cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pontius Pilatus
De biografiske detaljer om hans liv før og etter hans stilling i Judea er stort sett ukjente, men har blitt utvidet av legendarisk materiale som hevder at hans hustrus navn var Procula (hun er kanonisert som en helgen i Den ortodokse kirke) og hans fødested var i Fortingall i Perthshire i Skottland. Pilatus selv er en helgen i Den etiopiske ortodokse kirke. En antikk inskripsjon, kjent som Pilatus-steinen, bekrefter utover de bibelske omtalene at han var en historisk figur og etablerer hans tittel som prefekt. Han er i tillegg kortfattet omtalt av Tacitus; Filon av Alexandria; Josefus; foruten i de fire kanoniske evangelier; Apostlenes gjerninger; Paulus' første brev til Timoteus; Nikodemusevangeliet; Markionevangeliet, og andre apokryfiske verker. Basert på disse kildene ser det ut til at Pilatus var en equites fra familien Pontii (gens Pontia), og etterfulgte Valerius Gratus som prefekt av Judea i 26 e.Kr. Straks han hadde besatt sin posisjon fornærmet han den religiøse følsomheten til sine undersåtter, noe som førte til hard kritikk fra Filon, og mange tiår senere også fra Josefus, som skrev om det rundt 93. Pilatus ble avsatt og sendt tilbake til Roma av Lucius Vitellius etter å ha slått ned med harde virkemidler et opprør av samaritanerne, kom tilbake rett etter at Tiberius døde, noe som skjedde den 16. mars i år 37. Pilatus ble erstattet av Marcellus, en venn av Lucius Vitellius.
I alle de fire evangeliene er det framstilt som at Pilatus ville forhindre at Jesus ble henrettet, og at han bøyde seg først kun da menneskemengden nektet å gi seg. Han søkte deretter å frasi seg personlig ansvar for Jesu død. I Evangeliet etter Matteus vasket Pilatus sine hender for å vise at han ikke er ansvarlig for henrettelsen av Jesus og sendte ham deretter motstrebende til hans død. I Evangeliet etter Markus er Jesus framstilt som uskyldig i å drive sammensvergelse mot Romerriket og framstiller Pilatus som motvillig i å henrette ham. I Evangeliet etter Lukas er Pilatus ikke enig at Jesus har konspirert mot Roma og heller ikke Herodes Antipas, tetrark av Galilea, fant noe forrædersk i handlingene til Jesus. I Evangeliet etter Johannes uttalte Pilatus at «Jeg finner ingen skyld hos denne mannen.» og han spurte jødene om Jesus burde bli løslatt fra varetekt.
Navn
Pilatus’ fornavn er ikke kjent. Det fantes ikke mer enn ca. 20 romerske guttenavn i bruk, men enten han har fått fornavnet Gaius eller Markus, ville familienavnet ta over etterhvert som han vokste opp. Familienavnet Pilatus betyr «spydkaster». Pilum var en type spyd bestående av et fem fots treskaft med en to fot smalnende spiss av jern. Når denne boret seg inn i fiendens skjold, bøyde skaftet seg og hang ned, slik at spydet ikke kunne kastes tilbake.
Navnet på Pilatus’ hustru er ikke kjent. Hun opptrer kun i et enkelt avsnitt i Evangeliet etter Matteus uten navn hvor hun forsøker overtale sin ektemann til ikke å dømme Jesus til døden ettersom hun hadde hatt en drøm om ham.
Roar Engelberg
Roar Engelberg (født 26. juli 1964 i Hamar) er en norsk panfløytespiller. Han holder konserter og eventuelt øvelsestimer. Studert med Nicolae Pîrvu i Hilversum 1985–1988. Mottok 2007 utmerkelsen «Ordinul meritul cultural în grad de cavaler» av den rumenske stat for sin mangeårige innsats i Romanias musikkliv.
Pontius Pilatus
Navn
Hun fikk navnet Procla eller Procula i tidlig kristen tradisjon. Senere også Percula, Claudia Procula eller Claudia Procles. Hun ble opphøyd til en helgen i Den østlige ortodokse kirke og Den etiopisk-ortodokse kirke. Hun er første gang gitt navnet Claudia i 1619 i krøniken til Pseudo-Dexter.
Lanyinmandarin
Lanyinmandarin (kinesisk: 兰银官话, pinyin: lányín guānhuà) er en dialekt innen den kinesiske språk mandarin. Det tales i det nordvestlige Kina i provinsen Gansu (med hovedstaden Lanzhou) og den autonome region Ningxia (med hovedstaden Yinchuan), og i nordlige deler av den autonome region Xinjiang. Den er en del av zhongyuanmandarin (中原官话). Lanzhou og Yinchuan er der de to viktigste subdialektene tales.
Pontius Pilatus
Pilatus-steinen
Et av de få stykkene av fysisk, arkeologisk bevis som bekrefter eksistensen av Pilatus er en latinsk inskripsjon som er funnet på en kalksteinblokk som handler om Pilatus’ tributt til keiser Tiberius. Objektet, kjent som Pilatus-steinen, ble oppdaget i 1961 av en arkeologisk gruppe ledet av Antonio Frova. Den ble funnet i en steinblokk som var blitt brukt på nytt i en trapp lokalisert i delvis rundt en bygning bak scenehuset til det romerske teateret i Caesarea Maritima, byen som fungerte som Romas administrative senter i provinsen Judea. Romerske guvernører var basert i Caesarea og besøkte Jerusalem kun ved særskilte anledninger, eller i urolige tider. Gjenstanden er et fragment med en inskripsjon på en bygning, antagelig et tempel, som ble bygget, muligens til ære for keiser Tiberius datert til 26–36 e.Kr. Dedikasjonen slo fast at Pilatus var prefekt av Judea, praefectus Iudaeae. De første guvernørene av Judea hadde rang av prefekt, senere ble rangen prokurator, begynnende med Cuspius Fadus i 44 e.Kr. Pilatus-steinen er nå oppbevart i Israel Museum i Jerusalem, mens en kopi står i Caesarea.
Den gjenværende teksten hevder (med usikre/antatte ord i parentes):
Lanyinmandarin
Det kan skrives med arabisk alfabet (se Xiao'erjing), slik som også zhongyuanmandarin kan.
Språket dungan, et kinesisk språk benyttet i Kirgisistan, er i samme kategori mandarindialekter.
Pontius Pilatus
Pilatus-steinen
Oversettelse fra latin til norsk:
Herodium «Pilato» seglring
I november 2018 ble det rapportert at arkeologer i Israel hadde oppdaget en tynn seglring i en kobberblanding som kan knyttes til Pilatus. Ringen ble avdekket 50 år tidligere av professor Gideon Foerster under utgravningene av festningen Herodium i Judeaørkenen. Ringens greske inskripsjon, ΠΙΛΑΤΟ (PILATO), «av Pilatus», eller kanskje heller «for Pilatus», ble først oppdaget nylig (2018) ved bruk av teknologien reflektans-transformasjon avbilding (RTI), en teknikk for vise objekter ulike lysforhold for avsløre fenomener i overflaten. Forskere mente at en enkel og billig ring av denne typen neppe ble båret av en person i Pilatus’ posisjon og stilling, og at inskripsjonen ville isteden indikere at den ble båret av en sekretær som sendte varer til guvernøren. Inskripsjonen er omgitt av et bilde av et krater, et vanlig jødisk motiv på denne tiden i Judea. Alt i alt synes det mulig at ringen har tilhørt Pilatus, eller noen i hans administrasjon, enten jødisk eller romersk. Pilatus var et meget uvanlig navn i Judea på 100-tallet e.Kr., noe som gjør tilknytningen til guvernøren meget sannsynlig.
Titler og plikter
Pontius Pilatus’ tittel var tradisjonelt antatt å ha vært prokurator (latin: pro magistratu) ettersom Tacitus omtaler ham som det. Imidlertid refererer inskripsjonen på Pilatus-steinen ham som «prefekt av Judea».
Danièle Debernard
Danièle Debernard (født 21. juli 1954) er en tidligere fransk alpinist. Mellom 1971 og 1978 vant Debernard to olympiske medaljer, fem verdenscuprenn og ble fransk mester tre ganger.
Pontius Pilatus
Titler og plikter
Tittelen som ble benyttet av guvernørene i region endret seg over perioden i Det nye testamente. Da regionen Samaria, Judea og Idumea ble først sammenslått i den romerske provinsen Judea (også stavet Iudaea), fra 6 e.Kr. til utbruddet av det første jødiske opprøret i 66, styrte guvernører av rangen equites (den laveste rangen). De holdt den romerske tittelen som prefekt fram til Herodes Agrippa I ble navngitt som jødenes konge i 41 av Claudius. Etter at Agrippa døde i 44 ble Iudaea satt inn under direkte romersk styre, guvernøren holdt tittelen prokurator. Denne tittelen som ellers var benyttet for finansielle embetsmenn, men som guvernør var det ingen forskjell i rang eller funksjon fra tittelen prefekt. Samtidige arkeologiske funn og dokumenter som Pilatus-inskripsjonen fra Caesarea bevitner guvernørens mer korrekte offisielle tittel kun for årene 6 til 41, som var prefekt. Den logiske konklusjon er at teksten som identifiserer Pilatus som prokurator er mer sannsynlig følgende Tacitus eller er ikke oppmerksom på praksisen før år 44.
Prokuratorene og prefektenes fremste funksjoner var militære, men som representanter av Romerriket hadde de ansvaret for innsamling av keiserlige skatter og hadde også begrensete juridiske funksjoner. Annen sivile administrasjon lå hos lokale myndigheter: kommunalråd eller etniske myndigheter slik — i distriktet Judea og Jerusalem — var Sanhedrin («Rådet»), det jødiske folkets høyeste politiske og religiøse organ, og deres leder i ypperstepresten. Men myndigheten til å utnevne yppersteprest lå hos den romerske legaten i Syria eller prefekten av Judea på tiden til Pilatus og fram til år 41. Eksempelvis var Josef Kaifas utnevnt som yppersteprest i tempelet i Jerusalem av prefekt Valerius Gratus og ble avsatt av den syriske legaten Lucius Vitellius. Normalt ville Pilatus ha oppholdt seg i Caesarea, men reiste gjennom provinsen, særlig til Jerusalem, i utførelsen av sine plikter. I løpet av Pesach, den jødiske påsken, en festival med dyp nasjonal som religiøs betydning for jødene. Pilatus, som guvernør, ville ha vært forventet å være i Jerusalem for sikre orden. Han ville ikke vanligvis ha vært synlig for den religiøse mengden grunnet folkets følsomhet for romersk tilstedeværelse.
Danièle Debernard
Debernard debuterte i verdenscupen i januar 1971. I de påfølgende rennene etablerte hun seg i slalåmeliten. Det store gjennombruddet kom med sølvmedaljen i slalåm under OL 1972 i Sapporo, bak amerikanske Barbara Ann Cochran. Fire uker senere tok hun sine to første seire i verdenscupen i Pra Loup.
Pontius Pilatus
Titler og plikter
Pilatus hadde myndighet som equites til å kommandere legioner, men kun små, og således i militære situasjoner var han avhengig av sin overordnede, legaten i Syria, som ville komme til Judea med sine legioner om nødvendig. Som guvernør av Judea ville Pilatus ha små hjelpestyrker lokalt rekruttert blant soldater stasjonert i Caesarea og Jerusalem, slik som Antonia-festningen, og imidlertid andre steder som kunne kreve militær tilstedeværelse. Det totale antallet soldater som Pilatus hadde å rå over ville ha vært opp til 3 000. Angående Pontius Pilatius’ død informerer Eusebius’ Ekklesiastisk historie at Pilatus drepte seg selv på ordre fra keiser Caligula en gang rundt 39 e.Kr.
Danièle Debernard
I de neste sesongene oppnådde Debernard også gode resultater i utfor, fire ganger stod hun på seierspallen i denne disiplinen. Helt til topps kunne hun ikke klatre før i OL-sesongen 1975/76, da hun i oppkjøringsfasen til OL 1976 i Innsbruck vant verdenscupslalåmen i Les Gets og storslalåmrennet i Berchtesgaden. I OL tok hun bronsemedalje i storslalåm. I tillegg tok hun sølvmedalje i kombinasjonen, som imidlertid bare talte som VM-øvelse.
Pontius Pilatus
Kanoniske evangelier
I henhold til kanoniske kristne evangeliene var det Pilatus som hadde forsete i rettssaken mot Jesus, og til tross for at han personlig ikke fant ham skyldig, var han den som dømt ham til å bli henrettet ved korsfestelse. Pilatus er således en sentral figur i Nytestamentets fortelling om Jesus.
Pilatus’ fremste spørsmål til Jesus var om han betraktet seg selv som jødenes konge og således være en politisk trussel. I henhold til Evangeliet etter Markus: «Pilatus spurte ham: «Er du jødenes konge?» Jesus svarte: «Du sier det.» Overprestene kom nå med mange anklager mot ham. Og Pilatus spurte ham igjen: «Svarer du ingenting? Du hører alt det de anklager deg for.» Men Jesus svarte ikke et ord, og Pilatus undret seg.» Uansett hva moderne tolkning Jesus’ svar kan gi var det ikke nok for Pilatus for å bedømme Jesus som en virkelig politisk trussel. Prestene fortsatte anklagene, men Jesus forble taus. Pilatus spirte hvorfor han ikke forsvarte seg, men Jesus forble taus.
Pilatus synes å ha vært motstrebende til å korsfeste Jesus da han ikke fant grunn for det. I henhold til Evangeliet etter Matteus 27 skal selv Pilatus’ hustru ha snakket til ham på vegne av Jesus. I henhold evangeliene var det en skikk at den romerske guvernøren slapp fri en fange ved påskefesten, og Pilatus brakte fram Barabbas, identifisert av Matteus som «en beryktet fange» og av Matteus som en drapsmann, og ba mengden å velge mellom hvem skulle settes fri, Jesus eller Barabbas, underforstått at Jesus ville bli valgt som det minste onder. Imidlertid skal menneskemengden å krevd Barabbas satt fri og ropte «Korsfest!» til Jesus. I henhold til Matteus skal Pilatus spurt: «Hva ondt har han da gjort?» Men de skrek bare enda høyere: «Han skal korsfestes!»
Pilatus beordret at en plakat skulle festes over Jesus på korset hvor det sto på latin: IESVS NAZARENVS REX IVDÆORVM, «Jesus fra Nasaret, jødenes konge». Det var for å offentliggjøre anklagene mot ham. Yppersteprestene protesterte og mente at plakaten burde hevde at Jesus hevdet å være jødenes konge. Pilatus nektet å endre teksten, «Det jeg skrev, det skrev jeg.» («Quod scripsi, scripsi») Dette kan ha vært for å framheve Romas overhøyhet i å korsfeste en jødisk konge: det er likevel sannsynlig at Pilatus ble fornærmet over at jødiske ledere benyttet seg av ham for å rydde av veien en religiøs avviker.
Evangeliet etter Lukas rapporterer at slik spørsmål ble stilt til Jesus; i Lukas’ tilfelle var det prestene som gjentatt ganger anklaget ham, skjønt Lukas hevdet at Jesus forble taus, noe fikk Pilatus til overlate Jesus over til Herodes Agrippa I som hadde autoritet over Galilea og ikke en del av romersk Judea. Selv om Agrippa i begynnelsen var nysgjerrig på Jesus, i henhold til Lukas, endte han opp med å håne ham og sende ham tilbake til Pilatus. Dette mellomspillet med Agrippa er ikke omtalt av de andre tre evangeliene som presenterer en sammenhengende og enkeltstående rettssak for Pilatus. Imidlertid har Lukas ytterligere referanser til Agrippa sammen med Pilatus i henrettelsen av Jesus og knyttet det til en profeti om messiansk konge funnet i Salmenes bok 2, som også kan leses i annen bok av Lukas, Apostlenes gjerninger 4, som antagelig forklarer hvor han mente at denne episoden var viktig.
Sammenlignet med de synoptiske evangelier gir Evangeliet etter Johannes flere detaljer om dialogen mellom Jesus og Pilatus. Hos Johannes synes Jesus å bekrefte det faktum at han er jødenes konge, skjønt umiddelbart forklarte han at hans kongerike er ikke av denne verden. I henhold til Jesus, som skrevet i Johannes 18:37, beskrev Jesus sin misjon som «For å vitne om sannheten er jeg født, og derfor er jeg kommet til verden. Hver den som er av sannheten, hører min røst.» Til dette svarte Pilatus: «Hva er sannhet?» (»Quid est veritas?»).
Uansett hva dagens kommentatorer kna dedusere fra disse forskjellene var sluttresultatet det samme for Jesus og Pilatus som det var i de tre andre evangeliene. I samme kapittel hos Johannes (18:38) var Pilatus konklusjon: «Jeg finner ingen skyld hos denne mannen.» Pilatus går med på å dømme ham til korsfestelse, men i henhold til Matteus legger han til før den endelig dommen er sagt ved å vaske sine hender i vann og si: «Jeg er uskyldig i denne mannens blod.»
Ansvaret for Jesus’ død
I alle opptegnelser i Det nye testamentet nølte Pilatus med å dømme Jesus inntil menneskemengden insisterte. Noen har foreslått at dette kan ha vært et forsøk fra tidlige kristne polemikere på å stille romere i et heldig lys, ved å legge ansvaret for Jesu død på jødene, og at det var en del av en plan hos de Paulus-tro kristne, i den hensikt å marginalisere den tilstedeværende jødisk-kristne sekten som ble kalt for ebionittene.
Senere, etter at den romerske stat avsluttet sin forfølgelse av kristne, tok kirken i bruk Den nikenske trosbekjennelse (fra år 325 og Det første kirkemøte i Nikea, sammenkalt av keiseren selv). Der ble det slått utvetydig fast at Jesus «var korsfestet under Pontius Pilatus». Det kristne Roma var dermed forberedt på å kritisere selv relativt nylige handlinger av en hedensk romer. Andre har foreslått at hovedårsaken for inkluderingen var å slå fast overbevisningen om at Jesus var et ekte menneske som levde på et bestemt tidspunkt og på et bestemt sted.
Jødisk litteratur: Filon og Josefus
I framstillingen av historien til de romerske administratorene i Judea har de nær samtidige jødiske skribentene Filon av Alexandria og Josefus beskriver de i en del andre hendelser som skjedde under Pilatus tid. Begge forteller at Pilatus gjentatte ganger var årsak til at nesten brøt ut opprør blant jødene grunnet at han brydde seg lite om jødiske skikker.
Josefus skrev mens Pilatus’ forgjengere hadde respekt for jødiske skikker ved å fjerne alle symboler og gudebilder fra deres faner da de inntok Jerusalem, lot Pilatus sin soldater bringe dem inn i byen om natten. Da innbyggerne i Jerusalem så disse den påfølgende dagen, krevde de at Pilatus fikk keisersymbolene fjernet fra byen. Etter fem dager med rådslagning fikk Pilatus soldatene til å omringe demonstrantene, truet dem med død, noe de var villige til å akseptere framfor å godta skjendig av moseloven. Til sist fjernet Pilatus bildene.
Filon beskrev en senere og lignende hendelse hvor Pilatus ble straffet av keiser Tiberius etter å ha gjort jødene sinte ved å sette opp gullkledte skjold i Herodes’ palass i Jerusalem. Skjoldene var tilsynelatende satt opp, «ikke så mye for å ære Tiberius som for å besvære folkemengden». Jødene protesterte til Pilatus, og da han nektet å fjerne skjoldene, sendte de brev til Tiberius. Filon rapporterer at da Tiberius fikk brevet, skrev han til «Pilatus med en mengde bebreidelser og med streng irettesettelse for hans frekke brudd på tidligere praksis og ba ham om straks å ta ned skjoldene og overføre dem til hovedstaden Caesarea.» I henhold til Josefus var Caesarea scene for et betydelig hendelse av sivil ulydighet i å protestere mot Pilatus ordre om sette aquila, ørnefanen, opp på Tempelhøyden i Jerusalem.
Josefus fortalte om en annen hendelse hvor Pilatus ha lagt beslag på økonomiske midler som tilfalt tempelet for å bygge en akvedukt. Pilatus hadde latt soldater i sivile klær skjule seg blant mengden mens han talte til jødene, og da de igjen protesterte ga han signal til soldatene om å gå løs på mengden, banke de opp og drepe folk for å få slutt på protestene.
Pilatus’ tid som prefekt av Judea ble avsluttet etter en hendelse, i henhold til Josefus. En stor gruppe samaritanere hadde blitt overtalt av en ikke navngitt mann om å gå til fjellet Gerisim for å beskue hellige gjenstander som det ble sagt var gravd ned der av Moses. Men ved en landsby kalt Tirathana, før samaritanerne kunne komme seg opp sitt hellige fjell, sendte Pilatus kavaleri og tungt infanteri, havnet i kamp «med de første ankomne i landsbyen, drepte en del i regulært slag og jagde andre på flukt. Mange fanger ble tatt, av dem henrettet Pilatus lederne og de som hadde mest innflytelse.» Samaritanerne klagde til Vitellius, den romerske guvernør i Syria, som sendte Pilatus til Roma for å forklare sine handlinger ved denne hendelsen til Tiberius. Imidlertid før han ankom Roma var Tiberius allerede død.
Annen litteratur og legender
Lite faktisk er kjent om Pilatus, men tradisjonen har fylt hva som manglet. En mengde legender vokste opp rundt den dramatiske figuren Pontius Pilatus blant kristne som hungret å vite mer enn hva Bibelens evangelier kunne fortelle.
Det er en antikk tradisjon som knytter hans fødested til den lille landsbyen Bisenti i den italienske regionen Abruzzo. Det er ruiner av et romersk hus i Bisenti som det hevdes å ha tilhørt Pilatus. Andre steder som er foreslått som hans fødested er Tarragona i Spania og Forchheim i Tyskland, men det er mest sannsynlig at han var en romersk borger, født i sentrale Italia.
Eusebius, som han siterte tidlige apokryfiske redegjørelser, hevdet at Pilatus fikk skjebnen forseglet under Caligula (37–41 e.Kr.), ble forvist til Gallia og begikk til sist selvmord der i byen Vienne. Agapios fra Hierapolis, historiker fra 900-tallet, fortalte i hans Universale historie at Pilatus drepte seg selv i løpet av det første året av Caligulas styre, år 37/38 e.Kr.
En muntlig fortelling i Skottland fastholder at Pontius Pilatus ble født i Fortingall, en liten landsby ikke langt fra Kenmore i Perthshire på det skotske høylandet., som ligger i den østlige enden av dalen Glen Lyon og 13 km vest for Aberfeldy. I Fortingall vokser hva som muligens er Europas eldste tre, et barlindtre, antatt å være mellom 2 000 og 5 000 år gammelt.
Etter sigende var faren en romersk offiser som var sendt som ambassadør på et fredsoppdrag til den piktiske konge Metellanus som styrte fra år 10 f.Kr. og til 29 e.Kr., og oppholdt seg i festningen Dun Geal overfor dagens Fortingall. Arkeologene har funnet restene av en romersk festning i utkanten av landsbyen. Her skal romeren ha involvert seg med en lokal kvinne, kanskje fra Metellanus’ eget hus, og resultatet ble en sønn som ble født på stedet. Ambassadøren tok senere familien med seg tilbake til Roma. Den skotske mytens problem er at selv om Julius Cæsar invaderte sørlige England i år 55 f.Kr., rykket ikke romerne inn i Skottland før i år 43 e.Kr. Den skotske legenden kan også være av sen dato, noe som gjør den mindre historisk troverdig.
Andre detaljer kommer fra mindre pålitelige og mer tvilsomme kilder. Hans lik, forteller Mors Pilati («Pilatus’ død»), ble kastet i elven Tiber, men vannet var så «forstyrret av onde ånder» at liket ble tatt med til Vienne og senket ned i Rhône: et monument i Vienne, kalt for «Pilatus’ grav», kan fortsatt bli sett.
Likets endelige beliggenhet var i et dypt og avsidesliggende fjellvann, som i henhold til en senere tradisjon var oppe i et fjell som fortsatt er kalt Pilatus (egentlig Pileatus, «filtlue») med utsikt over Luzern i Sveits. Hver langfredag, hevdes det, skal liket dukke opp i vannet og vaske sine hender.
Mindre tekster
Nikodemusevangeliet, som også kalles Pilatus' gjerninger, er et apokryft middelalderskrift som gir seg ut for i første del å være fariseeren og rådsherren Nikodemus' referat etter Pilatus’ samtale med den arresterte Jesus. Til tross for at teksten hevder å være skrevet av Nikodemus, en figur om blir nevnt i Johannesevangeliet som et medlem av jødenes høye råd og fariseernes religiøse og politiske parti, er det minst tre ulike forfattere som står bak det. Selv om teksten er en fiksjon, fikk den stor utbredelse og innflytelse i middelalderen. Det er et pseudepigrafisk brev om korsfestelsen som det hevdes å være sendt av Pilatus til keiser Claudius lagt inn i en annen pseudepigrafi kjent som Peter og Paulus’ gjerninger.
Teksten Mors Pilati («Pilatus’ død») er en fantasifull legende innenfor en latinsk tradisjon som behandler Pilatus som et uhyre, og ikke som en helgen. Fortellingen settes i bevegelse av Tiberius’ sykdom som sender Volusanius til Judea for hendte Jesus for å bli leget. I Judea må Pilatus skjule at Jesus faktisk har blitt korsfestet og ber om en utsettelse, men Volusanius møter Veronika som forteller ham sannheten, og sender ham tilbake til Roma med Jesus’ ansikt på hennes tørkle, som gjør Tiberius frisk. Keiseren tilkaller Pilatus som bærer den sømløse kappen til Jesus og Tiberius’ hjerte smelter, men kun til Pilatus er forledet til å ta av seg kappen, hvor på han ble henrettet på fryktelig vis. Hans lik blir kastet i Tiber, men elvens demoner avviser det og det blir fraktet til Vienne og der kastet i Rhône. Også her avviser elvens demoner det og liket ble fordrevet øst til et vann i nærheten av Luzern ved fjellet Pilatus.
Denne versjonen, kombinert med anekdoter om Pilatus’ onde tidlige år, ble satt sammen i Jacobus de Voragines Legenda Aurea (Den gylne legende), som fikk omfattende spredning i senmiddelalderen. Andre legendariske versjoner av Pilatus’ død ble også framstilt: Antoine de la Sale rapporterte fra en reise i sentrale Italia om en del lokale tradisjoner som hevdet at Pilatus var død ble hans lik fraktet til en liten innsjø i nærheten av fjellet Monte Vettore og kastet ned i det. Innsjøen har fortsatt navnet Lago di Pilato.
Pilatus’ død ble dramatisert i middelalderens mysteriespill, som i syklusen Ordinalia, bestående av tre mysteriespill på lokalt språk og latin i Cornwall; Origo Mundi, Passio Christi og Resurrexio Domini.
Helgen
I Den koptisk-ortodokse kirke i Egypt ble Pontius Pilatus opphøyd til helgen. I henhold til den koptiske tradisjon omvendte han seg i all hemmelighet til kristendommen noe etter at Jesus ble korsfestet. Den viktigste påvirkningen skal ha vært hans kone kalt Procula. Den etiopisk-ortodokse kirke opphøyde Pilatus som helgen på 500-tallet basert på teksten Pilatus’ gjerninger, det samme ble gjort med hans hustru grunnet hennes merkelige drøm hvor hun forsøkte å stanse korsfestelsen.
Både Pilatus og Procula blir feiret som helgener den 25. juni. I den østlige ortodokse kirke blir hun feiret som helgen, men ikke Pilatus selv, ettersom evangeliene forteller at hun bønnfalt Pilatus om å redde Jesus. I noen østlige, ortodokse tradisjoner begår Pilatus selvmord på grunn av anger over å ha dømt Jesus til døden.
Fylkesvei 3408
Fylkesvei 3408 går mellom Vinjesvingen i Vinje og Liosvingen i Tokke.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 806 (Telemark).
Ole Gabriel Ueland
Ole Gabriel Ueland (født 28. oktober 1799, død 9. januar 1870) var en norsk politiker og stortingsrepresentant. Ueland var haugianer og kom fra lave samfunnslag, men arbeidet seg frem til å bli en ledende politiker. Han regnes som sentral i å folkeliggjøre politikk i Norge. Han banet vei for at også personer fra fattige kår kunne oppnå politiske posisjoner.
Liv og virke
Ueland var født inn i en bondefamilie på gården Skaaland i Lund i Dalane. Som ung het han Ole Gabriel Gabrielsen Skaaland. Han var nest eldst av fire søsken. Til tross for mangelfull formell utdanning viste han evne til læring og lesing. 17 år gammel ble han bedt om å undervise barna i området. I 1825 giftet han seg med gårdsjenta Marthe Gurie Osmundsdatter Ueland og ble eier av gården Ueland. Han arbeidet som klokker i Heskestad i Lund kommune.
I 1833 ble han valgt inn på Stortinget, der han satt som representant frem til 1869. Han ble leder for bondebevegelsen, og dannet i 1859, sammen med Johan Sverdrup, den politiske sammenslutningen Reformforeningen. Foreningen bestod av stortingsrepresentanter som i særlig grad gikk inn for demokratiske reformer.
Ueland la merke til at regjeringen ofte avviste vedtak som ikke tilgodeså embetsmannsstanden, slik som i 1833, da Stortinget for første gang hadde vedtatt formannskapsloven, men måtte oppleve at den ikke ble sanksjonert før i 1837. Ueland ville ha igjennom at Stortinget ikke skal bøye av for sanksjonsnektelser, men gjenta sine vedtak helt til de vedtas i lovs form. Som andre bondepolitikere opplevde han hovedstaden som et utrygt sted på 1830-tallet. Ryktene gikk om at han skulle arresteres, og at politiet lyttet ved vinduet hans når han fikk besøk av meningsfeller. Etter politiske møter ble han oftest fulgt hjem av venner som var redde for at han skulle bli overfalt på veien.
Ettermæle
I 1879 ble en gate i Oslo kalt opp etter ham - Uelands gate. I Stavanger finnes samme gatenavn i Sandvigå, i Eiganes og Våland bydel. Det er reist minnestøtte av Ole Gabriel Ueland på Steinsland på Ualand i Lund kommune for å hedre hans minne.
Bjørnstjerne Bjørnson hyllet Ueland i diktform:
Day for Night
Day for Night er et studioalbum fra 1999 av den amerikanske progressiv rock-gruppa Spock's Beard.
Narope
Narope er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen uglesommerfugler (Brassolini) som trolig bør regnes til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De finnes bare i Sør- og Mellom-Amerika. I motsetning til de fleste dagsommerfugler holder de seg helst inne i den mørke regnskogen og kommer sjelden ut i lyset. Uglesommerfuglene ble tidligere ofte regnet som en familie for seg, Brassolidae.
Utseende
Middelsstore til store, brune sommerfugler. Vingenes overside er mer eller mindre ensfarget mørkbrun, forvingen har en skarp, nesten rettvinklet spiss. Vingenes underside er litt lysere brun.
Freeport gasskraftverk
Freeport gasskraftverk er et varmekraftverk i Freeport i Texas, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 236 MW, med en kogenerasjons-gassturbin og en ampturbin. Operatør er energiselskapet Calpine Corp. Fjernvarme leveres til et Dow Chemical-anlegg i byen.
Narope
Levevis
Uglesommerfuglene unngår solskinn, dels ved å holde seg inne i den tette skogen og dels ved å fly på ettermiddags- og kveldstid da det gjerne er overskyet og skumt. I alle fall noen av artene har larver som lever på bambus.
Freeport gasskraftverk
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2007. Brenselkilden er naturgass, og bare subsidiært fyringsolje.
1945
1945 (MCMXLV) i den gregorianske kalenderen var et år som begynte på en mandag og var uten en skuddag. Det etterfulgte 1944 og ble etterfulgt av 1946.
Mesterligaen i fotball
Mesterligaen i fotball (UEFA Champions League) kan peke på:
Fylkesvei 507
Fylkesvei 507 (Fv507) går mellom Søyland i Hå og Verdalen i Klepp.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Nasjonale turistveier
Sammen med delstrekninger av fylkesvei 44 har strekningen mellom Bore i Klepp og Søyland i Hå fått status som nasjonal turistvei Jæren. Turistveien er 41 km lang.
Tampere United
Tampere United er et finsk fotballklubb fra byen Tammerfors (finsk: Tampere), som spilte i Veikkausliiga før klubben ble suspendert i 2010.
Historikk
Klubben ble grunnlagt juli 1998. De rykket opp til Veikkausliiga i 1999 når klubben var bare femten måneder gammel. I 2000-sesongen kom de på sjetteplass, og neste år vant de hele serien. I 2002 kom de på femteplass og 2003 på tredjeplass. De ble seriemestere igjen i 2006 og 2007.
Klubben spiller sine hjemmekamper på Ratina Stadion som har en kapasitet på 17 000. Nåværende trener for klubben er Ari Hjelm.
Det euro-atlantiske partnerskap
Det euro-atlantiske partnerskap (engelsk: Euro-Atlantic Partnership) er en organisasjon som ble etablert i 1997. Den er tilknyttet NATO, og skal fungere som et forum for samarbeid med land som ikke er medlem av alliansen. Organisasjonen har et eget råd, kalt Det euro-atlantiske partnerskapsråd (engelsk: Euro-Atlantic Partnership Council).
Det euro-atlantiske partnerskap knytter NATOs medlemsland sammen med 18 andre land i Europa og Asia:
Singsås
Singsås et tettsted i Midtre Gauldal. Stedet var tidligere en selvstendig kommune i Trøndelag fylke, men fra 1837 del av Holtålen (Holtaalen) formannskapsdistrikt. Singsås ligger omtrent midt i mellom Trondheim og Røros.
Singsås ble skilt ut som en selvstendig enhet fradelt Holtålen i 1841. Singsås hadde ved opprettelsen 1 272 innbyggere. 1. januar 1964 ble Singsås slått sammen med Budal, Soknedal og Støren kommuner til den nye Midtre Gauldal kommune. Singsås hadde ved sammenslåingen 1 554 innbyggere.
Just Qvigstad noterte det sørsamiske navnet šaŋsa.
Elva Gaula, Rørosbanen og fylkesvei 30 går gjennom bygda. Singsås har to butikker: Coop (Singsås) og Coop (Bjørgen).
Kjente bedrifter i Singsås er Winsnes Maskin AS, Aune Transport As, Digre Transport As, Reiten Transport As, Malum Bygg AS, Lillerønning Snekkerfabrikk, Betongsliperen,Almås Maskin As og Schrøder´s Dekkservice.
Befolkningsutviklingen de senere år har vært som følger: (Befolkningsstatistikken tar utgangspunkt i SSBs folketall i grunnkretser. Følgende grunnkretser i Midtre Gauldal kommune er her regnet som tidligere Singsås kommune: Buset, Kotsøy, Bjørgen, Singsås, Hindbjørgen, Almås, Forbygda og Forsetmo)
Riksförbundet för sexuell upplysning
Riksförbundet för sexuell upplysning (RFSU) er en svensk organisasjon som arbeider for seksuell og reproduktiv helse og rettigheter og for å gi informasjon og opplysninger omkring seksualitet og samliv. Blant sakene organisasjonen jobber for er retten til fri abort, familieplanlegging/prevensjon og LHBT+-rettigheter. En gren av organisasjonen produserer og selger preventiver (kondomer) og sexhjelpemidler.
Organisasjonen ble grunnlagt og gjennom flere tiår ledet av Elise Ottesen-Jensen, som siden ble president i International Planned Parenthood Federation. RFSU utgir tidsskriftet Ottar, oppkalt etter sin grunnlegger. Det er en søsterorganisasjon av norske Sex og Politikk.
Bakgrunn og virksomhet
RFSU ble grunnlagt i 1933 av blant andre Elise Ottesen-Jensen (leder til 1959), Gunnar Inghe og Hanna Lundin. RFSUs tidsskrift, Ottar, er oppkalt etter Elise Ottesen-Jensen. RFSU er partipolitisk og religiøst uavhengig, men har sine røtter i radikal sosialisme.
RFSUs arbeid tar utgangspunkt i oppdraget «Gjennom kunnskap, engasjement og innflytelse bidrar RFSU til en verden der alle mennesker står fritt til å bestemme over og nyte sin kropp og sin seksualitet».
Den ideelle delen av RFSU arbeider med opplysning, informasjon og opinionsdannelse innen samlivs- og seksualspørsmål både i Norden og internasjonalt. Den kommersielle delen består av RFSU AB (herunder RFSU NorgeAS). Den utvikler og selger blant annet kondomer, hjemmetester, glidemiddel og sexhjelpemidler.
Lokalavdelingene arbeider med informasjon og utdannelse. Lokalforeningene kurser frivillige som driver med opplysning i skolene. RFSUs klinikk i Stockholm arbeider med prevensjonsveiledning, seksualrådgivning samt seksuelt overførbare sykdommer. Klinikken arbeider også med forskning og utdannelse.
RFSU driver også et omfattende internasjonalt arbeid sammen med liknende organisasjoner i andre land.
Høyeste besluttende organ er kongressen, som trer sammen annenhvert år. Både enkeltpersoner såvel som organisasjoner kan være (og er) medlemmer av RFSU.
Lina Fridén er forbundsordfører siden 2023.
RFSU Norge AS
RFSU Norge AS ble stiftet 1. juni 1973.
Sinsen skole
Sinsen skole er en 1 til 7-skole barne- skole på Sinsen i bydel Grünerløkka. Adressen er Lørenveien 7. Skolen har rundt 700 elever.
Skolen blei bygd i etterkant av den store innflyttinga i Sinsenbyen. Den blei tatt i bruk i 1938, men utvida bare et par år etterpå. Den tre etasjes murbygninga er tegna av arkitekt Georg Greve. Skolen var den første tida Norges største skole utafor byene. Den hadde på det meste rundt 950 elever (ca. 1950).
Under andre verdenskrig blei skolen brukt som lasarett og som sykehus for tyskerene.
I 1939 blei Sinsen skoles musikkorps stifta. I 1963 blei Sinsen ungdomskorps skilt ut fra dette.
Litt lenger bort i Lørenveien, i nr 11, ligger den tidligere Sinsen videregående skole, oppført 1939 (samme arkitekt). Skolen ble nedlagt i 1990, og den er seinere brukt som voksenopplæringssenter i ulike varianter.
Den 10.03.2020 var det bekreftet at en elev hadde fått påvist koronavirus.
Slaget ved Boca Teacapan
Slaget ved Boca Teacapan var resultatet av et skip fra den amerikanske marine dro ut for å stoppe et meksikansk piratskip som hadde angrepet mål i Stillehavet. Amerikanske sjøfolk i flere små skip forfulgte pirater opp elven Teacapan til landsbyen Boca Teacapan i Sinaloa i flere dager før beseiret dem i deres skjulested. Slaget endte med at piratskipet ble ødelagt.
Bakgrunn
I Stillehavet fortsatte piratvirksomheten fram til 1870-tallet utenfor kysten av både Asia som Nord-Amerika. Sommeren 1870 hadde den meksikanske piratdampbåten «Forward» med mellom 120 og 200 sjørøvere fra flere nasjonaliteter angrepet hovedsakelig meksikanske og amerikanske skip utenfor Sinaloa. De hadde også angrepet Guaymas i juni 1870. De okkuperte tollstasjonen og røvet utenlandske beboere for deres verdisaker. Piratene tvang deretter den amerikanske konsulatet til å gi rundt 90 kg (200 pund) med kull. Disse angrepene førte til at den amerikanske stillehavsskvadronen, en del av den amerikanske marine, ble involvert. I mai 1870 ble USS «Mohican», som nylig var blitt stasjonert ved skvadronen, sendt ut for å fjerne pirattrusselen utenfor Mazatlan. Den 15. juni var rundt 74 amerikanske marinefolk, bevæpnet med haubits og fem båter utstyrt som kuttere, og sendt på jakt etter «Forward».
De amerikanske styrkene under ledelse av løytnant Willard H. Brownson dro fram langs lysten fra Mazaltan til San Blas og kom fram den påfølgende dagen. Der oppdaget styrken at piratene hadde dampet ut en dag eller så tidligere til elven Teacapan for landsbyen Boca Teacapan. Amerikanerne dro etter. Da de nådde fram til elven, stoppet de båtene ved munningen og forberedte seg på kamp. Mester Jonathan Wainwright, Jr. var en profesjonelle seiler blant dem, hans far Jonathan Mayhew Wainwright II og broren Robert Powell Page Wainwright hadde begge tjenestegjort i det amerikanske militæret med utmerkelse. Løytnant Brownson kommanderte til angrep, og Waighwright og fire andre mestre kommanderte de andre båtene.
Slaget
Da forberedelsene var fullført, beordret løytnant Brownson sine menn opp elven rundt klokken 9 den 17. juni. Etter ytterligere rundt 65 km fikk amerikanerne se en liten båt og «Forward» som gått rundt en grunne på venstre bredde av elven. Den lille båten var åpenbart benyttet for speiding da den øyeblikkelig begynte å flykte ved synet av amerikanerne. Før den kom langt av sted var den blitt tatt av de amerikanske kutterne og med den seks-åtte pirater. I løpet av de minutter hvor det fortsatt var dagslys igjen beordret Brownson å angripe Forward. Mester Wainwrights båt og en annen ble beordret om å erobre dampskipet mens Brownson og de to gjenværende båtene ga dekningsild med haubitsen. En annen båt ble brukt for de sårede og de to gjenværende ble etterlatt i reserve. Det ble åpnet ild mot Forward og en angrepsgruppen dro framover. Det var klokken 9 om kvelden og mørkt på den tiden da mester Wainwright var oppe langs båtsiden av dampbåten.
Amerikanerne var bevæpnet med huggerter, rifler og pistoler, og bordet skipet uten motstand. Halvparten av dem var på «Forward»s dekk da piratene avfyrte de første skuddene. Tre geværsalver kom fra venstresiden av elven, rundt 50 meter unna, deretter kom det skudd fra motsatte side av elven. Amerikanerne var noe sjokkert og kastet seg ned, og deretter åpnet et artilleribatteri ild. Kanonskudd traff Wainwrights båt først og skadet ham og båten. Wainwright var alvorlig skadet i brystet og i høyre arm, men fortsatte å dirigere sin menn til å skyte mot venstre side av elvebredden hvor skarpskytterne opprinnelig hadde skutt fra. En cox i den samme båten gikk tapt da han ble skutt i hodet med shrapnel og drepte ham øyeblikkelig. Tre andre menn av Wainwrights kutter var også skadet. De gjengjeldte ilden og løytnant Brownson manøvrerte sitt angrep lengre opp i elven og dirigerte skyting på artilleribatteriet rundt 140 meter lengre opp. Mens Brownsons menn skjøt på artilleribatteriet seilte de andre båtene rundt elven mens de skjøt på piratene på bredden.
I løpet av de neste minuttene ble skytingen fra piratene gradvis redusert inntil artilleribatteriet var uvirksomt og skarpskytingen hadde opphørt. Brownson beordret sine menn til bredden for å sikre området mens en annen gruppe forsøkte å få Forward av grunnen.
Etterpå
Etter rundt 34 minutter med kamphandlinger og flere timer med å forsøke å få piratenes dampbåt av grunnen, besluttet amerikaneren at det beste var å brenne det ned for å forhindre at det ble gjenerobret. Terpentin ble benyttet for å gjøre skipet klart, deretter ble det tent på og brent ned. Tre runder med haubitseren ble fyrt inn i skipet for å hjelpe det å synke. Klokken 2 om ettermiddagen den 18. juni reiste Brownson og hans menn tilbake til Mohican, og derfra seilte de til Panama. Redegjørelser fra meksikanske styrker skiller seg fra hendelsesforløpet. Offisielle rapporter sier at rundt 120 menn av mannskapet på Forward motsatte seg amerikanerne langs Teacapan, skjønt de amerikanske styrkene hevdet at over femti tropper under ledelse av en meksikansk opprørsgeneral var involvert. Meksikanere, spanjoler og noe få amerikanere ble funnet å ha utgjort piratmannskapet. De hadde også et San Salvador-flagg som ble tatt.
Mester Wainwright døde av sårene han fikk i slaget den 18. juni 1870, åtte amerikanere ble såret totalt og tre av båtene ble skadet. Skadene på piratene er ukjente. Jonathan Mayhew Wainwright IV ble døpt etter mester Wainwright og ble senere en firestjerners general under den andre verdenskrig. Løytnant Brownson ble senere admiral i den amerikanske marine og kjempet i Den spansk-amerikanske krigen.
Fantomet 1989
Fantomet 1989. Det ble utgitt tjueseks nummer av Fantomet i Norge i 1989.
Chi Haotian
Chi Haotian (forenklet kinesisk: 迟浩田; tradisjonell kinesisk: 遲浩田; pinyin: Chí Hàotián; født 10. juli 1929 i Zhaoyuan i provinsen Shandong i Kina) er en pensjonert kinesisk general og kommunistisk politiker. Han er en av få nålevende kinesiske militære på ledende nivå som har både kamperfaring og lang politisk erfaring.
Chi deltok som soldat i Den åttende rutearmé under den annen sino-japanske krig og ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1946.
I 1973 ble han utnevnt til vise politisk kommissær over Beijings militærregion og han var stedfortredende sjefredaktør for den offisielle avisen Folkets Dagblad.
Etter at Deng Xiaoping innledet økonomiske reformer fikk Chi Haotian en rekke viktige stillinger innen stat, parti og militær. I 1982 ble han valgt inn i sentralkomitéen og 1997 ble han medlem av politbyrået. Årene 1995-2001 var han viseordfører for Den sentrale militærkommisjon. I 1993 ble han medlem av i statsrådet som Kinas forsvarsminister, og forble i den stillingen til 2003.
Han har deretter trådt tilbake fra de fleste av sine formelle verv, men har fortsatt stor innflytelse innen det kinesiske forsvar.
Han spilte en fremtredende rolle under militæraksjonen mot demonstrasjonene på Den himmelske freds plass i 1989.
I februar 2005 skal, påstås det, Chi Haotian ha holdt en tale for partiledelsen der han gikk inn for at Kina skulle invadere USA for å kolonisere kontinentet. Han var da 76 år gammel. Talens autentisitet har ikke kunne bekreftes, men den kinesiske dissidenten og forfatteren Zheng Yi anser at talen avslører «partiets sanne ansikt».
George Camsell
George Camsell (født 27. november 1902, død 7. mars 1966) var en engelsk fotballspiller, mest kjent for sin spilleperiode i Middlesbrough FC.
Camsell ble født i Framwellgate Moor i Durham City i 1902. Han spilte en kort periode for Durham City AFC før han signerte for Middlesbrough. Han debuterte for Middlesbrough 31. oktober 1925 mot Nottingham Forest.
Camsell scoret 18 mål for det. Blant disse var en hat-trick mot Wales i 1929 og fire mål mot Belgia samme året. Han scoret faktisk mål i hver eneste kamp han spilte for England og vil nok derfor bli husket som den mest profilerte målscoreren i Englands historie.
Sloop John B
The Beach Boys' versjon kom på 271.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «tidenes 500 beste sanger».
Singelen kom på 3.-plass på Billboard Hot 100 i USA og ble liggende på listen i 11 uker. I Storbritannia kom den på 2.-plass på UK Singles Chart, mens den kom på 1.-plass i blant annet Tyskland, Østerrike, Norge, Sverige, Sveits, Nederland, Irland, Sør-Afrika og New Zealand.
Bakgrunn
Al Jardine var tilhenger av folkemusikk, og foreslo for Brian Wilson at de skulle spille inn en versjon av «Sloop John B». Wilson svarte at han ikke likte The Kingston Trio, men Jardine laget et arrangement som lignet mere på en typisk The Beach Boys-sang og spilte denne på piano for Wilson. Dagen etter ringte Wilson til Jardine og ba han om å komme ned til studio, der sangen var mer eller mindre ferdig. Jardine trodde at han skulle få synge sangen ettersom det var hans idé, men Brian Wilson ville la alle i bandet prøvesynge. For at sangen skulle bli mere rockeaktig, ble det til slutt Brian selv sammen med Mike Love som sang hovedvokalen.
Instrumentsporet ble spilt inn 22. juli 1965 i Western Studios i Hollywood med Chuck Britz som lydtekniker og Brian Wilson som produsent. Musikerne besto av studiomusikere, hovedsakelig medlemmer av The Wrecking Crew. Høydepunkter fra innspillingen samt alternative versjoner finnes på samleboksen The Pet Sounds Sessions. Mastertapen er det fjortende opptaket.
Vokalsporene ble spilt inn under tre innspillingsøkter, med den første 22. desember 1965, andre 29. desember og tredje i januar 1966, alle i Western Studios. Brian Wilson benyttet dobbel overdubbing på sin egen og Mike Loves hovedvokal. Alle i bandet medvirker med harmonivokal.
Nederland i Junior Eurovision Song Contest
Nederland debuterte i Junior Eurovision Song Contest i 2003 i København i Danmark, med sangen «Mijn ogen zeggen alles», framført på nederlandsk av Roel Felius. Bidragene ble valgt gjennom den nasjonale finalen Junior Songfestival, arrangert av den nederlandske kringkasteren AVRO. I 2009 vant Nederland Junior Eurovision Song Contest for første gang, da Ralf Mackenbach sang «Click Clack».
Nederland ble det første landet til å arrangere Junior Eurovision Song Contest to ganger. I 2007 ble Junior Eurovision Song Contest arrangert i Ahoy Rotterdam i Rotterdam. 17 land deltok det året. I 2012 ble konkurransen arrangert i Heineken Music Hall i Amsterdam. Det året deltok tolv land, det laveste antallet i konkurransens historie.
Nederland har sammen med Hviterussland deltatt i alle utgavene av Junior Eurovision Song Contest.
Rockeskolen
Rockeskolen er en norsk reality-tv-serie med Ronni Le Tekrø som gikk på TV 2 Zebra i 2007. Konseptet gikk ut på at Tekrø skulle lære og inspirere en gruppe musikkelever, som først og fremst var skolert innen klassisk musikk, i å spille rock. Sommeren 2007 plukket Le Tekrø ut ti tenåringer på en samling på Fagernes. De ti skulle deretter bo fire uker på gården til Tekrø på Toten. Der skulle de ifølge planen forvandles til et ekte rockeband. Serien var produsert av Arne Thoresen fra MTV Mastiff.
Konseptet bygde på et tilsvarende program i Storbritannia ledet av Gene Simmons.
Rockeskolen hadde lave seertall.
Litteratursymposiet i Odda
Litteratursymposiet i Odda er et arrangement i Odda i Hordaland der en presenterer opplesninger, foredrag og annet med tilknytning til litteratur. Arrangementet har blitt avholdt hver høst siden 2005.
Kjente forfattere med og uten tilknytning til Odda og Hardanger setter hverandre i stevne og debatterer ulike tema, profilerer bokutgivelser og bidrar med skole- og bedriftsbesøk i distriktet. Hvert år er det Bikubegang med Frode Grytten der han forteller om historien bak boken «Bikubesong», mens han vandrer rundt i Odda. Litteratursymposiet har også konserter, gjerne med tilknytning til en forfatter eller en komponist.