cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St. Olavs skrin
Hva skjedde med St. Olavs levninger?
Forskjeller mellom tre 1500-tallsbeskrivelser av Olavs legeme kan tyde på at det kan ha vært en annen som ble ført tilbake til domkirken i 1564. Av de tre beskrivelsene er det bare den første – kordegn og senere lagmann Jon Simonssons beskrivelse fra 1521, nedtegnet av sogneprest Peder Claussøn Friis i 1570-årene – som omtaler at kongen har skjegg. Erkebiskop Olav Engelbrektssons beskrivelse fra da skrinet ble flyttet til borgen, trolig i 1536, sier at kongen ikke har skjegg, mens slottspredikant Absalon Pedersson Beyers beskrivelse fra 1567 ikke berører temaet skjegg. Om en utskiftning har funnet sted etter 1521, kan erkebiskop Olav Engelbrektsson ha funnet det riktig for ettertiden å skjule Olavs legeme på borgen, eller også i domkirken før han flyttet skrinet til borgen, og i stedet legge et annet legeme i kisten.
Alle de tre beskrivelsene omtaler et helt, inntørket legeme uten tegn til forråtnelse. Olav Engelbrektssons beskrivelse fra 1536 lyder slik, i en nyere oversettelse:
Året etter tilbakeføringen fra kapellet på Fløan til domkirken, i 1565, ble trekisten tatt opp fra den murte graven i domkirken. Levningene ble nå lagt i en ny trekiste og satt ned i en annen, trolig ny, grav i domkirken. Heller ikke denne graven vet man i dag hvor er. Mange som var til stede, skal ha kastet gull og sølv i graven, til Guds og Olavs ære.
Våren tre år senere, i 1568 – 31 år etter reformasjonen, lot den danske riksråd Jørgen Lykke "skyde Jord i Graven til St. Oluffs Liig", for å sette en endelig stopper for valfartene til det som til da hadde vært en kjent grav i kirken. Om det var 1565-graven som nå ble lukket, eller om levningene ble flyttet nok en gang til en grav som færre fikk vite om, er uklart. Etterhvert som de som hadde sett graven som ble lukket i 1568, døde, ble stedet for denne graven uansett glemt. Sent på 1900-tallet fikk imidlertid daværende sogneprest Olav Müller i St. Olav katolske domkirke i Trondheim, vite at kunnskapen om denne graven fortsatt levde i enkelte slekter i Trondheim. Müller har opplyst offentlig at dette skulle være et sted i oktogonen.
Etter de omfattende restaureringene av Nidarosdomen på 1800-tallet, har man regnet med at ett av to er skjedd med levningene i graven som ble lukket i 1568: Enten havnet de i 1860-årene i en umerket grav nord på kirkegården, da innholdet i etter-reformatoriske graver under kirkegulvet ble fjernet, eller så ligger de fortsatt i en av de intakte – men siden 1880-årene anonymiserte – middelaldergravene under domkirkens gulv. En tredje mulighet er at Olavs levninger er blant før-reformatoriske levninger som sent på 1800-tallet ble tatt opp på grunn av byggearbeider, og som ble lagret i en trekasse i krypten og senere flyttet til domkirkearkitektens kontor. Disse levningene ble omtalt av direktør Steinar Bjerkestrand i Nidaros domkirkes restaureringsarbeider i et innslag i NRK-Trøndelag 5. april 2013. Bjerkestrand sa da at ferske undersøkelser har vist at levningene stammer fra 14 personer. Levningene var like før blitt tilbakeført til domkirkens krypt i en ny metallkasse, i påvente av videre undersøkelser.
Trondheims-arkitekten Bodvar Schjelderup foreslo høsten 1993 at man burde lete etter den mulige Olavsgraven på to konkrete steder i Nidarosdomen: i en murt gravkasse under gulvet nær dagens prekestol, og under gulvet i et område nord i høykoret (oktogonen). Daværende Nidarosbiskop Finn Wagle og daværende riksantikvar Øivind Lunde valgte den gang å ikke følge opp saken.
I 2003 skrev Øystein Ekroll at et mulig sted for Olavs grav, om helgenkongen fortsatt hviler inne i kirken, kan være under 1600-tallsgravlegginger under gulvet i et av de tre oktogonkapellene. Disse områdene er ikke undersøkt. Det finnes også andre områder under domkirken som ikke er utgravet. 5. april 2013 sa Nidarosbiskop Tor Singsaas til NRK-Trøndelag at han hilser nye undersøkelser i domkirken velkommen.
24. januar 2014 meldte NRK-Trøndelag at Nidaros domkirkes restaureringsarbeider hadde startet undersøkelser i oktogonen, blant annet i østre oktogonkapell. Med georadar var arkeologer fra NTNU i gang med å lete etter uregelmessigheter under gulvet, i samråd med domkirkearkeolog Øystein Ekroll og fulgt av NRKs populærvitenskapsprogram Newton. Til NRK-Trøndelag sa biskop Tor Singsaas i Nidaros at han var glad for at dette nå var mulig.
23. februar 2014 meldte NRK populærvitenskapelige program Newton at NTNUs georadarundersøkelser hadde påvist en mulig grav 1,5 meter under gulvet i østre oktogonkapell, delvis under alteret. Ekroll sa i programmet at dette kan være Olavs grav, og at dette nå bør undersøkes nærmere - helst ved at gulvet åpnes for arkeologiske undersøkelser. Georadarundersøkelsene hadde også bekreftet at det finnes en grav under gulvet nord for søndre oktogonkapell, der skriftlige kilder sier at Magnus den gode, Olav Haraldssons sønn, ble gravlagt. Endelig viser georadarundersøkelsene at koret allerede i den første trekirken på stedet, som lå innenfor den nåværende oktogonen, kan ha vært åttekantet som i andre martyrkirker.
Den eneste kjente Olavsrelikvie i nyere tid er den såkalte Helligdomsarmen som i 1862 ble gitt som gave av kong Oscar I til den nye St. Olav katolske domkirke i Oslo. Relikvien, som er et leggben og ikke et armben, hadde da befunnet seg i Nationalmuséet i København siden sent på 1600-tallet. Det er mulig relikvien kom til København blant flere Olavsrelikvier som kong Christian II av Danmark-Norge rekvirerte fra Nidaros etter sin kroning i Oslo sommeren 1514.
Ifølge Øystein Ekroll var det imidlertid først tidlig på 1800-tallet man begynte å omtale denne relikvien som en Olavsrelikvie. Før det er dens historie ikke sikkert dokumentert.
Hua Shan
Området ble den 8. november 1982 erklært som naturpark (华山风景名胜区).
St. Olavs skrin
Hva skjedde med St. Olavs levninger?
Relikvien ble i 2012 undersøkt av rettsmedisiner Per Holck, etter initiativ av religionshistoriker Øystein Morten og med tillatelse fra biskop Bernt Eidsvig i Oslo katolske bispedømme. Resultatene ble offentliggjort av Morten og Holck 16. mars 2013. Undersøkelsene viser at relikvien er venstre skinneben av en mann som døde i et tidsrom som omfatter slaget på Stiklestad i 1030, og som har vært i kamp. Personen ble omtrent like gammel som Olav Haraldsson, og er oppvokst i innlandet. Den døde har vært uvanlig høy for sin tid, rundt 180 centimeter. Man fant også vevsrester som tyder på at benet kan stamme fra en inntørket kropp som ikke har ligget i jorden.
Norske Naturfotografer
Norske Naturfotografer (NN) er en eksklusiv forening for helt eller delvis profesjonelle naturfotografer bosatt i Norge.
St. Olavs skrin
Hva skjedde med St. Olavs levninger?
Samlet kan dette være indisier på relikviens ekthet, da liket av Olav den hellige ikke ble begravet, men i flere hundre år lå svøpt i tøyer i sitt skrin, først i Klemenskirken, og så i Nidarosdomen.
Hua Shan
Det aller høyeste punkt er Luoyantoppen (落雁峰; Luòyàn fēng), også kalt Sørtoppen (南峰; Nán fēng), på 2154,9 moh.
St. Olavs skrin
Hva skjedde med St. Olavs levninger?
I skinnebenet i St. Olav domkirke i Oslo ble det funnet verdier for mitrokondrielt DNA, som kun arves gjennom morslinjen. Et opplagt neste undersøkelsesskritt vil være å sammenholde dette med tilsvarende DNA-verdier fra levningene av Olav Haraldssons halvbror på morssiden, kong Harald Hardråde. Han ligger etter all sannsynlighet fortsatt i sin grav i ruinene av kirken i Elgeseter augustinerkloster (Helgeseter) på Øya i Trondheim, under asfalten i Klostergata mellom eiendommene Klostergata 47 og 60-62. Undersøkelser her forutsetter et initiativ fra Riksantikvaren.
Hua Shan
Flere av toppene er knyttet sammen av stier. Langs stiene er klostre, pagoder, templer, broer og porter.
Norske Naturfotografer
Mange medlemmer er aktive skribenter og forfattere med stor produksjon. Det har de seneste årene kommet et stort antall bøker der foreningens medlemmer enten har levert bilder eller stått for hele utgivelser.
Leder i foreningen er Kai Jensen (2013).
Storstrømsbroen
Storstrømsbroen er en buebro som forbinder Sjælland (Masnedø) og Falster.
Tigris
Tigris er den østre floden i flodparet som definerer Mesopotamia (= Landet mellom elvene). Tigris er omtrent 1 900 km lang og har sitt utspring i Taurus-fjellene øst i Tyrkia.
Norske Naturfotografer
Historie
Foreningen ble stiftet i 1976, etter initiativ fra naturfotografene Dag Kjelsaas og Ole Daniel Enersen. Målsettingen var dels å fremme norsk naturfoto og naturfotografenes interesser, dels å skape salgsmuligheter for naturfotografier. To år etter stiftelsen ble derfor Naturfotografenes Bildebyrå dannet.
Hua Shan
Historie
I det gamle kinesiske verdensbilde, som betrakter riket som midten i kvadrat, utgjør Hua Shan det vestlige hjørnefjell.
VM i skiskyting 1978
Det '''16. verdensmesterskapet i skiskyting''' ble arrangert i Hochfilzen i Østerrike i 1978. Dette var første VM i skiskyting med finkaliber (.22 Long Rifle) med 50 m avstand til blinkene etter overgangen fra grovkalibergevær med 150 meters avstand til blinkene.
Tigris
Tigris renner fra Anatolia gjennom Irak. Den møter Eufrat nær Al Qurna i Sør-Irak og danner sammen med Eufrat floden Shatt al-Arab, som i sin tur flyter ut i Den persiske bukt. Tigris får vann fra mange sideelver, blant annet Diyala, Store Zab og Lille Zab. Byene Bagdad, Tikrit og Mosul ligger ved Tigris.
Religion og mytologi
I sumerisk mytologi er Tigris skapt av guden Enki, som fylte den med rennende vann.
I hitittisk og hurrisk mytologi kalles elven Aranzahs eller Aranzah (navnet er litt forskjellig på de to språkene), og floden anses å være en guddom. Denne elveguden var sønn av Kumarbi og bror til Teshub og Tašmišu. Kumarbi spyttet ut de tre sønnene slik at de havnet på Kanzurasfjellet. Senere konspirerte Aranzah med Anu og Teshub for å ødelegge Kumarbi (Kumarbisyklusen).
Tigris nevnes to ganger i Bibelen. I Første Mosebok kalles elven Hiddekel, og nevnes som den tredje av de fire elvene som strømmer ut av Edens have. I Daniels bok mottar Daniel ett av sine syn der: «Den tjuefjerde dagen i den første måneden sto jeg ved bredden av Storelven, det vil si Tigris. Jeg løftet øynene. Jeg så, og se! – en mann kledd i lin, med et belte av Ufas-gull om livet.»
Ifølge Epiphanius av Salamis (Ancoratus) har Tigris utspring i Paradiset. Han mente den forlot Paradiset som en underjordisk elv, for siden å dukke opp til overflaten igjen i Armenia.
Storstrømsbroen
Broen, som er 3 199 m lang og 9 m bred, er prosjektert av Anker Engelund. Det lengste spennet er 136 m og den maksimale seilingshøyden er 26 m.
Den fører en tofeltsvei og en enkeltsporet jernbane over Storstrømmen.
Norske Naturfotografer
Historie
Tidligere ledere i foreningen har blant annet vært Ole Daniel Enersen, Ragnar Frislid, Asle Hjellbrekke, Bård Løken, Jørn Areklett Omre, Magnus Reneflot, Tom Schandy og Rolf Sørensen, Roy Mangersnes 2011-2013, Kai Jensen 2013-.
Hua Shan
Historie
Så tidlig som i det 2. århundre f.Kr. er det belagt et taoistisk tempel ved navn Vesttopphelligdommen ved fjellets fot. Ifølge taoistisk mytologi bodde underverdenens guddom i disse fjellene. Tempelet ved fjellets fot var ofte åsted for åndemøter (spiritistisk kommunikasjon) mellom guden og hans jordiske undersåtter.
Hua shan ble først og fremt et lokalt og et «keiserlig» pilegrimsmål - ettersom det var så vanskelig å bestige toppen fikk det ikke landsomfattende popularitet. Hua shan ble imidlertid et yndet mål for folk som søkte nøkkelen til evig liv, og det ble dyrket mange medisinplanter her.
Kou Qianzhi (365–448), grunnleggeren av De nordlige himmelske mestre-bevegelsen, hadde visjoner her; likeså Chen Tuan (920–989), som tilbragte siste del av sitt liv som eneboer på Vesttoppen. I 1230-årene var alle templene rundst fjellet kommet under kontroll av den taoistiske Quanzhenskolen.
Storstrømsbroen
Broen ble innviet i 1937 av kong Christian 10. Inntil Farøbroenes åpning i 1985 var den en del av hovedveien mellom København og Rødby/Gedser.
En ny bro, med to spor, to filer og en sykkelvei, bygges fra 2018 og skal være klar i 2023. Den skal brukes av tog som skal gå i Femernbæltforbindelsen, som åpnes først i 2028.
453 Tea
453 Tea er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 22. februar 1900 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Georg Ratzinger (1844–1899)
Georg Ratzinger (født 3. april 1844 i Rickering ved Deggendorf, død 3. desember 1899 i München) var en bayersk romersk-katolsk geistlig, politisk økonom, sosialreformator, journalist, forfatter og politiker.
Liv og virke
Bondesønnen Ratzinger gikk på gymnasiet i Passau fra 1855 til 1863, studerte teologi i München til 1867 og ble presteviet samme år. I 1868 tok han doktorgraden i teologi i München. I de følgende årene arbeidet han delvis som prest og delvis som journalist. I 1869 ble han kapellan i Berchtesgaden, og fra 1870 til 1871 var han redaktør for avisen Fränkisches Volksblatt i Würzburg. I 1872–1874 var han så kapellan i Landshut, og deretter frem til 1876 redaktør for Volksfreund i München.
Ratzinger var innvalgt i parlamentet i Kongeriket Bayern, landdagen, fra 1875 til 1878 og igjen fra 1893 til sin død. Han var også innvalgt i den tyske Riksdagen fra 1877 til 1878 og igjen fra 1898. Han tilhørte først Bayerische Patriotenpartei, men sammen med andre tilhengere av en mer betont katolsk kurs valgte han å forlate partiet. Han ble så valgt inn i begge parlamentene på nytt med støtte fra Bayerischer Bauernbund. Ratzinger var først og fremst sosialpolitiker, og arbeidet bl.a. for å få slutt på barnearbeid.
Som akademiker utmerker Ratzinger seg med sitt arbeid innen politisk økonomi og historie. Hans viktigste verker er Geschichte der Armenflege (fattigpleiens historie), som han fikk en pris for i 1868, ''Die Volkswirtschaft in ihrer sittlichen Grundlagen. Ethischsociale studien über Cultur und Civilisation, hvor han argumenterer for at kristendommens etiske prinsipper er det eneste sanne grunnlaget for politisk økonomi og går mot Adam Smiths «materialistiske system», og endelig Forschungen zur bayerischen Geschichte'', hvor han tar for seg Bayerns tidlige historie og sivilisasjonshistorie. Mindre viktige verker inkluderer Das Concil und die deutsche Wissenschaft og Die Erhaltung des Bauernstandes. Innen økonomisk og sosial reform hører han til de mest betydelige katolske forfattere i sin tid.
Hetebølge
En hetebølge er en lengre periode med særdeles varmt vær, ofte i sammenheng med høy luftfuktighet. Det er ingen universelle definisjoner på en hetebølge, og definisjonene varierer fra område til område. Temperaturer som folk fra varmere klimasoner regner som normale, kan kalles en hetebølge i et normalt kjøligere område. Uttrykket blir brukt både om vanlige værvariasjoner, og om helt spesielle varmeperioder som kanskje bare skjer en gang hvert hundre år. Alvorlige hetebølger har ført til katastrofal avlingssvikt, tusenvis har omkommet av hypertermi, og store områder har fått strømbrudd på grunn av økt bruk av luftkondisjonering. Enkelte mener at noen av hetebølgene oppstår som følge av global oppvarming.
Helse
Alvorlige hetebølger kan føre til hypertermi, også kjent som heteslag. Eldre, små barn, syke og overvektige har høyere risiko for å ta skade av varme. I mange områder er hetebølger kanskje det mest dødelige værfenomenet. Mellom 1992 og 2001 omkom det 2190 personer i USA av heteslag, sammenliknet med 880 av flom og 150 av orkaner. Et offentlig tiltak i hetebølger er å opprette spesielle offentlige bygninger som er luftkondisjonert.
Av og til har man observert at de normale dødstallene i et område etter en hetebølge har gått ned, og en grunn til det kan være at personer som er så syke at «klokka slår på ellevte time» stryker med i hetebølgen. Siden de svakeste er de mest utsatte i en hetebølge, er det naturlig å tenke at det fører til færre dødsfall i tiden etterpå.
Strømbrudd
Hetebølger fører som regel til økt bruk av luftkondisjonering der dette er vanlig, og dette medfører økt strømforbruk. Det kan av og til føre til alvorlige strømbrudd, som skaper en enda mer alvorlig situasjon og økt varme innendørs.
Skogbranner
Dersom hetebølgen oppstår i en tørkeperiode, som tørker ut vegetasjonen, kan dette føre til økt skogbrannfare. Under den alvorlige hetebølgen i Europa i 2003, ble Portugal rammet av skogbranner som ødela 3010 km² skog og 440 km² jordbruksland, og gjore skader for omtrent 1 milliard euro.
Musica Celines
Musica Celines er et bergensbasert barokkensemble med Cecilie Haukedal-Naismith og Ines Maidre som eneste faste medlemmer.
Den øvrige besetningen varierer, noen samarbeidspartnere er Emma Alter (barokkfiolin), Ricardo Odriozola (fiolin), Dag Eriksen (fiolin), Kristin Mulders (mezzosopran), Bettina Smith ( mezzosopran), Anne Rongy (viola da gamba), Bodil Erdal (cello), Eline Sundal (barokkcello / viola da gamba) og Hans Gunnar Hagen (bratsj). Ensemblet har blant annet spesialisert seg i egne arrangementer av tidligmusikk. Det arrangerer ofte kirkekonserter i Bergen. Ensemblets leder og initiativtaker er Cecilie Haukedal-Naismith. Hun har fire års grunnutdanning fra Griegakademiet i Bergen (bachelor) og studerte i perioden 1999 – 2004 ved Conservatorium van Amsterdam hvor hun studerte blokkfløyte med Saskia Coolen og barokkfiolin med Fiorenza di Donatis. Etter fem års studier tok hun Master of Music-grad med spesialisering innen improvisasjons- og diminusjonspraksisen i perioden 1535–1655.
Ensemblet har vært benyttet i en Cantateserie under høymessen i Domkirken i regi av Bergen Domkirke. Ensemblet fremfører et variert program under sine konserter med suksess. De er og medlemmer i foreningen Antikk Musikk som arrangerer konserter i ulike arenaer i Bergen
Eksterne lenker
Musica Celines' hjemmeside
North American XB-70 Valkyrie
North American XB-70 Valkyrie var et supersonisk strategisk bombeflyprosjekt utviklet av North American Aviation Inc.. Flyet, som kunne fly over tre ganger lydens hastighet, var ment å erstatte Boeing B-52 Stratofortress, men ble kansellert på grunn av kutt i forsvarsbudsjettet.
Bare to fly ble produsert. Det første av disse fløy første gang 21. september 1964, mens det andre tok til vingene første gang 17. juli 1965. Begge fløy en rekke testflygninger på slutten av 1960-tallet. Det andre av flyene gikk tapt i en kollisjon med et følgefly under en foto-seanse i 1966, mens det første fortsatte å fly testflygninger frem til 4. februar 1969, da det ble pensjonert. Dette flyet er i dag bevart ved National Museum of the United States Air Force i Dayton, Ohio.
XB-70 skulle, ifølge planene, eskorteres av det supersoniske jagerflyet North American XF-108 Rapier som ble utviklet parallelt med bombeflyet. For å kutte kostnader ble mange av delene i de to flyene, deriblant motorene, derfor utviklet for å passe i begge fly.
Mange av dataene som ble innhentet ved testflygningene av XB-70 flyene ble benyttet i det amerikanske SST (Super Sonic Transport) programmet.
1536 Pielinen
1536 Pielinen er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 18. september 1939 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden er oppkalt etter den finske innsjøen Pielisjärvi (fi. Pielinen).
Rolandas Paksas
Tidlige år
Rolandas Paksas er enebarn av foreldrene Feliksas og Elena. I 1974 gikk han ut av Žemaitės skole i Telšiai. I 1979 avsluttet han sitt studium ved Vilnius sivilingeniørinstitutt (nå Vilnius Gediminas Tekniske Universitet) med diplom som industri- og sivilingeniør. Han arbeidet så som flyinstruktør (fra 1979 til 1985) og som direktør for Darius og Girėnas Flyklubb i Vilnius (fra 1985 til 1992). I 1984 ble han utdannet ved Leningrad (nå St. Petersburg) sivile flyakademi som en engineer pilot.
På denne tiden deltok han i luftaeorobatiske konkurranser. Han vant det aerobatiske mesterskapet i Litauen gjentatte ganger, og det sovjetiske mesterskapet to ganger samt flere internasjonale aerobatiske mesterskap.
Fra 1992 til 1997 var Rolandas Paksas styreformann i bygningsfirmaet Restako.
Politisk liv
I 1997 ble Rolandas Paksas innvalgt til Vilnius byråd og ble ordfører i byen. I juni 1999 ble han statsminister i landet. Fem måneder senere gikk han av pga. uenighet om privatiseringen av oljeraffineriet i Mazeikiai og salget til det amerikanske selskapet Williams International, noe som styrket ham politisk. Etter avgangen ble han presidentens rådgiver og ambassadør.
I april 2000 ble han nok en gang ordfører i Vilnius. Fra november 2000 til juni 2001 var han statsminister, og etter at koalisjonen brøt sammen ble han opposisjonsleder i Seimas. I mars 2002 ble han valgt til formann i det ferske Liberaldemokratiske parti.
Den 5. januar 2003 ble Rolandas Paksas president i Litauen etter en overraskende seier over den sittende Valdas Adamkus i andre valgomgang. I første omgang var Paksas andremann med 19,7%, men i andre valgomgang oppnådde han 54,9%.
Valgseieren skyldtes i stor grad et lån på 1,2 millioner litas til valgkampanjen fra den russiske støttespilleren Jurij Borisov, leder for flyselskapet Avia Baltika, som Paksas som motytelse skal ha lovd litauisk statsborgerskap og jobb som presidentrådgiver.
I begynnelsen av 2004 begynte det litauiske parlamentet en slags riksrettssak mot ham. Den 31. mars 2004 fant Litauens grunnlovsdomstol ham skyldig i tre graverende brudd på Litauens grunnlov: Å ha røpt statshemmeligheter, å belønne en finansiell støttespiller med statsborgerskap og å ha drevet ulovlig press mot flere firma. På bakgrunn av dette ble han av Seimas avsatt den 6. april 2004.
Etter denne riksrettssaken, som dog ikke var en straffesak, er Paksas' politiske fremtid usikker. Han har forsøkt å delta i et nytt presidentvalg, i første valgomgang den 13. juni 2004, men forsøket endte den 4. mai 2004 med at Seimas i henhold til valgloven forbød ham som avsatt president å delta i presidentvalg for en periode på fem år. Paksas' motstandere vurderer en straffeforfølging av ham.
Tross dette har Paksas en betydelig støtte fra brede lag av folket, og det er ikke utenkelig at han kunne vinne nok et presidentvalg.
Utmerkelser
Paksas ble i 1997 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Personlig informasjon
Rolandas Paksas er gift med Laima. De har to barn, døtrene Inga og sønnen Mindaugas.
Meher Baba
Meher Baba (devanāgarī: महर बाबा ), opprinnelig Merwan Irani, (født 25. februar 1894 i Pune i India, død 31. januar 1969 i Meherazad i India) var en indisk filosof av persisk avstamning.
Familiens åndelige bakgrunn var fra zoroastrisme. Han var en såkalt åndelig mester, og i 1954, da han var 60 år, erklærte han at han var avatar for sin tid.
Merwan Irani fikk sin skolegang på blant andre den jesuittiske skolen St. Vincent's High School og deretter på Deccan College i Pune, det siste et av de eldste og mest tradisjonsrike universitetene i India. På skolen skilte han seg ikke noe spesielt ut fra de andre elevene og viste ingen særlig interesse for åndelig spørsmål.
Først i 19-årsalderen, etter å ha møtt den gamle muslimske hellige kvinnen Hazrat Babajan fattet han åndelige interesser. I 1915, da han var 22 år, ble han oppfattet for å være «Parvardigar» innen sufismen av den indiske fakiren Sai Baba of Shirdi. Han fikk også åndelig veiledning av tre andre åndelige mestere, blant andre Upasni Maharaj, som han sa hadde vist ham hans åndelige identitet som «den gamle» i 1921.
Gjennom det meste av sitt voksne liv levde Baba i stille kontemplasjon, og fra 1925 snakket han ikke med omverdenen. I stedet kommuniserte han en periode gjennom en tavle, senere gjennom sine egne former for tegnspråk.
Babas lære fokuserte på kjærlighet til andre og at veien til «virkelig lykke går gjennom å gjøre andre lykkelige». Han viste sine følgere at den beste veien går gjennom å elske Gud og alltid elske din neste. Han ønsket ikke å endre folks religiøse oppfatninger og stiftet heller ingen egen religion. Derfor hadde han elever som bekjente seg til zoroastrisme, kristendom, jødedom, hinduisme, islam, sufisme, buddhisme og sikhisme. Blant hans følgere var det også ateister og agnostikere som ikke nødvendigvis trodde på Gud, men som var tiltrukket av enkelheten i hans lære om hvordan leve et ærlig liv fylt med kjærlighet.
Den ukjente soldats grav
Den ukjente soldats grav er en som regel nasjonal, seremoniell og symbolsk grav for levninger av uidentifiserte soldater som falt på slagmarken. Som regel inneholder slike monumenter levninger etter i det minste én fallen soldat.
Eksterne lenker
Μνημείο του άγνωστου στρατιώτη (Ελλάδα)
Prins Gong
Liv og virke
Yixin var halvbror til Xianfeng-keiseren og fremtrådte først som diplomat under andre opiumkrig mot Storbritannia og Frankrike, da han fikk i oppdrag å undertegne Pekingkonvensjonene som satte stopp for fiendtlighetene. Keiseren selv hadde etterlatt ham i Beijing for å forhandle med de fremrykkende britiske og franske styrker, mens han selv men storparten av hoffet, hadde trukket seg nordover til palasset i Rehe.
I 1861 ble han leder av Zongli Yamen, det regjeringsorgan som Kina i konvensjonene forpliktet seg til å opprette for utenrikssaker.
Etter Xianfengs død samme år ble han etter en statskuppslignende manøver i ly av de to enkekeiserinnene Ci'an og Cixi den egentlige regenten under sin brorsønn Tongzhi-keiserens umyndighetstid.
Han grunnla læreinstitusjonen Tongwen Guan i 1862 for kinesiske lærde for studiet av fremmedspråk og teknologi.
Han tapte senere vesentlig anseelse og fikk en varig knekk da Qingstyrkene tapte den fransk-kinesiske krig. Han kom da i skyggen av sin yngre halvbror, førsteprins Chun 醇賢親王).
I 1894 ble Yixin igjen sjef for Zongli Yamen.
MATLAB
MATLAB (Matrix Laboratory) er et omfattende matematikkprogram med eget scriptspråk basert på C. Cleve Moler, leder for computer science ved University of New Mexico, startet utviklingen av MATLAB på slutten av 1970-tallet. Moler ønsket å gi studentene tilgang til LINPACK og EISPACK uten å måtte lære seg Fortran. MATLAB ble raskt etterspurt av andre universiteter som også ønsket å benytte MATLAB i undervisningen. MATLAB tillater enkel matrisemanipulering, plotting av funksjoner og data, implementasjon av algoritmer, opprettelse av brukergrensesnitt og har grensesnitt mot andre programmeringsspråk. MATLAB kan utvides med verktøykasser (toolboxes). I prinsippet kan man gjøre alt med MATLAB som en kan gjøre med C. Programmet er et av de mest brukte matematiske programvarene blant ingeniører.
Versjoner
Nyeste versjon er Matlab R2020b. Den er tilgjengelig for Windows, Mac og Linux.
Støttede filformater
MATLAB støtter en rekke filformater. ..
MJ-bladet
MJ-bladet handler om modelljernbane og utgis av Modelljernbaneforeningen i Norge. Bladet utkommer for tiden (2005) med fire numre i året. MJ-bladet er medlemsblad for Modelljernbaneforeningen i Norge men selges også løst i butikker som forhandler modelljernbanemateriell.
Edvin Helseth
Edvin Helseth (født 1. oktober 1925 på Hamar, død 17. november 2017 samme sted) er en norsk interiørarkitekt som har utviklet en rekke forskjellige innredningssystemer og møbler. Helseth åpnet egen praksis allerede i 1949 og har deltatt på flere utstillinger samt mottatt en rekke priser og utmerkelser, med blant annet årets møbel i Norden i 1972.
Helseth utviklet blant annet innredningssystemet «Modul 5–15» i 1961. Han utviklet også «System BBB» i 1953, som var et enkelt og fleksibelt bokhyllesystem for bokhandlere. Denne serien består av reoler med tilleggsutstyr som blant annet skapdører, skuffeseksjoner og CD-hyller. Systemet solgte i store salgstall og ble produsert av ETM Eidsvoll Tremiljø. «System BBB» ble tildelt Norsk Designråds klassikerpris for god design i 1998.
I 1966 designet han «Trybo armstol» for Stange Bruk, og senere møbelserien «Fureka» på 1970-tallet. Edvin Helseth var også delaktig i Atriumprosjektet på Hamar i 1962 sammen med blant andre Are Vesterlid.
Michel Petrucciani
Michel Petrucciani (født 28. desember 1962, død 6. januar 1999) var en fransk jazzpianist. Han vakte stor oppsikt i starten av karrieren på grunn av sitt lyriske og samtidig rytmisk meget presise spill.
Michel Petrucciani kom fra en italiensk-fransk familie med en musikalsk bakgrunn. Michel ble født med Osteogenesis imperfecta, som er en genetisk sykdom som forårsaker benskjørhet, og i Petruccianis tilfelle kortvoksthet. I tidlig alder ble han opptatt av Duke Ellington, og ønsket å bli en pianist som ham. Selv om han i mange år øvde og spilte klassisk musikk, var jazz hans hovedinteresse.
Han ga sin første profesjonelle konsert da han var 13 år. På denne tiden var han fortsatt ganske skjør, og måtte bæres til og fra pianoet.
Ved fylte 18 var han en del av en vellykket trio. Han flyttet til USA i 1982, hvor han oppmuntret Charles Lloyd til å gjenoppta avspillingen aktivt.
I 1986 spilte han inn et livealbum med Wayne Shorter og Jim Hall.
I 1994 ble han tildelt Légion d'honneur i Paris. Hans egen stil var opprinnelig påvirket av Bill Evans, selv om noen også sammenligner ham med Keith Jarrett. Han blir ansett for å være blant de beste jazzpianistene. Michel Petrucciani døde 36 år gammel av en lungeinfeksjon. Han ble gravlagt på kirkegården Le Père Lachaise i Paris.
Bjønnebekken
Bjønnebekken er en elv på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken. Bjønnebekken renner fra Morttjernet i øst til Atthaldsdammen ved Damneset i vest.
Tonning skole
Tonning skole eller Tonning skule er en barneskole for elever fra 1. til 7. trinn i Stryn sentrum i Stryn kommune i Sogn og Fjordane. Skolen er den største i kommunen med mer enn 300 elever og 50 ansatte.
Bjørkebladruller
Bjørkebladruller (Deporaus betulae) er en bille tilhører snutebladrullere (Rhynchitinae) i gruppen snutebiller (i vid forstand) (Curculionoidea). Disse billene har munnen forlenget i en lett gjenkjennelig snute. Bjørkebladruller er utbredt i Europa, Asia og i Oseania. Den mangler på det amerikanske kontinentet. Den er vanlig i hele Norge.
Bjørkebladruller er en liten helt svart bille, bare omtrent 4 mm lang. Kroppen er pæreformet og rund, Hodet er ikke avsatt med en innsnøring, men går glatt over i bakkroppen. Hodet med munnen er forlenget i en lett gjenkjennelig snute. Antennene er svakt kølleformet og er festet omtrent midt på den lange snuten. De mangler knekken, slik som de er hos de fleste andre snutebillene.
Den lager et larvebol ved å rulle bladet sammen til en rørform. Dette gjør den ved å skjære opp bladets to halvdeler inn til sentralnerven midt i bladet. Først rulles den ene halvdelen sammen, deretter den andre utenpå den første. Ofte blir sentralnerven også delvis avgnagd, slik at bladrullen blir hengende rett ned. rullen vil etterhvert visne og bli brun. Inne i rullen legger bladrulleren 4-6 egg.
Larvene er uten bein og er lyse, gul-hvite på farge. De lever av bjørkeblad, kan også finnes på hassel.
Iron Fist (album)
Iron Fist er det sjette studioalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.
454 Mathesis
454 Mathesis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 28. mars 1900 av Friedrich Karl Arnold Schwassmann fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Navnet er gresk for læring, og ble valgt for å markere 300-årsdagen for Mathematische Gesellschaft in Hamburg.
1537 Transylvania
1537 Transylvania er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 27. august 1940 av G. Strommer ved Konkoly Obszervatórium i Budapest i Ungarn.
M&M’s
M&M's er små biter av melkesjokolade produsert av det amerikanske selskapet Mars. Produktet ble laget i 1941 etter at Forrest Mars sr., sønn av Frank C. Mars, la merke til spanske soldater som spiste små sjokoladebiter dekket av sukker under den spanske borgerkrigen. M&M kommer av den første bokstaven i etternavnet til Forrest Mars sr., som laget dette, og hans kompanjong Bruce Murrie.
M&M finnes i forskjellige smaksvarianter, blant annet med peanøttsmør.
Christian Clausen
Christian Clausen (født 6. mars 1955) er en dansk næringslivsleder. Han tiltrådte som konsernsjef i Nordea 2007 og sluttet i 2015. Clausen er utdannet som cand.polit. ved Københavns Universitet. Han var i årene 2000-2007 sjef for Nordea Asset Management and Life.
Referanser
<References/>
Slaget om Kreta
Slaget om Kreta (tysk: Luftlandeschlacht um Kreta; gresk: Μάχη της Κρήτης) var et slag under andre verdenskrig om den greske øya Kreta. Slaget begynte om morgenen den 20. mai med landing av tyske fallskjermsoldater under kodenavnet Operasjon Merkur (tysk: Unternehmen Merkur). Øya ble forsvart av allierte soldater.
Etter den første dagens kamper hadde de tyske styrkene ikke nådd noen av sine mål og hadde store tap. De tyske planene var i uorden og den tyske kommanderende general Kurt Student vurderte selvmord. De allierte styrkene oppfattet imidlertid ikke situasjonen og flyplassen Maleme vest på øya kom under tysk kontroll. Dette ga de tyske styrkene mulighet til å fly inn forsterkninger og overvelde de allierte styrkene.
Slaget om Kreta var unikt i flere sammenhenger. Det var den første vesentlige luftlandeinvasjonen i historien. Det var også første gang under krigen at de allierte gjorde utstrakt bruk av etterretninger fra Enigma. Det var også den første gangen at invaderende tyske styrker møtte stor motstand fra sivilbefolkningen. På grunn av de store tapene som de tyske fallskjermsoldatene led, la Adolf Hitler ned forbud mot ytterlige bruk av dem. Kreta ble kjent som den «tyske fallskjermsoldatens grav». De allierte var imidlertid imponert over innsatsen til fallskjermstyrkene og begynte å etablere sine egne styrker.
Nyke/Tussen naturreservat
Nyke/Tussen naturreservat ligger i Bø kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter blant annet ei rullesteinstrand mellom Nykvåg og Hovden. Området har et areal på 1 689 dekar, hvorav 1 367 dekar sjøareal. Området er vernet for å sikre ei av de største og geomorfologisk best utformete rullesteinstrendene i Nordland.
Betel
Betel (ugarittisk: «Peter», «Els hus» eller «Guds hus»; hebraisk: בֵּית אֵל, også transkribert som Pet-El, Pet-Egb, Beth El, Beth-El, eller Beit El; gresk: Βαιθηλ; latin: Bethel) er det historiske navnet på stedet Beitin et stykke nord for Jerusalem. Det var en grenseby beskrevet i Den hebraiske Bibelen som var lokalisert mellom områdene til Benjamin og Efraim, og er også en lokalisering navngitt av patriarken Jakob ettersom det var der han drømte om en trapp opp til himmelen hvor engler steg opp og ned.
Slaget på Re
Slaget på Re ved Ramnes i Vestfold i januar 1177 markerer et viktig punkt i borgerkrigstiden i Norge. Slaget endte med at birkebeinerne ble slått av styrkene til Magnus Erlingsson. Tronpretendenten Øystein Møyla, som hadde utfordret Erlingssons kongsmakt i Norge, ble drept. Tapet av lederen for birkebeinerne åpnet veien for at Sverre Sigurdson kunne ta over krigerflokken og derved bli den neste utfordreren til tronen.
Det sto også et slag på Re i 1163, der opprørshæren under Sigurd Markusfostre ble slått.
Bakgrunnen
Den langvarige serien med borgerkriger etter at Sigurd Jorsalfare døde i 1130 hadde ledet til en varig oppstykking av det norske aristokratiet. De forskjellige adelssetene i landet søkte å styrke sine egne interesser og privilegier gjennom å støtte utvalgte tronpretendenter. Etter slaget ved Sekken i 1162 og det første slaget på Re i 1163, som avsluttet brødrekrigen, sto Erling Skakke og hans sønn, den unge kong Magnus Erlingsson igjen som vinnerne. Den tapende part som hadde støttet Sigurd Markusfostre, begynte å organisere en ny reising på Østlandet. I grenselandskapene mot Sverige og i periferien av de norske befolkningssentrene fantes det en god del våpenføre menn som lot seg organisere i krigerflokker. En del av disse hadde tjent under Sigurd fram til han ble drept i 1163, og senere sluttet seg til den lokale tronpretendent Olav Ugjæva (Olav den uheldige).
Hongze (innsjø)
Hongze (kinesisk: 洪泽湖, pinyin: Hóngzé Hú) er en innsjø i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den ligger ved byene Suqian og Huai'an. Hongze er den fjerde største ferskvannssjøen i Kina. Den er nå fire ganger større enn den var på 1100-tallet da Guleelven endret sitt løp. Den omfattende sedimenteringen av elveslam blokkerte elven Huais løp slik at det da begynte å føre mot Hongze. Også en stor oversvømmelse av Gulelven i 1680 bidro til dannelsen av sjøen. Senere har vannstanden sunket noe.
Slaget på Re
Bakgrunnen
Den første reisningen var Hettesveinsreisingen mot Erling Skakke i 1164-69, som falt sammen med en dansk-norsk krig om herredømmet over Viken. Med støtte fra danskekongen Valdemar den store anla opprørerne forsyningsbaser for utstøtte storfolk i Vest-Sverige, slik at grenselandskapene på Østlandet var sikret for opprørerne for årene fremover. Samtidig økte misnøyen med kongsmakten på Østlandet. Kongens folk, med Erling Skakke og kirken i spissen, presset befolkningen hardt. Det var et så høyt skattepress at mange fikk økonomiske problemer og ble eiendomsløse. I 1174 ble nye uroligheter uløst av tronpretendenten Øystein Møyla, som antakelig var sønn av Øystein Haraldsson. Han hadde med seg nok en krigerflokk. Denne flokken bestod av de som var igjen av Olav Ugjævas menn, og fattigfolk og bønder sluttet seg til flokken. Denne flokken ble kjent som birkebeinerne, fordi mange var så fattige at de ikke hadde råd til skikkelig fottøy, men slo bjørkenever om føttene som sko.
Betel
Ti år etter seksdagerskrigen i 1967 ble det bibelske navnet benyttet på en israelsk bosetning, Beit El som ble bygget tilstøtende til Beitin. I flere land, særskilt i USA, er navnet gitt til en rekke lokaliseringer, se pekerside Bethel.
Slaget på Re
Bakgrunnen
Birkebeinerne og andre opprørere gjorde at kongen ikke fikk full kontroll på Østlandet. I de to påfølgende årene styrket birkebeinerne sin posisjon, og den 8. september 1176 overfalt og drepte de en viktig lendmann så langt borte som i Nidaros i Trøndelag. Med tapet av lendmannen kom denne landsdelen utenfor kongens kontroll, og det var klart at kongen ble nødt til å gjøre noe med birkebeinerproblemet på Østlandet.
Øystein Møyla på sin side ønsket etter drapet på lendmannen å forene Trøndelag og Østlandet. Han fikk med seg en del krigere fra Trøndelag og marsjerte sørover ned i Opplandene, deretter inn i Ringerike gjennom Toten og Hadeland og videre mot den viktige byen Tønsberg. Ved å ta Tønsberg ville Viken bli underlagt birkebeinernes kontroll. Ved nyheten om dette reagerte kong Magnus Erlingsson og Erling Skakke straks, ikke minst da de fikk vite at Øystein Møyla var hyllet som konge og hadde tatt mange trønderne med seg sørover. På høsten 1176 seilte en flåte med en hær ledet av Inge Krokryggs erfarne halvbror Orm til Tønsberg. De ble der til over jula. I januar 1177 mottok den unge kongen og Orm kongebror melding om at en stor hær var på vei mot Re i Ramnes, og de marsjerte da sin egen hær nordover fra Tønsberg for å stoppe den trøndersk-østlandske krigerflokken til Øystein Møyla.
Slaget
Selve slaget er et av de bedre dokumenterte slagene fra perioden og er skildret både i Magnus Erlingssons saga i Heimskringla og i Fagrskinna. Disse sagaene ble skrevet mens det enda var folk i live som hadde deltatt i slaget, slik at sagaen i dette tilfelle er mer «samtidshistorie» enn «forhistorie», og de to kildene gir trolig en relativt presis skildring av hendelsene.
Da Orm kongebror og kong Magnus Erlingsson var kommet til Ramnes gård med omkringliggende gjerder, så de birkebeinerne på en gård lengre vekk. Det det var bitende kaldt og svært mye snø. Birkebeinerne var enda ikke kommet i marsj og var fortsatt spredt utover. Det ga Orm kongebror tid nok til å forberede en slagmark foran Ramnes. Han gav ordre om å trampe ned den dype snøen for å preparere et felt på begge sider av den brede landeveien fra nord der Øystein måtte rykke fram på vei mot Tønsberg. Sine beste styrker konsentrerte han tvers over veien, mellom de to tiltrampede feltene.
Birkebeinerne hadde flere menn, og vurderte det slik at de ville kunne vinne over kongshæren ved ren talloverlegenhet. Snøen var imidlertid så dyp at hæren bare kunne angripe langs landsveien. Den dype snøen gjorde at de bare kunne sloss effektivt på veien, og derved kom bare fronten av kolonnen i kontakt med Orms styrker, slik at Øystein Møyla ikke hadde mulighet til å dra nytte av sin tallmessige overlegenhet. Da birkebeinerne rykket fram langs veien, ble de angrepet i flankene fra de vel forberedte feltene på begge sider av veien. Birkebeinerne forsøkte de å vide ut fylkingen i bredden, men mislyktes fordi snøen var så dyp at mennene som gikk ved siden av veien ikke kunne holde følge med hovedfylkingen eller bruke våpnene skikkelig, og derfor ble lette bytter for kongens menn.
Øystein Møyla gikk, i tråd med tradisjonen, til kamp i spissen med sitt merke, men befant seg snart i en uheldig posisjon. De fremste rekker av hæren hans kom under angrep på begge flanker. Bare en liten del av birkebeinerhæren kunne komme til i kampen, mens kongens menn hadde god plass. Kongens hær var dessuten også bedre utrustet, og mennene bedre trent og mer våpenføre. Samtidig kunne bueskytterne til kong Magnus og Orm kongebror lett skyte ned mennene som hverken kom hit eller dit i den dype snøen. Det ble trangt på veien for birkebeinerne idet de kongens menn kuttet ned de forreste rekkene og begynte å drive dem tilbake.
Trengselen utløste en katastrofe for birkebeinerne. Mange ble presset ned i grøftene og enda flere ble massakrert av kongshæren som ikke gav nåde. Øystein Møyla valgte å flykte, mens hæren hans ble oppløst i panikk og la på sanseløs flukt. Etter kort tid var veien forvandlet til en dynge av lik med hundrevis av drepte. Under forfølgelsene ble enda flere tatt igjen og hugget ned. Øystein Møyla kom seg til et hus i nærheten, der han bad bonden om å gjemme ham. Bonden svarte ham med et øksehugg som drepte tronpretendenten.
Etter en engelsk kilde skulle 400 ha blitt drept og resten drevet på vill flukt. En del av hæren flyktet til Trøndelag og en del til grensebygdene mot Sverige. I mellomtiden fant kongens menn liket av Øystein Møyla, som ble båret til Ramnes gård der kong Magnus Erlingsson oppholdt seg. Han ønsket å få den døde identifisert, og spurte om noen kunne gjenkjenne liket. En såret birkebeiner, som satt i stuekroken, så liket av Øystein Møyla og angrep kongen og Orm kongebror med en øks. Han rakk å skade kong Magnus i skulderen og å hugge etter Orm før han selv hadde så mange våpen i seg at han knapt kunne falle. Da kampen var over, kunne kongsmennene se at han hadde slept tarmene etter seg da han angrep kongen, og den døde fikk mye ros for sitt heltemot.
Etterspillet
Etter samtaler med sine støttespillere, inkludert Birger Brosa, besluttet birkebeinerne å gi Sverre et tilbud om å være deres tronpretendent og anfører. Hvis ikke skulle han drepes for å bli sendt som gave til Erling Skakke som et fredstilbud. Stilt ovenfor et slikt valg kunne ikke Sverre avslå. Han ble hyllet som birkebeinernes leder den 6. mars 1177 i Värmland, Sverige. Hæren som var slått på Re, hadde fått en ny anfører. Sverre viste seg imidlertid som en stor taktiker, og under hans styre vant birkebeinerne flere store slag, hevnet tapet ved Re og Sverre selv, under navnet Sverre Sigurdsson, fikk slutt på borgerkrigstiden og ble konge over hele Norge.
Sted for slaget
Nøyaktig hvor kampene skal ha foregått, har lenge vært uklart, men arkeologiske funn gjort av Kjersti Jacobsen i 2010 på et jorde på gården Søndre Linnestad tyder på at slaget på Re 1163 har foregått et sted nærmere Linnestad øst for Ramnes kirke.
Banasura
Banasura (også kalt Bana, sanskrit: बाणासुर) er i hindumytologien en tusenarmet asura og sønn av Bali. Bana var en mektig og fryktelig asura. Alle mennesker, til og med kongen av jorda og devaene i himmelen var redde for ham. Bana var i sivas følge. Bana regjerte i det nåværende sentrale Assam med hovedstad i Sonitpur (det nåværedende Tezpur, Assam).
Litteratur
Banasuras historie er fortalt i det indiske skriptet Mahabharata og Bhagavata Purana. Historien hans om en avisst frier til gudinnen Shakti eksisterer i det litterære verket til Tamil Sangam, Manimekalai og Puranaanooru; Bhattavataar's Banasura Kath Banasura's historie fortelles i diktet Ushabhilasa fra 1500-tallet på Shishu Shankara Dasai Odia-språket.
Navnet «Banasura» ble brukt i Ubisoft-spillet Far Cry 4 (2014) som «Banashur» i håp om åskildre Gud i en fiktiv mytologi. Banashur beskrives som «gudenes gud» og er som en kilde til all skapelse. Selv om den hinduisiske mytologien skildrer denne karakteren som en asura, er identiteten hans alternativt brukt som en fiktig Gud.
Alastaro
Alastaro er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland. Kommunen ble sammen med Mellilä slått sammen med Loimaa kommune 1. januar 2009.
Slaget ved Martinique
Slaget ved Martinique fant sted den 17. april 1780 under den amerikanske uavhengighetskrigen i Karibia mellom den britiske og franske marine.
I januar 1780 ble Luc Urbain de Bouexic sendt til Karibia med en sterk skvadron og møtte der motstand i George Rodney.
I den første trefningen mellom dem den 17. april på utsiden av Martinique, unnslapp Bouexic katastrofe bare gjennom den klønete måten som sir Rodneys ordrer ble utført av hans kapteiner. Rodney ønsket å konsentrere seg om fiendens bakre linje, men hans kapteiner spredte seg langs den franske formasjonen. Takket være den disiplinerte måten som Bouexics underordnede skvadronkommandanter tok seg av krisen på, særlig François-Joseph Pauls raske sammentrekning av slaglinjen, klarte Bouexic å komme seg ut av en vanskelig situasjon, og snudde i stedet et nederlag til et slag uten avgjørelse, selv om hans og de Bouillés objektiv om å angripe og ta Jamaica, ble avlyst. Under slaget ble både Rodneys Sandwich og Bouexics La Couronne midlertidig avskåret fra deres respektive flåter og bar hovedtyngden av slaget.
455 Bruchsalia
455 Bruchsalia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. mai 1900 av Max Wolf og Friedrich Karl Arnold Schwassmann fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter, en by i Baden-Württemberg.
Petar av Jugoslavia (1980)
Petar Karađorđević (født 5. februar 1980 i Chicago, Illinois, USA) er arveprins av Jugoslavia og Serbia. Han er kronprins Aleksandar og Maria da Gloria av Orléans-Braganza sin førstefødte. Han er sønnesønn av Peter II av Jugoslavia, den siste regjerende kongen av Jugoslavia og Serbia. Etter andre verdenskrig ble kongefamilien avsatt av kommunistene og de dro i eksil, familien gjør fortsatt krav på tronen og tiltlene. Etter revolusjonen i Serbia i 2000 har de fått tilbake enkelte eiendommer og Petar bor nå i Beograd.
Gustave-Joseph Deswazières
Gustave Joseph Deswazières (født 14. oktober 1882 i Tourcoing i Frankrike, død 22. februar 1959 samme sted) var kinamisjonær og katolsk biskop av Beihai og apostolisk administrator Guangzhou i Kina.
Misjonær, prest
Deswazières stammet fra en arbeiderfamilie.