cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Napoleonskrigene
Krigene hadde sitt opphav i de uløste tvistene knyttet til den franske revolusjonen og de franske revolusjonskrigene bestående av krigen mot den første koalisjonen (1792–1797) og krigen mot den andre koalisjonen (1798–1802). Napoleonskrigene kan beskrives som fem konflikter, hver kalt etter koalisjonen som kjempet mot Napoleon: den tredje koalisjonen (1803–1806), den fjerde (1806–1807), den femte (1809), den sjette (1813–1814), og den syvende (1815) pluss den spanske selvstendighetskrigen (1807–1814) og den franske invasjonen av Russland (1812).
Da Napoleon ble Frankrikes første konsul i 1799, hadde han arvet en republikk i kaos; han opprettet deretter en stat med stabile finanser, et sterkt byråkrati og en veltrent hær. I desember 1805 oppnådde Napoleon det som regnes som hans største seier, ved å beseire den allierte russisk-østerrikske hæren ved Austerlitz. Til sjøs knuste den britiske flåten under admiral Horatio Nelson den felles fransk-spanske flåten i slaget ved Trafalgar den 21. oktober 1805. Denne seieren sikret britisk kontroll over havet og forhindret invasjonen av Storbritannia. Bekymret for å øke fransk makt, fikk Preussen opprettelsen av den fjerde koalisjonen med Russland, Sachsen og Sverige, som gjenopptok krigen i oktober 1806. Napoleon beseiret raskt prøysserne ved Jena og russerne ved Friedland, og brakte en urolig fred til kontinentet. Freden mislyktes imidlertid da krigen brøt ut i 1809, med den dårlig forberedte femte koalisjonen, ledet av Østerrike. Først vant østerrikerne en enestående seier på Aspern-Essling, men ble raskt beseiret på Wagram.
I håp om å isolere og svekke Storbritannia økonomisk gjennom sitt kontinentale system fastlandssperringen, startet Napoleon en invasjon av Portugal, den eneste gjenværende britiske allierte på det kontinentale Europa. Etter å ha okkupert Lisboa i november 1807, og med hovedtyngden av franske tropper til stede i Spania, grep Napoleon muligheten til å vende seg mot sin tidligere allierte, avsette den regjerende spanske kongefamilien og erklære sin egen bror til konge av Spania i 1808 som José I. Spanjolene og portugisere gjorde opprør med britisk støtte og forviste franskmennene fra Den iberiske halvøy i 1814 etter seks års kamp.
Samtidig brøt Russland, som ikke var villig til å bære de økonomiske konsekvensene av redusert handel, rutinemessig fastlandssperringen, noe som fikk Napoleon til å starte en massiv invasjon av Russland i 1812. Den resulterende militære kampanjen endte i katastrofe for Frankrike og nesten utslettelse av Napoleons grande armée.
Oppmuntret av dette nederlaget dannet Østerrike, Preussen, Sverige og Russland den sjette koalisjonen og begynte en ny krigføring mot Frankrike, og etter flere sammenstøt hvor ingen av partene gikk seirende ut av, ble Napoleon avgjørende beseiret ved Leipzig i oktober 1813. De allierte invaderte deretter Frankrike fra øst, mens krigen på den iberiske halvøya gikk over i det sørvestlige Frankrike. Koalisjonstropper erobret Paris i slutten av mars 1814 og tvang Napoleon til å abdisere i april ved Fontainebleau-traktaten. Han ble forvist til øya Elba, og huset Bourbon ble gjeninnsatt til makten. Men Napoleon rømte i februar 1815, og tok tilbake kontrollen over Frankrike i rundt hundre dager. Etter å ha dannet den syvende koalisjonen, beseiret de allierte ham ved Waterloo i juni 1815 og forviste ham til øya St. Helena, hvor han døde seks år senere.
Wienerkongressen tegnet om grensene til Europa og brakte en periode med relativ fred. Krigene hadde dyptgripende konsekvenser for verdenshistorien, inkludert spredningen av nasjonalisme og liberalisme, framveksten av Storbritannia som verdens fremste maritime og økonomiske makt, framkomsten av uavhengighetsbevegelser i Latin-Amerika og påfølgende tilbakegang av de spanske og portugisiske imperiene, den grunnleggende omorganisering av tyske og italienske territorier til større stater, og innføring av radikalt nye metoder for å føre krigføring, samt sivilrett. Etter slutten av Napoleonskrigene var det en periode med relativ fred på det kontinentale Europa, som varte til Krimkrigen i 1853.
Oversikt
Napoléon Bonaparte tok makten i 1799 og opprettet et militærdiktatur. Det er en rekke meninger om datoen som skal brukes som den formelle begynnelsen av napoleonskrigene; 18. mai 1803 brukes ofte, da Storbritannia og Frankrike avsluttet den eneste korte fredsperioden mellom 1792 og 1814. Napoleonskrigene begynte med krigen om den tredje koalisjonen, som var den første av koalisjonskrigene mot den første franske republikk etter Napoleons tiltredelse som leder av Frankrike.
Britene opprettet raskt en marineblokade av Frankrike for å sulte landet for ressurser. Napoleon svarte med økonomiske embargoer mot Storbritannia, og forsøkte å eliminere Storbritannias kontinentale allierte for å bryte koalisjonene som var stilt mot ham. Den såkalte fastlandssperringen opprettet en liga av væpnet nøytralitet for å forstyrre blokaden og håndheve frihandel med Frankrike. Britene svarte med å erobre den danske flåten i et uprovosert angrep på nøytrale Danmark-Norge, bryte opp ligaen og sikret seg senere dominans over havet, slik at den fritt kunne fortsette sin strategi. Men Napoleon vant krigen i den tredje koalisjonen i slaget ved Austerlitz, og tvang Det østerrikske keiserrike ut av krigen og formelt oppløste det tysk-romerske rike. I løpet av måneder erklærte Preussen krig, og utløste krigen med den fjerde koalisjonen. Denne krigen endte katastrofalt for Preussen, beseiret i slaget ved Jena-Auerstedt og okkupert innen 19 dager etter begynnelsen av kampanjen. Napoleon beseiret deretter Russland ved Friedland, skapte mektige klientstater i Øst-Europa og avsluttet den fjerde koalisjonen.
Samtidig førte Portugals avslag til å forplikte seg til den fransk fastlandssperringen, og Spanias unnlatelse av å opprettholde det, til den iberiske krigen og utbruddet av den femte koalisjonskrigen. Franskmennene okkuperte Spania og dannet et spansk klientrike under Joseph Bonaparte. Tungt britisk militær deltagelse på den iberiske halvøy fulgte snart mens en britisk innsats for å erobre Antwerpen mislyktes. Napoleon hadde tilsyn med situasjonen i den iberiske halvøy, beseiret spanjolene og forviste britene fra halvøya. Østerrike, ivrig etter å gjenopprette territorium tapt under krigen mot den tredje koalisjonen, invaderte Frankrikes klientstater i Øst-Europa. Napoleon beseiret den femte koalisjonen ved Wagram i juli 1809.
Britiske flåteaksjoner bidro til å presse USA til å erklære krig mot Storbritannia i krigen i 1812, men landet ble ikke en alliert av Frankrike. Klager over kontrollen over Polen, og Russlands tilbaketrekning fra det kontinentale systemet, førte til at Napoleon invaderte Russland i juni 1812. Invasjonen var en uforløst katastrofe for Napoleon; brent jords taktikk, desertering, fransk strategisk fiasko som slaget om Moskva og den russiske vinteren tvang Napoleon til å trekke seg tilbake med enorme tap. Napoleon led ytterligere tilbakeslag; Den franske makten på den iberiske halvøy ble brutt i slaget ved Vitoria sommeren etter, og en ny koalisjon begynte ufortrødent den sjette koalisjonskrigen.
Koalisjonen beseiret Napoleon i slaget ved Leipzig i oktober 1813, og utløste hans fall fra makten og til slutt abdikasjon den 6. april 1814. Seierherrene forviste Napoleon i eksil til den lille øya Elba utenfor kysten av Italia og gjenopprettet Bourbon-monarkiet på tronen i Frankrike. Napoleon rømte fra Elba i 1815, og samlet nok støtte til å styrte monarkiet til Ludvig XVIII. Det utløste en syvende og siste koalisjon mot ham. Napoleon ble avgjørende beseiret i slaget ved Waterloo, og han abdiserte igjen 22. juni. Den 15. juli overga han seg til britene ved den franske kystbyen Rochefort, og ble permanent forvist til avsidesliggende St. Helena, en britisk øy i Søratlanteren. Paris-traktaten, undertegnet 20. november 1815, avsluttet krigen formelt.
Bourbon-monarkiet ble gjenopprettet nok en gang, og seierherrene gjennomførte Wienerkongressen oktober 1814 til juni 1815 for å gjenopprette freden på kontinentet, og for å regulere og restaurere (gjenopprette) Europas politiske forhold til fra før krigene. Som et direkte resultat av krigen reiste kongeriket Preussen seg til å bli en stormakt i Europa, mens Storbritannia, med sin enestående Royal Navy og voksende imperium, ble en verdens dominerende supermakt, og startet Pax Britannica. Det tysk-romerske rike ble oppløst, og nasjonalismens filosofi som dukket opp tidlig i krigen bidro sterkt til den senere foreningen av de tyske statene, og de på den italienske halvøya. Krigen på Den iberiske halvøy svekket den spanske makten kraftig, og det spanske imperiet begynte å gå i oppløsningen; Spania kom miste nesten alle sine amerikanske besittelser innen 1833. Det portugisiske imperiet krympet, med at Brasil erklærte sin uavhengighet i 1822.
Krigene revolusjonerte europeisk krigføring; bruken av masseverneplikt (fransk: Levée en masse) og total krig førte til kampanjer av enestående skala, da hele nasjoner forpliktet alle sine økonomiske og industrielle ressurser til en kollektiv krigsinnsats. Taktisk omdefinerte den franske hæren rollen til artilleri, mens Napoleon la vekt på mobilitet for å oppveie numeriske ulemper,[36] og luftovervåking ble brukt for første gang i krigføring. Den svært vellykkede spanske geriljaen demonstrerte evnen til et folk drevet av inderlig nasjonalisme mot en okkupasjonsmakt. På grunn av krigens lange levetid, omfanget av Napoleons erobringer og populariteten til idealene fra den franske revolusjonen, fikk idealene en dyp innvirkning på europeisk samfunnskultur. Mange påfølgende revolusjoner, som den russiske revolusjon, så på franskmennene som sin inspirasjonskilde, mens dens grunnleggende prinsipper utvidet arenaen for menneskerettigheter i stor grad og formet moderne politiske filosofier som er virksomme den dag i dag.
Napoleons erobringskrig 1800–1806
Etter å ha kommet tilbake fra sitt felttog i Egypt grep general Napoleon Bonaparte makten i Frankrike gjennom et statskupp i 1799 og utropte seg selv til førstekonsul, som i praksis betydde militærdiktator. I 1800 marsjerte den franske hæren over alpene og inn i nord-Italia, i ryggen mot de østerrikske troppene som kjempet mot franske styrker der. Etter et blodig slag ved Marengo den 14. juni 1800 ble Østerrike tvunget til å inngå fred ved Lunéville. Det ble også inngått fredsavtale med Storbritannia i Amiens i 1802.
Freden ble kortvarig, da det allerede i 1803 brøt ut en ny krig mellom Storbritannia og Frankrike. Napoleon samlet en enorm invasjonsstyrke ved Den engelske kanal, den såkalte La grande armée, den store hæren. Den 2. desember 1804 lot Napoleon seg krone til Frankrikes keiser, en handling som ble ansett som en provokasjon mot Europas etablerte stormakter. Planen om å invadere Storbritannia måtte imidlertid skrinlegges etter at både Russland og Østerrike hadde sluttet seg til den tredje koalisjon; en allianse rettet mot Frankrike. Storbritannia vant også slaget ved Trafalgar den 21. oktober 1805 under kommando av admiral Nelson og ødela ved det store deler av den franske flåten.
Den 2. desember 1805 befestet dog Napoleon sin makt på kontinentet gjennom å vinne sin mest imponerende seier ved Austerlitz i det såkalte trekeisersslaget. Russerne ble tvunget til å trekke seg tilbake østover og Østerrike innledet fredsforhandlinger. Allerede året etter, i 1806 hadde turen kommet til Preussen. Napoleon marsjerte i ilfart mot Berlin og brøt gjennom prøyssernes forsvar i dobbeltslaget ved Jena-Auerstädt den 14. oktober 1806. Den 11. desember 1806 ble det undertegnet en fredsavtale (Freden i Poznań) mellom Frankrike og Preussens allierte Sachsen i byen Poznań.
Europas herre 1806–1812
Fra Berlin erklærte Napoleon kontinentalblokaden, som innebar at hele det europeiske kontinentet skulle stenges for britisk handel. På denne måten håpet den franske keiseren å tvinge britene i kne gjennom økonomisk krigføring. Opprettholdelsen av kontinentalblokaden ble fra og med nå Napoleons viktigste utenrikspolitiske mål. Russland ble tvunget til fred ved Tilsit etter krigføring i Polen 1806-1807 (slaget ved Eylau 7.–8. februar og slaget ved Friedland 14. juni 1807). Russland gikk dermed med i kontinentalblokaden og ble en av Frankrikes allierte. Samtidig planla Napoleon å inkludere Spania i sin interessesfære, og da Portugal nektet å gå med i kontinentalblokaden, lot han franske tropper rykke inn på spansk jord for å kjempe mot portugiserne. I mars 1808 abdiserte den spanske kong Karl IV, og Napoleon ga sin egen bror, Joseph Bonaparte, den spanske kronen. Det som fulgte var en regelrett spansk folkereisning mot det franske styret og den såkalte geriljaen tok fatt. Geriljakrigen i Spania ble utkjempet helt til 1813 og slukte store mengder franske tropper. Tallrike britiske styrker (hertugen av Wellington) steg i land i Spania for å støtte den spanske reisningen.
Ansporet av geriljaen i Spania, gikk Østerrike igjen i forbund med Storbritannia og erklærte Frankrike krig. Den 6. juli 1809 lyktes Napoleon å beseire østerrikerne utenfor Wien, i Slaget om Wagram, og Østerrike ble tvunget til en ydmykende fredsavtale.
I perioden 1811–1812 ble de fransk-russiske relasjonene ytterligere forverret. Russerne åpnet sine grenser for handel med britene, og dette ble startskuddet for Napoleons mobilisering. Den 24. juni 1812 gikk Napoleon over grenseelven Njemen og førte 600 000 mann store franske og allierte tropper i et felttog inn på russisk område. De russiske arméene trakk seg gradvis tilbake østover. Under Kutuzov stoppet russerne ved Borodino, der et blodig slag ble utkjempet den 7. september 1812. Napoleon inntok Moskva den 14. september.
Napoleons fall 1812–1815
Etter fem ukers venting i Moskva, ble franskmennene tvunget til å trekke seg tilbake vestover. Retretten ble et av krigshistoriens største nederlag. Forfulgt av den russiske hæren tok de seg fram gjennom øde områder. I tillegg kom den russiske vinteren uvanlig tidlig og ble spesielt kald og bitter. Den franske arméen ble beseiret av general vinter. Av de 600 000 mennene Napoleon førte inn i Russland sommeren 1812, vendte knapt 10 000 hjem.
Til tross for katastrofen i Russland var keiseren raskt på bena igjen. En ny fransk armé ble utrustet og i 1813 kjempet den med suksess i Tyskland. Preussen sluttet seg raskt til den nye koalisjonen mot Frankrike, og Østerrike sluttet seg til senere. Den 16.-19. oktober 1813 sto folkeslaget ved Leipzig, der Napoleon tapte stort mot den voksende allierte overmakten.
Den 1. mars 1815 steg Napoleon igjen i land i Frankrike og innledet de hundre dagene. Han tok raskt makten i Paris og utrustet en ny armé. I slaget ved Waterloo den 18. juni 1815, lyktes britene under Wellington og prøysserne under Gebhard Leberecht von Blücher å beseire Napoleon i et siste legendarisk slag. Napoleon ble tvunget til sin andre abdikasjon og ble sendt i fangenskap til øya St. Helena i Atlanterhavet.
Av de sekundære konfliktene under napoleonkrigene hører blant annet den britisk-amerikanske 1812-krigen og den russisk-svenske krigen i 1808–1809, den såkalte finskekrigen og den siste norsk-svenske krigen i 1814. Nevnes kan også slaveopprøret på Haiti i 1802–1804, inspirert av den franske revolusjon.
Bakgrunn
Sommeren 1807 så det ut til at Napoleon skulle vinne krigen; kun Storbritannia, Napoli og Sverige var nå de eneste motstanderne etter at Russland hadde måttet skifte side. Storbritannia tilbød-Danmark-Norge å bli med i alliansen, mot at de overgav den dansk-norske flåten til britene, da britene var bekymret for en norsk-dansk allianse med Frankrike. Kronprins Frederik nektet imidlertid å bøye seg for den britiske ultimatumet, og 2. september 1807 angrep Storbritannia København og konfiskerte flåten. Kronprinsen allierte seg derfor med Napoleon, og erklærte først Storbritannia og deretter Sverige krig.
Krigen i 1808–1809
Danmark-Norge ble altså med i Napoleonskrigene, og var nå i krig med både Storbritannia og Sverige. Planen var at Danmark-Norge, Frankrike og Russland skulle angripe Sverige fra forskjellige kanter. I februar 1808 invaderte Russland Finland, som da var en del av Sverige. Danske og franske soldater ble imidlertid stoppet fra å invadere Sør-Sverige av britene, og den norske hæren var i for dårlig forfatning til å brukes. Sverige invaderte Norge i april 1808, men kom bare til Østlandet. Nordmennene greide til en viss grad å stoppe svenskene, og det var også mangel på transportmuligheter og mat for de svenske soldatene. For svenskene var det viktigst å beholde Finland, så det ble ikke satt inn så store ressurser mot Danmark-Norge. I desember 1809 sluttet Danmark-Norge og Sverige fred i Jönköping.
Napoleonskrigene hadde under Danmark-Norges nøytrale periode gitt store inntekter til norske handelsmenn, og den norske eksporten, hovedsakelig trelast og fisk, økte kraftig og skapte gode økonomiske tider. Da krigen brøt ut også i Norge snudde det. Danmark-Norge måtte nå bli med i en gjensidig blokade av Storbritannia, som var Norges største handelspartner. Norges viktigste importvare var korn, og dette fikk man nå ikke tak i. Blokaden førte dermed til både arbeidsledighet, dårligere økonomi og sult. Dette førte til stor misnøye med krigen i Norge. Mange nordmenn mente danskene hadde ansvaret for krigen, ettersom det var den danske regenten som hadde alliert seg med Napoleon, og dermed trukket også Norge inn i krigen. Med unntak av noen lettelser i blokaden i 1810-1812, var Norge blokkert helt frem til krigene var over i 1814.
Napoleonskrigene førte til indirekte til store endringer i alle de skandinaviske landene. I Norge bidro den til Norges frigjøring fra Danmark i 1814. Alle de negative følgene krigen fikk for nordmennene, hadde gjort mange mer negative til den danske kongen. For Sveriges del bidro krigen til revolusjonen i mars 1809, da kong Gustav IV Adolf ble avsatt. Avsettingen kunne ha ført til en forening av hele Skandinavia, da Frederik, som nå var blitt konge, ble tilbudt også den svenske tronen, noe han avslo. Dette gjorde ham upopulær blant en del nordmenn, og mange så nå muligheter for en union mellom Norge og Sverige. Konspirasjoner mellom nordmenn og svensker i 1809 førte ikke til noe da, men skulle bli et grunnlag for det som skulle komme; bruddet mellom Norge og Danmark.
Minnesmerker i Norge
På Askerøya i Lyngør ved Tvedestrand er det reist et minnesmerke over alle sjøfolkene som omkom da det britiske linjeskipet HMS «Dictator» senket den dansk-norske fregatten «Najaden» den 6. juli 1812 under slaget ved Lyngør.
Per-Kristian Foss
Per-Kristian Foss (født 19. juli 1950 i Oslo) er en norsk tidligere politiker (H) som fra 2014 til 2021 var riksrevisor utpekt av Stortinget. Foss har vært en av Høyres mest sentrale politikere fra 1970- til 2000-tallet som formann i Unge Høyre 1973–1977, stortingsrepresentant for Oslo 1981–2013, leder i Oslo Høyre 2000–2004, Norges finansminister 2001–2005 og nestleder i Høyre 2002–2008. Som stortingsrepresentant har han også bekledd flere sentrale politiske verv. Foss har vært heltidspolitiker det meste av sitt voksne liv. Han har også vært journalist, tidsskriftsredaktør og konsulent.
Familiebakgrunn og yrkeskarrière
Han er sønn av lærer og senere informasjonssjef ved trafikketaten Arne Foss (1921–1999), som var født og oppvokst på gården Morterud i Vestre Toten og sekretær Berit Holdhus (1925–2019). Per-Kristian Foss vokste opp i Gamlebyen i etterkrigsårene.
Foss tok examen artium i 1969 og er cand.mag. med fagkretsen statsvitenskap, offentlig rett og kriminologi fra Universitetet i Oslo i 1977. Foss arbeidet som journalist 1971–1973. Han var redaktør i tidsskriftet Kontur 1979–1980 og var konsulent i Norges Rederforbund 1980–1981.
Følbar varme
Følbar varme eller merkende varme er potensiell energi i form av termal energi eller varme. Dette er energi som er knyttet til molekylbevegelsene i et legeme, som er en del av den indre energien. Om trykket eller volumet til en «pakke med tørr luft» er konstant, er temperaturen et direkte mål for den indre energien i pakken.
Per-Kristian Foss
Familiebakgrunn og yrkeskarrière
Han er gift med Jan Erik Knarbakk (1952–), administrerende direktør i Schibsted Forlag 1996–2009.
Følbar varme
Det termale legemet må ha en temperatur som er høyere enn omgivelsene (se også latent varme). Denne varmen kan transporteres via konduksjon, konveksjon, stråling eller en kombinasjon av disse. Mengden eller størrelsen av den følbare varmen er et produkt av massen til legemet, den spesifikke varmekapasiteten til legemet og temperaturen til legemet over en referansetemperatur. I mange tilfeller er referansetemperaturen regnet som lufttemperaturen i omgivelsene eller «romtemperaturen».
Per-Kristian Foss
Politisk arbeid
Foss begynte sin politiske karriere i Unge Høyre, hvor han blant annet var formann i Oslo Unge Høyre 1970–1971, medlem av Høyres sentralstyre 1971–1973 og formann 1973–1977. I 1978 ble han valgt til medlem av Høyres arbeidsutvalg. I 1980-årene var han medlem av Høyres oljepolitiske komité 1980–1982, formann i Høyres kommunalutvalg 1980–1984, formann i Høyres programkomité 1983–1985, formann i Høyres utvalg for mål og virkemidler i kulturpolitikken 1986–1987 og 2. viseformann i Oslo Høyre 1988–1992. Ved siden av sine politiske oppdrag har han hatt offentlige verv, blant annet som medlem av Lillehammer Olympiske Organisasjonskomité (LOOC) 1989–1992.
Følbar varme
der Q er følbar varme, m er massen til legemet, c er spesifikk varmekapasitet, T er temperaturen til legemet og T0 er referansetemperaturen.
Per-Kristian Foss
Politisk arbeid
Foss var 2. vararepresentant til Stortinget fra Oslo 1977–1981 og ble fast innvalgt representant i 1981. På Stortinget har han vært medlem av en rekke fagkomiteer, deriblant Stortingets finanskomité, hvor han var leder 1989–1993 og medlem 1993–2001. Fra 2005 var han medlem av Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité, og 2009–2013 var han Stortingets andre visepresident. Foss var Høyres parlamentariske nestleder 1993–2001 og visepresident i Europarådets parlamentarikerforsamling i 2007.
Følbar varme
Dette viser mer eksplisitt varme som blir tilført et legeme når legemet er i en slik tilstand at denne varmen ikke blir omformet til latent varme, eller energi som blir tilført ikke blir brukt opp til å endre tilstanden til systemet (som i latent varme).
Per-Kristian Foss
Politisk arbeid
Foss var en av de første åpent homofile statsrådene i Norge. Han sto frem som homofil på Oslo Høyres årsmøte i januar 2000, kort tid etter at Anne Holt hadde stått frem. Han hadde tidligere blitt omtalt som homofil i pressen, blant annet i en leder av Trygve Hegnar i Finansavisen i 1997. Like etter ble han valgt til Oslo Høyres leder, et verv han hadde inntil 2004. Høsten 2001 ble han utnevnt til finansminister i Kjell Magne Bondeviks andre regjering og var en av de første homofile medlemmer av en norsk regjering. Han var tilbake i partiledelsen som 2. nestleder 2002–2004 og 1. nestleder 2004–2008.
Følbar varme
I atmosfæren blir storskala transport av varme fra tropene til polområdene påvirket av følbar varme i form av varmluft som flytter seg mot polene, og av latent varme i form av kaldluft som flytter seg mot ekvator. Denne bevegelsen blir hovedsakelig drevet av syklonisk blanding i ferrelcellene på midlere bredde. Sistnevnte er assosiert med faseendringer i atmosfærisk vanndamp, hovedsakelig fordampning og kondensasjon.
Per-Kristian Foss
Politisk arbeid
Foss tiltrådte som riksrevisor 1. januar 2014 og ble i 2017 gjenvalgt fram til 31. desember 2021. Karl Eirik Schjøtt-Pedersen overtok da vervet som leder av riksrevisorkollegiet.
Følbar varme
Varmen som blir tilført eller fjernet kan måles ved temperaturendringen i en væske i en varmemåler.
Per-Kristian Foss
Utmerkelser
I 2005 ble Foss utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Følbar varme
Varmen som må til for å endre temperaturen i et stoff blir kalt følbar varme.
Agave
De spisse bladene sitter i en rosett ved marka eller på en kort stengel. Blomsterstandene er i toppen av en forvedet stengel. Blomstene sitter enkeltvis, parvis eller opptil 40 sammen i en topp. Plantene blomster når de er mellom åtte til over tyve år gamle og dør etter å ha blomstret én gang. Slekta er utbredt fra sørvestlige USA og Florida gjennom Mexico, Karibia og Mellom-Amerika til nordlige deler av Sør-Amerika.
Mange av artene dyrkes som pryd- og nytteplanter i varme strøk. Tequila lages av blå agave, og sisal er en viktig fiberplante. Amerika-agave er naturalisert i middelhavslandene, på Kanariøyene og mange andre steder.
Suzie Wongs verden
The World of Suzie Wong er en roman av Richard Mason fra 1957, som senere ble grunnlaget for et teaterstykke (1958) og for en film (1960) av samme navn. I 2005 ble det også satt opp en ballettversjon i Hongkong.
Boken ble oversatt til norsk i 1958, og fikk navnet Suzie Wongs verden. Samme navn fikk filmen i Norge. Tegneserien The World of Lily Wong henspiller til filmen.
Handlingen utspiller seg i Hongkong, for det meste i bydelen Wanchai, der den fattige britiske kunstneren forelsker seg i den kinesiske prostituerte Suzie Wong.
Filmen gjorde den tyve år gamle kvinnelige hovedrolleinnehaversken Nancy Kwan til verdensstjerne nærmest over natten. Hun fikk rollen etter at den fransk-vietnamesiske France Nuyen, som spilte Suzie Wong i teaterstykket, ble syk.
Storbritannia under Sommer-OL 1960
Storbritannia under Sommer-OL 1960. 260 sportsutøvere fra Storbritannia deltok i 17 sporter under Sommer-OL 1960 i Roma. De kom på tolvteplass med to gull-, seks sølv- og tolv bronsemedaljer. Bokseren Richard McTaggart var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Alfredo da Motta
Alfredo Rodrigues da Motta (født 12. januar 1921 i Rio de Janeiro, død 22. april 1998) var en brasiliansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Da Motta vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1948 i London. Han var med på det brasilianske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Frankrike. Det var andre gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen. Brasil vant over Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte semifinalen til Frankrike med 33-45 som siden tapte finalen til USA. Brasil beseiret Mexico i bronsefinalen med 52-47.
NM i ishockey 1991
NM i ishockey 1991 var det 52. norgesmesterskapet i ishockey.
vant sitt 16. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot.
Oscillator
Oscillator er et mekanisk, akustisk el. elektrisk system som lager svingninger. Elektriske oscillatorer er viktige deler av radiosendere og mottakere og en rekke andre elektroniske apparater.
Den enkleste, mekaniske oscillator er en masse holdt på plass av en elastisk fjær. Når massen flyttes litt, vil en kraft fra fjæren virke tilbake på den slik at massen snur i sin bevegelse og svinger tilbake. Hvis denne fjærkraften følger Hookes lov, vil bevegelsen være en svingning med fast frekvens og man har en harmonisk oscillator.
Man kan betrakte en elektrisk oscillator som en forsterkerkrets der noe av utgangssignalet går tilbake til forsterkerinngangen, men med en faseforskyvning, slik at det oppstår tilbakekobling. Kretsen inneholder ofte en svingekrets med komponenter som gir en bestemt frekvens. Ved behov for stabil og fast frekvens bygges oscillatoren ofte med et kvartskrystall.
En radiosender har ofte en oscillator som svinger på samme frekvens som skal brukes som bærebølge. I noen sendere benyttes frekvensmultiplikatorer som dobler frekvensen, eller signalet fra to oscillatorer blandes slik at den benyttede frekvensen er summen av de to oscillatorenes frekvens.
De aller fleste radiomottakere også i kommunikasjonsradioer fungerer som superheterodynmottaker. Dette innebærer at det er en såkalt lokaloscillator som lager en frekvens som blandes med antennesignalet og gir en differansefrekvens som er lett å behandle for å få ut lydsignalet som radiosenderen er modulert med. Derfor er det en frekvens som stråler ut fra alle radiomottakere som tilsvarer frekvensen i oscillatoren.
Se også
Oscillateur
Sneeuberge
Sneeuberge (afrikaans: «Snøfjellene») ligger i den vestligste delen av provinsen Eastern Cape i Sør-Afrika. Den er den høyeste fjellrekka i Sør–Afrika utenfor Drakensberg og strekker seg fra Murraysburg i naboprovinsen Western Cape, nord for Graaff Reinet og nesten til Cradock.
Mefjellet Opp
Mefjellet Opp er et motbakkeløp i Norddal i Møre og Romsdal som arrangeres av Valldal IL. Løpet ble første gang arrangert i 2006 og har utviklet seg til å bli en populær konkurranse i regionen. Løpet starter i Fjørå sentrum og har målgang på toppen av Mefjellet. Løypa er 7 km lang og har en total stigning på ca. 1100 meter.
Sneeuberge
De er del av Karoo–sekvensen av sedimentære bergarter og ligger under Karoos halvtørre klimatiske region. Som navnet antyder, er vintrene kalde med snøfall under kaldfronter. Somrene er varme med noen tordenbyger sent på ettermiddagen. Den høyeste toppen er nord for den lille landsbyen Nieu Bethesda, kalt Kompasberg (2 502 moh) (afrikansk: «kompassfjellet»). Den dominerer sine omkringliggende områder med sin gjenkjennelige bratte spiss.
Snasahögarna
Snasahögarna (sørsamisk: Mijlehkh) er et fjellmassiv i Jämtland, nord for Storulvån og vest for Handöl. Det høyeste punktet er Storsnasen som er 1463 meter over havet.
Ved Snasahögarnas fot ligger Snasahögarnas Fritidsby.
Sognegrensen mellom Undersåkers og Åres församling går tvers over Snasahögarna, slik Storsnasen ligger i Åre og Lillsnasen ligger i Undersåker.
Arhopalus ferus
Arhopalus ferus er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er utbredt nord til den sørlige Sverige, men ikke i Norge.
Utseende
En middelsstor til ganske stor (9–27 mm), avlang og noe flat, brun til brunsvart trebukk. Den ligner mye på brun stubbebukk (Arhopalus rusticus), men skiller seg fra denne på pronotums form: ganske firkantet hos brun stubbebukk, med kraftig rundete sider hos A. ferus. Dessuten er fasettøynene nakne, mens de er tydelig hårete hos brun stubbebukk. Antennene er nesten så lange som halve kroppen. Hodet er kort og bredt, fasettøynene er ganske store og nyreformede, uten lange hår innimellom fasettene. Pronotum er bredere enn langt, nesten ovalt med sterkt rundede sider og lite fremtredende hjørner. Det har en tydelig grop på hver side, mellom disse en grunn midtfure. Dekkvingene er parallellsidige med markerte, rettvinklede skuldre, hver vinge med to lengderibber. Beina er brune og forholdsvis korte.
Levevis
Larvene utvikler seg i nylig furustammer som har vært døde noen år. Eggene legges i barksprekker, nær bakken for stående trær, og larven lever først en tid under barken før den gnager seg ned i røttene. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene finnes i juli, og er nattaktive. Om dagen gjemmer de seg i barksprekker. Arten er trolig favorisert av skogbranner.
Post i butikk
Post i butikk er et tilbud fra postoperatører og detaljhandelsvirksomhet rettet mot forbrukere for å kunne tilby posttjenester, primært der tidligere postkontor er lagt ned. Ofte settes det opp en liten skranke i en butikk og personalet i butikken betjener denne skranken. Enkelte steder, blant annet i noen større kjøpesentre, er det satt av et eget rom til posttjenester, slik at det ligner et postkontor. Personalet som utfører posttjenester må ha en viss tilleggsopplæring, men er ikke ansatt av postoperatøren.
Norge
Ordningen ble etablert under dette navnet i Norge i 2001, men ordningen har eksistert i ulike former, som oftest som brevhus i mer enn 100 år her i landet. Ordningen finnes også blant annet i Storbritannia og i Tyskland.
Posten Norge har per 1. juli 2011 179 postkontorer og omtrent 1 250 Post i butikk.
Den 27. april 2012 fikk Posten grønt lys av Jens Stoltenbergs andre regjering til å omgjøre ytterligere 149 postkontor til Post i butikk. Samtidig forsvinner bankplikten. Etter en slik eventuell reform vil det være 30 postkontorer igjen i Norge. I 2020 vedtok Posten Norge å legge ned 25 av de resterende postkontorene, slik at det kun består postkontor i Oslo og på Svalbard.
Nidaros erkebispedømme
Nidaros erkebispedømme var det eneste katolske erkebispedømme i Norge, med bispesete i Nidaros og med St. Olavs gravkirke Nidarosdomen som domkirke. Det ble opprettet som bispesete av Olav Kyrre omkring 1068, elevert til erkebispesete i 1152/1153 (innstiftet av pave Anastasius IV i 1154), og det bestod frem til reformasjonen i 1537.
Nidaros erkebispedømme
Nidaros erkebispedømme var et metropolitanerkebispedømme med følgende suffraganer (underordnede bispedømmer):
I dagens Norge: I Norgesveldet:
Biskoper og erkebiskoper
Å gi en helt korrekt og nøyaktig oversikt over overhyrder i de tidligste tider, er umulig. Listene under er basert på Biskoper i Trøndelag, og har med biskopene i det første bispedømmet (fra før erkesetet i Nidaros ble opprettet).
Biskoper i Trondheimen
De første biskopene var underlagt erkebiskopen i Bremen, senere erkebiskopen i Lund som fra 1104 var primas for de nordiske bispedømmer frem til opprettelsen av Nidaros erkebispedømme i 1154. Biskopene var i denne tiden i større grad knyttet til kongen.
Biskopene kan regnes som forløpere for de egentlige biskoper (erkebiskoper) av Nidaros.
Erkebiskopen i Nidaros
Erkebiskopen i Nidaros var ikke underlagt noen konge eller andre, men direkte underlagt erkebiskopen av Roma (paven).
Erkebiskopens fyrsteliknende rolle gjenspeiles ved at noen av erkebiskopene også hadde tittelen jarl.
Fra 1154 til 1537 regjerte i alt 27 erkebiskoper i Nidaros.
Vanlig vortesvin
Vanlig vortesvin (Phacochoerus africanus) er en art i svinefamilien som er hjemmehørende i Afrika og finnes fra Mauritania til Etiopia, sør til Namibia og det østre Sør-Afrika. Dette vortesvinet er også kjent som nordlig vortesvin, siden det også har en mer sørlig slektning; ørkenvortesvinet (P. aethiopicus).
Vortesvin har en nær sylindrisk kropp med et meget stort hode med ansiktsvorter, mest iøynefallende hos hannene. De har støttenner og også noen velutviklede hjørnetenner i underkjeven. Kroppslengden er på 110-135 cm, skulderhøyden ca. 70 cm, halen 40 cm, vekten 40-110 kg. De holder gjerne halen rett opp når de løper.
Vortesvinet trives på både åpen og bevokst savanne, gressbevokste stepper og i semi-ørken. Rundt Kilimanjaro finner man arten i høyder på opp mot 3 000 moh.
Aïr og Ténéré naturreservat
Aïr og Ténéré naturreservat er et naturreservat og verdensarvområde i Niger, i Saharaørkenen. Reservatet omfatter Aïrfjellene og ørkenområdet kjent som Ténéré. Området er det største fredede området i Afrika, og omfatter 7,7 millioner hektar. 40% av reservatet ligger nordøst i Aïrfjellene, mens de øvrige 60% ligger vest i Ténéré-ørkenen. Området ligger i Nigers nordlige region Agadez.
Området har ingen lang forhistorie som verneområde. I 1981 ble det satt under tilsyn av den statlige naturforvaltningen. Et fredningsvedtak kom i 1988, reservatet ble verdensarvområde i 1991, og kom i 1997 med i UNESCOs Man & Biosphere program.
Aïrfjellene
Aïr (alternativt Aïrmassivet eller Azbine) er et triangelformet fjellmassiv med høyder opp til 1830 moh.Geologisk er dette en del av det Sahariske metaskjold, et stort sett overdekket grunnfjellsskjold som dekkes av Sahara og stikker opp i overflaten nettopp i høyfjellsområder som Aïr og Tibesti. Fjellmassivene er fra proterozoikum, om lag 1 - 1,5 milliarder år gamle. Skjoldet tilhørte Vest-Gondwana.
Befolkningen i området rundt Aïr lever et nomadeliv, basert på kameler og geiter som gir melk, kjøtt og skinn.
Aïr er kjent for bergkunst fra 6000 f.Kr. til ca. 1000 e.Kr. Bildene viser områdets historie. I tidigere perioder, var området preget av gjeterkultur, og bildene viser kveg og andre store pattedyr. Ca 3000 f.Kr. vokste ørkenen, og tuareger fra nord flyttet inn i området. Senere bilder viser krig, blant annet med hester og stridsvogner.
Bergkunsten fra den første tiden er malerier, men fra ca. 1200 f.Kr. har motiver vært ristet med metallgjenstander. Et berømt motiv er den fem meter høye sjiraffen som ble oppdaget i Dabous i 1999.
Ténéré-ørkenen
Ténéré-ørkenen omfatter 400,000 km² i det sørlige sentrale Sahara. Ørkenen ligger i det nordøstlige Niger og vestlige deler av Tsjad, og dens utstrekning defineres vanligvis av Aïrfjellene i vest, Hoggarfjellene i nord, Djadoplatået i nordøst, Tibestifjellene i øst og Tsjadsjøen i sør.
Navnet Ténéré kommer fra tuaregenes språk tamasheq, og betyr «ørken», på samme måte som det arabiske ordet for ørken, Sahara har gitt navn til hele regionen.
Ténéré er ekstremt varmt, karrig og tørt, og har praktisk talt ikke noe planteliv. Temperaturene kan være så høye som 42 °C om sommeren, og årsnedbøren så beskjeden som 25 mm.
Området har ikke alltid vært en ørken. I Karbontiden var det sjøbunn her, og senere har det være tropiske skoger her. Vest i området ligger en «dinosaurkirkegård» hvor det har vært funnet mange fossiler. Et nesten komplett fossil etter «superkrokodillen» Sarcosuchus imperator ble funnet her på 1950-tallet.
I tidlige menneskelig tid var området fruktbart og tilpasset mennesket. Jegere bosatte seg i området for 60 000 år siden i perioden kjent som mellom-paleolitikum. Det er funnet steinredskaper som viser deres historie. I neolittisk tid ble det avsatt hulemalerier og andre spor etter en jegerkultur. Saharas omdanning til ørken begynte ca. 2500 f.Kr. og siden har befolkningen holdt seg på om lag samme nivå.
Dagens innbyggere er tuareger fra Aïr og Azawagh. Tre tuareg-klaner (Kel Ayr, Iwillimidan Kel Denneg og Kel Gres) hersket i regionen inntil området ble okkupert av franske kolonistyrker. Andre folkegrupper i området er hausafolket, songhai, wodaabe (en fulanistamme), maurere og toubou. Tuaregterritoriet ble i 1960 innlemmet i den uavhengige staten Niger.
«Hovedstaden» i Ténéré er byen Agadez, som ligger ved foten av Aïrfjellene. Det finnes også noen oaser i området, knyttet til saltgruver.
Ørkenen er/var også kjent for Treet i Ténéré, verdens mest ensomme tre. Treet, et akasietre, var inntil 1973 det eneste treet i 400 km omkrets. Det sto langs en karavanerute for kamelkaravaner og hadde i mange å blitt beskyttet av kameldriverne og ansett som et beskyttelsesverdig landemerke. Treet ble påkjørt (!) av en libysk lastebilsjåfør i 1973 og står nå på museum. Treet er erstattet av en metallmast som ivaretar rollen som landmerke.
Snickers
Snickers er et sjokolademerke, produsert av Mars, Incorporated.
Den originale Snickersen ble introdusert i 1929 av Frank og Ethel Mars, og ble angivelig oppkalt etter familiens favoritthest. Snickers var spesielt populær blant kinogjengere i 1970-årene og tidlig i 1980-årene. Snickers er fortsatt populær i kinosalene, men selges også i dagligvareforretninger, kiosker og på bensinstasjoner rundt om i verden.
I Storbritannia og i Irland ble Snickers opprinnelig lansert under merkenavnet Marathon, men navnet ble endret til Snickers i 1990. Mars Inc. brukte en aggressiv markedsføring der irriterte utlendinger forsøkte å bestille en «Snickers» i butikken, mens den forvirrede kolonialhandleren ikke forstod hva de var ute etter. I 18 måneder etter dette ble begge navnene trykt på etikettene. Dette førte til en viss latterliggjøring, siden det ukjente navnet «Snickers» for Britene var meningsløst og hørtes ut som det engelske ordet for underbukser, knickers. I 2004 ble energisjokoladen Snickers Marathon lansert, noe som igjen førte til forvirring.
Ingrediensene i Snickers omfatter blant annet peanøtter og karamell.
John Herman Rudshagen
John Herman Rudshagen (født 6. august 1932) er en norsk generalløytnant. Han tok Luftkrigsskolen i 1961 og Royal Staff College året etter. I 1981 tok han Forsvarets høgskoles totalforsvarskurs. Han var sjef for 333 skvadron fra 1975 til 1978. Senere har han tjenestegjort ved Luftforsvarsstaben og i Forsvarets Overkommando. I 1983 ble han sjef for sikkerhetsstaben og i 1988 utnevnt til generalløytnant og stabssjef i Forsvarets Overkommando. I 1988 ble han også utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for embetsfortjeneste.
The Glorious Burden
The Glorious Burden er Iced Earths syvende studioalbum fra 2004, og det første med eks-Judas Priest-vokalist Tim «Ripper» Owens.
John Herman Rudshagen
Rudshagen er musiker i Moss Trekkspillorkester. Han har laget flere arrangementer av populære melodier for orkesteret.
The Glorious Burden
Limited edition-sporliste
CD 1:
CD 2:
Fylkesvei 3682
Fylkesvei 3682 går mellom Korsen og Ausland i Gjerstad kommune. Veien er 2,5 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 73 (Aust-Agder).
K-pop
Etter at sjangeren fikk et kraftig oppsving fra 1992, har den også blitt kjent og meget populær i Kina, Japan, Taiwan, Hongkong og Sørøst-Asia.
K-pop har også blitt veldig populær i andre deler av verden. USA har nok mest fans, men mange andre steder i verden som Norden har sjangeren fått en kraftig vekst i fans. I april 2013 opptrådte Super Junior inkludert Henry og Zhou Mi i fire latinamerikanske land, hvor det viste seg at de hadde mange tusener av fans.
Artister
Sjangeren har mange utøvere, som Psy, EXO, TVXQ, Got7, Super Junior, Fin.K.L, Shinhwa, Rain, Girls' Generation/SNSD, BTS, Big Bang, 2NE1 og Se7en, Beast, f(x), 2PM, 2AM, Wonder Girls, SHINee, MBLAQ, U-KISS, CN Blue, 4Minute, Kara, Blackpink, T-ara, After School, Super Junior, H.O.T, Co-ed, 8eight, G.NA, Miss A, ss501, Sistar, The TRAX, K.Will, ZE:A, Outsider, Son Dam Bi, Sori, Boa, Apink, TXT osv.
Flesteparten av disse er enten rene gutte-, eller jentegrupper. For en typisk gruppe synger samtlige av medlemmene, og noen har spesialiserte ferdigheter innen rap, språk, eller dans. Antallet medlemmer varierer, men har i ett tilfelle nådd hele 21 som i gruppa Double B21 (senere Apeace). Soloartister er også vanlige.
Sangeren Psy fikk et internasjonalt gjennombrudd i 2013 med musikkvideoen "Gangnam Style." Videoen ble den første til å få mer enn en milliard treff på YouTube.
Agenturer
De tre største musikkselskapene i Sørkorea er S.M. Entertainment, YG Entertainment og JYP Entertainment, ofte kalt «Den store treer». Innen k-pop fungerer disse selskapene også som agenturer for artistene. Dette tok til mot slutten av 1990-årene. Selskapene verver, finansierer, trener og publiserer nye artister, og håndterer deres aktiviteter og PR.
Etter markedsdekning er (2013) S.M. Entertainment det største selskapet. Deres artister startet «hallyubølgen» innen k-pop og klarte å slå gjennom i Japan. «Den store treer» samarbeider til tider.
Norskprodusert K-pop
I Norge er det særlig tre aktører som er sentrale i produksjonen av K-pop: Dsign music, DeepFrost, og Ingrid Margrethe Skretting/Jan Lysdal. Av disse har Dsign Music produsert klart flest låter, har høyest salg, og de har også har vunnet flere priser. Sistnevnte har skrevet låter for artister som Girls' Generation, EXO, og Super Junior.
I 2002 produserte låtskriverne Håvid Engmark, Alf Gunnar Nilsen, og Bjørnar Løberg det som kan klassifiseres som den første norskproduserte K-pop-låta – uten å selv være klar over det på det tidspunktet. De hadde skrevet "Perfect Tragedy" for Don Ramage og den norske finalen i Melodi Grand Prix, men etter å ha kommet nest sist ble låta plukket opp i Sør-Korea og nyinnspilt av gruppa TVXQ. Den nye versjonen ble sluppet i 2005 med tittelen "Hi Ya Ya on a Summer's Day."
Heikki Ikola
Heikki Ikola (født 9. september 1947 i Jurva) er en tidligere finsk skiskytter.
Sammen med landsmannen Juhani Suutarinen knivet Ikola i 1970- og 1980-årene mot de dominerende russiske skiskytterne. I VM 1975 i Antholz ble han verdensmester både på stafett og 20 kilometer. VM-tittelen på normaldistansen forsvarte han to ganger: i Vingrom 1977 og Lahtis 1981.
Gaspar de Zúñiga y Avellaneda
Gaspar de Zúñiga y Avellaneda  (født 1507 i borgen Cáceres ved Palencia i Spania, død 2. januar 1571 i Jaén) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Segovia, og ble senere promovert til erkebiskop av Santiago de Compostela, deretter til Sevilla.
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V.
Han var nevø til kardinal Íñigo López de Mendoza (kreert 1530).
Piercingstiler
Piercingstiler er stiler innen piercing, også kjent som piercingbitt på leppepiercinger. De tar alle utgangspunkt i de vanlige piercingene labret, frenulum, monroe og medusa. Det finnes mange slike piercingstiler, nedenfor er noen av de vanligste beskrevet.
Ørespiral
Ørespiral, er en piercingstil av helixpiercingen. I denne stilen er det svært viktig at piercingen blir utført riktig, med riktig avstand. Dersom dette blir gjennomført feil, får man bare et stort hull eller ujevnheter. piercingsmykkene for denne stilen er ofte spesiallaget.
Slangebittpiercing
Slangebittpiercing, også kjent som snakebite-piercing, er en piercingstil der underleppen er piercet med to piercinger langt fra hverandre, som en dobbel labret-piercing. De står symmetrisk i forhold til hverandre.
Edderkoppbittpiercing
Edderkoppbittpiercing, også kjent som spiderbite-piercing, er en piercingstil der underleppen er piercet med to piercinger tett inntil hverandre, som en dobbel labret-piercing. Dette står symmetrisk i forhold til hverandre.
Cyberbitt-piercing
Cyberbitt-piercing, også kjent som cyberbite-piercing, er en piercingstil der to piercinger står vertikalt på hverandre over og under sentrum av leppene. Den er en kombinasjon mellom medusa-piercingen og labret-piercingen. De står symmetrisk i forhold til hverandre.
Navnet kommer fra subkulturen cyber.
Engelbittpiercing
Engelbittpiercing, også kalt angelbite-piercing, er en piercingstil der overleppen er piercet med to piercinger, som en dobbel monroe-piercing. De står symmetrisk i forhold til hverandre, og er uavhengig av avstand.
Hoggormbittpiercing
Hoggormbittpiercing, også kjent som Viperbite-piercing, er en piercingstil der underleppen er piercet med to piercinger i nærheten av hverandre (men ikke så tett som edderkoppbittpiercing), som en dobbel labret-piercing. De står symmetrisk i forhold til hverandre.
Nasallang
Nasallang er en piercingstil som er en kombinasjon mellom nesepiercingene nostril-piercing og septum-piercing, bare at det går en rett barbell gjennom alle tre hullene.
Piercingen blir oppfattet som en vanlig nostril-piercing, noe den altså ikke er. Legetiden for en slik kombinasjonspiercing er tre måndeer, og hullene blir ofte tatt samtidig. Likevel kan også eksempelvis nostril-piercingen tas først og septum-piercingen senere. Det er uansett viktig at hullene ligger på linje av hverandre for at denne stilen skal være mulig. Piercingen er oppfunnet av pierceren Cliff Cadaver.