cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Døving kapell
Tidlig på 1600-tallet ble den daværende stavkirken i bygdesenteret på Sylte revet og flyttet til Dale på andre siden av fjorden. I lang tid var derfor Døving kapell den eneste kirken i Valldal, til tross for at Valldal er den største bygda i Norddal. I 1812 ble kirkebygget på Døving tatt ned og satt opp igjen på strandstadet og bygdesenteret Sylte. På utskiftingskartet fra 1876 er kirkegården inntegnet. I 2007 ble det satt opp en minnestein omtrent der kapellet sto. Det eldgamle alterbordet av stein ble benyttet som trappehelle i den nye kirken på Sylte. Denne steinhellen med innhogd gjemmested for oblater eller relikvie står nå oppstilt i Sylte kyrkje. Hans Strøm beskriver dette alterbordet slik: «et ældgammelt Alter Bord, bestaaende af en heel Steen, hvori sees et firkantet Hul med Steen-Laag over». Minnesteinen og alterbordet er nå de eneste sporene etter det gamle kapellet på Døving.
Hans Strøm skriver i 1766 «...et lidet capel, kaldet Døvings-Capel, bestandig har staaet fra de Catholske Tider, og hidindtil nogle faa Gange om Aaret været forsynet med Prædiken og Guds Tieneste, til Bekvemmelighed for Voldalens Beboere, og især for de gamle og skrøbelige, som ikke uden altfor stor Vanskelighed kan besøge den rette Sogne-Kirke.»
Fram til en gang tidlig på 1600-tallet var det altså to kirker i Valldal, en på Sylte og et kapell på Døving bare 4 km fra hovedkirka på Sylte. Det er uklart hvorfor det var to kirker i nedre del av den lange Valldalen. En hypotese er at Døving kapell i katolsk tid ble satt opp som et privat kapell. Leonhard Tafjord skriver at gården Døving hørte til presten Iver Eriksen i Norddal (1590–1620), som samtidig eide Nedre Lande i Ørskog. Tafjord nevner da at Døving kan ha vært en stormannsgård med en «hogjendes kyrkja» (høgendeskirke), altså privat kapell for høvdingen eller storkaren der.
«Dyffuings cappell» er nevnt i Trondhjems reformats 1589 og der heter det at kapellet ligger 3 «wegsøe» og ei halv mil til lands øst for (den daværende) hovedkirken i Ørskog. Det står også at Døving kapell ligger ½ mil fra «Dall» kirke som var navnet på den daværende kirken på Sylte. I Døving kapell skulle det være gudstjeneste fire ganger i året i stedet for på Sylte. Det første kapellet på Døving kan ha vært en stavkirke, men det bygget som ble flyttet til Sylte var i tømmer og fra omkring 1754. Da Hans Strøm besøkte stedet på 1760-tallet var den eldre, falleferdige «lille Kirke» borte og et nytt bygg i tømmer var oppført på samme sted. Dette tømmerbygget var nesten 7 meter bredt og 17 meter langt, i tillegg var det et våpenhus eller inngangsparti på 3x3 meter.
Zhangpu
Zhangpu (kinesisk: 漳浦县; pinyin: Zhāngpǔ Xiàn) er et fylke i byprefekturet Zhangzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 793,379 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner: Statsgårder: Statsforster:
Statsteplantasjen Daimaoshan (玳瑁山茶场);
Stats-te- og fruktplantasjen Nanshan for utenlandskinesere (南山华侨茶果场);
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
David Souter
David Hackett Souter (født 17. september 1939 i Melrose, Massachusetts, USA) er en amerikansk jurist som fra 1990 til 2009 var dommer ved USAs føderale høyesterett. Sammen med John Paul Stevens, Ruth Bader Ginsburg og Stephen Breyer ble han ansett for å tilhøre domstolens venstrefløy.
Den 1. mai 2009 bekreftet Souter overfor Obama-administrasjonen at han ville fratre som dommer i høyesterett ved utløpet av den daværende domstolstermin i juni 2009. Souter ble etterfulgt som høyesterettsdommer av Sonia Sotomayor.
Såga
Såga (norrønt Sága, «hun som ser alt» ) er en av de mange gudinnene eller åsynjer som er nevnt i Den yngre Edda og hvor hun står nest etter Frigg. Hennes hus er Søkkvabekk (fra søkkr eller søkkvi, «en tilstand av tungsinn» som i talemåten liggja í søkk eller í søkkva, skjønt som stedsnavn peker nok navnet på vann eller bekk under bakken). Svalende bølger stryker over hennes hus. Etter sigende, slik det er nevnt i Eddakvadet Grimnismål skal hun bo der sammen med Odin, og tilfreds drikke av gullbegre. Søkkvabekk nevnes også som et annet navn på Friggs bolig Fensal (eller i flertall Fensaler, «myrsalene») noe som kan tyde på at Såga opprinnelig er Frigg selv. Som selvstendig gudinne er Såga dog ubetydelig i kildene og det er heller ingen egen myte knyttet til hennes navn.
Etymologi
På 1800-tallet ble Såga oppfattet Saga og derav oppfattet som en gudinne for historieskrivningen, se sagalitteratur, men det er nå sikkert at hennes navn er Såga (Sága) med en lang vokal. Navnet kan være dannet fra et rotord som er funnet i sjá, urgermansk saihwan, og således har meningen «den som ser» – og vet – alle ting. Det er således et fellestrekk med Odin. Navnet kan likeledes bety at hun ble oppfattet som en form for profet, «seersken», og ettersom Frigg blir omtalt som en seerske i diktet Loketretten har denne etymologien også understøttet teorien at Såga er identisk med Frigg.
Skriftlige kilder
I Grimnismål i Den eldre Edda er Søkkvabekk presentert blant en rekke av vers som beskriver boligene til ulike guder. I diktet forteller Odin (forkledd som Grimne) til den unge Agnar at Odin og Såga drakk lykkelig fra gullbegre her mens svale bårer bruste over:
I Det første kvadet om Helge Hundingsbane, som også finnes i Den eldre Edda, viser helten Sinfjotle til Såga i et stedsnavn funnet i et vers hvor Sinfjotle flyter med Gudmund. Stedsnavnet har blitt ulikt oversatt som «Sågas odde», «Sågas nes», Deler av verset mangler og på grunn av det har en del redaktører slått det sammen med verset som kom forut.
Såga er nevnt en gang i Gylvaginning og Skaldskaparmål, også finnes i Den eldre Edda, mens Søkkvabekk er nevnt kun en gang mer i Gylvaginning. I kapittelet om «Åsynjene» forteller Den høye (Odin) til Ganglere (kong Gylve i forkledning) om åsynjene. Den høye følger en beskrivelse av Frigg og hennes bolig Fensal med ''«Den andre er Såga. Ho bur på Søkkvabekk; det er óg ein stor gard.»''
I Skaldskaparmål er Såga i enkelte utgaver nevnt i en liste på 27 åsynjer, men det finnes ingen ytterligere informasjon om henne.
Teorier
John Lindow mener at grunnet likhetene mellom Søkkvabekk og Fensal, og «Odin som åpent drikker med Såga», og den mulige etymologiske grunnlag for Såga som seerske «har ført til at de fleste forskere forstår Såga som et annet navn for Frigg». Stephan Grundy har hevdet at ordene Såga og Søkkvabekk kan være henholdsvis biformer av Frigg og Fensal, benyttet som litterære virkemiddel når skalden har komponere stavrim.
Britt-Mari Näsström har grublet på om «Friggs rolle som fruktbarhetsgudinne er avslørt i navnet på hennes bolig, Fensal [...]», at Frigg er identisk med Såga, og at begge navnene Fensal og Søkkvabekk «innebærer en gudinne som lever i vann og er et minne om fruktbarhetsgudinnen Nerthus». Näsström legger til at «Søkkvabekk, underjordiske vann, gir hentydninger til Urdarbrønnen», («Skjebnebrønnen») som ligger skjult under røttene til Yggdrasil og har en ktonisk funksjon, «er et manifestasjon av Frøyas karakter».
Rudolf Simek mener at Såga bør bli betraktet som «en av de ikke nærmere definerte åsynjer» sammen med Lin, Sjovn, Vår, og Vor, og at de «burde bli betraktet som kvinnelige skytsgudinner». Simek legger til at «disse gudinnene var alle ansvarlige for særskilte områder i den private sfære og likevel ble det skilt klart mellom dem slik at de på mange måter tilsvarer matronguddommer.»
Bajkonur
Den opprinnelige byen Bajkonur er en gruveby et par hundre kilometer lenger nordøst, nær Dzhezkazgan i Kasakhstan's Qaraghandy-provins. Utskytningsstedet fikk dette navnet for å lage forvirring og holde beliggenheten hemmelig. Dette stedet ble spesielt valgt fordi rakettene som løftet mange sovjetiske satellitter i bane, inkludert den første Sputnik, passerte over området. Navnet Bajkonur er kasakhisk for «rikt brun», dvs. «fruktbart land med mange urter».
Byens velstand har variert med det sovjetiske/russiske romprogrammet og den tilhørende Bajkonur kosmodrom.
Den sovjetiske regjeringen opprettet «Vitenskapelig forskningstestområde nr. 5» i Bajkonur ved sitt dekret av 12. februar 1955. Høytflyvende U-2 rekognoseringsfly fant og fotograferte missiltestområdet Tyuratam (Bajkonur kosmodrom) for første gang 5. august 1957.
David Suazo
David Suazo (født 5. november 1979) er en fotballspiller fra Honduras. Han spiller for Catania og har tidligere spilt for Cagliari.
Ny og naken
Ny og naken er et musikkalbum med Halvdan Sivertsen fra 1987.
Interop-VLab
Interop-VLab er et internasjonalt, virtuelt laboratorium for forskning rundt interoperabilitet mellom virksomheter og deres informasjonssystemer. Laboratoriet ble dannet i 2007 av ledende akademikere, forskningssentra, industrielle aktører og små-og-mellomstore virksomheter. Interop-VLab involverer rundt 250 forskere i 70 organisasjoner i Europa og Kina. Det er et av resultatene fra det europeiske "excellence-nettverket" Interop ("Interoperability Research for Networked Enterprise Applications and Software").
Interoperabilitet mellom virksomheter handler om å gjøre informasjonssystemene i næringsliv, forvaltning og ideelle organisasjoner i stand to å samarbeide sømløst og fleksibelt. Interoperabilitet er dermed en forutsetning for et konkurransedyktig næringsliv og en effektiv offentlig forvaltning.
Interop-VLab er et initiativ for å skape nettverksforskning med kritisk masse innen interoperabilitet. Laboratoriet knytter forskningsorganisasjoner sammen med brukerorganisasjoner i næringsliv og forvaltning. Interop-VLab muliggjør dermed forskning som er umulig eller vanskelig å gjennomføre for laboratoriemedlemmene enkeltvis.
Interop-VLab er organisert som en sammenslutning av regionale nettverk, som i sin tur har europeiske og kinesiske organisasjoner som medlemmer.
I Norge har Interop-VLab North Pole følgende medlemmer: Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, SINTEF og Universitetet i Bergen.
Yunxiao
Yunxiao (kinesisk: 云霄县; pinyin: Yúnxiāo Xiàn) er et fylke i byprefekturet Zhangzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 405,168 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Pleuraempyem
Pleuraempyem (også kjent som  pyothorax eller purulent pleuritt)  er en ansamling av puss i pleurahulen. De fleste pleurale empyem oppstår etter en infeksjon i lungene (lungebetennelse), ofte forbundet med eksudat utenfor lungen. Det er tre stadier: eksudativ, fibrinopurulent og levret. I eksudativstadiet akkumuleres puss. Dette etterfølges av et fibrinopurulent stadium der det er lommer av pleuravæske (etablering av drueklaseliknende pusslommer). I den siste fasen levring, kan arrdannelse av pleurarommet føre til avstivning av lungevegg.
Symptomer
Symptomer på pleuralt empyem kan variere i alvorlighetsgrad. Typiske symptomer er: hoste, feber, brystsmerter, svetting og kortpustethet.
Clubbing av negler kan være til stede ved kroniske tilfeller. Det er en dempning ved perkusjon og reduserte respirasjonslyder på den berørte side av brystkassen. Andre diagnostiske verktøy omfatter leukocyttall, røntgen thorax, CT thorax og ultralyd.
Diagnose
Diagnosen kan bekreftes ved torakocentese, (lungedren), puss eller bare blakket pleuraeksudat ved aspirasjon. Pleuravæsken har vanligvis en leukocytose, lav pH (<7,20), lav glukose (<60 mg / dL), en høy LDH (melkesyre-dehydrogenase), forhøyet proteininnhold og kan inneholde mikroorganismer.
Aktuell
'Aktuell. Illustrert ukerevy' var et ukeblad som ble gitt ut i Norge mellom 1945 og 1974. Bladet var et bilde- og reportasjeblad som hadde til hensikt å fremme arbeiderbevegelsen.
Rødt nytt
Rødt nytt er ei gratisavis som blir utgitt av det norske politiske partiet Rødt. Avisa kommer normalt ut med 10 nummer i året. Den går både ut til avisas abonnenter og deles ut på gata.
Aktuell
Opprettelsen av bladet ble planlagt og forberedt under krigen. Torolf Elster, som da var i Stockholm og ga ut bladet Håndslag, ble førespurt om å bli redaktør, da han avslo ble Per Bratland, som befant seg i London, spurt. Første nummer kom ut i juni 1945 med et opplag på 120.000 som ble utsolgt. Bladet skulle ikke først og fremst være et kamporgan, men skulle drive bredt anlagt opplysningsvirksomhet. «Landet skal reises igjen etter års utplyndring. Vi står overfor en nydanningsprosess av en dybde og et omfang som ingen annen generasjon har vært med på», skrev Bratland i den første lederen. Aksel Sandemose var med 300 artikler blant bladets viktigste bidragsytere 1945 til 1965. Sandemose skrev innenfor mange genre. Blant annet rapporterte han fra rettssaken mot Carl Jacob Schnitler og advarte mot rop om hevn fordi han mente Schnitler var en meget syk mann. Arnulf Øverland, Johan Borgen og Sigurd Evensmo leverte også stoff.
Rødt nytt
Historie
Da Rød Valgallianse og Arbeidernes kommunistparti slo seg sammen og dannet partiet Rødt i mars 2007, ble avisa til AKP, akp.no, overtatt av det nye partiet og utgitt under navnet Rødt nytt. Tidligere partileder i AKP, Jorun Gulbrandsen, var redaktør for akp.no fra 2002 til 2007 og for Rødt nytt i perioden 2007–2010.
Aktuell
Eierskapet var delt mellom LO, Arbeiderpartiet og Kooperasjonen, som til sammen hadde 3/5 av aksjene, og privatpersoner tilknyttet arbeiderbevegelsen. Tiden Norsk Forlag overtok senere Kooperasjonens aksjepost.
Rødt nytt
Historie
akp.no kom ut fra høsten 2002 med ti utgaver årlig på 8 eller 12 sider. Av opplaget på vel 6500 eksemplarer ble etter hvert 2300 distribuert til abonnenter, mens resten ble delt ut på gata.
Redaktører
Ansvarlig redaktør for Rødt nytt og akp.no:
Aktuell
Bladet gikk inn i 1974. Viktige årsaker til dette var innføringen av bladmomsen i 1970 og at redaksjonen, i motsetning til eierne, gikk mot norsk medlemskap i EEC i 1972.
Aktuell-navnet er i dag i bruk på nettsiden www.aktuell.no, som samler nyheter fra medlemsblader tilknyttet forbundene i LO Stat.
Storfyrst Gediminas av Litauens orden
Storfyrst Gediminas av Litauens orden (litauisk: Didžiojo Lietuvos Kunigaikščio Gedimino ordinas) er en litauisk orden. Den ble innstiftet i 1928 og reorganisert i 1930. Ordenen er oppkalt etter Gediminas av Litauen (1275–1341), grunnleggeren av Storfyrstedømmet Litauen. I årene Latvia var innlemmet i Sovjetunionen ble ordenen ikke tildelt. Storfyrst Gediminas av Litauens orden ble gjenopptatt 12. september 1991, etter at Litauen på nytt hadde vunnet selvstendighet. Den fungerer nå som en fortjenstorden, som særlig tildeles for fortjenester av kunst, kultur og vitenskap. Presidenten er ordenens stormester. Storfyrst Gediminas av Litauens orden rangerer som nummer tre av Litauens fire ordener, etter Vytautas den stores orden og Vytiskorsets orden, men foran Litauens fortjenstorden.
Inndeling
Storfyrst Gediminas av Litauens orden er inndelt i fem grader:
Sjukehusapoteka Vest
Helseforetaket driver også farmasøytisk og apotekfaglig forskning, undervisning og rådgivning, samt produksjon av legemidler som vanskelig kan anskaffes.
Sjukehusapoteka Vest HF har hovedkontor i Bergen og ledes av administrerende direktør Jon Bolstad. Foretaket hadde i 2016 en omsetning på i overkant av 1 milliard kroner.
Don’t Stop ’Til You Get Enough
«Don't Stop 'Til You Get Enough» er den første singelen fra Michael Jacksons album, Off the Wall, utgitt i 1979. Låta ble komponert og skrevet av Jackson i 1978. Quincy Jones var produsent. 20. februar 2006 ble låten nyutgitt som single, som en del av Visionary - The Video Singles.
Storfyrst Gediminas av Litauens orden
Inndeling
Til ordenen hører også en medalje i tre valører.
Don’t Stop ’Til You Get Enough
Fakta
Låta ble en god start på Jacksons karriere og føk til topps på Billboard Hot 100, der den lå i en uke. Den ble en hit også i Europa, og gikk til topps i Norge og Australia, på andreplass i Belgia og Danmark og lå høyt på listene i resten av Europa. Låta ga Jackson hans første Grammy, solgte 1 million kopier og fikk platina.
Off the Wall
Off the Wall er Michael Jacksons femte soloalbum og ble utgitt 5. august 1979 på Epic. Albumet var Jacksons gjennombrudd og han svarte kritikerne som hadde ment at hans karriere var over etter at han forlot Motown i 1975. Albumet har solgt 20 millioner på verdensbasis og fikk i 1995 7x platina av RIAA. I 2003 kom Off the Wall på 68.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».
Don’t Stop ’Til You Get Enough
Musikkvideo
Musikkvideoen til låta hadde premiere i oktober 1979 og var laget av Nick Saxton. I videoen opptrer en smilende Jackson i smoking med diskolys i bakgrunnen. Videoen varer i 4min og 11sek.
Storfyrst Gediminas av Litauens orden
Insignier
Ordenstegnet for Storfyrst Gediminas av Litauens orden består av et gullkors med tredelte armer som i korsvinklene har et diagonalkors i svart og sølv med gull detaljer. I midten er det plassert et firkantet felt satt på spissen. Feltet er rødt med gullkanter og bærer et søylemotiv i hvitt. Dette er Gediminas-dynastiets merke og et litauisk nasjonalsymbol. Ordenstegnet er det samme for alle klasser, men bæres i bånd av ulik type. Ordensstjernen er i sølv, har ni tagger og bærer ordenstegnet i midten. Ordensbåndet er gult med røde striper ved kantene.
Off the Wall
Quincy Jones produserte albumet. Michael Jackson, Rod Temperton, Stevie Wonder og Paul McCartney sto for tekst og musikk. Albumet ble en suksess, også i Europa. Albumet nådde 3.-plass på Billboards albumliste og tilbrakte 48 uker innenfor Topp 20. Albumet ble kåret til det beste R&B-albumet i USA 1980 og var det tredje mest solgte. Allikevel var Jackson misfornøyd med kun en Grammy i 1980 (for «Don't Stop 'Til You Get Enough»). Han slo imidlertid sterkt tilbake med Thriller i 1984. I 2001 ble en Special Edition av albumet utgitt.
Storfyrst Gediminas av Litauens orden
Tildeling
Storfyrst Gediminas av Litauens orden er tildelt i forholdsvis stort antall. Ordenen er tildelt framtredende forfattere, kunstnere og vitenskapsmenn. Den er også tildelt utlendinger. Blant kjente utenlandske mottagere er Juan Antonio Samaranch, George Soros og Mstislav Rostropovitsj.
Norske innehavere
Ordenen er også blitt nordmenn til del.
I forbindelse med norsk statsbesøk i Litauen i september 1998 ble et større antall nordmenn i kongeparets følge tildelt Storfyrst Gediminas av Litauens orden. Magne Hagen, Erik Tellmann, Knut Vollebæk og Lars Petter Forberg er alle innehavere av 1. klasse av Storfyrst Gediminas av Litauens orden. Bente Angell-Hansen, Harriet Elisabeth Berg, Erik Glenne, Lise Harlem og Tor Arnt Sandli er innehavere av 2. klasse. 3. klasse innehas av Anne Sofie Bjelland, Maisen Bonnevie, Ingvard Havnen, Berit Tversland og Eva Vincent. Arne Haug, Gisle Kogstad og Ingrid Schulerud er innehavere av 4. klasse, mens Johnny Asp og John Henrik Schreiner er innehavere av 5. klasse.
Andre norske borgere som er tildelt Storfyrst Gediminas av Litauens orden er Litauens honorære generalkonsul i Norge Leon Bodd, som ble utnevnt til offiser i 1994, ambassadør Per Gullik Stavnum, som fikk tildelt storkors i 1996, brigader Lars Myraune, som ble tildelt ridderkorset i 2001, og utenriksminister Jan Petersen, som ble utnevnt til storkors i 2004.
Eksterne lenker
Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis Медаль ордена Великого князя литовского Гядиминаса
Markedsføringsloven
'''Lov om kontroll med markedsføring og avtalevilkår mv. av 9. januar 2009, også kalt markedsføringsloven''', er en norsk lov som avløste markedsføringsloven av 1972. Markedsføringsloven setter rammer for næringsdrivende markedsføring og avtalevilkår, både av hensyn til andre næringsdrivende og av hensyn til forbrukerne. Forbrukertilsynet er tilsynsmyndighet og kan forelegge saker til Markedsrådet til avgjørelse.
Loven forbyr kjønnsdiskriminerende reklame (§ 2), urimelig handelspraksis (§§ 6-9), den pålegger prismerking (§ 10), begrenser adgangen til markedsføring ved direkteadressert post, sms og telefon (kapittel 3) og forbyr urimelige avtalevilkår (§ 22). For markedsføring rettet mot barn kreves særlig aktsomhet (kapittel 4). Det er også forbudt å opptre i strid med god forretningsskikk (§ 26) eller å etterlikne andres produkter på en urimelig måte (§ 30).
1365 Henyey
1365 Henyey er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 9. september 1928 av Max Wolf ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Al-Ḫatim al-Ḫalifa
Sirr al-Ḫatim al-Ḫalīfa al-Ḥasan (arabisk: ; 1919, ad-Duwaym, Anglo-egyptisk Sudan-18. februar 2006) var en sudanesisk politiker, ambassadør og lærer. Han er berømt for sin rolle i Sudans utdanningsdepartement og for sin rolle som statsminister under oktoberregimet.
Berger
Berger er et tettsted i Drammen kommune i Viken som strekker seg delvis inn i nabokommunen Holmestrand i Vestfold og Telemark. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på vestsiden av Drammensfjorden omtrent åtte kilometer sør for Svelvik sentrum og 14 kilometer fra Sande sentrum. Berger kirke ligger her.
Tettstedet Berger vokste fram fra en gård med husmannsplasser til et industristed rundt Berger og Fossekleven fabrikker. I 1880 ble en tekstilfabrikk etablert på gården Bergers grunn.
Berger fremstår i dag som et av Norges best bevarte industristeder og er godt lesbart industrimiljø hvor kun en arbeiderbolig har måttet vike for ny veitrasé. Arbeiderboliger, funksjonærboliger, skole, kirke, forsamlingslokale, damanlegg, kulturlandskap m.m. bevares gjennom fortsatt bruk. Berger er et flott tur og rekreasjonsområde både sommer og vinter der det ligger mellom Bergerbukta med sandstrand og åsene bak mot Blindevann som har eget skianlegg.
I Berger museum kan man se litt av industriaktiviteten som har foregått på Berger, med en av Europas mest komplette samlinger innen tekstilindustri. Det drives i samdrift med Fossekleiva kultursenter som er åpent hele året. Der er det egen kafe, jevnlige kunstutstillinger og workshops for stor og liten. De arrangerer og årlig FiF. Som er en internasjonal figurteaterfestival. http://www.figurifossekleiva.no/.
SPARC64 II
SPARC64 II, også kalt SPARC64+, var en 64-bit mikroprosessor som ble lansert i november 1996 av Fujitsu og HAL Computer Systems, basert på spesifikasjonen SPARC Versjon 9. SPARC64 II var en videreutvikling av SPARC64. SPARC64 II ble implementert i form av seks ulike brikker: Mikroprosessoren, MMU og fire brikker for cache-RAM.
Mikroprosessoren ble fabrikkert av Fujitsu i deres CS-60 prosess, en 350 nanometers, 5-lags CMOS prosess. Reduksjonen i transistorenes størrelse fra 400 nanometer i SPARC64, reduserte også størrelsen på brikkene. Størrelsene på brikkene var henholdsvis 202 mm² (mikroprosessoren), 103 mm² (MMU) og 84 mm² (Cache-RAM).
En ytelsestest av Fujitsus to arbeidsstasjoner i 1996, forsynt med operativsystemet SPARC64/OS 2.4.6, ga 7.43 SPECint95 / 12.2 SPECfp95 for 141 MHz modellen og 8.4 SPECint95 / 13.6 SPECfp95 for 161 MHz modellen.
Dropkick Murphys
Dropkick Murphys er et Celtic punk band fra Quincy utenfor Boston, Massachusetts, USA. I begynnelsen spilte de i kjelleren på frisørsalong til en venn, der spilte de en blanding av Oi!, irsk musikk og hardcore.
Historie
Dropkick Murphys startet i 1996. Bandet ga ut mange EP-er og etter en stund fikk de platekontrakt med Hellcat Records. I 1998 ga de ut sitt første album, Do or Die. Vokalist Mike McColgan forlot bandet senere det året og han ble erstattet av The Bruisers' vokalist Al Barr. I 2006 var de hovedattraksjon på den norske Storåsfestivalen.
Førr ei dame
Førr ei dame er et musikkalbum med Halvdan Sivertsen fra 1989.
Richard Reid
Reid ble født som britisk statsborger i Sør-London og faren hans var en jamaicansk innvandrer av afrikansk avstamning. På tidspunktet for Reids fødsel satt hans kriminelle far i fengsel for å ha stjålet en bil. Reid forlot skolen som 16-åring og begynte som småkjeltring som var inn og ut av fengsel, første gang for overgrep mot en eldre kvinne. Mens Reid satt fengslet i 1995 for tyveri, konverterte han til islam, og da han slapp ut av fengsel i 1996 sluttet han seg til en lokal moské.
Etter å ha oppholdt seg i Afghanistan og Pakistan bodde Reid på en rekke forskjellige steder i Europa. I juli 2001 skal Reid ha fløyet til Israel og passert gjennom en israelsk flyplass med et svært strengt sikkerhetssystem, i det som muligens var en test på hans evner til å passere gjennom sikkerhetssystemer på flyplasser uten å bli stoppet. Han flyttet så til Amsterdam og bodde der fra august til november 2001. Reid returnerte til Pakistan i november 2001.
Den 21. desember 2001 forsøkte Reid å komme ombord på et fly fra Paris til Miami, Florida, men hans boarding ble forsinket fordi hans fysiske utseende vekket mistanke blant ansatte i flyselskapet, og Reid måtte forlate flyplassen med uforrettet sak. Han returnerte til flyplassen i Paris dagen etter, og kom seg ombord på American Airlines Flight 63 som gikk fra Paris til Miami. Reid var iført en spesiell sko fullpakket med eksplosiver som han prøvde å tenne på i kabinen. Han ble imidlertid oppdaget av andre passasjerer og kabinpersonalet. Et slagsmål førte til at Reid ble overmannet, og han ble arrestert umiddelbart etter at flyet landet på Logan internasjonale flyplass i Boston, Massachusetts. Han ble i 2003 dømt til å sone tre livstidsdommer (110 år), uten mulighet for prøveløslatelse.
Han soner straffen i ADX Florence, et supermaxfengsel i Colorado.
Der falsche Ehemann
Der falsche Ehemann (på norsk «Den falske ektemannen». Også kjent som Der doppelte Moritz) er en tysk spillefilm fra 1931.
Innhold
Peter Hannemann er gift og er en ytterst søvnig person som eier en nesten bankerott sovemiddelfabrikk i Berlin. Hans tvillingbror, ungkaren Paul, driver det lukrative vintersporthotellet «Helvetia». Han er Peters rake motsetning og er full av temperament. Millionæren Hardegg fra Buenos Aires ankommer med sin datter Ines, kjøper hotellet da det er fullt besatt og kaster ut Paul. Paul reiser til Berlin, men Ines er allerede forelsket i ham... Tallrike forviklinger følger.
Arthur Jonath
Arthur Jonath (født 9. september 1909, død 14. april 1963) var en tysk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Jonath vant to olympiske medaljer i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass på 4 x 100 meter bak USA. De andre på laget var Helmut Körnig, Friedrich Hendrix og Erich Borchmeyer. Jonath kom på tredjeplass på 100 meter bak Eddie Tolan og Ralph Metcalfe begge fra USA.
Kolsås
Kolsås eller Kolsåstoppen er en ås i Bærum kommune i Viken. Åsen har to topper, Nordre eller Varden (379 moh.) og Søndre (342 moh.), og mellom dem ligger Setertjern. Kolsås er et turområde med tilrettelagte stier med trapper og gelendere. Det er bratte sider på øst-, sør- og vest-siden av toppene.
Etymologi
Navnet Kolsås uttales tradisjonelt Kørsås på lokal bærumsdialekt. Sisteleddet er opplagt ås, mens førsteleddet har to mulige opphav. Det kan komme av køl (norrønt kol, «kol»/«kull»), men det kan også være snakk om mannsnavnet Kol (norrønt Kolr). Den nærliggende gården Kolsberg (tradisjonelt uttalt Kørs’bær, ) peker mot det sistnevnte.
Verneverdig berggrunn og planteliv
Kolsås har, som en del av Oslofeltet, svært spesiell geologi, og utgjør et eldre utspring umiddelbart sørvest for en enorm, nedslipt vulkan (Bærumskalderaen). Kolsås ble skapt etter at jordskorpen sprakk opp for 300 millioner år siden og sank enkelte steder så mye som 1.500 meter ned i jorden. Der nede var det magmakamre, og magmaen fra disse kamrene strømmet mot overflaten, men før magmaen nådde overflaten ble det felt ut krystaller av feltspat. Massen ble slynget ut sammen med magma og smelten som var rundt, og størknet. Denne størknede massen kalles porfyr. Det spesielle med porfyren på Kolsås er at feltspatkrystallene har form som romber, noe som har gitt porfyren navnet rombeporfyr. Rombeporfyr finnes bare på Kolsås (og resten av Oslofeltet), i Øst-Afrika og i Antarktis. De to Kolsås-toppene består av to størknete lavastrømmer. Under denne størknede lavaen er rombeporfyren.
Området østover fra Kolsåstoppen til Dælivannet er landskapsvernområde på 5 000 dekar med fire naturreservater: Skotta, Dalbo, Kolsåsstupene og Kolsåstoppen naturreservat. Området er kulturlandskap med verneverdig kambrosilursk berggrunn og rikt planteliv. Ankerveien gir lett adkomst til området.
Klatring i Kolsås
Kolsås har et av de største klatrefeltene i Oslo-området. Sørsiden av Kolsås har to bratte vegger over hverandre med noe skog i mellom; Øvre og Nedre Sydstup. Den første kjente bestigning av veggene på Kolsås var i 1904, da ruten «Kålbladet» i Nedre Sydstup ble gått av Henning Tønsberg, Therese Bertheau, Ingeborg og Kristian Tandberg. Denne bestigningen åpnet Kolsås som et etablert klatreområde, og i tiårene som fulgte ble veggene her den viktigste arenaen for utviklingen av klatresporten i Norge.
I Østveggen samt Dalbokollen øst for selve Kolsåstoppen finnes også mange ruter for tradisjonell fjellklatring. I tillegg finnes to felt tilrettelagt for sportsklatring ved boligfeltene på Løkenhavna i vest. I dag er det Løkenhavnafeltene, sammen med Øvre Sydstup, som er de mest populære veggene, med mange ruter av varierende vanskelighetsgrad.
Kolsås har en egen klatreklubb, Kolsås Klatreklubb.
KIF-hytta
På sørøstsiden av Kolsås ligger KIF-hytta, som nå eies av Bærum kommune og driftes av Bærum Røde Kors. Hytta ligger på østsiden av Søndre, like ovenfor Dalbo gård, med fin utsikt over østre Bærum og områdene omkring. Hytta ble opprinnelig satt opp på Frogner i Oslo i forbindelse med jubileumsutstillingen i 1914. Hytta ble tegnet av arkitektfirmaet Berner og Berner og fikk prisen for beste turisthytte under jubileumsutstillingen. Da utstillingen var over ble hytta kjøpt av Kristiania Idrætsforening, derav navnet KIF-hytta. Hytta ble fraktet med tog til Sandvika stasjon og derfra fraktet videre stokk for stokk opp til det stedet hvor hytta står i dag. Hytta var ferdig montert og klart til bruk i 1916.
KIF-hytta ble i 1953 overtatt av Bærum kommune og Bærum Røde Kors overtok driften av hytta. I flere perioder har det vært fastboende i KIF-hytta. De siste fastboende flyttet på begynnelsen av 1970-tallet.
Siden andre verdenskrig har klatrere hatt hytta som samlingsplass. I 1967 ble Kolsås Klatreklubb stiftet. I den anledning ble et av rommene i hytta dedikert klatreklubben.
1366 Piccolo
1366 Piccolo er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 29. november 1932 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
Kolsås
KIF-hytta
Fra Toppåsveien går det en smal grusvei opp til hytta, men denne er stengt med bom og ikke åpen for alminnelig motorisert ferdsel. Fra hytta går det flere stier, blant annet opp til Søndre og nordover mot bygdeborgen på Gråmagan og ned til Dalbo gård.
Zhao’an
Zhao'an (kinesisk: 诏安县; pinyin: Zhào'ān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Zhangzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Kolsås
Historie
Kolsås har rester etter minst fire bygdeborger. En av dem, Gråmagan, er lett synlig om en følger stien på østsiden av Søndre opp mot Nordre. Der ligger restene like over stupet som vender mot Dælivannet og Dalbo gård. Herfra er det en god utsikt over østre Bærum, Asker, Oslo, Oslofjorden og områdene lenger unna.
Zhao’an
Befolkningen var på 561,775 innbyggere i 1999.
Kolsås
Historie
Ved Kolsåstoppen finnes også helleristninger, gravhauger og kalkbrudd.
Zhao’an
Språket teochew, et minnan språk, har hjemstavn i denne delen av Kina.
Kolsås
Kolsås Skisenter
På nordsiden av toppen Nordre ligger Kolsås Skisenter med Kolsåsbakken og et par mindre bakker. Skisenteret har egen varmestue. Skisenteret eies av Stabæk IF, Fossum IF og Haslum IL, og brukes til trening av alpingruppene i de respektive klubbene. Bakken er åpen for publikum utenom eierklubbene også. Bakken har vært gjennom en rekke betydelige oppgraderinger og flere utbedringer planlagt.
Zhao’an
Administrative enheter
Storkommuner og kommuner:
Kolsås
Annet
Filmen De dødes tjern ble spilt inn blant annet ved Steinstjernet på nordsiden av Kolsås.
Zhao’an
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Dali (Nanhai)
Da Li er en by nord for sentrumsbebyggelsen i Foshan i bydistriktet Nanhai i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Den har en stor aluminiumsgjenvinningsindustri.
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Arkeologiåret 1933
Arkeologiåret 1933 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1933.
1367 Nongoma
1367 Nongoma er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 3. juli 1934 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Hvite niggere
Hvite niggere er en roman av Ingvar Ambjørnsen utgitt i 1986. Boka er inndelt i tre deler, bok 1, 2 og 3, hvor den kronologisk siste delen kommer først. Etterpå følger to deler som beretter om hvordan bokens tre hovedpersoner havnet i det beskrevne miljøet.
Bok 1: B-52
Erling kommer i 1983 hjem til Oslo fra et halvt års opphold i Spania. Med god hjelp av billig rødvin har han fått råskrevet en roman. Venninnen Lisa har gitt ham opp og tatt seg en ny venn som Erling kommer bardus på. Dagen etter gjør han en tålmodighetsprøve av et besøk på Grünerløkka sosialkontor og kommer ut med en sjekk han kan klare seg med ei lita stund. Så gir han seg på jakt etter Charlie og Rita. Han finner Charlie etter noen dager i et okkupert hus kalt B-52 på Grønland. Det er bebodd av homofile, rusmiddelavhengige og frikere.
Sammen prøver de å finne Rita. De får tips av gatevenninna Dolly om at hun er hjemme hos Berit. Rita har trukket på gata og har begynt på heroin. Hun har også fått kreft, lungekreft. Erling og Charlie satser på å hjelpe henne til å slutte med gatetrafikken. De låner seg en bil og kjører en tur til Vestby.
Erling besøker broren Ed sammen med vennene sine. Ed er innlagt på en psykiatrisk institusjon etter ekstrem rusing. Han har få dager tidligere med overlegg kjørt ei saks inn i venstreøyet sitt. De besøkende får være alene med Ed og noen andre pasienter. Situasjonen kommer ut av kontroll, og det oppstår slåssing. Pleierne som kommer til, tror det er de besøkende som har yppet til fight og legger dem i bakken.
Charlie drar utenlands på reisestipendet etter oppfordring fra Erling om å oppleve litt i livet. Han havner i første omgang i København, siden i Italia. Rita blir nå alvorlig syk av kreften, og hun velger å ta livet av seg med en overdose. Bisettelsen i Lillevik blir for Erling en konfrontasjon med Ritas mer vellykkede slektninger. Gravølet tar han med de eldste alkoholikerne på stedet, Koksen, Reven, Sanger'n og Wilhelmsen, i deres hytteby Dodge City. Han blir ei stund i Lillevik etter å ha fått et oppdrag av Koksen med oppussing av båt og kombinerer jobben med skriving.
Bok 2: Grevskapets gutter & enkelte jenter
Erling, Charlie og Rita vokser opp i det fiktive småbysamfunnet Lillevik på Østlandet. De bor alle i det samme store huset Fjellgata 49, Erling i 2. etasje, Charlie i 3. og Rita på kvisten. Erlings foreldre er besteborgerlige, urmakerfar og ferm husmor-mor. Erlings bror Ed er uærlig og blir tidlig halvkriminell, selv om han på ingen måte kan kalles slem, men heller en som har falt litt utenfor samfunnets vanlige normer. Charlie blir i ung alder enebarn etter at søsteren dør av sykdom. Rita, resultatet av et tilfeldig forhold, bor sammen med sin høykristne mor og bestemor. Fjellgata 49 ligger slik til at de tre kommer tett på samfunnets utskudd, Wilhelmsen (i 1. etasje), Abraham, Sanger-Olav, Niels med beinet og Spraden, som de springer ærender for, rundhåndet belønnet.
Barneskolen er ikke noe for Erling. Moren er fortvilet over hans dårlige resultater. På ungdomsskolen får kameratene øynene opp for politikk gjennom den fascistiske Gullberg (Der Schtyrer), et kallenavn oppfunnet av Charlie. Gullberg bruker skolen som en arena for sitt ego, blant annet med daglige meldinger over klassehøytalerne. Før de avslutter ungdomsskolen gir de ut en klasseavis hvor de bretter ut Gullbergs svakheter. Ettersom avisen er sjekket rett før den går til trykkeriet, går skylden dit. Men de hadde klart å bytte ut versjonen som ble levert inn.
Erling begynner å interessere seg for litteratur. Han er hyppig gjest på biblioteket og leser bøker om nettene. Om somrene er han og vennene mye på Fristranda som ingen andre vil benytte, ettersom den er strødd med etterlatenskaper fra krigen. De begynner å eksperimentere med hasj.
Erling og Charlie går på yrkesskolen («yrkisen») på setterilinjen, mens Rita avslutter ungdomsskolen. De lærer å lage bøker som de selv håper snart å stå for innholdet i. Etter avsluttet skole prøver de forgjeves å finne grafikerjobb. De er mye på Fristranda, men de finner etter hvert ut av det er slitsomt å være uten inntekt. De får tips av en kamerat at det er jobb å få på Rockwool (eller «Rocke-vollen» som de pleier å kalle fabrikken). Både Erling og Charlie blir prompte ansatt og blir etter hvert flinke og produktive, selv om de stort sett ruser seg på jobb. Det er stadige småkonflikter med kolleger som ikke liker å jobbe sammen med slike de anser som samfunnets utskudd. Men ledelsen er fornøyd ettersom de utfører jobben til punkt og prikke. For første lønna tar Charlie på seg spanderbuksene og inviterer Erling og Rita på restaurant, der forøvrig faren jobber. Charlie og Rita lager etter hvert et heftig show på dansegulvet, i hasjrus. Samme kveld brenner det på stamstedet deres Sjøstjerna mat & vin etter at en Rockwool-kollega, som er musiker, er blitt nektet å spille i orkesteret.
Østerås kirke
Østerås kirke er en arbeidskirke fra 1974 i Bærum kommune, Viken fylke.
Hvite niggere
Bok 2: Grevskapets gutter & enkelte jenter
Ikke lenger etter eksploderer Rockwool-fabrikken etter at mengder med glødende materiale havner i vanngraven. Erling tilbys å være med på gjenoppbyggingen, men avstår. I stedet hiver han inn en mengde søknader til skoler med gartnerlinje.
Østerås kirke
Byggverket er i tegl og har 690 plasser.
Hvite niggere
Bok 3: Veien vest
Han har glemt dette når tilbudene om skoleplass ramler inn. Han takker ja til en plass i nærheten av Voss. Det er to østlandsjenter der, Birgit og Else. De tre holder sammen og treffer Kristin fra Bergen. Kristin og Erling finner tonen og har et hett, men slitsomt forhold.
Erling finner ikke ut av Kristins luner og hennes ustadige forhold til Tore som er igjen i Kristins leilighet i Bergen. Til slutt orker han ikke mer av Kristin og skolen og bestemmer seg for å dra til Bergen dit Rita nylig har flyttet. Han går rett inn på Kristins rom for å si fra om dette og påtreffer henne sammen med to engelske marineoffiserer som er på besøk i bygda. Han blir brutalt behandlet for å ha buset inn slik. Han flykter og kommer seg over den utrygge isen i fjorden og på bussen som går til Voss, og tog videre til Bergen. Det regner godt når han kommer frem. Han holder seg en stund i byen ettersom Rita bor ute på Nesttun. Han blir etter hvert våt og utilpass og bestemmer seg for å søke ly hos Tore (ekskjæresten til Kristin) som han vet adressen til.
Østerås kirke
Det ble avholdt en arkitektkonkurranse i forbindelse med kirkeprosjektet, og ved innleveringsfristens utløp 15. februar 1971 var det kom inn i alt 47 utkast. I spørsmålet om hvilket prosjekt som skulle innstilles, delte juryen seg i to fraksjoner. Flertallet gikk inn for prosjekt "Jubilate Deo" utarbeidet av Arkitetektene Ashish Krishna og Viggo Kippernes.
Østerås kirke er tenkt og planlagt som en arbeidskirke. Fleksibilitet i videste forstand har vært en hovedtanke ved utformingen. De to menighetssalene kan benyttes uavhengig av hverandre, utnyttes på forskjellige måter og også tilknyttes til kirkerommet slik at 690 mennesker kan samles. I underetasjen er det barnehage som har separat adkomst i terrengnivå. I tillegg er det rom for ungdomsarbeid, speidere og søndagsskole. Klokketårnet har fått sin plassering på den eksisterende kolle, hvor den på en beskjeden og avdempet måte forteller om kirkens eksistens.
Hvite niggere
Bok 3: Veien vest
En dag like før jul dukker det opp en person i julenissedrakt i døra til leiligheten. Det er Charlie som er kommet på Bergensbesøk. Han har forlengst mistet jobben sin på reketråleren, men han tjente godt så lenge det varte, og han spanderer vin og brennevin på Erling. Flere av husets beboere går sammen og lager til julefest. Senere drar de på jakt etter brensel og havner helt til Kristins leilighet hvor de river ned et skjul i bakgården. For å få fraktet dette hjem, stjeler de en flott rød sportsbil. De har det nå godt og varmt i noen dager.
Charlie blir hos Erling ei stund. Han er begeistret for det røyktunge utestedet Bangla. De driver hardt på med damer og drikking og får begge gonoré og må innom sykehuset for å få seg en kur. Erling er en periode stormforelsket i Stine, en bergensdame med et sydlandsk utseende. Stine blir gravid, noe som ikke akkurat passer inn i Erlings planer, men han er beredt til å stille opp, selv om han ikke akkurat er bemidlet. En gang Stine har kveldsvakt drar Erling på byen. Han kommer hjem noe seint, og da har Stine abortert hjemme. Erling er glad dette er over, men også forholdet har nå fått seg en varig knekk.
Nå går de tre sammen om et tre ukers stunt, hvor de ikke beveger seg utendørs, men bare sitter og skriver innimellom spising og drikking. Så får Rita et tilbud fra et reklamebyrå i Oslo. Det blir nå til at alle tre forlater Bergen og setter kursen østover. Rita får bo hos en kollega, mens Erling og Charlie får innpass i et overbefolket lite hus ved Trondheimsveien. På sommeren bor de i telt i Nordmarka. I denne perioden får Charlie gjennombrudd som lyriker, men rusingen fortsetter.
Litt selvbiografisk
Ingvar Ambjørnsen benekter at boka er selvbiografisk, men medgir at den bygger på mange egne opplevelser. I et intervju har han sagt at Erling Haefs er den av hans egne romanfigurer som likner mest på ham selv. Det er neppe tilfeldig at hovedpersonen er gitt etternavnet Haefs ettersom Ambjørnsens fulle navn etter giftemålet med Gabriele Haefs er Ingvar Even Ambjørnsen-Haefs. Og Erlings lesemani likner på den samme hos den unge Ambjørnsen. Det er videre lett å kople Lillevik til hans hjemby Larvik, og beskrivelsen av Fristranda stemmer godt overens med Kolbensrødstranda. Samt Rockwool-fabrikken som Erling jobbet på (Rocke-vollen) nede ved havna (nå nedlagt), som befant seg i Larvik.
Helseforetakenes Innkjøpsservice
Helseforetakenes Innkjøpsservice AS (HINAS) var et norsk statlig selskap som var eiet av Norges fire regionale helseforetak. HINAS forvaltet felles innkjøpsavtaler for alle helseforetak med hensyn til betingelser i markedet og skape besparelser for sykehusene gjennom fellesinnkjøp. Selskapet forvaltet avtaler for ca. 3,6 milliarder kroner årlig. Det tilsvarer ni prosent av det totale innkjøpsvolumet i norske sykehus.
HINAS inngikk og forvaltet avtaler innen mer enn 40 anskaffelsesområder, for eksempel ambulansebiler, dialysemaskiner, medisinske og administrative forbruksvarer. Legemiddelinnkjøpssamarbeid (LIS) ble fra 1. juni 2015 også en del av HINAS.
Selskapet hadde et styre med syv medlemmer. Administrerende direktør var Harald Johnsen.
Hovedkontoret er lokalisert til Vadsø, med avdelingskontor i Tromsø og i Oslo.
Selskapet ble overtatt av Sykehusinnkjøp i 2016.
Korsfestelse
Korsfestelse er en gammel henrettelsesmetode, hvor offeret ble bundet eller spikret fast til en stort tømmerpåle formet som et kors, hvor offene ble hengende fram til de døde av utmattelse eller asfyksi. Korsfestelse ble mye brukt fra det 100-tallet f.Kr. til det 300-tallet e.Kr., særskilt blant persere, egyptere, kartagere og romere. Korsfestelse er en svært smertefull og langsom måte å dø på. Etter at Spartacusopprøret i Italia mellom 73 og 71 f.Kr. ble slått ned av Pompeius, ifølge historikeren Plutark, ble hele 6,000 slaver korsfestet langs romerske veien Via Appia mellom Roma og Capua, til skrekk og advarsel for andre slaver, og til glede og betryggelse for alle slaveeiere. Den mest kjente personen som forbindes med henrettelsesmetoden, er Jesus Kristus, som ble henrettet omkring år 30 e.Kr. Hendelsen er beskrevet i Kristi lidelseshistorie i Det nye testamente, og korset, med eller uten Jesus naglet til det, er det fremste symbol for mange kristne kirker.
Beskrivelse
Denne formen for henrettelse ble sett på som en svært fornedrende og avskrekkende skamstraff på samme måte som seinere tiders hjul og steile. Det ser ut til at romerne sjelden benyttet straffen på personer som selv var romere. Det kunne allikevel forekomme med for eksempel sjørøvere og andre som var beryktede. En person som var blitt dømt til denne straffen ble gjerne først pisket. Korsfestelse ble ansett som både skrekklig og vanlig.
Håndflatene vil revne dersom man prøver å henge en hel person opp etter nagler gjennom dem. I så fall må man også ha brukt rep til å feste armene med. Antagelig ble naglene i de fleste tilfeller slått gjennom håndleddene.
The Piano Rolls
For å få en så autentisk innspilling som mulig ble alle tilgjengelige historiske skjellakkplater av Morton analysert ved hjelp av datateknikk for å få informasjoner om hvordan han hadde brukt pedal, anslag, dynamikk og rytmikk. Sammen med informasjonen fra pianorullene ble resultatet brukt til å styre et Disklavier, utstyrt med mikrofoner. Innspillinger med George Gershwin ble produsert på liknende måte.
Korsfestelse
Henrettelsesredskapets form
Det fins påstander om at henrettelsesredskapene som ble brukt til denne typen henrettelse kan ha hatt forskjellige former. Et slikt redskap kunne ifølge noen være kun en enkelt stake (Crux simplex), en stake med en tverrbjelke øverst, altså formet som en T (Crux commissa), en stake med tverrbjelken senket, altså mer eller mindre formet som et latinsk kors (Crux immissa), eller også formet på andre måter.
Justus Lipsius, en nederlandsk katolsk lærd på 1500-tallet, nevner en rekke forskjellige former i verket De cruce, der det også er illustrasjoner. Selv støtter han tanken om at Jesus ble henrettet på et kors.
Rong (Yulin)
Rong (kinesisk: 容县; pinyin: Róng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Yulin i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina.
Galați
Galați (//, tyrkisk: Kalas, polsk: Gałacz, tysk Galatz) er en by i det østlige Romania. Den er hovedstad i Galați fylke. I 2009 hadde byen et folketall på 291 345, og var dermed Romanias sjuende største by. Den har et areal på 246,3 km², og en befolkningstetthet på 1213 innb./km².
Rong (Yulin)
Befolkningen var på 730,008 innbyggere i 1999.
Galați
Geografi
Galați ligger like nord for elven Sirets utløp i nedre Donaus venstre bredd. Den nærmeste større by er Brăila ca. 18 kilometer i sørvestlig retning og oppstrøms langs Donau. Grensen til Moldavia er 12 kilometer langs elven og nordøst for byen.
Elizabeth Harwood
Elizabeth Harwood (født 27. mai 1938 i Barton Seagrave i Kettering, død 22. juni 1990 i Ingatestone) var en britisk operasangerinne (lyrisk sopran).