cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Husene ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom
Gudrik Griffing
Gudrik Griffing ble født i et forblåst heilandskap som er kjent for å oppfostre harde og grove skotske fjellboere. I god tro mot sin oppvekst, priset Griffing mot, bestemthet og hjerte over alle andre kvaliteter. Hans eneste kjente relikvie er sverdet Harry brukte for å drepe basilisken i Harry Potter og Mysteriekammeret. Sverdet blir holdt på kontoret til rektoren, Albus Humlesnurr frem til bok syv, da det blir brukt til å ødelegge malacruxer.
Griffing var opprinnelig en god venn av Salazar Smygard.
«Gudrik» er et anglosaksisk navn som betyr «han som regjerer med Gud» eller «han som regjerer godt». Dette gir tillit til påstanden om at Griffing var den uoffisielle lederen av de fire grunnleggerne. En griff (på englesk griffin), er et fabeldyr med forben, hode og vinger av ørn og hale, bakben og motet til en løve. Siden mot er det løver kjent for, er det logisk at Griffing, som satte pris på mot, valgte å bruke løvedelen fremfor ørnedelen av dyret som symbol for Griffing huset.
Harrys foreldre bodde i Gudriksdal, som ble oppkalt etter Gudrik Griffing.
Helga Håsblås
Håsblås krus ble benyttet av Fyrst Voldemort som en malacrux.
Rasla Ravnklo
Rasla Ravnklo ble født 22. januar i en trang dal. Ravnklo var en god venn av Helga Håsblås. Ravnklo ble berømt for sin utrolige kreativitet, og det sies at det var hun som tenkte ut og utformet planene for de bevegelige trappene og etasjene i Galtvort. Ravnklo-huset har derfor medlemmer med en skarp hjerne, visdom og dyktighet.
Ravnklo blir beskrevet som vakker, en egenskap medlemmene ved huset tilsynelatende har arvet. Harry Potter, Perry Wiltersen, Tommy Ding og Nilus Langballe har alle blitt forelsket i jenter fra Ravnklo,(Gulla ble forelsket i Mikkel Kroken fra Ravnklo) og da elevene fra Beauxbaton, anført av den vakre Fleur Delacour, ankom Galtvort, satt de seg ved Ravnklobordet.
Salazar Smygard
Uenigheten mellom Griffing og Smygard om hvorvidt man skulle tillate gompefødte ved skolen ble så opphetet at Smygard til slutt forlot de andre, men ikke før han lagde sitt eget lille rom ved skolen, nemlig Mysteriekammeret, under innsjøen. Siden han visste at alle hans etterkommere ville kunne snakke ormtunge, plasserte han en basilisk (en gigantisk slange som kun ormtunger kan kontrollere) i kammeret, og antok at en av hans etterkommere ville kunne bruke den til å rense skolen for urene studenter. Til slutt var det hans siste gjenværende etterkommer, Tom Dredolo Venster, som oppdaget kammeret og slapp løs basilisken (som resulterte i at Venster tok livet av sitt første offer mens han fortsatt var ved skolen, nemlig Stønne-Stina).
Smygard er den eneste grunnleggeren man har fått en slags detaljert fysisk beskrivelse av. Hans statue i Mysteriekammeret avbilder en mann som ser «eldgammel og apeliknende ut, med et langt tynt skjegg som går nesten helt ned til bunnen av hans feiende kappe».
Salazar Smygards familietre
Salazar Smygard |                           |                            :                            :                            |                            |                      Dredolo Mørch _____|__________                      |              | Tom Venster Sr. + Miseria Venster    Morfus Mørch |                                                Tom Dredolo Venster (Voldemort Den Store)
Se også
Τοποθεσίες της σειράς Χάρι Πότερ Hogwarts Zweinstein Hogwart
Stuart Townsend
Stuart Townsend (født 15. desember 1972) er en irsk skuespiller og regissør.
Townsend studerte ved Gaiety School of Acting i Dublin der han fikk sin ikke-profesjonelle scenedebut i skolens produksjon av Colin Teevan's Tear Up The Black Sail i 1993. Hans profesjonelle scenedebut var i True Lines fra 1994, regissert av John Crowley. I 1997 fikk Townsend en ledende rolle i den britiske filmen Shooting Fish.
Påskelabyrinten
Påskelabyrinten er en norsk radiosendt spørrekonkurranse som har gått på NRK Radio siden 1987. Programmet er en geografisk spørrelek der innringerne skal gjette på forskjellige steder basert på den informasjonen som programleder gir. Programmet blir sendt på P1 i påsken og har blitt ledet av Viggo Valle siden oppstarten. Siden 2009 har det også vært en versjon av Påskelabyrinten på nettsidene til NRK.
Crossmaster (sykkel)
Crossmaster var en sykkelmodell for gutter som DBS lagde for å lansere DBS-merket på det svenske markedet tidlig på 1960-tallet. Den hadde lang sadel og bredt styre likt det speedway-motorsykler hadde. Sykkelen la grunnlaget for den populære Apache-sykkelen DBS kom til å produsere i neste tiår.
Påskelabyrinten
Påskelabyrinten er et av NRKs mest populære programmer i radio, med rundt en million lyttere hvert år. . Siden oppstarten har programmet stilt mer enn 2000 quizspørsmål.
I 2010 hadde programmet nesten 900,000 daglige lyttere og en markedsandel på 72 %. Tallene for 2017 var 763,000 og en markedsandel på 70 %.
Påsken 2021 ble programmet for første gang sendt på tv i tillegg til at det gikk på P1 og P1+.
Kjenningsmelodien er «L-Dopa» med Maynard Ferguson. «Karis-Pers polska» med Sven Nyhus' orkester var et annet fast, musikalsk innslag. I 2020 ble «Karis-Pers polska» spilt inn på nytt med P. A. Røstads orkester.
Opplegg
Selve programmet er en geografispørrekonkurranse, hvor deltagerne skal finne fram til nye reisemål ved hjelp av informasjonen som er gitt. Når man ikke klarer flere spørsmål, kommer neste deltaker inn. I de første årene ble de deltakerne som hver dag (mandag – fredag) klarte flest spørsmål, med i finalen på påskeaften.
Senere er dette blitt endret til at de tre beste totalt gjennom de fem innledende sendingene etter hvert som konkurransen skrider frem i den stille uke, til slutt vil stå igjen som finalister som i en avgjørende finale påskeaften. Også her gjelder samme regler; hvis man ikke kan svare, går turen til neste deltaker, men her kan man komme inn igjen hvis de andre også bommer. Hvis alt går etter planen vil man nå målet og premien litt før klokka 11 påskeaften.
Telefonnummeret deltakerne skal ringe inn til var 815 21 031 og ble i 2023 endret til 23 04 10 00.
Their Satanic Majesties Request
Their Satanic Majesties Request er et album av The Rolling Stones, utgitt i desember 1967.
Musikalsk skiller albumet seg tydelig fra andre utgivelser av The Rolling Stones ved at det er sterkt inspirert av psykedelisk rock. Albumet huskes kanskje spesielt for at det hadde et 3-D bilde på fremsiden på første utgave i 1967.
Innspillingen av Their Satanic Majesties Request tok forholdsvis lang tid av flere grunner. 12. februar 1967 ble både Keith Richards, Mick Jagger og Brian Jones arrestert for besittelse av marihuana. De to førstnevnte ble idømt henholdsvis ett års og tre måneders fengsel, men ble til slutt løslatt etter tre dager. At produsenten Andrew Loog Oldham gav seg, bidro også til å forsinke prosjektet. Mick Jagger i 1967:
"We were doing practically everything ourselves anyway. I'm fed up with arrangers and people. We've done all the music ourselves. It's just another album. It's different from the others we've done and it's different from the next we will do."
Som et psykedelisk forvarsel på albumet ble singelen «We Love You» utgitt i august 1967. Their Satanic Majesties Request er overgangen til at alle album fra da av skal ha samme sporliste i Storbritannia og USA. Noe som betyr at det som blir utgitt som singel i Storbritannia, heller ikke kommer på albumet i USA.
Bill Wyman fikk for første og eneste gang med en av sine låter på et Rolling Stones-album. «In Another Land» var hans komposisjon, og han sang også låten på utgivelsen. I bakgrunnen kan man høre Ronnie Lane og Steve Marriott fra The Small Faces. «In Another Land» ble utgitt som singel en uke før albumet kom ut, men da som en Bill Wyman solo singel. Snorkingen som avslutter «In Another Land» er ikke med på singelversjonen.
«She's a Rainbow» ble utgitt som singel tre uker senere med B-siden «2000 Light Years from Home». Selv med to av de beste sangene fra albumet, gikk ikke singelen høyere enn 25.-plass på begynnelsen av 1968. Da hadde Stones fått ny produsent og en ny start.
Their Satanic Majesties Request nådde tredjeplass på hitlistene i Storbritannia og andreplass i USA, tross lunken kritikk. , og i Norge toppet Sven-Ingvars' Bästa og hindret listetoppen i januar 1968.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.
Ochyroceratidae
Ochyroceratidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Haplogynae i gruppen Araneomorphae.
Utseende
Knøttsmå til små (0,6-3 mm) edderkopper med seks øyne, der de fire midterste danner en tverr-rad, de to ytterste står noe lenger tilbake. Bakkroppen er avlang, spinnvortene relativt store. Hannenes sekundære kjønnsorganer (pedipalper) er forholdsvis komplekse. Noen langbente arter kan ligne på familien Pholcidae.
Levevis
Disse edderkoppene lever på bakken i skog, eller i huler. De bygger små, mattelignende nett på mørke og fuktige steder, for eksempel mellom løvstrø, inntil døde stokker og lignende. Hunnen bærer vanligvis eggene med seg i chelicerene inntil de klekker. Denne tropiske familien danner et økologisk motstykke til familien Linyphiidae i kaldere områder. I alle fall én art i slekten Theotima er parthenogenetisk. Denne arten kan finnes i tettheter på flere hundre individer per kvadratmeter i tropisk regnskog i Mellom-Amerika.
Utbredelse
Familien er tropisk og finnes i Sør- og Mellom-Amerika, sentrale deler av Afrika, i Sørøst-Asia og på en del øyer i Stillehavet.
Jim Walsh
James Patrick Walsh (1930–1976) var en amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Walsh ble olympisk mester i basketball i OL 1956 i Melbourne. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var fjerde gangen som basketball sto på det olympiske programmet, femten lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 22. november til 1. desember. USA vant semifinalen over Uruguay med 101-38 og i finalen vant laget med 89-51 over Sovjetunionen. Walsh spilte alle åtte kampene og scoret 73 poeng for USA i OL-turneringen.
Andreas Hagen
Andreas Hagen (født 9. februar 1924 i Våler, død 29. september 2011) var en norsk journalist og redaktør. Hagen begynte som journalist i Østlendingen i 1954. Deretter var han ansatt i Nationen fra 1957 til 1968, før han kom tilbake til Østlendingen hvor han var sjefredaktør fra 1968 til 1994.
Bergö
Bergö er en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde innbyggere i 1970. Bergö var en svenskspråklig kommune (99,4 % svensktalende i 1960).
Kommunene Bergö og Petalax ble slått sammen med Malax i 1973.
Bergö er en øy i Kvarken rundt 25 km sørvest for Vasa.
Jamtamot
I uken omkring den 12. mars da Jamtamot ble avholdt, den såkalte Motsuken, holdt samtidig Jämtlands største marked hus på Frösön, en møteplass for handelen mellom Norge og Sverige. Jamtamots markedsfunksjon levde videre gjennom århundrene under navnet Gregoriemarknaden. Den flyttet i 1798 inn til den i 1786 grunnlagte byen Östersund og eksisterte siden helt fram til 1914.
I 1986, i forbindelse med byens 200-årsjubileum, ble Gregoriemarknaden gjenopplivet i Östersund, og den har siden da blitt holdt hvert år i mars.
Jimena
Jimena er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 1,249 innbyggere (2021).
Fredrik Böök
Martin Fredrik Christofferson Böök (født 12. mai 1883 i Kristianstad, død 2. desember 1961 i Lund) var en svensk litteraturhistoriker og -kritiker.
Liv
Han vokste opp i en håndverkerfamilie i Skåne, og begynte alt som skolegutt å skrive i avisene. Han begynte også tidlig som litteraturkritiker. I 1903 ble han fil.kand. fra Lunds universitet. Han ble dosent i litteraturhistorie i 1907 og fikk doktorgraden året etter. Fra 1920 til 1924 var han professor i litteraturhistorie i Lund, og fra 1923 til 1925 sjef for Svenska Dagbladets kulturavdeling. Fra 1926 var han sjef for avisens litteraturavdeling.
Böök utga to store monografier om Esaias Tegnér og Erik Johan Stagnelius. Som utgiver ga han ut Geijers Minnen, Stagnelius' Samlade skrifter, Tegnérs Samlade skrifter og Almquists Samlade arbeten. Ved siden av litteraturhistorien og -kritikken skrev han en rekke reiseskildringer, både fra Sverige og utlandet. Han utga også egne skjønnlitterære arbeider, hvor motivene er hentet fra Skåne.
I 1909 deltok han i den såkalte Strindbergsfeiden på Verner von Heidenstam og Sven Hedins side. Før og under andre verdenskrig uttalte Böök seg til fordel for det nazistiske Tyskland. Etter krigen trakk han seg tilbake fra aktuell skjønnlitteratur og politikk og konsentrerte seg om litteraturhistoriske arbeider.
Jaroslav Khartsyz
Jaroslav Serhijovytsj Khartsyz (ukrainsk: Ярослав Сергійович Харциз, født 7. mai 1997) er en ukrainsk bokser.
Han representerte Ukraina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Moderne R&B
Moderne R&B, (Contemporary R&B), (også kjent som nåtids R&B, samtids-R&B eller bare R&B) til 1990 kalles Black music musikkgenre avledet fra post-discon og kombinerer elementer av soul, funk, pop, rhythm and blues, gospel (og etter 1986) hiphop. Forkortelsen «R&B» stammer fra 1940-årene rhythm and blues-musikk, men den har bare en indirekte forbindelse med moderne R&B når det gjelder stilopprinnelse. Innkludert hiphop er R&B den største sjangeren i USA, med 25,1 % lyttere av den amerikanske befolkningen. Blant norske R&B-artister er det mulig å nevne Arshad Maimouni, Unge Ferrari, JNS, Louam, og Philip Emilio. Eksempel på andre R&B-artister er Ella Mai, H.E.R og Mahalia.
Karakteristisk stil
Moderne R&B har en polert stil med opptak og produksjon, trommebaserte rytmer og en jevn, ekstravagant stilbehandling. Sangmusikk er av stor betydning i moderne R&B. Sangerne er ofte kjent for bruk av melisme, populært av sangere som Michael Jackson, R. Kelly, Stevie Wonder, Whitney Houston og Mariah Carey. Elektroniske påvirkninger blir stadig mer populære, og bruken av hiphop- og dance-inspirerte slag er typisk.
Vincenzo Fagiolo
Vincenzo Fagiolo (født 5. februar 1918 i Segni i Italia, død 22. september 2000 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var først erkebiskop av Chieti 1971–1984, og senere bl.a. president for Det pavelige råd for tolkning av lovtekster 1990–1998.
Han ble kreert til kardinal i 1994 av pave Johannes Paul II.
Markus Jonsson
Jonsson har en fortid fra Öster, AIK og greske Panionios.
Kommunehelsa
Folkehelseprofiler
Folkehelseprofilene er unike rapporter for alle landets kommuner og fylker, og for bydelene i Oslo, Bergen, Stavanger og Trondheim. Profilene inneholder tre hovedelementer: hovedtrekk i kommunens folkehelse, utdypning og illustrasjoner av utvalgte temaområder og et grafisk folkehelsebarometer. Profilene gir de store linjene for hver kommune, og må tolkes i lys av kunnskap om lokale forhold.
Statistikkbank
Kommunehelsa statistikkbank inneholder datagrunnlaget for folkehelseprofilene for kommuner og bydeler. Per februar 2020 var det ca. 85 indikatorer (datasett), og nye indikatorer utvikles jevnlig. Det er mulig å gjøre oppslag og fordype seg i spesielle problemstillinger, ved å lage egne tabeller og grafer. Utvalgte data kan så eksporteres til regneark (Excel) eller PDF. Man kan lage bokmerker/lenker til spesielle oppslag, eller legge tabeller/grafikk på sin egen nettside med levende lenker ("embedding", med iframe-teknologi).
Forklaringer og dokumentasjon
På Kommunehelsas hovedside (under www.fhi.no) er det samlet en rekke artikler som veileder i bruk og tolkning av dataene. Hovedsiden hadde per februar 2020 tittelen "Folkehelse i kommunene". Inne i Statistikkbanken har hver indikator (hvert datasett) en forklaring og definisjon av indikatoren, under fanen "Definisjoner".
Fakta og nyheter
Folkehelseinstituttet publiserer på sitt nettsted Folkehelserapporten-Helsetilstanden i Norge, som gir et bilde av helse, sykdom og risiko for sykdom i den norske befolkningen. I tekst, tabeller og diagrammer belyses status, utviklingstrekk og helseforskjeller i befolkningen på mange ulike temaområder. Folkehelserapporten har for en stor del erstattet de tidligere "faktaark med helsestatistikk". Rapporten er basert på flere datakilder, og trekker inn resultater fra forskning ved Folkehelseinstituttet eller andre steder. Diagrammene som benyttes i rapporten er for en stor del basert på data fra Norgeshelsa (se nedenfor).
Folkehelseinstituttet publiserer også nyhetsartikler om statistikk fra egne helseregistre, samt enkelte andre meldinger om helsestatistikk. Slike nyhetsartikler ligger under det aktuelle temaet (f.eks. psykisk helse).
Data for helseregioner og fylker
Norgeshelsa er et søster-nettsted til Kommunehelsa statistikkbank, med data på lands-, helseregion- og fylkesnivå, og et litt annet utvalg av emner. Der finnes en statistikkbank av liknende type som Kommunehelsa, hvor datagrunnlaget for folkehelseprofilene for fylkene er presentert. Se lenke nedenfor.
Utvikling
Kommunehelsa ble lansert første gang i januar 2012. Datagrunnlaget oppdateres løpende (én gang i året per indikator), og folkehelseprofilene oppdateres årlig (i første kvartal).
Programvare
Kommunehelsa statistikkbank er laget med programsystemet Nesstar, levert av Norsk senter for forskningsdata. Første utgave ble publisert med versjon 4.0 av Nesstar.
Folkehelseprofilene er laget med rapportgeneratoren Microsoft SQL-Server Reporting Services, fra data og tekster i en SQL-database. Rapportmalene og tilhørende redigeringsverktøy er laget av Folkehelseinstituttets IT-avdeling.
Data bestilles fra mange kilder, og bearbeides i statistikkprogrammene R og Stata før de publiseres til statistikkbankene og lastes opp til SQL-databasen.
Lykkeland (TV-serie 1983)
Lykkeland er en svensk-norsk miniserie som gikk på NRK i 1983. Serien handlet om livet den svenske revyskuespilleren Ernst Rolf. Serien ble regissert av Christian Lund. Manuset ble skrevet av Kjell Sundstedt. Musikkarrangementene var ved Egil Monn-Iversen.
SVT sendte den 5.–7. januar 1984
Dag Dolmen
Dag Dolmen (født 1947) er en norsk zoolog og herpetolog.
Han ble ansatt ved Vitenskapsmuseet i midten av 1970-årene og fikk etterhvert stillingen som førsteamanuensis. I 1982 tok han en doktorgrad på amfibier.
Hans forskningsområder har vært Herpetologi, biogeografi og bevaringsbiologi. Han har blitt regnet som den fremste amfibieforskeren i Norge.
I 2008 utgav han boka Norske amfibier og reptiler. Han er medforfatter på Naturvitenskap og kristendom (1993).
Paratrachys
Paratrachys er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Levevis
De voksne billene besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia og Australia.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger.
Kjellervolla skole
Kjellervolla skole er en ungdomsskole som ligger i Lillestrøm i Lillestrøm kommune i Viken. Skolen ble etablert i 1964, og har idag ca. 477 elever fordelt på tre trinn.
De gamle skolebygningene ble oppført i 1964, og var da en av de første nye ungdomsskolene i Norge som ble bygd etter innføringen av 9-årig grunnskole. Dagens skolebygning ble oppført mellom 1999 og 2001 og er 6792 m² stor, og kun gymsalen står igjen etter gamle Kjellervolla skole. Skolen ble tildelt Skolebyggprisen for 2001.
I 2021 flytter Kjellervolla inn i nytt bygg i Sophie Radichs vei, og blir Sophie Radich skole. Det nåværende skolebygget vil blir brukt som en barneskole.
Fenner Brockway
Archibald Fenner Brockway, baron Brockway, of Eton and Slough in the Royal County of Berkshire, (født 1. november 1888 i Calcutta i Britisk India, død 28. april 1988 i Hertfordshire i England) var britisk journalist, publisist og politiker tilhørende Independent Labour Party (ILP) og Labour Party, som med avbrudd var parlamentsmedlem i seksten år i House of Commons. Han ble i 1964 life peer og dermed med grunnlag i Life Peerages Act 1958 medlem av House of Lords.
Som pasifist og atomvåpenmotstander var han i 1958 en av grunnleggerne av fredsbevegelsen Campaign for Nuclear Disarmament (CND).
Liv og virke
Mens han gitt på School for the Sons of Missionaries, som da var i Blackheath i London (nå Eltham College) fra 1897 til 1905, utviklet han interesse for politikk. Rundt 1908 ble Brockway vegetarianer.
Etter endt skolegang ble han journalist og skrev for aviser og tidsskrifter som blant annet The Quiver, Daily News og ikke minst Christian Commonwealth. Derved kom han i kontakt med mange av tidens radikalere, som Bernard Shaw, Edward Carpenter, H.G. Wells ogd William Crawford Anderson. I 1907 ble Fenner Brockway medlem av Independent Labour Party (ILP) og besøkte jevnlig Fabian Society.
Han ble redaktør for The Labour Leader (ILPs avis, senere kalt New Leader) og var i 1913 blitt overbevist pasifist. Han var motstander av britisk inntreden i første verdenskrig og var som redaktør av Labour Leader tydelig i sin kritikk. Den 12. november 1914 publiserte han en appell til menn i militær alder om å slutte seg til ham og danne No-Conscription Fellowship (NCF) som skulle kjempe mot at regjeringen eventuelt skulle innføre verneplikt i Storbritannia. Blant andre som støttet NCF var Bertrand Russell, Philip Snowden, Robert Smillie, C.H. Norman, William Mellor, Arthur Ponsonby, Guy Aldred, Alfred Salter, Duncan Grant, Wilfred Wellock, Maude Royden, Max Plowman, John Clifford, Cyril Joad, Alfred Mason, Winnie Mason, Alice Wheeldon, William Wheeldon, John S. Clarke, Arthur McManus, Hettie Wheeldon og Margaret Storm Jameson.
Mens han satt fengslet hadde Katharine Glasier overtatt som sjefredaktør i The Labour Leader. Dermed kunne Brockway konsentrere seg om arbeidet som organisator av India League, en organisasjon som arbeidet for Indias uavhengighet. Fra 1926 til han ble avløst av Arthur Ponsonby i 1934 var han også formann for anikrigsbevegelsen (War Resisters’ International).
Under generalstreiken i 1926 ble han sjefredakrør for The British Worker, avisen for TUC (Trades Union Congress). I 1926 ble han dessuten etterfølger etter H. N. Brailsford som sjefredaktør for New Leader (tidligere The Labour Leader) og hadde vervet frem til han ble avløst av John Paton i 1931.
Ved underhusvalget den 30. mai 1929 ble Brockway - nå medlem av Labour på grunn av partisammenslåing - valgt til underhuset for Labour Party for valgkretsen Leyton East. Han var imidlertids motstander av Ramsay MacDonalds regjeringsdannelse den 25. august 1931, og tapte sitt mandat ved valgene 27. oktober 1931. Få måneder etter skilte ILP og Labour Party ad, og Brocxkway ble ILPs leder fra 1931 til han ble avløst av James Maxton i 1933, skjønt han forsatte i partiledelsen.
Tidlig i 1930-årene begynte han å revurdere pasifismens muligheter som motvekt mot Francisco Franco i Spania og Adolf Hitler i Tyskland. I 1936 var han blant dem som støttet de internasjonale brigader i den spanske borgerkrig og besøkte sommeren 1937 Barcelona der han traff George Orwell, som deltok i borgerkrigen for Partido Obrero de Unificación Marxista (POUM). Han traff også blant andre politikeren Francisco Largo Caballero.
Holdningsendringen innebar videre at han støttet Storbritannias deltakelse i annen verdenskrig.
Ved valget 23. februar 1950 ble han Labour-MP for Eton and Slough. I Underhuset tilhørte han den venstreorienterte Tribune Group under ledelse av helseminister Aneurin Bevan, skjønt var av annen oppfatning enn Bevan vedrørende kjernevåpen. I 1958 var Brockway sammen med Bertrand Russell, Victor Gollancz, John Boynton Priestley, John Collins og Michael Foot grunnlegger av fredsbevegelsen Campaign for Nuclear Disarmament (CND).
Hans venstreorienterte synspunkter svekket velgeroppslutningen slik at han - tvert i mot den landsomfattende trend - tapte sitt sete ved valget 15. oktober 1964 til den konservative kandidaten, Anthony Meyer.
Deretter var han formann for bevegelsen for kolonienes frihet (Movement for Colonial Freedom) og organiserte som dette blant annet med Barbara Castle, Anthony Greenwood og Tony Benn en kampanje mot apartheid i Sør-Afrika. Han engasjerte seg også mot Vietnamkrigen og for nedrustning (World Disarmament Campaign).
Ystrad Mynach
Ystrad Mynach er en by i grevskapsdistriktet Caerphilly i Wales, omkring 8 km nord for Caerphilly.
Byen har omkring 10 000 fastboende, men i tillegg kommer over 12 000 studenter knyttet til Ystrad Mynach College, en høyskole som ble opprettet i 1959 for å utdanne lokale gruvearbeidere. Det er nå ikke noen gruvedrift i dalen etter at den siste gruven, Penallta Colliery, stengte.
Byen har en jernbanestasjon fra 1890 og flere gamle puber.
Blant kjente borgere finner man kunstnerne Gwynfor Roberts og Ken Burrows.
Chile under Vinter-OL 1964
Chile under Vinter-OL 1964. Fem sportsutøvere, alle menn, fra Chile deltok i alpint under Vinter-OL 1964 i Innsbruck i Østerrike. Chile, som deltok for femte gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 44.-plass i storslalåm.
Teateråret 1985
Teateråret 1985 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1985.
Michael Huang Woze
Michael Huang Woze (født 8. september 1902 i Ping'anqiao i Chengdu i Sichuan i Kina, død 22. mars 2004) var katolsk biskop av Nanchong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Han var også kjent under havnet Huang Duguang.
Han var sogneprest i Suining, 55 km sørvest for Nanchong, etter at religionene fikk lov til å organisere seg igjen i 1980-årene.
Han ble bispeviet uten pavelig mandat den 31. juli 1989, med biskop Matthias Duan Yinming av Wanxian som hovedkonsekrator.
Da han døde i en alder av 98 år, var han «den åpne kirke»s eldste biskop. I den katolske «undergrunnskirke» var det da en enda eldre biskop i live, Joseph Meng Ziwen av Nanning (102 år).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Skoleelva
Skoleelva er ei elv i Båtsfjord kommune i Finnmark. Den har utspring ved Midtfjellet på fjellvidda Basečearru mellom Båtsfjorden og Kongsfjorden. Elva renner mot øst og faller i nedre del ned gjennom en dyp V-dal. Den passerer Båtsfjord skole, som ligger på nordsida av elva, og munner deretter ut i Neptunbukta i Båtsfjorden. Skoleelva er 7,6 kilometer lang.
Tula
Tula kan vise til:
Follow the Sun
Follow the Sun kan vise til:
Atle J. Goutbeek
Atle Johannes Goutbeek (også kalt FullFrame) født 28. august 1976 i Dalfsen, Nederland) er en nederlandsk fotograf, arkitekt og kunstner som har bodd i Tvedestrand siden 1999.
Goutbeek er utdannet arkitekt ved Kunstakademiet CHK i Kampen i Nederland. Han prosjekterer hovedsakelig boliger og fritidsboliger i moderne stil, fra råtomt til ferdig arbeidstegninger og opfølging under byggingen.
Han er også deleier og daglig leder av KONTRAST Kontorfellesskap i Hovedgata 29, Tvedestrand, der han også har FullFrame Fotostudio.
Goutbeek er med i stiftelsen av og styremedlem i Risør Fotofestival.
Han har hatt fotoutstillinger på bla.a. Galleri Blå Kube i Tvedestrand, Galleri Solsiden 10 i Risør, på Fotomessen 2009 Oslo og Fotomessen 2010 Lillestrøm.
Han fotograferer for det meste bryllup, portretter, men har også sine egne kunstprosjekter. Han gir kurs for både privat- og bedriftsmarkedet og holder foredrag om fotografi og digital etterbehandling. I tillegg er han kunstnerisk konsulent for bedrifter.
Marcos Barale
Marcos Barale (født 21. januar 1987) er en argentinsk svømmer som spesialiserer seg i butterfly. Han vant bronsemedaljen i 4 x 100 m medley tilsammen med Federico Grabich, Lucas Peralta og Lucas Del Piccolo i den Panamerikanske Lekene 2011 i Guadalajara. Han representerte Argentina i VM i svømming 2013 i Barcelona.
Petersen-grafen
Petersen-grafen er en kubisk graf med ti hjørner, oppkalt etter den danske matematikeren Julius Petersen, som først publiserte denne grafen i 1898. Petersen-grafen er et mye brukt eksempel og moteksempel i matematikk, siden den har mange interessante egenskaper.
Petersen-grafen har blant annet følgende egenskaper:
Værnes holdeplass
Trondheim Lufthavn stasjon, tidligere Værnes holdeplass, er en jernbaneholdeplass på Nordlandsbanen. Holdeplassen ligger ved Trondheim lufthavn, Værnes, 33 kilometer fra Trondheim. Nabostasjonene er Hell i sør og Stjørdal i nord.
Historie
Jernbanestrekningen forbi Værnes åpnet 27. oktober 1902, som en del av Hell–Sunnanbanen – idag en del av Nordlandsbanen. Planene for en jernbanestasjon i forbindelse med terminalen på Værnes ble lansert i 1990, sammen med planer om å bygge en ny terminal. Byggingen av den nye terminalen startet 1. oktober 1992. 15. mars 1993 kunngjorde NSB at de ville starte en pendlertogrute mellom Steinkjer og Melhus, sør for Trondheim. Den nye ruta vil gi en halvtime kortere reisetid i rushtiden mellom Stjørdal og Melhus, og en times kortere reisetid videre til Steinkjer. NSB opplyste at konseptet var basert på suksessen til Jærbanen og at de håpet å ha en 70% økning i antallet passasjerer, delvis på grunn av åpningen en holdeplass på av flyplassen. Det nye konseptet vil også dra nytte av utvidelse av Trondheim sentralstasjon, som samlokaliserte de viktigste buss- og togstasjonen i Trondheim sentrum. Ruta ville gjøre det lettere å reise videre langs Dovrebanen til Oppdal og Rørosbanen til Tynset. Det ble anslått at toget ville få en 10% markedsandel på strekningen. Den nye pendlertogruta startet 1. september 1993.
Byggingen av den nye holdeplassen startet 7. april 1994, og kostet 24 millioner kroner. Den nye holdeplassen ble åpnet 15. november 1994, samme dag som den nye flyterminalen. Samferdselsminister Kjell Opseth foretok den offisielle åpningen. NSB uttalte at deres primære mål ikke var å konkurrere med flybussen, som hadde avganger hvert kvarter og som kjørte til hotellene i Trondheim sentrum, men i stedet for å tilby lettere transport til Værnes for innbyggerne i Nord-Trøndelag og sør for Trondheim. Det var den første flyplassen i Nord-Europa med egen togholdeplass; den nærmeste flyplassen med togholdeplass var Schiphol lufthavn i Amsterdam i Nederland.
Lupión
Lupión er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 830 innbyggere (2021).
Vincent av Saragossa
Vincent av Saragossa, født i Huesca, død omkring 304 i Valencia, var en spansk diakon som ble drept under Diokletians religionsforfølgelser. Han æres som helgen og martyr i Den ortodokse kirke og i den katolske kirken. 11 november er St. Vincents dag.
Nuno Gonçalves' berømte kunstverk St. Vincents alterskap fra ca 1460 viser Vincent omgitt av seksti personer fra 1400-tallets portugisiske samfunn.
Øya St. Vincente ved Kapp Verde er oppkalt etter ham.
Senjahopen
Senjahopen, eller Senjehopen, er et tettsted i Senja kommune i Troms. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Plasseringen inne i Hopsvatnet, ei bukt i Mefjorden, gjør stedet skjermet mot vær og vind. Dette, i tillegg til nærheten til fiskefeltene utenfor, gjør Senjahopen til et av de viktigste fiskeværene på Senja.
Navnebakgrunn
Opprinnelig Hopen (hop = havbukt, ofte med trang inngang), etter hvert tillagt i Senjen for å skille mellom andre steder med samme navn. Navnet Senjehopen ble innført av postverket i 1918, og endret til Senjahopen, som nå er den vanligste skrivemåten, i 1979. Tradisjonell uttale av navnet er Senjehopen, men etter 1979 har utviklingen gradvis gått mot uttalen Sænjahopen blant majoriteten av lokalbefolkningen.
Stedet
Sammen med nabobygda Mefjordvær fikk Senjahopen veiforbindelse med kommunesenteret i daværende Berg kommune, Skaland da Geitskartunnelen åpnet i august 2004, noe som kortet ned reisestrekningen med hele 95 kilometer.
Senjahopen ligger ved fylkesvei 862 som fra øst kommer fra Botnhamn. Veien fortsetter sørover gjennom Geitskartunnelen mot den søndre del av tidligere Berg kommune. Gjennom sentrum av bygda går imidlertid fylkesvei 252 vestover mot Mefjordvær.
I Senjahopen er det blant annet barnehage, barne- og ungdomsskole, COOP Matkroken-butikk, Mix-kiosk, og lokalkontor for Troms Folkeblad. I desember 2006 fikk bygda egen fotballhall, Senjahallen og i 2010 ble det bygd et flerbrukshus like bak Senjahallen. (skriv mer om dette)
Grunnkrets
Senjahopen grunnkrets(*) er den mest folkerike i tidligere Berg kommune. Grunnkretsen omfatter hele nordsiden og den indre delen av sørsiden av Mefjorden. Nordsiden av fjorden er ikke bebodd. De fleste innbyggerne bor i selve Senjahopen, inkludert Grashopen, mens noen få bor i Mefjordbotn. Areal: 48,45 km².
Befolkningsutvikling
(*) SSB opererer med grunnkrets- og tettstednavnet Senjehopen.
Sanmenxia kullkraftverk
Sanmenxia kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Henan, i det sentral-nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 800 MW fordelt på fire enheter, hvorav to på 300 MW hver og to på 600 MW hver. Det er konkrete planer om utbygging av ytterligere 2 x 1 000 MW enheter.
Peronomerus
Peronomerus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Panagaeinae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 8 millimeter), avlange, svarte løpebiller. Forkroppen er ganske smal og spinkel, dekkvingene brede. Hodet er nokså lite med utstående fasettøyne, kjevene ikke forstørrede. Pronotum er sekskantet, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er rundede med kraftige punktrader. Oversiden er kledt med lange, lyse, oppstående hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia.
Keraitene
Opprinnelse
De bodde opprinnelig ved elven Orkhons øvre løp, vest for elven Tula og nord for elven Ongiin. Ifølge den syriske historieskriveren Bar Hebraeus ble keraitene omvendt til syro-orientalsk kristendom omkring år  1008. De bodde da øst for naimanerne. Området rundt Ulaanbaatar, den nåværende mongolske hovedstad, var bebodd av karatiene.
Deres khan Toghrul ble gitt tittelen Wang Khan (konge) av Jin-keiseren i 1183. Toghrul er best kjent som fosterfaren til Temüjin (senere Djengis Khan) inntil det ble splid mellom dem.
Keraitene var del av det mongolske folk som Djenghis Khan maktet å forene under seg tidlig på 1200-tallet. Siden det mongolske folk erobret store deler av Asia under Djengis Khan ble også de forskjellige gruppene spredt over store områder slik at vi idag kan finne dem igjen langt borte fra opprinnelsesstedet.
Keraitene var ikke den eneste av stammene som ble omvendt av de syro-orientalske misjonærer og handelsfolk; også uigurene, naimanerne og merkitene ble kristnet. De bodde alle sammen i områdene sør og øst for Bajkalsjøen. Keraitenes hovedstad var den gang Karakorum, dit Marco Polo senere kom og kunne berette om en kirke. Djengis Khans eldste svigerdatter var en prinsesse ved navn Sorghaghtani Beki (eller Sorghaghtani).
I senere tider ble keraitene sunnimuslimer.
Alston Ryan
Alston Ryan (født 9. oktober 1993) er en antiguansk bokser.
Henri d’Orléans (1908–1999)
I perioden 1924–1950 forbød den franske eksilloven ham å oppholde seg på fransk jord og å engasjere seg militært. Til tross for dette var han flere ganger ulovlig i Frankrike og innrullert i Fremmedlegionen da krigen brøt ut. Både Pierre Laval og Charles de Gaulle skal da ha tilbudt ham en stilling, men han valgte å bli på familiens plantasjer i Marokko. Flere av hans tilhengere var aktive i motstandsbevegelsen, og i 1942 var han innblandet i et kuppforsøk i Algerie.
Alston Ryan
Han representerte Antigua og Barbuda under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Henri d’Orléans (1908–1999)
Hans ukonvensjonelle forvaltning av familiens historiske arv og stadige endringer i arverekkefølgen førte til at han gjentatte ganger havnet i konflikt med flere av sine elleve barn, noe som skapte overskrifter i franske media lenge etter hans død i 1999.
Oppvekst og utdannelse (1908–1940)
Det var ikke forventet at Henri skulle bli overhode i huset Orléans og orléanistenes leder, så i stedet for å gå på skolen fulgte Henri sin far i hans daglige gjøremål i jordbruket. Han stod opp klokka 4 hver dag, for senere på dagen å bli undervist av sin mor og europeiske guvernanter. Slik ble han flytende i fransk, arabisk, engelsk, tysk, italiensk og spansk. Dette kom godt med da familien reiste hyppig på familiebesøk rundt om i Europa. De befant seg i Paris ved utbruddet av første verdenskrig, hvor faren forsøkte å verve seg til hæren og kjempe for Frankrike. Etter at han var blitt avvist av Frankrike, Belgia og Storbritannia, vendte familien tilbake til Marokko.
Etter første verdenskrig ble guvernantene avløst av teologer, og spesielt én av dem, abbed Thomas, vekket Henris lyst til å lære. I forbindelse med bryllupet til Henris eldre søster i Frankrike, fikk abbed Thomas lov til å ta Henri med til «forstedene» Meudon og Issy-les-Moulineaux, som den gangen var arbeiderklasseslummer. Møtet med slumkvarterene og fattigdommen ble en øyeåpner for Henri og gav han en forståelse av verdens ulikheter. Etter et år ble Thomas erstattet som Henris veileder, og abbed Dartein tok over. Han fulgte familien tilbake til Paris i 1924, for å forberede Henri på immatrikulering ved universitetet.
Eksilloven av 22. juni 1886 forbød overhodet for de konge- eller keiserhus som har regjert i Frankrike (deres etterkommer inkludert) opphold på fransk jord. Ettersom Henris far stod langt nede på arvelisten hadde de likevel kunnet oppholde seg i Frankrike. Da Henris onkel Ferdinand d’Orléans (hertugen av Montpensier) døde av en overdose heroin i 1924, ble Henris far arving til den franske tronen huset Orléans gjorde krav på. Han og hans 18-årige sønn ble derfor tvunget i eksil.
Familien flyttet dermed for godt tilbake til Europa, og bosatte seg på Manoir d'Anjou, en herregård på 15 hektar i Sint-Pieters-Woluwe nær Brussel, som de hadde kjøpt allerede i 1923 for 75 000 franc. Her begynte Henri å studere matematikk og naturvitenskap ved Universitetet i Leuven, fulgt opp av noen år med jusstudier. I tillegg ble det hentet forskjellige lærere fra Frankrike for å undervise Henri, som en dag skulle overta sin fars rolle som tronpretendent. Blant lærerne var juristen Ernest Perrot, generalen de Gondrecourt og Charles Benoist, medlem av Académie des Sciences Morales et Politiques, som var hans rådgiver fra 1930.
Hans morfar Ludvig Filip døde 28. mars 1926 av lungebetennelse, og Jean d'Orléans ble den nye orléanistiske tronpretendenten. Henri fikk tittelen le dauphin de France som Frankrikes nye kronprins. I tillegg utnevnte hans far han i 1929 til «greve av Paris», en tittel båret av hans morfar. Blant franskmenn er han kjent under denne tittelen. Som pretendent til den franske tronen var Jean d'Orléans rojalistenes leder. Et flertall av disse hadde siden starten av 1900-tallet vært organisert i den høyreekstreme og antisemittiske bevegelsen Action française (AF), leste bevegelsens avis med samme navn og/eller dens voldelige avlegger Camelots du roi med Charles Maurras som ideologisk leder.
Ettersom paven hadde bannlyst AF, måtte han gi erkebiskopen av Palermo dispensasjon for å vie Henri d'Orléans og hans søskenbarn «prinsesse» Isabelle d'Orléans-Braganza (1911–2003) i Palermo på Sicilia 8. april 1931. Bryllupet, som stod på samme sted som parets felles forfedre var blitt gift i 1809, ble avholdt på den betingelse at det ikke skulle være noen demonstrasjon av politisk natur under seremonien. Allikevel deltok Maurras og en stor gruppe AF-ere og Camelots du roi, sammen med flere medlemmer av europeiske kongehus.
Med sine ekstreme holdninger og voldelige aksjoner skulle AF ende opp i sentrum av tumultene i Paris utover i 1930-årene. Blant annet et mislykket kuppforsøk i 1934. Henri og Maurras hadde hatt et konfliktfylt forhold i flere år, men dette forverret seg betraktelig etter at Jean hadde gitt Henri i oppdrag å lansere sitt eget ukeblad kalt Courrier royal. I november 1937 brøt han med bevegelsen på vegne av sin far og huset Orléans. Han nølte heller ikke med å ta sterk avstand fra AF, noe som førte til at AF mistet en stor del av sine lesere.
Til tross for eksilloven oppholdt Henri seg ved flere anledninger ulovlig i Frankrike. Første gang i 21. oktober 1938, da han to dager før senatsvalget organiserte en hemmelig pressekonferanse i nærheten av Pontoise. Konferansen ble førstesideoppslag i flere aviser: I 22. oktober-utgaven av Le Populaire forteller journalisten hvordan han ble «kidnappet» av «greven av Paris» som om hendelsen var en kriminalroman i tre episoder:
«Tjue journalister ble fordelt mellom seks eller syv biler. Hver av dem tok en annen rute og forlot Paris via en utvalgt vei. Etter å ha kjørt rundt på måfå "for å fjerne alle spor", befant de seg en time senere i en liten landsby nær Pontoise. [...] En herregård i rød murstein, midt i en stor park. Alle gikk ut. En mann kom oss ilende i møte. Det var broren til François de La Rocque, [konge]husets representant.»
Både Le Figaro og L'Ouest-Éclair slo opp denne hendelsen på forsiden 22. oktober. I L'Ouest-Éclair kan vi lese hvordan Henri overrasket journalistene ved å vende tilbake til Frankrike for å komme med en kunngjøring: «Etter å ha lest sin politiske uttalelse hadde greven av Paris et øyeblikk til sine tilhørere og for champagnen som var blitt brakt, han hevet sitt glass og utbrakte følgende skål: "Jeg drikker, mine herrer, på gjenopprettelsen av Frankrike, jeg sier ikke av monarkiet, fordi jeg først og fremst ønsker at Frankrike er lykkelig.» Henri som risikerte 2-5 år i fransk fengsel ved å krysse grensa var kommet flygende fra Brussel for å kommentere Münchenavtalen: «Den tyske dikteringen er en ydmykelse uten sidestykke i vår historie.»
Under andre verdenskrig (1939–1945)
Loven om eksil forbød han også å engasjere seg militært og å tjene landet. Etter å ha blitt nektet opptak til både det franske og britiske forsvaret, ble han etter eget ønske 21. mars innrullert av Frankrikes statsminister Paul Reynaud i Fremmedlegionen, under dekknavnet Henri Robert Orliac. Dette etternavnet var allerede tatt i bruk i 1909 av hans far, da de flyttet til Marokko (Orliac var også et navn brukt av en annen Henri d'Orléans, bedre kjent under tittelen hertugen av Aumale). Allerede før han hadde fullført treningen, hadde Frankrike kapitulert, og han ble demobilisert bare dager før faren døde i Marokko 26. august 1940.
Noen dager etter begravelsen, skal Charles de Gaulle ha spurt Henri om å slutte seg til hans eksilregjering, det Frie Frankrike i London. René Cassin skal da ha tilbudt han sin plass i den Franske komiteen for nasjonal frigjørelse (fransk: Comité français de Libération nationale). Men, Henri valgte å forbli i Marokko, noe de Gaulle aldri tilga han for. I juli 1941 skrev Henri en «Beskjed til franske monarkister», hvor han bad sine tilhengere støtte opp om marskalk Pétain og hans Vichy-regime.
For de Gaulle var ikke den eneste som ønsket Henri på sin side av Den engelske kanal. I 1942 dro Henri til Vichy hvor marskalk Philippe Pétain hadde etablert «Den franske stat». Han møtte Pétains statsminister Pierre Laval, som tilbød han posisjonen som næringsminister. Hva Henri svarte er uvisst, men det som er sikkert, er at han aldri tiltrådte som næringsminister.
Til tross for sin tidlige støtte til Vichy-regimet, hadde han også tilhengere i motstandsbevegelsen, blant andre Jacques Renouvin og Henri d'Astier de la Vigerie.
Historikeren Hal Vaughan beskriver i sin bok FDR's 12 Apostles, hvordan d'Astier, som da hadde infiltrert Vichy-regimet og som hadde 400 motstandsfolk under seg, i midten av november 1942 forsøkte å fremme et rojalistisk kupp mot sin overordnede, admiral François Darlan. Darlan hadde inngått en våpenhvile med amerikanske og britiske styrker, noe som muliggjorde de alliertes invasjon av Nord-Afrika. Planen var å erstatte Darlan, som ble regnet for å ha for tette bånd til Hitler-Tyskland med Henri d'Orléans, for så å danne et unionsforbund hvor de Gaulle ville få det politiske ansvaret og Henri Giraud ansvaret for militæret. Henri d'Astier fikk i alle fall sin assistent abbed Cordier og master sergeant Sabatier (fransk instruktør ved en OSS-SOE-leir i Alger) til i all hemmelighet å bringe Henri d'Orléans fra Marokko til Alger. Men, Darlan og den amerikanske chargé d'affaires i Vichy-Frankrike Robert Daniel Murphy avslo ideen om Henri som øverste leder for Nord-Afrika.
Om ettermiddagen den 24. desember 1942 trengte en 20-årig fransk rojalist, Fernand Bonnier de La Chapelle, inn i Darlans hovedkvarter i Alger og traff han med to skudd. Darlan døde få timer senere. I etterkant er Henri d'Orléans, Henri d'Astier og SOE blitt anklaget for å ha bevæpnet Fernand.
Etter krigen (1945–1950)
Etter krigen flyttet familien til Pamplona i Spania, men fikk beskjed fra franske myndigheter via General Franco at deres opphold så nære grensen til Frankrike var uønsket. Henri bosatte seg derfor i Portugal juli 1946. Der valgte han å posisjonere seg i sentrum av det politiske spektrum, ikke langt fra de franske kristendemokratene, som med partiet Mouvement républicain populaire så ut til å ha vind i seilene. For å nå ut til sine tilhengere med sine nye ideer og å bli mer kjent blant den franske befolkningen, startet han i 1945 nyhetsbrevet Centre Études et de docu­mentation (C.E.D.) som senere ble Ici France og publiserte året etter boka Entre Français. Til jul ga han sine 10 barn en trykkpresse med alt de trengte for å starte sin egen avis. Det førte til lanseringen av Nous dix (Oss ti) i 1947 som ble Nous-onze (Oss elleve) da Thibaut ble født i 1948. 5. februar 1948 presenterte han også Esquisse d'une constitution monarchique et démocratique (Skisse til en monarkisk og demokratisk grunnlov), som inkluderte følgende tre hovedprinsipper: