cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Statsråd (Kina)
Statsråd (kinesisk: 国务委员; pinyin: Guówù Wěiyuán) er en innflytelsesrik posisjon innen Folkerepublikken Kinas Statsråd, som er den kinesiske regjerings eksekutive organ. En statsråd innordnes i rang umiddelbart under visestatsministerne og over ministrene for de forskjellige departementer. En statsråd kan samtidig også være for eksempel minister for et departement.
2008-2013
===2013 - ===
Braga (Rio Grande do Sul)
Braga er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Trinidad og Tobago under Sommer-OL 1964
Trinidad under Sommer-OL 1964. 13 sportsutøvere fra Trinidad og Tobago deltok i fire grener under Sommer-OL 1964 i Tokyo. De ble nummer 28 på den uoffisielle medaljestatistikken med en sølv- og to bronsemedaljer
Den norske kirkes lærenemnd
Den norske kirkes lærenemnd ble opprettet ved kongelig resolusjon 19. februar 1988. Lærenemnda er et selvstendig sakkyndig organ som etter anmodning gir uttalelse i saker som gjelder den evangelisk-lutherske lære (kirkeloven § 27).
Lærenemnda ble opprettet etter forslag fra et offentlig utvalg, det såkalte Læreutvalget, som la fram sin innstilling i 1985 (NOU 1985:21 Den norske kirken og læren). Formålet med opprettelsen av dette organet var å etablere en prosedyre for behandling av læresaker som «ivaretar det hensyn at kirken selv må få avgjøre spørsmål av teologisk art og karakter».
Læresak kan alltid reises av Kongen. Læresak mot prester og kateketer kan reises av biskopen i det bispedømme hvor vedkommende gjør tjeneste. I andre saker enn tjenestesaker og tilsettingssaker kan også Kirkemøtet anmode om uttalelse fra lærenemnda.
Lærenemnda har ingen forvaltningsmyndighet. Nemnda er ikke overordnet eller underlagt andre instanser i Den norske kirke. Den avgir uttalelse til den instansen som har forelagt saken. Det er opp til organer med relevant myndighet å følge opp lærenemndas uttalelse og eventuelt trekke forvaltningsmessige konsekvenser.
Lærenemnda har i alt 20 medlemmer og består av alle tjenestegjørende biskoper i Den norske kirke, tre teologisk sakkyndige oppnevnt av de tre teologiske fakulteter, to teologisk sakkyndige valgt av Kirkemøtet for inntil fire år og fire leke medlemmer valgt av Kirkemøtet for inntil fire år. Leder av lærenemnda er professor Torleiv Austad.
Are You Experienced
Are You Experienced er Jimi Hendrix' debutalbum, utgitt i mai 1967. Med dette albumet sto Hendrix fram som en nyskaper på elektrisk gitar med sin bevisste bruk av feedback. I 2003 kom albumet på 15.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».
Bakgrunn
Hendrix slo seg ned i London i september 1966, og ble snart oppdaga av produsenten Chas Chandler, som hjalp han å danne gruppa The Jimi Hendrix Experience med Mitch Mitchell på trommer og Noel Redding på bass. I løpet av vinteren og våren 1966/67 ga gruppa ut tre singler som nådde hitlistene: «Hey Joe»/«Stone Free» (desember 1966), «Purple Haze»/«51st Anniversary» (mars 1967) og «The Wind Cries Mary»/«Highway Chile» (mai 1967). Samtidig ble innspillingene til det som skulle bli gruppas første album gjort, med Chandler som produsent. Da Are You Experienced ble utgitt i mai, ble den straks en sensasjon over store deler av Europa, riktignok noe i skyggen av The Beatles' Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
I juni samme år fikk det amerikanske rockpublikummet øynene opp for Jimi Hendrix under hans sensasjonelle opptreden på Monterey Pop Festival. Den amerikanske utgaven av albumet, på Reprise Records, fikk et endret utseende og et noe annet innhold. Det nøkterne britiske coveret ble skifta ut med et mer tidsmessig, psykedelisk uttrykk, og låtene «Red House», «Can You See Me» og «Remember» ble erstatta med tre av de tidligere singelhitene. De fleste gjenutgivelser på CD kombinerer de to LP-utgivelsene.
Sporliste
Tekst og melodi av Jimi Hendrix, når ikke annet er angitt.
Mosby stasjon
Mosby stasjon i Kristiansand i Vest-Agder er en nå nedlagt jernbanestasjon som ble anlagt i forbindelse med åpningen av den smalsporede Setesdalsbanen fra Kristiansand til Byglandsfjord i 1896. Stasjonen ligger på Mosby 9 km nord for Kristiansand stasjon og 355,5 km fra Oslo. Bygningene er tegnet av Paul Due.
Byggingen startet i 1895. Mosby hadde billettkontor, venterom og godsavdeling, samt eget privetbygg. I andre etasje var det leilighet for stasjonsmesteren med to rom, kjøkken og spiskammers. Til forskjell fra de øvrige stasjonsbygningene ble Mosby stasjon utstyr med eget dameventeværelse og «lamperom», antagelig fordi stasjonen ble brukt av mange av de kvinnene som arbeidet ved Høie Fabrikker, og fordi Mosby var et utfluktsmål for Kristiansands besteborgere.
I 1912 ble det bygd separat godshus og det ble satt inn vinduer ut mot sporet og taket ble forhøyet. I 1938 ble stasjonen en stasjon ved Sørlandsbanen da denne åpnet frem til Kristiansand. Mosby var holdeplass fra 1988 til 1991 da stasjonen ble ombygd til næringslokaler, og fra 1995 er stasjonen ikke lenger holdeplass. Eksteriøret er vernet.
Torenia
Torenia, snuteblomstslekta, er en slekt som nå gjerne plasseres i familien Linderniaceae, men som tidligere var inkludert i den store maskeblomstfamilien. I alle fall én art dyrkes som sommerblomst i Norge.
Dahlehallen
Dahlehallen er en idrettsanlegg beliggende i bydelen Dale i Kristiansund. Anlegget består av flerbrukshall og fotballhall. Flerbrukshallen ble åpnet i 1991, og fotballhallen i 2015. I 1994 ble det også åpnet 4 squashbaner. Flerbrukshallen består av håndballbane, 4 squashbaner, skytebane, 6 store og 2 små garderober, kontorer, møterom og treningssenter. Dahlehallen har også blitt brukt for innendørs paintball med reballs. Det ble lagt nytt dekke i hallen sommeren 2011. Fotballhallen har spilleflate på 40 X 60 meter. Anlegget eies av Dahlehallen AS som er 100 % eid av Dahle Idrettslag som også er største leietaker.
Natalja Salahub
Natalja Salahub (belarusisk Натальля Салагуб, født 31. mars 1975) er en belarusisk friidrettsutøver.
Emmanuel av Belgia
Emmanuel av Belgia (født Emmanuel Léopold Guillaume François Marie; 4. oktober 2005 i Anderlecht, Brussel) er prins av Belgia og sønn av kong Filip, og hans kone, dronning Mathilde. Han er sønnesønn av kong Albert II.
Natalja Salahub
Hun vant sølvmedalje på 4 x 400 meter i VM innendørs i 2004, og i VM innendørs i 2006, samt bronsemedalje under VM i 2005 i Helsingfors.
Under VM i 2001 testet hun positivt på norandrosteron, og ble utestengt fra august 2001 til august 2003.
Emmanuel av Belgia
Prins Emmanuel er nummer tre i arverekken etter sin søsteren Elisabeth og bror Gabriel.
Bisam
Bisam (Ondatra zibethicus) er opprinnelig en gnager fra Nord-Amerika, men arten ble innført til Europa på begynnelsen av 1900-tallet og har siden også spredd seg til store deler av Asia. Arten, som tilhører hamsterfamilien (Cricetidae), ble populær på grunn av sin flotte pels. Bisam er eneste arten i sin slekt.
Bisam ble tidligere kalt bisamrotte på norsk. Navnet er offisielt endret til bisam fordi den ikke er i samme familie som rotter.
Beskrivelse
Bisam er en relativt stor gnager, som kan bli ca. 40–65 cm lang, målt fra snutespiss til haletipp, og veie ca. 1.3-3 kg. Halen, som er lang og tynn, utgjør gjerne ca. 20–28 cm. Den har dårlig utviklet syn, lukt og hørsel. Bisamen kan bli opp mot 10 år gammel i fangenskap, men lever typisk i ca. 3 år i vill tilstand.
Utbredelse
Bisam er et nordamerikansk pattedyr, som finnes naturlig i det meste av USA med Alaska og i Canada. Nominatformen (O. z. zibethicus) har imidlertid også blitt introdusert i en rekke land i Europa og Asia.
Den norske hovedbestanden finnes i Pasvik i Finnmark, der systematisk registrering tok til i 1994. Bisam har ved en rekke anledninger blitt observert i Tanavassdraget. I 2003 ble arten også registrert i Hemnes kommune i Nordland, og man antar at den i så måte er i ferd med å etablere seg i dette fylket. Derfra har den videre spredd seg til bl.a. Kvesjøen i Lierne, i Nord-Trøndelag, der et eksemplar av arten ble fanget med garn i 2004. I 2020 ble et dyr som kan være en bisam fotografert i Maridalen vest for Oslo. Den norske bestanden er etablert ved at det har kommet dyr over grensa mot Finland. Tilsvarende kommer den danske bestanden fra Tyskland.
I Norsk svarteliste 2012 var bisam vurdert til svært høy risko. I Fremmedartslista 2018 er den nedgradert til potensielt høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial, men ingen kjent økologisk effekt.
Land som har introdusert bisam i Europa:
1) Opprinnelig art i disse landene/områdene: Canada, USA
2) Innført art i: Albania, Argentina, Belarus, Belgia, Bulgaria, Chile, Estland, Finland, Frankrike, Gibraltar, Italia, Japan, Latvia, Litauen, Mexico, Moldova, Mongolia, Nederland, Polen, Romania, Russland, Slovakia, Slovenia, Sveits, Sverige, Tsjekkia, Tyskland, Ukraina, Ungarn, Østerrike
Habitat og atferd
Bisam trives i fuktig klima, i nær tilknytning til vann og sump. Arten påvirkes negativt om klimaet blir for tørt. Dyrene danner familiegrupper og er territoriale. Det er også kjent at bisam kan opptre som «leieboere» hos bevere, noe de trolig får lov til fordi de bidrar til å vedlikeholde bolet. Arten er dagaktiv og mest aktiv på ettermiddagen og fram mot skumringen.
Arten lever stort sett av planter, særlig akvatiske planter, men spiser også småkreps og muslinger. Bisam er dyktige svømmere som kan være neddykket i opptil 12–17 minutter, mens de leter etter mat eller gjemmer seg for en predator.
Reproduksjon
De sydlige underartene parer seg året rundt, mens de nordlige parer seg i de varme månedene (mars-august). Svangerskapsperioden er ca. 29–30 dager og et kull består som regel av ca. 6 unger, som fødes i et rede av gress. Ungene fødes blinde og veier i snitt ca. 22 gram. Etter ca. 10 dager er de svømmedyktige, men de dier mora til de er ca. 21 dager gamle. De regnes som fullvoksne etter ca. 200 dager, men er uavhengige fra de er ca. 30 dager gamle.
Underarter
Det er beskrevet 16 underarter av Ondatra zibethicus (bisam).
Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko
Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko (på norsk: «Folkepartiet – Bevegelsen for et demokratisk Slovakia») er et slovakisk populistisk parti, ledet av Vladimír Mečiar.
Bo André Namtvedt
Bo André Namtvedt (født 6. februar 1967) er en tidligere proffsyklist, oppvokst i Florvågøen på Askøy.
Han ble norgesmester i landeveisritt i 1991 og 1995. Namtvedt innehadde rekorden i sykkelrittet Bergen-Voss på 4 timer og 2 minutter inntil den ble slått i 2010. Senere har han også vært rittleder for sykkelrittet.
Han driver i dag sin egen sykkelbutikk på Fjøsanger i Bergen.
Brochier
Brochier er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Justinian I den store
Justinian I (latin: Flavius Petrus Sabbatius Justinianus; gresk: Φλάβιος Πέτρος Σαββάτιος Ἰουστινιανός) (født 483, død 13. eller 14. november 565), vanligvis kjent som Justinian I den store, var østromersk (bysantinsk) keiser fra 527 til 565. I løpet av hans styre søkte Justinian å gjenskape imperiets storhet og gjenerobre den tapte vestlige delen av det klassiske Romerriket.
Han var en av de mest betydningsfulle personer i senantikken og den siste keiser som snakket latin som førstespråk. Justinians styre representerte en egen epoke i østromersk historie. Innflytelsen til hans administrasjon strakte seg langt utover grensene for hans rike, og kom også til å prege ettertiden. Hans styre er preget av høye ambisjoner, men han greide bare delvis å gjennomføre restauratio imperii;  «restaureringen av imperiet». Men han lyktes med å gjenerobre deler av Vestromerriket, inkludert Den italienske halvøy. Av betydning for hans ettermæle og arv var nyskrivningen av romersk lov, Corpus Juris Civilis, som fortsatt er grunnleggende sivilrett (og som ofte refereres til som «romerretten») i mange stater i dagens samfunn. Hans regime er også preget av en oppblomstring av bysantinsk kultur, og hans byggeprogram frambrakte slike arkitektoniske mesterverker som Hagia Sofia, som var sentrum for østlige ortodoks kristendom i mange århundrer.
Et voldsom og ødeleggende utbrudd av byllepest (se Den justinianske pesten), en senantikk «svartedauden» som også rammet Norge, tidlig på 540-tallet, avsluttet en tidsalder som ellers var praktfull og glitrende. Riket gikk deretter inn i en nedgangsperiode som ikke opphørte før på 800-tallet.
Samtidshistorikeren Prokopios står som hovedkilden for omtalen av Justinians tid og styre. Den gammelsyriske krønike av Johannes av Efesos, (krøniken eksisterer ikke lenger), ble brukt som kilde for senere krøniker, og har bidratt med mange tilleggsdetaljer av høy verdi. Begge historikerne ble mot slutten meget bitre mot Justinian og hans keiserinne Teodora I. Andre kilder er skildringene til Agathias Scholastikos, Menander Protektor, Johannes Malalas, Den aleksandrinske krønike (Chronicon Paschale), krønikene til Marcellinus Comes og Victor fra Tunnuna.
Justinian er betraktet som en helgen blant østlig-ortodokse kristne, og er også feiret av en del lutherske kirker.
Liv og virke
Justinian ble født i Tauresium i den romerske provinsen Dardania (Moesia superior) (det nøyaktige stedet er omdiskutert, mulige steder er blant annet Justiniana Prima i nærheten av den moderne byen Lebane i det sørlige Serbia og Taor i nærheten av Skopje i Nord-Makedonia), i år 483. Hans latinsktalende familie var bønder med romersk opprinnelse fra områdene Thrakia eller Illyria.
Familienavnet Iustinianus som han tok senere er en indikasjon på at han ble adoptert av sin onkel Justinus. I løpet av sitt styre grunnla han byen Justiniana Prima ikke langt fra sitt fødested, i dag i sørøstlige Serbia. Hans mor var Vigilantia, søster av Justinus.
Justinus, som var i keisergarden, excubitores, adopterte Justinian før han ble keiser,, brakte ham med seg til Konstantinopel, og sørget for guttens utdannelse. Justinian fikk en god utdannels i rettsvitenskap, teologi og romersk historie. Justinian tjenestegjorde en tid med excubitores, men detaljer om hans tidligste karriere er ukjente. Kronikøren Johannes Malalas, som skrev i tiden til Justinians styre, har fortalt om hans framtoning at han var kort av vekst, lys i huden, hadde krøllet hår, og rundt og tiltalende ansikt. En annen samtidig kronikør, Procopios, sammenlignet derimot Justinians framtoning med den tyranniske keiser Domitian, men dette er antagelig bare en nedsettende baktalelse.
Da keiser Anastasius døde i 518, ble Justinus proklamert som ny keiser, med betydelig hjelp fra Justinian. I løpet av Justinus' styre (518–527) ble Justinian keiserens nærmeste fortrolige. Justinian viste store ambisjoner, og det er antatt at han fungerte som reell regent lenge før Justinus gjorde ham til medkeiser den 1. april 527, skjønt det er ingen bevis som understøttet dette. Etter hvert som Justinus ble senil mot slutten av sin tid ble Justinian etterhvert den reelle herskeren. Justinian ble utpekt som konsul i 521, og senere kommandant av østhæren. Ved Justinus Is død den 1. august 527, ble Justinian enehersker.
Som hersker viste Justinian stor energi. Han var kjent som «keiseren som aldri sov» på grunn av sine arbeidsvaner. Uansett synes han å ha vært medgjørlig og lett å være sammen med. Justinians familie hadde bondebakgrunn, og derfor hadde han ingen maktbase i den tradisjonelle adelen i Konstantinopel. Isteden omga han seg med menn og kvinner med særskilte evner og talenter som han valgte ut, ikke på bakgrunn av deres familiebakgrunn, men etter hva de hadde oppnådd. En gang rundt 525 giftet han seg i Konstantinopel med Teodora I, en kvinne som av profesjon var kurtisane og tyve år yngre enn ham selv. Justinian ville tidligere ikke ha vært i stand til å gifte seg med henne på grunn av hennes klassebakgrunn, men hans onkel Justinus hadde vedtatt en lov som tillot ekteskap mellom ulike sosiale klasser. Teodora kom til å få stor innflytelse på politikken i riket, og senere keisere kom til å følge Justinians praksis med å gifte seg utenfor den aristokratiske klassen. Ekteskapet var en sosietetsskandale, men Teodora viste seg å være meget intelligent, «gatesmart», god til å bedømme en persons karakter, og Justinians fremste støtte. Andre talentfulle enkeltpersoner var blant annet Tribonianus, hans juridiske rådgiver, Petros Patrikios, diplomat og langvarig overhode av palassbyråkratiet, Johannes fra Kappadokia, hans finansielle rådgiver, og Petrus Barsumes, som håndterte innsamlingen av skatt mer effektivt enn noen annen tidligere, og således finansierte Justinians kriger; og til sist hans ekstremt dyktige militære general Belisarius.
Justinians styre var gjennomgående populært hos alle; men tidlig i hans regime holdt han nesten på å bli styrtet fra tronen under Nikaopprøret, og en konspirasjon mot keiserens liv av misfornøyde forretningsmenn ble avdekket så sent som i 562.
Justinian ble smittet av pesten tidlig på 540-tallet, men han overlevde. Teodora døde i 548, kanskje av kreft, i en relativ ung alder; Justinian overlevde henne med bortimot tyve år. Han hadde stor interesse i teologiske spørsmål, deltok aktivt i debatter om kristne doktriner, og ble en mer hengiven kristen under de siste år av sitt liv. Da han døde, om natten mellom 13. og 14. november i året 565, hadde han ingen barn. Han ble etterfulgt av Justinus II, som var sønn av hans søster Vigilantia, og var gift med Sofia, niesen til keiserinne Teodora. Justinians legeme ble gravlagt i et mausoleum i Den hellige apostelkirken i Konstantinopel.
Durasjon
Durasjon er den vektede gjennomsnittstiden til forfall på et lån beregnet ut fra nåverdien på fremtidige kontantstrømmer. Durasjon måler prissensitiviteten til en obligasjon med hensyn på endringer i renten.
Formel
PV = Nåverdi av kontantstrømmer i slutten av periode t
Justinian I den store
Lovgivende aktiviteter
Tidlig i hans regime utpekte Justinian quæstor Tribonianus til å lede denne oppgaven. Det første utkastet av Codex Justinianus, en kodifisering (ordning av rettsregler i en lovbok) av keiserlige lovgivninger fra 100-tallet og framover, ble utgitt den 7. april 529. Den endelige versjon kom i 534. Den ble fulgt opp med en Digesta (eller Pandectæ), en samling av eldre juridiske tekster, i 533, og med Institutiones, en tekstbok som forklarte prinsippene i loven. Novellæ, en samling av nye lover utstedt i løpet av Justinians regime, supplerte Corpus. I motsetning til resten av corpus (den samlete mengde), var Novellæ skrevet på gresk, fellesspråket for Østromerriket.
Hele lovgivning utgjør grunnlaget for den latinske rettsvitenskap (inkludert den kirkelig kanonisk rett) og for historikere gir den et verdifullt innsyn i mange av de interesser og aktiviteter som gjorde seg gjeldende i den siste perioden i romerske riket. Som en samling består den av mange kilder hvor leges (lover) og andre regler ble uttrykt eller utgitt: opprinnelige lover, senatorenes rådgivning (senatusconsulta), keiserlige påbud og forordninger, rettspraksis, og advokaters meninger og tolkninger (responsa prudentum).
Tribonianus' Codex (lovbok) sikret at romerretten ble bevart. Den utgjorde grunnlaget for senere bysantinsk lov, som uttrykt i Basilika av Basileios I og av Leo VI den vise. Den eneste vestlige provins hvor Justinians lov ble introdusert var Italia (etter gjennomføring av den såkalt Pragmatiske sanksjonen av 554), og derfra ble den spredt videre til Vest-Europa på 1100-tallet og ble grunnlaget for det meste av europeisk lovverk. Den spredtes senere også videre til Øst-Europa, hvor den ble videreført i slaviske versjoner, og den kom også til Russland.
Nikaopprøret
Justinians vane med å velge effektive, men upopulære rådgivere kostet ham nesten tronen tidlig i hans regjeringstid. I januar 532 forente deltagerne på en hesteveddeløpsbane i Konstantinopel seg til et opprør. Vanligvis var de skilt i fraksjoner, men slo seg nå sammen til et opprør som siden har blitt kjent som Nikaopprøret. Opprørerne tvang keiseren til å avskjedige Tribonianus og to andre av hans ministre, og forsøkte også å velte Justinian selv av tronen og erstatte ham med senator Flavius Hypatius, som var nevø av den tidligere keiser Anastasios I.
Mens mengden herjet gatene, overveide Justinian å flykte fra hovedstaden, men han ble til sist værende i byen. Keiserinne Teodora hadde i henhold til Procopios uttrykt: «For en keiser å bli en flyktning er ikke til å utstå... Jeg er enig i det gamle uttrykket, at purpur utgjør et fortreffelig likskrud.»
I løpet av de neste to dagene beordret han sine generaler  Belisarius og Mundus til å knuse opprøret på brutalt vis. Procopios hevder at hele 30 000 ubevæpnede sivile ble drept i Konstantinopels hippodrom. Teodora insisterte, tilsynelatende mot Justinians eget ønske, på at Anastasios' nevøer også ble henrettet.
De ødeleggelser som opprøret hadde medført skaffet Justinian en gyllen anledning til å gjenreise byen i ny prakt og knytte sitt navn til en rekke storslåtte bygninger. Mest kjent er den arkitektoniske nyvinningen domkirken Hagia Sofia.
Krigføring
Et av de mest framtredende trekkene ved Justinians styre var gjenerobringen av store landområder rundt den vestlige delen av Middelhavet, landområder som hadde gått tapt på 400-tallet. Som en kristen, romersk keiser betraktet Justinian det som hans guddommelige plikt å gjenopprette Romerriket med dets gamle grenser. Selv om han aldri personlig tok del i militære kampanjer, skrøt han av sin suksess i krig i forordene til sine lovverk. Erobringene ble for det meste utført av hans dyktige general Belisarius.
Krig med Sasanideriket, 527–532
Fra sin onkel arvet Justinian de vedvarende fiendtlighetene med det persiske Sasanideriket. I 503 ble en persisk hær beseiret ved Dara, men det neste året ble en romersk styrke under Belisarius beseiret ved Callinicum. Da kong Kavadh I av Persia døde i september 531 inngikk Justinian en «evig fred» med dennes etterfølger Khosrau i 532, men det kostet ham 11 000 pund med gull. Etter å ha sikret den østlige fronten på denne måten vendte Justinian sin oppmerksomhet mot vest, hvor arianske, germanske kongedømmer hadde blitt etablert på områdene til det tidligere Vestromerriket.
Erobringen av Nord-Afrika, 533–534
Det første av de vestlige kongedømmene som Justinian angrep var vandalenes kongedømme i Nord-Afrika. Kong Hilderik, som hadde hatt gode forbindelser med Justinian og den nordafrikanske katolske kirke, hadde blitt styrtet fra tronen av sin fetter Gelimer i 530. Den avsatte kongen sendte fra sitt fangenskap en appell til Justinian om hjelp.
I 533 dro Belisarius med en flåte på 92 dromonere, som eskorterte hele 500 transportskip, og gjorde landgang ved Caput Vada (dagens Ras Kaboudia) i Tunisia. Hæren besto av rundt 15 000 mann og et ukjent antall barbarer. De beseiret vandalene, som ble helt overrumplet av angrepet, ved Ad Decimum den 14. september 533, og endelig ved Tricamarum i desember. Belisarius erobret Kartago. Kong Gelimer flyktet til fjellet Pappua i Numidia, men overga seg våren etter. Han ble fraktet til Konstantinopel,hvor han ble ført gjennom byen som fange i et triumfopptog. Sardinia og Korsika, øyene Balearene, og borgen Septem i nærheten av Gibraltar ble også erobret i den samme militærkampanjen.
Et afrikansk prefektur, sentrert i Kartago, ble etablert i april 534, men var på sammenbruddets rand de neste 15 årene, stadig i krig med maurere og opprørere. Området var ikke fullstendig pasifisert før i 548, men opplevde deretter en fredelig tid, og området fikk en oppblomstring. Gjenerobringen av Afrika kostet Østromerriket rundt 100 000 pund med gull.
Krig i Italia, første fase, 535–540
Som i Afrika var det dynastiske stridigheter i det østgotiske Italia som ga muligheter for innblanding. Den unge kong Atalarik hadde dødd den 2. oktober 534, og en tronraner, Teodahad, hadde fengslet dronning Amalasuntha, datter av Teodorik og mor til den døde Atalarik. Hun ble holdt innesperret på øya Martana i Bolsenasjøen til 535, da Teodahad fikk henne henrettet.
Belisarius svarte på henrettelsen ved å invadere Sicilia i 535 med 7 500 mann og avanserte derfra inn i Italia, herjet Napoli og erobret Roma den 9. desember 536. På denne tiden hadde Teodahad blitt avsatt av den østgotiske hæren, som hadde valgt Witiges som sin nye konge. Han samlet en stor hær og beleiret Roma fra februar 537 til mars 538, men greide ikke å ta byen.
Justinian sendte en annen general, Narses, til Italia, men det oppsto motsetninger mellom ham og Belisarius, og konfliktene mellom dem forsinket krigens gang. Milano ble erobret, men snart tapt igjen og rasert av østgoterne. Justinian kalte Narses tilbake i 539. På den tiden hadde den militære situasjonen bedret seg for romerne, og i 540 nådde Belisarius den østgotiske hovedstaden Ravenna. Der ble han tilbudt tittelen som vestromersk keiser av østgoterne samtidig som utsendinger fra Justinian ankom for å forhandle fram en fredsavtale som ville etterlate regionen nord for elven Po på gotiske hender. Belisarius lot som han tok imot tilbudet, gikk inn i byen i mai 540, og krevde den for Østromerriket. Deretter, etter å ha blitt tilbakekalt av Justinian, reiste Belisarius tilbake til Konstantinopel og med seg førte han Vitigis og dennes hustru Matasunta som sine krigsfanger.
Krig med Sasanide-riket, 540–562
Belisarius hadde blitt hjemkalt for å møte nye angrep fra perserne. Etter et opprør mot Østromerriket i Armenia på slutten av 530-tallet og muligens motivert av oppfordringer fra østgotiske agenter, brøt kong Khosrau I av Persia den «evige freden» og angrep østromersk territorium våren 540. Først angrep og herjet han Beroea og deretter Antiokia (men tillot den militære garnisonen på 6 000 menn å forlate byen), beleiret Daras, og dro deretter for å angripe det lille, men strategisk viktige satellittkongedømmet Lazica i nærheten av Svartehavet. Truet av persernes framgang ble Justinian tvunget til å betale persernes konge 5 000 pund med gull, foruten å avgi et løfte om ytterligere 500 pund årlig.
Krigen i Italia, andre fase, 541–554
Mens de militære anstrengelsene ble rettet mot Østen endret situasjonen i Italia seg til det verre. Under deres konger Ildibad og Erarik (begge myrdet i 541) og deretter Totila, lyktes  østgoterne med en rekke gjenerobringer. Etter en seier ved Faenza i 542 gjenerobret de viktigste byene i det sørlige Italia og hadde snart kontrollen over nesten hele Den italienske halvøya. Belisarius ble sendt tilbake til Italia sent i 544, men hadde utilstrekkelig med soldater. Uten noen framgang ble han avløst fra sin kommando i 548. I løpet av denne perioden skiftet Roma eier tre ganger, først erobret og avfolket av østgoterne i desember 546, deretter gjenerobret av østromerne i 547, og deretter tatt på nytt av østgoterne i januar 550. Totila plyndret også Sicilia og angrep den greske kysten.
Til sist stilte Justinian en styrke på rundt 35 000 mann (2000 ble skilt ut for å angripe vestgotiske Spania) under kommando av Narses. Hæren nådde Ravenna i juni 552 og beseiret østgoterne avgjørende i slaget ved Busta Gallorum i fjellkjeden Appenninene. Under slaget ble østgoternes konge Totila drept. Etter et andre slag ved Mons Lactarius i oktober samme året ble motstanden til østgoterne endelig knekt. I 554 ble en storstilt frankisk invasjon beseiret ved Casilinum, og Italia var sikret for imperiet, selv om det tok Narses ytterligere flere år å erobre de gjenværende gotiske borgene. Mot slutten av krigen var Italia besatt av en hær på 16 000 mann. Gjenerobringen av Italia kostet imperiet rundt 300 000 pund med gull.
Religiøse aktiviteter
Justinian så ortodoksien (rettroenheten) i riket truet av sprikende religiøse retninger, særlig monofysittisme, som hadde mange tilhengere i de østlige provinsene i Syria og Egypt. Den monofysittiske lære hadde blitt fordømt som kjetteri av konsilet i Kalkedon i 451, og den tolerante politikken til keiserne Zenon og Anastasios I hadde vært en kilde til spenninger med biskopene i Roma. Justinian endret denne utviklingen da han bekreftet den kalkedonske lære og fordømte monofysittene.
Justinian forsøkte å pålegge religiøs forening av sine undersåtter ved å tvinge dem til akseptere religiøse kompromisser som kunne være spiselig for begge parter, men politikken viste seg å ikke tilfredsstille noen av dem. Mot slutten av hans liv ble Justinian selv trukket mer mot den monofysittiske læren, særlig i form av aftartodoketisme, men han døde før han var i stand til utgi noen lovgivning som kunne ha løftet denne læren opp til status av dogme. Keiserinne Teodora sympatiserte med monofysittene, og det er sagt at hun var en konstant kilde til religiøse intriger ved hoffet i Konstantinopel i de første årene. I løpet av sitt styre utga Justinian, som hadde en ekte interesse i teologiske spørsmål, flere mindre teologiske avhandlinger.
Religiøse politikk
På begynnelsen av sitt styre kunngjorde han ved lov kirkens tro i spørsmålet om Treenigheten og Inkarnasjonen, og truet alle kjettere med nødvendige straffer, hvor han deretter erklærte at han hadde til hensikt å avskjedige alle som forstyrret den rette tro i henhold til loven. Han gjorde nikensk-konstantinopel-trosbekjennelse som den eneste rette trosbekjennelsen i kirken, i overensstemmelse med tolkningene til de fire økumenisk konsilene. Biskopene som var til stede ved den andre konsil i Konstantinopel i 553 anerkjente at ingenting kunne bli gjort i kirken som stred mot keiserens vilje og påbud, mens han på sin side, som keiser, i samarbeid med patriark Anthimus, forsterket kirkens bannlysningen med midlertidig forbud. Justinian beskyttet kirkens renhet ved å undertrykke de som kirken utpekte som kjettere. Han overså ingen anledning til å sikre kirken og de geistliges rettigheter og beskytte og utvide munkevesenet. Han bevilget munkene retten til å arve eiendom fra private borgere og retten til å motta solemnia, det vil si årlige gaver fra den keiserlige skattkiste, eller fra skatter fra bestemte provinser, og han forbød verdslig beslagleggelse av eiendommer tilhørende klostrene.
Til tross for at det despotiske preg ved hans maktmidler står i kontrast til dagens holdninger, var han faktisk en «kjærlig far» av kirken. Både Codex og Novellæ inneholder mange lovgivninger angående donasjoner, grunnleggelser og administrasjon av kirkens eiendommer; valg av og sikring av rettighetene til biskopene, prestene og abbedene; klosterlivet, boplikten til presteskapet, utførelse av kirketjenester, episkopalt embetsområde, osv. Justinian bygget om kirken Hagia Sofia, noe som kostet 20 000 pund i gull, den opprinnelige kirken hadde blitt ødelagt av brann under opptøyene i Nikaopprøret. Den nye Hagia Sofia, med dens tallrike kapeller og helligdommer, forgylte åttekantete kuppel, og mosaikker, ble sentrum og det mest visuelle monument for den østlige, ortodokse kirke i Konstantinopel.
De religiøse forholdene med Roma
Fra midten av 400-tallet og framover økte de vanskelige og anstrengende kirkelige oppgavene for keiserne i øst. De radikale følte seg frastøtt av trosbekjennelsen som ble godkjent av konsilet i Kalkedon, som forsvarte den bibelske lære om Kristus' vesen og natur, og som forsøkte å bygge bro mellom de dogmatiske partiene. Pave Leo I´s brev til erkebiskop Flavianus av Konstantinopel ble i øst betraktet som et arbeid gjort av Satan. Av den grunn ønsket ingen å høre på kirken i Roma. Keiserne, derimot, hadde et ønske om å bevare forbindelsen mellom Konstantinopel og Roma; og dette forble mulig kun om kirken ikke avvek fra den linje som ble definert ved Kalkedon. Fraksjonene i øst, som var blitt hisset opp  av konsilet i Kalkedon, måtte begrenses og bli pasifisert. Dette problemet viste seg å være vanskelig, ettersom dissenterne i øst overgikk tilhengerne av Kalkedon både i antall og i intellektuell dyktighet. Spenningen mellom de to retningen vokste; de som valgte Roma og vesten måtte oppgi støtte fra Østen, og omvendt.
På nytt beveget Justinian seg mot kompromiss i det religiøse edikt av 15. mars 533, og lykkeønsket seg selv med at pave Johannes II tillot rettroenhet gjennom den keiserlige bekjennelse. Den alvorlige feilen som han gjorde i begynnelsen ved å delta i en alvorlig forfølgelse av monofysittiske biskoper og munker og således skape bitterhet i vidstrakte regioner og provinser fikk han til sist bøtt på. Hans vedvarende mål forble å vinne over monofysittene, samtidig som han ikke ville slippe trosbekjennelsen fra Kalkedon. Mange ved hoffet mente at han ikke gikk langt nok: Teodora mente særlig at monofysittene ikke ble behandlet rettferdig. Justinian holdt tilbake pga. av komplikasjonene som ville ha skjedd i vest. Men i fordømmelsen av De tre kapitler forsøkte Justinian å tilfredsstille både vest og øst, men mislyktes begge deler. Selv om paven bifalt fordømmelsen trodde vestrikets prelater at keiseren hadde handlet i strid med forordningene fra Kalkedon. Selv om mange delegater i øst bøyde seg for Justinian, var det mange, særlig monofysitter, som forble misfornøyde. Alle var mer bitre på ham ettersom han i sine siste år selv tok stadig mer aktivt del i teologiske saker.
Undertrykkelse av religioner
Justinians religiøse politikk reflekterte den keiserlige overbevisning om at imperiets enhet forutsatte troens enhet. Det syntes opplagt for ham at denne troen kunne utelukkende være ortodoks (nikensk). De som var av en annen tro måtte godta at "forsoningsprosessen", som keiserlig lovgivning hadde pålagt siden Konstantius IIs tid, ville fortsette med full styrke. Lovverket inneholdt to statutter som krevde full ødeleggelse av hedenskapet, selv i det private livet. Disse forskriftene ble nidkjært påtvunget samfunnet i dagliglivet. Samtidige kilder (Johannes Malalas, Theophanes, Johannes fra Efesos) forteller om heftige forfølgelser, selv mot menn i høye posisjoner.
Kanskje den hendelsen som er mest verdt å merke seg skjedde i 529 var da det nyplatoniske akademiet i Athen ble lagt under statskontroll på ordre fra Justinian: Således ble hellenismens skole for utdannelse og læring effektivt kvalt. Hedenskapet ble aktivt undertrykket. I Lilleasia alene hevdet Johannes fra Efesos at det ble konvertert 70 000 hedninger. Andre måtte også underkaste seg den kristne tro; herulerne, hunerne ved elven Don, abchazere, og tzanniene, begge de to sistnevnte var folkslag i Kaukasus.
Dyrkelsen av den gamle egyptiske guden Amon i Augila i den libyske ørken ble forbudt; og det samme ble levningene av Isis-dyrkelsen på øya Philae (eller Pilak), en øy i Nilen. Kirkeforstander Julian og biskop Longinus bedrev misjon blant nabateere, et nordarabisk folk i området øst for Palestina, og Justinian forsøkte å styrke kristendommen i Jemen ved å sende en biskop fra Egypt.
Jødene ble også undertrykket. Ikke bare begrenset myndighetene deres borgerlige rettigheter, og truet deres religiøse privilegier, men keiseren blandet seg også inn i deres indre anliggender i synagogene. Dog forfulgte han ikke jødene aktivt, men «oppmuntret» dem til å benytte den greske Bibelen Septuaginta framfor deres egne bibelske tekster i deres synagoger i Konstantinopel.
Keiseren hadde store vanskeligheter med samaritaner som nektet å konvertere til kristendommen og gjentatte ganger gjorde opprør. Han påla dem strenge og harde lovpåbud, men kunne ikke forhindre at det førte til fiendtligheter mot kristne i Samaria mot slutten av hans styre. Konsistensen i Justinians religiøse politikk betydde at manikeere også opplevde hard forfølgelse, både landsforvisning og fysisk avstraffelse. I Konstantinopel skjedde det ved en anledning at mange manikeere, etter en streng inkvisisjon, ble henrettet under keiserens personlige nærvær; en del ved brenning, andre ved drukning.
Byggeaktiviteter, lærdom, kunst og litteratur
Justinian var en frodig og produktiv byggherre. Historikeren Procopios bærer vitnemål om hans aktiviteter på dette området. Under Justinians medvirkning ble San Vitale i Ravenna, som har to av de berømte mosaikkbildene med avbildning Justinian og Teodora, fullført. Mest kjent er det at han fikk Hagia Sofia oppbygget, opprinnelig en kirke bygget som basilika og som hadde blitt brent ned under opptøyene i Nikaopprøret. Den ble storslått gjenreist med et helt annet grunnplan under den arkitektoniske ledelsen av Isidoros fra Milet og Anthemios fra Tralleis. I henhold til Procopios skal Justinian etter fullførelsen av dette store byggverket ha uttalt «Ære være Gud som har ansett meg verdig til å fullføre dette verk! Salomo, jeg har overgått deg!» (med referanse til det første jødiske tempelet i Jerusalem, Salomos tempel). Det tok fem år for titusen arbeidere å reise bygningen. Den nye katedralen med sin enorme kuppel fylt med mosaikker forble senteret for den østlige kristendommen i århundrer. En annen prominent kirke i hovedstaden var De tolv apostlenes kirke, som hadde vært i en skrøpelig forfatning på slutten av 400-tallet, men ble på samme vis ombygd. Som i kuppelen i Hagia Sofia ligger den fast innebygd i bygningsmassen, og løftet opp på en plattform slik at den fikk en anselig høyde. Avslutningen av den sentrale kuppelen ble også typisk for de bysantinske kirkebygningene som er bevart fra 500-tallet. De framtrer som en skulptur med harmonisk avveide deler og brutte plan.
Utsmykningsarbeid ble ikke begrenset til kirker alene; utgravninger av stedet for Det store palasset i Konstantinopel har avslørt flere mosaikker i stor kvalitet som er datert fra Justinians tid, og en søyle med en rytterstatue i bronse på toppen med Justinian kledd i militæruniform ble reist i Augustaion i Konstantinopel i 542 (og siden revet ned av osmanene). Rivalisering med andre, mer etablerte overhoder fra hovedstaden og forvist romersk aristokrati (som Anicia Juliana) kan ha vært årsaken til Justinians byggeaktivitet for å styrke sin slekts prestisje.
Justinian styrket også imperiets grenser fra Afrika til Østgrensen gjennom å reise en rekke festningsverker, og sikret Konstantinopel vannforsyninger gjennom konstruksjoner av underjordiske vannreservoar. For å forhindre oversvømmelser fra å ødelegge den strategisk viktige grensebyen Dara, ble en avansert buet demning bygget. I løpet av hans styre ble også den store Sangariusbroen (også kalt for Justinianbroen) bygget i Bitynia for sikre en viktig militær forsyningsvei mot øst. I tillegg gjenoppbygget Justinian byer som var blitt ødelagt av jordskjelv eller krig, og bygget en helt ny by i nærheten av sitt fødested kalt for Justiniana Prima i sørlige Serbia, navngitt til sin egen ære, med den hensikt å erstatte Thessaloniki (i dagens Hellas) som det politiske og religiøse sentrum i Illyricum.
I Justinians tid og delvis under hans beskyttelse skapte bysantinsk kultur dyktige historikere, inkludert Prokopios og Agathias, og poeter som Paulus Silentiarius («Den stilltiende») og Romanos Meloden («Sangeren»). På den andre siden ble læresentre som den nyplatonske akademiet i Athen og den berømte juridiske skolen i Beirut nedlagt under hans regime. Til tross for Justinians lidenskap for den ærefull romerske fortid ble den tidligere praksis med å velge romersk konsul nedlagt etter 541.
Økonomi og administrasjon
Østromerrikets økonomi var hovedsakelig basert på jordbruk, noe som også var tilfelle med Justinians forgjengere. I tillegg hadde langdistansehandelen blomstret og nådde så langt nord som til Cornwall i dagens England hvor tinn ble byttet med romersk hvete. Innenfor imperiet seilte konvoier fra Alexandria med hvete og korn. Justinian sørget for at trafikken ble mer effektiv ved å bygge et stort kornlager på øya Tenedos hvor det ble lagret og fraktet videre til Konstantinopel. Justinian forsøkte også å finne nye handelsruter for handelen mot øst, som var vanskeliggjort av krigen med perserne. Et viktig luksusprodukt var silke, som ble importert og viderekultivert i riket. For å beskytte framstillingen av silkeproduksjonen ga Justinian monopolprivilegier til de keiserlige fabrikkene i 541. For å unngå landruten over persisk område etablerte Justinian vennligsinnede forbindelser med abyssinerne, som han ønsket skulle fungere som mellommenn i transport av indisk silke til riket. Abyssinerne var derimot ikke i stand til å konkurrere med persiske handelsmenn i India. Men tidlig på 550-tallet greide to munker å smugle egg fra silkeormer fra Sentral-Asia til Konstantinopel, og ble fra da av et østromersk, innenlandsk produkt.
Gull og sølv ble utvunnet på Balkan, i Anatolia, Armenia, Kypros, Egypt og i Nubia.
When I Come Around
«When I Come Around» er en singel fra det amerikanske punkrockbandet Green Day ugitt januar 1995. Sangen er den siste av i alt fem sanger som er blitt ugitt som singel fra Green Days suksessalbum Dookie. Sangen ble fort en radiohit og var Green Days mest spilte låt på radio fram til 2005 da Boulevard of Broken Dreams gikk forbi.
Justinian I den store
Økonomi og administrasjon
På begynnelsen av sitt styre arvet Justinian et overskudd på 28 800 000 solidi (400 000 pund med gull) i den keiserlige skattkammeret fra Anastasios I og Justinus I. Under Justinians styre ble det tatt grep for å bekjempe korrupsjon i provinsene og gjøre skatteinnsamlingen mer effektiv. Omfattende administrativ makt ble gitt til både lederne av prefekturene og av provinsene mens det ble fratatt makt fra vicariatene i bispedømmene, og et antall av disse ble nedlagt. Den generelle trenden gikk mot en forenkling av den administrative infrastrukturen. I henhold til historikeren Peter Brown (1971) førte den økende profesjonalismen i skatteinnkrevingen til at mye av de tradisjonelle strukturene i provinslivet ble ødelagt da det svekket selvstyret til byrådene i de greske byene. . Det har blitt beregnet at før Justinians gjenerobringer hadde staten en årlig inntekt på 5 000 000 solidi i år 530, men etter hans gjenerobringer var den årlig inntekten økt til 6 000 000 solidi i år 550.
Gjennom hele Justinians styre hadde byene og landsbyene i øst en framgangsrik tid, selv om Antiokia ved Orontes ble herjet av to jordskjelv, henholdsvis i 426 og 528, og ble deretter herjet av perserne i 540. Justinian fikk byen gjenoppbygget i en noe mindre størrelse.
Til tross for de ovennevnte grepene led imperiet av flere betydelige tilbakeslag i løpet av 500-tallet. Det første var den justinianske pesten som var fra 541 til 543, og reduserte befolkningen hardt, og førte antagelig til mangel på arbeidskraft og økning i lønnsutgiftene. Mangelen på arbeidskraft førte også til en betydelig økning av «barbarer» i de bysantinske hærene etter 543. Den langvarige krigen i Italia og krigene med perserne førte til press på imperiets ressurser, og Justinian ble kritisert for å innskrenke den regjeringensstyrte posttjenesten som han begrenset til kun en østlig rute, som hadde militær betydning.
Ettersom Justinian var den siste keiser som snakket latin har han blitt karakterisert som «den siste romer».
When I Come Around
Musikkvideo
Musikkvideoen ble regissert av Mark Kohr og viser bandmedlemmene vandrende rundt i San Francisco og Berkeley, California nattestid sammen med scener der folk gjør ting relatert til teksten. Man får også se glimt av Green Days venn Jason White og hans daværende kjæreste. Jason White er i dag backup gitarist i Green Day.
Japanske hunderaser
Det finnes flere japanske hunderaser, hvorav spesielt seks av spisshundene er svært interessante i kynologisk sammenheng. Alle seks er utnevnt som nasjonalmonumenter i hjemlandet Japan, og opprinnelsen er svært gammel.
Historie
Seks av de sju japanske spisshundene tilhører de eldste hundene verden kjenner til. Man vet ikke nøyaktig når og hvordan de kom til de japanska øyene, men en teori er at de kom via folkevandringer fra Koreahalvøya for mer enn 2 000 år siden. At det finnes lignende hunder i Korea, eksempelvis koreansk jindo, miryanghund og pungsanhund, forsterker denne teorien som en mulig forklaring. Det indikerer også at de japanske hundene har en felles progenitor med de koreanske, selv om slektskapet dem i mellom fortsatt er uavklart. Man antar imidlertid at alle disse hundene nedstammer fra urhunder som levde for mellom 2 000 og 6 000 år siden i Asia. De japanske rasene har trolig fått sin endelig utformet først etter at de kom til Japan.
I Japan er det funnet 3 000 år gamle arkeologisk bevis for en hundetype som påminner sterkt om shiba (den minste av dem). Denne rasens manglende genetiske spredning (sammenlignet med de fem andre) indikerer også at dette er den eldste og mest opprinnelig av disse hundene. Det er også den eneste av de seks som ikke kan regnes til et bestemt område i Japan.
Ottumwa kullkraftverk
Ottumwa kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Iowa i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 731 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Dette er delstatens fjerde største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
Anlegget ble påbegynt omkring 1975 og stod ferdig i 1979, inklusive utvidelser. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull.
Belgisk toppdivisjon i fotball 2005–2006
Belgisk toppdivisjon i fotball ble opprettet i sesongen 1895-96. Det belgiske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen. De er igjen underlagt av UEFA, som setter hovedreglene for hvordan fotball organiseres i Europa.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
T (andre betydninger)
Det finnes også en kyrillisk og en gresk bokstav av samme utseende, for den kyrilliske, se Т, for den greske, se Tau (bokstav).
Salma Hayek
Salma Hayek Pinault (født Salma Valgarma Hayek Jiménez; 2. september 1966) er en meksikansk-amerikansk skuespiller. Hun blir av mange sett på som den mest fremgangsrike latinamerikanske skuespilleren i Hollywood siden Dolores del Río. Hayek har vært med i over tretti filmer og har vært nominert til Oscar.
Bakgrunn
Salma Hayeks far, politikeren og oljeselskapsmanageren Sami Hayek Domínguez, er av libanesisk opphav; slekten er fra den overveiende katolske (maronittiske eller melkittiske) byen Baabdath i Libanonfjellene i Libanon. Moren, operasangerinnen og talentspeideren Diana Jiménez Medina, er av spansk bakgrunn.
Salma vokste opp i en velstående og hengivent katolsk familie, og da hun var tolv år gammel begynte hun med studier ved den katolske internatskolen for piker Academy of the Sacred Heart i Grand Coteau i den amerikanske delstaten Louisiana. Der ble det fastslått at hun var dyslektisk. Hayek måtte slutte på den skolen på grunn av dårlig oppførsel. Hun flyttet da først til en tante i Houston, og ble der til hun var 17 år gammel.
Hun studerte videre internasjonale relasjoner ved Universidad Iberoamericana i Mexico by; hun studerte også drama der.