cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tamás Varga (vannpolospiller)
Tamás Varga (født 14. juli 1975 i Szolnok) er en ungarsk profesjonell vannpolospiller som representerte Ungarn under Sommer-OL 2008 i Beijing i Kina. Her tok han gull for det ungarske landslaget i vannpolo etter å ha slått USA i finalen med 14-10.
Ungarn tok dermed sin åttende gullmedalje i vannpolo under et OL noensinne, og sin trettende vannpolomedalje gjennom tidene.
Renos Doweiya
I Commonwealth Games i Manchester i 2002 kom han på tredjeplass i vektklassen 77 kg, men dette ble senere omgjort til en sølvmedalje fordi indiske Satheesha Rai ble diskvalifisert på grunn av doping. Han vant også gullmedaljer i Oseaniamesterskapet, både i 2001 og 2002.
Ole Böhn
Ole Böhn (født 15. september 1945 i Oslo) er en norsk fiolinist, kjent som solist i Den Norske Opera (første konsertmester 1978 -2012). Han har blant annet opptrådt som solist med samtlige norske symfoniorkestre, Danmarks Radios Symfoniorkester, London Sinfonietta, Det Belgiske Nasjonalorkestret, Residentie Orkestret, Den Haag, Cleveland Orchestra, San Francisco Orchestra.
Utdannelse
Etter å ha studert med Ernst Glaser i Oslo og Louise Behrend ved Juilliard School (1962–63), avla han diplom ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København (1969), og debuterte samme året. Siden studerte han med Max Rostal ved Staaliche Hochschule für Musik i Köln og tok Konzertexamen i 1971.
Karriere
Som kammermusiker har han spilt i den prisbelønte Trio du Nord (12 år) og Leonardokvartetten (1997–2000). Han startet Vigelandkvartetten i 2004. Videre har han vært konsertmester ved Sjælland Symfoniorkester (1975–76) og hatt internasjonale vikariater som konsertmester i blant annet Hamburger Staatsoper, Det Kongelige Kapel i København, Beethovenorkestret i Bonn, Oslo-Filharmonien, KORK, Orquestra Petrobras Sinfonica og Theatro Municipal, Brasil. Han har undervist ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, Barratt Due musikkinstitutt. Han har også gjestet andre undervisningsinstitusjoner, som Norges musikkhøgskole og Oberlin Conservatory of Music.
Siden 2009 har Bøhn vært professor ved Sydney Conservatory of Music. Han har blant annet vært formann i Norsk Tonekunstnersamfund (1988–2012), viseformann 1978–1988 og styremedlem 1977–1978.
Ole Bøhn urfremførte Elliott Carters fiolinkonsert, som ble skrevet og tilegnet ham, med San Francisco Symphony Orchestra med Herbert Blomstedt som dirigent.
Siden 1999 har Ole Bøhn arrangert sommerkonserter i Vigeland-museet i Oslo.
Snøspurv
Snøspurv (Plectrophenax nivalis), også kalt for snøtiting/snetiting, er en kortdistansetrekkfugl som tilhører i slekten Plectrophenax, som også inkluderer hvitspurv (P. hyperboreus) og inngår i lappspurvfamilien (Calcariidae), sammen med slektene Calcarius og Rhynchophanes. Arten er registrert med fire underarter, men innbyrdes utbredelse må regnes som provisorisk.
Snøspurven ble tidligere regnet til buskspurvfamilien (Emberizidae), men nyere forskning viser at den bare var fjernt beslektet med disse fuglene.
Ruging
Ruging kalles fosterutviklingen hos eggleggende virveldyrearter utenom fisk. Prosessen starter med at en hunn legger et befruktet egg (ofte legges flere) og slutter når skallet åpnes (klekking).
Ruging må foregå under tilnærmet optimale temperaturforhold. Dette har ført til at de forskjellige artene har eggpleie tilpasset sine leveforhold, fra krypdyras nedgraving i varm sand, til pingvinenes langvarige ståing med egget på føttene.
Snøspurv
Biologi
Arten har sirkumpolar utbredelse og opptrer typisk i treløst, ukultivert steinete terreng fra 0–2 300 moh, ofte nær snø og klipper ved havet. Om vinteren finner man dem i åpent terreng, på steinete strender, strandenger, sanddyner og stubbefelt.
Hunnene overvintrer lenger sør enn hannene. Tidlig på våren flyr de nordover til hekkeplassene (hannene 3–6 uker før hunnene ) og kan da sees i stor flokker på rasteplasser i Nord-Norge. Der bygger de opp energireserver til den lange flyturen over havet til hekkeplassene på Svalbard og Grønland.
Billings
Billings er den største byen delstaten Montana, USA. Byen ligger i Yellowstone County og har ca. 110 000 innbyggere, med en sterk vekst de siste årene. Byen ble grunnlagt i 1882 i forbindelse med jernbaneutbyggingen, og er oppkalt etter direktør i Northern Pacific Railway, Frederick H. Billings (1823–1890).
Snøspurv
Biologi
Fuglene måler typisk 14–18 cm og veier omkring 18–56 g. Snøspurvhannen har en hvit og svart hekkedrakt, om vinteren ligner den mer på hunnen som har lysebrune flekker på fjærdrakta året rundt. Hunnene ruger eggene i 12–14 døgn til eggene klekker. Eggene er gråhvite med rødbrune flekker. Snøspurven legger 4–7 egg og etter 12–14 dager skal ungene være flygedyktige og ute av reiret.
Ruging
Инкубатор Häckning
Snøspurv
Biologi
I senere år har fjellfuglene hatt stor tilbakegang i Europa, sa seniorforsker ved Norsk institutt for naturforskning John Atle Kålås i januar 2019. Snøspurvbestanden har i så måte blitt redusert med hele 35 % i Skandinavia, der nominatformen opptrer.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).
Annet
Snespurvefjeld nordøst på Grønland er oppkalt etter fuglen.
Gaukværøya
Gaukværøya er ei øy i Bø kommune i Nordland, vest for Steine på Langøya og nord for Litløya (med Litløy fyr). Øya har et areal på ca. 1,1 km² og høyeste punkt er Skjerdingstadtinden på 273 moh.
Gaukværøya er lokalt kjent som «Værøya», som gjør at den kan forveksles med øya i Lofoten med samme navn.
Ole Gjems-Onstad
Ole Gjems-Onstad (født 1950) er en norsk jurist som er professor emeritus i skatte- og avgiftsrett ved Institutt for rettsvitenskap og styring på Handelshøyskolen BI samt ved Universitetet i Oslo, Queensland University of Technology og Universitetet i Stavanger.
Bakgrunn
Ole Gjems-Onstad ble født 8. august 1950. Han er sønn av Erik Gjems-Onstad, som var motstandsmann, advokat og stortingsrepresentant for Anders Langes parti. Hans mor er Borgny Gjems-Onstad (født Pedersen; 1921–2003), som var jurist, sekretær for finansrådmannen i Oslo, direktør for Ullevål Sykehus (to års vikariat) og dommer i Trygderetten. Hun var datter av tidligere ordfører i Stavanger, Birger Pedersen.
Gjems-Onstad er ble cand.jur. i 1979 og tok doktorgraden i 1984. I 1973 var han redaktør for Stud.jur. og i 1976 for Jussens venner.
Virke
Gjems-Onstad deltok i utvalget om frivillige organisasjoner, NOU 1988:17, ledet av tidligere statsminister Lars Korvald, der han var ansvarlig for arbeidsgruppen om økonomiske og juridiske spørsmål, og skrev vedlegget «Frivillige organisasjoner og skatte- og avgiftslovgivningen».
Gjems-Onstad ledet Samvirkelovutvalget som resulterte i NOU 2002:6 og samvirkelova den første norske lov om samvirke. Han deltok også i utvalget som avga NOU 1999:7 Flatere Skatt og i utvalget som avga NOU 2005:2.
Gjems-Onstad etablerte i 1982 fagtidsskriftet Skatterett og var redaktør de første 10 år, samt Skattelovsamlingen, redaktør fra første utgave i 1991 til siste utgave i 2020. Han var stiftende redaktør for Norsk Elektronisk Skattebibliotek og den etterfølgende skatte- og avgiftsdelen i Rettsdata. Da han ble 70 år, hedret kolleger ham med festskriftet Hvor din skatt er, vil også ditt hjerte være med 33 artikler. .
Kommentarer om AUF og Arbeiderpartiet
I en kommentarartikkel for Stavanger Aftenblad i 2021 ga Gjems-Onstad uttrykk for at AUF hadde utnyttet «tragedien 22. juli 2011 til å mistenkeliggjøre dem som har andre politiske synspunkter». Hans arbeidsgiver Handelshøyskolen BI tok avstand fra ham og Stavanger Aftenblad beklaget uken etter på lederplass for at Gjems-Onstads artikkel hadde blitt publisert.
New Zealand under Sommer-OL 1968
New Zealand under Sommer-OL 1968. Femtini sportsutøvere fra New Zealand deltok i åtte sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. New Zealand kom 27.-plass med en gull- og to bronsemedaljer. vektløfteren Don Oliver var New Zealands flaggbærer under åpningsseremonien.
Blackmore’s Night
Blackmore's Night er et folk rock-band som består av tidligere Deep Purple-gitarist Ritchie Blackmore og Candice Night. Derav navnet Blackmore's Night. Blackmore sluttet i Deep Purple etter The Battle Rages On i 1993 for å starte Rainbow opp igjen. I 1995 kom albumet Stranger in Us All, men Blackmore virket nå lei av livet som hard rock-ikon.
Etter at han traff Candice Night i 1989 i New York, hadde de to snakket om å starte et band som skulle spille renessansemusikk, og i 1997 var tiden inne for å sette planene ut i livet. Debutalbumet Shadow of the Moon ble en stor suksess i Europa, og bandet har nå sin største tilhengerskare i Tyskland.
Ritchie Blackmore og Candice Night giftet seg 5. oktober 2008 etter 19 år sammen. Det er Blackmores fjerde ekteskap. Datteren deres, Autumn Esmerelda Blackmore, ble født 27 mai 2010 og inspirerte til navnet på albumet som ble utgitt samme år, Autumn Sky. Sønnen Rory Dartanyan Blackmore ble født 7. februar 2012.
Diskografi
Studioalbum:
Konsertalbum:
Samlealbum:
Live DVD
Shine
Shine er den første EP-en til Mother Love Bone og ble gitt ut i 1988. Mesteparten av disse sangene dukket senere opp på deres samlealbum Stardog Champion i 1992.
Stigmata
Stigmatisering var noe helt ukjent i mer enn tusen år, da Frans av Assisi fremviste slike sår i 1224 etter en angivelig visjon av en seraf. Pave Benedikt XI ga franciskanerordenen tillatelse til å innta en årlig feiring av fenomenet i sin liturgiske kalender. Frans' stigmata oppnådde kirkelig autoritet mye fordi pave Alexander IV hevdet å ha sett sårene selv. Etter Frans Assisi i 1224 skal det ha vært 321 kjente tilfeller, alle katolikker og et flertall tilhørende katolske ordener.
Nonnene som ble innesperret
Dominikanernonnen Maria de la Visitacion ble født i 1556 og gikk 11 år gammel inn i La Annunciada-klosteret i Lisboa. Dominikanerne har liten sans for mystikere, men ryktene gikk om den unge nonnens syner og påfølgende stigmata. I 1584 skrev erkehertug Albrecht av Østerrike en detaljert beretning til Gregor XIII, som skal ha blitt henrykt. Men i 1588, året da den spanske armada gikk tapt utenfor Englands kyst, var kong Filip ute av seg selv. Ryktene sa nå at Marias stigmata var ren svindel, og en kirkelig kommisjon ble oppnevnt og sa seg enige i dette. De truet Maria med at djevelen stod bak. Hun lot seg ikke røre av truslene deres, men 6. desember 1588 ble hun dømt til evig forvisning i et lukket kloster tilhørende en annen orden.
Magdalena av korset ble på samme vis koblet til djevelen. Hun var født i en fattig familie i Aguilar i 1487. Pave Benedikt XIV kalte henne «en svært beryktet heks». Som femåring skal hun ha forsøkt å korsfeste seg selv til en vegg, men ramlet og skadet seg. I 1504 gikk hun som 17-åring inn i franciskanerklosteret Santa Isabel de los Angeles. Hun vant berømmelse for sine angivelige profetier, syner og stigmata. Ignatius Loyola var ikke alene om å mistro henne, og irettesatte tilhengerne hennes med uvanlig strenghet. I 1543 ble Magdalena så alvorlig syk at hun ble oppgitt av legene. Da kom hun med en lang og fryktelig tilståelse. Nå sa hun at to demoner, Balban og Patorrio, hadde fremkalt fenomenene. 3. mai 1546 måtte hun stå fra kl 6 om morgenen til kl 16 og høre sine synder og sin dom opplest av en rekke funksjonærer. Hun ble dømt til livsvarig innesperring i Santa Claras kloster i Andujar, der hun døde i 1560.
Moderne tid
Den mest kjente fra moderne tid er kapusinerpresten, Den hellige Padre Pio (1887–1968) som ble helligkåret av pave Johannes Paul II 16. juni 2002. Men blant skeptikerne var to paver og Agostino Gemelli som undersøkte Padre Pio og konkluderte med at han var «en uvitende og selvskadende psykopat som utnyttet folks godtroenhet».
Borgar Velta
Velta regnes som en offensiv midtbanespiller og har vært i Notodden siden stiftelsen i 1999, og regnes som en lokal helt blant Notoddens innbyggere. Han er kjent for sine gode løp på bakre stolpe, som ofte resulterer i mål.
Stigmata
Moderne tid
Andre kjente stigmatikere er Therese Neumann som fikk flere besøk av Kristian Schjelderup, men senere ble avslørt som svindler, med småflasker med blod skjult i dynen; Gemma Galgani og det nyeste kjente tilfellet Zlatko Sudac.
HKB 22./975 Melland-West
Hær Kystbatteri 22./975 Melland vest (HKB 22./975) (tysk: Heeres Küsten Batterie 22./975 Melland-West). Batteriet som også blir kalt Stabben fort, er en kystbefestning og et krigsminnesmerke ved Titran på Frøya i Trøndelag. Anlegget ble igangsatt av de tyske okkupantene våren 1941 og ligger på sørsiden av Titran. Avdelingen lå under Artillerigruppe Drontheim-West i Hemnskjel.
Mellom 20 og 25 bunkere ble bygget på området, alle bundet sammen ved hjelp av 200 meter med underjordiske ganger gravd ut av krigsfanger i løpet av tre år. Anlegget var en del av Atlanterhavsvollen og bestod av kommandotårn, tre kanonstillinger på Stabben og fire lyttestasjoner på Titran og Skipheia. Hver av kanonene hadde en rekkevidde på 22 km, og kunne med letthet skyte over til Hitra. Det var også poenget med anlegget, å senke skip. I løpet av krigsårene ble en kanon brukt til å avfyre ett skudd en gang. Det skal ha vært et uhell. Kanonene er borte, men anlegget der de stod montert består.
På Titran var det mellom 500 og 600 innbyggere ved inngangen til andre verdenskrig. Like mange tyske militære holdt etter hvert hus på stedet, av og til dobbelt så mange. I tillegg kom vel 2500 krigsfanger fra østfronten, i hovedsak sovjetiske og serbiske.
De tyske styrkene okkuperte de 15 husstandene på Stabben. Titran opplevde ett bombeangrep under andre verdenskrig, men ingen ble drept eller skadd som en følge av det. Tyskerne forlot Stabben i 1944, men noen få observatører ble fram til 1946.
The O2
The O2 er et stort underholdningssenter i London, i en bygning tidligere kjent som Millennium Dome. Bygningens tak har en diameter på 365 meter som holdes oppe blant annet av tolv tårn som rager hundre meter opp i været.
The O2 ble åpnet ved årtusenskiftet 1999/2000 som «Millennium Dome» for å feire det nye årtusenet, og i hele 2000 huset den en millennium-utstilling. Utstillingen var godt besøkt, men lokket likevel ikke så mange som man hadde regnet med, og den gikk derfor med tap. Utstillingen stengte som planlagt i slutten av 2000.
Det ble i flere år diskutert hva bygget skulle benyttes til i fremtiden, og etter en innvendig ombygging ble bygningen nyåpnet i 2007 som et underholdningssenter med navnet The O2.
Senteret har to arenaer:
Anlegget inneholder også et utstillingslokale, en kino, restauranter og barer.
Bahram V av Persia
Bahram V, også kalt «Bahram Gur», var konge av Perserriket 420–438. Han tilhørte sasanidedynastiet og var sønn av Yazdegird I. Etter farens død (eller mord) overtok han tronen ved hjelp av al-Mondhir, den arabiske dynasten i Al-Hira. Bahrams mor var Soshandukht, datteren av den jødiske lederen i Babylon. Som ung ble han oppdratt ved hoffet til lakhmidenes hersker i Al-Hira (i nåværende Irak).
O2 Arena
O2 Arena kan vise til:
Bahram V av Persia
Han lovet å herske annerledes enn sin far, som hadde vært svært energisk og på samme tid tolerant overfor religioner. Derfor begynte Bahram V en systematisk forfølgelse av kristne, noe som førte til strid med Østromerriket. Men han hadde liten suksess og inngikk snart en traktat der begge imperier lovet toleranse mot tilbedere av de to rivaliserende religionene, kristendom og zoroastrisme.
I 427 knuste han en invasjon i øst av de nomadiske heftalittene (de «hvite hunerne»), utvidet sin innflytelse inn i Sentral-Asia, hvor hans portrett overlevde i århundrer på mynter i Bukhara (i dagens Usbekistan).
Bahram avsatte vasallkongen i den persiske delen av Armenia og gjorde den til en provins. Han har høy anseelse i persisk tradisjon som tillegger ham mange fortellinger om hans mot og flotte utseende, om hans seirer over romerne, tyrkere, indere og afrikanere og om hans opplevelser i jakt og kjærlighet. Han blir kalt Bahram Gur, «sebra», på grunn av interessen for jakt, og særlig sebrajakt.
I virkeligheten ser det heller ut til at han var en svak monark, etter hjertet til stormennene og prestene. Det er sagt at han bygget mange store ildtempler, med store hager og landsbyer (Tabari).
Timmelspasset
Timmelspasset er et fjellpass over Alpenes hovedkam som forbinder Ötztal i Nord-Tirol (Østerrike) med Passeier i Syd-Tirol (Italia). De nærmeste landsbyene er Obergurgl (Sölden) på nordsiden og Moos in Passeier på sydsiden.
Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back
Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back er et plattformspill utviklet av Naughty Dog og utgitt i 1997 av Sony Computer Entertainment til PlayStationplattformen. Spillet ble det tiende mest solgte spillet til PlayStation. Spillet følger Crash Bandicoot, og går ut på å samle flest mulig krystaller.
Handling
Spilleren får kontroll over karakteren Crash Bandicoot, og hele målet med spillet er å samle 25 krystaller til Crash sin nemesis Doctor Neo Cortex. Krystallene er spredt mellom 25 forskjellige nivåer, og er tilgjengelig via forskjellige «Warp Rooms» i spillet. Hvert «Warp Room» inneholder fem nivåer. Når alle fem nivåene er ryddet, må spilleren beseire en annen karakter før man får tilgang til neste Warp Room.
Marmorveien (Oslo)
Marmorveien (1–19, 2A–24D) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den begynner og slutter i Feltspatveien, og går på østsiden av denne.
Navnet ble vedtatt i 1951, og i området er også mange andre veier med navn fra geologiens verden.
Christian Tafdrup
Christian Tafdrup (født 1978) er en dansk skuespiller, regissør og manusforfatter. Han er utdannet ved Statens Teaterskole i Danmark i 2003. Umiddelbart etter at han gikk ut av teaterskolen fikk han roller på flere teatre i København, blant annet ved Det Danske Teater, Det Kongelige Teater, Mungo Park og Café Teatret.
Marmorveien (Oslo)
Veien har blokk- og rekkehusbebyggelse fra 1952–54 i Marmorberget borettslag.
Christian Tafdrup
Senere har han hatt roller i filmer, julekalendre og TV-serier i tillegg til å skrive manus og ha regi på egne filmer.
Tafdrup debuterte som regissør av en spillefilm med Forældre i 2016. Den innbragte ham Bodilprisen for beste manuskript og Robertprisen for årets regissør i tillegg til at den var nominert til Nordisk råds filmpris fra Danmark i 2017.
Når det gjaldt hans andre spillefilm, En frygtelig kvinde fra 2017, ble manuskriptet skrevet i samarbeid med broren Mads Tafdrup og begge ble tildelt Robertprisen for årets originale manuskript året etter.
I 2022 var det premiere på han tredje spillefilm, Speak No Evil.
Regi
Som regissør og manuskriptforfatter:
Ediacara
Ediacara er en geologisk periode (oppkalt etter Ediacara Hills i Australia) som utgjør den siste perioden i den neoproterozoiske æra innenfor fanerozoikum, for 635 – 542 millioner år siden. Avslutningen av denne perioden markerer samtidig overgangen til kambrium og den paleozoiske æra. Ediacaras status som offisiell betegnelse for en geologisk periode ble ratifisert i mars 2004 av International Union of Geological Sciences (IUGS) og ble offentliggjort 13. mai 2004; dette var den første nye deklarasjon av en geologisk periode på 120 år. ′ Klippeformasjonene i Flinders Ranges i Sør-Australia fungerer som referanse. Perioden overlapper stort sett den såkalte Vendia-perioden, et navn som tidligere ble foreslått i Russland.
Ediacaras begynnelse
Selv om det forekommer fossiler i lag fra perioden, er den usedvanlig i forhold til senere perioder, siden formasjonens basis ikke er definert ut fra forandringer i sammensetningen av det fossile funnmaterialet. Basis er i stedet definert ved overgangen til et særlig karbonatrikt klippelag, som kalles «kappekarbonat» ettersom det dekker istidsavleiringer og dermed er en indikasjon på en plutselig klimaforandring ved avslutningen av en istid. Denne klippen er karakterisert av en usedvanlig mangel på 13C, og den anses av flere forskere for å være et globalt fenomen, selv om det stadig er et kontroversielt synspunkt.
Datering
Det har ikke vært mulig å datere den sekvensen som omfatter lag fra Ediacara i South Australia. Avleiringene er derfor estimert til å være dannet for mellom 635 og 542 millioner år siden ut fra korrelasjoner til lignende formasjoner andre steder i verden, hvor datering har vært mulig. Datering av basislinjen til 635 millioner år er basert på en måling av uran-bly innholdet på en namibisk klippeformasjon. Ved denne dateringen er det forutsatt at avleiringen av «kappekarbonat» skjedde samtidig over hele verden og at det er det korrekte karbonatlaget som har blitt korrelert med den australske formasjonen. Dette er stadig omstridt, da en lignende datering foretatt av istidsklipper på Tasmania, som av noen forskere har blitt assosiert med perioden like før Ediacara, viste en alder på 580 millioner år. Toppen av avleiringen er vanligvis anerkjent som grensen til kambrium.
Fauna
Mengden av fossile organismer fra Ediacara er i forhold til de påfølgende periodene meget sparsomme, sannsynligvis fordi ingen dyr ennå hadde utviklet harde deler, som skjeletter og skall, som oftest forstenines. De eldste eksemplene på flercellede organismer stammer riktignok fra Ediacara, men av de eksemplarene som er funnet er det kun et fåtall som viser tegn til å være relatert til de dyregruppene som er kjent fra den Kambriske eksplosjon. Mer enn 100 forskjellige typer er hittil blitt beskrevet, og mange av disse har blitt plassert i sin egen rekke. Noen av de best kjente er: Arkarua, Charnia, Dickinsonia, Ediacaria, Marywadea, Onega, Pteridinium og Yorgia.
Påskevigilien
Påskevigilien eller påskenatt er en gudstjeneste som i mange kirkesamfunn feires på kvelden påskeaften. Den feires etter solnedgang, når påskedagen har begynt ifølge kirkelig tidsregning, som den første feiringen av Kristi oppstandelse.
I oldkirken ble dåp gjennomført denne dagen. Senere ble det vanlig å døpe også andre dager, men man forsøker gjerne også å ha dåp, spesielt voksendåp, under vigilien. Dåpsvann blir vanligvis velsignet under gudstjenesten. En annen viktig tradisjon er tenningen av påskelyset.
Katolsk liturgi
Den katolske liturgien for vigilien består av:
Under påskevigilien ringer kirkeklokkene, sammen med små håndklokker inne i kirken, for første gang siden skjærtorsdag, mens man synger Ære være Gud i det høyeste. Ettersom dette skjer rundt midnatt er det mange steder vanlig at man av hensyn til naboer ikke bruker kirkeklokkene, men bare håndklokker.
Et annet spesielt element er «det store Halleluja». i fastetiden brukes ikke dette gledesropet i gudstjenestene, og når man tar det i bruk igjen under vigilien skjer dette gjerne I spesielt høytidelige former.
Halvdan
Halvdan eller Halfdan er et norrønt navn som betyr «halvt danske». Navnet har vært i bruk i Norge og Danmark siden før vikingtiden. Flere konger og sagnhelter har hatt dette navnet. Navnet er i dag nokså sjeldent.
Utbredelse
I nyere tid er Halfdan kjent brukt i Sverige fra rundt 1800. I Norge var navnet mest populært på slutten av 1800-tallet, men var ikke blant de mest brukte navnene. I Danmark var navnet mest brukt på begynnelsen av 1900-tallet, spesielt i København og Sjælland.
Halvdan er i dag et nokså sjeldent navn. Relativt til befolkningens størrelse er utbredelsen størst på Island, med formen Hálfdán.
Kjente personer som heter Halvdan
Kronologisk etter fødelsår
Eksterne lenker
Halvdan den Gamle Halfdan the Old
Gjenåpning
Gjenåpning (tidligere gjenopptakelse) er et ekstraordinært rettsmiddel som benyttes for å angripe rettslige avgjørelser som er rettskraftige. Regler om gjenåpning finnes i straffeprosessloven kapittel 27 (for straffesaker) og tvisteloven kapittel 31 (for sivile saker).
Vilkårene for gjenåpning er i begge tilfeller at det foreligger særlige grunner som er uttømmende angitt i de to prosesslovene. De to viktigste gjenåpningsgrunner er at det er grove feil ved saksbehandlingen forut for dommen (f.eks. en dommer som er inhabil) eller at det fremskaffes nye bevis som klart vil lede til et annet resultat. I straffesaker skal det mer til for å gjenåpne en sak til ugunst for siktede enn for å ta opp en sak til vedkommendes gunst. Kravene for gjenåpning er i alle tilfeller svært strenge for det ligger i hele formålet med rettskraftige dommer at man skal kunne innrette seg etter disse, og systemet med gjenåpning representerer i denne sammenhengen en sikkerhetsventil. At saken blir gjenåpnet betyr bare at den blir behandlet på nytt – ikke at resultatet nødvendigvis blir et annet enn i den første avgjørelse.
For straffesaker begjæres gjenåpning ved at saken legges frem for Kommisjonen for gjenopptakelse av straffesaker. I sivile saker skal et krav om gjenåpning settes frem for en sideordnet nabodomstol. Er f.eks. avgjørelsen fra Oslo tingrett, skal kravet settes frem for én av de tingretter som grenser til denne domstol, som Asker og Bærum tingrett eller Follo tingrett. Det samme gjelder for avgjørelser fra lagmannsrettene. Krav om gjenåpning av en høyesterettsavgjørelse settes frem for Høyesterett og avgjøres av Høyesteretts ankeutvalg.
Tigerskvadron
Tigerskvadronene ble etablert i 1959 for å forbedre forholdet mellom individuelle skvadroner innen NATO. Den 1. august 2001 overtok 338 skvadron rollen som Norges Tigerskvadron etter 336 skvadron.
Virginia Tech-massakren
Virginia Tech-massakren var en skyteepisode på skolen Virginia Polytechnic Institute and State University i Blacksburg i Virginia, USA mandag 16. april 2007. I alt 33 mennesker ble drept (inkludert gjerningsmannen) og totalt 61 mennesker ble såret, det er den nest blodigste skyteepisoden i amerikansk sivil historie etter massakren i Orlando 12. juni 2016 (som drepte 49 mennesker).
Massakren
Chos første drap skjedde i studentboligene. Cho skal ha kranglet på gangen med Emily Hilscher (19), en kvinne Cho var besatt av, men ikke hadde noe forhold til. Krangelen skal ha resultert med at Cho drepte Hilscher. Naboen Ryan Clark hørte krangelen og kom ut, men ble selv skutt av Cho. Clark døde senere av skadene. Etter dette dro Cho tilbake til hybelen sin. Han postet så en pakke til NBC som inneholdt video, bilder og brev før han hentet mer ammunisjon og dro til Norris Hall.
På Norris Hall gikk Cho fra rom til rom og drepte 25 elever og 5 lærere, før han tok sitt eget liv med et skudd mot hodet. Ifølge vitner så Cho helt normal og uberørt ut, verken sint eller lei seg. Han skal ha vært helt taus, og avfyrt skudd uten forvarsel. En elev hørte Cho si «Hallo, hvordan går det?» før han begynte å skyte.
Det var flere personer som prøvde å hindre Cho i å utføre drapene:
Våpnene
Under massakren var Cho utstyrt med en halvautomatisk 9mm Glock 19 i tillegg til en Walther P22 .22 kaliber med en stor mengde ammunisjon. Han var også utstyrt med kjettinger og hengelåser som han brukte til å sperre dører.
Våpnene Cho brukte under massakren var innkjøpt et og et halvt år tidligere. USAs lover forbyr mentalt ustabile personer å gå til innkjøp av våpen. Ettersom det ble klart i en rettssal at Cho var mentalt ustabil og kunne være en fare for seg selv eller andre, skulle han teoretisk sett ikke fått lov å kjøpe våpnene, likevel kunne han få kjøpt et våpen i hvilken som helst våpenbutikk uten at selgeren brøt loven. Årsaken til at Cho kunne kjøpe våpen var at han ikke utgjorde en «umiddelbar fare» og kunne ikke tvangsinnlegges. I slike tilfeller blir ikke myndighetene varslet, og våpenselgeren John Markell hadde dermed ingen mulighet til å vite at Cho ikke hadde tillatelse til å kjøpe våpen.
Massakren har ført til debatter om Amerikas våpenlover. Debattene spriket over et bredt spektrum, fra dem som mente at Virginias lover var for strenge (dersom det var tillatt og mer vanlig å bære skjulte våpen, kunne kanskje angriperen vært stanset) til dem som mente at de trengte noen restriktive justeringer (grunnlovstillegget som gir amerikanere rett til å bevæpne seg dekker ikke utenlandske statsborgere, det må innføres obligatoriske varslingsmekanismer slik at sinnsforvirrede folk som rettsvesenet har kjent som farlige ikke kan skaffe seg våpen) til mer omfattende forbud mot våpenkjøp og -innehav.
Motiv
Til tross for disse utsagnene er det mye som ikke stemmer. Skolen var ingen skole for rike eller snobbete mennesker, men en offentlig skole betalt av staten hvor det gikk helt normale og gjennomsnittlige mennesker. Flere medelever fra det siste året hans har fortalt at de aldri har lagt merke til at Cho ble direkte mobbet, verken fysisk eller psykisk, men at han stort sett gikk for seg selv. Det finnes derimot vitner som hevder at han ble plaget på skolen tidligere. I en skoletime da læreren tvang han til å lese høyt, skal medelever ha ledd av han og bedt han «reise tilbake til Kina». Det er heller ingenting som tyder på at Cho hadde en dårlig oppvekst. Han kommer fra en familie med over gjennomsnittlig god økonomi, men familien har holdt en lav profil i media og det er derfor usikkert hvordan han levde.
Potensielle «copycats»
Professor Sandra Robinson er en av flere som trodde at det var en stor sjanse for at copycats kan dukke opp. Sandra Robinson tror heller ikke det er tilfeldig at drapene skjedde så nær datoen Columbine-massakren ble gjennomført (20. april).
I dagene etter massakren truet/spøkte flere «copycats» med å starte en ny skolemassakre. Nesten alle skolene i Yuba City i California ble stengt etter at Jeffery Thomas Carney (28) sendte et trusselbrev til politiet, hvor han skrev at «Virginia Tech-massakren kommer til å se mild ut». Han meldte seg selv for politiet dagen etter.
Flere har kritisert NBC for å offentliggjøre litt av videoen Cho hadde spilt inn, som fremstiller han som en martyr. Mange er redd for at filmen kan motivere og inspirere andre til å begå lignende kriminelle handlinger. 7. november 2007 drepte en finsk skoleelev 9 mennesker og skadet 12 ved en skolemassakre i Jokela i Finland, sterkt inspirert av Virginia Tech-episoden.
Sydame
Sydame, sypike, syerske og sømmerske er eldre, norske betegnelser på en kvinne som lever av å sy og tilpasse klær på bestilling. Tradisjonelt er slike håndverkstjenester lavlønnet kvinnearbeid. I Norge var sydamer gjerne ugifte kvinner, og enker og kvinner med forsørgeransvar, som arbeidet selvstendig hjemme, i motsetning til mannlige skreddere og bekledningsarbeidere i tekstilindustrien. Sydamer kunne også arbeide i systuer.
Syerske kalles i vår tid syer. Kjole- og draktsyer er en dameskredder.
Sømtjenester tilbys nå stort sett bare av syatelierer i større byer der syere tilpasser og retter klesplagg, gjerne med egendesignede plagg til salgs utenom.
I Norge
{| Sydamer var kvinner med godt øyemål og vanligvis håndlag med stoff og former. De færreste hadde annen opplæring enn det som ble gitt i håndarbeidstimer på datidens almueskoler. Noen hadde tjenestegjort i borgerlige hjem, der «piene» hadde å sy som del av arbeidet, gjerne sammen med husets øvrige kvinner. Sydamene hadde en del hjemmearbeid, men gikk ofte rundt til de hjem som hadde behov for tjenestene. Etterhvert som symaskin ble vanlig, klarte mange å kjøpe seg en som de bar med seg der man ikke hadde selv.
Den internasjonale jernbaneunionen
Den internasjonale jernbaneunionen (fransk: Union internationale des chemins de fer, UIC) er en sammenslutning av jernbaneoperatører, først og fremst i Europa. Samarbeidet omfatter også Nord-Afrika og deler av Asia, men ikke i like omfattende grad som Europa.
UIC har sitt hovedkontor i Paris i Frankrike og ble etablert i 1922 for å lette jernbanetrafikken over landegrensene. UIC står bak normer og standarder for jernbanetrafikken.
Sydame
I Norge
Sydamens betydning var på et høydepunkt under annen verdenskrig og umiddelbart etter, da omsying og tilpasning var en nødvendighet på grunn av vareknapphet.
Den internasjonale jernbaneunionen
Da UIC ble etablert i 1922 inkluderte den 51 medlemmer i 29 land, deriblant Japan og Kina. I 2011 har organisasjonen 197 medlemmer på alle kontinenter, hvorav 82 aktive, 80 assosierte medlemmer og 35 observatører.
Sydame
Syere i dag
Yrkesfunksjonen er i Norge i dag i stor grad overtatt av designere, og tjenestene er byttet ut med rimelige produkter fra teko-industrien, som etter tekstilkrisa på 1960- og 1970-tallet har lagt ned eller flyttet til lavkostland.
Den internasjonale jernbaneunionen
UIC markerte sitt 50-årsjubileum i 1972 ved å lansere InterRail. Tilsammen 21 europeiske UIC-medlemmer deltok i prosjektet fra starten av.
Sydame
Syere i dag
Videregående opplæring i herreskredder- og kjole-og draktsyerfaget inngår i programområdet design og håndverk. Undervisning i sømfag og design tilbys også ved enkelte folkehøy- og fagskoler.
«Caritasbrønnen»
«Caritasbrønnen» eller «Caritasspringvandet» er Københavns eldste fontene, bygget i 1608 og satt opp på Gammeltorv på Strøget. Den er fredet.
Kunstverket ble til på initiativ av Christian IV over en av byens brønner og regnes for et av Københavns fineste minnesmerker fra renessansen. Opprinnelig var den en eldre fontene fra Frederik IIs tid som ble flyttet og modernisert. Frederik hadde etablert en 6 kilometer lang vannledning fra Emdrup-sjøen inn til Gammeltorv, og med en nivåforskjell på ni meter mellom vannet og Gammeltorv var det nok vanntrykk til å lage en fontene. Selv om springvannet var til pynt, inngikk det også i Københavns ordinære vannforsyning. Et underjordisk kammer under springvannet kunne inneholde opp til 300 kubikkmeter vann.
Symbolikk
Figurgruppen er opprinnelig skåret i tre av den tyske billedskjæreren Statius Otto og etterpå støpt i bronse av Peter Hofmann i Helsingør. Figurene forestiller nestekjærligheten og barmhjertigheten, på latin Caritas, symbolisert av en gravid mor med sine barn. Figurene står på en søyle i et kobberkar som er hevet over det nederste bassenget på en stensøyle. Kvinnen sprøyter vann ut av brystene, og den lille gutten «tisser» ned i bassenget. Under figurene sprøyter tre delfiner vann ned i karet. Delfinene ble satt opp i 1890. Kroppsåpningene har tidligere vært sveiset igjen for ikke å vekke forargelse. I 1940 ble de gjenåpnet.
Gulleplene
På monarkens og tronarvingens fødselsdager, samt på grunnlovsdagen, springer det kobberkuler belagt med 24 karat gull i fontenen; kulene skal symbolisere gullepler. Tradisjonen stammer fra 1700-tallet. Blåser det, kan det være vanskelig å få gulleplene til å balansere på vannstrålene.
Banastre Tarleton
Banastre Tarleton (født 21. august 1754, død 25. januar 1833) var en britisk general og politiker. Hans rykte som hensynsløs gav ham kallenavnet «Bloody Ban» og «Butcher» blant amerikanske patrioter under den amerikanske uavhengighetskrigen. Britene regnet ham som en eksepsjonelt dyktig leder av lett kavaleri.
Tarleton ble fremstilt svært ufordelaktig i den amerikanske filmen Patrioten fra 2000.
Orbis Latinus
Orbis Latinus av dr. Johann Georg Theodor Grässe er en latin-tysk ordbok over stedsnavn.
Grässes geografiske ordbok gjengir de latinske navnene på nasjonalstater, landområder, byer, berømte plasser, distrikter, hav, innsjøer, fjell og elver fra alle deler av verden. Utgaven er således den mest omfattende «Index latinus nominum locorum» som er laget.
Alfonso López Trujillo
Alfonso López Trujillo (født 8. november 1935 i Villahermosa i Colombia, død 19. april 2008 i Roma) var kardinal i Den katolske kirke. Han var president for Det pavelige råd for familien.
Bakgrunn
Alfonso López Trujillo kom fra en fremstående familie, med en far som har hatt høye stillinger i den colombianske riksrevisjonen, en bror som har vært regjeringsmedlem og en slektning som har vært biskop. Han flyttet i ung alder til Bogotá, og fikk sin utdannelse ved Det nasjonale universitetet der. Han fortsatt så sine studier ved Angelicum i Roma, hvor han tok en doktorgrad i filosofi.
Prest
13. november 1960 ble han presteviet i Roma, og inkardinert i Bogotá. Etter to år til med studier i Roma vendte han hjem i 1962, og underviste i fire år ved presteseminaret i Bogotá.
Kardinal
I januar 1991 gikk han av som erkebiskop av Medellín etter at han i november 1990 ble kalt til Vatikanet som president for Det pavelige rådet for familien. Johannes Paul II utnevnte ham i 2001 til kardinalbiskop av Frascati.
Da han var under 80 år gammel ved pave Johannes Paul IIs død i 2005 hadde han stemmerett ved konklavet.
Apple (album)
Apple er det første og det siste studioalbumet fra Mother Love Bone, utgitt i 1990. Den ble gitt ut igjen i 2003.
Alfonso López Trujillo
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Maiken
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Undervannsbryting
Undervannsbryting, eller akvatlon (av latinsk aqua for vann og athalon for bryting), er en sport ble oppfunnet av Igor Ostrovsky i 1974, og har siden den gang utviklet seg i flere grener og med internasjonalt omdømme. I 2007 ble det første verdensmesterskap arrangert i regi av CMAS i Bari, Italia. Sporten er delt i fem grener, hvorav tre er konkurransegrener. De resterende er grener som brukes utenfor eller som forberedelse til konkurranser.
Klassisk stil
I klassisk stil benytter deltagerne badehette i enten rød eller gul farge, dykkemaske, svømmeføtter og ankelbånd i samme farge som badehetten. På overflaten er kampområdet avgrenset av snorer, slik at det måler 5 x 5 meter. Området utenfor snorene er friområdet. Under vann, på en dybde av 2 til 4 meter er det merket av et område på 7,5 x 7,5 meter, med to ringer på 1 meter i diameter festet i vertikal posisjon til bunn på hver sin side av området.
Kampen forberedes ved at motstanderne posisjonerer seg i friområdet på hver sin side av kampområdet, og når startsignalet går, har de seks sekunder på seg til å dykke ned, og gjennom ringen som er festet på bunnen, og inn i kampområdet. Målet er å få tak i motstanderens ankelbånd, og bryte overflaten innenfor kampområdet med motstanderens ankelbånd, for å få tre poeng. Vinneren er den som har flest poeng etter tre runder. En runde varer i maksimalt 30 sekunder, og det skal være minst 30 sekunder mellom hver runde. Det er ikke tillatt å slå, ta kvelertak, eller rive av utstyret til en motstander.
Det er tre dommere i vannet, én hoveddommer og to linjedommere. Dommerne bruker svømmeføtter, dykkemaske og snorkel.
Fristil
I fristil benytter man ikke svømmeføtter eller dykkemaske. Målene på kampområdet er likt med klassisk stil.
Kampen forberedes ved at motstanderne posisjoneres midt i kampområdet, med to meters avstand seg imellom. Når startsignalet går, er målet å få tak i motstanderens ankelbånd, og bryte overflaten med dette, og klokken stanses, og vinneren får 1 poeng. Deretter posisjoneres motstanderne seg på nytt som ved start, og startsignalet går på nytt. Når totalt 90 sekunder har gått, utropes den som har flest poeng til vinner. Det er ikke tillatt å slå, ta kvelertak eller rive av utstyret til en motstander.
Det er tre dommere i vannet, én hoveddommer og to linjedommere. Dommerne bruker svømmeføtter, dykkemaske og snorkel.
SCUBA stil
I SCUBA stil er det ingen markering av kampområdet på overflaten, bare på bunnen, et område på 7,5 x 7,5 meter. Utstyret som brukes er dykkemaske, vektbelte (ca. 10 kilo for voksne, og ca. 8 kilo for ungdom), og dykkeflaske med pusteventil.
Kampen forberedes ved at motstanderne posisjoneres midt på kampområdet med to meters avstand, på bunnen. Når startsignalet går, er målet å dytte eller dra utenfor kampområdet, slik at den berører bunnen utenfor kampområdet. Når dette er gjennomført, får man 1 poeng. Klokken stoppes, og motstanderne posisjoneres på midten igjen, som ved start, og det hele starter på nytt. Når totalt 90 sekunder har gått, utropes den som har flest poeng til vinner. Det er ikke tillatt å slå, ta kvelertak eller rive av utstyret til en motstander.
Det er tre dommere i vannet, én hoveddommer og to linjedommere. Dommerne bruker utstyr tilsvarende deltagerne.
Kampstil
I kampstil er hovedmålet å kunne bruke en undervannskniv. Det er lov å både slå, ta kvelertak og rive av motstanders utstyr. Kampstil er best egnet for å trene opp marinejegere i undervannskamp. Det blir ikke avholdt konkurranser i kampstil.
Gymnastikkstil
I denne stilen er hovedmålet å forberede seg ved hjelp av statiske, fleksible og andre typer øvelser, til konkurransegrenene. Det kan være å trene på å holde pusten under vann, kunne justere sin egen oppdrift og andre egenskaper som er avgjørende for å gjøre det bra i en konkurranse.
Eric Hobsbawm
Eric John Ernest Hobsbawm (født 9. juni 1917 i Alexandria, død 1. oktober 2012) var en britisk marxistisk historiker innenfor feltene den industrielle kapitalismens framvekst, sosialisme og nasjonalisme. Blant hans mest kjente verker er trilogien om 1800-tallet, om revolusjonens tidsalder, kapitalens tidsalder og stormaktenes tidsalder. Han innførte begrep som «oppfunne tradisjoner», «primitive opprørere», den «generelle krisen» på 1600-tallet, den «tosidige revolusjon», «det lange nittende århundre» og «det korte tyvende århundre».
Hobsbawms ble født inn i en jødisk familie bosatt i Egypt. Etter første verdenskrig flyttet familien til Wien, der Hobsbawm vokste opp frem til han ble foreldreløs i 1931 og flyttet til slektninger i Berlin. Som følge av nazismens fremvekst i Tyskland flyttet Hobsbawm til London med sin adopterte familie og fikk sin ph.d. i historie ved University of Cambridge, før han tjenestegjorde i den britiske hæren under andre verdenskrig.
Hobsbawm ble president ved Birkbeck, universitetet i London i ti år og fram til sin død i 2012.
I 1998 ble han tildelt Order of the Companions of Honour. I 2003 mottok han den sveitsisk-italienske Balzanprisen for europeisk historie siden 1900, «for sin glimrende analyse av den urolige historien i 1900-tallets Europa, og for sin dyktighet i å kombinere dyptgående historisk forskning med et stort litterært talent.»
Tidlig liv og utdannelse
Hobsbawm studerte ved gymnaset Prinz Heinrich Gymnasium i Berlin (i dag kalt for Friedrich List-skolen) da Hitler kom til makten i 1933. Samme året flyttet familien til London, hvor Hobsbawm begynte på St Marylebones videregående skole (nå nedlagt).
Hobsbawm begynte å studere ved King's College ved University of Cambridge i 1936, hvor han ble valgt inn i «Cambridge-apostlene», en studentforening, og han mottok sin doktorgrad (ph.d.) i historie for sin avhandling om Fabian Society, en britisk intellektuell sosial reformbevegelse som fremmer sosialistiske idéer innenfor rammene av parlamentarisme og demokrati, framfor revolusjon. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i den britiske hæren, først i ingeniørtroppen (Royal Engineers) og deretter i instruksjonstroppen (Royal Army Educational Corps).
Personlig liv
Hobsbawms første ekteskap var med Muriel Seaman i 1943, men de ble skilt i 1951. Hans andre ekteskap var med Marlene Schwarz som han fikk to barn med, Julia Hobsbawm og Andy Hobsbawm. Hobsbawm hadde også en sønn utenfor ekteskap, Joshua Bennathan.
Akademisk liv
I 1947 ble Hobsbawm foreleser i historie ved Birkbeck. Han ble dosent i 1959 og professor i 1970 og fram til 1982. Han var professor emeritus i historie fra 1982. Mellom 1949 og 1955 var han fellow ved King's College ved University of Cambridge.
Hobsbawm snakket om den svakere utgaven av amerikansk mccarthyisme som tok sitt grep på Storbritannia, og påvirket marxistiske akademikere: «du fikk ikke en forfremmelse på ti år, men ingen kastet deg ut.» Hobsbawm ble også nektet et lektorat ved Cambridge av politiske fiender, og gitt at han også ble blokkert for en tid fra et professorat ved Birkbeck av samme årsaker, snakket han om sin gode skjebne som ga ham en posisjon ved Birkbeck i 1948 før den kalde krigen virkelig tok av.
Hobsbawm bidro å etablere det akademiske tidsskriftet Past & Present i 1952. Han var gjesteprofessor ved Stanford på 1960-tallet. I 1970 ble utnevnte som professor og i 1978 ble han fellow ved British Academy. Han ble valgt som utenlandsk æresmedlem av American Academy of Arts and Sciences i 1971, og ble fellow av Royal Society of Literature i 2006.
Han trakk seg tilbake i 1982, ble værende som gjesteprofessor ved The New School for Social Research, et universitet i Manhattan, mellom 1984–1997. Han var flerspråklig og snakket tysk, engelsk, fransk, spansk og italiensk flytende, og leste i tillegg portugisisk og katalansk.
Verker
I tillegg til sine akademiske forfatterskap om historiske emner, skrev Hobsbawm jevnlig en spalte under pseudonymet Francis Newton (som var lånt fra Billie Holidays kommunistisk trompetist Frankie Newton) for New Statesman som anmelder av jazzmusikk, og fra tid til annen om generell populærmusikk som eksempelvis hans artikkel «Beatles and before».
Bibliografi (utvalg)
Listen er utvalg av hans engelskspråklige utgivelser.
Skarverennet
Skarverennet er et skirenn som har blitt arrangert av Geilo Idrettslag siden 1974. Få andre skirenn i verden har like mange deltagere.
Rennet går i slutten av april og markerer slutten på skisesongen for mange av deltagerne. Den 38 kilometer lange hovedløypa går langs Hallingskarvet fra Finse til Ustaoset. Det er tre drikkestasjoner underveis: ved Lengjedalsvatnet (kun fra Finse), ved Bjødnabu og ved Raggemyran.
Ettersom det ikke er anlagt vei frem til Finse, må alle deltagere i Skarverennet ta toget til startstedet. For å kunne ta imot flere deltagere, er det i senere år (siden 1996) blitt en alternativ rute fra Haugastøl til Ustaoset (24 km). Etter denne utvidelsen er kapasiteten på ca. 12 000 deltagere. Deltagelsen deles i to klasser: trim og konkurranse.
Villa Pisani (Bagnolo)
Villa Pisani er en italiensk villa i Bagnolo di Lonigo. Den er med blant villaene i Veneto som UNESCO har satt på sin liste over verdensarven.
Villaen er ett av Palladios tidlige verk. Det er dokumentert ferdig i 1545, og ble igangsatt etter Palladios første reise til Roma. Bygget er nesten lik Palladios egne tegninger i Quattro Libri. Plasseringen av den indre trappen opp til rommene Palladio beregnet til lagerrom for korn er endret. Palladio tenkte seg også en flottere fasade mot gårdsplassen med tempelfront båret på søyler og med trapp både fra sidene og fra fronten.
Med dette prosjektet fikk Palladio, som hittil hadde arbeidet hovedsakelig for Vicenzas aristokrati, også venetiansk aristokrati som oppdragsgivere gjennom brødrene Vettore, Marco og Daniele Pisani.
Godset ble konfiskert fra den vicenziske greven Gerolamo Nogarola etterat Venezia ekspanderte i innlandet. Nogarola var for imperiet og ble derfor ansett som en rebell. Giovanni Pisani kjøpte godset for 13 000 dukater 15. september 1523. Giovanni døde imidlertid kort tid etter kjøpet og først i 1539 fikk Vittore gjenoppbygget boligen som hadde blitt ødelagt av brann under krigen.
Godset forble felleseiendom for brødrene frem til 1574. Daniele hadde fått inntekter uavhengig av godset. Vittore, den yngste av brødrene, bestilte en villa av Palladios elev Vincenzo Scamozzi.