cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St. Paul kirke (Bergen)
Historie
De to sidealterne hadde statuer av henhodlsvis Maria og Josef. I tillegg var det statuer av alle de tolv apostlene i kirkeskipet. Statuene og krusifikset som var over høyalteret var laget i Frankrike.
Fra 1970-tallet kom det stadig flere katolikker til Bergen og menigheten opplevde økt tilslutning. På 2000-tallet kom det særlig mange polakker til landet, noe som gjorde at kirken ble for liten for menighetens behov.
Det lille Teater (Flensburg)
Det lille Teater er et danskspråklig teater i det indre Flensburg. Teatret holder til i Hjemmet i Marienstraße (Mariegade).
Det må ikke forveksles med Det Lille Teater i København.
Teatret i Flensburg startet som amatørteater i 1966, under navnet Det lille Teater Flensborg. De første medarbeiderne ønsket et fast spillested med faste spilledager, og fikk lov til å benytte fasiliteter i Hjemmet. Ensemblet ble etter hvert utvidet med flere skuespillere, i skiftende perioder. Teatrets repertoar preges i stor grad av beliggenheten i et grenseområde som har vært preget av en rekke kriger og skiftende nasjonal tilhørighet. I 2018 hadde Det lille Teater for eksempel premiere på forestillingen Danskhed - en kaleidoskopisk forestilling om Danmark og danskere. Fra 2017 står Adressaten ubekendt på repertoaret; forestillingen bygger på en novelle av amerikanske Kathrine Kressmann Taylor. Novellen ble utgitt i 1938, og handler om den jødiske kunsthandleren Max Eisenstein i San Francisco og hans brevveksling med vennen og forretningspartneren Martin Schulse, som har reist tilbake til fedrelandet Tyskland. Handlingen starter i 1932, og gjennom brevene blir man gradvis vitne til nazifiseringen av Schulse, hans familie og det tyske samfunn for øvrig.
En kabaretgruppe var en tid i virksomhet som del av Det lille Teater, men ble avviklet i 2005.
Teateret er medlem av Sydslesvigs danske Ungdomsforeninger og foreningen Dansk Amatør Teater Samvirke.
Bygningen «Hjemmet»
Etter at Marieport ble revet, ble den nåværende bygningen oppført i 1840, tett ved Vor Frue Kirke. Fra 1900 frem til 1906 var bygningen bolig for redaktør Jens Jessen. Navnet Hjemmet stammer fra dette. I 1920 kjøpte foreningen Flensborgsamfundet bygningen, og stilte den til disposisjon for de danske foreningene i byen.
Det er paraplyorganisasjonen Sydslesvigs danske Ungdomsforeninger som per 2018 eier «Hjemmet». Bygningen gjennomgikk en omfattende renovering i 2008/2009.
Asbjørn Halvorsen
Som norsk landslagstrener slo han Tyskland i OL i 1936, i Adolf Hitlers første og siste kamp som fotballtilskuer. Deretter førte han laget fram til OL-bronse, før han tok Norge til VM i 1938, vår eneste VM-deltakelse fram til 1994.
Oppvekst
Bakerisønnen Halvorsen vokste opp i en hjørnegård i Sarpsborgs gågate. Her drev familien Norges største konditori, med over 200 sitteplasser. Da Halvorsen var 11 år hadde nærliggende Borregaard vokst til Norges største bedrift med nesten 2,000 ansatte – en tittel fabrikken skulle beholde helt til Hydro ble større på 1970-tallet. Allerede da Halvorsen var 5 år ble Sarpsborg FK stiftet. Sarpsborg etablerte seg raskt i toppen, og kom til cupfinalen i både 1906 og 1907. Men det var Halvorsen som skulle skaffe klubbens første kongepokal. Han debuterte for klubben som 17-åring, og viste tidlig spesielle lederegenskaper som gjorde at han ble valgt til kaptein. Fortsatt har han rekorden som yngste lagkaptein i en cupfinale, da han 18 år gammel ledet Sarpsborg til seier med 4-1 mot Brann i 1917. Dette var den aller første cupfinalen på gress, og dessuten det aller første åpne NM hvor alle lag fikk delta, ikke bare kretsmestre.
Selv om tribunevold ikke var noe tema, ble FFKs første kamp NM-kamp i 1917 beskjemmet av at en FFK-tilhenger hev en plankebit etter dommeren. To år senere stormet FFK-tilskuerne banen da dommeren dømte straffe til Ørn fem minutter før slutt. Episoden førte til to års forbud mot NM-kamper i Fredrikstad. Dette var en periode hvor Sarpsborg hadde et jerngrep om de legendariske Fredrikstad-Sarpsborg-derbyene. Fram til Halvorsen dro til Hamburg i 1921, hadde Sarpsborg 18 derbyseire mot Fredrikstads 10. Betegnende nok skar det seg like etter. I 1922 endte FFK og Sarpsborg sist i hver sin avdeling i kretsserien, og dermed måtte en av rivalene ned. Med 5-1-seier sikret FFK plassen i skjebnekampen på nøytral grunn i Moss. Vendepunktet skyldtes både Halvorsens exit, men også at FFK hadde brukt årene med kampforbud i Fredrikstad til å så gressbane, noe som bedret treningsforholdene.
1920-tallet
1920-tallet begynte på best mulige måte for Asbjørn Halvorsen. Han spilte sentral midtbane på landslaget som sensasjonelt vant 3-1 over engelskmennene i OL i Antwerpen. Dette var på den tiden hvor VM ikke fantes, og OL var det største innen fotball. Fotballens hjemland hadde aldri tapt en kamp i et internasjonalt mesterskap, vunnet to strake OL, og alle tre de noen sinne hadde deltatt i. I neste kamp, kvartfinalen, tapte dessverre Norge for de senere gullvinnerne Tsjekkoslovakia. I 1921 flyttet Halvorsen til Hamburg. Han ville bli forretningsmann. Han ble ansatt i skipsrederiet Sloman, men grunnla året etter skipsmeglings- og forsikringsselskapet Halvorsen & Koch GmbH med tre andre, hvorav én var jødisk. Innledningsvis tiet Halvorsen om sin fotballbakgrunn, men da Hamburg SV via en kollega av Halvorsen fikk greie på hans nærvær, ble han trukket inn i klubben. Her fikk Halvorsen raskt kallenavnet «Assi». I Halvorsens debutår i Hamburg SV kom de i 1922 til finalen i det tyske mesterskapet. Første finale ble avbrutt grunnet kveldsmørke på 2-2, etter over 180 minutters spill. Avgjørelse på straffespark forekom ikke på den tiden. Neste finale ble stanset etter 105 minutter fordi Nürnberg grunnet skader og utvisning hadde færre enn 8 spillere på banen på stillingen 1-1. Tittelen ble tildelt Hamburg av forbundet, men klubben avslo. Derfor finnes ingen tysk mester dette året, men spillerne ga et sigarettetui i gave til HSV-storspilleren Otto «Tull» Harder. Der sto det inngravert en hilsen skrevet av Halvorsen og signert av resten av laget, som slo fast at HSV var mestere. Nederst hadde Halvorsen skrevet «Og rettmessig så, din Assi.»
1930-tallet
Gjennom hele Hamburg-epoken dannet Halvorsen og Otto Harder et radarpar. På lagbildet etter 1928-mesterskapet sto de to inne i en laurbærkrans med resten av laget rundt. Halvorsen var dirigenten med det store overblikket. Harder var oksen som fikk ballen i mål, uhyre stor og sterk. Harder hadde vært med i første verdenskrig og var kjent for markerte nasjonalistiske holdninger. I 1931 ga han seg i Hamburg, og året etter meldte han seg inn i NSDAP (nazipartiet). Ikke lenge etter også i SS. Halvorsen spilte fortsatt på Hamburg men merket at nazifiseringen av tysk idrett førte med seg krav om ensretting og innordning. I 1933, året for nazistenes maktovertakelse, dro derfor den uføyelige Halvorsen tilbake til Norge. Men først var det klart for testimonial. Schwerin ble slått hele 14-0 i september 1933. Som avskjedspresang fikk Halvorsen mot normalt ta straffe, og kom dermed på scoringslisten. Under hyllningsseremonien etterpå hevet alle lagkameratene armen til Hitler-hilsen. Én mann sto rolig i sentrum av det hele med armene langs kroppen i en skog av heil: Asbjørn Halvorsen. Etter 224 kamper for Hamburg oppsummerte sportsavisen Fussball Woche at «Halvorsen vil bli stående i historien. Denne harde, men aldri unfaire mannen.» Avisen konkluderte med at Tyskland aldri ville glemme han. Den endelige avskjeden var på togperrongen i Hamburg, hvor HSV-fansen møtte opp og sang. Otto Harder hadde da med en gave – ballen fra avskjedskampen, i bronseforgylt utgave. Dermed fikk Halvorsen ballen han scoret sin karrieres siste mål med, en ball som nå står utstilt i SFKs klubbhus i Sarpsborg. Klubbhuset har en egen «Assi»-sal med et portrett av Halvorsen og en vegg med dekorasjoner fra hans epoke i tysk fotball.
Vel hjemme i Norge ventet snart jobben som trener for Sarpsborg. Ved inngangen til 1933 hadde Sarpsborg vunnet 11 av de siste 15 derbyene mot Fredrikstad, men en epoke var på hell. IL Sparta ble etablert i en egen liga for arbeiderklubber. Splittelsen skulle få store konsekvenser, fordi den gjorde at Sarpsborg FK mistet posisjonen som det naturlige topplaget for alle i industribyen. I mer aristokratiske Fredrikstad var det derimot aldri noen arbeiderklubb som fikk fotfeste. Samtidig hadde den såkalte «fotballprofessoren» og FFK-strategen Sten Moe utviklet Fredrikstad-stilen. Dette var en stil forut for sin tid hvor hele laget skulle kontre og gå hurtig i angrep når ballen ble vunnet, og vice versa ved balltap. 1933-sesongen innledet en grufull tapsrekke på ti strake derbymatcher for Sarpsborg fram til 1938. Verst av alt var tapet i juni 1933 da Fredrikstad vant 6-0 i Sarpsborg. Hjemme i Sarpsborg hadde nemlig ikke sarpingene tapt for FFK siden Norge var i union med Sverige. Det var derfor en litt nedslått klubb Halvorsen kom hjem til. Suksessen skulle ikke utebli. Etter hele tre omkamper mot Pors i 4. runde, ble Drammen og Drafn slått med 1-0 i påfølgende runder. Finalen mot Mjøndalen endte derimot med 1-2-tap i Trondheim. Året etter hadde Sarpsborg som første klubb hjemmekamp i cupfinalen, i en legendarisk duell mot Fredrikstad foran 15,000 tilskuere. Fotballforbundet utsatte kampen slik at alle tilskuerne skulle rekke fram, også de som hadde sittet på et tog som havarerte i Vestby. Også dette året tapte SFK, det ble 0-4 mot rødbuksene.
[[Fil:Bronselaget_1936.jpg|mini|Bronselaget
Bak fra venstre: Brustad, Isaksen, Kvammen, Ulleberg, Holmberg, Martinsen, Frantzen, Juve. Foran fra venstre: Eriksen, Johansen, Holmsen. Lagets trener var Asbjørn Halvorsen]]
Nå hadde imidlertid Halvorsen allerede blitt oppgradert til større oppgaver. Etter å ha begynt som baneinspektør i forbundet i 1934 ble han i 1935 ansatt som generalsekretær og landslagstrener. Etter et sviende nederlag mot Sverige i september uttalte Halvorsen at med rett fornyelse og vekt på hardere fysisk trening skulle man ikke se mørkt på deltakelsen i Berlin-OL året etter. Historiene er mange om hvordan Halvorsen tross sine harde ord kunne være empatisk og «se» den enkelte spiller. Tidenes landslagstoppscorer Jørgen Juve mente Halvorsen hadde dyp forståelse for det norske lynne, og at vi ikke så lett innordner oss systemer. Selv om Halvorsen var vant til det tyske lynne, forsto han at i Norge måtte individualisme og frihet kombineres med systemene, slik at ikke det siste tok helt overhånd. Det ble en begredelig vårsesong for landslaget i 1936, og det ble stilt spørsmål ved om det ble for mye systemer og for lite frihet for den enkelte spiller. Norge spilte seg likevel greit fram til OL-kvartfinale foran 55,000 hjemmefans i Berlin. Adolf Hitler hadde møtt opp for se sine ariske gutter – det ble tatt rasehensyn i laguttaket – slå lilleputtlandet fra nord. Hitler hadde aldri sett en fotballkamp i sitt liv, og skulle aldri komme til å se noen flere. Det hele endte nemlig med 2-0-seier til Norge (laget ble senere kjent som Bronselaget) og den totale ydmykelse for tyskerne. Den tyske landslagssjef Otto Nerz fikk sparken.
Som landslagssjef vektla Halvorsen å bygge det beste laget, ikke nødvendigvis de 11 beste individuelle spillerne. Eksempelvis tok han ut Magnar Isaksen som indreløper, selv om mange mente andre indreløpere var bedre. Halvorsen vektla at Arne Brustad og Isaksen kjente hverandre så godt fra klubblaget Lyn. Brustad ble norsk toppscorer i OL med 5 mål, mens Isaksen scoret begge målene mot Tyskland, uttaket ble aldri mer kritisert. Semifinalen mot Italia endte med 1-2 etter ekstraomganger, mens Arne Brustad avgjorde til 3-2 mot Polen i bronsefinalen. Seks minutter før slutt, foran 90,000 tilskuere på Olympiastadion. Etter seier over Irland i kvaliken skulle Norge to år senere for første gang delta i fotball-VM – Norges første og eneste deltagelse i et VM-sluttspill før 1994. Men i VM ble det rett ut i første kamp: Nok et 1-2-tap etter ekstraomganger mot Italia, denne gang etter skandaløs dømming. Italia vant både OL i 1936 og VM i 1938, og i begge mesterskap var Norge laget som var nærmest å slå dem. Som landslagssjef stilte Halvorsen også krav til opptreden og nøkternhet, eksempelvis med alkohol. Også den delen av landslagssamlingene som ikke gikk med til fotball hadde Halvorsen stram regi på. Han hadde meninger om kosthold og fellesaktiviteter. Halvorsen hadde innført et toppidrettsregime – 50 år før Olympiatoppen og dagens begreper som «24-timersutøveren».
2. verdenskrig
En stor sak i norsk fotball i 1940 var forhandlingene om å samle arbeideridretten og resten av idretten i ett idrettsforbund. Halvorsen spilte en viktig rolle i sluttforhandlingene fram til den prinsipielle enigheten i september 1940. Grunnlaget ble lagt for etableringen av Norges Idrettsforbund i 1946, og for motstandskampen mot den tyske okkupasjonsmakten.
Halvorsen var den mest kjente nordmann i Tyskland, og okkupantene ville derfor gjerne bruke han. Men «Assi» var totalt avvisende til en privatlandskamp, selv om han allerede på sommeren flere ganger ble innkalt til Reichskommissariatet med ønske om en landskamp. Da nazistene i oktober ville prege cupfinalen mellom FFK og Skeid med nazistiske faner og flagg, truet Halvorsen med å avlyse kampen. På cupfinalen nektet han reichskommissær Josef Terboven adgang til kongetribunen.
Cupfinalen ble meget spesiell. Det ble budt både hele og halve gjøkalver for kampbillett, og de fleste forsto nok at dette var alt annet enn en vanlig cupfinale. Kongefamilien hadde flyktet, og nasjonalsangen var forbudt av de tyske okkupasjonsmyndigheter. Likevel reiste publikum seg til spontan sang av «Ja, vi elsker» før kampen. Denne cupfinalen godtas ikke av NFF, men FFK regner den med til sine titler. Den tomme kongetribunen ble et mektig symbol.
Høsten 1940 skulle førerprinsippet innføres, men Halvorsen takket nei til tilbudet om å bli fotballfører i Norge. Den tidligere FFK-spilleren Fridtjof Resberg ble i stedet «fotballfører», og NFF følte seg kuppet, med den følge at styret la ned sine verv og de ansatte ble sagt opp. Idrettsfolk over hele landet gikk til idrettsboikott. Illegale idrettslag blomstret opp. Nazistene gjorde alt for å få i gang den organiserte idretten igjen, og truet med både bøter og fengselsstraffer for dem som motarbeidet regimet. Idrettsfronten ble den første fronten, og en veiviser for frontene som kom senere.
Halvorsen fikk den tunge jobben med å oversette velkomstbeskjeden til kommandant Kramer: «Det er bare en vei ut av denne leiren, og det er gjennom krematoriepipen!». Halvorsen satt i Natzweiler sammen med den senere statsminister Trygve Bratteli. Leiren var en natt-og-tåke-leir (tysk: Nacht und Nebel), noe Bratteli beskrev som leire hvor «hensikten var å avskjære fangene fra enhver kontakt med utenverdenen, leirer der de skulle dø av sult og umenneskelig behandling». Det var 12 timers slit i steinbruddet daglig, og bare 266 av 504 norske fanger i leiren overlevde.
Halvorsen fikk riktignok noe bedre behandling enn de andre. Fangevokterne kunne ikke tro at fotballstjernen satt i konsentrasjonsleir, og han fikk en spesiell status i leiren. Også blant fanger fra Frankrike og Benelux, der Halvorsen også var kjent. Posisjonen brukte han til å unngå det verste arbeide. I stedet fikk han administrativt arbeid og brukte posisjonen sin til å hjelpe de andre norske fangene med ekstra mat, lettere tjeneste og legetilsyn. Halvorsen ordnet midlertidig arbeidsfritak og lege til Bratteli da han meget nedkjørt hadde havnet under «Stuten», den mest fryktede arbeidslederen.
Halvorsen spilte også en viktig rolle for å holde motivasjonen oppe blant nordmennene. Han fikk informasjon om det som skjedde ved fronten og i verden for øvrig, og et fast kveldsinnslag ble at Halvorsen delte informasjonen med nordmennene. Han ble beskrevet som en pedagog og optimist som gjorde det lettere for de andre å få sove.
Bratteli ble sendt til leiren Vaihingen ved Stuttgart, og i januar 1945 var det Halvorsens tur til å komme etter. Han fant norske fanger med svært lav moral, og kom opp med ideen om at Bratteli kunne holde forelesninger om gjenoppbyggingsoppgavene i Norge og Europa etter krigen. Også i Vaihingen ble Halvorsen en slags administrator for fangene, som ordnet mattilførsler og så til at nordmennene slapp oppgaven likbæring. Men da han nektet å slå en medfange mistet Halvorsen sin posisjon.
Våren 1945 var situasjonen kritisk. Nesten alle fanger brukte svært ofte latrinebøtter på rommet. Halvorsen fikk også flekktyfus og lungebetennelse.
Sveriges Røde Kors kjørte busser på kryss og tvers for å hente ut nordmenn i vårmånedene, senere kjent som de hvite bussene. Etter tre dagers leting mellom Stuttgart og Karlsruhe fant de endelig Vaihingen. For 13 norske fanger var det for sent. Halvorsen ble pleiet etter tur av de andre norske. «Asbjørn må ikke dø! Asbjørn må hjem!» Halvorsen hadde lovet gutta billetter til Norges første landskamp etter krigen.
På vei inn i den hvite bussen falt Halvorsen sammen. Flere doktorer klarte sammen å få liv i ham. Tyskeren lyttet med stetoskop og fastslo: «Na, es ist kein Omega mehr». Det var bare 48 kilo igjen av fotballegenden. En lege fikk beskjed: «Nåde deg om du lar Asbjørn krepere underveis». Bratteli klarte så vidt å gå selv inn i bussen, og fastslo: «Merk dere denne dagen, 5. april. Det er vår annen fødselsdag. Nå går det til livet».
Bussferden gikk til leiren Neuengamme utenfor Hamburg. Få måneder tidligere hadde HSV-storscorer Otto Harder vært fangevokter her. Allerede i 1939 hadde Harder meldt seg til fronten. Hamburgs superduo var splittet av krigen: Den ene ble krigsforbryter, den andre brutt ned i tysk fangenskap. I Neuengamme samlet svensk Røde Kors fanger fra ulike leire. Vaihingen-fangene var blant de mest medtatte. Bratteli la merke til at Sachsenhausen-fangene virket fete i sammenlikning. Den senere sosialminister Sven Oftedal kunngjorde at Veihangen-fangene skulle få de første 16 plassene når SS aksepterte at fanger fikk sendes til Sverige.
I Helsingborg ble Halvorsen møtt av sin gamle forbundsassistent Nickolai Johansen. Opphold på sykehus i Helsingborg og kurbad i Ramlösa ble etterfulgt av en reise til Stockholm hvor Halvorsen var det svenske fotballforbundets gjest til han var noenlunde restituert i slutten av juni. I Stockholm ga Halvorsen det første intervjuet og beskrev da sulten og den evige sugingen i magen som verre enn alt annet: «Vi satte til livs de utroligste ting for å døyve smertene. Jeg holdt på å gi opp, men viljen til å leve seiret». Han mente også at han aldri så andre fanger møte døden med samme mot og urokkelige sinnsro som nordmennene.
Skaperen av seriesystemet
Etter krigen gjenopptok Halvorsen jobben som generalsekretær, og brukte sine siste krefter på å gjenoppbygge norsk fotball. Han insisterte på en egen frigjøringscup sommeren 1945, hvor hele 344 lag deltok. Han gikk inn i styret for det nyopprettede Norsk Tipping og engasjerte seg i utbygging av baner. Ikke minst utviklet han det moderne seriesystemet. Før krigen hadde et villnis av frittstående kretsserier blitt erstattet av Norgesserien, som var åtte likestilte «eliteserier» med felles finalespill. Fredriksstad Blad var avmålt til det nye systemet, som på langt nær kunne måle seg med NM-cupen i popularitet: «Serien smaker jo nu slik passe av liga tilsatt med en bra porsjon cup – og så er det i grunnen ingen av delene». Publikumsinteressen for det nasjonale seriesystemet var laber fram til krigen. I forslaget Halvorsen fremmet til forbundsstyret i 1947 argumenterte han for en spissing av seriesystemet, kombinert med en avskaffelse av det omfattende playoffspillet mellom de mange avdelingsvinnerne. Slik økte cupen sin status, samtidig som serien ble noe unikt når bare 16 lag spilte på øverste nivå i stedet for over 70. Seriespillets fortreffelighet begrunnet Halvorsen med at «riktig satt opp, og riktig organisert, kan en ligaserie med ukentlig offentliggjørelse av tabellen skape stor publikumsinteresse. Kamper mellom lag i bunnen av en klasse er likeså interessante som kampene på toppen.» I Tyskland ble det derimot ingen nasjonal liga før på 1960-tallet, så Norge var tidlig ute med å frata småkongene i kretsene makten.
I 1949 ble han tildelt ridderkorset av Vasaordenen for sitt arbeid med å fremme samarbeidet mellom svensk og norsk fotball. Fram til 1950 satt Halvorsen også i landslagets uttakskomité. Året etter uttalte han at det ikke var noe i veien for å gjenoppta fotballforbindelsene med Tyskland. Samme år slapp Otto Harder ut av fengsel, etter å ha sonet bare 4 år av en dom på 15 år for krigsforbrytelser og medvirkning til 350 drap. Harder gjenopptok jobben som forsikringsmegler, samme jobb som Halvorsen hadde hatt. I 1953 var det klart for VM-kvalifiseringskamper mellom Norge og Tyskland. Norge kjempet seg til 1-1 hjemme. Bortekampen skulle gå i Hamburg. Tyskland ble fortsatt trent av Sepp Herberger, som ble hentet inn som ny trener etter ydmykelsen mot Norge i 1936-OL. Herberger ble sittende i hele 28 år, men bedre lag enn rundt Hamburg-møtet hadde han neppe. Norge ble knust 5-1, og året etter vant Tyskland uventet hele VM. Under møtet i Tyskland beklaget Herberger tyskernes behandling av Asbjørn Halvorsen under krigen. Da strakk Halvorsen ut hånda si og sa at det var det nå satt en strek over. Til banketten etter kampen var både Halvorsen og fangevokter Harder invitert, men om de møttes og ble forsont er ukjent.
Frederick North
Frederick North, '''2. jarl av Guilford, (født 13. april 1732 i London, død 5. august 1792 samme sted), kjent som lord North''', var statsminister i Storbritannia fra 1770 til 1782 og aktør i den amerikanske uavhengighetskrigen.
Liv og virke
Frederick North var sønn av Francis North, 1. jarl av Guilford (1704–1790) og hans første hustru Lucy Montague (død 1734). Han ble utdannet ved Eton College og Trinity College i Oxford.
De to viktigste hendelsene i hans embetsperiode som statsminister inkluderte Falklandskrisen i 1770, hvor Storbritannia unngikk krig med Spania og Den amerikanske uavhengighetskrigen.
I sistnevnte krig ble North en viktig aktør og etter Teselskapet i Boston i 1773 foreslo North en rekke lovgivningsmessige tiltak som skulle straffe Boston. Disse tiltakene ble kjent som «Coercive Acts», men ble kalt «Intolerable Acts» i koloniene. Ved å stenge av Boston-regjeringen og kutte av handel, håpet han at de ville beholde freden og forvirre de opprørske kolonistene. I stedet økte handlingene i Massachusetts og de andre koloniene ytterligere, noe som til slutt resulterte i åpen krig under Bostonfelttoget.
I oktober 1781, under beleiringen av Yorktown overga britiske styrker under Charles Cornwallis. Dette tapet gjorde at det ble stilt mistillit mot North, og han ble den andre statsministeren i Storbritannias historie som måtte gå av på grunn av mistillit.
Ørsta
Ørsta er en kommune på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Den grenser i øst til Sykkylven og Stranda, og i sørvest til Volda. I nordvest grenser kommunen til Ulstein via Eiksundtunnelen. Nord for Vartdalsfjorden ligger kommunene Hareid og Sula. Kommunesenteret heter også Ørsta, tidligere kalt Ørstavik og tettstedet hadde innbyggere per 1. januar.
Andre bygder i kommunen er: Hovdebygda, Sæbø, Vartdal, Nordre-Vartdal og Barstadvik.
Bjørke og Viddal ble i 2018 vedtatt overført til Volda kommune fra 1. januar 2020.
Nåværende Ørsta kommune ble opprettet i 1964 ved en sammenslåing av 3 tidligere kommuner: Ørsta, Vartdal og Hjørundfjord.
Naturen omfatter Sunnmørsalpene og mange fjorder.
Næring
Kommunen har en variert industri, særlig møbelindustri, teko-industri, elektroteknisk og mekanisk industri. Flyplassen, Ørsta-Volda lufthamn, Hovden, ligger ca. 5 km fra sentrum.
I tillegg til tradisjonell industri har jordbruk, fiske og havbruk vært de viktigste næringene i Ørsta. Blant de viktigste bedriftene er VikØrsta AS, Vartdal Plast, Marine Harvest og Fora Form. Fiskebåtene er særlig lokalisert til Vartdal, der fiske tradisjonelt har vært viktig.
I Vartdalsfjorden og Hjørundfjorden er det oppdrett av laks og torsk. I tillegg har kommunen landbaset settefiskproduksjon på Ytre-Standal. Jordbruk er mest representativt i de største dalene: Bondalen, Follestaddalen og Åmdalen.
Av kulturelle attraksjoner er det naturlig å nevne Ivar Aasen-tunet, som ble åpnet i 2000.
Kommunestyrevalget 2015
Ved kommunevalget i 2015 var det 8174 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 4661, d.v.s. 57,2 prosent. Kommunestyret hadde 33 representanter. For perioden 2015-2019 var åtte politiske partier representert.
Stein Aam (Sp) var ordfører fra 2015. Karen Høydal (Ap) var varaordfører.
Kilde: Regjeringen.no - kommunevalget 2015
Solis (diktsamling)
Solis er et svært ordknapt verk – diktene spres ut over 100 sider med ofte ikke mer enn 1-3 korte strofer på hver side. Samlinga er inndelt i 4 kapitler og en epilog. Det er ikke klart om hvert kapittel skal leses som én tekstenhet eller om de består av flere separate dikt. Imidlertid er det klart at avdelinga med tittelen «pustande» utgjør en enhet, med sin anaforiske gjentakelse av orda «jeg ville». «Pustande» er den delen av samlinga som tydeligst framviser et lyrisk jeg. Ellers er jeg-et til stede i skiftende grad eller helt fraværende.
Treningsleir
En treningsleir er et samlingssted hvor en trener til et eller annet formål.
I dag er treningsleir mye brukt i relasjon til idrett, men det brukes også om militære og paramilitære leire.
Innen idrett er en treningsleir ofte både en sportslig og sosial leir. Formålet med leirsamlinger er å benytte seg av mer tilrettelagte forhold samtidig som man kan få en mer helhetlig gruppe. Mange norske fotballklubber i de øverste divisjonene har treningsleir i La Manga i vintersesongen. Lag i lavere divisjoner legger ofte treningsleirene til Danmark.
Terje Kojedal
Terje Kojedal (født 16. august 1957 på Røros) er en norsk tidligere fotball- og ishockeyspiller. Kojedal vokste opp på Storhamar, på Hamars vestkant, hvor han spilte fotball og ishockey for Storhamar Idrettslag.
Han fikk med seg litt over 100 ishockeykamper som back/løper for Storhamar i perioden 1973–1980, før han til slutt valgte fotballen og Hamarkameratene. Her var han forsvarsspiller, og spilte 66 for Norge. Han var med på det norske OL-landslaget som deltok i Los Angeles-lekene i 1984.
I den hjemlige serien spilte Kojedal hele sin karriere i Hamarkameratene. Han hadde også et fire år langt proffopphold i fransk fotball, hvor han spilte for klubbene FC Mulhouse og UC Valenciennes. Han la opp etter å hjulpet Ham-Kam til opprykk i 1991, men gjorde et lite comeback på slutten av 1992-sesongen, for at laget skulle slippe inn færre mål.
Kojedal scoret ett landslagsmål – i kampen mot i 1989 som Norge vant 4–1.
Mladen Petrić
Mladen Petrić (født 1. januar 1981) er en kroatisk tidligere fotballspiller. Petrić er angriper og har også spilt flere kamper for.
Petrić spilte fem sesonger med Grasshoppers Zürich før han gikk til FC Basel sommeren 2004. For Grasshoppers spilte han totalt 114 ligakamper og scoret 30 mål.
Petrić kom på fjerdeplass på den sveitsiske toppscorerlisten sesongen 2005-06, med 15 mål på 31 kamper. Den samme sesongen spilte han også for FC Basel i alle deres 12 kamper i UEFA-cupen, og scoret tre mål før klubben ble slått ut av engelske Middlesbrough i kvartfinalen. Han fortsatte sitt gode spill for FC Basel i sesongen 2006–07. Han avsluttet sesongen 2006/07 som toppscorer i ligaen med 19 mål.
Borussia Dortmund
Den 11. juni 2007 signerte Petrić kontrakt med Bundesliga-klubben Borussia Dortmund, sammen med landsmannen Robert Kovač. Petrić hadde en god debutsesong, og var blant de mestscorende spillerne i Bundesligas den første sesongen.
Landslagskarrieren
I 2006 gjorde Petrić comeback på landslaget etter tre års fravær, da han kom inn etter pausen i en kamp mot Sør-Korea. Han kom heller ikke med i troppen til VM-sluttspillet i 2006.
Han spilte i nesten alle kampene i kvalifiseringen til EM 2008. I den andre kvalifiseringskampen, mot, scoret han fire mål i løpet av 60 minutters spilletid, og ble den første spilleren som hadde scoret fire mål for Kroatia i en turneringskamp. I den siste kampen i gruppespillet, mot, scoret Petrić vinnermålet, og sendte dermed England ut av EM 2008.
Petrić ble tatt ut til EM-sluttspillet, der Kroatia vant alle kampene i gruppespillet. De ble slått ut i kvartfinalen av etter straffesparkkonkurranse.
Koppom
Koppom er et tettsted i Eda kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. I 2017 hadde tettstedet 671 innbyggere. Koppom består av en lokal matbutikk, en bensinstasjon, en lokal bank, Frisör dam/herr/barn CentrumSalongen, matbutikk ved navn Coop Konsum, eget Rosarium og et Pizzeria
Normalfordeling
Normalfordelingen er statistikkens desidert viktigste fordeling. Dette henger sammen med et matematisk resultat som kalles for sentralgrenseteoremet. Resultatet innebærer at summen av et stort antall uavhengige tilfeldige variabler er tilnærmet normalfordelt under visse allmenne forutsetninger, uavhengig av hvilken fordeling disse variablene hadde i utgangspunktet. Dette resulterer i at normalfordelingen dukker opp flere steder i naturen og samfunnet, og flere hendelser kan med stor nøyaktighet beskrives av normalfordelingen.
Forekomst
Årsaken til at normalfordelingen anvendes så mye er sentralgrenseteoremet. I bl.a. naturvitenskap, sosiologi og økonomi er det normalt at man ikke forstår hvordan en viss mekanisme fungerer, men man kan teoretisk sett motivere til bruk av normalfordelinger ettersom det ofte er slik at fenomener oppstår gjennom mange små, uavhengige, tilfeldige variasjoner.
IQ-tester lages ofte med antagelser om at intelligensen er normalfordelt. En IQ-test vil gi resultater som er normalfordelte med en forventningsverdi på 100, ved å omskalere testresultatene til en normalfordeling. Hvorvidt intelligens virkelig er normalfordelt er uvisst.
Eksempel – kaste mynt
Dersom man kaster en mynt 100 ganger og kaller summen for X, så vil X være binomisk fordelt. Men ettersom hvert myntkast er uavhengig av alle de øvrige kastene, vil X være tilnærmet normalfordelt med en forventningsverdi på 50. Ofte er det mye enklere å anta en tilnærmet verdi på en tilfeldig variabel med en normalfordeling enn å beregne eksakte sannsynligheter, og ettersom mange tilfeldige fenomener er summer av veldig mange små, tilfeldige forskyvninger, fungerer det utmerket. Historisk sett var muligheten til å anta tilnærmede verdier på store binomiske fordelinger det første anvendelsesområdet for normalfordelingen.
Definisjon
Normalfordelingen har tetthetsfunksjonen: der μ og σ er normalfordelingens karakteristiske konstanter: μ er forventningsverdien, og σ er fordelingens standardavvik. Denne normalfordelingen betegnes med.
Normalfordelingens tetthetsfunksjon kan ikke integreres med vanlige endimensjonale metoder, ettersom den ikke har noen antiderivert funksjon som kan uttrykkes analytisk. Området under kurven kan derimot ha en verdi på 1 ved bruk av andre metoder, noe den må være for å være en ordentlig sannsynlighetsfordeling.
En standardisert normalfordeling har μ = 0 og σ = 1.
Fordelingsfunksjonen for en standardisert normalfordeling betegnes vanligvis med \Phi\, og sammenhengen mellom fordelingsfunksjonen og tetthetsfunksjonen sier at: Fordelingsfunksjonen angir sannsynligheten for at en normalfordelt variabel Y er mindre eller lik et gitt tall x: Sannsynligheten for at en normalfordelt variabel havner i et intervall [a,b] er:
Egenskaper
Følgende egenskaper gjelder for normalfordelinger:
Fordelingsfunksjon
Fordelingsfunksjonen for en vilkårlig normalfordelt variabel kan lett utledes fra fordelingsfunksjonen for en standard-normalfordelt variabel: Denne egenskapen gjør at tabeller for normalfordelinger bare gir oss fordelingsfunksjonen \Phi\,, ettersom alle andre normalfordelinger på denne måten kan gjøres om til en med forventningsverdi på 0 og standardavvik på 1.
Symmetri
Denne symmetrien gjør at alle tabeller bare gir oss \Phi(x)\, for positive tall x.
Lineær forandring
Dersom og a,b\, er konstanter, er den lineære formen det vil si at forventningsverdien forandres på samme lineære måte, og standardavviket øker med faktoren a.
Summen av to normalfordelte variabler
Dersom og  så vil summen være Differanser av normalfordelte variabler fungerer analogt.
Sentralgrenseteoremet
Hovedartikkel: Sentralgrenseteoremet
Sentralgrenseteoremet sier at summen av mange uavhengige, likt fordelte, stokastiske variabler med endelig varians er tilnærmet normalfordelt. Med matematisk notasjon: Dersom er uavhengige stokastiske variabler med samme forventningsverdi og varians, og  så er Y\, normalfordelt med forventningsverdi n\cdot E(X) og varians n\cdot V(X)
Christiansborg slottskirke
Christiansborg slottskirke er en kirke på Slotsholmen i København. Kirken ligger i Holmens sogn.
Den opprinnelige slottskirken ble bygget i perioden 1738-42 under oppføringen av det første Christiansborg slott. Denne kirken gikk tapt ved Christiansborgs brann i 1794. En stor del av yttermurene og de indre skilleveggene klarte seg gjennom brannen og er benyttet igjen i den nåværende kirken.
Den kirken som står nå ble oppført 1810–26 i klassisistisk stil. Kirken er det siste som gjenstår av C.F. Hansens Christiansborg; resten gikk tapt ved brannen i 1884.
Slottskirkens historie
Alle de forskjellige borgene og slottene som har ligget på det nåværende Christiansborgs plads har vært utstyrt med et kirkerom for kirkelige seremonier for slottets beboere og slottskirkens forhistorie strekker seg dermed mer enn 800 år tilbake i tid.
Slottskirkens forgjengere på Absalons borg og Københavns slott
Allerede på biskop Absalons borg har det sannsynligvis vært et kapell. Ved utgravningen av borgen i 1907 fant arkeologene bygningsfragmenter av gneis, granitt og sandsten som muligens stammer fra borgens kapell og i dag er dette stilt ut sammen med i utgravningene under Christiansborg.
Også på det etterfølgende Københavns slott var det et gudshus hvor det regelmessig ble avholdt gudstjenester. De større kirkelige seremoniene som kroninger og kongelige bryllup foregikk imidlertid som regel ikke her, men i Vor Frue kirke.
I forbindelse med kong Frederik IVs ombygging av Københavns slott i perioden 1720-29 ble slottskirken bygget helt om. Til den nye kirken ble det anskaffet nytt orgel, ny døpefont og en stor barokk altertavle av marmor. Christian IIs gamle altertavle ble i 1728 gitt til Sortebrødre kirke i Viborg, hvor den fremdeles befinner seg. Maleren Hendrik Krock utførte alterbildet som forestilte Kristi Himmelfart og takmaleriet, som forestilte Dommedag.
Den nye kirken sto ferdig i 1728. Allerede i 1731 ble den revet ned sammet med resten av Københavns slott for å gi plass for det første Christiansborg slott. Interiøret ble fordelt til flere kirker i København, bl.a. den store marmoraltertavlen som ble overført til Helligåndskirken, hvor den står fremdeles.
Det første Christiansborgs slottskirke
Det nye prektige Christiansborg slott, oppført av den pietistiske kong Christian VI skulle også ha en slottskirke. Under planleggingen av byggverket var det lenge meningen at kirken skulle plasseres i selve slottets hovedbygning. Det endte imidlertid med at kirken ble plassert i en separat bygning som ble forbundet med selve slottet ved en lønngang.
Arkitekt Nicolai Eigtved sto for innredningen av den nye kirken som ble oppført i tidsrommet 1738–42 med interiør i rokokkostil. Oppbyggingen var modellert etter slottskirken i Versailles og var i ellers den samme som i den nåværende slottskirken. Kirkerommet hadde to pulpiturer båret av søyler av norsk og italiensk marmor. Kongestolen var anbragt på den ene kortveggen på andre pulpitur. Rett overfor kongestolen på den motsatte kortveggen var alter og prekestol anbrakt og over dem et orgel. Fra den gamle slottskirken hadde man overført Hendrik Krocks takmaleri av Dommedag, og dette ble hengt opp i taket i den nye kirken.
Det første Christiansborgs slottskirke brant sammen med hovedslottet ved det første Christiansborgs brann i 1794.
Det andre Christiansborgs slottskirke
Ved gjenoppføringen av Christiansborg var det igjen på tale å plassere slottskirken i selve slottets hovedbygning, mens ruinen av den gamle slottskirken skulle rives ned. Det endte imidlertid med at det ble besluttet å gjenoppføre slottskirken på den forrige kirkens plass og man benyttet av en stor del av den gamle yttermuren og indre skillevegger.
Arkitekt C.F. Hansen sto for gjenoppføringen og omskapte med enkle midler bygningsrestene fra den forrige kirken til en nyklassisistisk bygning med et sentralt kirkerom overdekket med en kuppel. Arbeidet begynte i 1813 og kirken kunne innvies i 1826.
Slottskirken unngikk ødeleggelse i forbindelse med det andre Christiansborgs brann i 1884. Den er dermed den eneste bevarte bygningsdelen fra C.F. Hansens Christiansborg.
Brannen i 1992
Til gjengjeld brant kirken pinsenatten i 1992 da den ble antent av en villfaren nødrakett under karnevalet. Taket brant, kuppelen styrtet ned i kirkerommet og en stor del av interiøret ble ødelagt.
Kirken ble gjenoppført som den hadde sett ut før brannen. Etter endt restaurering ble den gjeninnviet den 15. januar 1997 i forbindelse med dronning Margrethe IIs 25 års regjeringsjubileum.
Christiansborg slottskirke har siden gjeninnvielsen dannet rammen om to større begivenheter i kongehuset: Dronning Ingrids castrum doloris i 2000 og prins Christians dåp i 2006.
Sentralgrenseteoremet
Sentralgrenseteoremet er et sentralt teorem innen matematisk statistikk. Teoremet sier at en sum av uavhengige og identisk fordelte tilfeldige variabler går mot en normalfordeling når antallet går mot uendelig.
Definisjon
La X1, X2, … være en uendelig følge av uavhengige, likt fordelte, stokastiske variabler med forventningsverdi μ og standardavvik σ > 0. Vi innfører en stokastisk variabel for å betegne summen av de første n variablene i følgen:
Da er normalfordelt med forventningsverdi nµ og standardavvik  :
der Z er standardnormalfordelt og Φ betegner fordelingssfunksjonen for en standardisert normalfordeling.
Alternativ og ekvivalent definisjon
Hvis X er gjennomsnittet av n uavhengige identisk fordelte stokastiske variabler Xi,
Da er normalfordelt med forventningsverdi µ og standardavvik  :
Grünerhagen
Grünerhagen er en park på Grünerløkka i Oslo.
Parken
Grünerhagen avgrenses av Nordre gate i syd, Fossveien i øst og Grüners gate i nord. I vest grenser parken til den tidligere kornsiloen som er studentbolig og av Nedre Foss gård og turvei B10 langs Akerselva, som på denne strekningen i 2011 fikk navnet Rigmor Luihns vei. I 2017 åpnet Nedre Foss park mellom Grünerhagen og Akerselva. Parken er en del av Akerselva miljøpark. Grünerhagen dekker om lag 12 mål.
I den nordlige delen ligger en ballbane, som sannsynligvis er det mest populære møtestedet for basketballspillere i byen. I tillegg til basketball er det også et miljø for skating og bordtennis der.
Den sydlige delen av parken skråner ned mot Akerselva og brukes til aking om vinteren.
I parken ligger Grünerhagen barnehage.
Magnus Malm
Magnus Malm (født 26. desember 1951) er en svensk sjelesørger og forfatter. Han er gift med Elisabeth På 70-tallet og 80-tallet var han redaktør for det radikale kristne tidsskriftet Nytt Liv.
Grünerhagen
Historie
Grünerfamilien anla hagen på begynnelsen av 1700-tallet som en storslått hage. Familien eide Nedre Foss mølle 1672-1758 og 1803-1911 og har gitt hagen og strøket navn. Parken hadde terrasser, alléer, dam med lysthus på pæler og dyrehage med påfugl, gjess og kalkuner. Det finnes ikke bilder av den gamle hagen. Parken ble helt lagt om midt på 1800-tallet. Da Edvard Munch bodde i Fossveien og laget bilder av parken i 1880-årene var der fremdeles dam, og parken var regnet som attraktiv.
Magnus Malm
I Norge har han også deltatt mye i Korsvei-bevegelsen, og vært sentral i oppstarten. Malm ble tildelt C S Lewis-prisen i 2006,og Emmausprisen i 2002
Grünerhagen
Historie
I 1986 fremmet Nora eiendom et forslag om å bygge kontorer, hotell og boliger på området mellom elven og Fossveien. Ballbanen ville ha forsvunnet og deler av den øvrige parken blitt berørt. Etter store protester fra beboerne på Grünerløkka ble planene, gjennom en statlig reguleringsplan for Nedre Foss, endret slik at hele parken ble bevart.
Grünerhagen er fra 1990 en del av Akerselva miljøpark. Det innebærer blant annet at siktlinjene mot vestsiden av Akerselva med Telthusbakken og Gamle Aker kirke er sikret.
Jonathan Vaughters
Jonathan Vaughters (født 10. juni 1973 i Denver) er en amerikansk tidligere profesjonell syklist og nåværende sportsdirektør i Garmin-Cervélo.
Hans første profesjonelle lag i Europa var det spanske laget Santa Clara. Deretter gikk han til Comptel, og senere til USA og US Postal Service Pro Cycling Team hvor han hjalp Lance Armstrong med å vinne sin første Tour de France i 1999. Så flyttet han til Frankrike og Crédit Agricole.
Vaughters var en klatrespesialist. Han vant etappen opp Mont Ventoux i Dauphiné Libéré i 1999 og 2000, og hadde rekorden for den raskeste stigningen til den ble slått av Iban Mayo i 2004.
Til tross for hans klatreegenskaper var han uheldig i Tour de France og fullførte aldri. Han ble skadet i et krasj i 2000. I 2001 ble han stukket av en bie over høyre øye, og hovnet opp. På grunn av strenge dopingregler kunne han ikke få kortison, og måtte derfor gi seg på den 15. etappen.
Han gav seg med sykling i 2003, og driver nå Slipstream Sports og Team Garmin-Slipstream.
Moholt jernverk
Moholt jernverk ligger på Eidet i Siljan kommune, som da het Slemdal, i Telemark og var en del av Fritzøe verk på Langestrand i Larvik, og også en del av et moderne industrieventyr. Navnet Siljan kom først i 1917.
Jernverket ble plassert ved Siljanelva for å sikre kraftforsyning hele året.
Den spede begynnelse
I 1731 ble det anlagt en stangjernhammer som hamret ut støpjern til stangjern. Råjernet ble fraktet over Farris i båt om sommeren og over isen om vinteren. Det ble smidd ut og så fraktet tilbake igjen til Larvik.
Jernproduksjon i masovn
1. oktober 1817 startet jernproduksjon i masovn på jernverket. Denne typen jernproduksjon krever enorme mengder trekull, og på denne tiden var skogene rundt Larvik begynt å bli veldig uttynnet. Larviksgreven hadde derfor valgt å reise dette masovnanlegget, istedenfor å frakte trekull fra Siljan til Larvik. I Siljan var det fortsatt skog nok, og trekullproduksjonen kunne dekke behovet både ved masovnen og de to stangjernshamrene.
Råvarer
Mesteparten av malmen til jernproduksjonen kom fra gruver ved Arendal. Til tross for den lange transportveien var inntjeningen svært god, siden prisen på jern var høy.
Opprusting på 1830-tallet
I 1837 ble anleggene opprustet. Den gamle arbeiderbrakken ble revet, og det ble bygget en ny som hadde plass til å huse åtte familier.
I 1839 ble det reist et nytt hus til kornmagasinet, som i lengre tid hadde formidlet varer til de ansatte. Til verket hørte også et teglverk og den første faste skolen i bygda.
Opptur og nedtur
I 1842 satte Treschow inn en dampbåt på Farris, som slepte lektere med malm og råjern mellom Larvik og Siljan. Den store glansperioden hadde verket i 1850-årene, og på den tiden var faktisk Moholtverket den eneste inntektskilden til Fritzøe-konsernet. Så tok det slutt. Det norske jernet tapte i konkurransen med jern fra land som smeltet med steinkull.
Allerede i 1865 lå det store lagre av usolgt jern i Larvik og i 1867 ble masovnen «blåst ned» for siste gang. Forfallet ved verksanlegget begynte, og «kølavegene», som hadde gått på kryss og tvers i bygda, grodde igjen.
Moholtverket idag
Moholtverket er nå et kulturminne og arena for konserter og teater. Det er også utstyrt med informasjonstavler som forteller historien til verket.
Kullkjelleren på verket er Siljan kommunes tusenårssted. Den gamle forvalterboligen fra 1818 står ennå.
Powerball
Powerball er et amerikansk lotteri som arrangeres av Multi-State Lottery Association (MUSL), et konsortium bestående av lottokommisjoner i 28 delstater, Washington D.C. og De amerikanske Jomfruøyer.
Powerball-trekninger foregår hver onsdag og lørdag i MUSLs hovedkontor i Iowa.
For å delta betaler spilleren 1 dollar og velger fem tall fra 1 til 55 og ett tall fra 1 til 42 (Powerball-tallet). Spilleren vinner etter følgende tabell:
Gjennomsnittlig odds for å vinne en premie er 1 til 36,61.
Jackpot-vinnere kan velge å motta en årlig utbetaling eller en engangsutbetaling. Minimum jackpot er 15 millioner dollar fordelt på 30 utbetalinger over 29 år. Engangsutbetalingen er typisk rundt halvparten av verdien ved årlige utbetalinger.
Vinnere betaler ikke inntektsskatt på premier fra Powerball i Delaware, North Dakota, New Hampshire, Pennsylvania og Tennessee. South Dakota har ikke delstatlig inntektsskatt.
28. august 2005 ble lotteriet modifisert for å gi større jackpot og raskere vekst i jackpotoppsamling. Oddsene for å vinne jackpoten økte til 1:146,1 millioner.
Trekningen 19. oktober 2005 var den største i Powerballs historie, med en verdi på rundt 340 millioner dollar.
Peposacaand
Peposacaand (Netta peposaca) er en fugl i andefamilien.
Beskrivelse
En mellomstor and, ca. 50 cm som voksen. Andriken har et rødt eller rosarødt nebb med en knopp ved nebbroten; hodet, nakken og brystet er purpurskimrende sort, buken hvit, sidene sortspraglete. Ryggen er hvitspraglet sort. Armdekkfjær og håndsvingfjær er hvite med sorte tupper. Hunnen er brun med hvit buk og gump og har grått nebb.
Trompetlignende lyd.
Atferd
Flyr ofte til store høyder, sirkler i stor høyde nesten ute av syne. Dykker etter vannplanter eller beiter fra overflaten. Lever hovedsakelig av vannplanter.
Eksterne lenker
Treknature.com: Bilde og beskrivelse