cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vålerenga Fotball
Vålerenga i Europacup
En oversikt over alle Vålerengas kamper i Europacupen 1964-2005. Everton H 2-5 E. Larsen, Eriksen Everton B 2-4 Eriksen, Olsen Hearts B 0-1 Hearts H 1-3 Knudsen Linfield FC H 1-4 E. Larsen Linfield FC B 1-1 T. Larsen Athlone Town B 1-3 Olsen Athlone Town H 1-1 Olavson Legia Warszawa H 2-2 Jacobsen 2 Legia Warszawa B 1-4 Moen D. București (Rom) H 2-1 Davidsen, Jacobsen Sparta Praha (Tsj) B 0-2 – Z. Leningrad (Sov) H 0-2 – SK Beveren (Bel) H 0-0 – R. București (Rom) H 0-0 2. Beşiktaş (Tyr) H 1-0 Levernes Beşiktaş (Tyr) B 3-3 Haraldsen, Kaasa, Carew Chelsea (Eng) H 2-3 Kjølner, Carew Grazer AK (Øst) B 1-1 Berre 2. Wisła Kraków (Pol) H 0-0 – Wisła Kraków (Pol) B 0-0 Newcastle (Eng) B 1-3 Hagen FC Haka (Fin) B 4-1 Flo 2, Wæhler, Iversen Kval 3 Club Brugge (Bel) H 1-0 Iversen Club Brugge (Bel) B 0-1 – UEFA-cupen 1. S. București (Rom) H 0-3 – S. București (Rom) B 1-3 Hulsker
Spillerstall
''Oppdatert 17. august 2023.''
Hovedtrenere i Vålerenga 1944–
Hovedtrenere i Vålerenga Fotball siden 1944:
Fremtredende spillere
For oversikt over Vålerenga-spillere omtalt på Wikipedia, se også Kategori:Fotballspillere for Vålerenga Fotball.
Flest scoringer i eliteserien for Vålerenga 1948–
Spillere med minst 25 mål på øverste nivå for Vålerenga siden Hovedserien ble innført i 1948:
''oppdatert 1. januar 2023''
Flest eliteseriekamper for Vålerenga 1948–
Spillere med minst 100 kamper på øverste nivå for Vålerenga siden Hovedserien ble innført i 1948:
''oppdatert 1. januar 2023''
Supportere
Vålerengas supporterklubb Klanen ble stiftet 5. mai 1991, og med sine 10 000 medlemmer er det den største supporterklubben i Norge. Klanen blir sett på som en av de beste supporterklubbene i Norge, og er kjent for sin fremførelse av sangen «Vålerenga kjerke» før hver hjemmekamp. Klanen har et stort repertoar av sanger og kamprop, og kan handle om alt fra erkerival Lyn, samt «bønder» (folk som ikke støtter Vålerenga), til sanger og rop som handler om klubben. Draktnummeret «12» er reservert for Klanen.
I 2009 hadde Vålerenga i gjennomsnitt 10 788 tilskuere på hjemmebane.
Lansing
Lansing er hovedstad i den amerikanske delstaten Michigan.
Størsteparten av Lansing ligger i fylket Ingham County, mens en liten del av byen strekker seg inn i Eaton County og flypassen Capital Region internasjonale lufthavn ligger i det i nærliggende Clinton County. Lansing er den eneste av delstatshovedstedene i USA som ikke også er hovedsete i et fylke. Byen har 119 128 innbyggere (2000). Lansing ligger langs elven Grand River.
Årum
Årum er et tettsted i Fredrikstad kommune i Østfold. Det ligger på østsiden av Glomma, nordøst i Fredrikstad. E6 og Rv 22 går gjennom tettstedet. Det bor rundt 1135 personer i tettstedet. Årum skole er tettstedets barneskole der det går rundt 140 elever, og den har elever fra Årum, Sundløkka, Veberg og Vesten. I tillegg finnes det barnehage og nærbutikk i området. Glommastien passerer gjennom tettstedet.
Roald Amundsen ble født på plassen Tomta under Vesten, ca. 3 kilometer vest for Årum. Den verdenskjente norske jazzgitaristen Robert Uno Normann kom også herfra.
Kultur og fritid
Fotballklubben IL Borgar ble stiftet 29. mars 1929 som Arbeideridrettslaget Fremad og ble 15. januar 1947 endret til IL Borgar. IL Borgar Karate ble tatt opp i klubben 30. mai 2013, og IL Borgar ble dermed en fleridrettsklubb. IL Borgar Karate ble lagt ned November 2016.
Årum Skolekorps ble stiftet 1963 og holder til på Kilevold. Øvingslokalene er på Årum skole.
Sluk (avløpssystemer)
Et sluk er den synlige delen av et avløp i et større vannavtakssystem. Sluket er ofte i metall, med en sil som skal hindre innhold som kan tette opp rørene videre.
Sluk brukes til å fjerne overflatevann fra gater og plasser og noen steder fra plenanlegg og beplantninger. Disse skal etter forskriftene lede overflatevann til egne renseanlegg eller felles kloakkanlegg før vannet slippes ut igjen.
Sluk finnes for å ta mot og fjerne vann fra gulvnivå i våtrom, for eksempel i dusj. Det er viktig at det er tilstrekkelig fall mot sluket (gulvet i våtrom heller riktig vei) slik at vannet ledes bort.
Sluket er koblet til bygningens avløpssystem via en vannlås som forhindrer at lukt kommer opp fra avløpssystemet. Dersom sluket tørker ut vil gasser fra avløpssystemet kunne trenge opp. Slik uttørking kan forebygges ved at vannlåsen tilsettes vegetabilsk olje eller frostvæske.
I norge installeres sluk i henhold til den nasjonale byggtekniske forskriften (TEK) og våtromsnormen. Overgangen mellom sluk, gulv og membran anses som et kritisk punkt på badet. Dermed er det ekstra viktig å sørge for av denne overgangen er tatt og sikker, slik at det ikke oppstår vannlekkasjer. Overgangen til gulvet sikres tradisjonelt ved at man legger en slukmansjett – utformet som en rektangulær duk – rundt sluket, som presses inntil sluket ved hjelp av en klemring. Deretter smøres det membran over duken og rundt sluket, for å gjøre det vanntett. I nyere tid har andre løsninger for å sikre overgangen mellom sluk og gulv kommet til syne. Et eksempel på dette er fra den norske produsenten Slidedrain AS – som har valgt å støpe slukmansjetten på under produksjon – slik at overgangen blir sømløs og muligheten for feilinstallering reduseres. Denne løsningen er patentert i Norge og i en rekke land i Europa.
Sluk i Norge sertifiseres i henhold til den europeiske standarden EN1253-1, hvilket utføres av blant annet Sintef
Jotunheimen nasjonalpark
Jotunheimen nasjonalpark er en norsk nasjonalpark som ligger sentralt i høyfjellsområdet Jotunheimen i Innlandet og Vestland fylker. Parken ble opprettet i 1980, for å «verne eit vilt, eigenarta, vakkert og i stor grad urørt fjellandskap med dyre- og planteliv på overgangen mellom austlandsk og vestlandsk fjellnatur.» og den dekker et område på 1 155 km².
Nasjonalparken ligger i Lom, Vågå og Vang kommuner i Innlandet samt Luster og Årdal kommuner i Vestland, og omfatter de sentrale deler av fjellområdet Jotunheimen. Utladalen landskapsvernområde grenser opp til selve nasjonalparken. I Jotunheimen finnes flere av de høyeste fjelltoppene i Nord-Europa.
Etter mange forsøk og langvarig kamp ble først Sjoavassdraget med Gjende fredet i 1973 og Jotunheimen ble opprettet som nasjonalpark i 1980. Området markedsføres, sammen med tilgrensende nasjonalparker, under navnet Nasjonalparkriket.
Lerkendal
Lerkendal er et område i Trondheim som ligger på østsiden av Nidelva, rundt to km sør for Trondheim sentrum. Lerkendal avgrenses av Elgeseter og Gløshaugen i nord, Berg og Nardo i øst og Tempe og Sorgenfri i sør. Området har fått navn etter Lerchendal gård. Området domineres av Lerkendal stadion, hjemmebanen til Rosenborg Ballklub, forskningskonsernet SINTEF og NTNU. Bydelen har holdeplass for tog på Stavne–Leangenbanen.
Douglas Kertland
Douglas Edwin Kertland (født 23. november 1886 eller 1887, død 4. mars 1982) var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Kertland vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1908 i London. Han var styrmann på den canadiske åtteren som beseiret en norsk åtter i kvartfinalen, men som tapte semifinalen til en britisk båt som siden vant finalen.
Balladen om mestertyven Ole Høiland
Balladen om mestertyven Ole Høiland er en norsk spillefilm fra 1970, regissert av Knut Andersen. Manuset ble skrevet av Harald Tusberg. Per Jansen spilte tittelrollen.
Filmen hadde premiere andre juledag 1970.
Handling
Filmen forteller om livet og skjebnen til Ole Høiland. Handlingen bygger opp under myten om Høiland som en slags norsk Robin Hood, eller en østlandsvariant av mestertyven Gjest Bårdsen. Når han får sin livstidsdom og ikke får sin søknad om benådning mot å forlate riket innvilget av kong Oscar I, henger han seg i fengslet. Det siste er historisk korrekt, men der filmen gir inntrykk av at Ole Høiland var en forholdsvis ung mann da han døde, var den historiske Høiland omkring 50 år da han tok livet av seg.
Om filmen
VGs anmelder gav den lunken mottakelse og endte på terningkast tre. Anmelderen brukte ord som fargerik, uhøytidelig og uspennende.
St. Croix County
St. Croix County er et fylke i den amerikanske delstaten Wisconsin. Det ligger i den vestlige delen av staten og grenser mot Polk County i nord, Barron County i nordøst, Dunn County i øst og mot Pierce County i sør. Det har også grense mot delstaten Minnesota i vest.
St. Croix Countys totale areal er 1,906 km² hvorav 36 km² er vann. I 2000 hadde fylket 63,155 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Hudson.
Fylket ble grunnlagt i 1840 og har fått sitt navn etter elven St. Croix River (bielv til Mississippi) som renner gjennom fylket.
Tores vei (Oslo)
Tores vei (1–13, 2–10B) er en vei på Ulsrud i bydel Østensjø i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Ulsrudveien. Før den ender, krysser den Motbakkene.
Navnet ble vedtatt i 1933.
Demonstrasjonsskole for skoleårene 2004–2006
Demonstrasjonsskole for skoleårene 2004-2006
Coorg
Coorg eller Kodago er en tidligere stat i det sørvestlige India. Området lå under Vijayanagarariket og kom under kontroll av Mysore, men fra 1600-tallet utgjorde Coorg et eget kongedømme under et dynasti av hinduistiske herskere. Dynastiet styrte staten fram til 1834, da rajaen ble styrtet av britiske Ostindiakompaniet. Kompaniet overtok styret av området og da det ble avviklet av britiske myndigheter i 1858, ble Coorg en provins i Britisk India. Provinsen hadde i 1901 en befolkning på 180,607. Arealet var på 4,097 km2.
Nedre Tunguska
Nedre Tunguska (russisk: Нижняя Тунгуска – Nizjnjaja Tunguska) er en elv i Sibir i Russland. Den er en østlig sideelv til Jenisej og har sine kilder på Det sentralsibirske platå i Irkutsk oblast og Krasnojarsk kraj. Elva er 2 989 km lang, og har et nedbørfelt på 473 000 km². Gjennomsnittlig vannføring ved utløpet i Jenisej er 3 490 m³/s.
En av sideelvene er Vivi som flyter sydover fra Vivisjøen til den møter Nedre Tunguska, som i hovedsak flyter i øst-vestlig retning. Viktige byer langs Nedre Tunguska er Turukhansk ved utløpet i Jenisej og Tura ved samløpet med Kotsjetsjumelven.
Rundt 120 km fra munningen er det planlagt bygget en 200 meter høy demning med et vannkraftverk på mellom 12 000 og 20 000 MW, som vil bli et av de største i verden.
Tippeligaen 1998
Tippeligaen 1998 startet 13. april og sluttet 25. oktober. Det ble spilt 26 runder.
Moss og Vålerenga rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen. Haugesund og Sogndal rykket ned ved sesongslutt. Kongsvinger måtte spille kvalifisering, og beholdt plassen i Tippeligaen etter å ha slått Kjelsås 7 – 2 sammenlagt.
Jernbanetorvet (Gjøvik)
Jernbanetorvet er en plass/et parkanlegg i Gjøvik sentrum, like vest for Gjøvik Jernbanestasjon, mellom Jernbanegata, Strandgata og Jernbanesvingen. Hovedbanestasjonen i Gjøvik har adresse Jernbanetorget 3. Gjøvik Stasjon lå tidligere ved Skibladner-kaia og Gjøvik brygge.
Geoffrey Taylor
Taylor vant to olympiske bronsemedaljer i roing under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på den canadiske åtteren som beseiret en norsk åtter i kvartfinalen, men som tapte semifinalen til en britisk båt som siden vant finalen. Han kom også på tredjeplass i firer uten styrmann sammen med Gordon Balfour, Becher Gale og Charles Riddy.
Bille August
Bille August (født 9. november 1948) er en dansk filmregissør. Han er av de svært få som har vunnet Gullpalmen i Cannes flere ganger. Det var for filmene Pelle Erobreren (1987) og Den gode vilje (1991). For førstnevnte vant han dessuten en Oscar for beste utenlandske film.
De aller fleste filmene hans er filmatiseringer av bøker. Som regel skriver han manuskript selv eller i samarbeid med andre.
Tidlig liv og utdanning
Bille August hadde tidlig en stor interesse for det visuelle og var flink til å tegne og male. Faren la merke til dette og tok Bille, som da gikk i 9. klasse, ut av skolen og satte han til malerlære for å bli arkitekt. Bille mistrivdes, og begynte i stedet å interessere seg for fotografering. I intervjuer forteller han at opplevelsen av fotoboken basert på utstillingen Family of Man åpenbarte et nytt visuelt univers for ham, og fikk ham ikke bare til å kjøpe sitt første kamera, men også til å søke på Christer Strømholms Fotoskole i Stockholm. På skolen i Stockholm lærte han seg mer om menneskenaturen og om tilværelsens vilkår, noe han mener var svært viktig for hans egen utvikling som regissør. Interessen for film fikk han først da han begynte på Dokumentarfilmskolen i Stockholm. Her lagde han et par kortfilmer, i tillegg til dokumentarfilmer. I 1971 begynte han på Den Danske Filmskolen for å bli filmfotograf; han ble uteksaminert derfra i 1973. Han fikk umiddelbart jobb som filmfotograf på en novellefilm. Fram til 1978 arbeidet han med både danske og svenske kortfilmer, dokumentarfilmer og spillefilmer.
Tidlig karriere
Filmen Honning Måne (1978) ble hans debut som filmregissør. Han skrev selv manus til debutfilmen. Den handler om en fabrikkarbeider som gifter seg med en bibliotekar som etter hvert synker ned i depresjon. Bille August fikk ideen til ”Honning Måne”, mens han jobbet ved et samlebånd på en fabrikk i Stockholm. Han observerte menneskene rundt seg og kunne ikke begripe hvordan noen kunne stå og utføre et arbeid som var så meningsløst. Filmen ble godt mottatt og vant til sammen tre Bodil-priser; én for beste kvinnelige hovedrolle (til Kirsten Olesen), en for beste kvinnelige birolle og en til Bille August for beste danske film.
Umiddelbart etter Honning Måne, begynner Bille August å arbeide for fjernsynet. Et par dage med Magnus ble sendt i 1978. Det var en tv-serie for barn i tre deler, basert på en roman av Bjarne Reuter.
Tv-filmen Verden er så stor, så stor, som Bille August også skrev manus til, hadde premiere på dansk fjernsyn i 1980. Den handler om en karrierebevisst far og hvilke følger farens karrierejag får for hans kone og sønn.
I 1982 ble tv-filmen Maj sendt på dansk fjernsyn. Den handler om en godtroende og naiv jente som møter en selvopptatt mann.
I denne tiden arbeider han også som filmfotograf på en rekke produksjoner.
Bille August samarbeidet for andre gang med Bjarne Reuter på manuset til Zappa, basert på Reuters roman med samme tittel. Filmen hadde premiere i 1983 og handler om tre unge gutter på 1960-tallet. Den ble godt mottatt, og filmfotografen Jan Weincke mottok en Bodil for beste foto.
Etter Zappa fortsatte Bille August å filmatisere Reuters bøker. TV-serien Busters verden ble vist i seks deler på dansk fjernsyn i 1984, og ble så populær at den ble kortet ned for visning på kino. Serien ble også vist på NRK, og ble svært populær også blant norske tv-seere.
Augusts og Reuters neste samarbeid var Tro, Håb og Kærlighed, som også kom 1984. Her vender vi tilbake til hovedpersonen fra Zappa og hans møte med kjærligheten. Filmen vant en rekke priser på internasjonale festivaler.
Internasjonalt gjennombrudd
Bille August fikk sitt internasjonale gjennombrudd med Pelle Erobreren i 1987. Denne filmen høstet en rekke høythengende filmpriser, bl.a. Gullpalmen i Cannes, en Golden Globe og en Oscar for beste utenlandske film. Filmen bygger på en roman av Martin Andersen Nexø, og handler om en liten gutt og hans far på den danske landsbygda på slutten av 1800-tallet. De drømmer om et bedre liv, men ender opp på en gård der de begge må arbeide svært hardt for et utkomme. Dette var den første historiske film fra Bille Augusts hånd; tidligere hadde han kun laget produksjoner med handling fra egen samtid.
I 1991 regisserte Bille August den svenske TV-serien Den gode vilje, etter et manus av Ingmar Bergman. Det er en historie om forholdet mellom foreldrene til Ingmar Bergman. Året etter ble tv-serien klippet ned og vist på kino. For denne filmversjonen mottok Bille August Gullpalmen i Cannes for andre gang.
I 1992 ble Bille August hyret av George Lucas til å regissere to av episodene i tv-serien The Young Indiana Jones Chronicles. I tillegg regisserte han to episoder av The Adventures of Young Indiana Jones i 1999 og i 2007.
Bille Augusts neste film, Åndernes hus, var basert på Isabel Allendes bestselgerroman. Filmen hadde premiere i 1993, og på rollelisten stod stjerner som Meryl Streep, Glenn Close, Jeremy Irons, Winona Ryder og Antonio Banderas. Filmen skildrer livet til tre generasjoner i en familie i Chile. Den oppnådde middels suksess, men vant priser i Tyskland og Danmark.
I Jerusalem fra 1996 arbeidet Bille August igjen med en hovedsakelig skandinavisk rollebesetning. Filmen var basert på den svenske Selma Lagerløfs roman med samme tittel, og ble parallelt produsert som tv-serie. Handlingen foregår i Sverige omkring år 1900, og dreier seg om konflikten mellom og innenfor flere familier, og mellom religion og kjærlighet. Lena Endre vant en Guldbagge for beste kvinnelige birolle.
I 1997 filmatiserte Bille August den danske Peter Høegs verdensberømte roman Frøken Smillas fornemmelse for sne med Julia Ormund, Gabriel Byrne og Vanessa Redgrave. Handlingen dreier seg om Smilla, som innleder etterforskning av dødsfallet til en gutt som har falt ned fra et tak og slått seg ihjel. Filmen ble nominert til Gullbjørnen ved filmfestivalen i Berlin.
I 1998 regisserte Bille August Les Misérables, basert på Victor Hugos klassiske roman. Liam Neeson, Geoffrey Rush, Uma Thurman og Claire Danes har sentrale roller. Filmen fikk god kritikk.
Etter 2000
En sang for Martin, som var en svensk-dansk samproduksjon, hadde premiere i 2001. Filmen handler om en komponist som gifter seg med en konsertmester, og om deres forhold etter at komponisten blir diagnostisert med Alzheimer. Filmen ble nominert til tre Bodil og flere Guldbagger. De to hovedrolleinnehaverne Viveka Seldahl og Sven Wollter vant hver sin Guldbagge for henholdsvis beste mannlige og beste kvinnelige hovedrolle i denne filmen.
I 2002 debuterte Bille August som teaterregissør på Det kongelige teater i København med Detaljer, skrevet av den svenske dramatikeren Lars Norén. Stykket hadde premiere i oktober 2002 og fikk meget rosende omtale av pressens teaterkritikere. I februar hadde Augusts oppsetning av stykket premiere i New York. Bille August har også regissert en TV-versjon av Detaljer for Danmarks Radio, som ble vist på dansk fjernsyn i to deler julen 2003.
Return to Sender, som kom i 2004, handler om en mann som forelsker seg i en kvinne som skal henrettes. Mannen gjør alt for å finne ut sannheten om hva som skjedde.
Goodbye Bafana hadde premiere i 2007. I denne filmen medvirket kjente skuespillere som Dennis Haysbert, Joseph Fiennes og Diane Kruger. Filmen er en sann historie basert på memoarene til Nelson Mandelas fangevokter. Ved filmfestivalen i Berlin ble den nominert til Gullbjørnen.
Kommende prosjekter
Bille August annonserte sin retur til dansk film med prosjektet Himlen på jorden, i pre-produksjon. Filmen skal bygge på den sanne historien om den unge danske jazzmusikeren Dan Hilflinger, som besøkte Rostock i det daværende DDR på 1960-tallet. Der forelsket han seg i en ung pike, med den følge at han fikk status som dobbeltagent. På dramatisk vis lyktes han etterhvert å smugle sin østtyske kjæreste til Danmark, der de giftet seg. Bille August samarbeider med Lone Scherfig på manus-siden, og filmen var planlagt å gå i opptak i 2010. August har ikke laget en dansk film siden Tro, Håb og Kærlighed i 1984.
Stil
Augusts bakgrunn som fotograf og som dokumentarist preger filmene hans i både den danske og nordiske produksjon. Her dyrker han det visuelle uttrykk og den psykologiske og realistiske autentisitet. I sine tidligere verker skildrer Bille August familieliv, kvinneskjebner og fremmedgjørelse i samfunnet. I filmene Zappa, Tro, Håb og Kærlighed og Busters Verden, alle basert på bøker av Bjarne Reuter, handler det om de unges verden, som utforskes med skarpt blikk for både de psykologiske og de sosiale mekanismer i familielivet, og for de unges innbyrdes relasjoner.
Ekteskap
Bille Augusts første kone var Annie Munksgaard. Han var også gift med Masja Dessau. I 1991 giftet Bille August seg med skuespilleren Pernilla August. De fikk to barn, før de skilte seg i 1997. Han giftet seg senere med Sara-Marie Maltha.
Utmerkelser
Pelle Erobreren er tatt opp i Danmarks kulturkanon.
Steinete Tunguska
Steinete Tunguska (russisk: Подкаменная Тунгуска – Podkamennaja Tunguska, direkte oversatt: «Understein Tunguska») er en elv i Krasnojarsk kraj i Sibir i Russland. Den er en østlig sideelv til Jenisej som er 1 865 km lang, med et nedslagsfelt på 240 000 km². Navnet på elven kommer av at den renner over områder med småstein, uten synlig vann.
Tunguska-eksplosjonen i 1908 fant sted ved Steinete Tunguska.
Torjusbakken (Oslo)
Torjusbakken (1–19J, 2A–20J) er en vei på Huseby i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Husebybakken til Hemmestveitbakken.
Veien fikk navn i 1951 etter skiløperen Torjus Hemmestveit.
Carina Moberg
Carina Elisabeth Moberg (født 17. april 1966, død 15. august 2012) var en svensk politiker for Socialdemokraterna, og var riksdagsmedlem i Sverige siden 1994. Hun ble ved valget i 2010 valgt inn i riksdagen for Stockholms läns valkrets på plass 5. Siden 5. april 2011 var Moberg leder for sosialdemokratenes riksdagsgruppe. Hun var utdannet fysioterapeut.
Av komitéarbeid utmerket hun seg ved å lede sivilkomiteen i mandatperioden 2006-2010, samt at hun var nestleder i trafikkomiteen i mandatperioden 2002–2006. Blant andre tyngre verv kan nevnes fast medlem i Krigsdelegasjonen fra 2006 til 2010 og fast medlem i bostedskomiteen i 1995 og i mandatperioden 1998–2002.
Moberg begynte sin politiske karriere i SSU i Huddinge kommune på begynnelsen av 1980-tallet.
Sørvágur
Sørvágur (, foreldet dansk skrivemåte: Sørvåg) er en bygd på Færøyene. Bygden ligger innerst i Sørvágsfjørður på Vágar, vest i øyriket. Den 1. januar 2017 hadde Sørvágur 1 032 innbyggere. Sørvágur er administrasjonssentrum i kommunen med samme navn. Færøyenes eneste lufthavn, Vágar lufthavn, ligger her.
Hvert tredje sommer er Sørvágur vertskap for den kulturelle begivenheten Vestanstevna, etter forbilde av Ólavsøka, som veksler mellom nabobygdene Sørvágur, Miðvágur og Sandavágur.
Historie
Navnet Sørvágur er sammensatt av sør og vágur, «våg», der første ledd ikke er sikkert forklart. Det har ikke sammenheng med himmelretningen sør, som på færøysk heter suður. Jakob Jakobsen mente at sør kom av norrønt saurr, moderne færøysk seyrur, i betydningen «mudder» eller «sanddyne». Det finnes imidlertid ingen historiske kilder som kan bekrefte en tidligere bruk av Seyrvágur. Sørvágur nevnes første gang i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet. Arkeologiske utgravninger viser at noen hustufter ved Sørvágur kan regnes tilbake til vikingtiden eller tidlig middelalder.
Late Show with David Letterman
Programmet var på ca. 45 minutter og ble produsert og ledet av David Letterman fra Ed Sullivan Theater på Broadway i New York. Programmet hadde premiere 30. august 1993. Programmets musikkdirektør og leder av husbandet The CBS Orchestra var Paul Shaffer. Showet var en videreføring av Late Night with David Letterman som ble sendt på NBC fra 1. februar 1982 til 25. juni 1993.
I Norge ble programmet sist sendt på VOX. Det ble tidligere sendt på kanaler som på Metropol, NRK 2, ZTV og TvNorge.
Letterman involverer i programmet ofte programmets crew i sketsjer, blant andre Shaffer, programannonsør Alan Kalter, inspisient Biff Henderson, scenearbeiderne Pat Farmer og Kenny Sheehan, tekstforfatter Gerard Mulligan(egentlig pensjonert), kameramann Dave Dorsett, Harold Larkin, George Clark, plakatgutt Tony Mendez og assistent Stephanie Birkitt. Hello Delis eier Rupert Jee er også ofte med i forskjellige segmenter.
Hans mor Dorothy Letterman (nå Mengering) var også ofte involvert i diverse segmenter. I mange år var hun bare med via telefon, men i 1994 gjorde hun sin debut på tv-skjermen under OL på Lillehammer, som utegående reporter/korrespondent. Der hadde hun et intervju med bla Hillary Clinton. Hun var også Letterman utsending til OL i 1998, Nagano, Japan og 2002 Salt Lake City, Utah, da sammen med Biff Henderson. Andre segmenter: Guess Mom's Pies og Top Ten List. Hun pleide også å komme til programmet rundt morsdagen og sin bursdag.
Et tidligere «crew-medlem», Calvert DeForest, også kjent som Larry «Bud» Melman, var ofte brukt i sketsjer. Han var med fra starten på NBC i 1982 (der han brukte navnet Larry «Bud» Melman) og ble også med David Letterman over til CBS i 1993 (der måtte han ta i bruk sitt virkelige navn: Calvert DeForest). Han var med helt fram til 2002. DeForest døde 19. mars 2007.
Temperatur i studio
De som har sett på Late Show with David Letterman hører ofte gjester klage fordi det er så kaldt i studio. Temperaturen i studio er bare mellom 10-13 °C.
Juletradisjoner
Siste sending før julekvelden har blitt en slags julespesial og en tradisjon. Den første mann ut er DJ, programleder for radio og skuespiller Jay Thomas som forteller The Lone Ranger Story. Historien involverer han, hans venn Michael Martin og skuespiller Clayton Moore som The Lone Ranger. Etter det er det Christmas Quarterback Challenge, der Jay Thomas og Letterman prøver å hive ned en stor kjøttbolle, som de har plassert i toppen av juletreet i studio, ved hjelp av en amerikansk fotball. Til slutt fremfører Darlene Love sangen «Christmas (Baby Please Come Home)» sammen med The CBS Orchestra og et kor. Det har hun gjort siden 1986 da Letterman ennå var hos NBC og tradisjonen ble tatt med over til CBS i 1993.
Nordmenn som har gjestet Late Show
Sissel Kyrkjebø (to ganger), Sondre Lerche (to ganger), Maria Mena, Nico & Vinz  , Liv Arnesen og Mona Grudt er de seks norske som har opptrådt hos David Letterman. Eskil Rønningsbakken var invitert, men droppet sin opptreden i protest på grunn av sitt politiske standpunkt.
Letterman har også hatt den ukjente Inger Tallaksen fra Norwegian-American Chamber of Commerce (NACC) på besøk før å finne ut om påstanden om at halvparten av husholdingene i Norge har en plate med den franske pianisten Richard Clayderman. For å finne ut det ringer de til Lilleba Mogard i Oslo, Norge.
Favorittgjester
Letterman har hatt mange gjester gjennom årene, og etter hvert er det noen som har pekt seg ut til å være favorittgjester. Blant de som regnes som favorittgjester er: Steve Martin, Billy Crystal, Tom Hanks, Bruce Willis, Regis «Lee» Philbin, Bill Murray, Amy Sedaris, Julia Roberts, Martin Short, Jack Hanna, Tom Brokaw, Drew Barrymore, Robin Williams, Charles Grodin, og Lettermans favorittband Foo Fighters.
Nå avdøde Paul Newman, Warren Zevon og George Miller var alle gjengangere som gjester. Miller var gjest på Late Night with David Letterman og Late Show with David Letterman hele 56 ganger.
Skiftet fra NBC til CBS
23. mai 1991 annonserte Johnny Carson under NBCs presentasjon av høstsesongen 1991 i Carnegie Hall i New York City at 22. mai 1992 var datoen det siste Tonight Show starring Johnny Carson var på lufta og at han gikk inn pensjonistenes rekker.
Alle lurte på hvem som skulle bli Carsons etterfølger og bli programleder for The Tonight Show. Det sto mellom David Letterman, som var programleder for Late Night with David Letterman som gikk etter Johnny Carsons Tonight Show, og Jay Leno som var fast gjesteprogramleder for The Tonight Show starring Johnny Carson. Både Johnny Carson, David Letterman og hans støttespillere trodde at Letterman skulle ta steget opp fra klokken 00.30 og Late Night til 23.30 og The Tonight Show. Det verken Carson, Letterman eller noen andre visste var at Jay Leno og hans agent Helen Kushnick allerede 16. mai 1991 hadde skrevet under en kontrakt som sikret Leno jobben som programleder for The Tonight Show den dagen Johnny Carson gikk av.
Grunnen til at Leno fikk jobben var at Lenos agent Helen Kushnick presset NBC til å ta en avgjørelse. Blant annet trykket de en artikkel med tittelen «There goes Johnny» i New York Post 11. februar 1991 om at NBC ville presse Carson ut til fordel for Leno. Dette tvang NBC til å handle for å få bukt med problemet, Helen Kushnick, samtidig som de sikret seg å ha «late night-TV» låst opp med Leno klokken 23.30 og Letterman 00.30. De brukte også et kontraktforslag fra CBS til å presse NBC.
Johnny Carson hadde sin siste sending 22. mai 1992 og overlot jobben som programleder for The Tonight Show til Leno som begynte i jobben Memorial Day 25. mai 1992. David Letterman måtte fortsette i 00.30 og med Late Night with David Letterman.
David Letterman ville imidlertid ikke fortsette i 00.30 etter The Tonight Show og han inngikk en avtale med agentbyrået CAA(Creative Artists Agency) og superagent Michael Ovitz som skulle bevare hans interesser. 14. januar 1993 hadde David Letterman og CBS innkalt til pressekonferanse i New York City for å presentere David Letterman som ny programleder for CBS' nye «late night-TV»program. Programmet skulle hete Late Show with David Letterman og skulle ha premiere 30. august 1993.
25. april 1993 utnevnte NBC og Lorne Michaels tekstforfatter for The Simpsons, Conan O'Brien, som erstatter for David Letterman som programleder for Late Night.
25. juni 1993 ble det siste programmet av Late Night with David Letterman sendt etter 1 819 episoder fra begynnelsen 2. februar 1982. Tom Hanks og Bruce Springsteen var gjester.
Det ble senere skrevet en bok kalt The Late Shift av New York Times' reporter Bill Carter basert på spillet bak kulissene i krigen om «late night-TV» i årene før Carson pensjonerte seg, til David Letterman begynte som programleder for The Late Show with David Letterman. Boka ble senere til en film med samme navn laget av HBO.
Utmerkelser
Late Night with David Letterman har mottatt fem Emmy-priser og 35 Emmy-nominasjoner og Late Show with David Letterman har mottatt elleve Emmy-priser og 77 Emmy-nominasjoner. I 2003 var det 19. året på rad de har blitt nominert for en Emmy, for Late Night eller Late Show.
Første Late Show
30. august 1993 hadde Letterman sin første sending av The Late Show with David Letterman på CBS, og hadde mer enn 23 millioner seere, ifølge CBS NEWS. Bill Murray var første gjest som han var da Late Night with David Letterman hadde premiere i 1982. Billy Joel var musikalsk gjest og opptrådte med sangen No Man's Land og satte seg i stolen og snakket med Letterman. NBCs nyhetsanker Tom Brokaw gjorde en overraskende opptreden under monologen da han kom og gratulerte Letterman med nytt program og ønsket han lykke til, men sa han var litt sjokkert og gikk bort og hentet de to siste plakatene fra plakatgutt Tony Mendez og sa: "These last two jokes are the intellectual property of NBC" og gikk ut av scenen etterpå. Letterman sa: «Who would have thought you would ever hear the words 'intellectual property' and 'NBC' at the same sentence». Litt senere prøvde Letterman å tilkalle Ed Sullivans gjennferd som introduserte Paul Newman som reiste seg opp fra salen og spurte: «Where the hell are the singing cats?».
Carsons siste TV-opptreden
13. mai 1994 gjorde Carson sin siste tv-opptreden hos David Lettermans Late Show with David Letterman en ukes show i Los Angeles. Letterman startet med å si: Mine damer og herrer, her med kveldens Top Ten List, programlederen for The Tonight Show i 30 år, Johnny Carson. Larry "Bud" Melman kom ut med listen og alle lo og regnet med at det bare var en vits fra David Letterman. Men listen han fikk fra Larry "Bud" Melman var blank, så Letterman ba Johnny komme ut med den ordentlige listen. Publikum trodde fortsatt det var en spøk, men da de så at det faktisk var Johnny Carson som kom med The Top Ten List brøt applausen løs.
Drew Barrymores bursdagsdans til Dave
12. april 1995. Drew Barrymore var gjest og fortalte om sin erfaring med stripping på en bar på Manhattan og spurte Letterman om han ville se henne danse for han. Med ryggen til kamera og publikum, hoppet hun opp på pulten hans og blottet brystene sine, som en del av en dans for hans fødselsdag, og overrasket den ellers så avbalanserte Letterman. Letterman har ved flere anledninger fortalt at dette er hans favorittøyeblikk.
Late Show ringer inn millenniet med prime-time sending
31. desember 1999 sendte Late Show with David Letterman en prime-time sending i forbindelse med det nye millenniet. Gjester var Kevin James fra Kongen av Queens, en musikalsk opptreden av Brooklyn Philharmonic, Dick Clark som gjorde en cameoopptreden og borgermester i New York City Rudolph Giuliani.
Første sending etter 11. september 2001
17. september 2001 returnerte Letterman på lufta etter terrorangrepene 11. september 2001 i New York City som den første av de store komiprogrammene på tv. Regis Philbin og Dan Rather var gjester, mens Tori Amos framførte sin versjon av Tom Waits sang "Time". Programmet vant senere en Emmy Award for den episoden som ble kalt "one of the purest, most honest and important moments in TV history" av New York Daily News. Time Magazine kåret Lettermans retur til Tv-skjermen etter terrorangrepet Best TV Moment of 2001. Entertainment Weekly tok med episoden på sin best-of liste for tiåret. De skrev som begrunnelse, "He's snarky. He's snide. But when a solemn Letterman returned to the air Sept. 17, 2001 (his was the first late-night comedy show to air after the attacks), his off-the-cuff monologue showed the shell-shocked audience it was okay to laugh…and to cry."
Warren Zevons siste opptreden
Warren Zevon var erstatter for Paul Shaffer og gjest gjentatte ganger mellom 1982 og 2001. 30. oktober 2002 var Zevon, som eneste gjest, på Late Show with David Letterman for å fortelle at led av sykdommen lungekreft. Til slutt i programmet spilte Zevon Roland the Headless Thompson Gunner, på forespørsel fra David Letterman, og dette var den siste sangen Warren Zevon noen gang fremførte for offentligheten. Etter programmet ga Zevon bort gitaren sin som han brukte å bruke på showet til Letterman og sa: "Here, I want you to have this, take good care of it." Fra plata My Ride's Here fra 2002 prater Letterman på sangen "Hit Somebody!(The Hockey Song)". Zevon døde av lungekreft 7. september 2003.
President Obama
21. september 2009 besøkte President Barack Obama Late Show som den første sittende amerikanske president noen gang.
Late night-jubileum
24. september 2009 gjorde Letterman sin sending nummer 5000 i programmet.
Sendinger utenfor det vanlige studioet
Late Show sender vanligvis fra Ed Sullivan Theater på Broadway i New York (Late Night sendtes fra Rockefeller Center), men ved spesielle anledninger har de sendt programmet fra andre steder.
Late Night with David Letterman 4th Anniversary Special on board a Boeing 747 to Miami
1. februar 1986 feiret de 4-årsjubileum ombord på et Boeing 747 fra New York til Miami. David Sanborn spilte sammen med bandet.
Late Night with David Letterman in Las Vegas
Fra 18. mai til 21. mai 1987 ble Late Night sendt fra Bally's Las Vegas Hotel & Casino. The Uptown Horns, David Sanborn, Hans Pantar, Rip Taylor, Tony Sacca, Robert Sacca, Jerry Vale, Sammy Davis jr.(som sang For Once in My Life), Clint Carvallo, James Baggett The Solly Brothers, Lola Falana, Tony Roy, Regina Berenton, Robbie Gasser & his Sea Lions, Robert Goulet, Carlton the Magician og Wally Eastwood var gjester.
Late Night with David Letterman in Chicago
I 1989. Gjester Buddy Guy, Tom Dreesen, Vlasta Guest, Robert Palmer, Oprah Winfrey, James Cotton, Penn Jillette, Teller, Steven Wright, Ernie Banks, The Staple Singers, Laura Skidmore, Jay Leno, Lou Reed, Ernie Banks, The Jesse White Tumblers, Michael Jordan, Jerry Vale, Kevin Butler, Richard M. Daley, Joey D'Auria (som Bozo The Clown), John Mellencamp og Hank Crawford. Al Cheznovitz, Bruce Kapler og David Sanborn spilte sammen med bandet.
Late Night with David Letterman 8th Anniversary Special form Los Angeles
1. februar 1990 feiret programmet sitt 8-årsjubileum i Los Angeles. Jerry Vale sang Late Night Anthem. Artister som spilte sammen med bandet var: David Sanborn, Stevie Ray Vaughan, Poncho Sanchez og Tower of Power Horns. Musikalske gjester: Tom Petty and the Heartbreakers.
Late Night with David Letterman 10th Anniversary Special from Radio City Music Hall, New York
Late Night with David Letterman sitt siste jubilemsshow for NBC i 1992. Bill Murray var gjest. Artister som spilte sammen med bandet var: Doc Severinsen, Steve Vai, Chrissie Hynde, Carole King, Jim Keltner, Edgar Winter, Jim Horn og The JB Horns(Maceo Parker,Fred Wesley og PeeWee Ellis). Kor: Rosanne Cash, Nanci Griffith, Emmylou Harris, Michelle Shocked og Mavis Staples. Musikalsk gjest var Bob Dylan
Late Show with David Letterman in Los Angeles
Mai 1994 fra CBS Television City, Los Angeles, California. Gjest var Bette Midler som fremførte sangen Boogie Woogie Bugle Boy og et tilhørende dansenummer. Johnny Carson gjorde sin siste tv-optreden. David Letterman reiste sammen med Zsa Zsa Gábor rundt i Los Angeles og spiste fast food. Billy Crystal, Ray Charles, Michael Keaton, Angela Lansbury, James Cahn, David Copperfield, Julia Louis-Dreyfus, Candice Bergen, Elvis Costello & The Attractions, Magic Johnson, Bette Midler og Traffic var gjester.
Gordon Balfour
Gordon Bruce Balfour (født 25. desember 1882, død 31. juli 1949) var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Late Show with David Letterman
Late Show with David Letterman in London
I mars 1995 dro David Letterman og co over Atlanteren til London, England og sendte showet fra BBCs London Television Centre. Chuck Berry og Little Richard spilte sammen med bandet. Elton John (som sang Made in England), Peter O'Toole, Elvis Costello, David Duchovny, Van Morrison, Sinéad O'Connor, Jamie Lee Curtis, Annie Lennox(som sang No more i love you's), Pierce Brosnan, Jennifer Saunders og Joanna Lumley var blant gjestene.
Gordon Balfour
Balfour vant to olympiske bronsemedaljer i roing under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på den canadiske åtteren som beseiret en norsk åtter i kvartfinalen men som tapte semifinalen til en britisk båt som siden vant finalen. Han kom også på tredjeplass i firer uten styrmann sammen med Becher Gale, Charles Riddy, Geoffrey Taylor.
Late Show with David Letterman
Late Show with David Letterman in San Francisco
Fra 6. til 10. mai 1996 tok de med Late Show til San Francisco. Tom Hanks, Steve Young, Paul Reiser, Jane Seymour, Keanu Reeves & Dogstar, Dean Cain, Elvis Costello, Eddie Murphy, Paul Doherty, Green Day, Don Johnson, Jeremiah Tower og Alice in Chains var gjester.
Eiði
Eiði (uttale:, foreldet dansk skrivemåte: Ejde) er en bygd på Færøyene. Den ligger på et smalt eid mellom Sundini og det åpne havet, lengst nordvest på Eysturoy.
Eiði er administrasjonssentrum i Eiðis kommuna, som dessuten omfatter nabobygdene Ljósá og Svínáir i sør. Den 1. januar 2020 hadde Eiði 691 innbyggere, mens hele kommunen hadde 761 innbyggere. Kommunen er sammenfallende med Eiðis sókn, som er hovedsogn i Eiðis prestagjald og har Eiðis kirkja som sognekirke.
Eiði er en viktig fiskerihavn med flere større, hjemmehørende fiskefartøyer og fiskemottak. Sør for bygda ligger Eiðisvatn, som er blant Færøyenes største innsjøer, og som er regulert til vannkraftproduksjon i Eiði kraftverk.
På Eiði ligger en fotballbane, hvor EB/Streymur tidligere spilte sine hjemmekamper. Banen har en spektakulær beliggenhet ut mot åpent hav. Banen er tatt ut av bruk og omgjort til campingplass.
I nord ligger den 343 meter høye Eiðiskollur, og de berømte klippene Risin og Kellingin ligger foran. Øst for bygda reiser det 880 meter høye fjellet Slættaratindur seg, Færøyenes høyeste fjell.
Eiði er første gang nevnt i skriftlige kilder fra første halvdel av 1300-tallet.
Hong
Hong (kinesisk: 行, jyutping: hong4, pinyin: Háng), fra et kinesisk ord som betegner handelskompani eller butikk (men som ordrett snarere betyr «rekke / yrke»), blir i Vesten for det meste benyttet som betegnelse på handelskompanier basert i Hongkong, Macao eller Guangzhou. De var mellommenn mellom utenlandske og innenlandske kjøpmenn og selskaper. Slike hong hadde også hånd om handelen mellom Nord- og Sør-Kina fra tidlig 1800-tall frem til 1900-tallet.
Cohong
Når man taler om cohong (公行), mener man imidlertid spesielt kinesernes opplegg for handelen mellom Kina og en rekke vestlige stater slik det ble organisert fra midten av 1700-tallet, det såkalte kantonsystemet: Under Qing-dynastiet levde og handlet vestlige handelsfolk i De tretten faktorier i Guangzhou. Det dreide seg for det meste om te og silke. Deres umiddelbare kinesiskehandelspartnere hadde organisert seg som et laug av handelshus som de hadde kontrollen med og som hadde monopol med all denne utenrikshandelen.
Tenzin Gyatso
Tenzin Gyatso (født 6. juli 1935 i Taktser i Amdo-provinsen i Tibet) er den fjortende og nåværende Dalai Lama, og blir i media ofte bare referert til som Dalai Lama. Han var det femte av 16 barn i en bondefamilie fra Amdo-provinsen i Tibet, og to år gammel ble han gjenkjent som en gjenfødelse av den trettende Dalai Lama. Den 7. november 1950 ble han innsatt som Tibets statsoverhode, 15 år gammel, på et tidspunkt da Tibet sto overfor okkupasjon fra Folkerepublikken Kina.
Da den tibetanske motstandsbevegelsen gikk i oppløsning i 1959-opprøret flyktet Tenzin Gyatso til India, hvor han var aktiv i opprettelsen av den tibetanske eksilregjeringen, og med å bevare den tibetanske kulturen og utdannelsen blant de mange tusen tibetanske flyktningene.
Med sin karismatiske figur er Tenzin Gyatso blitt en anerkjent foredragsholder. Han er den første Dalai Lama som har reist til den vestlige verden, hvor han har bidratt til å spre buddhismen i vest og arbeidet for å gjøre den tibetanske frigjøringssaken kjent.
I 1989 ble han tildelt Nobels fredspris.
Siden 1960 har han bodd i den lille fjellbyen Dharamsala i det nordlige India.
Den 10. april 2023 beklaget Gyatso i en pressemelding for en hendelse som ble sett i en video fra februar 2023. I videoen sees han kysse en ung gutt på leppene, samt ba han suge ham på tungen. Hendelsen tok sted i Dalai Lamas tempel i Dharamsala, og førte til anklagelser om pedofili og barnemishandling. Tsering Kyi, en tibetansk journalist, hevder at dette var en vits fra Gyatso som ble «tapt i oversettelsen», og dermed feiltolket.
Oppvekst
Gyatso kommer fra en bondefamilie som tilhører befolkninggruppen Mongour, og hans opprinnelige navn var Lhamo Thondup. Han ble født 6. juli 1935 i den nordøstlige Amdo-provinsen i den lille og fattige landsbyen Taktser, på en bakketopp med utsikt over en bred dal. Foreldrene hans, Choekyong og Diki Tsering, levde som enkle bønder sammen med rundt tyve andre familier, noen av dem etniske han-kinesere. De levde av å dyrke korn, hvete og poteter. Han var det femte overlevende barnet av en søskenflokk på ni. Den eldste av søsknene var hans søster Tsering Dolma, som var seksten år eldre. Hans eldste bror, Thupten Jigme Norbu, ble gjenkjent som en gjenfødelse av den høytstående lamaen Taktser Rinpoche. Hans andre eldre brødre er Gyalo Thondup og Lobsang Samten. Da Tenzin Gyatso var rundt to år gammel, ble det satt igang leting etter den nye gjenfødelsen av Dalai Lama. Blant andre tegn ble det sagt at hodet til det balsamerte liket av den trettende Dalai Lama (som opprinnelig vendte mot sør) hadde flyttet seg på mystisk vis slik at det vendte mot nordøst. Kort tid etter hadde regenten Reting Rinpoche en visjon som indikerte Amdo og ett-etasjes hus som var flislagt på en særegen måte, og som hadde et særegent vannavløp. Etter å ha lett lenge fant de ut at Thondups hus lignet huset i Retings visjon. Dermed viste de Thondup forskjellige leker og ting, noen av dem hadde tilhørt den trettende Dalai Lama, mens andre ikke hadde tilhørt ham. Thondup identifiserte alle de tingene som hadde tilhørt den trettende Dalai Lama, og sa "Det er mitt! Det er mitt!"
Thondup ble gjenkjent som en gjenfødelse av Dalai Lama og fikk navnet Jetsun Jamphel Ngawang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso («Hellige Mester, Varsomme Lys, Barmhjertig, Forsvarer av Troen, Hav av Visdom»). Tibetanske buddhister refererer vanligvis til ham som Yeshe Norbu («Edelstenen som oppfyller ønsker») eller bare Kundun («Tilstedeværelsen»). I vesten kalles han ofte «Hans hellighet Dalai Lama», og det er denne tittelen Dalai Lama selv bruker på sitt nettsted. Tenzin Gyatso begynte munkeutdannelsen sin seks år gammel. Da han var 25 år gammel tok han sin siste eksamen i Jokhang tempelet i Lhasa under den årlige Monlamfestivalen (bønnefestivalen). Han besto prøven og ble gitt Lharampagraden, den høyeste geshegraden, som tilsvarer en doktorgrad i buddhistisk filosofi.
Stigmella centifoliella
Levevis
Larvene utvikler seg som minerere inne i blader av roser (Rosa spp.), de kan også gå på blodtopp (Sanguisorba officinalis). I motsetning til minene til Stigmella anomalella løper denne artens slyngete miner sjelden langs bladets ytterkant. Arten har trolig to generasjoner hvert år, men dette er ikke kjent med sikkerhet i Norden.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, på Kanariøyene og i Nord-Afrika. I Norge er den bare med sikkerhet funnet i Drammen i Buskerud. Arten ble vurdert som Sårbar (VU) i Norsk rødliste for arter fra 2015.
Tenzin Gyatso
Livet som Dalai Lama
Den kinesiske Folkets frigjøringshær stanset ved en gammel grenselinje mellom Tibet og Xikang og krevde forhandlinger. Dalai Lama sendte en delegasjon til Beijing, og selv om han avviste kinesernes Syttenpunktsavtale for Fredelig Frigjøring av Tibet, forsøkte han å samarbeide med kineserne helt frem til 1959. I 1959 fant et opprør sted blant den tibetanske befolkningen. I det spente politiske klimaet fikk Dalai Lama og hans følge mistanke om at Kina planla et attentat mot ham. Som en følge av dette flyktet han til Dharamsala i India den 17. mars samme år, og nådde India 31. mars under det tibetanske opprøret.
Flukten fra Tibet
Målet med flukten var å komme seg i sikkerhet slik at han kunne innlede forhandlinger med den kinesiske okkupasjonsmakten. I de ni årene som var gått siden kineserne okkuperte Tibet, har Dalai Lama gjort sitt ytterste for å stå på god fot med kineserne, og prøvd å få dem til å respektere tibetanernes levevis og la dem få dyrke sin buddhistiske religion i fred.