet»
Etter at han gikk av fra stillingen ved Universitetet i Hamburg i 1933 på grunn av den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen, ble han professor i fysikk ved Carnegie Institute of Technology, og senere professor emeritus ved University of California, Berkeley.
Dieter Baumann
Dieter Baumann (født 9. februar 1965 i Blaubeuren) er en tidligere tysk friidrettsutøver. Han var en av få ikke-afrikanske løpere som kunne utfordre den afrikanske dominansen på mellom- og langdistansene i 1990-årene. Baumann konkurrerte fortrinnsvis på distansene 1500 og 5000 meter.
Selv om Baumann tok sølv på 3000 meter under innendørs-EM 1987, ble han ikke regnet blant medaljekandidatene under OL 1988 i Seoul. 5000-meterfinalen ble vunnet av John Ngugi fra Kenya, som tidlig i løpet rykket fra hovedfeltet. Baumann spurtet fra de øvrige konkurrentene på sisterunden, og sikret seg sølvmedaljen.
I juni 1992 satte Baumann ny tysk rekord på 5000 meter i Sevilla med tiden 13.09,03. Under OL i Barcelona startet 5000-meterfinalen i et rolig tempo, noe som økte Baumanns sjanser med tanke på spurtegenskapene. Han avgjorde løpet på siste langside, og vant gullmedaljen snaue to tidels sekunder foran Kenyas Paul Bitok.
Baumann gikk glipp av den neste sesongen på grunn av skader, men var tilbake under EM 1994. I finalen på 5000 meter lå Baumann hele tiden godt plassert i feltet, og brukte spurtstyrken til å beseire Rob Denmark fra Storbritannia i kampen om gullet. Under VM 1995 i Göteborg måtte han nøye seg med niendeplass på 5000 meter. Bare noen dager etter den det skuffende finaleløpet i Göteborg løp Baumann et av karrierens raskeste løp da han satte ny tysk rekord med 13.01,72 da han kom på andreplass i Zürich, bak etiopieren Haile Gebrselassie.
19. oktober 1999 testet Baumann positivt på nandrolon og fikk en to års utestengelse. Etter at resultatene ble kjent, gjennomgikk Baumann frivillige tester av et uavhengig institutt. Disse testene viste svært høye nandrolonverdier, og testresultatene svingte dramatisk. Baumann hevdet at resultatene varierte etter når på døgnet testene ble tatt, fordi nandrolonet var i hans tannpasta. Det tyske friidrettsforbundet (DLV) trodde Baumann på at noen hadde tuklet med tannpastaen hans, og tillot ham å starte i det tyske mesterskapet, der Baumann kvalifiserte seg til OL i Sydney. Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) var imidlertid uenige i denne avgjørelsen, og idømte ham en utestengelse. Etter utestengelsen gjorde han et comeback i 2002, 37 år gammel, og tok en ny sølvmedalje på 10 000 m under EM i München. Han deltok også under VM 2003 i Paris, men fullførte ikke 10 000-meterløpet. Han la opp sent i 2003.
Liste over kulturminner i Skjåk
Liste over kulturminner i Skjåk er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Skjåk. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Steinkorset på Kvitsøy
Steinkorset ved Leiasundet, også kjent som Kvitsøykrossen, er Kvitsøys mest kjente fortidsminne. Det er 3,9 meter høyt, og et av de høyeste av sitt slag i landet. Korset er 1,87 meter bredt og er laget av skifer. Ved foten er korsstammen 48 cm bred og 14 cm tykk. Korsarmene smalner inn mot midtpunktet, mens stammen er bred og rett. Korset beskrives som velproporsjonert og pent hugget. Det er uten inskripsjoner. Det er ikke noen graver eller gravhauger på stedet og korset antas ikke å ha vært satt opp som minnesmerke over en avdød. På noene eldre kart kalles øyen Kreutz-Eiland noe som antyder sen middelalder. Øyen kalles Krossøy og kan tidligere ha blitt omtalt som Hvitingsøy. Omtrent 100 meter fra korset er det ruiner etter en Klemens-kirke trolig fra tidlig 1100-tall.
Korset er lett synlig fra skipsleia, og har derfor i alle år vært et kjent sjø- og seilingsmerke. Ingen vet med sikkerhet når korset ble satt opp, men det må være minst 1000 år gammelt. Det er lutret av saltvann og vind. Noen mener at engelske misjonærer kan ha reist korset allerede på 900-tallet, men det er ikke noe i veien for at det kan være eldre. Siden har det vært et seilingsmerke for sjøfarere, fra vikingtiden til i dag.
Snorre Sturlason forteller at Erling Skjalgsson og Olav Haraldsson gjorde et forlik på stedet i 1016, og trolig sto korset den gangen.
Korset er omtalt i 1745 av Bendix Christian de Fine i Stavanger amts beskrivelse.
Minnesota Vikings i NFL-sesongen 2018
Minnesota Vikings spilte i lagets 58. sesong i National Football League, tredje i U.S. Bank Stadium og femte under hovedtrener Mike Zimmer.
Etter et nederlag mot New Orleans Saints i uke 8 kunne laget ikke lenger forbedre fjorårets sesongresultat på 13–3, da de vant divisjonstittelen i NFC North og nådde NFC Championship Game, hvor de tapte mot de eventuelle vinnerne av Super Bowl LII, Philadelphia Eagles.
Det ble andre gang på tre år at laget ikke kvalifiserte seg til sluttspillet, etter at Philadelphia Eagles slo Washington Redskins i uke 17.
Draft
Draftbytter
Terminliste
Note: Divisjonsmotstandere vises i fet tekst.
Lagledere
Kilde : Minnesota Vikings' nettside
Ligarangeringer
Kilde: NFL.com
Eivind Groven
Eivind Groven (1901–1977) var en norsk komponist, musikkforsker, folkemusikksamler og spelemann.
Han var først og fremst komponist, men også musikkforsker, folkemusikksamler og utgiver, oppfinner av Det reinstemte orgelet, radiopioner og spelemann på hardingfele og seljefløyte. Det er mange norske komponister som har vært inspirert av norsk folkemusikk, men Eivind Groven er den eneste som mestret både hardingfela og symfoniorkesteret. Som spelemann, slåttekilde og slåttekomponist var han legendarisk, og han banet nye veier innen norsk komposisjon ved å utnytte tonale, klanglige, rytmiske og formelle elementer fra folkemusikken i kunstmusikk på en organisk måte som mer og mer viser seg å ha gjennomslagskraft. Han skapte store verk for kor, solister og orkester, en klaverkonsert, symfonier, symfoniske dikt, verk for hardingfele og orkester og kortere instrumentalverk. Han skrev også for hardingfele og kor, og for kor a capella – og en lang rekke sanger. Og han arrangerte folketoner. Hans arrangement av Om kvelden til en folketone fra Hornindal, som han nedtegnet etter Alfred Maurstad, er blitt folkeeie.
Kar me kjøme frå
Kar me kjøme frå er et musikkalbum med Side Brok, utgitt i 2006. Albumet lå 1 uke på VG-lista og endte med 31.-plass som beste plassering.
Eivind Groven
Barndom og oppvekst
Eivind Groven ble født på garden Groven i Gøytilsgrend, nær grensa til Ytre Vinje og fem km fra Åmot som er nærmeste tettsted. Garden ligger oppe i lia, ovenfor Gøytilshylen der elva Tokke gjør en sving og går videre mot Dalen. Før 1956 da tokkeutbygginga kom i gang og elva ble lagt i rør, var å-susen, som varierte noe i styrke avhengig av vannføring og værlag, en konstant fantasieggende bakgrunnsmusikk på Groven.
Morsætta, Bergsingane, som de ble kalt, teller mange kunstnere og kulturpersonligheter. Spelemannen Håvard Gibøen fra Møsstrond (1809–1873), var av denne slekta. Folkekulturgranskeren Rikard Berge var søskenbarn, og forfatterne Tarjei Vesaas og Aslaug Vaa og billedhuggeren Dyre Vaa var tremenninger av Eivind Groven.
Både farens og morens søsken var slåttekilder, og noen spilte hardingfele. På Groven ble det dyrket både Myllar-spel og Håvard-spel. Eivind og den eldre broren Olav Groven (1895–1929) kom til å bli dyktige spelemenn. De tre andre brødrene, Aasmund, Rikard og Sverre, brakte musikken videre på sitt vis. Aasmund og Sverre spilte litt fele, mens Rikard helst trallet slåtter og sang viser. Sverre ble far til munnspilleren Sigmund Groven. Tradisjonen med å lage og spille seljefløyte var levende, og i brønnen på Groven kunne det i seljefløytesesongen (dvs. når sevja steg og det var mulig å lage fløyter), ligge opp til tjue seljefløyter. Det finnes en åpenbar sammenheng mellom Grovens tidlige kjennskap til seljefløyta og avhandlingen om «Naturskalaen» og, senere, utviklingen av det reinstemte orgelet.
Eivind Groven begynte å dikte egne slåttemotiver fra han var knøttliten, og alle var trygge på at han med tida ville bli en god spelemann. Han gjemte motivene i minnet og kunne bruke dem siden i større komposisjoner. Ett eksempel er det han kalte «den veldige slåtten», og som går tilbake til i treårsalderen. Det utnyttet han mange år senere i det mest dramatiske avsnittet i siste sats av Renessanse. Han hadde også et godt hode for matematikk og hoderegning, og lærte seg snart på egen hånd å lese og skrive noter. Ettersom han ble eldre oppsøkte han spelemenn og tok til å fare på kappleiker. Han tok og til å skrive ned slåttene han hadde lært seg, og noterte også slåtter direkte etter andre spelemenn. Disse nedskriftene kom siden til å bli basis for en del av det store sjubindsverket Norsk folkemusikk (kalt Hardingfeleverket).
Skolegang
I barndommen gikk Eivind Groven på grendeskolen på Gøytil der far hans var lærer. Det vesle skolehuset ligger fremdeles i Utigard Gøytil. Siden ble det en vinter på folkehøgskole i Kviteseid. Deretter tok han lærerutdanning på Notodden fra 1920 til 1923. Mens han gikk på lærerskolen, komponerte han romanser og klaverstykker og fortsatte å dikte slåtter. Etter at han hadde avtjent verneplikt i Garden, underviste han som lærer i Heddal der også brødrene Aasmund og Sverre var lærere i hver sin skolekrets. Han underviste fra februar 1924 fram til sommeren. Da tok han permisjon uten lønn for å arbeide med musikk. Ved skoleårets slutt i 1925 sa han fra seg lærerstillingen. Han gikk aldri tilbake til fast stilling som lærer. Høsten 1924 arbeidet han med musikkteoretiske spørsmål på egen hånd, og i vårsemesteret 1925 studerte han kontrapunkt med Gustav Fr. Lange ved Musikkonservatoriet i Oslo. For øvrig var han autodidakt. De musikalske ideene han ønsket å forfølge, både vitenskapelig og som komponist, fantes det ikke undervisningstilbud i.
Ekteskap og barn
På lærerskolen gikk han i samme klasse som den musikalske og sangglade Ragna Hagen (1902–1960). De giftet seg 18. juni i Tangen kirke på Hedemarken i 1925. De fikk fire barn: Aslaug Johanne, født 27. april 1926, Tone Alis født 9. januar 1930, Dagne født 19. september 1940 og Gudmund, født 9. oktober 1945. Da det eldste barnet var født, fikk de unge foreldrene lov til å bygge hus på eiendommen Nordjordet som tilhørte Ragnas eldre søster Ingeborg Refling Hagen. Nordjordet ligger i øvre delen av Ekebergskrenten i det som den gangen tilhørte Østre Aker. Fra 1948 ble området en del av Oslo. Nordjordet var opprinnelig en husmannsplass under Ekeberg hovedgård.
Kunstnermiljø på Ekeberg i Østre Aker
På Ekeberg var det på 1920 og -30-tallet et aktivt kunstnermiljø rundt forfatteren Ingeborg Refling Hagen på plassen Nordjordet. Der ble det skapt ny kunst, drevet litteraturstudier og teaterarbeid. Ingeborg Refling Hagen var en eldre søster av Ragna Groven. Ingeborg satte den unge Eivind Groven i gang med å skrive scenemusikk til en oppførelse av Hans E. Kincks skuespill Bryllupet i Genua, som teatergruppa De unge sto bak. Best kjent av denne musikken i dag er fløytekomposisjonen Solstemning som ble til på grunnlag av en av de tonesatte monologene i Kincks skuespill. I 2019 kom det ut en CD på selskapet Lawo med Marianne Beate Kielland. Hun synger der 29 romanser av Eivind Groven. Av disse er 7 til tekster fra Bryllupet i Genua. Groven debuterte formelt som komponist i november 1926 og ble godt mottatt.
Kortromanene Marihand (1926) og Brudgommen (1927) av Ingeborg Refling Hagen inspirerte til musikk. Til den første skrev Groven et klaververk på ca. 40 min., Marihand, som ble urframført i 1928 og fikk fin omtale av Harald Sæverud. Det peker langt framover i produksjonen. (Marihand er navn på en viltvoksende orkide med en død og en levende rot som kan minne om hender. Lagt inn mot brystet skulle planten etter folketradisjonen lindre tungt hjerte.) Brudgommen dannet utgangspunktet for et symfonisk dikt av samme navn. Eivind Groven kom etterhvert til å komponere mye musikk til tekster av Hans E. Kinck, Ingeborg Refling Hagen og Henrik Wergeland. Parallelt med det kompositoriske arbeidet fortsatte Groven å arbeide med og for folkemusikk. I 1927 gav han ut avhandlingen Naturskalaen, der han blant annet viste at tonale og spilletekniske trekk ved seljefløyta har satt spor i norsk folkemusikk.
«Folkemusikkhalvtimen» i radio
Fra senvinteren 1931 var Eivind Groven konsulent i deltidsstilling for den ukentlige folkemusikksendingen som ble opprettet i det som da het Radioselskapet, og som fra 1933 ble statlig og fikk navnet Norsk rikskringkasting. Programmet «Folkemusikkhalvtimen» var til stor glede for bygdene, og til ergrelse for mange i urbane strøk. På 1930-tallet førte dette til heftige debatter i dagspressen. Groven sørget for at det ble skaffet opptaksutstyr slik at etterhvert mange av landets beste spelemenn og folketonesangere fra den tida ble lydfestet for ettertida, først på lakkplater, senere på lydfilm og endelig på lydbånd. Ved å gjøre disse opptakene la Groven grunnlaget for NRKs etter hvert enorme samling av lydfestet folkemusikk i Norge. Groven arbeidet med denne programposten som programskaper, samler og utøver fram til 1946, med et avbrekk under krigen. Han fortsatte imidlertid å ha tilsyn med folkemusikkprogrammene fram til 1950. Han fortsatte også med å lage program på freelancebasis etter at andre hadde overtatt ansvaret for programposten. I sin tid som folkemusikkmedarbeider i NRK gjorde han også selv en rekke innspillinger av hardingfeleslåtter. Han la vekt på å lydfeste materiale fra Vest-Telemark som var lite kjent av andre utøvere, og han spilte inn egne slåttekomposisjoner.
Komposisjonsarbeid på 1930- og 40-tallet
I tilknytning til programarbeidet i NRK, tok han i 1932 initiativet til «hardingfeletrioen», som besto av han selv, Sigbjørn Bernhoft Osa og Alfred Maurstad. Trioen eksperimenterte med arrangert folkemusikk. Groven var dermed den første som komponerte og harmoniserte for flere hardingfeler med utgangspunkt i hardingfelas samklangmuligheter. Parallelt med dette fullførte han Brudgommen, et helaftens verk for kor, solister og stort orkester. Det fikk sin uroppførelse i 1933 og vakte betydelig oppsikt og avisdebatt. Eivind Groven hadde dermed markert seg som komponist på en måte som ikke var til å komme forbi. Verket ble framført fire ganger i februar og mars. En av framføringene ble også kringkastet.
Samme år skrev han og fikk oppført Mot Ballade, et verk for kor og orkester inspirert av en novelle av Hans E. Kinck fra 1926. En enstemmig presse gav verket lovord. I 1935 forelå Renessanse, også den inspirert av Kinck. Det er et stort symfonisk dikt. Hans første symfoni, som fikk mottoet «Innover viddene», var ferdig i 1937. Hovedtemaet hadde han allerede laget i 1933. Det var i mange år kjenningssignal for Norsk rikskringkasting. Groven sto også ansvarlig for pausesignalet, et beslektet motiv som skrev seg fra erindringsbildet av en huv eller huving han hadde hørt en eneste gang som liten gutt i heiene heime i Telemark. Symfonien ble skrevet til en konkurranse utlyst av NRK, og ble framført i radio i 1938. Sin første (og eneste) framføring i konsertsalen fikk symfonien i denne form i New York i 1948. Den ble meget godt mottatt. Likevel fant han grunn til å omarbeide den på slutten av 1940-tallet. Han tok ut en springar-del og en gangar-del av egen oppfinnelse, og videreutviklet det gjenværende materialet til den symfonien vi kjenner i dag, og som ble uroppført i Bergen i 1950. Det materialet som ble tatt ut, ble siden utarbeidet til Symfoniske slåttar nr 1, et verk som kan sies å ha vokst ut av urformen av symfonien. Dette verket ble uroppført i 1956. CD-en avsluttes med Grovens siste større verk, ''Faldafeykir. Symfoniske slåttar nr. 2'', ferdig i 1965 og uroppført i 1967.
Under krigen skrev han sin andre symfoni, med tilnavnet Midnattstimen. Den ble påbegynt i 1939 og fullført i 1943, i et tidsrom da han arbeidet hardt med «Reinstemmingsautomaten». Symfonien ble uroppført i Trondheim etter krigen, og fikk overveldende mottakelse. Den ble av enkelte kritikere oppfattet som en seierssymfoni. Det vakre, men tungsindige hovedtemaet i tonearten frygisk, som angir stemningen i den fugerte andresatsen, avløses av en sistesats som syntes å bære bud om daggry etter dypt nattemørke. Mottoet «Midnattstimen» synes å peke mot en slik forståelse. Midnattstimen er som kjent den mørkeste timen før det begynner å gry.
Sist på 1940-tallet arbeidet Groven også med sin Klaverkonsert i A-dur. Den ble delvis skapt på grunnlag av det før nevnte klaververket Marihand. Klaverkonserten fikk sin uroppførelse i Bergen i mai 1950 med Olav Kielland som dirigent og Rolf Holger som solist.
Kompositorisk tenkning og metamorfoseteknikk
Groven var et oppkomme som melodiker og hadde en musikalsk fargeglede som kommer til uttrykk i harmonikk og instrumentasjon. Hans temaer er pregnante og vanskelige å glemme. Med kanskje større rett enn noen annen norsk komponist kunne han ha sagt at han skapte sine folketoner selv. Mye av det folk tror er folketoner, er hans eget stoff. Men i bunnen lå folkemusikken, med sine melodiske, rytmiske, harmoniske, formmessige og tonale strukturer. I tillegg kom hans etterhvert store kunnskaper om akustikk. Alt dette visste Groven å utnytte på sin egen måte. Han er til nå den eneste tradisjonsspelemannen som er blitt symfoniker. Inngående kjennskap til norsk folkemusikk, og da særlig innsikt i den asymmetriske hardingfeleslåttens oppbygning, var stort sett fraværende for de fleste, også blant musikere av fag, da han trådte fram som komponist. Han bidro selv mye til å fremme kunnskap om dette feltet, bl.a. gjennom radioforedrag i samband med folkemusikkprogrammene. Anne Jorunn Kydland skriver i Norges musikkhistorie:
Groven møtte motstand fra musikk-kritikere som manglet fortrolighet med folkemusikken og ikke aksepterte avvik fra den klassiske tradisjonen. Groven kunne for eksempel kombinere strukturelle trekk fra hardingfeleslåtten med klassisk sonatesatsform. Groven oppfattet Bachs stil som beslektet med slåttemusikkens, og han studerte Beethovens partiturer.
Groven hadde også en fin sans for tekst, noe som ikke minst viser seg i hans tonesetting av stor lyrikk, for eksempel av Henrik Wergeland.