cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magasinet MASSIV
MASSIV ble distribuert på rundt 500 steder på østlandsområdet, med hovedfokus på Stor-Oslo. En rekke kjendiser har vært omtalt i magasinet.
Magasinet var det første norske magasinet med tre forskjellige forsider på samme utgave, da a-ha var hovedoppslaget. Denne utgaven, hvor hvert av bandmedlemmene hadde sin egen forside, ble et samlerobjekt blant a-ha-fansen, og magasinet ble bestilt av fans fra hele verden.
I september 2009 kom fjerde utgave av magasinet som i sin helhet var laget i og viet Marokko. Blant intervjuobjektene var Ari Behn som fortalte om depresjoner, orgier i Tanger, mordtanker og livet som gemal. Intervjuet fikk en viss oppmerksomhet i Sverige og Danmark, og resulterte i over 170 artikler i norsk presse, og debatter på TV og i radio.
Adam Price
Adam Price (født 7. mai 1967 i København i Danmark) er en dansk manusforfatter, dramatiker, matanmelder og restauranteier.
Bakgrunn
Price er sønn av skuespillerparet Birgitte Price og John Price, og lillebror til musikeren James Price. Han studerte jus ved Københavns Universitet i perioden 1986–1990.
Han har vært manusforfatter for flere satire- og dramaserier på dansk fjernsyn. I årene 2001–2005 var han redaktør i TV 2 Drama. Han har sammen med sin bror skrevet tekster og numre til en rekke danske sommerrevyer. I 1988 skrev de sangen «Tid til lidt kærlighed», som endte på andreplass i Dansk Melodi Grand Prix samme år. Brødrene har også skrevet seks musikaler sammen.
Price har vært matanmelder i Politiken siden 1992, og han er medlem av Det Danske Gastronomiske Akademi. Interessen for matlaging deler han også med broren, og de to var i 2008 og 2009 aktuelle med serien Spise med Price på DR2. Han står bak den suksessrike dramaserien Borgen, som hadde premiere på DR1 i 2010. Den fjerde sesongen kom ut i 2022.
Stefanie Schwaiger
Stefanie Schwaiger (født 7. august 1986) er en østerriksk profesjonell sandvolleyballspiller som representerte Østerrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun røk ut i gruppespillet.
Trigonophorus bonnardi
Trigonophorus bonnardi er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor, grønn gullbasse. Begge kjønn har et flatt, spadeformet framspring i pannen (slektsnavnet betyr "trekant-bærer"), på sidene av dette med rundede lapper, og også et trekantet framspring som går fra bakhodet forover. Kroppen er ganske fint punktert, uten tydelige punktstriper på dekkvingene. Beina er rødlige.
Utbredelse
Arten lever i Kina (Guangxi).
Maciejowskibibelen
Maciejowskibibelen er et rikt illustrert håndskrift av Bibelen, fremstilt omkring midten av 1200-tallet. Den er også kjent som Korsfarerbibelen eller som Morgan Bible. Illustrasjonene med bibelske motiver gjengir personer som bærer drakter typisk for 1200-tallet. Her er det også mange interessante avbildninger av rustninger og våpen; natur og kulturelle trekk passer med Frankrike.
Sannsynligvis tilkom verket på oppdrag av kong Ludvig IX av Frankrike rundt år 1245. Endre kilder mener at Bibelen komhmer fra nordfranske provinser omkring år 1250. I sin opprinnelkige form hadde bverket utelukkende bilder, organisert i en konsistent rytme fra side til side.
Boken har illustrasjoner fra den gammelsestamanlige jødiske overlevering.
Kardinal Bernard Maciejowski, biskop av Kraków, gav et eksemplar av verket til den persiske hersker, shah Abbas I av Persia, i 1608. Shahen fikk tilføyd oversettelser av billedbeskrivelsene.
Call of Duty 2: Big Red One
Call of Duty 2: Big Red One er et førstepersonsskytespill i Call of Duty-serien, som ble utviklet av Treyarch og gitt ut av Activision til PlayStation 2, Gamecube og Xbox. Spillet tar grunnlag i og utvider fra Call of Duty 2.
Cappella Sassetti
Sassettikapellet (italiensk: «Cappella Sassetti») er et lite kapell i kirken Basilica di Santa Trinita i Firenze, Italia, og det er spesielt kjent for sine fresker av «Historiene om Frans av Assisi», ansett som hovedverket til den italienske maleren Domenico Ghirlandaio.
Historie
Cappella Sassetti ble bestilt og finansiert av Francesco Sassetti (1421-1490) som var en rik bankmann og et viktig medlem av kretsen rundt Medici-familien der han var leder for Medicibanken, en av de største bankene i Europa på den tiden. I 1478 kjøpte han dette kapellet tilegnet Frans av Assisi i Basilica di Santa Trinita, etter at hans forslag om å lage en dekorasjon med denne helgenen hadde blitt avvist av dominikanerordenen i Santa Maria Novella, der hans familie hadde hatt et kapell (som senere fikk freskomalerier av Ghirlandaio, og nå er kjent som Cappella Tornabuoni) siden det 14. århundre.
Francesco Sassetti bestilte utførelsen av freskene fra Domenico Ghirlandaio, den mest kjente kunstneren i Firenze på denne tiden. Datoen for kontrakten er undertegnet ved siden av portrettene av Sassetti og hans kone i kapellet (25. desember 1480), selv om arbeidet ble utført senere mellom 1483 og 1486. Altertavlen nederst i midten av kapellet som viser «Tilbedelsen av gjeterne» er datert til 1485.
Kapellets oppbygning
Kapellet, i likhet med kirken det ligger i, er laget i gotisk stil og karakterisert av de spisse buegangene i takhvelvingen.
Freskomaleriene dekker tre vegger rammet inn av fiktive arkitekturelementer. Altertavlen er også rammet inn av en malt marmordekorasjon. De to sideveggene huser gravene til Francesco Sassetti og hans kone Nora Corsi under en forgyllet bue laget av Guiliano da Sangallo. Ved siden av alteret er det portretter av de to knelende oppdragsgiverne Nora Corsi på venstre side og Sassetti på høyre side, og de to retter bønnene sine mot den sentrale altertavlen og «Tilbedelsen av gjeterne» av Ghirlandaio.
Ghirlandaio fresker kan også sees på den øvre tverrveggen utenfor kapellet. Dette området ble pusset opp i det 18. århundre, og maleriene ble gjenoppdaget så sent som i 1895, noe som forteller om den tidligere dårligere tilstanden av konservering. Kunstverket utenfor Sassettikapellet er tilskrevet de tre brødrene til Ghirlandaio (Domenico, David og Benedetto) og deres assistenter, og dets perspektiv har blitt utformet for å gi et flott visuelt inntrykk sett nedenifra.
Den første scenen malt ovenfor kapellet er «Tiburtine Sibyl annonserer Jesu' komme» til Augustus. Sibyl er trolig et portrett av Sassettis datter, Sibilla. På pilasteren som skiller Sassettikapellet fra nabokapellet er det malt en statue av David, og i hvelvet til kapellet er det fire Sibyler omgitt av flammende aureoler og med pergamentruller som beskriver deres profetiske roller som ble tildelt dem av Vergil:
Bare ansiktene til Sibylene er tilskrevet Ghirlandaio; kroppene ble trolig utført av hans assistenter og lærlinger.
Historiene om Frans av Assisi
Freskomaleriene om Frans av Assisi dekker tre av veggene i kapellet og har i alt seks hovedscener:
Selv om Ghirlandaio muligens aldri hadde sett «Historiene om Frans av Assisi» i Basilica di San Francesco i Assisi, må han helt sikkert ha kjent til dem som henger i Bardikapellet i Basilica di Santa Croce i Firenze, malt av Giotto på tidlig 1300-tallet.
Frasigelsen av jordiske eiendeler
Denne scenen er plassert øverst på venstre vegg og skildrer den unge Francis som etter å ha gitt avkall på alle sine eiendeler ved å fjerne klærne offentlig blir beskyttet av biskopen av Perugia. Francis' rasende far er vist sammen noen mennesker som holder ham tilbake. Scenen er satt i en nordeuropeisk by som har blitt identifisert som Genève eller Lyon hvor Sassetti hadde jobbet for Mediciene. De andre bipersonene kan være arbeid utført av Domenicos brødre og assistenter.
Bekreftelsen av fransiskanernes styre
Denne scenen i den øvre midtveggen skildrer Frans av Assisi når han bli mottatt av pave Honorius III i katedralen i Sant Giovanni in Laterano på den tiden da Fransiskanerordenen ble sanksjonert av paven. Figurene er portrettert i et katedralinteriør, slik at kapellets buegang ligner på en triumfbue i kirken. Scenen er satt i Firenze i stedet for Roma, bakgrunnen viser Piazza della Signoria, Palazzo Vecchio og Loggia dei Lanzi som på den tiden ikke hadde statuer. Denne bruken av byen var en indikasjon på den makt og status som Firenze hadde antatt, og i humanismekretser ble den ansett som et nytt Roma eller Jerusalem.
En tegning som nå er i Berlin viser at Ghirlandaio i utgangspunktet hadde tenkt seg en mer tradisjonell ikonografi etter freskene i Santa Croce og uten portretter, men senere endret han dette og delte billedrommet inn i tre plan: trinnene, kirken og bakgrunnen. Til høyre i forgrunnen er Sassettis svigerbror, Gonfaloniere di Giustizia Antonio di Puccio Pucci,Sassettis arbeidsgiver Lorenzo de' Medici, Francesco Sassetti selv og hans sønn Federico. Lorenzo løfter hånden for å hilse på Angelo Poliziano, veilederen til hans sønner som sammen kommer stigende opp trappa. Dette er Giuliano di Lorenzo de' Medici | Giuliano, Piero di Lorenzo de' Medici | Piero og Giovanni, den fremtidige pave Leo X, etterfulgt av andre medlemmer av det Humanistiske Akademi, Luigi Pulci og Matteo Franco. Sassetti peker på sine eldre sønner på den andre siden av trappen: Galeazzo, Teodoro og Cosimo.
Ildens test
Denne scenen er plassert øverst på veggen til høyre i kapellet. Den skildrer Frans av Assisis som ber til den ottomanske sultanen Al-Kamil, som ba ham gå over en ild for å demonstrere sin hellighet. Komposisjonen er ganske lik den Giotto laget i Santa Croce med sultanen i midten, Frans av Assisi til høyre med sine munkebrødre, men Ghirlandaios innovasjon var en figur i forgrunnen hvis rygg er mot publikum. Dette er en av de best utførte delene av syklusen.
Mirakelet med stigmata
Den nedre delen av veggen til venstre viser Frans av Assisi knelende med åpne armer, mens han mottar et guddommelige tegn gjennom en åpenbaring av den korsfestede Kristus støttet av en gruppe med kjeruber. Denne fresken ble laget på ti dager. Selv med lignende ikonografi som Giottos arbeid i Santa Croce, er det mer sannsynlig at Ghirlandaio ble inspirert av marmorstøtten i Benedetto da Maiano's prekestol, også den i Santa Croce. Mirakelet som portretteres skjedde angivelig ved La Verna, og slottene som kan sees i bakgrunnen er preget av en naturalistisk gjengivelse av fremragende kvalitet, inkludert en pent utført hjort. På høyre side kan en se en by ved en innsjø, en fantasifull representasjon av Pisa med sin Duomo og skjeve tårn.
Frans av Assisis bortgang
Den siste scenen av syklusen er på nedre høyre vegg og ble utført på 28 dager. Den viser den døde helgenen liggende på en katafalk i midten av en stor renessansekirke omgitt av mange personer. At komposisjonen er avledet fra Giottos arbeid i Santa Croce er tydelig å se i ulike elementer, inkludert munkenes gester, men Ghirlandaio har lagt til andre detaljer som den monumentale bakgrunnen og varierende reaksjoner fra de forskjellige personene.
De tre personene til høyre, en far med sin sønn og nevø, er sannsynligvis knyttet til Sassetti-familien. På høyre side er veilederen Poliziano igjen portrettert sammen med Bartolomeo Fonzio.
Oppstandelsen av en gutt
Denne scenen skildrer et posthumt mirakel av Frans av Assisi, knyttet til Sassetti-familien og på grunn av dette plassert i en sentral posisjon i kapellet, men ikke i kronologisk sammenheng med dødsfallet til Frans av Assisi. Den skildrer oppstandelsen av en gutt som hadde mistet livet etter å falle fra Palazzo Spini Sandra, et palass på piazzaen som vender mot Basilica di Santa Trinita. Ifølge enkelte kilder ble Ghirlandaio inspirert av Masaccios «Pagamento del Tributo» i Cappella Brancacci.
Den gjenoppståtte gutten er i midten av komposisjonen og sitter med hendene foldet på en seng dekket med orientalske gardiner. Frans av Assisi, som vises som en åpenbaring, velsigner ham fra himmelen mens det på hver side deltar en gruppe mennesker i scenen. Blant dem som er avbildet er det mange mennesker fra datidens Firenze. De fem kvinnene til venstre er trolig Sassettis døtre, og deres ektemenn og forlovede er synlige på høyre side i forgrunnen. Den siste mannen i første rad til venstre er Ghirlandaio selv. Også bemerkelsesverdig er tilstedeværelsen av en maurisk kvinne som tjener. Andre personer portrettert på høyre side er Maso degli Albizzi, Angelo Acciaioli, Palla Strozzi og Neri di Gino Capponi. De to siste personene på høyre side er trolig Poliziano og Fonzio.
Scenen er også viktig ettersom den viser i detalj utseendet til Piazza Santa Trinita i det 15. århundret, men med den gamle romanske fasaden av kirken, og Palazzo Spini Sandra med fortsatt utseendet som en festning, og en udekorert bro Ponte Santa Trinita. De tre menneskene bak båren er utført av assistenter.
Altertavlen
Bildet på altertavlen «Tilbedelsen av gjeterne» ble malt i 1485. Dette er kjent som en av Ghirlandaios mesterverker, så vel som Firenzes maleritradisjon forøvrig. Verket viser en klar påvirkning fra flamsk maleri, og kunstneren hadde studert Huge van der Goes' «Portinari Alteret» som hadde blitt fraktet til Firenze i 1483 av Portinari-familien til kirken i Sant'Egido. Ghirlandaios inspirasjon fra dette verket kan sees gjennom komposisjonen og den realistiske behandlingen av de tre gjeterne på høyre side, der en av disse er kunstneres selv-portrett. Rammen har inskripsjonen «Ipsum quem genuit adoravit Maria» («Den som gir tilbedelse til Maria»), sannsynligvis en referanse til Ghirlandaio selv.
Andre påvirkninger fra flamsk malerkunst er graden av detaljering i bildet, der alle objektene har en presis symbolsk rolle, og det velgjorte luftige perspektivet med landskapet som vendes mot en detaljert representasjon av en høyde og en landsby. Byen lengst borte på høyre side er et symbolsk Jerusalem med en kuppelbygning, foran dette er det et visnet tre, en referanse til byens erobring. Byen på venstre side representerer Roma med de to gravene til de «profetiske» keiserne Augustus og Hadrian (som på den tiden var regnet begravet under Torre delle Milizie). Man kan likevel se en kirke som likner Santa Maria del Fiore i denne byen, noe som igjen indikerer Firenzes rolle som det nye Roma.
Scenen er satt på en blomstrende plen med Maria til venstre i forgrunnen som kneler foran barnet. Krybben som barnet ligger foran er en gammel romersk sarkofag med inskripsjonen "Ense cadens soly mo Pompei Fulvi[us] augur Numen aitquae meg conteg[it] urna dabit", en hentydning til Kristi komme gjennom profetiene til Fulvius, som ble drept av Pompeius den store under den romerske erobringen av Jerusalem. Profetien sier at fra sarkofagens hus vil hans levninger ved Gud stige, en referanse til kristendommens seier over hedenskapen.
Ved siden av Maria sitter Josef som ser oppover mens en engel i bakgrunnen annonserer til hyrdene Kristi komme, mens på venstre side passerer den lange prosesjonen av vise menn under en triumfbue. Sistnevnte har inskripsjonen: «Gn[eo] Pompeo Magno Hircanus Pont[ifex] P[osuit]» («Presten Hircanus har reist [denne buen] til ære for Gnaius Pompeius den store»). På venstre side kikker de to nærmeste vise menn opp på et lys synlig over skurets tak, som kanskje kommer fra stjernene. Bak sarkofagen er det en okse og et esel, symboler for jødene og hedningene.
De tre steinene i forgrunnen er et hint til Sassetti, hvis navn på italiensk betyr «små steiner». Sittende på en av dem er en stillits, et symbol på Kristi lidenskap og oppstandelse.
Stupbomber
Stupbomber betegner et mindre bombefly som slipper bombelasten sin under et bratt stup mot målet for presisjonsbombing. Flyene ble ofte satt inn når fiendtlige stillinger og kjøretøy skulle ødelegges enkeltvis, siden det ofte var mer effektivt enn teppebombing fra stor høyde. Stupbomberen kan best beskrives som en form for angrepsfly da dens rolle var flystøtte og taktisk bombing. Den var også svært effektiv mot skip. Særlig i Stillehavet var flytypen populær, og svært ofte involvert i store slag (eksempelvis slaget ved Midway). Idéen oppsto under den første verdenskrig og ble brukt igjen under den andre verdenskrig.
Den mest brukte angrepsmetoden var at flyene vant stor høyde ved å stige relativt raskt når de nådde målet sitt. Deretter rullet flyene over, og satte full fart ned mot bakken før de slapp lasten.
De mest kjente stupbomberne var Junkers Ju 87, Stuka, Aichi D3A og Douglas SBD Dauntless. Curtiss SB2C Helldiver var en mindre kjent type.
Det Danske Gastronomiske Akademi
Akademiet søker uavhengig av kommersielle interesser å fremme mat- og måltidskulturen i Danmark. Kvalitetsbegrepet tolkes bredt. Det omfatter smak, utseende, næringsverdi, ufarlighet, formålstjenlighet samt prisrimelighet. Akademiet støtter og oppmuntrer initiativer til forbedring og fornyelse av tilbudet av varer og tjenesteytelser av høy kvalitet, blant annet ved å utdele hedersdiplomer. Endelig bidrar akademiet til utgivelse av relevant litteratur.
Medlemmer var for eksempel Poul Henningsen, Paul Hammerich, Hans-Jørgen Nielsen, Leif Blædel, Grete Grumme og Lilian Kaufmann. Nåværende president er mathistoriker og arkeolog Bi Skaarup.
Botnaelva kraftverk
Botnaelva kraftverk er et vannkraftverk ved Eksingedalen i Vaksdal kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 159 meter i Botnaelvi.
Installert effekt er 860 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 3,2 GWh.
Kraftverket eies av to lokale grunneiere.
Akvarium
Et akvarium er en vannbeholder med det formål å vise fram undervannsliv. Begrepet brukes også om bygninger som inneholder mange akvarier. Blant de største offentlige akvariene i verden er Georgia Aquarium og Okinawa Churaumi-akvariet.
Historie
Å holde akvarier er en utbredt hobby som kan dateres tilbake flere århundrer. Man tror at de første akvariene ble holdt av rike menn i Kina, som hadde paradisfisk i enkle vannbeholdere. Fremskritt innen teknologi har hatt mye å si for at hobbyen har blitt populær i moderne tid, fordi selv de kaldeste og fjerneste av hjem nå kan utstyres med et vakkert og spennende undervannsmiljø fra en hvilken som helst del av verden.
Privat akvaristikk
I private hjem innredes akvarier oftest med tropiske fisker eller undervannsplanter, ofte med et bunnlag av grus eller sand, samt diverse pyntegjenstander som stener, røtter og plastobjekter. For å holde eventuelle beboere friske og raske har også akvarier som oftest et system av filtre, varmekolber, luftinnsprøytere, kraftige lys eller annet, og når det gjelder tropiske akvarier i kaldere omgivelser er mye av dette en grunnleggende nødvendighet.
Bjørnar Pedersen
Bjørnar Pedersen (født 28. juli 1962 i Oslo) er en norsk forfatter, journalist, og programleder.
Han er programleder i Fru Larsen på NRK P13 og har også blant annet vært programleder i Herreavdelingen og BarBarene på NRK Petre, samt i P4 Bandit. Han har utgitt kriminalromanene Hillman Hunter, (Aschehoug 2000) Døde Ting (Aschehoug 2008) og Lysten til det onde (Aschehoug 2015) sammen med Egil Birkeland.
Józefa Ledwig
Józefa Ledwig (født 18. april 1935 i Szerzyny), polsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. Ledwig vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Hun var med på det polen laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for damer bak Japan og Sovjetunionen. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Japan vant tre kamper og tapte to. Ledwig spilte to kamper i OL-turneringen.
Jo Jung-suk
Jo Jung-suk (født 26. desember 1980 i Seoul) er en sørkoreansk filmskuespiller.
Paring
Paring betegner utvekslingen av gener mellom individer, helst av samme art. Paring står ofte i sammenheng med befruktning og forplantning, spesielt hos flercellede organismer. Men hos mange arter er paring og forplantning helt adskilte prosesser. Paring omtales også som kopulasjon (spesielt i zoologien), som sex (mest i dagligtale), eller som samleie (bare hos mennesker).
En del encellede organismer kan pare seg med alle andre individer av samme art, og begge individer mottar gener fra hverandre. Denne måten å utveksle gener på uten at cellene smelter sammen, kalles konjugasjon. Fomeringen kan i disse arter skje med eller uten og kort eller lang tid etter en paring.
I arter med kjønn er derimot paringer bare mulig mellom individer av ulik kjønn. Flercellede organismer produserer vanligvis kjønnsceller av ulik størrelse (egg- og sædceller). Disse kan enten avgis til omverdenen og overlates til seg selv, eller overføres direkte til ett av kjønnene (vanligvis hunkjønnet). Det første er tilfellet hos mange vannlevende organismer samt landplanter, som overlater spredningen og eventuelt befruktningen av kjønnsceller til hhv. strømningen og vinden. Dette faller imidlertid ikke under paring hvis «partnerne» ikke møtes.
Hos en del dyr innebærer paringer derimot direkte kroppskontakt mellom individene. Det er spesielt denne formen for paring som kalles kopulasjon. Kopulasjon resulterer i indre befruktning, dvs. befruktningen finner sted i kroppen til ett av kjønnene. Det er ofte hunnkjønnet som tar imot hannens sædceller. Et av unntakene er sjøhester, der hannene mottar hunnens eggceller. I hermafrodittiske arter kan begge individer motta sædceller fra hverandre og bruke dem til å befrukte sine egne eggceller. Eksempler på dette er meitemakk og mange andre leddormer, flatormer m.m.
Kopulasjon med indre befruktning kan skje ved hjelp av spesielle kjønnsorganer. Dette er tilfellet hos f.eks. pattedyr, der sædcellene overføres ved hjelp av hannens penis som føres i hunnens skjede. Lignende kjønnsorganer finner man hos mange insekter. Hos mange andre leddyr skjer befrutkningen derimot ved hjelp av «sædpakker» (spermatoforer) som hannen overrekker til hunnen.
Heller ikke en «vellykket» paring er noen garanti for befruktning. Hos mange arter vil både hanner og hunner pare seg med flere ulike partnere, og sæden kan ofte oppbevares i lang tid før noe av den eventuelt brukes til å befrukte eggcellene. Insekter har spesielle organer til dette formålet (sædgjemmer eller spermateker). Hunnene kan ofte også selektivt kvitte seg med sæd fra noen av hannene de har paret seg med.
Nasvatn kraftverk
Nasvatn kraftverk er et vannkraftverk ved Vrålstad i Åmli kommune i Agder.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 386 meter fra utløpet av Nasvatn.
Installert effekt er 0,99 MW. Årsproduksjon er 7 GWh.
DY «Meteor»
DY «Meteor» (kallesignal LCTO / LCQF) var et turistskip bygd for det tyske rederiet Hamburger-Amerikanische Paketvart AG (ofte forkortet til HAPAG) i 1904. Skipet var byggnummer 170 ved det tyske verftet Blohm & Voss AG i Hamburg. I 1914 ble skipet rekvirert av den keiserlige marinen i forbindelse med første verdenskrig. I 1919 ble DY «Meteor» tatt som krigsbytte av Storbritannia. I 1921 kjøpte Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS) skipet, og satte henne inn i cruisetrafikk. I 1940 ble skipet rekvirert av den tyske okkupasjonsmakten og ominnredet til hospitalskip. I mars 1945 ble hun senket av sovjetiske fly.
Jordalen kraftverk
Jordalen kraftverk er et vannkraftverk i Jordalen i Voss kommune i Vestland.
DY «Meteor»
Historie
DY «Meteor» ble bygd for å gå i cruisetrafikk langs norskekysten, og etter overleveringen i mai 1904 ble skipet satt inn i turisttrafikk. Etter utbruddet av første verdenskrig i 1914, ble skipet rekvirert av den keiserlige tyske marinen, og benyttet som losji-skip. I 1919 ble hun tatt som krigsbytte av Storbritannia og underlagt The Shipping Controller og brukt av Royal Mail Packet Co.Ltd i London. I mars 1921 ble DY «Meteor» kjøpt av Det Bergenske Dampskibsselskab, men ble registrert under H.J. Jewell i London. I juni 1922 ble skipet registrert i Norge med Bergen som hjemmehavn. Kjøpesummen var 1,3 millioner kroner. I sommermånedene gikk DY «Meteor» på cruise langs norskekysten, og sommeren 1930 seilte hun sammen med BDS' andre turistyacht MY «Stella Polaris» til Island i anledning landets tusenårsjubileum. I 1935 ble skipet oppgradert med bedre lugarer, ny damesalong og forbedring av maskineriet. I 1939 fikk hun ny radio.
Jordalen kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 90 meter i Slettedalselvi.
Installert effekt er 450 kW fra en vertikal peltonturbin. Årsproduksjon er 2,3 GWh.
DY «Meteor»
Historie
Under det tyske angrepet på Norge i april 1940, lå DY «Meteor» i Bergen. 27. april 1940 ble skipet beslaglagt av den tyske okkupasjonsmakten og ominnredet til hospitalskip. Ombyggingen førte til at mye av innredningen ble ødelagt da det ble gjort plass til sykesaler. DY «Meteor» tjenestegjorde i Østersjøen, men hadde norsk mannskap. I mars 1942 ble hun omdøpt «Rostock». To måneder senere ble hun igjen omdøpt, denne gangen til «Meteor II». 9. mars 1945 ble hun senket av sovjetiske fly ved Pillau (nåværende Baltijsk i Russland), på tross av at hun var merket som hospitalskip. 24 mennesker omkom, 4 av dem var nordmenn. «Meteor» var imidlertid på kanten av internasjonale bestemmelser da hun var merket som hospitalskip samtidig som hun fraktet 230 bevæpnede soldater.
Skipet
DY «Meteor»s tonnasje var ved levering 3 718 bruttoregistertonn, 1 883 nettoregistertonn, og lasteevnen var 1 500 dødvekttonn. Fremdriften ble besørget av to trippel ekspansjon dampmaskiner som drev hver sin propell, og som hadde hver sin kullfyrte kjele. Oppgitt ytelse var 1 550 ihk (indikerte hestekrefter) og 235 nhk (nominelle hestekrefter) for hver av dampmaskinene, noe som ga en toppfart på 12 knop. Ved levering var passasjerkapasiteten 250. Etter ombyggingen i 1935 var passasjerkapasiteten redusert til 205, men til gjengjeld hadde alle lugarene nå fått innlagt kaldt og varmt vann.
Norskelva
Norskelva (nedre del også kalt Nordmannsbekken, nordsamisk: Dážajohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den starter som flere små bekker som samles i Battervatnet, som er utspring for selve Norskelva. Fra Stuorrajávri renner elva mot sørøst gjennom en rekke små vatn, før den faller ned lia til munningen i Nordmannsbukta i Bugøyfjorden. Vassdraget har en total lengde på 10,4 kilometer, hvorav strekningen fra Stuorrajávri til fjorden utgjør 4,7 km.
Martin Haug
Martin Haug (født 24. september 1952) er en norsk gitarist.
Han studerte med prof. Erik Stenstadvold ved Norges musikkhøgskole og tok sin diplomeksamen i 1979, og han fikk kritikernes anerkjennelse for sin debut i 1980. Siden da har han gitt en rekke konserter i Europa, Asia, USA og Sør-Amerika.
Haug har sammen med Erik Stenstadvold gitt ut to CD-plater på selskapet Simax som begge har vakt internasjonal oppsikt. Den første ble også valgt som årets plate av italienske Il Fronnimo. Han har mottatt Statens arbeidsstipend, samt en rekke reise- og studiestipend.
Haug dannet i 1997 duoen A Corda med Birgitte Stærnes, som bl.a. har turnert med Rikskonsertene og gitt ut tre plater. Han er også lærer i klassisk gitar og musikkteori-fag ved St. Hallvard VGS, og skriver musikkanmeldelser for Drammens Tidende. I mer enn ti år har han ledet for Drammen Kammermusikkforening.
Euthymios I av Konstantinopel
Euthymios I Synkellos (gresk Ευθύμιος Α΄ Σύγκελλος; født c. 834 i Seleukia i Isauria; død 5. august 917 ta Agathou nær Konstantinopel) var patriark av Konstantinopel fra 907 til 912. Han var blitt til en åndelig far til den mann som senere ble keiser og som innsatte ham som patriark.
Munk
Euthymios ble født i Seleucia i Isauria. Ifølge hans begravelsesorasjon, kompilert av Arethas av Caesarea, var han i slekt med «mirakelgjøreren» Gregor av Dekapolis.
Han ble munk i ung alder. Han var først munk i en noen klostre, i munkefellesskapet på fjellet Olympus i Mysia og så et i kloster nær Nicomedia, innen han en gang mellom årene 867 og 877 dro til Konstantinopel. Senest fra 884 var han blitt en nær fortrolig og rådgiver til Leo VI, som senere ble keiser. I Vita Euthymii fremheves hans fiendskap i hoffet mot den innflytelsesrike Stylianos Zautzes. I 889 eller i 890 ble han hegumen (abbed) for det nettopp grunnlagte kloster i Psamathia. Han var på denne tid også synkellos for Patriarkatet Konstantinopel.
Patriark
I 907 ble han patriark av Konstantinopel. Han overtok etter den avsatte Nikolaus I Mystikos, som hadde vegret seg mot å akseptere Leos med hans fjerde hustru Zoe. Det tidligere gode forholdet mellom ham og keiseren ble mer turbulent i det følgende, ettersom keiseren holdt seg med en konkubine og Euthymios støttet hans hustru - og fikk henne til å avstå fra å søke skilsmisse fra keiseren. Keiseren førte et uryddig liv, og dette skapte mange gnisninger.
I 908 kronet Euthymios den unge Konstantin VII til medkeiser.
I 912, enten kort før eller kort etter keiser Leos død i mai, ble han avsatt. Før sin død hadde keiseren forsonet seg med den avsatte Nikolaus Mystikos, som nå forlangte å bli gjeninnsatt som patriark. Kildene er uklare, men kort eller Leos død (eller kanskje rett før) ble Euthymius avsatt av en synode sammenkalt til Magnaura til fordel for Nikolaus, som nå ble kalt tilbake fra sitt forvisningssted. Euthymius ble forvist til Agathou, og døde der den 5. august 917.
Postosuchus
Postosuchus er en utdødd slekt av en rauisuchide reptiler som omfatter to arter, Postosuchus kirkpatricki og Postosuchus alisonae, som levde i det som nå er Nord-Amerika i løpet av sen trias (221-203 millioner år siden). Postosuchus er medlem av gruppen Pseudosuchia, en avstamnig av archosaurer som inkluderer de nålevende krokodillene (den andre hovedgruppen av archosaurer er Avemetatarsalia, en avstamning av dinosaurer og deres etterkommere, fuglene). Fossiler av Postosuchus har blitt funnet i Post Quarry, et sted i Texas der den ble funnet. Den spiste therapsider som dicynodonter og dyr som var mindre enn den selv. Den kan ha gått på to bein.
Befruktning
Man snakker om indre befruktning når befruktningen skjer i kroppen til en av foreldrene. Dette vil vanligvis være moren, selv om det fins unntak (for eksempel sjøhester). Ytre befruktning finner sted hos mange vannlevende arter, når begge kjønnene avgir sine kjønnsceller til vannet. Befruktningen vil da finne sted utenfor kroppene til foreldrene, og zygotene vil «leve sitt eget liv» fra starten av.
Hos mennesker betegnes befruktningen også som unnfangelse.
Tatjana Anisimova
Tatjana Anisimova (født 19. oktober 1949) er en russisk friidrettsutøver.
Hun representerte Sovjetunionen under Sommer-OL 1976, hvor hun tok sølv på 100 meter hekk.
Ungarns Grand Prix 2003
Ungarns Grand Prix 2003 var et Formel 1-løp arrangert den 24. august 2003 på Hungaroring i Ungarn. Det var det trettende løpet i Formel 1-sesongen 2003. Løpet ble vunnet av Renault-føreren Fernando Alonso. Dette var hans første seier i et Formel 1-løp, og han ble den yngste til å vinne et Formel 1-løp, 22 år og 26 dager gammel. Han slo dermed Bruce McLarens rekord fra USAs Grand Prix 1959. Alonsos rekord ble stående til Sebastian Vettel vant Italias Grand Prix 2008 i en alder av 21 år 73 dager.
Løpet
Noter til tabellen:
Risfjellet (Rana)
Risfjellet er et fjell i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Fjellet befinner seg på nordsiden av Selfors og på sørsiden av Langvatnet. Høyeste punkt er 510 meter over havet.
Tidligere ble Risfjellet kalt «linken» (hytte med mast), men denne er idag flyttet til Storhaug.
Saint-Martin-kanalen
Saint-Martin-kanalen (Canal Saint-Martin) begynner i det nordlige Paris ved Place de Stalingrad og fører ned til Bassin de l'Arsenal inntil Seinen. Kanalen begynner i Bassin de la Villette, der Canal de l'Ourcq tilflyter storbyområdet fra nordøst. Kanalen ble bygd etter ordre gitt i 1802 av Napoleon.
Kanalen renner gjennom de 10. og 11. arrondissemententer, med små stykker ved sine henholdsvis start- og sluttpunkter i 19. og 12. arrondissement. Mens det tidligere ble traffikert for det meste av lastelektere (péniches), er det etter saneringer i 1999 og 2002 hovedsakelig benyttet av sightseeingfarkoster og private båter. Kanalen er en liten del av det 130 km lange parisiske kanalnettverk Réseau des Canaux Parisienne. Promenadene langs dens bredder er populære; på søn- og festdager er gatene langs breddene i det 10. arrondissement stengt for gjennomgangs biltrafikk.
Kanalen er 27 meter bred (i de underjordiske deler 16–24 m) og har fem sluser (écluses) – fire av dem dsobbeltsluser – og to dreiebroer (ponts tournants) med navnene Dieu og Grange-aux-Belles.
Sommerstid kan man seile langs kanalen og alle dens sluser med katamaranen La Batache. Langs kanalen passerer man Hotel du Nord, et klassisk hotell kjent fra filmen av samme navn (1938), og man får et glimt av Saint-Louis-sykehuset, der August Strindberg ble tatt inn under sin «infernokrise». Etter omtrent 1,5 times langsom ferd kommer en 2,5 km lang tunnel. Her føres vannet det siste stykket under boulevard Richard-Lenoir og Bastillen innen man passerer den siste slusen og er ute i Seinen.
Den totale lengde på Saint-Martin-kanalen er ca 4 km, og ferden tar om lag tre timer.
Édith Piaf sang om kanalen i sangen «Les mômes de la cloche», skrevet av Vincent Scotto og Decaye, musikk av Médinger, i 1936. I et av Jacques Tardis album om Adèles eventyr har han forlagt handlingen til Saint-Martin-kanalen; den vises i filmen Den fabelaktige Amélie fra Montmartre.
Svante Weyler
Svante Rune Weyler (født 24. november 1953) er en svensk forlegger, forfatter og journalist. Svante Weyler har blant annet vært Sveriges Radios korrespondent i Berlin 1991–1994. Han var tidligere forlegger og forlagssjef på Norstedts. Weyler var redaktør for Ord&Bild 1979–1985 og har vært kulturskribent på Expressen og Sydsvenskan. Han har siden 2007 drevet Weyler förlag.
Han-Zhao
Hàn-Zhào (tradisjonell kinesisk: 漢趙; forenklet kinesisk: 汉赵) eller Nordlige Hàn (北漢; Běihàn) og Tidligere Zhào (前趙; Qiánzhào), var en sørlig xiongnustat som regnes som et av sekstenkongerikene i Kinas historie, og som eksisterte samtidig med Jìn-dynastiet. I kinesisk historiografi ble den gitt to navn, Hàn for staten opprettet i 304 av Liú Yuān og Tidligere Zhào for staten opprettet i 319 av Liu Yao. Å referere til disse som to separate stater er feilaktig, siden da Liu Yao endret statens navn fra Hàn til Zhào i 319, regnet han staten for å ha vært den samme siden Liú Yuān grunnla den i 304. Mens de tidligere herskerne av Hàn-Zhào regnet seg for å være etterfølgerne til Han-dynastiet (uten egentlig å være beslektet med dem), omgjorde Liu Yao dette og hevdet å nedstamme direkte fra Xia-dynastiets hersker Yu den store.
Grunnen til at riket også blir kalt Tidligere Zhào er at da den mektige general Shi Le brøt seg ut og opprettet sin egen stat i 319 fikk også denne navnet Zhào, som i historiografien er kjent som Senere Zhao. Side både Hàn og Zhào ble styrt av delvis sinifiserte xiongnuer med etternavnet Liú, regnet kinesiske historikere dem ofte som en enkelt stat, kalt Hàn-Zhào. Flere vestlige kilder refererer til dem som to forskjellige stater, mens andre kaller Hàn-staten Nordlige Hàn, som kan bli blandet sammen med Nordlige Han i De fem dynastiers og ti kongedømmers tid.
Alle herskerne av Hàn-Zhào hadde tittelen keiser, og de var også alle uvanlig intelligente og artikulerte, men enkelte av dem manglet selvkontroll og viste overdrevet grusomhet på slagmarken. Særlig typisk for denne oppførselen var Liú Cōng, hvis ferdighet til å skille gode strategiske planer fra dårlige var svært god. Til tider brukte han sin tid på vin og kvinner, og hans dårlige oppførsel førte ofte til at ærlige embetsmenn ble drept. Hàn-Zhào regnes for en stat som aldri oppnådde sitt potensial, selv om staten hadde flere dyktige embetsmenn og dens hærer var særlig mektige da de ble brukt på riktig måte. Den klarte ikke alltid å holde på de erobringene keiserne så for seg, og til slutt ble den ødelagt av general Shi Le.
Hàn-Zhàos hærer inntok Jìn-hovedstedene Luoyang i 311 og Chang'an i 316. Keiserne Jin Huaidi og Jin Mindi ble fanget, ydmyket og henrettet. Rester av Jìn-hoffet flyktet til Jiankang, som lå øst for Luoyang og Chang'an og grunnla det såkalte Østlige Jin under Sima Rui, en prins av Langye.
I 318 ble Liú Cōng og herskerfamilien i Pingyang styrtet og henrettet i et statskupp ledet av Jin Zhun, som så ble styrtet av Shi Le og Liu Yao, som var en keiserlig prins og krevde tronen, og han endret statsnavnet fra Hàn til Zhào. Hàn-Zhào-dynastiet varte fram til 329, da Shi Le beseiret Liu Yao ved Luo-elva. Liu Yao ble fanget og henrettet, og da hans sønner gikk med på å gå inn i Shi Les styrker ble Shi Le de sørlige xiongnuenes de facto statsoverhode.
Bygd bru
Bygd bru er en bjelkebru på 53 meter på riksvei 13 i Myrkdalen i Voss kommune i Hordaland. Den åpnet i 1956 og erstattet trolig da en annen bro.
Kvitelva kraftverk
Kvitelva kraftverk er et vannkraftverk ved Øynefjorden i Kvam kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 212 meter til sjøen.
Installert effekt er 450 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 2,25 GWh.
5. divisjon fotball for menn (Nordland) 2016
'''5. divisjon fotball for menn avd. Nordland''' er en regionalliga i fotball under Nordland Fotballkrets. Det er 2 avdelingen består av lag fra Helgeland og Salten. 5. Divisjonen 2016 er den 6. i rekken siden sammenslåingen i 2011. Sesongen starter lørdag 16. april 2016.
Henry Whitfield
Henry Lewis Whitfield (1868–1927) var en amerikansk politiker og skolemann. Han var guvernør i delstaten Mississippi fra 1924 til han døde av kreft i 1927. Han tilhørte Det demokratiske parti.
Liv og virke
Han ble født på landsbygda i Mississippi, der faren var prest. Farsslekten Whitfield kom fra England. Den har blitt hevdet å ha en forbindelse til den dansk-norske slekten Huitfeldt.
Han tok lærerutdannelse ved det baptistiske Mississippi College, og han studerte også jus som privatist. Han var delstatens skoleinspektør fra 1898 til 1907, rektor ved delstatens høyere yrkesskole for kvinner fra 1907 til 1920 og inspektør ved en landbruksskole fra 1920 til 1923.
Whitfield vant demokratenes guvernørnominasjon i 1923 og ble valgt til guvernør uten motkandidat. Han forstod seg selv som uavhengig. Han sørget i sin guvernørperiode for å balansere delstatens inntekter og utgifter, og reformerte skattesystemet. Han økte drivstoffavgiftene for å bruke inntektene til å bygge ut veinettet. Han stilte seg også bak tiltak i jordbruket og reformer av skoleverket og det psykiske helsevernet.
Whitfield ble operert for kreft i 1926, men fikk et tilbakefall og døde i mars 1927, mens han ennå satt som guvernør. Han etterlot seg kone og fire barn.
Harold Muller
Harold Powers Muller (født 12. juni 1901, død 17. mai 1962) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Muller vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i høydehopp med et hopp på 1,90 meter, bak sin landsmann Richmond Landon som vant på 1,935 som var ny olympisk rekord.
Los Angeles Buccaneers
Etter universitetet hadde Muller planer om å bli ortoped og fikk plass på University of California's Medical School, men manglet pengene. For å tjene penger tok Muller en jobb som trener for ends ved Cals universitetslag. Samtidig som han tok utdannelsen sin var Muller trener fra 1923 til 1925 frem til Andy Smith, som hadde ansatt ham, døde av lungebetennelse i 1926. Etter utekaamineringen spilte Brick i det første East-West Shrine Game, hvor han tok imot en 27-yard pasning for en touchdown. Ed R. Hughes, skribent for San Francisco Chronicle, beskrev Muller som en av de beste spillerne noensinne. omtalen skulle føre til at Muller ble signert av Los Angeles Buccaneers, hvor han fungerte både som spiller og hovedtrener. Han ledet laget til et sammenlagtresultat på 6–3–1 i 1926, men laget ble oppløst i 1927.
Ketil Haugsand
Ketil Are Haugsand (født 13. juni 1947) er en norsk cembalist, instrumentmaker og dirigent.
Haugsand gjennomførte sin musikalske utdanning i Trondheim og Oslo, senere i Praha og Haarlem. I 1973 mottok han sitt solodiplom, og i 1975 ble han tildelt Prix d'Excellence ved konservatoriet i Amsterdam, der han studerte under Gustav Leonhardt.
Haugsand er i dag en internasjonalt anerkjent cembalist og har turnert hyppig i Europa, Israel og USA. Blant viktige innspillinger er Johann Sebastian Bachs Goldbergvariasjonene, og flere innspillinger med Norsk Barokkorkester.
Bjørsvik kraftverk
Bjørsvik kraftverk er et vannkraftverk ved Osterfjorden i Lindås kommune i Vestland.
Det utnytter et fall på 50 meter fra Husdalsvatnet til sjøen.
Installert effekt er 500 kW. Årsproduksjon er 1,5 GWh.
Kraftverket ligger i et større bygningskompleks hvor smoltanlegget Lerøy Vest AS holder til.
Arun (Hulun Buir)
Arun (kinesisk: 阿荣旗; pinyin: Āróng Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Hulun Buir i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 341,017 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.
Kinas riksvei 301 går fra Suifenhe i provinsen Heilongjiang via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli.
Sheila Coulson
Sheila Dawn Coulson (født 1949 i Canada) er førsteamanuensis i arkeologi ved Universitetet i Oslo.
Coulson har først og fremst arbeidet med steinalderen, og har blant annet vært med på en banebrytende analyse av en av boplassene på Høgnipen i Rakkestad, Østfold.
Fra 2004 har hun vært involvert i et samarbeid mellom UiO og Universitetet i Botswana, i prosjektet The Collaborative Programme for Basarwa Research. Dette er del av et større forskningsprosjekt for å studere urbefolkninger i Botswana, i dette tilfellet basarwaene – også kjent som San-buskmenn. I forbindelse med dette arbeidet fant Coulson i 2006 spor av rituell virksomhet i form av helleristninger og hulemalerier i en hule i Tsodilofjellene i Kalahari, datert til ca. 70 000 år før nåtid. Dateringene var meget oppsiktsvekkende, og gjorde Coulson verdenskjent innen forskermiljøet.
Misty May-Treanor
Misty May-Treanor (født 30. juni 1977) er en amerikansk profesjonell sandvolleyballspiller som representerte USA under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun tok gull. Hun har også gull fra samme øvelse under Sommer-OL 2004.
Brigita Bukovec
Brigita Bukovec (født 21. mai 1970) er en slovensk friidrettsutøver.
Hun representerte Slovenia under Sommer-OL 1996, hvor hun tok sølv på 100 meter hekk.
Paralobium
Paralobium er en slekt av små, vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.
Levevis
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika (California).
Slaget om Arras (1917)
Slaget om Arras var en offensiv innledet av Det britiske imperiet under første verdenskrig mellom 9. april og 16. mai 1917. Britiske, kanadiske og australske tropper angrep tyske skyttergraver nær den franske byen Arras. Målet med offensiven var å dra bort styrker fra elva Aisne, der det andre slaget ved Aisne startet den 16. april. Slaget var en framrykning sett som en avledningsmanøver ettersom tyskerne ble tvunget til å sende forsterkninger til området rundt Arras.
Noe overraskende, gitt offensivens avledningstaktikk, resulterte de første dagenes kamp i viktige strategiske mål for de allierte. Mest utmerkende var Canadien Corps erobring av Vimyhøyden og fremrykkningen britiske tropper gjorde øst for Arras. Imidlertid lyktes ikke de britiske og kanadiske styrkene få til et totalt gjennombrudd i de tyske linjene og offensiven ble avsluttet i midten av april.
Mindre, lokale kamper pågikk til midten av mai for å sikre seire på bakken og for beskytte flankene på den bulken som hadde blitt skapt. Disse senere kampene var for det meste framgangsrike men førte til store tap i bytte med små territorielle seire. Da slaget offisielt sluttet den 16. mai hadde britene gjort store framskritt, men de hadde ikke klart å oppnå noe gjennombrudd. Fronten gikk tilbake til den stillstanden som karakteriserte største delen av krigen.
Bakgrunn
Franskmennene og britene hadde planlagt et angrep våren 1917, men to utviklinger endret planene. For det første hadde Russland nektet å delta i en samtidig offensiv, hvilket innebar att den planlagte to-frontsoffensiven skulle reduseres til et fransk angrep ved elven Aisne. For det andre hadde den tyske arméen begynt å trekke seg tilbake til befestede posisjoner langs Hindenburglinjen og dermed endret de taktiske forutsetningene for den franske offensiven. De franske troppene kunne rykke fram på det planlagte angrepsområdet og det forekom diskusjoner om offensiven skulle gjennomføres overhodet. Politisk uro i Frankrike gjorde att den sittende regjeringen desperat behøvde en stor seier for å unngå sivile uroligheter, men britene var tvilende til et angrep med tanke på den forandrede taktiske situasjonen. Men på et møte med David Lloyd George lyktes den franske kommandanten general Nivelle å overbevise den britiske statsministeren om at med et avledende britisk angrep kunne den franske offensiven lykkes. Man ble enige om at det franske angrepet skulle begynne i midten av april og at avledningsangrepet i Arras-sektoren skulle innledes en uke tidigere.
Den britiske offensiven var godt planlagt og man tok i bruk lærdommene fra Somme-offensiven foregående sommer. I stedet for å angripe på bred front skulle artilleriet konsentrere seg om en relativt smal front på 40 km. Infanteriet skulle rykke frem i etapper der enhetene rykket forbi hverandre for å gi tid til å befeste sine nye posisjoner og gi mulighet for omgrupperinger. Tre større britiske formasjoner lå samlet i Arras-sektoren og enheter fra disse skulle spille en viktig rolle i angrepet. Disse formasjonene var: 1. armé under Horne, 3. armé under Allenby og 5. armé under Gough. Alle disse styrkene stod under kommando av general Haig. På tysk side fantes to formasjoner: 6. armé under Falkenhausen og 2. armé under Marvitz.
Innledende angrep
Den 4. april innledet det britiske artilleriet et vedvarende bombardement av de tyske stillingene i området rundt Arras. De brukte nesten 2,7 millioner granater på en 40 km lang front, over en million flere enn hva som hadde blitt brukt ved Somme. Under bombardementets siste ti timer ble det skutt gassgranater.