cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Paul I
Den smilende paven
Johannes Paul gjorde det etter valget det klart at han ønsket å «menneskeliggjøre» paveembetet. Han fortalte offentlig at han hadde blitt knallrød av flauhet da han fikk vite at Paul VI hadde utnevnt ham til patriark av Venezia. Som første pave uttalte han seg i entallsform, som «jeg» og ikke i det kongelige vi. I talene slik de er bevart for ettertiden går ikke dette alltid frem; de ble gjerne endret til det tradisjonelle majestetiske flertall før de ble trykket i pressemeldinger og «L'Osservatore Romano».
Han var den første paven som valgte en «pavelig innsetting» ved tiltredelsen, og ikke den tradisjonelle «pavelige kroningsmessen». Han fikk derfor et pallium i stedet for den tradisjonelle pavelige tiara.
Johannes Paul I var også den første som avviste sedia gestatoria, bærestolen som paven tradisjonelt har brukt. Han gikk dog med på å bruke den etter at hans rådgivere hadde forklart ham at hans gange virket upassende; han var plattfot og gikk derfor på en spesiell måte. Etter hans død har plattfotheten blitt trukket frem som et positivt, menneskelig trekk ved ham.
Pavens plutselige bortgang
Johannes Paul I ble funnet død, liggende i sin seng rett før daggry 29. september 1978, bare 33 dager inn i sin tid som pave. Vatikanradioen meldte at den 65 år gamle paven sannsynligvis døde den forutgående natten som følge av et hjerteinfarkt.
Begravelsen ble holdt på Petersplassen 4. oktober 1978, hovedcelebrant under messen var kardinal Carlo Confalonieri som var dekanus for kardinalskollegiet. I sin minnetale over den døde paven beskrev han paven som en lysende komet som kort lyste opp kirken. Paven ble deretter stedt til hvile i Peterskirkens krypt.
Det blir fortalt at rundt kl 22:00 om kvelden før han døde, fikk paven vite at noen unge nyfascister hadde skutt mot en gruppe unge mennesker som leste kommunistavisen L'Unità utenfor partiets kontorer i Roma. En gutt ble drept, mens en annen ble alvorlig såret. Paven kommenterte da at selv de unge dreper hverandre. Han trakk seg deretter tilbake til sitt rom for å lese Thomas à Kempis' bok Imitatio Christi i sengen.
Fort Pierce (Florida)
Fort Pierce er en amerikansk by som ligger i St. Lucie County i Florida.
Johannes Paul I
Pavens plutselige bortgang
På denne bakgrunn ble det ytret mistanker om at paven var blitt forgiftet. En bakgrunn for en slik konspirasjonsteori kan være angivelige ønsker om å stoppe planlagte forflytninger av personell i kirkens ledelse, samt å forhindre en radikal forandring i kirkens syn på en rekke saker av stor betydning for verdens befolkning, som f.eks. abort-spørsmålet, kirkens syn på homofile, kirkens syn på kvinnelige prester og kravet om sølibat.
Det foreligger imidlertid ingen bevis eller holdepunkter for disse komplott- og konspirasjonsteoriene.
Fort Pierce (Florida)
Den har og dekker et areal på 75,8 km².
Johannes Paul I
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Saligkåring
Prosessen rundt en mulig helligkåring av Johannes Paul I begynte formelt i 1990 ved en petisjon rettet direkte til pave Johannes Paul II fra 226 brasilianske biskoper, herav fire kardinaler. 26. august 2002 annonserte biskop Vincenzo Savio at en innledende innsamling av dokumenter og erklæringer ble startet, for å se om det var grunnlag for å innlede en formell helligkåringsprosess. 8. juni 2003 ga Kongregasjonen for helligkåringer sin tilslutniing til at dette arbeidet ble innledet. 23. november 2003, på siste søndag i kirkeåret ble prosessen formelt innledet i katedralen i Belluno i hans hjembispedømme Belluno-Feltre under ledelse av prefekten for Kongregasjonen for helligkåringer, kardinal José Saraiva Martins.
Tre år senere ble saken oversendt til Kongregasjonen for helligkåringer for videre arbeid.
I juni 2009 fikk Vatikanet et vitnemål fra bankmannen Giuseppe Denora di Altamura i den sør-italienske byen Altamura i Puglia som hevdet han hadde blitt frisk fra magekreft etter forbønn til den døde paven. En offisiell etterforskning av det angivelige miraklet ble da innledet.
Biskop Giuseppe Andrich i Belluno-Feltre bispedømme opplyste under et besøk i pavens fødeby Canale d'Agordo 27. august 2015 at dokumentene var ferdigstilte, og i dette ligger det en uttalelse fra daværende kardinal Joseph Ratzinger, den senere pave Benedikt XVI, om at han ba til Luciani som om han var en helgen.
Under en messe 4. september 2022 holdt av pave Frans ble Johannes Paul I saligkåret.
I populærkulturen
I 2006 produserte den italienske allmennkringkasteren RAI TV-serien Papa Luciani - Il sorriso di Dio («Pave Luciani - Guds smil»), skrevet og redigert av Giorgio Capitani, basert på pavens liv. Tittelrollen ble tolket av den italienske skuespilleren og komikeren Neri Marcorè.
Den engelske post-punk-bandet The Falls sang «Hey! Luciani» omhandler pave Johannes Paul I.
Patti Smiths resitative sang «Wave», fra albumet med samme navn fra 1979 omhandler Luciani, og albumet er dedisert til ham.
Filmen Gudfaren 3 fra 1990 inkluderer en av konsirasjonsteoriene vedrørerende pavens død, men pavens fødenavn og dødsår er annerledes enn for den virkelige paven.
Den portugiske forfatteren Luis Miguel Rocha hevder i fiksjonsboken Den siste paven fra 2008 at paven ble myrdet.
Den amerikanske forfatteren Robert Littell hevder i sin bok The Company fra 2002 at KGB sto bak drapet på paven.
11. oktober 2008 sendte BBC Radio 4 skuespillet Conclave av Hugh Costello som en del av serien Saturday Play, med David Calder som kardinal Franz König, Allison Reid som Hannah Popper, Nicholas Le Prevost som kardinal Giovanni Benelli og Andrew Hilton som kardinal Karol Wojtyła (den kommende pave Johannes Paul II). Skuespillet omhandler tiden rett etter pavens død.
RS 65 «Karine Moe»
Frem til 1988 var «Karine Moe» i tjeneste som redningsskøyte. Hun berget 33 personer fra «den visse død», 7 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 606 fartøy.
På private hender
Skøyta ble tatt ut av tjeneste i 1988 og solgt til private eiere.
Haiti under Sommer-OL 2016
Haiti deltok i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016.
Friidrett
Følgende friidrettstuøvere fra Haitia kvalifiserte seg:
Svømming
Haiti mottok invitasjons fra FINA til å sende to svømmere (en mann og en kvinne) til olympiaden, og det var første gang siden 1996 nasjonen var representert i sporten.
Risfjället
Risfjället er et fjell i Marsfjällets naturreservat sør i svensk Lappland.
Rundt fjellet finnes fire kjente samiske offersteder fra førkristen tid. I Trollskalet mellom Risfjället og Marsfjället finnes en offerstein, 1 meter høy. Mot nordøst av finner vi både Offerkullen og Offerskalet. Og i rasmarka mot nordvest finnes en grotte med en klippeblokk over, som har fungert som offerstein.
Hainburg an der Donau
Hainburg an der Donau er en by i bezirk Bruck an der Leitha i den østerrikske delstaten Niederösterreich. Byen ligger ved elven Leithas utløp i Donau og er den østligste by i Østerrike. Med sin 2,5 kilometer lange bymur, tre porter og 15 tårn i behold fra det 13. århundre har Hainburg en av de eldste og best bevarte byfestninger i Europa.
Geografi
Byen ligger ved Donau mellom Wien og Bratislava i Industrieviertel i umiddelbar nærhet til den slovakiske grensen.
Donau bryter her gjennom mellom Karpatene i øst og Hundsheimer Berge. I Slovakia kalles dalen for Hainburgporten og på østerriksk side Thebenerporten, etter det tyske navnet på bydelen Devin i Bratislava (slovakisk: Devinska brána). Tidligere gikk under navnet ungarske port (lat. Porta Hungarica).
Bevolkningsutvikling
Innbyggertallet var høyere i den første halvdelen av det 20. århundret enn senere.
Etter tusenårsskiftet merket man enn viss tilflytning fra Bratislava da boligprisene der steg meget sterkt, i motsetning til i Hainburg hvor prisene samtidig viste en synkende tendens.
Kelterne og romerne
Den første bosetting eksisterte minst så langt tilbake som til kelterne på Braunsberg like ovenfor byens sentrum. En tidligere bosetting under urnemarkskulturen og hallstattkulturen er sannsynlig på grunn av stedets strategiske beliggenhet.
Dagens bysentrum ligger ved atkomsten til Carnuntum som var hovedstad i den romerske provinsen Pannonia, under Mark Aurels regjeringstid.
Middelalderen
Henrik III av Det tysk-romerske rike bygget ca 1050 Heimenburg på Schlossberg. Videre utbygging ble gjennomført av biskop Gerhard av Regensburg, hertug Konrad I av Bayern og markgreve Adalbert den seierrike.
Babenbergerne overtok borgen i 1108. I andre halvdel av det 12. århundre blir borgen utvidet for løsepengene for Rikard Løvehjerte. Omkring 1220-1225 blir festninganleggene ytterligere forsterket. Blant annet blir Wienerporten og dermed den største byport fra middelalderen bygget. Den nederste delen av borgen ble bygget i det 13. århundre og den øverste delen i 1267-1268 av Ottokar II av Böhmen. Borgen er senere påbygget etter 1529. Wienertor regnes som en av de viktigste byporter i sitt slag og huser i dag lokalhistorisk museum med arkeologiske funn.
Ungartor ble påbegynt ca 1260, mens loftet fra 15. århundre.
Margarethe von Babenberg var søster til den siste hertugen av Babenbergerslekten Friedrich II. Den 11. februar 1252 giftet hun seg i slottskapellet på Schlossberg, med markgreve von Mähren, den senere Kong Ottokar II av Böhmen.
Ottokar tapte i 1278 slaget ved Dürnkrut og borgen kom i Habsburgernes besittelse. Disse forpaktet borgen bort til ulike besittere, mens byen ble forsømt og mistet sin betydning.
Fischertor blir bygget ca 1330.
1600-tallet og massakren i Blutgasse
Borgen kom i byens eie fra 1629. Den 11. juli 1683 ble byen inntatt under det andre osmanske felttog og mye av den ødelagt. Borganlegget og festningsanlegget led store skader. Befolkningen forsøkte å rømme gjennom fiskerporten (Fischertor) og ut i flodlandskapet langs Donau, men klarte ikke å åpne døren som åpnet seg innover. I den trange gaten ved fiskerporten oppsto massepanikk og blodbad. Ifølge overleveringen døde under massakren 8 000 mennesker, nesten hele byens befolkning. En av de overlevende var hjulmakerlærlingen Thomas Haydn, bestefar til Josef og Michael Haydn.
Fra 1700-tallet og videre
Byens bygninger formes i løpet av 1700- og 1800-tallet i gotisk stil og renessansestil.
Byens kirke som i første gang nevnes i kjente skriftlige kilder fra 1236 ble utvidet i barokkstil på 1700-tallet. Kirken har romansk Ossuarium fra første halvdel av 1200-tallet med rikt dekorert portal, en lanterne fra 1300-tallet. Døpefonten i dodekagonal form er fra begynnelsen av 1500-tallet, mens alteret er fra 1713. På torget like overfor kirken er reist en støtte fra 1749 viet jomfru Maria. Haydn-brønnen som ble bygget i 1932 til minne om Thomas Haydn, består av en sokkel i renessanse og et basseng i barokkstil.
I den andre verdenskrigen ble byen bortimot helt forskånet for angrep. 1945 gikk dødsmarsjen til ungarske jøder som ble brukt som tvangsarbeidere til byggingen av den sørøstlige forsvarslinje (Südostwall eller Reichsschutzstellung), gjennom Hainburg.
Etter krigen utgjorde tobakksfabrikken en av de få inntektskilder for den nye republikken (i 1945 utgjorde tobakksavgiften mer enn halvparten av skatteintektene). Selv om området var okkupert av Sovjetarmeen, ble Hainburg første ankomststed for den tyskspråklige befolkningen i Slovakia og Ungarn.
I 1984 ønsket man å bygge et kraftverk i Hainburger Au på den nordlige siden av Donau. Protestene var massive og etter sammenstøtene mellom politiet og det nasjonale gendarmeriet og på den andre siden demonstrantene, ble planene trukket. Idag er området en del av Nasjonalpark Donau-Auen.
En nærtrafikklinje på strekningen Bratislava – Wolfstal – Hainburg (linje 901) ble opprettet i 2009.
Den norske forfatteren og dramatikeren Jon Fosse er periodevis bosatt i Hainburg.
North Miami Beach (Florida)
North Miami Beach er en amerikansk by som ligger i Miami-Dade County i Florida.
Den har og dekker et areal på 13,9 km².
Altamonte Springs (Florida)
Altamonte Springs er en amerikansk by som ligger i Seminole County i Florida.
Ein deutsches Requiem
Ein deutsches Requiem (norsk: Et tysk rekviem eller En tysk dødsmesse) er tittelen på et musikkverk komponert av Johannes Brahms for kor, to solister (sopran og baryton) og orkester.
Altamonte Springs (Florida)
Den har og dekker et areal på 25,05 km².
Ein deutsches Requiem
Historie
Ein deutsches Requiem ble påbegynt i 1861 og fullført i 1866 med seks satser, som opus 45. Ytterligere en sats ble i 1868 skrevet inn som verkets nummer fem. Den fullstendige tittel ved utgivelsen var Ein Deutsches Requiem nach Worten der Heiligen Schrift für Soli, Chor und Orchester (Orgel ad lib.).
De tre første satser ble fremført første gang 1. desember 1867 i Gesellschaft der Musikfreunde i Wien. Verket ble vel mottatt av publikum, men konserten huskes kanskje best for paukeslageren som hadde misforstått partituret. Ved et såkalt orgelpunkt i tredje sats, her en flere ganger gjentatt D, overdøvet paukeslageren sangerne fullstendig med sin iherdige hamring.
Brahms hadde nølt med å akseptere konserten i Wien, ettersom han allerede hadde lovet en uroppførelse av de ferdigskrevne seks satsene til kapellmester Carl Reithaler i Bremen. Reithaler var på sin side bekymret over at verket ikke inneholdt noe om Kristus. Brahms ble derfor bedt om å skrive inn noe uttrykkelig kristelig, men avslo dette. Konserten i Bremen fant sted i domkirken langfredag 10. april 1868 under ledelse av Brahms selv. Den hadde vært godt kunngjort og publikum møtte frem i et antall av 2 500. Til stede var blant andre fiolinisten Joseph Joachim, altsangerinnen Amalie Weiss, Clara Schumann med datter, komponisten Max Bruch og komponisten Albert Dietrich. Kapellmester Reithaler hadde i tillegg engasjert Amalie Weiss for å fremføre arier fra Bachs Matteuspasjonen og Händels Messias, og det er antatt at han på denne måten løste sitt behov for et mer tydelig kristelig innslag i konserten.
Den komplette versjon ble første gang presentert for publikum i Leipzig Gewandhaus 18. februar 1869, under ledelse av dirigent Carl Reinecke.
Rekviemet er i ettertid regnet som Brahms gjennombrudd som komponist. Det ble godt mottatt i samtiden og nådde 100 fremføringer allerede i 1875 i St. Petersburg. Verket ble fremført første gang i Norge av Grøndahls Kor i 1885.
Sjanger og tema
Johannes Brahms kalte sitt verk Et tysk rekviem. Med begrepet rekviem forstås gjerne en katolsk dødsmesse eller et kirkemusikalsk verk laget over den samme liturgi. Brahms som oppholdt seg i det evangelisk-lutherske Hamburg, brukte imidlertid ikke den tradisjonelle katolske liturgi som disposisjon for sitt verk. Isteden anvendte han ulike tekster fra det gamle og Det nye testamentet slik de fremgikk av Luthers bibel og fremfor alt slike steder som ga trøst til de dødes etterlatte. Brahms som er karakterisert som en avkristnet protestant, demonstrerte med dette sin store kunnskap til bibeltekster og salmer. Brahms rekviem ble ikke laget som sørgemusikk, men som trøst for de som lider i savnet av de døde. Dette vises allerede i valget av innledningstekst, «Salige er de som lider». Verket skiller seg således fra andre, tradisjonelle rekviemer. Brahms' ønske om å trøste de etterlatte går forøvrig igjen også i hans senere og mindre verk Nänie.
Tekst
Første sats innleder med «Salige er de som lider, for de skal trøstes» og «De som sår med tårer, skal høste med fryderop». Den påfølgende sats i langsomt, marsjaktig tempo (3/4 takt) blir gjerne kalt «dødssarabanden» etter dansen Sarabande med samme karakteristika. I en dyster og gripende tonedrakt slår koret fast at «Alt kjød er som gress.»
Tredje sats er en påminnelse om livets forgjengelighet. Barytonsoloen åpner alene: «Herre, lær meg å telle mine dager» og spør «Herre, til hvem skal jeg vende meg?» Koret stemmer siden i: «Jeg håper på deg.» Satsen går deretter over i en dobbeltfuge hvor koristene stadig gjentar det trøstende innhold i et av Salomos visdomsord fra Det gamle testamente: «De rettferdige sjeler er i Guds hånd, og ingen plager rammer dem...»
Teksten til verkets fjerde og meget melodiøse sats er hentet fra Salmenes bok «Hvor elskelige dine boliger er, Herre, hærskarenes Gud!»
Femte sats ble tilføyd i 1869. Sopranstemmen leder an i en tekst hentet fra ulike bibelsteder, Det underliggende budskap er fortrøstningen om at menneskene skal møtes igjen etter døden.
I verkets sjette sats innleder koret lavmælt men intenst med at «for vi har ikke her en blivende stad, men søker den kommende». Barytonstemmen forkynner deretter Paulus' avsløring i det første korintierbrevet av sin hemmelighet at «vi skal ikke alle hensove, men vi skal alle forvandles.» Deretter følger den mektige dobbeltfugen «Død hvor er din brodd. Død hvor er din seier?»
Sjuende sats avrunder verket omkring samme tema som i innledningen: «Salige er de som dør i Herren, fra nå av.»
Xenita
Xenita er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
En middelsstor (ca. 10 millimeter), slank praktbille. Oversiden er svart med purpuraktig glans, undersiden kobberfarget. Hodet har fire knøler og dusker av hår. Antennene er ganske korte, sagtakkede fra det femte leddet. Pronotum er rundet, bredere enn dekkvingene, som er litt innsnevrede i midten.
Utbredelse
Arten lever i Kenya.
Koutar Boulaid
Koutar Boulaid (født 10. oktober 1989) er en marokkansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Radikalfeminisme
Radikalfeminisme (også skrevet radikal feminisme eller radikal-feminisme; forkortelsen radfem er også brukt) er en venstreradikal retning innenfor feminismen som bygger på en teori om at alle menn undertrykker kvinner gjennom patriarkatet og som ønsker en radikal omveltning av samfunnet. Radikalfeminismen omfatter et mangfold av perspektiver, og mens noen radikalfeminister ønsker å eliminere det de forstår som menns privilegerte stilling i samfunnet ønsker andre å eliminere hankjønnet eller at kvinner bare bør leve med andre kvinner.
Koutar Boulaid
Hun representerte Marokko under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ikke fullførte maratonløpet.
Radikalfeminisme
Retningen har delvis røtter i andre venstreradikale bevegelser i 1960- og 1970-årene, men brøt etterhvert med andre ideologier som marxismen og ble en egen ideologi knyttet til den radikale venstresiden. Radikalfeminister ser på patriarkatet som den grunnleggende undertrykkingen i verden, og skiller seg dermed fra f.eks. marxister som ser på klassekampen som den grunnleggende undertrykkingen. Radikalfeminismen fikk sitt gjennombrudd i offentligheten med Valerie Solanas' SCUM Manifesto fra 1967. Retningen hadde sin største oppslutning i første halvdel av 1970-årene, hovedsakelig blant venstreradikale kvinner fra babyboomergenerasjonen i vestlige land. Radikalfeminismen beskrives som mer militant enn de fleste andre feministiske retningene. Innenfor radikalfeminismen finnes det flere retninger, særlig radikal lesbisk feminisme som vektlegger fellesskapet mellom lesbiske kvinner og er motstandere av heteroseksuelle forhold. I deler av radikalfeminismen er separatisme, ideen om at kvinner bør leve uten menn, svært sentral. I et intervju med Radfem Collective argumenterte radikalfeministen Julie Bindel for å internere eller fengsle alle menn i «en slags leir» og for å avskaffe heteroseksualiteten.
Radikalfeminisme skiller seg fra de fleste andre feministiske retningene gjennom sin oppfatning av kvinner og menn som iboende antagonistiske grupper, og gjennom sin motstand mot hankjønnet. Tradisjonelt står radikalfeminismen i motsetning til både den sosialistiske/marxistiske kvinnebevegelsen og til den borgerlige kvinnebevegelsen, og radikalfeminister oppfatter begge disse som en del av et undertrykkende «patriarkat» eller mannssamfunn. Siden 1990-årene har radikalfeminismen posisjonert seg mot feminismens tredje bølge, herunder interseksjonell, queer- og transfeminisme, og radikalfeminister har ofte stilt seg kritiske til nyere ideer om kjønnsmangfold. En retning omtalt som transekskluderende radikalfeminisme avviser at transkvinner er kvinner og er sterkt kritisk til LHBT-bevegelsen.
Historie
Radikalfeminisme vokste frem som en retning innen feminismen i 1960- og 1970-årene. Retningen har delvis røtter i andre venstreradikale bevegelser som marxismen og anarkismen og fikk sitt gjennombrudd i offentligheten med Valerie Solanas' SCUM Manifesto fra 1967. Radikalfeminismen regnes som en egen venstreradikal ideologi og står ikke lenger nødvendigvis nær andre venstreradikale ideologier som marxismen. Radikalfeminismen er mangfoldig og omfatter flere ulike retninger og synspunkter. Radikalfeministiske organisasjoner hadde sterk vekst i venstreradikale kretser i første del av 1970-årene, men etter midten av 1970-årene mistet retningen mye av den tilslutningen den hadde fått i årene før.
Radikalfeminismens sentrale teori er at alle menn undertrykker kvinner gjennom «patriarkatet», og retningen ønsker en radikal omveltning av samfunnet for å nedkjempe «patriarkatet». Da radikalfeminismen oppstod stod retningen i motsetning til både den sosialistiske/marxistiske kvinnebevegelsen og til den borgerlige kvinnebevegelsen, og radikalfeminister oppfatter begge disse som en del av et undertrykkende «patriarkat» eller mannssamfunn. Fra 1980- og 1990-årene har radikalfeminismen stått i sterk motsetning til nyere feministiske retninger som queerfeminisme generelt og transfeminisme spesielt.
Radikalfeminismens mest kjente tekst, SCUM Manifesto (1967) av Valerie Solanas, hevder at menn har ødelagt verden og foreslår opprettelsen av «SCUM» (som blir sagt å være en forkortelse for «Society for Cutting Up Men»), en organisasjon som skal utrydde hankjønnet. Solanas manifest fikk stor oppmerksomhet da hun forsøkte å drepe Andy Warhol i 1968, og har fått ikonisk betydning innen den radikalfeministiske bevegelsen. I et intervju med Radfem Collective argumenterte radikalfeministen Julie Bindel for å internere eller fengsle alle menn i «en slags leir» og for å avskaffe heteroseksualiteten.
Den marxistiske feministen Anuradha Ghandy skrev at «radikalfeminismen var i starten en debatt med marxismen, et forsøk på å endre eller omskrive marxismen. Senere, da radikalfeminismen vokste seg sterkere, ble marxismen kastet til side og hele fokuset ble flyttet over til en analyse av kjønn og patriarkat frikoplet fra det utbyttende kapitalistiske systemet» der «radikale feminister har stilt marxismen på hodet» og «ført kvinnebevegelsen til en blindvei ved å ta til orde for separatisme for kvinner». Marxisme og radikalfeminisme har siden 1970-årene i økende grad fremstått som motpoler.
Radikal lesbisk feminisme er en egen retning innenfor radikalfeminismen, som bygger på fellesskapet mellom lesbiske kvinner og som avviser heteroseksuelle forhold. Radikalfeminisme har alltid møtt kritikk fra andre feminister for sitt syn på menn og inkludering av menn; kritikerne har særlig fokusert på at radikalfeminismen identifiserer kvinner og menn som tilhørende iboende fiendtlige og antagonistiske grupper, og på den nedsettende holdningen til heteroseksuelle forhold som finnes blant en del radikalfeminister. Noen kjente radikalfeminister, blant annet Germaine Greer, er også kjent som harde kritikere av transkjønnede og transseksualitet, og har av kritikere blitt anklaget for transfobiske holdninger.
Radikal lesbisk feminisme
Radikal lesbisk feminisme er den mest profilerte egne retningen innen radikalfeminismen, selv om ikke alle radikalfeminister er radikale lesbiske feminister. Radikale lesbiske feminister ser på lesbiskheten som en motstandshandling mot heteroseksualiteten, som de ser på som en politisk institusjon som undertrykker kvinner. I 1970-årenes debatter innen radikalfeminismen ble kvinner som ikke var lesbiske ofte utfordret på at deres heteroseksuelle orientering støttet opp under «patriarkatet» som radikalfeminismen ville nedkjempe.
Separatisme
Radikalfeministisk separatisme, også kjent under mange andre navn som kvinneseparatisme, separatistisk feminisme eller bare separatisme, er en strømning innen radikalfeminisme som anser at kvinners motstand mot patriarkatet må skje gjennom separasjon fra menn, det vil si at kvinner i større eller mindre grad, og ofte i størst mulig grad, lever uten menn. Innenfor feministisk separatisme finnes retningen lesbisk separatisme, også kalt separatistisk lesbisk (radikal)feminisme. Lesbiske separatister har f.eks. kjøpt land for å danne rene kvinnekollektiv. Fordi mange separatister er lesbiske feminister, og fordi lesbiske feminister har utviklet mye av teorien, blir separatistisk feminisme og lesbisk separatisme ofte oppfattet som det samme, men separatistisk feminisme trenger ikke nødvendigvis å være ensbetydende med separatistisk lesbisk radikalfeminisme.
Syn på transpersoner
Siden 1970-årene har det pågått en debatt innen radikalfeminismen om synet på transkjønnethet og transpersoner. I 1978 erklærte den canadiske radikalfeministiske organisasjonen Lesbian Organization of Toronto seg som en organisasjon bare for «womyn-born womyn» («kvinne-født kvinne» med avvikende rettskrivning):
Radikalfeminister som Mary Daly, Janice Raymond, Robin Morgan, Germaine Greer, Sheila Jeffreys og Julie Bindel mener transpersoner er en del av et «patriarkalsk system» og uforenlig med radikalfeministisk ideologi. Radikalfeminister som er mot anerkjennelse av transkvinner som kvinner har ofte beskrevet seg selv som «kjønnskritiske feminister» og er som oftest omtalt som transekskluderende radikalfeminister (forkortet TERF) av andre feminister.
Professor i kjønnsforskning Wencke Mühleisen skriver at "Det viktigste ankepunktet mot radikalfeministisk transfobisk politikk og biologisk reduksjonistisk forståelse av kjønn, er at den spiller rett i hendene på religiøst konservative og politiske krefter på den ekstreme høyresiden. Høyrepopulismen og den såkalte anti-gender-bevegelsen bruker lignende argumentasjon som radikalfeminister i det de insisterer på at kjønn kun kan forstås ut fra en gitt biologisk bestemmelse. Denne bevegelsen er både antifeministisk, homofobisk og transfobisk idet de bekjemper kvinners seksuelle frihet, likestilling, reproduktive rettigheter og transrettigheter, slik vi har sett i USA og land som Polen."
I 2022 fikk Kvinnegruppa Ottar og Kvinnefronten kritikk for å ha lagt frem et forslag som innebar at ikke-binære ble fratatt stemmeretten på parolemøtet for 8. marstoget i Oslo; feministene Anna-Sabina Soggiu og Susanne Demou kritiserte i den forbindelse de radikalfeministiske organisasjonene i Norge for å dyrke «oppkonstruerte problemstillinger og trusselbilder» om transpersoner.
Noen radikalfeminister som Andrea Dworkin, Catharine MacKinnon, John Stoltenberg og Monique Wittig har støttet anerkjennelse av transpersoner og beskriver sin feminisme som transinkluderende radikalfeminisme. Andrea Dworkins samboer og partner John Stoltenberg skrev at Dworkin støttet transpersoner og at «denne uhyggelige ideologien om biologisk kjønnsessensialisme oppildner et hat som ville ha forferdet Andrea».
Radikalfeminisme i Norge
I Norge oppstod det flere radikalfeministiske organisasjoner i 1970-årene, men mange av disse ble nedlagt mot slutten av tiåret. Fra 1980- og 1990-årene er Kvinnefronten og Kvinnegruppa Ottar de største og viktigste organisasjonene som regner seg som radikalfeministiske. Kvinnefronten regnet seg i 1970- og 1980-årene som del av den proletære kvinnebevegelsen og tok skarp avstand fra feminismebegrepet, men definerte seg fra 1980-årene som radikalfeministisk. Organisasjonen var overvåket av Politiets overvåkingstjeneste i den perioden den var en del av ml-bevegelsen. Kvinnegruppa Ottar oppstod som en utbrytergruppe fra Kvinnefronten i 1991, etter interne stridigheter. Grunnleggerne av Kvinnegruppa Ottar var misfornøyde med utviklingen i Kvinnefronten og mente at denne organisasjonen var for lite radikal; Kvinnegruppa Ottar beskrives derfor ofte som den mest radikale kvinneorganisasjonen. I tillegg til disse to finnes det flere andre små organisasjoner, f.eks. Lesbisk Forbund, en organisasjon som tilhører retningen radikal lesbisk feminisme og som særlig har markert seg som kritikere av transpersoner. Sosialistisk Ungdom er en politisk organisasjon som fremstiller seg som radikalfeminister. De skriver følgende i et innlegg på deres nettsted: "Sosialistisk Ungdom er en radikalfeministisk organisasjon som kjemper for kvinnefrigjøring og feministisk frigjøring på tvers av landegrenser".
Oakland Park (Florida)
Oakland Park er en amerikansk by som ligger i Broward County i Florida.
Den har og dekker et areal på 21,18 km².
Court of Appeals for the Armed Forces
Court of Appeals for the Armed Forces er en amerikansk føderal appelldomstol som hører anker over domfellelser i krigsrett. Domstolen ble opprettet som Court of Military Appeals i 1950 ved artikkel 67 i Uniform Code of Military Justice. Den fikk sitt nåværende navn gjennom en lovendring i 1994.
De Pinte
De Pinte er en kommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.
Trine Hallem
Trine Synnøve Hallem (født 1. mai 1968 i Levanger) er en norsk lærer og politiker (Ap).
Hennes politiske engasjement begynte i interesseorganisasjonene for funksjonshemmede og deres pårørende. Hun var leder i FFO i Verdal 2001–2004 og medlem av Sentralt brukerforum under Utdannings- og forskningsdepartementet 2004–2005. Hallem var medlem av Verdal kommunestyre 2003–2011, leder av rådet for likestilling av funksjonshemmede i Verdal kommune 2007–2008, leder i kommunens driftskomité 2008–2011 og medlem av Innherred samkommunestyre 2007–2011. Hun var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 2011–2015 og leder i fylkets samferdsels-, nærings- og miljøkomité.
Hun har også vært nestleder for koordineringen av frivillighetsarbeidet rundt Spelet om Heilag Olav på Stiklestad.
Hun gikk Levanger videregående skole og deretter allmennlærerutdanningen ved Høgskolen i Levanger. Hun er videreutdannet innen veiledningspedagogikk, ledelse og personalarbeid fra Høgskolen i Nord-Trøndelag. Hallem har vært miljøterapeut i bolig for psykisk utviklingshemmede i Levanger kommune og lærer i grunnskolen i Verdal kommune. Siden 2002 har hun vært lærer ved voksenopplæringen for fremmedspråklige i Verdal kommune.
Liste over vinnere av Marit Sveaas Minneløp
Marit Sveaas Minneløp er et galoppløp for treårige og eldre hester, over 1800 meter. Det arrangeres årlig på Øvrevoll Galoppbane. Løpet går alltid på derbydagen og har de siste årene vært det galoppløp i Norge med størst førstepremie. Løpet er ett av tre gruppe 3-løp i Norge, de to andre er Oslo Cup og Polar Cup. Løpet ble satt opp av Christen Sveaas i 1991 som gjerne ville hedre sin mor Marit Sveaas med et storløp på Øvrevoll.
Skallsikring
Skallsikring er et begrep innen alarmsystemer for bygninger, biler og liknende.
Olav Kristiseter
Olav Kristiseter (født 6. august 1973) er en norsk musiker og forfatter, bosatt i Bergen.
Han debuterte med romanen Blodlenka i 2005. Hans andre bok, Måsane, toppet salgslistene uken etter at den ble utgitt i slutten av august 2008. Handlingen i Kristiseters bøker finner sted i Bergen.
Han er dessuten vokalist og gitarist i deathmetalbandet Manngard fra Bergen og multiinstrumentalist i bandet Oppnedbass.
Han kommer fra Vestnes i Møre og Romsdal, men er i dag bosatt i Bergen.
Anne Donovan
Anne Donovan (født 1. november 1961 i Ridgewood i New Jersey, død 13. juni 2018) var en amerikansk basketballspiller som deltok i De olympiske leker i 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Skallsikring
Begrepet skallsikring kan også gjenspeile at sikkerhetsmekanismene er begrenset til selve skallet. For eksempel med lås på dørene og glassknusealarm på vinduene, men ikke bevegelsessensor inne i selve bygget.
Anne Donovan
Donovan ble olympisk mester i basketball under Sommer-OL i 1984 i Los Angeles. Hun var med på det amerikanske laget som vant basketballturneringen for damer foran Sør-Korea og Kina.
Skallsikring
En av fordelene med skallsikring er at boligalarmen da kan være på, mens du selv er hjemme.
Sikring av et generelt geografisk område, som f.eks en flyplass, betegnes vanligvis som områdesikring. Skallsikring blir da et spesialtilfelle av dette.
Anne Donovan
Det var seks nasjoner som deltok i basketballturneringen for damer; en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. USA vant alle fem kampene i den innledende runden og Sør-Korea ble nummer to. De to lagene møttes i finalen og USA vant 85–55 og var dermed olympiske mestere i basketball.
Fire år senere, under Sommer-OL i 1988 i Seoul, vant hun en ny olympisk gullmedalje med det amerikanske damelandslaget i basketball.
Kari Vaage Gjuvsland
Kari Vaage Gjuvsland (født 23. november 1961) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var varaordfører i Suldal kommune fra 2011 til 2019. Før dette hadde hun en periode i kommunestyret, og hun er også innvalgt som menig medlem fra 2019.
Gjuvsland er kveder og har blant annet deltatt på innspillinga av cd-en Songar frå Jelsa, som Ryfylkemuseet gav ut i 1997.
Janice Lawrence
Janice Lawrence Braxton (født 7. juni 1962) er en amerikansk tidligere basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Lawrence ble olympisk mester i basketball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det amerikanske laget som vant basketballturneringen for damer foran Sør-Korea og Kina.
Det var seks nasjoner som deltok i basketballturneringen for damer. En innledende enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i den innledende runden og Sør-Korea ble nummer to. De to lagene møttes i finalen og USA vant med 85-55 og var dermed olympiske mestere i basketball.
North Lauderdale (Florida)
North Lauderdale er en amerikansk by som ligger i Broward County i Florida.
Destelbergen
Destelbergen er en kommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.
North Lauderdale (Florida)
Den har og dekker et areal på 12,03 km².
Kostas Manolas
Kostas Manolas (gresk: Κώστας Μανωλάς; født 14. juni 1991) er en gresk fotballspiller som spiller for Olympiakos.
Han har tidligere spilt for de greske klubbene Thrasyvoulos, AEK Athen og Olympiakos. Han er nevøen til den greske fotballegenden Stelios Manolas.
Landslaget
Han ble tatt ut i bruttotroppen til VM 2010 i Sør-Afrika, men han ble ikke tatt ut i 23-manns troppen. Han representerte Hellas i VM i Brasil 2014.
Meritter
AEK Athen
Unn Therese Omdal
Unn Therese Omdal (tidligere Omdal Sørensen ) (født 29. juni 1977 i Egersund) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Hun var varaordfører i Eigersund kommune i perioden 2011–2015.
Politiske verv
Unn Therese Omdal har vært folkevalgt i Eigersund siden 2003. Hun har vært medlem av formannskapet, kommunestyret, levekårsutvalget, administrasjonsutvalget og Dalanerådet. Høsten 2019 ble hun valgt inn i kommunestyret for sin femte periode og sitter fra høsten 2020 også i kommunens kontrollutvalg.
I perioden 2005–2009 var hun Rogaland Arbeiderpartis første vararepresentant på Stortinget (med etternavnet Sørensen). Ved stortingsvalget 2013 stod hun på femteplass på Arbeiderpartiets liste for Rogaland, og var andre vararepresentant til Stortinget fra 2013–2017. Hun møtte i alt 153 dager.
Omdal ble i 2014 oppnevnt til styret i Helse Stavanger. Hun har hatt flere andre styreverv og organisatoriske verv, blant annet som nestleder i Rogaland Arbeiderparti og leder av Kvinnenettverket i Rogaland Arbeiderparti i fem år.
Utdannelse og yrkesliv
Omdal er utdannet statsviter, med hovedfag i sammenliknende politikk fra Universitetet i Bergen. Hun har også studert psykologi, historie og journalistikk. Hun har vært lærer ved Dalane videregående skole og arbeider per 2021 som jobbkonsulent på arbeidsinkluderingsbedriften AKS (Arbeid Kompetanse Service) i Egersund.
Unn Therese Omdal har skrevet boka Diagnose: Flink pike, som ble gitt ut i 2018 på Jæren forlag. Hun holder kurs og foredrag om mindfulness og stressmestring, kommunikasjon og hersketeknikker.
Frode Fjeldsbø
Frode Fjeldsbø (født 31. mai 1964) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet.
Han ble innvalgt i kommunestyret i Gjesdal kommune høsten 2011 og fikk da vervet som varaordfører. Han ble valgt til ordfører i 2013, etter at daværende ordfører Olaug Vervik Bollestad ble valgt inn på Stortinget. Han ble gjenvalgt som ordfører etter kommunestyrevalga i 2015 og 2019.
Fjeldsbø er utdanna cand.polit. Han har arbeidet mye med døve/hørselhemma. Av yrke er han høgskolelektor og studieleder ved Diakonhjemmet Høgskole i Rogaland.
Han var leder i Ålgård fotballklubb i seks år fram til 2009.
Cutler Bay (Florida)
Cutler Bay er en amerikansk by som ligger i Miami-Dade County i Florida.
Daneja Grandovec
Daneja Grandovec (født 2. juli 1984) er en slovensk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Hun representerte Slovenia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ikke fullførte maratonløpet.
Klostergata (Oslo)
Klostergata (1-3, 2-6) er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Gateløpet er delt i to av jernbanelinjen gjennom området (Hovedbanen, Gjøvikbanen og Gardermobanen). En sørlig del går mellom St. Halvards gate og Arups gate. Så går en fotgjengerundergang under jernbanen og videre til Schweigaards gate ved Harald Hårdrådes plass. På nordsiden av plassen fortsetter gaten til en snuplass ved Nonnegata og Jarlegata.
Navnet ble vedtatt i 1885 og henspiller på Olavsklosteret, som er (eller var) ikke så langt unna. I 1866–79 ble det samme navnet brukt om den delen av Schweigaards gate som er mellom Grønlandsleiret og Tøyenbekken. Alle adresser knyttet til gaten er i stykket nord for Schweigaards gate.
Jon Olav Runestad
Jon Olav Runestad (født 7. juli 1963) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var varaordfører i Finnøy kommune fra 2011 til 2015.
Etter Finnøys sammenslutning med Rennesøy og Stavanger er Runestad (per 2020) nestleder i Finnøy kommunedelsutvalg.
Runestad er grønnsakprodusent med særlig vekt på tomat.
École centrale de Nantes
École centrale de Nantes er en fransk grande école som uteksaminerer ingeniører vest i Frankrike (Nantes), og som er medlem av France AEROTECH.
Utveksling & doble grader
Flere svenske tekniske høyskoler har utveksling med École Centrale de Nantes. Spesielt interessant er kanskje nettverket, som etter en toårig utveksling gir rett til en eksamen også fra den utenlandske høyskolen.
Brakel
Brakel er en kommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.
Ostryjodden
Ostryjodden er et nes som stikker ut av isbremmen langs kysten av Dronning Maud Land. Neset danner vestsiden av innløpet til Leningradbukta. Det ble kartlagt av Den sovjetiske antarktisekspedisjonen i 1959 og navngitt Mys Ostryj (Vinkelneset).
Svømming under Sommer-OL 2012 – 4 x 100 meter medley stafett kvinner
4 x 100 meter medley stafett for damer under sommer-OL 2012 fant sted 3. og 4. august i London Aquatics Centre.
Evergem
Evergem er en kommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.
Fakultet for samfunns- og utdanningsvitenskap
Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsatte med små endringer i 2016, samtidig som det ble arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt var klart 1. januar 2017.
Fire av instituttene fra Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse (SVT) videreføres uendret i nye institutt. To institutter er resultat av større og mindre fusjoner mellom SVT- og tidligere HiST-institutter.
Fakultetets dekan for perioden 2021–2025 er Tine Arntsen Hestbek.
Institutter fra 1. januar 2017
Dette fakultetets institutter omfatter bare enheter og faggrupper ved dagens (=2016) NTNU i Trondheim og tidligere HiST.
De sju SU-instituttene ligger i størrelsessjiktet fra om lag 18 til 250 årsverk.
Forkortelser i listen nedenfor: FHS=Fakultet for helse- og sosialvitenskap; FLT=Fakultet for lærer- og tolkeutdanning; FT=Fakultet for teknologi; NT=Fakultet for naturvitenskap og teknologi; SVT=Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse
Finland under Vinter-OL 1936
Finland under Vinter-OL 1936. Nitten sportsutøvere fra Finland, alle menn, deltok i fem sporter under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. De deltok i langrenn, kunstløp, skihopping, skøyter og kombinert. Finland kom på fjerdeplass med en gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer.
NM i kickboksing 2004
NM i kickboksing 2004 ble arrangert 2.-4. april i Arendal.
Tell Berna
Tell Schirnding Berna (født 24. juli 1891, død 5. april 1975) var en amerikansk friidrettsutøver.
Berna ble olympisk mester i friidrett under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant 3000 meter lagløp. USA vant finalen foran Sverige og Storbritannia. Det var fem løpere på hvert lag men kun plasseringene til de tre beste hadde betydning i sammendraget. Det laget som fikk lavest score på de tre raskeste løperne vant konkurransen. Berna var raskest (1) de andre på laget var Norman Taber (3), George Bonhag (5), Abel Kiviat og Henry Louis Scott. Gull: USA 9, sølv Sverige 13 og bronse Storbritannia 23.
Johan Ellefsen
Johan Ellefsen er navnet til flere personer:
North Fort Myers (Florida)
North Fort Myers er en amerikansk by som ligger i Lee County i Florida.
Den har og dekker et areal på 140,94 km².
Kim Mulkey
Kimberly «Kim» Duane Mulkey (født 17. mai 1962 i Santa Ana i California), amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles. Mulkey ble olympisk mester i basketball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det amerikanske laget som vant basketballturneringen for damer foran Sør-Korea og Kina.
Det var seks nasjoner som deltok i basketballturneringen for damer. En innledende enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i den innledende runden og Sør-Korea ble nummer to. De to lagene møttes i finalen og USA vant med 85-55 og var dermed olympiske mestere i basketball.
Honduras under Sommer-OL 2016
Honduras deltok under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016.
Svømming
Honduras mottok en invitasjon fra FINA til å sende to svømmere (en mann og en kvinne) til olympiaden.
Nicaragua under Sommer-OL 2016
Nicaragua deltok under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 400 meter hekk menn
400 meter hekk for menn var en del av friidrett under Samveldelekene 2018, og ble arrangert på Carrara Stadium fra 10. til 12. april 2018.
Kyron McMaster vant øvelsen, og ble med det den første utøveren fra De britiske Jomfruøyer som vant en gullmedalje under Samveldelekene.
Gavere
Gavere er en kommune i den belgiske provinsen Øst-Flandern.
Margot Robbie
Margot Elise Robbie (født 2. juli 1990 i Dalby i Australia) er en australsk skuespillerinne, kjent fra filmer og serier som Pan Am (2011), About Time (2013), The Wolf of Wall Street (2013), Suite française (2014), Suicide Squad (2016) og Barbie (2023).
Hun ble født i Dalby i Australia, men flyttet som ung til Gold Coast. Faren hennes (Doug Robbie) forlot henne, moren (Sarie Kessler) og de tre søsknene da hun var liten. Som ung tilbragte hun mye av tiden sin på besteforeldrenes gård.
For rollen som Naomi Lapaglia i The Wolf of Wall Street ble hun nominert til flere priser, og den regnes som hennes gjennombruddopptreden.
Margot Robbie ble også veldig kjent etter hun spilte rollen som Barbie i den store Barbie filmen som kom ut 21. juli 2023.
Daniela Cârlan
Daniela Cârlan (født 18. september 1980) er en rumensk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ikke fullførte maratonløpet.
Siri Klokkerstuen
Siri Klokkerstuen (født 22. juni 1959) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Etne kommune fra 2015 til 2019.
Klokkerstuen blei første gang valgt inn i kommunestyret i 1999. Hun var varaordfører 2003–2007 og 2011–2015. I perioden 2011–2019 var hun også innvalgt i Hordaland fylkesting.
I perioden 2009–13 var hun sjette vararepresentant til Stortinget for Arbeiderpartiet i Hordaland.
Klokkerstuen er lærer av utdannelse og har tidligere arbeidet som rådgiver ved Enge skule.
Edwin Chadwick
Edwin Chadwick (født 24. januar 1800, død 6. juli 1890) var en engelskmann kjent for sine sosiale reformer, eksempelvis the Poor Laws, arbeidet for bedre sanitetsforhold og for hans engasjement for å bedre folkehelsen i Storbritannia.
Tidlig liv
Edwin Chadwick ble født den 24. januar 1800 på Longsight, nær Manchester, til James Chadwick. Edwins mor døde da han var et lite spedbarn som ennå ikke var navngitt. James Chadwick underviste i musikk og botanikk til blant annet forskeren John Dalton, som også ble ansett som en liberal politiker. Edwin Chadwick ble tidlig eksponert for politiske og sosiale ideer fra sin far og sikkert andre han kom i kontakt med.
I en alder av 18, besluttet Chadwick seg for å starte en karriere innen juss, og etter privat undervisning, hjelp fra faren og en hel del selvlæring, gjennomførte han en læretid på et advokatkontor. I 1823 ble Chadwick innrullert i juss på The Temple i London. Den 26. november 1830 ble han ferdig med studiet og ble en «barrister», en form for domstolsadvokat.
Etter dette forsøkte han å livnære seg av litterære arbeid, der han for eksempel skrev verket «Applied Science and its place in Democracy». Han ble venner med to av de ledende filosofene på den tiden, John Stuart Mill og Jeremy Bentham. Sistnevnte engasjerte ham som litterær assistent og etterlot ham en stor arv. Han ble også kjent med legene Thomas Southwood Smith, Neil Arnott, og James Kay-Shuttleworth. Påvirkningen hans venner hadde på ham og hans engasjement, gjorde at han begynte å vie tiden sin med å arbeide mot sosiale reformer, spesielt når det kom til folkehelsen. I 1832 begynte Chadwick på sin vei for å gjøre forbedringer i sanitære og helsemessige forhold.