cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaborone
Utbyggingen
Etter tre år stod mye av byen ferdig. Den hadde da forsamlingsbygg, regjeringsbygg, en kraftstasjon, et sjukehus, skoler, en radiostasjon, en telefonsentral, politistasjoner, et postkontor, og flere enn tusen boenheter. Ettersom utbyggingen foregikk såpass raskt, oppstod det en enorm tilstrømning av arbeidere som slo opp ulovlige bosetninger i de sørlige industriområdene der industrien ennå var under utbygging. Bosetningene ble kalt Naledi, «stjernen», som også kunne bety «under åpen himmel» eller «et samfunn som skiller seg fra de andre».
Det økende antallet ulovlige bosetninger førte til at bystyret og departementet for lokale myndigheter og land (engelsk: Ministry of Local Government and Lands) i 1971 kartla Bontleng-området, der de kunne bygge ut lavinntektsboliger. Likevel fortsatte Naledi å vokse i takt med boligmangelen, som var høyere enn noensinne. I 1973 bygde Botswana Housing Corporation (BHC) ut New Naledi («nye Naledi») like ved Old Naledi («gamle Naledi»), og innbyggerne ble flyttet til de nye områdene. Boligmangelen fortsatte likevel å stige, og innflytterne mislikte boligene i de nyutbygde områdene. Problemet ble løst i 1975 da president Seretse Khama fikk gjennom en reguleringsendring som omgjorde Naledi fra industriområde til et område for lavinnteksboliger.
Nyere histore
I midten av 1980-åra omkom 12 personer etter en rekke sørafrikanske angrep mot Gaborone og andre grensebyer i Botswana. Angrepene, som gikk under navnet «operasjon Plecksy», skjedde på bakgrunn av spenninger mellom landene da African National Congress og andre motstandere av apartheidsystemet i Sør-Afrika hadde søkt tilflukt i Botswana.
Etter det botswanske valget i 1994 var det oppstander i Gaborone, blant annet grunnet høy arbeidsledighet.
I dag opplever Gaborone en enorm vekst. I 1964 hadde Gaborone 3855 innbyggere, et tall som i løpet av knappe sju år steig til nesten 18 000. Byen var i utgangspunktet bygd til å huse 20 000 innbyggere, men allerede i 1992 hadde folketallet nådd 138 000 innbyggere. Dette har ført til en voksende slum på uutbygde områder. Tidligere ordfører Veronica Lesole har skyldt utviklingsproblemene i Gaborone på den opprinnelige byplanleggingen.
Geografi
Gaborone ligger 1014 moh., mellom åsene Kgale og Oodi, ved elva Notwane i den sørøstre enden av Botswana, 15 km fra grensa til Sør-Afrika. Byen ligger med tettstedene Ramotswa i sørøstlig retning, Mogoditshane i nordvestlig, og Mochudi i østlig, samt Tlokweng over elva. De fleste av disse er sovekommuner. Det er knyttet flere forsteder til Gaborone, herunder Broadhurst, Gaborone West, The Village, Naledi, og New Canada. Den velstående forstaden Phakalane ligger ved den nordre bygrensa.
Terrenget i Gaborone er vekslende flatt og kupert, med høydeforskjeller på om lag 50 m. Vegetasjonstettheten varierer sterkt i selve byen. Enkelte steder har forholdsvis høy tetthet, som regel i områder med anlagte hager, mens andre steder ikke har vegetasjon i det hele tatt. Den naturlige vegetasjonen rundt Gaborone omfatter hovedsakelig lauvfellende trær og busker.
Gaborone er en av de raskest voksende byene i Afrika. De stadig voksende forstedene i og rundt Gaborone har ført til at mye av landbruksarealet rundt hovedstaden har smeltet sammen med byen. I 1997 dekket jordbruket og trearealet 2468,12 ha eller 17,09 % av arealet i Gaborone. Landbruksproduksjonen foregår hovedsakelig nord for byen, og er enten drevet privat eller av akademiske eller vitenskapelige institusjoner. I tillegg finnes det en rekke mindre gårder i sør, og et begrenset landbruk inni selve byen.
Klima
Gaborone har et steppeklima (BSh etter Köppens klimaklassifisering). Byen har varme somre og solrike dager gjennom det meste av året, med kjølige netter. Varmere somre gir vanligvis mindre nedbør. Ved tørke slår de varmeste dagene vanligvis inn i januar og februar, mens ved normale nedbørsmengder skjer dette som regel i oktober i tida like før nedbøren faller. Om vinteren er dagene ennå varme, men nettene kalde.
Gjennomsnittlig har Gaborone 74 dager i året med temperaturer over 32 °C, og 196 dager med temperaturer over 26 °C. Videre er det gjennomsnittlig 51 dager med temperaturer under 7 °C, og kun én dag med temperaturer under 0 °C. Duggpunktet er på sitt høyeste i januar og februar med 16 °C, og på sitt laveste i juli med 2 °C. Gjennomsnittlig ligger dette punktet på 10 °C.
Luftfuktigheten topper seg i juni med 90 %, og når sitt laveste i september med 28 %. Solstrålingen varierer mellom 14,6 MJ/m2 i juni og 26,2 MJ/m2 i desember. Vindstyrken er høyest mellom september og november med 3,9 m/s, og lavest mellom mai og august med 2,2 m/s. Årsgjennomsnittet for vindstyrken ligger på 3,3 m/s.
Demografi
I folketellinga for 2011 hadde Gaborone totalt 231 626 innbyggere. Av dette er 113 603 menn og 118 023 kvinner, som gir en kjønnsfordeling på 96,3 menn per 100 kvinner. I 2001 hadde byen 58 476 husholdninger, og gjennomsnittlige 3,11 personer per husholdning, noe som økte til 3,3 i 2006. Over en tiendedel av landets innbyggere bor i Gaborone, og over halvparten bodde innenfor en 10 mils avstand fra hovedstaden i 2010. Om lag 15 % av alle ekteskap i Botswana var inngått i Gaborone per 2010. Byregionen hadde 421 907 innbyggere i 2011.
Språk
Botswana har formelt sett både engelsk og setswana som offisielle språk. Engelsk brukes blant annet i regjeringa, i næringslivet og i utdanninga. I praksis prater kun et mindretall engelsk (2,2 % i 2001), mens andelen setswanaspråklige er overveiende (78,2 % i 2001). Blant de 179 565 innbyggerne i Gaborone-distriktet brukte 142 299, eller 79,3 %, setswana i hjemmet i 2001, mens 15 916 brukte engelsk. Andre språk brukt i Gaborone-distriktet var kalanga (9215 talende), shona (2391), ndebele (1244), sekgalagadi (1024) og en rekke andre lokale språk.
Religion
Gaborone har, i likhet med resten av landet, en overveiende kristen befolkning. I 2001 var det blant totalt 148 754 innbyggere 118 217 kristne. Den nest største gruppen var ikke-religiøse, med 19 715 personer. Deretter fulgte den lokale religionen badimo med 4706 tilhengere, islam med 1976, hinduisme med 1790, og bahai med 158. 1370 tilhørte andre religioner.
Byen hører til under det katolske bispedømmet Gaborone, som er underordnet erkebispedømmet Pretoria. Bispedømmet, som siden 25. april 2009 har vært ledet av biskop Valentine Tsamma Seane, omfatter hele den sørlige delen av Botswana. I 2006 levde det 63 926 katolikker i dette bispedømmet, noe som utgjorde 6,4 % av den totale befolkningen på 1 003 645 innenfor området. De forrige biskopene var Urban Charles Joseph Murphy (1970–1981) og Boniface Tshosa Setlalekgosi (1981–2009). Domkirken i bispedømmet er Christ the King Cathedral.
Gaborone har et hindutempel som ofte kalles Hindu Hall («Hinduhallen»), i tillegg til et gurdwara og en rekke moskeer. I mai 2001 begynte det hinduistiske veldedighetsfondet Botswana Hindu Charities Trust byggingen av et Venkateswara-tempel i forstaden Gaborone West for de lokale teluguene. Dette stod ferdig i september 2007. Den tidligere presidenten Festus Mogae og den indiske høykommissæren besøkte tempelet da det stod ferdig.
Kunst og kultur
Like nordvest for Main Mall ligger det botswanske nasjonalmuseet Botswana National Museum (setswana: Mabolokelo a ditso a lefatshe la Botswana) langs vegen Independence Road. Museet åpnet i 1968, og byr på alt fra tradisjonelle håndverk til verk av lokale kunstnere. Museet stiller blant annet ut originale verk av Thomas Baines og Lucas Sithole. Det byr på flere utstillinger, som Artists in Botswana, Children's Art Competition og Thapong International. Utenfor museet står det stilt ut en rekke transportmidler, som vogner, sleder og bakkieer, en form for pickup. Videre byr museet på en utstilling om San-folket, de eldste beboerne av det sørlige Afrika. 2. november 2007 åpnet museet den sju ha store botaniske hagen National Botanical Garden. Hagen ble bygget for å beskytte det lokale plantelivet i Botswana. Lokalt planteliv utgjør 90 % av plantene her.
Maitisong-festivalen begynte i 1987 og holdes hvert år i sju dager i enten den siste uka i mars, eller den første uka i april. Festivalen foregår utendørs, og byr på konserter, forestillinger og filmer flere steder rundtom i byen. «My African Dream» er en årlig konkurranse i scenekunst som holdes på Gaborone International Convention Center, og byr på flere kwaitodansere og -musikere.
Handlingen i bokserien ''Damenes detektivbyrå nr. 1'' av Alexander McCall Smith foregår i Gaborone. I boken følger leseren Precious Ramotswe, Botswanas første kvinnelige etterforsker, og sakene hun løser.
Idrett
Det er flere fotballstadioner i og rundt Gaborone, blant andre SSKB Stadium, Mochudi Stadium og Botswana National Stadium. Det finnes også tallrike fotballag som representerer Gaborone, som Botswana Defence Force XI, Gaborone United, Notwane FC, Police XI, Township Rollers og Uniao Flamengo Santos FC, der sistnevnte er fra den nærliggende byen Gabane. Alle disse spiller i den botswanske toppserien Botswana Premier League. Det botswanske herrelandslaget i fotball spiller på Botswana National Stadium, men har aldri kvalifisert seg til et verdensmesterskap, selv om de kvalifiserte seg til Afrikamesterskapet i 2012, som ble holdt i Gabon i januar.
Steinmetz Gaborone Marathon, det andre maratonet av sitt slag i Botswana, ble holdt den 18. april 2010. Løpet gikk fra Phakalane Golf Estate i Phakalane nord for byen, og gjennom Gaborone, blant annet forbi bygningen til den botswanske nasjonalforsamlingen. Maratonet er planlagt å arrangeres årlig. Botswana Tourism, en av sponsorene, ser for seg at maratonet skal bli en turistattraksjon.
Næringsliv
Gaborone er senteret for næringslivet i landet. Hovedkontorene til en rekke viktige finansinstitusjoner ligger i byen, deriblant Botswanas bank, Bank Gaborone, BancABC og Botswana Stock Exchange, i tillegg til hovedkontorene til flyselskapet Air Botswana, forbrukerrådet Consumer Watchdog, telekommunikasjonsselskapet og internettleverandøren Botswana Telecommunications Corporation, og gruveselskapet Debswana, et samarbeidsforetak mellom De Beers og den botswanske regjeringa. Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika har sine hovedkontorer i Gaborone. Organisasjonen ble stiftet i 1980 og arbeider for økonomisk samarbeid og utvikling og for å redusere avhengigheten av Sør-Afrika.
En rekke selskap har investert i byen, blant annet Hyundai, IBM, Daewoo, Volvo, Owens-Corning og Siemens. Sortering og verdsetting av diamanter skjer i Orapa House, eid av Debswana. Orapa House, som ligger ved vegkrysset mellom Khama Crescent og Nelson Mandela Drive, er bygd i en særegen arkitektonisk stil for å slippe inn gunstige mengder sollys, noe som er viktig ved sorteringen av diamantene. Gaborone International Conference Centre holder årlig The Botswana Resource Conference, en årlig konferanse der selskaper presenterer arbeid og prosjekter knyttet til landets naturressurser, og møter potensielle investorer.
Ifølge rådgiverselskapet Mercers undersøkelse Worldwide Cost of Living Survey fra 2011 hadde Gaborone de 195. høyeste levekostnadene for ekspatrierende i verden, en økning fra å være nummer 203 i 2010. Gaborone havnet mellom Chennai i India og Quito i Ecuador. Gaborone var dermed den fjerde minst dyre byen for ekspatrierende av de afrikanske byene som var tatt med i undersøkelsen, etter Addis Abeba i Etiopia som nummer 211, Kampala i Uganda som nummer 202, og Windhoek i Namibia som nummer 198.
Main Mall
Når en snakker om bysentrumet av Gaborone refererer en vanligvis til handelskomplekset Main Mall og regjeringskvartalet. Main Mall («Hovedkjøpesenteret») er et av de viktigste stedene for finans og turisme i byen, i tillegg til å være det eldste handelskvartalet i Gaborone. Komplekset, som er stengt for bilferdsel, går i en øst-vest-retning og huser tallrike banker og kjøpesentre. Ved den østre enden av Main Mall ligger rådhuskomplekset, biblioteket Civic Centre, samt minnesmerket Pula Arch, reist til minne om den botswanske selvstendigheten. Botswana Stock Exchange, nasjonalmuseet, og hovedcampusen til University of Botswana ligger også i nærheten av handelskomplekset. Vest for Main Mall ligger regjeringskvartalet. Her finner en blant annet bygningen til nasjonalforsamlingen, høvdingrådet Ntlo ya Dikgosi og nasjonalarkivet.
Central Business District
Det kommersielle kvartalet Central Business District (CBD) er per september 2012 ennå under utbygging. I Gaborones CBD finner en blant annet Square Mall, The Tower, hovedkontorene til SADC, Industrial Court, som er en domstol forbeholdt handelstvister, og Tre dikgosi-monumentet, en bronseskultpur av de tre høvdingene (dikgosi) Khama III, Sebele I og Bathoen I, som reiste til Storbritannia for å skille Protektoratet Bechuanaland fra Cecil Rhodes' British South Africa Company og Sør-Rhodesia (i dag Zimbabwe). Monumentet ble innviet den 29. september 2005. Monumentet kostet totalt om lag 12 millioner pula, noe som sammen med det at selskapet bak monumentet, det nordkoreanske Mansudae Overseas Projects, førte på feil dato, har skapt oppstyr. Andre bygninger som er under utbygging i CBD per 2008 er Holiday Inn Gaborone, og flere handels- og kontorlokaler.
Parker og rekreasjon
Langs vegen mellom Gaborone og Lobatse ligger dammen Gaborone Dam som forsyner Gaborone og Lobatse med vann. Med en kapasitet på 141,4 millioner kubikkmeter er dette den største dammen i Botswana. Området blir også markedsført som et sted for rekreasjon. Det er planlagt å åpne en underholdningsavdeling, The Waterfront, ved den nordre enden av vannmagasinet. Segleklubben Gaborone Yacht Club holder dessuten til ved den nordre enden av magasinet. Ved den søndre enden ligger fiskeklubben Kalahari Fishing Club og det offentlige lokalet City Scapes. City Scapes har parker, lekeplasser og båtfasiliteter. Dammen er populær blant fuglekikkere, vindsurfere og sportsfiskere. Svømming er likevel forbudt da dammen har krokodiller og parasittiske ikter av slekten schistosoma.
Gaborone Game Reserve er et 600 ha stort reservat øst for byen, i Limpopo Drive. Reservatet ble etablert i 1988, og er det tredje mest besøkte i Botswana. Her finner en blant annet impalaer, kuduer, strutser, gnuer, sebraer, spydbukker, buskbukker, springbukker, duikere, elander og vortesvin. Reservatet er et populært sted blant fuglekikkere. Ved sumpene finner en slangeørner, buskvarslere, sivhøner, isfugler og neshornfugler.
Kgale ligger noen hundretalls meter fra selve byen. Åsen er også kjent under tilnavnet Sleeping Giant («Sovende kjempe»), og er 1287 m høyt. En kan nå toppen av åsen gjennom tre ruter, vanligvis i løpet av om lag to timer.
Reservatet Mokolodi Nature Reserve er 30 km² stort og åpnet i 1994. Det ligger 12 km sør for Gaborone. Reservatet har blant annet vortesvin, steinbukkantiloper, kuduer, sebraer, sjiraffer, elander, strutser, flodhester og neshorn. Parken bidrar til dyrelivsprosjekter som gjeninnføringen av stumpneshornet og flyttingen av problemdyret geparden. Mokolodi har også en utdanningsavdeling, Education Centre, som lærer unge om forvaltningsprosjekter.
Lokale myndigheter
Gaborone styres av et bystyre (engelsk: Gaborone City Council), det mest velstående i Botswana. Bystyret har 35 medlemmer som representerer valgdistriktene i Gaborone. Strukturen i lokale myndigheter i Botswana er bestemt i vedtekten under navnet The Townships Act. Ettersom Botswana er en enhetsstat, er makten til lokale styresmakter bestemt på nasjonalt nivå. Departementet for lokale myndigheter, land og boligutbygging (engelsk: The Ministry of Local Government, Land and Housing) har stor innflytelse på ansettelse og opplæring av personell, budsjettet og byplanlegging.
Bystyret ledes av rådmannen og vararådmannen. Byen styres av ordføreren, varaordføreren og en rekke komiteer ledet av bystyremedlemmer, herunder komiteen for finansielle og generelle saker, komiteen for folkehelse, sosial velferd og boligutbygging, komiteen for Self-Help Housing Agency (SHAA), komiteen for byplanlegging, komiteen for handelslisensiering og utdanningskomiteen. Bystyret utnevner ordføreren gjennom et pluralitetsvalg og velger komiteer for medlemmene årlig. Bystyret har 2515 ansatte.
Inntektsskatten Local Government Tax var tidligere hovedinntektskilden til bystyret, men ble fjernet. I dag kommer det meste av inntektene til bystyret fra eiendomsskatt. Bystyremedlemmer mener det er vanskelig å innføre nye løsninger grunnet gjennomgående forpliktelser.
Bystyret har blitt kritisert av Botswana Association of Local Authorities, en forening som arbeider for samarbeid mellom lokale myndigheter, for lukkede valg og minimal autoritet. I 2010 opplevde bystyret problemer med avfallshåndteringen da Frenic, et lokalt selskap bystyret leide for avfallshåndteringen, saksøkte dem for ikke å ha betalt for tjenestene. Dette førte til økende mengder uhåndtert avfall. I oktober 2011 uttrykte ordføreren Haskins Nkaigwa et ønske om mer lokalt selvstyre. Han søker et sterkere bystyre med muligheten til å bestemme budsjetter og ansettelse og avsettelse av kontrollfullmektiger og tjenestemenn.
Nasjonale myndigheter
Gaborone er det politiske sentret i Botswana. De fleste regjeringsbygningene finner en i regjeringskvartalet vest for Main Mall. Videre ligger nasjonalforsamlingen, Ntlo ya Dikgosi, statsarkivet, Department of Taxes and Attorney General's Chambers Building, og Helsedepartementet i Gaborone. Ved inngangen til parlamentsbygningen står det en statue av sir Seretse Khama, Botswanas første president, i tillegg til et minnesmerke over de 300 botswanerne som døde mellom 1939 og 1945. Et annet minnesmerke er reist til minne om soldatene fra den botswanske hæren, Botswana Defence Force, som falt under Den andre Chimurenga.
Fram til 1982 hadde Gaborone kun én parlamentarisk valgkrets, og ett sete i det botswanske parlamentet. Fra 1982 til 1993 var Gaborone delt i to valgkretser: Gaborone North og Gaborone South. Et tredje sete i parlamentet ble tildelt et medlem valgt til å representere hele Gaborone. I januar 1993 fikk Gaborone ytterligere to valgkretser: Gaborone West og Gaborone Central. Ved lokalvalg ble disse fire valgkretsene delt inn i valgdistrikter. Gaborone North hadde sju valgdistrikter, Gaborone West sju, Gaborone Central seks og Gaborone South fem. I 2002 hadde byen fem valgkretser: Gaborone North, Gaborone Central, Gaborone South, Gaborone West North og Gabororone West South.
24. juli 2000 åpnet det amerikanske utenriksdepartementets International Law Enforcement Academy (ILEA) i Gaborone. Akademiet tilbyr trening for mellomledere fra medlemslandene i Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika.
Gaborone har 21 ambassader.
Vennskapssamarbeid
Gaborone har opprettet vennskapssamarbeid med to byer og en provins:
Utdanning
Gaborone har det høyeste antallet personer med en akademisk grad eller som er kvalifisert til doktorgradutdanning i Botswana. I 2008 hadde 70,9 % av innbyggerne i Gaborone gjennomført videregående utdanning, mens 2,6 % ikke hadde hatt noen skolegang. I 2003 hadde Gaborone, med 94,8 %, den nest høyeste andelen lesekyndige i alderen 15–70 år i Botswana, etter Orapa med 98,0 %. Lesekyndigheten var noe høyere blant kvinner (96,1 %) enn menn (93,2 %), og betydelig høyere blant unge i aldersgruppen 15–19 år (93,7 %) enn eldre i aldersgruppen 65–69 (33,6 %).
Gaborone har flere både private og offentlige grunnskoler og videregående skoler, herunder Westwood International School, Maru-a-Pula School, Legae Academy, Northside Primary School og Thornhill Primary School. I 2011 lå 17 av Botswanas 60 private skoler i Gaborone.
Universiteter
Hovedcampusen til University of Botswana, grunnlagt i 1982, ligger i østenden av Gaborone. Andre universiteter i Gaborone er Limkokwing University of Creative Technology, med campus i Gaborone, Botswana Accountancy College, for studier innen regnskapsføring og IKT, Gaborone Technical College, Boitekanelo College og Botswana College of Agriculture, omtrent 15 km fra bysentrumet. Dessuten har Gaborone Universal College of Law, som åpnet i 2006, hovedcampusen sin i Gaborone. Universitetet hadde sine første uteksamineringer i 2010.
Media
Flere aviser gis ut i Gaborone, blant andre Mmegi, The Botswana Gazette og The Voice, som alle tre publiseres på engelsk.
Helsevesen
Røde Kors i Botswana, Botswana Red Cross Society, ble grunnlagt i 1968 og har hovedkontorene sine i Gaborone. Princess Marina Hospital er hovedsjukehuset i Gaborone, og er stedet der det sendes flest til opplæring fra landets eneste medisinskole.
Cancer Association of Botswana er en frivillig, ikke-statlig organisasjon grunnlagt som en stiftelse i 1998. Kreftforeningen hjelper andre tjenester gjennom å forsyne med kreftforebyggere, drive helseopplysing, hjelpe kreftpasienter til helsetjenester, og tilby støtte og rådgivning til de rammede. Hovedkontorene ligger ved adressen Diktlhakore Way, Extension 12, Gaborone.
Hiv/aids
Aids er et alvorlig problem i Gaborone. I 2008 var 17 773 personer i Gaborone, 17,1 % av befolkningen, hiv-positive. hiv var mer utbredt blant kvinner enn menn, med andeler på henholdsvis 20,5 % og 13,6 %. Flest hiv-positive var det i aldersgruppen 45–49 år, med en andel på 35,4 %. Innbyggerne i Gaborone er forholdvis dårlig opplyst om hiv/aids. I 2008 trodde 14,5 % av befolkningen mellom 10 og 64 år som hadde hørt om hiv/aids, at hiv spredte seg gjennom trolldom, og 31,3 % trodde hiv spredte seg gjennom myggbitt.
Vannforsyninger
Gaborone får det meste av vannet sitt fra magasinet til Gaborone Dam sørøst for byen, som har bidratt til byens vekst. Gaborone ble i utgangspunktet bygget som en liten by, og utbyggingen av Gaborone Dam var nødvendig for å kunne forsyne alle innbyggerne i byen med vann. Høye transportkostnader og et høyt vannforbruk har gjort vannprisene i Gaborone til noen av de høyeste i landet. Noe av vannet er dessuten hentet fra Letsibogo Dam øst i landet, som også kan bidra til de høye vannprisene.
I 2001 hadde 99,8 % av hjemmene i Gaborone innlagt vann. Mellom 2007 og 2008 ble det solgt 23 963 000 m³ vann i Gaborone. Myndighetene stod for det største innkjøpet, med 11 359 000 m³ vann. 8 564 000 m³ gikk til privat bruk, og 4 040 000 m³ gikk til den kommersielle og industrielle sektoren. I 2008 lå det totale vannforbruket i Gaborone på 25 657 363 m³, og forbruket per innbygger var 0,184 m³ vann i året, det laveste siden 1999. I februar 2006 lå konsentrasjonen av kalsiumkarbonat på 57,73 mg/L, litt over den ønskede konsentrasjonen i Botswana, og vannet ble derfor ansett som hardt.
Energikilder
Sammenliknet med resten av landet distribueres en forholdsvis høy andel av energien i Gaborone i form av elektrisitet. Likevel kommer energien i Gaborone fra flere kilder, og ser en på konkrete bruksområder, er det ofte flere energikilder involvert. 48,94 % av husholdningene brukte elektrisitet til belysning, tett etterfulgt av parafin, med 41,00 % av husholdningene. Til matlaging brukte imidlertid 70,82 % av husholdningene gass, etter elektrisitet med 14,20 % og parafin med 12,48 %. Få husholdninger (44,13 %) i Gaborone bruker energi til oppvarming, i motsetning til rurale områder, der trevirke som energikilde til oppvarmning er utbredt. Elektrisitet er den mest utbredte kilden til oppvarming i Gaborone, med kun 20,46 %. Dette følges av trevirke, med 15,44 %, og gass, med 4,77 %.
Jernbane
Jernbanen som lå til grunn for byggingen av byen, er fremdeles en viktig del av samferdselen i Gaborone. Den går gjennom byen i nord–sør-retning. Det statseide jernbaneselskapet Botswana Railways driver en strekning fra Cape Town til Harare via Bulawayo. Stasjonen i Gaborone ligger sør for parlamentsbygningen i bysentret. Linja har holdeplasser i følgende byer i og nær Botswana: Ramatlabama på grensa til Sør-Afrika, Lobatse, Gaborone, Palapye, Serule, Francistown, Ramokgwebana og Plumtree på grensa til Zimbabwe. Siden 1. april 2009 har denne linja vært forbeholdt godstransport.
Luftfart
Sir Seretse Khama internasjonale lufthavn (IATA: GBE, ICAO: FBSK) ligger 25 km nord for byen, og har flyruter til Johannesburg, Harare, Francistown, og Maun med forbindelser til Kasane og Livingstone i Zambia. Lufthavna er hovedkontoret til det nasjonale flyselskapet Air Botswana. Siden august 2010 har Air Botswana hatt flyruter direkte til Lusaka internasjonale lufthavn i Lusaka, Zambia, og ruter til Lusaka via Kasane. Flyselskapet planlegger å opprette en flyrute mellom Gaborone og Luanda i Angola i framtida.
I 2008 gikk det 15 844 fly til og fra Sir Seretse Khama internasjonale lufthavn, kun slått av Maun lufthavn (IATA: MUB, ICAO: FBMN). Gaborone har opplevd en nedgang i lufttrafikken siden 2006. Likevel stod Gaborone for 51,6 % av all passasjertransport med fly i Botswana i 2008, den høyeste andelen i landet. Totalt 244 073 passasjerer var internasjonalt reisende, mens totalt 333 390 var innenlandsreisende.
I oktober 1999 begikk Air Botswana-flykapteinen Chris Phatswe selvmord ved å styrte et fly ned på flybanen til Sir Seretse Khama internasjonale lufthavn. Phatswe var den eneste personen om bord på flyet. Før selvmordet skal han ha mislyktes i å oppfylle de medisinske kravene for å kunne fly. Seinere ble det dessuten oppdaget at han hadde aids. Flyet ble styrtet inn i to andre fly på flyplassen, noe som nesten frøs trafikken til Air Botswana ettersom de kun hadde ett fly igjen etter hendelsen.
Vegtrafikk
Det går flere hovedveger i og rundt Gaborone, som Trans-Kalahari Highway, A1 Highway og Cairo–Cape Town Highway. Gaborone har fem større veger som går til Lobatse, Kanye, Molepolole, Francistown via Mochudi, og Tlokweng.
Byen har flere kontorer for registrering av kjøretøy. I 2008 ble det registrert 15 538 nye private kjøretøy, 46,5 % av alle nye registreringer av kjøretøy i Botswana, i Gaborone. Av disse var 8440 privatbiler, 440 minibusser, 204 motorsykler, og 181 traktorer. Totalen økte fra 12 690 registreringer året før. Gaborone hadde også det høyeste antallet fornyelser av registreringer i 2008, med 73 206 fornyelser.
Sammen med distriktet Gaborone West hadde Gaborone 9415 trafikkulykker med 74 dødsfall i 2008. De fleste av disse, 3146, var sidekollisjoner. Dyr var involvert i 263 uhell, og fotgjengere i 679, der 24 av disse døde. Fotgjengere utgjorde den største andelen skadde og døde som følge av trafikkuhell, og de fleste uhellene skjedde i tidsrommet mellom kl. 16 og 18.
Hirado
Hirado (平戸市 - Hirado-shi) er en by i prefekturet Nagasaki i Japan. Den ligger på en øy med samme navn og er knyttet til den større øya Kyūshū via Hirado-broen.
I Sengoku- og tidlig Edo-periode var Hirado viktig for utenrikshandelen, særlig med Ming-dynastiets Kina og med nederlenderne. Det var også en katolsk menighet her, men under de forfølgelser av katolikker som kom tidlig på 1600-tallet, og som de kalvinistiske nederlenderne ikke så noen grunn til å motvirke, ble menigheten så godt som utslettet.
LeAnn Rimes
LeAnn Rimes (født 28. august 1982 i Jackson i Mississippi i USA) er en amerikansk countrysanger. Hennes debutsingel, «Blue», ble utgitt da hun var 13 år gammel. Da hun var 24, hadde hun solgt over 24 millioner album. LeAnn Rimes har en American Music Award, to Grammy Awards, tre Academy of Country Music Awards og tolv Billboard Music Awards.
Hun giftet seg 22. april i Malibu i California med Northern Lights-motspiller Eddie Cibrian, to år etter at de hadde innledet et forhold mens de begge var gift på hver sin kant, hun med danseren Dean Sheremet, han med tidligere modell Brandi Glanville, som han har to barn med.
Hun innehar tre rekorder i musikkindustrien:
M10 (motorvei)
M10 var en motorvei nord for London i England. Veistrekningen er nå en del av A141. Den startet sør for St. Albans, fra A414 (North Orbital Road) og forbandt denne med M1. Det er ingen avkjøringer langs strekningen.
M10 skulle opprinnelig være en del av M1, da den var planlagt bare som en motorvei mellom London og Birmingham. Etter at M1 ble lagt om slik at den går gjennom Watford ble strekningen som var konstruert til St. Albans omdefinert til M10.
Trafikken på strekningen økte drastisk etter at M25 åpnet, ettersom man ved å bruke M10 kan komme fra denne ringveien rundt London til M1 uten å måtte kjøre via Watford.
Fritjof Loen
Fritjof Loen (født 31. juli 1972) er en norsk telemarkskjører og lokalpolitiker. Han representerer Høyre i kommunestyret i Stor-Elvdal, og er leder for Atna Idrettslag.
Louis-Georges Niels
Niels vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i firerbob, bak USA. De andre på laget var Max Houben, Freddy Mansveld og Jacques Mouvet.
Fylkesvei 5324
Fylkesvei 5324 går mellom Storetveit og Landås i Bergen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 252 (Hordaland).
Sterope (mytologi)
I gresk mytologi var Sterope /ˈstɛrəpiː/ (Gresk: Στεροπή /steropέː/), også kalt Asterope, en av de syv Pleiadene som ble født av Atlas og Pleione på fjellet Kyllene i Arkiadia.
Sterope var i noen mytiske beretninger kone til Oenomaus. Ifølge andre nedtegnelser var Oenomaus hennes sønn, som hun fikk sammen med Ares.
Washington County (Mississippi)
Washington County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Det ligger vest i staten og det grenser mot Bolivar County i nord, Sunflower County i nordøst, Humphreys County i øst, Sharkey County i sørøst og mot Issaquena County i sør. Det har også grense mot delstaten Arkansas i vest).
Numerologi i bibelen
Bibelen omtaler ingen tall som hellige, men numerologi har spilt en rolle i gresk filosof og i jødisk mystikk, Kabbala, og har påvirket lesingen av Bibelen.
Washington County (Mississippi)
Washington Countys totale areal er 1 972 km² hvorav 97 km² er vann. I år 2000 hadde fylket 62 977 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Greenville.
Numerologi i bibelen
Forskjellige tradisjoner regner en rekke tall i Bibelen for hellige eller spesielt symbolske, og her nevnes noen av dem.
Washington County (Mississippi)
Fylket ble grunnlagt i 1827 og er oppkalt etter USAs første president George Washington
Countyet tilhører geografisk og kulturelt Mississippi Delta.
Hellboy (film)
Hellboy er en amerikansk film fra 2004 basert på Mike Magnolias tegneserie med samme navn.
I filmen har Ron Perlman rollen som Hellboy som ble kalt fra flammene i Helvete av den gale Grigori Rasputin. Handlingen starter under den andre verdenskrig og fortsetter i nåtiden.
Den gale Rasputin ønsker å bruke Hellboy til sine egne formål, men han reddes av de allierte styrkene under ledelse av Professor Broom, som i filmen spilles av John Hurt, og som er grunnleggeren av det topphemmelige B.P.R.D – Byrået for overnaturlig forskning og vitenskap. Professor Broom blir senere en viktig mentor for Hellboy når han utvikler sine evner og blir et symbol for det gode i kampen mellom ondt og godt, Himmel og Helvete.
I fellesskapet i B.P.R.D. har Hellboy fellesskap med den telepatiske Abe Sapien og Liz Sherman (Selma Blair,). Abe har telepatiske evner og lever under vann. Liz har pyrokinetiske evner, og tenner på sine omgivelser med jevne mellomrom. Hun virkeliggjør den gamle låta Light my fire og fyrer opp et par ganger underveis. Hellboy er dødelig forelsket i henne og like sjalu på nn (Rupert Evans) som han tror er kjærest med Liz.
Gho
Gho er den tradisjonelle mannsdrakten i Bhutan, den består av en kne-lang frakk som knyttes i livet med et belte kalt kera. Til festbruk brukes drakten med skjerfet kabney.
Drakten har opphav i folkegruppen drukpa (fellesnavn for Ngalop og Sharchopka), og bruken av drakten ble aktivt fremmet i offentlig politikk på 1980-tallet, gjennom initiativet driglam namzha («nasjonale skikker»). Positivt sett kan initiativet sees som et kulturelt selvforsvar og et styrking av indre nasjonal identitet i en situasjon hvor landet var i ferd med å åpne seg mot omverdenen. Negativt sett innebar driglam mamzha en uniformering av bhutansk kultur, hvor minoritetsgrupper måtte innordne seg flertallets skikker, språk og klær.
Solveig Fiske
Solveig Margrete Fiske (født 26. oktober 1952) er en norsk luthersk teolog og prest. Hun var biskop i Hamar bispedømme fra 2006 til 2022.
Hummelfjell-ulykken
Hummelfjell-ulykken var en flyulykke som rammet Braathens S·A·F·E den 7. november 1956.
Solveig Fiske
Bakgrunn og karriere
Fiske kommer opprinnelig fra Frei i Møre og Romsdal. Hun tok teologisk embetseksamen ved Det teologiske menighetsfakultet i Oslo i 1980, og praktisk teologisk eksamen ved samme lærested 1981.
Solveig Fiske har hatt hele sin prestetjeneste i Hamar bispedømme. Hun begynte som residerende kapellan i Elverum i 1981, med hovedtjeneste i prestegjeldets østlige sogn: Hernes, Sørskogbygda og Nordskogbygda. Hun ble i 1994 sokneprest i Løten prestegjeld. Det siste året før hun ble biskop hadde hun et engasjement som personalsjef ved Hamar bispedømmekontor.
Hun har vært leder av Norsk kvinnelig teologforening, og har vært engasjert av kvinners situasjon i kirke og samfunn, også i internasjonal sammenheng. Hun er styreleder i Stiftelsen Kirkelig Ressurssenter mot vold og seksuelle overgrep. Hun var også med i utvalget som forberedte NOU 2000:26 «…til et åpent liv i tro og tillit» om dåpsopplæring i Den norske kirke.
Hummelfjell-ulykken
Flyulykken fikk stor medieoppmerksomhet da en av passasjerene var den kjente radio-mannen Rolf Kirkvaag. Han holdt håpet oppe hos de overlevende med konkurranser og sang og gikk morgenen etter sammen med en medpassasjer etter hjelp i den dype snøen, til tross for en brukket ankel. To menn som hadde gått på ski fra grenda Hodalen i Tolga fant fotsporene etter dem. Den ene fulgte sporene til Kirkvaag og medpassasjeren, fant dem og fulgte dem tilbake til bygda. Den den andre redningsmannen tok seg fram til flyvraket og fant de overlevende, før han dro tilbake til bygda for å hente hjelp. På kvelden ble de overlevende reddet ned fra fjellet.
Solveig Fiske
Bispeutnevnelsen i Hamar
Fiske ble nominert som en av fem kandidater til å bli Rosemarie Köhns etterfølger, sammen med kapellan Berit Lånke, prost Sevat Lappegård, domprost Knut Andresen i Nidaros og domprost Per-Otto Gullaksen i Fredrikstad. Fiske hadde vært nevnt ved bispevalg før, i og med at hun hadde fått noen enkeltstemmer i tidligere bispevalg på 2000-tallet.
I den rådgivende avstemningen fikk både Per-Otto Gullaksen og Sevat Lappegård 82 førstestemmer, med praktikumsrektor ved MF Halvor Nordhaug og Fiske på de neste plassene. Gullaksen trakk sitt kandidatur, og ved Kirkerådets avstemning fikk Fiske størst oppslutning, med Andresen og Lånke på henholdsvis 2.- og 3.-plass. Blant biskopene fikk Halvor Nordhaug, som i utgangspunktet ikke var nominert, størst oppslutning, med Andresen og Fiske på tredjeplass.
Julen 2006 ga hun i et intervju med NTB tilkjenne at hun ville arbeide for et ritual for inngåelse av partnerskap for homofile i kirken, og at hun var en tilhenger av statskirkesystemet. I desember 2007 skrev hun til Hamar bispedømmes presteskap at «om noen ber om forbønn/velsignelse av borgerlig inngått partnerskap, er det opp til den enkelte prests overbevisning om en velger å gjøre det – Hamar biskops eget standpunkt tør være kjent», og anbefalte at man tar utgangspunkt i det ritualet som brukes ved kirkelig velsignelse av borgerlig inngått ekteskap «inntil det lages noe eget» rituale.
Zorahayda
Zorahayda er et symfonisk dikt som Johan Svendsen skrev i 1874, og det er Opus 11.
Zorahayda er også en historie om en maurerprinsesse som blir frigjort gjennom den kristne dåpen.
Arvedalslinjen
Arvedalslinjen eller offisielt Kongens Grubes bane var en 9,3 kilometer lang smalsporet sidebane til Rørosbanen, fra Tyvold stasjon til Kongens gruve. Det var en privat industribane eiet av Røros Kobberverk, i drift fra 1886 til 1910.
Rørosbanens etablering i 1877 revolusjonerte kommunikasjonene for Røros-distriktet generelt og Kobberverket spesielt, og sidebanen ble anlagt for transport av kobbermalm og vel så viktig svovelkis fra gruvene i Nordgruvefeltet til den nye banen. Industribanen ble bygget som en lokomotivbane med samme profil og sporvidde som Rørosbanen og kostet i alt 180.000 kr, bekostet av Kobberverket. Den ble åpnet for trafikk 11. oktober 1886 etter en anleggstid på ett år, hvorav det var byggestans i flere måneder pga. streng vinter med mye snø. Banen var Kobberverkets eiendom, men ble trafikkert med Rørosbanens materiell etter regler fastsatt ved Kongelig resolusjon samme år.
Fra Tyvold stasjon ble svovelkisen videresendt på Rørosbanens til Trondheim og deretter skipet i det alt vesentligste til eksport. Med denne transportmuligheten ble kisproduksjonen fordoblet og ble i praksis hovedproduktet til Kobberverket. I 1889 ble det produsert 27.484 tonn kis, samt 4828 tonn kobbermalm som ble sendt til Røros for smelting til kobber. Kobbermalmen var fattig (ca. 4% kobber), men til gjengjeld billig da den for størstedelen ble utvunnet som biprodukt til kisproduksjonen.
Endestasjon på fjellet var stollmunningen på Arvedalsgruven, som ble forbundet med Kongens Grube i 1886 og deretter ble begge gruvene drevet under sistnevntes navn. Banens stigning var opptil 40 promille, og ifølge gamle beretninger forekom det at kistoget fra Arvedals ikke fikk stoppet på Tyvold selv med fulle bremser på, og dermed dundret forbi stasjonen og langt nedover hovedlinjen på Rørosbanen før det fikk bakket tilbake. Ifølge instruksen skulle det derfor være "klar bane" på hovedlinjen før kistoget ble sluppet nedover Arvedalslinjen. Det var de første årene store problemer med å holde banen åpen om vinteren, mye vind og snø gjorde at banen føk igjen like fort som den var spadd frem med håndkraft. Det bedret seg en del da det etter noen år ble montert snøfangere på de mest utsatte stedene.
Både Arvedalslinjen og Rørosbanen erstattet mye av den gamle hestetransporten av malm og proviant mellom gruvene inne på fjellet, smeltehytta på Røros og eksporthavnen i Trondheim, og medførte på kort sikt stort inntekstap for småbrukere og andre i distriktet som hadde tjent til livets opphold gjennom transportoppdrag for Kobberverket. Over tid førte dette imidlertid til en bedring for jordbruket, ettersom småbrukerne nå kunne konsentrere seg om gårdsdriften.
Det kom etter hvert kritikk mot anlegget av jernbanen til Kongens gruve, ettersom en taubane ville vært billigere både i anlegg og drift. Dette ble tilbakevist med at da jernbanen ble planlagt var ikke «taubanens innretning ikke så fullkommen som nu» (i 1902). Overgangen til taubaner var likevel uunngåelig, Kobberverket bygget taubaner fra gruvene i Nordgruvefeltet, fra Kongens gruve via Sextus til Harborg stoppested ved Rørosbanen og i mars 1910 tok denne over og Arvedalslinjen ble nedlagt. Taubanen viste seg å være billigere og mer driftssikkert enn bruk av jernbane (taubanen var i mindre grad utsatt for snø og vind), og var i drift helt til Nordgruvefeltet ble nedlagt i 1948.
Skinnene til Arvedalslinjen ble fjernet utpå 1920-tallet, og i 1931 ble traseen gruset opp som vei og er idag en populær tur- og sykkelvei.
WIDEX Sportsman and Sportswoman of the Year
WIDEX Sportsman and Sportswoman of the Year er en årlig pris som utdeles av det internasjonale idrettsforbundet for døve, International Committee of Sports for the Deaf, ICSD.
Navnet «WIDEX» kommer av den danske hovedsponsoren, Widex, produsent av høreapparater.
Liste over kommuner i delstaten Coahuila
Den meksikanske delstaten Coahuila består av 38 kommuner (municipios):
Estlands statsministre
Estlands statsminister (estisk: Eesti Vabariigi Peaminister) er regjeringssjef i Republikken Estland. Statsministeren nomineres av presidenten etter konsultasjon med de parlamentariske fraksjonene i parlamentet. Statsministeren er vanligvis lederen for det største partiet eller koalisjonen i parlamentet. Den nåværende statsministeren er Kaja Kallas.
Regjeringens aktiviteter ledes av statsministeren, som i praksis er den øverste politiske leder i Estland. Han leder ikke et spesifikt departement, men er ifølge grunnloven leder av alt arbeidet til regjeringen. Statsministerens innflytelse og rolle i regjeringen og hans relasjoner til andre departementer er ofte avhengig av posisjonen hans parti har vis-à-vis koalisjonspartnerne og hvor mye påvirkningskraft statsministeren har innad i sitt parti. Dersom statsministeren har en sterk posisjon i sitt parti og regjeringen består kun av egne partimedlemmer, kan han ha svært sterk autoritet. I viktige nasjonale spørsmål har Riigikogu, som lovgivende forsamling, det siste ordet.
Historie
I de to første årene (1918–1920) av sin uavhengighet ble Estland styrt av en statsminister.
Som følge av Estlands grunnlov av 1920, ble en presidentmodell innført. Estlands statsoverhoder fikk da utøvende makt. Ifølge en ny grunnlov av 1933, som ble innført etter en folkeavstemning, ble statsministerens posisjon styrket som følge av et mer parlamentarisk modell. Statsministeren ble forfremmet til regjeringssjef i 1934. Det sittende estiske statsoverhodet Konstantin Päts utnevnte seg selv til statsminister og i denne posisjon hadde han da mulighet til å avlyse valget av ny statssjef og nytt parlament. Han fortsatte som statsminister og erklærte seg «President-regent» inntil 1938, da valget ble avholdt under en ny grunnlov. Under denne grunnloven ble Päts valgt til president.
1918–1920
Konstantin Päts tre provisoriske regjeringer ble utnevnt av Landdagen. De resterende fem ble utnevnt av Den konstituerende forsamlingen.
1920–1934
Statsoverhodet ble kalt Rikseldste (. Han var leder av regjeringen og valgt av parlamentet, som han også var avhengig av. Han hadde ansvar som president også. En spesifikk president eksisterte ikke. Presidentfunksjonene var delt mellom Rikseldsten og parlamentspresidenten. Regjeringen kunne være innsatt som følge av enkelt flertall i avstemning, slik den var i 1919-1920, og hadde dermed ikke noe sikkert flertall bak seg. Regjeringen kunne fjernes på samme måte, uten absolutt flertall i avstemning. Dette medførte lite stabile regjeringsdannelser.
Eksterne lenker
Seznam estonských premiérů Liste der Ministerpräsidenten Estlands Eesti peaministrite loend Listo di chefministri di Estonia Lista dels primièrs ministres d'Estònia pt:Anexo:Lista de primeiros-ministros da Estônia
Moderat Samling för Åland
Moderat Samling för Åland er et liberalkonservativt politisk parti på Åland. Partiet oppstod i sin nåværende form i 2013, da Moderaterna på Åland slo seg sammen med representanter fra Obunden samling, men har en organisasjonskontinuitet tilbake til etterkrigstiden.
Historie
Partiet har sin opprinnelse i valgforbundet Åländsk Samling, som første gang stilte til valg til Finlands riksdag, der Åland har ett mandat, i 1948.
I 1967 ble det innkalt til stiftelsesmøte for et fastere organisert parti, Åländska Förbundet. Det endte med splittelse, og mange representanter fra bygdene dannet i stedet Landsbygdens och skärgårdens valförbund (LoS). Et småborgerskap i Mariehamn dannet sitt eget liberale parti. Disse partidannelsene ble forløpere til Åländsk Center og Liberalerna på Åland, som avtegnet seg i løpet av 1970-årene.
Frisinnad Samverkan skiftet navn til Moderaterna på Åland i 2011 og slo seg sammen med Obunden samlings lagtingsgruppe og regjeringsmedlemmer i 2013.
Moderat Samling för Åland og deres forløpere har i alle år vært representert i Ålands lagting og deltatt i valgforbund ved valg til Finlands riksdag.
Den moderate Roger Jansson har vært både Ålands regjeringssjef (1995–1999) og riksdagsmann (2003–2007).
Svømming under Sommer-OL 2008 – 200 meter brystsvømming menn
Øvelsen 200 meter brystsvømming herrer ved Sommer-OL 2008 fant sted mellom 12. og 14. august i Beijing nasjonale vannsportsenter.
Alexander Dale Oen representerte Norge, men kom seg ikke videre fra kvalifiseringsheatene.
Oversikt
Alle tider er China Standard Time (UTC+8)
Ny olympisk rekord
I finalen ble det satt ny olympisk rekord:
Nye europeiske rekorder
I de innledende heatene ble det satt to nye europeiske rekorder:
Ny oceanisk rekord
I finalen ble det satt ny oceanisk rekord:
Ny afrikansk rekord
I semifinale 2 ble det satt ny afrikansk rekord:
Hasan
Utbredelse
Hasan er listet blant de ti mest utbredte arabiske mannsnavnene i Dictionary of Arab Names.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Fylkesvei 5342
Fylkesvei 5342 går mellom Sandviken og Torget i Bergen kommune. Veiens lengde er 1,9 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 264 (Hordaland).
Årets grønne park
Årets grønne park er en utmerkelse som deles ut av bransjeorganisasjonen Norske anleggsgartnere, miljø- og landskapsentreprenører (NAML), tidligere Norsk Anleggsgartnermesterlag. Utmerkelsen har blitt delt ut årlig siden 1989 for å sette fokus på gode og viktige grøntanlegg.
Vilkår for tildelingen
Følgende vilkår legges til grunn ved utdelingen:
Orlando
Orlando er en by i den amerikanske delstaten Florida. I Orlando finner man blant annet fornøyelsesparken Disneyworld. Orlando er administrasjonssenteret i fylket Orange County. Byen ligger i Sentral-Florida, omtrent midt mellom atlanterhavskysten og Mexicogulfen. Interstate 4, som går fra Daytona i øst og Tampa i vest, går igjennom Orlando. I dette området ligger også Universal Studios, Epcot, Sea World, flere andre temaparker og mange golfbaner. På grunn av alle parkene blir Orlando ofte kalt «Verdens underholdningshovedstad».
Ved folketellingen i 2010 hadde byen en total befolkning på 238,300 innbyggere, mens beregnet folkemengde for 2014 var 262,372.
I 2014 trakk Orlando sine turistattraksjoner og arrangementer til seg mer enn 62 millioner besøkende. Flyplassen i Orlando, The Orlando Internation Airport, er den 29. travleste flyplassen i verden.
Luciasangen
«Luciasangen» eller «Santa Lucia» er en sang, opprinnelig på napolitansk, som tradisjonelt synges under feiringa av luciadagen 13. desember, særlig i Sverige, Finland, Danmark, Færøyene og Norge.
Bakgrunn
Opprinnelig hadde sangen ingenting å gjøre med helgenen den hellige Lucia, men er en napolitansk vise om bydelen Santa Lucia i Napoli i Italia. I 1849 ble sangen publisert som barcarola, det vil si en romantisk «båtsmann-sang». Tittelen henviser til en bydel ved havna i Napoli. En båtfører innbyr passasjerer til romantiske båtturer på Napoli-golfen. I blomstrende ordelag lovprises byen, bukten og stjerneskinnet. Teksten refererer bare til bydelen, som er oppkalt etter kirken Santa Lucia a Mare.
Luciasangen blir svensk
Den italienske melodien har ikke mindre enn tre svenske tekstvarianter, som alle er helt ulike den italienske originalen.
«Staffan var en stalledräng» er en annen folkekjær vise som synges under lucia- og julefeiringa i Sverige. Den handler om martyren sankt Stefanus, som ifølge legenden var Herodes' stallgutt, som oppdager betlehemsstjerna som åpenbarte seg da Jesusbarnet ble født.