cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis Pasteur
Gjæring og pasteurisering
I 1864 fikk han i oppdrag av Napoleon III å hjelpe vindyrkerne mot at vinen ble sur under leggingen. Pasteur viste at en kunne drepe bakterier ved å varme vinen til 57° C. Etter at vinsmakere hadde slått fast at smaken ikke var blitt forringet, kunne en ta i bruk framgangsmåten pasteurisering for å sikre vin mot å bli dårlig. Pasteur tenkte aldri på å pasteurisere melk, men dette er i dag en svært vanlig prosess.
En annen ting Pasteur studerte var virkningen av oksygen på gjærceller. Han demonstrerte også noe en hadde hatt mistanke om, at det fantes bakterier som kunne leve uten oksygen. Han kalte disse anaerobe, «uten luft», og kalte de som trengte luft aerobe. Han oppdaget også Pasteureffekten, der gjæring blir forhindret av oksygentilførsel fordi gjær vokser på ulike måter med og uten luft.
Silkeormer
Fra 1865 til 1869 arbeidet Pasteur med sykdommer hos silkeormer. Alle silkeproduserende land bortsett fra Japan opplevde på denne tiden at silkeormer døde eller ikke spann kokonger, og hadde store tap. Gjennom flere opphold i Alès sør i Frankrike studerte han den nye sykdommen pébrine og den tidligere kjente flacherie. Selv om Pasteur gjorde flere feilslutninger i arbeidet – han regnet de to sykdommene for å være den samme, og avviste at den kunne være forårsaket av parasitter slik andre forskere hadde foreslått – klarte han å finne løsninger mot begge. Pasteur skilte etterhvert mellom den dysenterilignende flacherien og andre infeksjoner. Han fant også ut at denne sykdommen kunne ha ulike årsaker – mikrobe eller ikke-mikrobe. Den førstnevnte formen er blitt kjent som «flacherie de Pasteur» eller «ekte flacherie».
Pebrin gav seg ofte utslag i svarte flekker og frie celler. Pasteur sporet desse cellene til alle livsstadine til silkeormen. I et forsøk gav han også slike celler til ein frisk silkeorm, som så utviklet sykdom. Han merket seg også at levekår, som temperatur, luft- og fôrkvalitet, renhet og adskillelse av larvene hadde noe å si for graden av sykdomsutvikling, og begynte dermed å se sammenhengen mellom miljø og sykdom.
Ved å undersøke silkeormene i mikroskop og bare bruke egg fra de som ikke hadde slike tegn, fikk han fram sykdomsfrie insekt. Flacherie har ikke ytre tegn, men gjør silkeormene sløve slik at de ikke spinner kokonger, som gir silken. Pasteur fant rammede larver ved å ta ut de som var trege til å klatre på løv før de skulle spinne kokonger. Ved å lære silkeormdyrkerne hvordan de kunne eliminere syke dyr hjalp han den europeiske silkeindustrien på beina igjen.
Bakteriesykdommer i dyr og mennesker
I 1877 tok Pasteur fatt på videre studium av sykdommer i husdyr og mennesker. Han studerte miltbrann (anthrax), i husdyr, og gjorde forsøk som viste at denne ble forårsaket av bakterier. Så rettet Pasteur en tid arbeidet mot hønsekolera. I et forsøk der hønene skulle infiseres med kolerabakterier ble det ved en feil gitt svekkede bakterier (assistenten Charles Chamberland hadde tatt ferie og gav hønene en måned gamle bakteriekulturer). I stedet for å dø av sykdommen ble hønene bare litt syke, og frisknet så til. Pasteur gjettet at de ville ha utviklet immunitet, slik dyr som hadde overlevde miltbrann gjorde det, og dette viste seg å være rett. Pasteur utviklet nå også en miltbrannsvaksine på samme vis. Her benyttet han egentlig en metode utviklet av sin rival, Jean-Joseph-Henri Toussaint, men hevdet offentlig at han hadde svekket miltbrann-bakterien ved å utsette den for oksygen. Først etter å ha fått patent på vaksinen klarte Pasteur å framstille den på denne måten. Påstanden om en kur ble først møtt med skepsis, men et forsøk med vaksinerte og uvaksinerte dyr viste nytten av vaksinen. Denne metoden å vaksinere på, der en selv laget svekkede bakterier, var ny. Tidligere hadde en brukt naturlig forekommende svakere smittestoff til dette, som kukopper mot kopper.
Pasteurs forsking på mikroorganismer som sykdomsårsaker hadde også innvirkning på hvorledes en forstod infeksjoner av mennesker. Han studerte barselfeber, som var svært dødelig på denne tiden, og identifiserte streptokokk-bakterien som forårsaket sykdommen. Han oppdaget også stafylokokker. Pasteur mente en kunne eliminere bakterier gjennom oppvarming, bruk av filter og kjemiske midler. Han oppfordret også leger til å vaske hendene hyppig og bare bruke utstyr som var blitt sterilisert, for eksempel gjennom oppvarming, og ikke bruke samme utstyr på forskjellige pasienter. Den britiske kirurgen Joseph Lister ble inspirert av Pasteur til å bruke antiseptiske middel til å vaske sår og kirurgisk utstyr, noe som kraftig reduserte infeksjoner ved inngrep. Mens hygiene innen medisinen var blitt foreslått tidligere, for eksempel av Ignaz Semmelweis, hadde Pasteur nok faglig tyngde til at man lyttet til ham. Som kjemiker ble han likevel ikke helt godtatt av legestanden.
Rabies
Pasteur begynte deretter arbeid med hundegalskap, rabies. Denne sykdommen blir forårsaket av et virus, som er mye mindre enn bakterier, og som ingen til da hadde sett. En visste dermed ikke engang hvor smittestoffet satt. Pasteurs forskning slo fast at mikroorganismene som forårsaket sykdommen hovedsakelig satt i sentralnervesystemet. I 1885 fikk han utviklet en svak form av viruset ved å infisere kaniner og deretter tørke det rammede nervevevet deres med Émile Roux. Samme år utførte han de første forsøkene på mennesker som var blitt bragt til sykehus med mistanke om rabies. Pasteur publiserte ingenting om de to første forsøkene, der han vaksinerte en mann ved navn Girard, som ikke utviklet rabies, men som kanskje heller aldri var smittet, og ei jente, Julie-Antoinette Poughon, som døde dagen etter, trolig på grunn av tidligere utviklet rabies. En måned senere, i juli, kom niårige Joseph Meister til sykehuset etter å ha blitt skambitt av en hund. Etter overveielse valgte Pasteur å prøve vaksinen på ham. Meister ble frisk, og Pasteur ble hyllet som redningsmannen fra den fryktede sykdommen.
Det er ikke helt sikkert at Pasteur reddet Meister fra rabies. Det finnes ikke bevis for at hunden hadde sykdommen, og bittene trengte heller ikke å ha smittet om den hadde hatt det. Vaksinen hadde likevel virket – da Pasteur injiserte Meister med rabiessmitte som ville vært dødelig, utviklet han heller ikke rabies. Rabiesvaksinen ble internasjonalt utbredt, brukt av russere og briter, og noe senere av mer skeptiske tyskere.
Jeffrey Lee
Jeffrey Lee (født 1971) er det eneste medlemmet av den aboriginske Djok-stammen, og er oppsynsmann for Koongarra urandepositum. Landet som eies av stammen er omgitt av Kakadu nasjonalpark.
Louis Pasteur
Død og etter
Louis Pasteur døde den 28. september 1895 i Marnes-la-Coquette, han ble derfor 72 år. Flere monumenter og museer ble laget til ære for Pasteur, deriblant et museum og en skulptur som ble laget i hans hjemby Arbois.
Jeffrey Lee
Lee har blitt berømt fordi han nekter å selge området til den franske energileverandøren Areva som ønsker å grave ut 14 000 tonn uran verd mer enn fem milliarder amerikanske dollar. Han ønsker å beskytte det økologisk følsomme området fordi det er vakkert og har hellige steder som ikke bør forstyrres. Han sier at pengene ikke frister, da han har en jobb og kan kjøpe mat.
Louis Pasteur
Død og etter
Museet i Arbois ble laget i Pasteur-familiens hus, og er derfor kalt La maison de Louis Pasteur, hvilket betyr «huset til Louis Pasteur». Flere andre monumenter ble bygget, deriblant i Paris, (hvor han gjorde store deler av sin karriere) og i Dole (hans fødeby).
Stig Berge
Stig Berge (født 28. mars 1942 i Meldal i Sør-Trøndelag) er en norsk professor og tidligere orienteringsløper. Stig Berge er utdannet sivilingeniør innen teknisk fysikk ved Norges tekniske høgskole og har doktorgrad fra samme sted. Stig Berge er tidligere instituttleder ved Institutt for marin teknikk ved NTNU.
Stig Berge vant to VM-gull i 1970, ett individuelt og ett på stafetten. Han tok også VM-sølv i 1972 individuelt og VM-bronse på stafetten i 1966. I 1964 kapret han sølv med den norske EM-laget.
I 1970 mottok Stig Berge Olavstatuetten, Morgenbladets gullmedalje samt Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn» i Norge.
Gjennom sitt vitenskapelige arbeid innen marin teknikk, har Stig Berge skrevet flere lærebøker og publisert i en rekke vitenskapelige tidsskrifter.
Karanba
Karanba er et sosialt prosjekt i Rio de Janeiro i Brasil, startet av Tommy Nilsen i 2006. Med fotball som virkemiddel hjelper Karanba vanskeligstilte barn og unge fra slumområdene med utdanning, utvikling og utfoldelse. Karanba samler og engasjerer mennesker i en tøff hverdag sterkt preget av kriminalitet og narkotikatrafikk. Den tidligere norske fotballspilleren Tommy Nilsen driver og videreutvikler Karanbas tilbud, som i dag omfatter over 1200 barn og unge i alderen 6-20 år
Navnet «Karanba» stammer fra det portugisiske ordet «caramba», og beskriver hva Tommy Nilsen følte da han første gang så de enorme sosiale og økonomiske forskjellene i Brasil. Ordet uttrykker en sterk følelse, og symboliserer den urettferdigheten man møter i et land der godene er så skjevt fordelt: Karanba – så urettferdig! Som tidligere profesjonell fotballspiller og nylig fotballskadet reiste Tommy Nilsen til Brasil i 2004, og forelsket seg i landet. Hans naturlige engasjement for barn og ungdom samt urettferdighet, gjorde at han fort begynte å organisere fotballaktiviteter for de svakest stilte i slumområdene i Rio de Janeiro. Det var starten til Karanba. I dag har Karanba daglige aktiviteter på 9 ulike områder i Rio de Janeiro med over 1.200 registrerte jenter og gutter i alderen 6 – 20 år. Virksomheten inkluderer fotballaktiviteter, matprogram, engelsk undervisning, samt individuell oppfølging av deltagere etter behov. Organisasjonen teller ca 25 lønnede Brasilianske aktivitetsledere, samt 15 norske frivillige.
TV-produksjon
NRK laget en dokumentarserie om Karanba i 2010. Serien var delt i 8 episoder.
Jesper Svenbro
Jesper Svenbro (født 10. mars 1944 i Landskrona, Malmöhus len (nå Skåne len)) er en svensk lyriker og klassisk filolog. Han tok doktorgrad i gresk med avhandlingen La parole et le marbre i 1976 om den greske poesiens opprinnelse. Svenbro er forsker ved Centre Louis Gernet ved Centre national de la recherche scientifique (CNRS) i Paris. Han er bror av Annika Svenbro.
Svenbro ble 5. oktober 2006 valgt til medlem av Svenska Akademien, og tok sete på stol nr. 8 den 20. desember samme år. Han etterfulgte Östen Sjöstrand.
RB
RB og Rb kan bety:
Andreas Petur Jacobsen
Andreas Petur Jacobsen (født 28. april 1948 i Syðrugøta, død 4. desember 1992 i Vágur) var en færøysk lærer, bonde og sosialdemokratisk politiker (Jv.).
Han var sønn av fiskerbonde Herluf Jacobsen og hustru Sanna Poulsen. Han gikk realskolen på Glyvrar og lærerskolen i Tórshavn, hvor han møtte Elin Lassen fra Nes i Vágur, som han giftet seg med. I 1972 begynte han som lærer ved folkeskolen i Vágur, hvor han ble værende, unntatt et par år som lærer i Leirvík. Ved siden av læreryrket drev han gårdsbruk på Nes, og tok arbeid til sjøs og på fiskemottak. Han var også skogoppsynsmann på Færøyene 1982–1985 og 1988–1991.
Jacobsen var medlem av kommunestyret i Vágur 1977–1988, herav formann/borgermester 1981–1984. Han møtte også som varamann på Lagtinget for Suðuroy i perioden 1978–1980, da Atli Dam var regjeringssjef.
Reknes
Reknes (gnr. 24) er en tidligere gård i Molde. Sammen med Moldegård gav den grunn til det fremvoksende ladestedet og etter hvert byen. Grensen mellom gårdene gikk omtrent ved Moldeelva, hvor Reknes utgjorde vestsiden.
Molde stadion, Seilet hotell og Romsdalsmuseet ligger på Reknes.
Historie
Navnet kommer muligens av en bekk kalt Reka. Gårdens landskyld var 4 våger fisk.
Fra midten av 1600-tallet var Reknes eid og drevet av Auden Ågesson (født ca. 1604, død 1667/68), og siden av hans familie. Audunstjørnan og Audunsheia i Moldes friluftsområde er nok oppkalt etter ham. Han var sønn av Åge Hansson på Lyngvær (i Sandøy) og Synnøve Audensdotter (av Aspa-ætten), og eide også en del av Moldegård.
Oberst Kristian Ulrik von Storm eide Reknes fra 1720 til sin død i 1727. Enken solgte gården i 1732.
I over to hundre år var Reknes hospital (senere sanatorium) distriktets pleiestiftelse – først for spedalske, og den siste tiden for tuberkuløse.
Warschauer Straße stasjon
Warschauer Straße stasjon er en omstigningsstasjon i bydelen Friedrichshain i distriktet Friedrichshain-Kreuzberg i Berlin. S-Bahnstasjonen Warschauer Straße befinner seg under Warschauer Brücke og Warschauer Straße undergrunnsstasjon befinner seg overfor denne, parallelt med Warschauer Straße og Industriepalast. I tillegg har trikken M10 som er en ringbane fra Nordbahnhof via Danziger straße og Frankfurter Tor endeholdeplass ved siden av undergrunnsstasjonen, mens M13 som er en ytre ringbane helt til bydelen Wedding i tidligere Vest-Berlin, har sin endestasjon på den andre siden av broen. Gjennom knutepunktet „Warschauer Straße“ med U-Bahn, S-Bahn og trikk passerer det mer enn 50.000 mennesker hver dag.
Undergrunnsstasjon
Undergrunnsstasjonen på Warschauer Brücke (som ikke er underjordisk) ble tatt i bruk 17. august 1902. Arkitekt var Paul Wittig på oppdrag av firmaet Siemens & Halske. De laget stasjonen som endepunkt på den første undergrunnsbane og høybanelinje; den nåværende linje U1. Stasjonen består av 360 meter lange og 26 meter brede viadukter. Etter byggingen av Berlinmuren i 1961 ble stasjonen liggende ubrukt, siden den befant seg i Øst-Berlin i motsetning til resten av U1 som befant seg i Vest-Berlin. Stasjonen ble da blant annet benyttet for firmaet Berliner Glühlampenwerk Narva.
Givakt
Givakt, «grunnstilling» (korrekt betegnelse), eller rettstilling er en drillstilling som kommanderes med «rett!».
GI-AKT: Overtagelse av kommando – ev. bekreftelse av hvem som tar kommandoen over en avdeling, uavhengig av avdelingens størrelse. Kommandoen utføres hovedsakelig med avdelingen i Grunnstilling. Ekserserreglementet Utdanningsdirektiv 1.1.1 (UD1.1.1) beskriver:
Grunnstilling 39. Stillingen skal være fri, naturlig og sikker. Hælene sammen og på høyde med hverandre. Føttene vendt litt ut med en knytteneves bred luke mellom innsiden av støvlesnutene. Knærne strake, men ikke stive. Hoftene i samme høyde, kroppen strak og hellende litt framover så tyngden kommer over midten av fotsålene og likt fordelt på begge ben, magen inn, skuldrene senket i samme høyde. Armene rette langs siden, håndbaken ut, hånden løst lukket, tommelfingeren mot pekefingerens annet ledd, tommelfingeren ved buksesømmen. Hodet noe inn slik at hode og kropp danner en rett linje, blikket rettet fremad. I grunnstilling skal soldaten stå urørlig.
40. Fra på stedet hvil inntas grunnstilling på utføringsordet i kommandoen: «Avdelingsbetegnelse-rett!» eller «Avdelingsbetegnelse – GI-AKT!». Utførelsen skjer på 1 takt. Venstre fot løftes i høyde med høyre fots ankel. Samtidig som den flyttes inntil høyre fot og settes med fotsålen parallelt med marken på plass med et trykk til grunnstilling.
Grunnstilling er et tegn på respekt for overordnede. Den brukes standard i sluttet orden, men også ved avmeldinger, inspeksjoner og andre hendelser der en respektfull opptreden er ønskelig. Ifølge reglementene skal gunnstilling benyttes vesentlig mer enn hva tilfellet er i mange avdelinger. Eksempler er å benytte stillingen der man møter på befal innvendig, og i tilfeller der man helst skal melde seg til befal.
Grunnstilling kommanderes med rett! eller eventuelt andre kortformer enkelte befalingsmenn har tatt som vane. Utrop som «R», «oit», «-ett» osv. er fullstendig i strid med reglement, men de aller fleste vil huske denslags fra førstegangstjenesten. I sluttet orden kommanderes vanligvis ikke en avdeling inn i grunnstilling før skjerpet hvilestilling er kommandert først. Men det må og nevnes at det i mange situasjoner er underforstått at grunnstilling skal benyttes, uoppfordret, og rett inn i grunnstilling uten tilrop og/eller mellomgangen med «skjerpet hvil». TJ 14 – 3, Reglement For den Indre Tjeneste, legger her føringer til grunn.
Norsk Skuespillerforbund
Norsk Skuespillerforbund (NSF) er et frittstående fagforbund for skuespillere. NSF arbeider for å styrke og bedre skuespillernes arbeidsvilkår og arbeidsmiljø.
Carmen Schäfer
Carmen Schäfer (født 8. januar 1981) er en sveitsisk curlingspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji der hun ble nummer 4 med det sveitsiske laget.
Norsk Skuespillerforbund
NSF ble stiftet 27. oktober 1898. Initiativet til stiftelsen kom fra skuespilleren Sigurd Asmundsen, som lanserte ideen om en fagforening for skuespillere allerede i 1896. Forbundet forhandler fram tariffavtaler og vederlagsavtaler for skuespillere. Det er også ansvarlig for å utbetale vederlag for salg av filmer, bøker og digitale medier. Første gang forbundet lyktes i å framforhandle en 12-måneders normalkontrakt for skuespillere var i 1912.
Josef Seidl
Josef Seidl var en turner fra Böhmen, i dagens Tsjekkia.
Han deltok i det tredje turn-VM som ble arrangert, i 1907, der han var med på det böhmiske laget som vantgull i lagkonkurransen.
Siden medaljevinnerne som representerte det østerriks-ungarske imperiet kom fra Böhmen, ble de vunnede medaljene flere år senere overført til Tsjekkoslovakia av FIG.
Fuglevik
Fuglevik er et tettsted i Rygge i Moss kommune i Viken. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Fuglevik ligger fem kilometer sør for Moss sentrum, og seks kilometer nordvest for Kirkegrenda. Her ligger blant annet Fuglevik camping og Fuglevik Marina.
Axel Bundsen
Axel Bundsen (født 28. januar 1768 i Assens på Fyn, død 21. november 1832 i Hamburg) var en dansk arkitekt. Han var bror til maleren Jes Bundsen. Begge gjorde karriere i Slesvig og Holstein.
Bundsen studerte ved Kunstakademiet i København og vant den lille sølvmedaljen. Etter studiet i København reiste han blant annet til Frankrike og Sveits understøttet av grev Heinrich Baudissin. Bundsen tegnet sitt første større verk, herregården Knoop ved Ejderkanalen for greven. Bundsen og broren var tegnelærere for familien Baudissin. Fra 1796 arbeidet han seks i år som byggmester i Hamburg. I 1811 laget han en branntaksasjon over Kobbermølle, og 1812-13 bygde han det nye kapellet ved Flensburg gamle kirkegård. I 1827 bodde Bundsen i Flækkeby rett ved Slesvig by. Senere flyttet han igjen til Hamburg og døde der i 1832.
Masahiko Harada
Masahiko Harada (født 9. mai 1968 i Kamikawa, Hokkaido) er en tidligere japansk skihopper. Han huskes best for kollapsen i avslutningen av laghoppkonkurransen på OL på Lillehammer i 1994. Det japanske laget hadde en nesten ugjentakelig ledelse før det siste hoppet i den store bakken. Harada, lagets ankermann, hadde hoppet 122 meter i sitt første hopp og trengte bare å hoppe 105 meter i siste omgang for å sikre gullet. Harada feilet og hoppet kun 97,5 meter, dermed gikk gullet til Tyskland.
Harada har konkurrert i fem olympiske leker. I tillegg til Lillehammer og Nagano deltok han i Albertville 1992, Salt Lake City 2002 og Torino 2006.
Oslo Pride
Oslo Pride er en festival og kulturarrangement i Oslo som arrangeres i siste halvdel av juni hvert år. Festivalen er for alle mennesker som støtter eller føler tilknytning til LGBTI+-bevegelsen, det vil si lesbiske, homofile, bifile, transpersoner og intersex-personer. Festivalen arrangeres av Fri Oslo og Viken og er Norges største pridefestival med rundt 450,000 besøkende og deltakere i løpet av de ti dagene festivalen arrangeres. Programmet omfatter seminarer, filmfestivaler, konserter, kunstutstillinger, show, politiske debatter og et festivalområde i Spikersuppa. Det største og mest synlige enkeltarrangementet er Prideparaden som arrangeres på festivalens avslutningsdag. De siste årene har paraden samlet rundt 50,000 deltakere.
Andrea Klump
Andrea Martina Klump (født 13. mai 1957 i Wiesbaden) var antagelig medlem av den venstreekstremistiske terrororganisasjonen RAF. Hun ble i 2004 dømt til 12 års fengsel i Tyskland.
Oslo Pride
Om festivalen
Festivalens historie går tilbake til 27. juni 1974, da en gruppe skeive arrangerte den første offentlige markeringen av Stonewall-opprøret. Markeringen samlet 250 personer på Universitetsplassen i Oslo. Det første offisielle arrangementet med parade fant sted i 1982, og siden har festivalen vokst i omfang. I løpet av 1990-årene ble festivalen utvidet til ti dager – med seminarer, foredrag, debatter, konserter og fester på ulike steder i Oslo. Hovedbasen er på Eidsvolls plass (Spikersuppa mellom Stortinget og Nationaltheatret), der det er barer, festivalscener, spisesteder og stands fra ulike organisasjoner og virksomheter. I 2013 og 2014 holdt festivalen til på Rådhusplassen, men flyttet til Spikersuppa i 2015. I 2023 ble festivalen flyttet til Kontraskjæret. Ifølge arrangørene samlet Oslo Pride 450,000 deltakere og besøkende i løpet av de ti dagene festivalen varte i 2019.
Tollbodgaten (Arendal)
Tollbodgaten er en gate i Arendal sentrum.
Andrea Klump
Klump studerte fra 1976 til 1981 antropologi med sosiologi og statsvitenskap i Frankfurt am Main. Etter at hun avbrøt studiene forsvant hun i juli 1984. Klump ble arrestert og fengslet i Wien den 15. september 1999, og 23. desember samme år utlevert til Tyskland. Under arrestasjonen ble hennes medflyktning Horst Ludwig Meyer skutt.
Oslo Pride
Om festivalen
Hele festivalen planlegges og driftes av frivillige, med rundt 100 helårsfrivillige og 450 frivillige under selve festivalen. Daglig leder av Oslo Pride (2023) er Dan Bjørke. Festivalen eies av Fri Oslo og Viken.
Tollbodgaten (Arendal)
Den går fra Kirkegaten i syd ved Pollen til Strandgaten ved Arendal torv i nord. Midt på går avstikkeren Friholmsgaten. I dette krysset står en fontene, og Løveapoteket i Arendal (nå Alliance apotek) og Arendal Glassmagasin ligger på hvert sitt hjørne.
Oslo Pride
Om festivalen
I 2020 ble den fysiske festivalen avlyst og i stedet avholdt som et digitalt arrangement på grunn av koronaviruspandemien
Prideparaden
Det største enkeltarrangementet under festivalen er paraden som arrangeres den siste lørdagen. Paraden starter i Grønlandsleiret og går gjennom Grønland, rundt Oslo City, via Kirkeristen, Stortorvet, Grensen og Rosenkrantz' gate før den ender opp i Karl Johans gate og festivalområdet i Spikersuppa.
Paraden samler deltakere, både skeive og heterofile, fra en rekke ulike bedrifter, lag, organisasjoner, politiske partier og statlige etater. Ifølge arrangørene samler paraden rundt 50,000 deltakere, med opptil 300,000 tilskuere i Oslo sentrum.
I 2020 førte koronaviruspandemien til at paraden måtte avlyses for første gang. Som erstatning ble det arrangert et flere timer langt digitalt paradeshow som inngikk i festivalens øvrige digitale festivalprogram. Adam Schjølberg, Else Kåss Furuseth og Frida Marida ledet den digitale direkteoverføringen.
I 2022 ble paraden avlyst for andre gang som følge av masseskytingen i Oslo 25. juni 2022.
Historie
Arrangementet ble opprettet som gay pride-festival arrangert av daværende LLH Oslo og Akershus i 1982. I starten gikk festivalen under navnet Homodagene, og senere Skeive dager frem til festivalen fikk sitt nåværende navn i 2014.
Oslo har vært vertsby for det internasjonale pridearrangementet Europride to ganger: i 2005 og i 2014.
Frydprisen og æresprisen
Frydprisen, tidligere kalt Homofrydprisen, er en årlig pris som skal gå til en eller flere personer, bedrifter eller organisasjoner som i løpet av det siste året har utmerket seg på en positiv måte i kampen for homofile, lesbiske, bifile og transpersoner. Prisen har blitt delt ut siden begynnelsen av 1980-årene.
Æresprisen, tidligere kalt Årets æreshomo, tildeles en person, aktør, lag eller organisasjon som på «en utmerket måte har gjort en særskilt innsats for skeive personers stilling i det norske samfunn». Prisen har blitt delt ut siden 1992.
Frydprisen og æresprisen er de to mest høythengende hedersprisene i den norske homobevegelsen. Begge prisene deles ut under Oslo Pride.
Homofobprisen
Frem til 2009 ble det også delt ut en såkalt homofobpris, Årets homofob, til en person eller organisasjon som hadde jobbet mot homofiles og skeives rettigheter. I 2009 avviklet FRI Oslo og Viken (da LLH Oslo og Akershus) prisen, for i stedet å rette oppmerksomheten mot de positive prisene Frydprisen og Æresprisen.
Trond Øien
Trond Øien (født 2. april 1968) er en norsk gitarist fra Trondheim, mest kjent for å ha vært medlem i TinDrum fra 1987 til 1992.
Øien har blant annet spilt i bandet Charm. Han har i mange år vært blant Dag Ingebrigtsens faste musikere, og var også medlem i The Grønne Glitrende 3 og Dag. Han spiller for tiden (2010) i bandet Gutta På By'n med Raymond Ness, Terje Tysland og Diesel Dahl.
1821 Aconcagua
1821 Aconcagua er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 24. juni 1950 av Miguel Itzigsohn ved La Plata Astronomical Observatory i La Plata.
TA
TA og Ta har flere betydninger:
Alf Inge Notkevich
Alf Inge Notkevich (født 26. januar 1956 i Ørnes, død 9. januar 1994 i Oslo var en norsk fotballspiller og fotballtrener. Han var høyreback på Bodø/Glimt på 1970-tallet. Fra sommeren 1988 til høsten 1989 trente han Vålerenga. Året etter var han trener for Hamarkameratene.
Notkevich måtte slutte som fotballtrener på grunn av en sjelden leversykdom. Han døde i 1994, bare noen uker før han ville fylt 38 år.
Symposion (Platon)
Symposion eller Symposium (gresk Συμπόσιον) er en av Platons dialoger, også kjent under tittelen Drikkegildet i Athen. Den er skrevet ca 385/380 f.Kr.
Hraunhafnartangi
Hraunhafnartangi er Fastlands-Islands nordligste punkt. Det ligger i fylket Norður-Þingeyjarsýsla.
Hraunhafnartangi er nevnt i Fosterbrødrenes saga som stedet der Torgeir Hávarsson ble drept, og etter sigende skal gravhaugen hans ligge her.
Hjorteantilope
Hjorteantilope eller svartbukk (Antilope cervicapra) er en usedvanlig hurtig asiatisk antilopeart, som er eneste nålevende art i slekten Antilope. Arten og slekten tilhører familiegruppen ekte antiloper (Antilopinae).
Nidaros (avis)
Nidaros var en avis som ble gitt ut i Trondheim 1902-1990. Avisen ble etablert i Trondheim i 1902 som venstreavis og holdt det gående som dagsavis til 1957. Den byttet etter flere konkurser navn til Trondheimsavisa i 1989, før siste utgave kom ut i 1990.
Hjorteantilope
Hannene er svarte eller mørk brun på overkroppen og hvite i buken. Hunnene, som er mindre enn hannene, er lysere brune. Kroppslengden er cirka 100–150 cm og skulderhøyden 60–85 cm. Halen utgjør typisk 10–17 cm og vekten er cirka 25–35 kg. Bukkene har skruforma horn, som kan bli opp mot 79 cm lange. Prakteksemplarer kan har horn med fire dreininger. Hunnene har normalt ikke horn.
Nidaros (avis)
Nidaros ble startet ved at Dagspostens redaktør, Håkon Løken, tok med seg redaksjonen over til Nidaros. Han var blitt for radikal for Dagspostens eiere.
Hjorteantilope
Hjorteantilopene lever for det meste på åpent gresskledd sletteland, i flokker på 15–20 (5–50) dyr. De livnærer seg av ulike grassorter, belgfrukter, blomster og frukt.
Nidaros (avis)
Nidaros ble raskt en dominerende og toneangivende avis i Trondheim og Sør-Trøndelag. Dagsposten og Adresseavisen var størst i Trondheim, mens Nidaros var størst utenfor daværende bygrense, som tidlig på 1900-tallet var de mest folkerike delene i fylket.
Hjorteantilope
Hjorteantilopen holder naturlig til i India. Arten er også introdusert i Argentina, USA (Texas) og Sør-Australia. Den regnes som regionalt utryddet fra Bangladesh, Nepal og Pakistan, men i Pakistan er arten re-introdusert. I India finnes det en populasjon på omkring 50 000 individer, mens det i Argentina og USA befinner seg henholdsvis cirka 8 000 og 35 000 individer.
Det hersker en viss usikkerhet med hensyn til toppfarten for dette dyret, men det tilhører verdens raskeste pattedyr. O.P. Breland hevdet i 1963 at toppfarten var cirka 105 km/t, men påstanden mangler dokumentasjon. R.M. Nowak hevder at toppfarten er over 80 km/t.
Nidaros (avis)
Strid om bynavn førte til tap for avisen
I 1929 fulgte hele Norge med på navnestriden i trønderfylkenes største by; striden stod om hvorvidt byen skulle hete «Trondhjem» eller «Nidaros». Dette spørsmålet fikk også konsekvenser for byens aviser. De stod på hver sin side, men kampen var hardest mellom Nidaros og Adresseavisen (sistnevnte het «Trondhjems Adresseavis» inntil 1927). Navnestriden endte for øvrig med kompromissforslaget «Trondheim».
Hjorteantilope
Underarter
Det er beskrevet fire underarter, men det er usikkert hvilken status de har taksonomisk.
Nidaros (avis)
Strid om bynavn førte til tap for avisen
Mens Nidaros ble den store taperen, vant nesten alle andre av byens aviser på striden, og særlig Adresseavisen. Nidaros ble utsatt for en total annonseboikott i 1929, og dette skulle vise seg å bli ett av to nådestøt som skulle bety slutten for Nidaros. Nådestøt nummer to kom 13 år senere, da Nidaros ble stanset av den tyske okkupasjonsmyndigheten.
Stanset under krigen
Ved inngangen til andre verdenskrig hadde Trondheim fire aviser som var omtrent jevnstore. Adresseavisen og Dagsposten var de to største, Arbeider-Avisen og Nidaros de to minste.
Da fredsdagen den 8. mai 1945 opprant, tok det ikke lang tid før avisa «Trondheims-Pressen» var i omløp på gata. Dette var et fellesorgan laget av Adresseavisen, Arbeider-Avisa og Nidaros. Den ble produsert i Adresseavisen etter mildt press fra Hjemmefronten, som ville unngå for sterk konkurransevridning i forhold til de mange avisene som var blitt stanset.
Mandag 14. mai var de ordinære avisene igjen på gata, med et opplag på rundt 30 000 for hver avis. Utgangspunktet var svært ulikt. Adresseavisen nøyde seg med å sparke den kommissarisk innsatte ledelsen. Hos Arbeider-Avisa var ingenting tilbake, men den kom likevel ut, takket være iherdig innsats fra tidligere medarbeidere og byens fagbevegelse.
Dagsposten hadde korrumpert seg selv ved frivillig å la seg nazifisere, og overlevde ikke freden. Den kristne Dagsavisa ble etablert på ruinene av Dagsposten. Adresseavisen vokste voldsomt under krigen og overtok både abonnenter og annonsører som flyktet fra Dagsposten.
Kommunistenes nye popularitet gjorde det mulig for NKP å starte opp igjen deres avis Ny Tid. Den kom ut i bare to år, fram til 1947.
I 1947 ble det daglig solgt vel 85 000 aviser i Trondheim. Adresseavisen (40 900), Arbeider-Avisen (21 800), Nidaros (13 200) og den nye Dagsavisa (vel 9 000) var tilbake etter at Ny Tid gikk inn.
Konkurs på konkurs
Etter en jevn nedtur etter krigen gikk Nidaros inn som dagsavis i 1957. Medarbeiderne forsøkte under ledelse av redaktør Gunnar Garbo å gi ut «Søndags-Ekspressen» som ukeavis i noen måneder. I 1959 var imidlertid Nidaros på gata igjen, først som ukeavis, fra 1980 to ganger i uka og fra 1987 med tre ukentlige utgaver.
Mot slutten av 1987 var Nidaros på god vei mot en ny konkurs. Gerd Søraa, som nå var styreleder, øynet muligheter for en sterk samarbeidspartner i Dagbladet, som blant annet hadde blåst nytt liv i Nordmørsposten i Kristiansund. Det ble imidlertid ingen avtale, og styret fant at en ny konkurs var den beste løsningen.
Etter den nye konkursen ble det etablert en ny avis under samme navn; med et opplag på vel 3 000. Den lokale eiendomsutvikleren Ivar Koteng skjøt inn en million kroner, og ansatte bidro også med aksjekapital. Redaktør Tove Fridén og resten av staben fortsatte, nå med fullt fokus på Trondheim. Opplaget mer enn doblet seg, men selskapet tapte fremdeles penger. Etter en ny konkurs i 1989 ble navnet endret til Trondheimsavisa, som kom ut med første utgave 24. februar 1989.
Søndagssatsing
Opplaget økte, annonsebudsjettet sprakk den rette veien og planene ble lagt for ny satsing. Nå ble planene lagt for avisnorges første søndagsavis på 70 år. Fra å komme ut to hverdager, kom Trondheimsavisa fra 26. august 1990 ut onsdag og søndag. Målet var å lage en søndagsavis som kunne selges i løssalg over hele landet. Prosjektet ble lansert i februar, så konkurrentene hadde god tid til å planlegge mottrekk. Det kom fra et overraskende sted. Av alle valgte Dagbladet å lansere sin søndagsavis samme dag som Trondheimsavisa.
Trondheimsavisa var i salg to timer før Dagbladet, og suksessen uteble ikke. Hele opplaget på 12 000 ble solgt og opplaget økte fra søndag til søndag. For første gang på mange år tjente bedriften penger. Søndagsavisen ble fort lagt merke til som en kvalitetsavis. Mens den første søndagsutgaven til Dagbladet hadde førstesideoppslag om en lottomillionær, kunne Trondheimsavisas Søndagsavisen fortelle leserne hvordan Norge ble dratt inn i Gulfkrigen.
Vistehola
Vistehålå (eller Svarthola som den kalles offisielt – vist er norrønt for «opphold, å være på et sted» er en boplass fra steinalderen beliggende på Viste, 10 km nordvest for Stavanger, i Randaberg kommune i Rogaland fylke.
Nidaros (avis)
Søndagssatsing
Søndagsavisen hadde avtale med flere utenlandske aviser, og hadde flere sider utenriksdekning. Kvaliteten ble lagt merke til, og NRK kåret fort Trondheimsavisas søndagsutgave til den klart beste søndagsavisen i konkurranse med Dagbladet, VG og Adresseavisen.
Vistehola
Steinalderboplass
Vistehålå var den første huleboplassen i Norge som ble undersøkt av fagfolk. Funnmaterialet er særdeles godt bevart, og gir viktige opplysninger om hvorledes forgjengerne våre levde i eldre steinalder, for mellom 6 000 og 8 000 år sidan. Hulen rommer et bebodd areal på ca. 100 kvadratmeter, og ligger ca. 250 meter fra våre dagers strandlinje. I brukstiden stod vannet vesentlig høyere. Avfallsdyngen som dekket store deler av hulegulvet, var 1,6 meter dyp på sitt tykkeste. Her var ikke bare mengder med bein, skjell og redskapsavfall, men også spor etter begravelser. Hunden er det eneste tamdyret en finner spor av, bortsett fra noen få bein fra ku og hest i det øverste laget, som skriver seg fra folkevandringstiden. Ville dyr er derimot representert med ca. sytti arter, derav 37 slags fugl og elleve slags fisk. Men i steinalderen var det først og fremst villsvin som ble spist, i en slik grad at steinalderfolket i Vistehulen kan karakteriseres som villsvinjegere. Bein etter elg og sel fant en også mye av. Vistehulen er ikke utgravd med moderne metoder, og mye av det interessante beinmaterialet ble dessverre kastet. Så langt har bare Sævarhelleren inneholdt like gamle beinrester.
Nidaros (avis)
Søndagssatsing
I oktober lanserte Adresseavisen sin egen søndagsavis. Ledelsen i Adresseavisen, anført av administrerende direktør, hadde ført hemmelige samtaler med ledelsen i Trondheimsavisa med det formål at lille Trondheimsavisa skulle lage Adresseavisens søndagsutgave.
Trondheimsavisa slet fremdeles med økonomiske problemer, og redaktør Christian Larssen hoppet over til en stilling som journalist i Adresseavisen nærmest over natten. Dette skjedde uten at redaksjonen i Trondheimsavisa ble informert. Redaksjonen som var tilbake følte seg sviktet av Adresseavisen og sin redaktør Christian Larssen, men den fortsatte å gi ut avisen som var en stor redaksjonell suksess. Åge Winge – en av journalistene som var sentral i arbeidet med å lage den nye søndagsavisen – ble konstituert som ny redaktør. Journalist Eskil Engdal ble redaksjonssekretær.
Den 9. desember 1990 kom siste utgave av Trondheimsavisa. Dermed ble det satt et endelig punktum for en nesten 90-årig avistradisjon. Det hele hadde startet 16. juni 1902 med en annonse i Adresseavisen. Det var også Adresseavisen som kunne fortelle Trondheimsavisas lesere at styret hadde begjært konkurs. Adresseavisen, som ikke fikk sine egne journalister med på å overta Trondheimsavisa, endte den opp med å svikte den lille redaksjonen som måtte gi opp fordi avisen tapte noen få tusen kroner på hver søndagsutgave. Avisen anså løpet som kjørt da den kapitalsterke Adresseavisen kom med sin egen søndagsavis.
Som plaster på såret sørget Adresseavisen for at Trondheimsavisas abonnenter fikk Søndags-Adressa så lenge abonnementet på Trondheimsavisa var betalt. Men det varte ikke lenge. I mars 1991, tre måneder etter Trondheimsavisa gikk inn, ga Adresseavisen opp sin egen søndagsavis etter å ha brukt 20 millioner kroner på prosjektet.
Ny nettavis med samme navn
En ny avis med navnet Nidaros ble startet i 2020. Dette er en ren nettavis som eies av Amedia. Vanja S. Holst var ansvarlig redaktør til 2021. Per oktober 2021 er Anniken Renslo Sandvik konstituert redaktør og daglig leder. Snorre Valen var politisk redaktør i nettavisa Nidaros fra april 2020 til juni 2021.
Allerede i 2021 fikk den nye avisen drøyt 8 millioner kroner i pressestøtte.
Redaktører
Ansvarlig redaktør i Nidaros og dens etterfølgere:
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Provinsen Hohenzollern
Hohenzollern (fullt tysk navn: Hohenzollernsche Lande) var en provins innen kongeriket Preussen, og senere Fristaten Preussen. Provinsen blei oppretta i 1850 ved samlinga av de to fyrstedømma Hohenzollern-Sigmaringen og Hohenzollern-Hechingen etter at begge disse selvstendige statene la seg under Preussens suverenitet. Fyrstedømma ble styrt av den protestantiske greina av Huset Hohenzollern.
Hohenzollern besto av et enkelt distrikt, Regierungsbezirk Sigmaringen. Den siste folketellinga i 1939 viste at provinsen da hadde 74 000 innbyggere; hovedstaden var Sigmaringen. Selv om Hohenzollern hadde alle de rettene en vanlig prøyssisk provins skulle ha, inkludert seter i det prøyssiske parlamentet, hadde Rhinprovinsen ansvaret for det militært anliggende. Regierungsbezirk Sigmaringen var videre delt opp i sju Oberamtsbezirke, selv om bare fire av disse gjensto etter 1925 da de blei omorganisert som følge av nye inndelinger i landkreise.
Etter regionale reformer gjennomført i 1973 blei Hohenzollerns grenser endelig utsletta; regionen blei en del av distriktene Sigmaringen og Zollernalbkreis som også innehar områder som tidligere ikke var en del av Hohenzollern.
Ntare IV Rutaganzwa Rugamba
Ntare IV Rutaganzwa Rugamba var konge av Burundi fra 1796 til 1850. Han var sønn av kong Mwambutsa I Mbariza.
Under hans styre fikk Burundi den største utvidelsen i sin historie og fordoblet territoriet.
1822 Waterman
1822 Waterman er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 25. juli 1950 av Indiana Asteroid Program ved Goethe Link Observatory i Brooklyn i Indiana.
Carmen Küng
Carmen Küng (født 30. januar 1978) er en sveitsisk curlingspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji der hun ble nummer 4 med det sveitsiske laget.
Jonsokkollslekta
Jonsokkoller er ei gruppe planter i leppeblomstfamilien. Gruppa består av 40-50 arter ettårige til flerårige planter, hvor det fleste har sin opprinnelse i Europa, Asia og Afrika, men også to arter i sørøstlige Australia. De blir fra 5 til 50 cm høye, med motsatte blader.
I Norge vokser jonsokkoll og krypjonsokkoll.
Blokkhaugen skole
Blokkhaugen skole er en kommunal ungdomsskole på Ulset i Åsane bydel i Bergen. Skolen ble etablert i 1976, og har plass til 350 elever fra barneskolene Rolland, Ulsetskogen og Haukedalen.
Historie
Bydelen Åsane, nord for Bergen, var egen kommune før den ble sammensluttet med Bergen kommune i 1972. Allerede den 30. januar 1967 vedtok Åsane kommunestyre å bygge ny skole i Myrdalsskogen. Men først i 1976 sto bygget klart til bruk. Bygget er tegnet av arkitekt Sigmund Myking. I 1998 fikk skolen et påbygg. Fasaden ble pusset opp i 2009 etter at Bergen kommune satte i gang et storstilt prosjekt for å fjerne noe av vedlikeholdsetterslepet ved skolene.
Prosjekter
I 1993 markerte skolen seg med å starte Posidriv. Prosjektet skulle motivere enkeltelever med ulike tilpasningsvansker, og føre til mestring, selvtillit og tro på egne verdier. Elevene deltar to dager i uken, der de får et tilpasset pedagogisk tilbud og deltar i ulike aktiviteter der friluftsliv er en del av prosjektet. Tiltaket var vellykket og ble utvidet til andre skoler. Administrasjonen av prosjektet ble da overtatt av andre.
Don’t Cry for Me Argentina
«Don't Cry for Me Argentina» er den best kjente sangen fra musikalen Evita (1978) med melodi av Andrew Lloyd Webber og tekst av Tim Rice. Den blir sunget av tittelrollefiguren Evita Peron og het opprinnelig «It's Only Your Lover Returning» før Rice bestemte seg for den endelige tittelen.
Blokkhaugen skole
Arkivet
Arkivet etter Blokkhaugen oppbevares ved Bergen Byarkiv, og inneholder materiale fra 1976 til 2007. Her finnes opplysninger om elever og ansatte, skolens daglige drift og undervisning.
Don’t Cry for Me Argentina
Den blir fremført tidlig i andre akt idet Evita Peron taler til folkemengden fra balkongen på Casa Rosada og har en feiende melodi forbundet med brede emosjonelle temaer av anger og tross, som er karakteristisk for Lloyd Webbers mest populære sanger.
Sangen deler melodi med «Oh What a Circus» fra samme musikal.
Første versjoner
Musikalen Evita begynte sin eksistens på et album før den tok form på britiske teaterscener. Julie Covington sang «Don't Cry for Me Argentina» på den originale studioutgivelsen i 1976.
I begynnelsen var det bekymring over at sangen hørtes for kjedelig ut for å bli en kommersiell listesukssess, til tross for at den ble betraktet som den beste sangen til å promotere albumet. Det var så mye bekymring at Covington til og med spilte inn en versjon med alternative linjer. Til slutt ble originalversjonen utgitt på single (MCA).
Produsenter var Andrew Lloyd Webber, Tim Rice og David Land.
B-siden var «Rainbow High». Da Madonna utgav en coverversjon av «Don't Cry for Me Argentina» var imidlertid «You Must Love Me» B-siden.
Da Covington valgte å ikke spille rollen på scenen, fikk Elaine Paige rollen som Evita i London-produksjonen.
I USA er sangen nært knyttet, som signatursang, til Patti LuPone, som spilte rollen som Evita i den originale Broadway-produksjonen av musikalen.
Under Falklandskrigen mellom Storbritannia og Argentina ble sangen noen ganger sarkastisk spilt av britiske regimentband idet de ble sendt til Falklandsøyene. På samme tid ble Covingtons innspilling forbudt spilt på BBC.
Andre innspillinger
Sangen har blitt spilt inn på plate av følgende artister:
Paloma San Basilio og Nacha Guevara har spilt inn velkjente versjoner av sangen på spansk («No llores por mí, Argentina»).
Den tyske sangeren Katja Epstein har gjort en populær tysk versjon kalt «Wein nich um mich Argentinien».
Laura Branigan har aldri spilt den inn på plate, men har fremført den regelmessig på sine konserter gjennom karrieren.
Madonnas versjon
Madonna spilte tittelrollen i filmen Evita (1996) og spilte inn sangen «Don't Cry for Me Argentina» som vi finner på dobbeltalbumet Evita (filmmusikk) utgitt i 1996, på singelen  «Don't Cry for Me Argentina» utgitt i 1997 og på hennes andre samlealbum «GHV2» utgitt i 2001.
Hun utgav en dancemix både på engelsk og spanglish for Warner Brothers i begynnelsen av 1997 og var den andre singleutgivelsen fra albumet.
Produsenter var Andrew Lloyd Webber, Nigel Wright, Alan Parker og David Caddick.
Madonna anvendte den originale soundtrackversjonen av «Don't Cry for Me Argentina» som instrumentalt mellomspill på sin Drowned World Tour i 2001.
Musikkvideoen som ble anvendt til sangen var den komplette sekvensen fra Evita, regissert av Alan Parker.
Sangen viste seg å bli en verdensomspennende slager og innehadde førsteplassen på listene i flere land, mest notabelt i Frankrike, hvor den ble hennes andre nummer én-sang (etter «La Isla Bonita»).
Norsk versjon
August Mauritzen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Gråt ikke mer Argentina». Inger Lise Rypdal har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Talent TS 065 og LP-platen Tider kommer – tider går (Talent TLS 4025) i 1977.
Norges Tekniske Vitenskapsakademi
Norges Tekniske Vitenskapsakademi (NTVA) er en ideell og uavhengig organisasjon som arbeider for «å fremme forskning, utdanning og utvikling innen de tekniske og tilgrensende vitenskaper, til beste for det norske samfunn og for utviklingen av norsk næringsliv». Den har fire satsingsområder Tiltakene er prosjekter, seminarer, møter, høringsuttalelser og publikasjoner Organisasjonen har opptil 250 norske medlemmer under 65 år, og foruten disse er det et par hundre utenlandske, alle rekruttert fra akademia og næringsliv. NTVA ble etablert 1955 i Trondheim. I dag (pr. 2021) har organisasjonen kontorer i Trondheim, Oslo, Stavanger, Bergen og Kristiansand. De deler ut en årlig ærespris for banebrytende teknologi, vinneren blir også tatt opp som medlem og mottar et diplom som deles ut på foreningens årlige Teknologiforum. Foreningen har også en serie æresmedlemmer: "...personer som har gjort en særlig innsats for akademiets formål og virksomhet, eller hvis virke har hatt en særlig betydning for fremme av teknikk eller teknisk vitenskap".
Kong Harald V er akademiets høye beskytter.
Fra 2016 ledes organisasjonen av Torbjørn Digernes. Han overtok etter Eivind Hiis Hauge.
Aksishjort
Den ca. 95 cm høye aksishjorten lever i Vest- og i Øst-India, Nepal og på Sri Lanka. Den minner litt om den asiatiske sikahjorten. Aksishjorten beholder sin fine pels med de hvite flekkene hele året, mens sikahjorten skifter den om vinteren. Aksishjorten lever i monsunskoger (jungel) i Sørøst-Asia, der den gjerne er den tallrikeste klovdyrarten. Den er ofte det viktigste byttedyret for tigeren.
Aksishjorter følger ofte flokker av langurer når de beiter. De to artene har nytte av hverandres sanser for å oppdage tiger, leopard og andre potensielle fiender: apenes gode syn og hjortenes hørsel og luktesans.
Utbredelse
Aksishjorter var opprinnelig i: Bangladesh, Bhutan, India (introdusert i Andamanene), Nepal og Sri Lanka.
Diett
Aksishjort er en planteeter som spiser på gresspirer og -skudd.
På vintertid når det er dårlig tilgang til gress spiser den blader fra busker og trær, frukt, og urteplanter.
Harmony (ISS-modul)
Harmony (tidligere kjent som Node 2) er en modul på Den internasjonale romstasjonen (ISS). Modulen ble skutt opp 23. oktober 2007 med den amerikanske romfergen Discovery (STS-120). Harmony fungerer som et sentralt tilkoblingspunkt for de vitenskapelige laboratoriemodulene Columbus (europeisk), Destiny (amerikansk) og Kibō (japansk).
Harmony ble bygget av det italienske selskapet Alcatel Alenia Space etter en avtale mellom NASA og ESA. Modulen ble transportert med lastefly fra Torino, Italia til John F. Kennedy Space Center, Florida i 2003 hvor den ble klargjort for oppskytning og lastet på romfergen Discovery som tok den med opp i bane til romstasjonen under STS-120 i 2007.
Konnerud skole
Konnerud skole er en barneskole som ligger på Konnerud, Drammen i Viken fylke. Skolen har cirka 405 elever. Den er hovedsakelig bygget i mur.