cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theodore Roosevelt
Det progressive parti
Allerede som opposisjonspolitiker støttet han Masaryks innsats for å skape et uavhengig Tsjekkoslovakia. I august 1918, da han distribuerte nobelprisen penger, sendte han en symbolsk sum på $ 1000 til Russland til tsjekkoslovakiske legionærer og på en seremoni i New York, sa han, "Heroiske tsjekkoslovakiske må danne et selvstendig samfunn".
Roosevelt i Norge
Roosevelt fikk Nobels fredspris i 1906. Senere fikk Woodrow Wilson fredsprisen (1919), men ingen av dem klarte å komme til Norge mens de fortsatt var presidenter. Roosevelt kom seg først til Norge i 1910, da han sammen sin kone Edith, sønnen Kermit og datteren Ethel ankom Østbanen midt på dagen 4. mai. De ble tatt imot av det offisielle Norge med kongeparet i spissen, og det var 17. mai-stemning i Oslo. Om kvelden var det middag på slottet, der Roosevelt hadde dronning Maud til bords. Gunnar Knudsen fortalte Roosevelt om den nylig vedtatte norske konsesjonsloven som skulle sikre staten fremtidig råderett over vannkraft- og bergverksressursene, noe Roosevelt hadde stor sans for. 5. mai holdt han sitt prisforedrag på Nationaltheatret, og tok til orde for nedrustning, en internasjonal fredsliga og utvikling av den internasjonale domstol i Haag. Festmiddagen samme kveld ble holdt på Gamle Logen, med gjester som Anna Rogstad, polfarer Roald Amundsen, Sam Eyde og Johan Throne Holst. 6. mai ble Roosevelt utnevnt til æresdoktor ved Det Kongelige Frederiks Universitet.
Annet
Theodore Roosevelt regnes som en av de mest markante presidenter i USA, noe som er kommet til synlig uttrykk ved at hans portrett er hogd ut i fjellet Mount Rushmore i Sør-Dakota, sammen med ansiktene til George Washington, Thomas Jefferson og Abraham Lincoln. Roosevelt beskrives både som eventyrer, oppdager, historiker, jurist, krigshelt, ornitolog, forfatter og politiker. Han drev med både boksing og bryting, men etter å ha sett en demonstrasjon av judo begynte han å studere judo, og ble den første amerikaneren som fikk brunt belte (1. Kyu).
Sigarettmerket Teddy ble oppkalt etter Roosevelt. Han er også opphavet til kosebjørnnavnet teddybjørn.
Owl City
Owl City er et amerikansk elektronika-prosjekt av komponisten og artisten Adam Young. Prosjektet ble startet mens Young jobbet for Coca-Cola og bodde hjemme i kjelleren hos sine foreldre. Han hadde store problemer med søvnløshet, og tilgangen til en datamaskin og et utvalg av ulike instrumenter gjorde at han snart var i gang med å komponere og eksperimentere innenfor ulike musikksjangre. I 2007 gav han ut Ep-en Of June og i 2008 kom hans første album, Maybe I'm Dreaming. Of June nådde en 15.-plass på Billboard Electronic Albums Chart og Maybe I'm Dreaming endte på 13.
I februar 2009 ble det bekreftet at Owl City hadde signert en platekontrakt med Universal Republic. Ifølge Youngs manager, Steve Bursky, skal det ha vært diskusjoner og uenigheter om veien videre. Han har uttalt at de hadde ulike visjoner om Owl Citys fremtid.
Owl City blir ofte beskrevet som en blanding av elektronika og synthpop. Han tiltrakk seg først oppmerksomhet i forbindelse med singelen «Hello Seattle», som ble gitt ut via det sosiale nettverket Myspace. Denne singelen førte til en platekontrakt med Universal Republic.
I 2009 kom debutplaten Ocean Eyes. Platen hadde tre offisielle single, «Fireflies», «Vanilla Twilight» og «Umbrella beach». «Fireflies» gjorde meget stor suksess og førte ham til topps bl.a. På Billboard-lista i USA. Singelen har pr. juni 2011 solgt over 4,2 millioner eksemplarer bare i USA, og dermed solgt til firedobbel platina. Den har også toppet hitlistene i en rekke andre land: Storbritannia, Nederland, Australia, New Zealand, Irland, Sverige og Danmark. I Norge lå den 22 uker på topp 20, med 2.-plass som beste plassering. Fireflies er den 24. mest nedlastede sangen i iTunes historie, og pr august 2014 har musikkvideoen 113,7 millioner visninger på YouTube.
Før han startet prosjektet «Owl City», laget Adam young låter under navnet Sky Sailing. En samling av disse låtene ble gitt ut på albumet An Airplane Carried Me To Bed 13. juli 2010. Adam Young har også gitt ut et annet av mange sideprosjekter, Port Blue, i september 2007 kom The Airship og i januar 2008 kom The Albatross EP. Port Blue er kategorisert som elektronisk og «Easy Listening». Prosjektet er per dags dato kun tilgjengelig for nedlasting via iTunes.
Teater Manu
Teatret ble stiftet av Norges Døveforbund i 2003, men selve fødselen regnes for å være i 2001, da teatret ble bestemt opprettet av Stortinget. Teatret feiret derfor sitt 10-årsjubileum desember 2011. I teatrets strategidokument heter det at teatret skal bli det beste teatret i verden med utspring i døves kultur og miljø.
Teater Manu får bevilgninger fra en fast plass i statsbudsjettet og har et styre oppnevnt av Norges Døveforbund og Kulturdepartementet. Teatersjef fra 1. januar 2022 er Janne Langaas.
Teatrets plassering
Teater Manu holder i dag til på Grunerløkka, med kontoradresse Schleppegrells gate 32, og teaterinngang på motsatt side, i Christies gate 5. Schleppegrellsgate 32 er en del av boligkvartalet Fagerheimen fra 1932, som ble tegnet av arkitektene Henrik Nissen d.y.og Gunnar Brynning. Bygningen var opprinnelig i drift som «Grünerløkka Folkets hus». Da den ble solgt av Folkets Hus-bevegelsen, skiftet bygget navn til «Grünerløkkas hus». Teaterlokalene ble pusset opp i 2016 og 2017, og gjenåpnet i april 2017.
Starten på tegnspråkmiljøet
Det første tegnspråkmiljøet startet i Norge i 1815 da den døve Andreas Christian Møller (1796–1874) ga privatundervisning til fire døve elever i Trondhjem. Ti år senere ble det etablert en offentlig døveskole i byen, og fra 1848 dukket det også opp tegnspråkmiljøer i Kristiania, Bergen og Kristiansand.
På døveskolene er det interessante eksempler på barnekultur: Eldre døve fortalte til yngre døve barn. I fortellingen kunne det være sakprosa, eventyr, vitsefortellinger, poetiske innslag og pantomimisk dramatisk fremføring. Døvekulturen er den visuelle opplevelsen av tilværelsen, noe som er sprunget ut fra det sosiale liv blant døve, tuftet på tegnspråk.
Teaterlivet blant døve fra 1890-tallet av
De eldste skriftlige dokumentene man har funnet forteller at døve i Kristiania spilte teater i 1891. Stykket var Nei av Johan Ludvig Heiberg, og det ble spilt av de døve amatørskuespillerne maler Axel Fleischer, tegnelærerinne Hermana Bergh, papirhandler Charles Leisner og typograf Bjune. Stykket L’enfant terrible ble spilt med tegn og tale i 1893 med døve skuespillere i Det Norske Studentersamfund, Tivoliteatret i Klingenberggata i Kristiania, så i Moss og til slutt i Drammen. Det hørende publikummet viste sitt bifall, ikke med håndklapp, men ved å vifte med lommetørkle, for de visste at skuespillerne var døve.
Elevene på døveskolene har gjennom tidene fortalt hverandre historier. Underholdningen kunne skje i frikvarterene eller på internatet. Tegnspråket levde og blomstret, selv om det ble fordrevet fra klasserommene ved den orale undervisningsmetoden fra 1890-årene av – det levde videre i internat, forening, sportsklubb og kirke.
Gjennom årene har det vært regelmessige teaterforestillinger i døveforeningene. Det kunne være skuespill, sketsjer og deklamasjoner.
Grunnlaget legges
Det var naturlig at Norges Døveforbund satte i gang kulturdager for døve fra hele landet. På disse årlige kulturdagene fra 1967 av, har det blant annet vært oppført teaterforestillinger. De siste 40 årene har døve kunne se teaterforestillinger på tegnspråk med skuespillere fra hele landet. De var riktignok amatører, men de skapte en forståelse for at det var mulig for døve å spille teater og sketsjer – alt på tegnspråk. I Norges Døveforbund var det en visjon om mer kunstnerisk utdanning av døve skuespillere, men det strandet på økonomiske midler.
Kulturpolitikken var der, og pioneren blant norske døve teaterfolk er Mira Zuckermann. Hun var en amatørskuespiller som hadde visjon om et profesjonelt tegnspråkteater. Hun ivret sterkt for at Norges Døveforbund skulle ta kontakt med myndighetene for å skape et slikt teater. Da Guds forsømte barn ved Trøndelag Teater i 1982 trengte en som kunne spille rollen som den døve kvinnen Sarah Norman, fikk Zuckermann rollen.
I 1987 fikk Norges Døveforbund til en avtale med Riksteatret om å lage en utredning, og den ble skrevet av Zuckermann. I 1988 spilte hun i stykket Den sterkeste av August Strindberg på Riksteatret, og ble dermed den første profesjonelle døve skuespiller i Norge.
Utredningen understreket sterkt at man skulle satse på kunst på døves premisser. Utrederne var i kontakt med 45 sentrale personer i og utenfor døvemiljøet og i Sverige.
Teater på prøve
Fra 1. januar 1999 til 31. desember 2001 ble det gjennomført et treårig prosjekt for å skape et profesjonelt tegnspråkteater. Prosjektet ble etablert ved Ål Folkehøyskole og kurssenter for døve. Det ble bevilget 3,5 millioner kroner det første året. Målet var kunstnerisk kvalitet og profesjonalitet, tegnspråk som kunstnerisk språk, og drama på tegnspråk. Man skulle vise visuelt teater av litterære teatertekster oversatt til tegnspråk, eller egenproduserte skuespill på tegnspråk. I år 2000 fikk man bevilget 6,1 millioner til tegnspråkteatret i et samarbeid med Riksteatret, Kunsthøgskolen i Oslo (den tidligere Teaterhøgskolen), Norges Døveforbund, Ål Folkehøgskole og Døves Media (tidligere Døves Video). Mira Zuckermann ble ansatt som teatersjef i prosjektperioden, fra 1. august 2000.
I prøveprosjektperioden ble det spilt en rekke forestillinger med stykket Hjelp, vi får gjester! (1999). Dette var den første profesjonelle fremføringen av skuespill på tegnspråk i Norge. Stortinget bestemte i 2001 at teatret hadde livets rett, og at det skulle etableres i Oslo. Det nye teaterets første faste tilholdssted var i Sven Bruns gate 7, og dette markerer også starten for Teater Manu.
Teaterstiftelsen
Torsdag 16. januar 2003 klokken 14 ble stiftelsen Det Norske Tegnspråkteater opprettet av Norges Døveforbund. Startkapitalen var på 10.000 kroner. Mira Zuckermann ble ansatt som teatersjef fra 2003. i 2004 endret man navn til Teater Manu, og flyttet inn i teatret til Grünerløkkas kulturhus i Schleppegrells gate 32. Zuckermann forble teatersjef frem til hun gikk av med pensjon 31. desember 2021. Som ny teatersjef etter Zuckermann ansatte teaterets styre i februar 2021 Janne Langaas.
Styre
Teater Manus styre bestod per 18. desember 2021 av: Per 25. oktober 2018 bestod teaterets styre av:
Per 1. september 2017 besto styret av:
Formål, hovedmål og visjon
Teater Manus formål er å være et turnerende teater som spiller på tegnspråk for barn, ungdom og voksne.
Teater Manus hovedmål er å styrke og utvikle tegnspråk som scenespråk gjennom forestillinger av høy kvalitet. Teater Manu skal øke interessen for tegnspråkteater og synliggjøre døves kultur.
Teaterets visjon er at det skal bli verdens beste tegnspråkteater.
Finansiering
Teater Manu mottar offentlig støtte over fast post i statsbudsjettet under kap. 323. I 2017 mottok teatret 15,46 millioner kroner i støtte.
Publikumstilbudet
Teatrets forestillinger foregår på tegnspråk. Hørende teatergjengere får de tegnspråklige forestillingene tolket av hørende stemmeskuespillere. Teater Manus mål er å være et teater for alle, enten man kan tegnspråk eller ikke.
Teatret arrangerer kulturkafeer hvor publikum får møte skuespillerne, få informasjon om bestemte teaterstykker, møte regissører og enkelte dramaforfattere. Det er også foredrag, filmvisninger og diskusjonstemaer.
Samarbeid med andre teatre
Teater Manu har også samarbeid med ulike teatre i Norge og i utlandet. I Norge har teatret samarbeidet med Riksteatret i flere år. Teatret har også samarbeidet med Tyst Teater i Sverige, Glad Teater i Danmark og Deaf West Theatre i USA.
Teatret har også deltatt i forskjellige internasjonale festivaler, blant annet på Deaf Way II i 2002, Deaf Art Now i 2004, Clin d´oeil I 2005–2017 og Nonstop Internasjonale teaterfestival i 2018.
Teaterets stab
Teater Manu er en tegnspråklig arbeidsplass der døve er i flertall. Kommunikasjonen foregår på tegnspråkets premisser, og hørende medarbeidere får opplæring i tegnspråk. Teatret har også tegnspråktolker som tolker kommunikasjonen mellom døve og hørende som ikke kan tegnspråk. Teater Manu er flerkulturelt og har blant annet hatt ansatte og skuespillere med israelsk, polsk, tyrkisk, finsk, svensk, tsjekkisk, islandsk og amerikansk opprinnelse.
Utdannelse og forskning
For å sikre skuespillerrekruttering til flere generasjoner med teatergjester har teatret arrangert teaterverksted for barn og unge som vil stå på scenen. Det ble arrangert verksted i skoleåret 2005/2006, 2007/2008, 2013/2014 og 2016/2017. Flere av skuespillerne fra slike verksteder har blitt plukket ut til å spille i teatrets senere oppsetninger.
Teater Manu har også arrangert kompetansegivende kurs i samarbeid med Kunsthøgskolen i Oslo (tidligere Statens Teaterhøgskole). Kurset Fra dramatisk tekst til scenisk tegnspråk ga 10 studiepoeng.
Tegnspråk som scenespråk har også blitt forsket på. Live Herheim skrev hovedfagsoppgaven: ''Kunne det vært annerledes? Teater Manu – Norsk Tegnspråkteater, et tradisjonelt og litterært teater'' (2004). Rolf Piene Halvorsen og Svein Arne Petersson skrev: ''Fra skrift til tegn. Om å oversette fra Peer Gynt til Norsk tegnspråk, i boken Tegn som språk – En antologi om tegnspråk''.
Priser og utmerkelser
Teater Manu har mottatt flere hedersutmerkelser for sine oppsetninger.
Sofie Reisænen
Sofie Reisænen (født 9. april 1997) er en norsk svømmer som har representert Vågsbygd SLK, Team Sør og Lambertseter SK.
809 Lundia
Asteroiden har sannsynligvis sin opprinnelse i en stor kollision i asteroidbeltet for rundt 1 milliard år siden. Det betyr at den har samme opprinnelse som 4 Vesta. 809 Lundia ligger relativt langt borte fra 4 Vesta. Grunnen til at Lundia langsomt har vandret så langt bort ligger i Jarkovskij-effekten og en baneresonans med Jupiter.
Stange videregående skole
Stange videregående skole er en videregående skole i Stange kommune i Innlandet. Skoleåret 2021/2022 har skolen 448 elever.
Skolen ligger ved Stangehallen.
Linjer
Skolen har linjene:
Themisto abyssorum
Themisto abyssorum er en art innenfor familien Hyperiidae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder. Den er en makrozooplankton med kroppsstørrelse på > 1 cm.
Arten er utbredt i Atlanterhavet og Barentshavet og kommer noen ganger inn med varme atlantiske havstrømmer til vestkysten av Svalbard.
Maritimt Kompetansesenter
Maritimt Kompetansesenter Sørøst Norge (MKS), ikke til å forveksles med Norsk Maritimt Kompetansesenter, ble opprettet i 1996 av norske rederier for å ta hånd om deres lang- og kortsiktige rekrutteringsbehov for lærlinger, kadetter og offiserer.
Ungdom fra hele landet rekrutteres til maritim utdanning tilbud innenfor fagbrev som matros eller motormann, eller fullstendig offisersutdanning som kaptein eller maskinsjef.
Kjøttsaus
Kjøttsaus serveres ofte til pasta, for eksempel spaghetti, eller brukes som fyll i lasagne, pai, grateng, pirog eller på pizza.
Johann Mühlegg
Johann Mühlegg (født 8. november 1970) er en tysk tidligere langrennsløper. I 1999 byttet han statsborgerskap og begynte å konkurrere for Spania. Han ble felt i en dopingkontroll i løpet av Vinter-OL 2002 i Salt Lake City.
Mühlegg konkurrerte for Tyskland i OL 1992, 1994 og 1998, selv om han begynte å få et anstrengt forhold til sitt eget skiforbund i 1993, noe som førte til at han brøt med dem i 1998. Mühleggs gode forhold til det spanske landslaget fikk Mühlegg til å søke om spansk statsborgerskap.
Sent i 1999, da han gikk for Spania, vant han sitt første verdenscupløp, og vant verdenscupen sammenlagt i 1999/00-sesongen. Under Ski-VM 2001 vant han sølv på 20 km jaktstart (han fikk opprinnelig bronsemedalje, men ble endret til sølv etter at Jari Isometsä ble diskvalifisert pga. doping), og ble i tillegg verdensmester på 50 km.
Under Vinter-OL 2002 vant Mühlegg gull på 30 km og 10 km jaktstart. Han fikk best tid på femmila, som ble arrangert på lekenes siste dag, 23. februar, men ble diskvalifisert fra dette løpet etter at han testet positivt på darbepoetin (et legemiddel som øker antallet røde blodlegemer; stoffet stod ikke på forbudslisten den gang fordi det nylig var blitt utviklet).
Etter dopingskandalen besluttet først IOC at Mühlegg skulle få beholde gullmedaljene fra de to første løpene, men i desember 2003 bestemte den internasjonale voldgiftsretten for sport at også disse medaljene skulle inndras.
Dnister
Dnister, eller Nistru, (rumensk/moldovsk: Nistru, ukrainsk: Дністер – Dnister, russisk: Днестр – Dnestr) er ei elv i Ukraina og Moldova. Den er 1 352 km lang og har utspring 1 000 moh i den ukrainske delen av Karpatene. Den er grenseelv mellom de to landene, og går igjennom Moldova i omtrent halve løpet før den munner ut i Svartehavet.
På klassisk gresk og latin ble elven kalt Tyras.
Dnister renner gjennom det østeuropeiske slettelandet, nær Karpatene, og er en av en rekke elver som renner fra nordvest mot Svartehavet i sørøst. Elvas område har tilhørt mange riker gjennom historien. Etter fredsavtalen i Iaşi av 1792 mellom Russland og Tyrkia ble elven grense mellom de to rikene.
Elven springer ut vest for den ukrainske byen Turka nær grensen til Polen. Den renner først litt nordover for så å svinge av mot sørøst mot Svartehavet. I begynnelsen av 1970-tallet ble det i Tsjernivtsi oblast bygget en dam hvorved det ble bygd en ny by, Novodnistrovsk. Denne oppdemningen la under vann en mengde småbyer og landsbyer langs elven. Det er to større reguleringer i elva: Dnister-demningen med installert 2 268 MW (den forannevnte), og Dnistrovska vannkraftverk med installert 702 MW effekt. Førstnevnte anlegg er utbygd av Ukraina i forståelse med Moldova, som har rett på krafttilførsel fra kraftverket.
810 Atossa
810 Atossa er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 8. september 1915 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Atossa, en persisk prinsesse som var datter av Kyros den store og gift med Dareios den store.
Dnister
Elven danner grense mellom Ukraina og Moldova før den krysser grensen inn i Moldova straks etter byen Soroca. I Moldova utgjør den deretter grense for den autonome republikken Transnistria. Der flyter elven gjennom den autonome republikkens hovedstad Tiraspol.
Dnister kommer så tilbake til Ukraina og munner ut i Svartehavet via deltalagunen Dnister-limanen, sørvest for Odessa.
Dnister er Ukrainas nest største elv, etter Dnipro. Den er Moldovas største elv.
Byer ved Dnister
Den største byen ved Dnister er Tiraspol i Transnistria (Moldova). Andre viktige byer er:
Stangehallen
Stangehallen er en flerbrukshall i Stange kommune i Innlandet. Den ligger ved Stange videregående skole og ikke langt fra Stange stasjon.
For friidrett har hallen bane med 200 meter doserte svinger. Videre finnes fire håndballbaner, treningsrom, samt lokaler for teater, kurs og skole. Idrettsarealet dekker 5,000 m² av anleggets totalt 12,000 m².
Efemeride
En efemeride (fra det greske ordet ἐφημέριος ephemerios «daglig») er en tabell over verdier som gir posisjonene for astronomiske objekter på himmelen for et gitt tidspunkt eller tider. Forskjellige slags efemerider brukes for astronomi og astrologi. Selv om dette også var en av de første anvendelsene av mekaniske regnemaskiner, vil en efemeride likevel ofte være en enkel trykt tabell.
For astronomer gis posisjonene i et sfærisk polarkoordinatsystem med rektascensjon og deklinasjon, mens de for astrologer gis i lengde langs den zodiakale ekliptikken, og noen ganger deklinasjon. Astrologiske posisjoner kan gis for enten middag eller midnatt.
Adolf Bastian
Adolf Bastian (født 26. juni 1826 i Bremen, død 2. februar 1905 i Port-of-Spain, Trinidad og Tobago) var en polyhistor som levde i det 19. århundre som huskes best for hans bidrag til etnografien og utviklingen av antropologi som en disiplin. Han kom også med bidrag til moderne psykologi i form av en teori om Elementargedanke, noe som påvirket Carl Gustav Jungs utvikling av hans teori om arketyper. Videre øvde Bastian påvirkning på Joseph Campbell i hans studier av komparativ mytologi.
Adolf Bastian har gitt navnet til Bastianøyane på Svalbard.
Bakgrunn
Bastian stammet fra en ansett kjøpmannsfamilie i Bremen. Han studerte rettsvitenskaper ved Universitetet i Heidelberg og medisin og naturvitenskaper ved Humboldt-Universität zu Berlin, Universitetet i Jena og ved Universitetet i Würzburg
Karl Konstanz Viktor Fellner
Karl Konstanz Viktor Fellner (i noen kilder også Carl Constanz Victor; født 24. juli 1807, død 24. juli 1866 i Frankfurt am Main) var den siste borgermester i byrepublikken Frankfurt am Main før byen ble innlemmet i Preussen.
Adolf Bastian
Bastians reiser
Bastian, som ble doktor i medisin i 1850, la ut på sin første verdensreise som skipslege det påfølgende år. Reisen strakk seg over åtte år. Han besøkte Peru og Mexico, Kina, Bak- og For-India, Palestina, Afrika og Australia. Den fremste frukten av reisen var det i 1860 publiserte verket Der Mensch in der Geschichte, der han trakk opp grunnlinjene til sin forskning.
Karl Konstanz Viktor Fellner
Kjøpmannen Fellner var fra 1852 senator i Frankfurt. Han representerte den suverene bystaten i Det tyske forbunds forbundsdag og deltok i forhandlingene om den tyske tollunion. 1857, 1862 og 1864 var Fellner yngre borgermester (stedfortreder for by- og statssjefen, tilsvarende visestatsminister).
1865 ble Fellner valgt til etterfølger etter Philipp Friedrich Gwinner som eldre borgermester, bystatens overhode. Han utøvet embedet fra 1. januar 1866 frem til de seierrike prøyssiske tropper i forbindelse med den østerriksk-prøyssiske krig okkuperte bystaten den 18. juli 1866. Under okkupasjonen, frem til Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein ble valgt til byens første overborgermester i 1868, ble byen styrt av den prøyssiske guvernøren Ernst Eduard Vogel von Falckenstein.
På sin 59. fødselsdag, den 24. juli 1866, tok Fellner sitt eget liv ved å henge seg i sitt havehus, i fortvilelse over tapet av byens århundregamle uavhengighet.
Adolf Bastian
Bastians reiser
Den 18. desember 1886 kunne Bastian se Königliches Museum für Völkerkunde i Berlin bli åpnet. I år 1889 begynte han å reise igjen, den sjette 1889-91 gikk til Turkestan, India og Øst-Afrika, den sjuende 1896-1901 til Java og Bali, den åttende 1901-03 til Ceylon. I 1903 startete den da 77-årige forskeren sin siste reise som førte ham til Vestindia, der han døde.
Etnologen
Bastian kom til å gjøre en betydelig innsats for utviklingen av Gesellschaft für Erdkunde zu Berlin. Han var en av grunnleggerne av Berliner Gesellschaft für Anthropologie, Ethnologie und Urgeschichte i 1896 og grunnla i 1869 sammen med Robert Hartmann Zeitschrift für Ethnologie. Ved siden av en i det øvrige særdeles mangesidig virksomhet virket Bastian ved sitt forfatterskap for den såkalte folkepsykologien. Blant hans mange verk kan nevnes Beiträge zur vergleichenden Psychologie (1868), Rechtsverhältnisse bei verschiedenen Völkern der Erde (1872), Etnhnologische Forschungen (1872), Geographische und ethnologische Bilder (1873).
Bastian fikk gjennom sine reiser sterkt inntrykk av de kulturelle likheter han støtte på i helt forskjellige regioner og betonet opplysningens oppfatning om alle folks likeartede psykiske beskaffenhet ved å forfekte at som følge av universelt delte elementærtanker (Elementargedanke) tenderte folk på samme utviklingsstadium som stod stilt overfor likeartete problemer at innen grensen for hva naturforholdene tillot å finne likeartede løsninger.
Adolf Bastian er gravlagt på Südwestkirchhof Stahnsdorf i Brandenburg.
PRS Norge
PRS Norge (etablert 2016) er et norsk sportsforbund for skyting med grovkalibret rifle til felt- og langholdsskyting. Skytesporten er relativt ny og raskt voksende, og man prøver å finne en balanse mellom hurtighet og presisjon. PRS Norge arrangerer konkurranser i Norge som et cupformat i PresisjonsRifle-Serien (PRS). Viking Rifle Series (VRS) er en skandinavisk cup arrangert i samarbeid med PRS Norge. Forbundet er internasjonalt tilknyttet International Precision Rifle Federation (IPRF).
Øvelser
Øvelsene varierer som regel fra gang til gang, men det finnes også standardøvelser («skill stages»). Vanligvis skyter en og en deltaker om gangen med en tidsbegrensning. Et stevne er delt inn i flere løyper som kalles «stager», og det skytes både på kort-, mellom- og langhold. Noen øvelser er fokusert på presisjon (precision test), mens andre retter fokus mot hurtigskyting (speed shooting). Vanligvis er gjennomføring fri, men det hender at enkelte øvelser begrenser utstyr (f.eks. «reim tillat, men ikke tofot»). Stillingsskifte og bruk av varierte og utfordrende skytestillinger er vanlig. Foruten rene skyteøvelser kan det også forekomme avstandsbedømming ved hjelp av kikkertsikte med retikkel inndelt i milliradianer, såkalt «milling». Noen ganger er skyteavstandene ukjente, som fører til at deltakeren må bedømme avstand enten før eller under skyting.
Skyteavstander og forberedelser
Skyteavstander kan variere til over 1000 meter, men i Norge skytes som regel mellom 50-600 meter. Siden det skytes på varierende avstander bør skytteren ha en forhåndslaget klikktabell som passer til våpenet og ammunisjonen.
Bueskyting under Sommer-OL 1920
Bueskyting var med på det olympisk programmet for fjerde gang 1920 i Antwerpen. De ble konkurrert i ti grener, alle for menn. Totalt 30 bueskytere deltok, kun fra tre nasjoner, 14 fra Belgia og åtte hver fra Frankrike og Nederland.
PRS Norge
Poengregning
Poengregning foregår som regel med at løypene må gjennomføres innen en gitt makstid («par tid»), og skytteren gis poeng etter hvor mange treff man rekker før tiden er ute. Det skytes som regel et forhåndsbestemt antall skudd, men det fins også øvelser med ubegrenset antall skudd som for eksempel stangskyting.
Utstyr
Sig Sauer 200 STR og tilsvarende rifler er mye brukt, men det er mulig å delta med det meste av rifler for jakt og sportskyting. Det er fri vekt på våpen. Rekylbrems og/eller lyddemper er tillatt. Reim og/eller tofot er tillatt. Avtrekket må fungere sikkert, men det er ingen begrensning på avtrekksvekt.
Sikter
Kikkertsikte kan velges fritt, og det er ingen begrensning på hvor mye forstørrelse man kan ha. Det er mest vanlig å bruke retikler med trådkors i første billedplan («FFP», engelsk for First Focal Plane) og klikkjustering på 1⁄10 milliradian. Det er også noen som deltar med andre typer sikter som er beregnet på for eksempel jakt.
Diana (album)
Diana er Diana Ross' tiende soloalbum og ble utgitt den 22. mai 1980. Albumet var, og er Ross' mestselgende album i karrieren. Albumet solgte godt over seks millioner i USA, ytterligere tre millioner i Europa og erklært platina av RIAA.
Bakgrunn
Etter suksess med disco-albumet The Boss året før, var Ross ute etter en ny og moderne «sound» og Motown satte henne i arbeid med de anerkjente produsentene Bernard Edwards og Nile Rodgers fra gruppa Chic. Ifølge ryktene hadde produsentene skrevet materiale nok for et album, med Aretha Franklin i tankene. Franklin hadde året før opplevd sin første fiasko med disco-platen La Diva og takket nei. Sangene «Upside Down» og «I'm Coming Out» ble derfor gitt til Ross, og til tross for konfliktene som skal ha oppstått mellom Ross og produsentene ble albumet ferdiggjort.
Ross var ikke fornøyd med platen, og med diskoens tilbakeslag fryktet Ross for karrieren. Hun tok demoene med seg til Motown, og remikset alle låtene sammen med Russ Terrana. Låtenes diskopreg ble tonet ned, lange musikalske partier ble kuttet vekk og tempoet ble økt for å gi sangerinnen en mer ungdommelig og lysere stemme. Edwards og Rodgers var ikke fornøyd og saksøkte Motown senere. Produsentene ble kontaktet for et oppfølgeralbum, men planene ble lagt på is da Ross forlot Motown i 1981.
Sporliste
Alle sanger skrevet av Bernard Edwards og Nile Rodgers.
Mottakelse
Da albumet ble utgitt i mai 1980, ble Ross introdusert til den yngre generasjonen, og albumet nådde andreplass på den amerikanske salgslisten, med førstesingelen «Upside Down» på topp på singel-listen. Albumet har per dags dato solgt godt over 10 millioner. Albumet ble gjenutgitt i 2003, med de originale Chic-versjonene.
Gorgoroth (band)
Gorgoroth er et norsk black metal-band som ble startet i 1992 av Infernus.
Biografi
Gorgoroth ble startet i 1992 av gitarist Infernus. I 1993 gav bandet ut sin første demo med navnet A Sorcery Written in Blood. Denne demoen førte til at Gorgoroth ble tilbudt platekontrakt med det franske plateselskapet Embassy Productions, og bandet begynte så å jobbe med debutalbumet Pentagram. Samoth fra Emperor spilte bass på dette albumet. Etter at Pentagram var ferdig innspilt og utgitt forlot trommeslager Goat Pervertor bandet og ble erstattet av Frost fra Satyricon. Dette ledet bandet inn i det neste albumet, Antichrist, hvor Infernus spilte både gitar og bass. Trommeslager Grim tok over som trommeslager da Antichrist var ferdigstilt, og vokalist Hat valgte også å slutte i bandet i 1995, etter å ha gjort ferdig sin vokal til albumet. Hat ble så erstattet av vokalisten Pest fra bandet Obtained Enslavement. Bandet ble invitert til å spille live sammen med Cradle of Filth i London i desember 1995, og de turnerte også i Europa med Satyricon og Dissection i 1996. Snart ble navnet Gorgoroth godt kjent innen black metal, om ikke litt overskygget av de største bandene som Mayhem og Emperor. Etter at konsert-EP-en The Last Tormentor ble spilt inn i mai 1996 ble trommeslager Grim byttet ut med Aeternus-trommeslager Vrolok. Fra før hadde Aeternus-grunnlegger Ares blitt med i Gorgoroth som bassist. Andregitarist Tormentor ble så med i bandet i slutten av 1996.
Etter utgivelsen av bandets tredje album, Under the Sign of Hell, i 1997 og en turné i Europa ønsket det tyske heavy metal-plateselskapet Nuclear Blast å signere platekontrakt med Gorgoroth. Tilbudet ble akseptert i november 1997. Gorgoroths første album på Nuclear Blast var Destroyer, or About How to Philosophize With the Hammer i 1998 etter en rekke nye endringer i bandbesetningen. Vokalist Gaahl ble med i bandet på denne tiden, men medvirket bare på ett spor, tittelsporet «Destroyer».
I 1999 utkom albumet Incipit Satan. Det meste av musikk og tekster ble som tidligere skrevet av Infernus, men albumet var ulikt de forrige utgivelsene. Spor som «Will to Power» er mye påvirket av industrial, dark ambient og noise. Sporet «When Love Rages Wild in My Heart» har en ren vokal som kan minne litt om blues; vokalen på dette sporet ble gjort av Michael Krohn fra Raga Rockers. Albumet viste sterke progressive tendenser, men holdt seg fremdeles innenfor black metal og har Infernus' lyd.
Tre år senere, etter mer forandring på oppstillingen, begynte Gorgoroth å skrive på deres neste album, Twilight of the Idols (In Conspiracy with Satan). Albumet gikk mer tilbake til tiden før Incipit Satan, men var fremdeles forskjellig fra tidligere innspillinger, mye fordi mesteparten av musikken ble skrevet av bandets bassist King ov Hell og trommeslager Kvitrafn istedenfor Infernus. Vokalisten Gaahl skrev de fleste tekstene, mens Infernus skrev teksten til sporet «Forces of Satan Storms». Etter utgivelsen av albumet avsluttet bandet kontrakten med Nuclear Blast.
I 2006 gav bandet ut albumet Ad Majorem Sathanas Gloriam gjennom Regain Records. På innspillingen var det Frost som spilte trommer. Bassist King stod bak musikken til dette albumet, og vokalist Gaahl skrev tekstene. Gorgoroth ble nominert innen kategorien «Metal» under den 35. årlige Spellemannprisen. Etter dette albumet ble utgitt valgte bassist King å forlate bandet, fordi han hadde problemer med å «fronte bandets ideologiske agenda offentlig» siden han samtidig jobbet som barneskolelærer. King ble igjen med i bandet i 2007.
Fra høsten 2007 gjennomførte Infernus en rekke utskiftninger i band-bestningen. Tomas Asklund (Dissection) og Frank Watkins (Obituary) ble rekruttert som hhv. ny trommeslager og bassist, og i 2008 ble Tormentor (gitar) og Pest (vokal) igjen medlemmer av Gorgoroth. Materialet til den neste Gorgoroth-utgivelsen Quantos Possunt ad Satanitatem Trahunt ble etter hvert ferdigstilt, og albumet ble utgitt i oktober 2009 av Regain Records.
Høsten 2010 ble det kunngjort at bandet jobbet med en nyinnspilling av tredje-albumet Under the Sign of Hell, i tillegg til at de jobbet med oppfølgeren til Quantos Possunt ad Satanitatem Trahunt. Begge albumene er planlagt utgitt i 2011.
Konsert i Kraków
Under en konsert i Kraków Polen 1. februar 2004 hadde bandet sauehoder på staker, over 80 liter saueblod, sataniske symboler og fire nakne, korsfestede modeller på scenen. En av de kvinnelige modellene besvimte under konserten. En politietterforskning fant sted etter konserten og endte med at både bandet og konsertpromotøren ble avhørt på grunn av mistanke om brudd på den polske blasfemiloven samt påstander om dyremishandling. Bandet selv ble frikjent fordi de ikke visste at det de gjorde var mot polske lover. Konsertpromotøren Tomasz Dziubiński ble imidlertid dømt og måtte betale en bot på 10,000 złoty for å ha forårsaket en krenkelse av andres religiøse følelser. Konserten var planlagt gitt ut som en konsert-DVD av Metal Mind Productions, men som resultat av anklagene, ble opptakene konfiskert av politiet direkte etter konserten. Ikke før fire år senere, i 2008, ble opptakene frigitt og DVD-en utgitt som Black Mass Krakow 2004.
Nasjonalsatanisten
Erlend Erichsen var i en periode trommeslager i Gorgoroth. Opplevelsene med bandet inspirerte han til å skrive romanen Nasjonalsatanisten som kom ut på Damm Forlag i 2005.
Interne stridigheter
Høsten 2007 var Gorgoroth preget av interne stridigheter, hvor den daværende vokalisten Gaahl og bassisten King ønsket å fortsette med bandet uten Infernus. Infernus varslet at han ville gå rettens vei for å beholde navnet. 13. desember 2007 kom Gorgoroths plateselskap, Regain Records, med en offisiell uttalelse hvor de anerkjente Infernus som den rettmessige innehaver av bandnavnet Gorgoroth samt dets logo og varemerke. Til tross for at Patentstyrets første instans i 2007 godkjente en søknad fra King om varemerkerettighetene til bandnavnet og logoen, så ble denne søknaden opphevet ved en dom av 10. mars 2009 etter en rettssak i Oslo i januar 2009. Dommen sa at Kings varemerkesøknad erklæres ugyldig, og at King og Gaahl hadde ekskludert seg selv fra bandet i oktober 2007 ved å forsøke å fjerne Infernus fra besetningen. Dommen sa videre at Infernus ikke kunne ekskluderes fra bandet dersom han ikke selv valgte å slutte. Retten kom frem til slutningen basert på at varemerket allerede var innarbeidet da Gaahl og King ble medlemmer. I en artikkel i Dagens Næringsliv 2. juni 2009 kom det frem at partene hadde inngått et forlik om de resterende punktene i søksmålet, bl.a. det som omhandlet de økonomiske sidene ved saken. Infernus oppga at han var godt fornøyd med forliket.
Youssef Rossi
Youssef Rossi (arabisk: يوسف روسي‎) (født 28. juni 1973 i Casablanca) er en marokkansk tidligere fotballspiller. Rossi spilte som forsvarer, og fikk flere landskamper for Marokkos herrelandslag.
Klubbkarriere
Etter fire måneder i Dunfermline Athletic, spilte Rossi debutkampen for klubben, hvor han ble utvist etter 25 minutter. Han fikk sitt andre røde kort på tre kamper, da han i en kamp mot Dundee United igjen ble utvist, og hvor han på vei av banen gjorde en provoserende bevegelse mot Dundee-fansen. Rossi scoret sitt eneste mål for klubben da de møtte Aberdeen 2. juledag 2000.
Landslagskarriere
Rossi spilte 22 kamper for Marokkos landslag, og var med i troppen som spilte i VM i 1998, samt i troppen som spilte i Afrikamesterskapet samme året.
Kvass (album)
Kvass er et musikkalbum med Kampfar, utgitt i 2006.
Litteraturåret 2011
Litteraturåret 2011 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 2011.
Kwa-språk
Kwaspråka blir snakka i de sørøstlige delene av Elfenbenskysten, i Ghana, Togo og Benin, og det sørvestre hjørnet av Nigeria. Navnet blei danna i 1885 av Krause og brukt av Westermann (1952) og Greenberg (1963). Det er avleda av ordet for «folk» i mange av kwa-språka, ord som inneholder rota kwa. Kwa-språka er en grein av voltakongo-språka som på si side er en grein av niger-kongospråka.
Bennett & Sterk (1977) har argumentert for at kwa-språka opprinnelig ikke var ei gruppe av slektspråk, og de gjør framlegg om å dele kwa-språka inn i tre grupper: yorubaspråk, igbospråk, medlemmer av benuekongo-språka, og de «egentlige» kwa-språka. Denne delmengden av kwa-språka blir nå og da kalt for «nye kwa».
Resten av kwa-språka blir kalt vestbreddespråk fordi de blir snakka på vestsida av Volta i Ghana, Togo, Benin og sørvestlige Nigeria. Av disse ca. 25 språka er gbe-språka den største gruppa, med ca. 5 millioner talere; andre språk er avatime, nyangbo-tafi og animere.
Themisto compressa
Themisto compressa er en art innenfor familien Hyperiidae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder. Den er en makrozooplankton med kroppsstørrelse på > 1 cm.
Arten er utbredt i Atlanterhavet og Nordsjøen inklusive Sverige.
Navnet anses i nyere systematikk som synonymt med Parathemisto bispinosa (Boeck, 1871).
Giuseppe Pecci den eldre
Giuseppe Pecci (født 13. april 1776 i Gubbio i Kirkestaten, død 21. januar 1855 i Gubbio) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Gubbio 1841–1855.
Han ble utnevnt til kardinal i 1850 av pave Pius IX, med Santa Balbina all'Aventino som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Amandas Paulauskas
Paulaskas ble i 2020 utestengt frem til 2028 for doping ifølge det Internasjonale styrkeløft forbundet (IPF). Prøven ble tatt i forbindelse med EM i benkpress hvor Paulaskas deltok og testet positivt for anabole steroider. Utestengelsen er satt til 8 år da dette er Paulaskas andre utestengelse på grunn av doping.
Tidsjevning
Tidsjevningen beskriver avviket mellom to typer soltid. Disse er sann soltid, som direkte sporer solas bevegelse, og middelsoltid, som sporer en fiktiv "middelsol" med middager 24 timer fra hverandre. Sann soltid kan oppnås ved å måle solas nåværende posisjon (timevinkel), eller indikert (med begrenset nøyaktighet) av et solur. Middelsoltid, for samme sted, vil være tiden indikert av en jevn klokke stilt slik at forskjellene gjennom året fra sann soltid i gjennomsnitt blir null.
Tidsjevningen er øst- eller vestkomponenten i analemma, en kurve som representerer solens vinkelavstand fra sin middelposisjon på himmelkula sett fra jorda. Tidsjevningens verdier for hver dag i året, kompilert av astronomiske observatorier, ble i utstrakt grad listet i almanakker og efemerider.
Sesamfamilien
Pedaliaceae eller sesamfamilien er en plantefamilie i ordenen Lamiales i kurvplante-kladen (Asteridae). Denne familien vokser ikke naturlig i den nordiske floraen.
Sesam (Sesamum indicum) kommer fra en av plantene i familien.
Arne Berg
Arne Berg er navnet til flere personer:
Anshan (Persia)
Anshan (også Anzan eller Izeh) (persisk انشان) var en by og et lite kongedømme i Persia (Iran) i løpet av det 1.årtusenet f.Kr. styrt av Akamenide-dynastiet. Den persiske prinsen Teispes (675-640) erobret den elamittiske byen Anshan og kalte seg «konge av byen Anshan». Anshan startet en erobringsperiode i det 6.århundret f.Kr. og ble kjernen i Perserriket.
Heimgang
Heimgang er et musikkalbum med Kampfar, utgitt i 2008.
Fra underverdenen
Fra underverdenen er et musikkalbum med Kampfar, utgitt i 1999.
Husøy (Tønsberg)
Husøy er en øy på 0,9 km² tilhørende Tønsberg kommune, beliggende mellom øya Føynland i Færder kommune og Husvik i Tønsberg kommune. Husøy er et delområde og grunnkrets i Tønsberg kommune og har en befolkning på om lag 930 (2001). På øya finnes barneskolen Husøy skole (nedlagt 2013 ) og Husøy kirke fra 1933. Husøy og Føynland Idrettsforening har klubbhus og kunstgressbanen Husøy Arena på øya.
Design Container
Design Container AS er et reklamebyrå etablert i 2006 i Oslo som jobber med grafisk design, idé og konseptutvikling, nettdesign og profilering. Det eies av Linn-Cecilie Linnemann og Michael Linnemann.
Design Container var den første norske bedriften med virtuelle kontorer i Second Life. Design Container har utviklet områder i Second Life for både DnB NOR, Nobels Fredssenter, Høgskolen i Molde, Universitetet i Missouri og Vestfold fylkesbibliotek. Design Container er også Norges eneste byrå som er listet i Second Lifes «Global Directory».
Draker i Tolkiens verden
Dette er en liste over draker i Tolkiens verden.
Ancalagon den Svarte
Ancalagon den Svarte var en drake i J.R.R. Tolkiens fantasiunivers Midgard.
Morgoth avlet frem Ancalagon i løpet av første tideverv med det formål at Ancalagon skulle bli den største og mektigste av alle vingedrakene, og eventuelt også den første av vingedrakene som skulle bli sett. I løpet av Vredens krig der Morgoths hærer braste sammen med valaenes hær, sendte Morgoth Ancalagon ut på Anfauglith fra Angband for å knuse hans fiender. Så mektig var Ancalagon at valaenes hær ble drevet tilbake.
811 Nauheima
811 Nauheima er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Koronis. Den ble oppdaga den 8. september 1915 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Bad Nauheim.
Draker i Tolkiens verden
Ancalagon den Svarte
Men Ëarendil, en halvalv som stammet fra Eldaenes prinser og Edain, ankom slaget i hans skip Vingilot og duellerte med Ancalagon. De kjempet i en hel dag inntil Ëarendil seiret over den svarte draken og kastet ham ned på  Thangorodrims tre tårn, noe som knuste dem. Morgoth ble knust kort tid etter at hans mektigste forsvarer var blitt nådeløst slaktet.
Ancalagon var visstnok så stor at han stengte ute sola. Gandalv sa senere at Ancalagons ildpust var den heteste av alle andre draker i historien, og han spekulerte i at den var varm nok til å ødelegge Maktens ringer alene, men at hans pust ikke kunne destruere Den ene ringen. Det sies også at han var stor nok til å knuse Thangorodrim, Midgards høyeste fjell. Som er over 10'600 meter høyt.
Glaurung
Glaurung var den første ildsprutende draken i J.R.R. Tolkiens fiktive verden, Midgard.
Glaurung var en veldig mektig drake, og han brukte hans evner til å oppnå makt og status hos Morgoth Bauglir – og han var mye mer mektig enn Sauron (som da bare var en tjener) og Gothmog, Balrogenes Herre. Disse to var hans erkerivaler, da de tre kjempet for mest anseelse hos Morgoth. Det var Glaurungs natur å lure og svikte, og å spre løgner som var så utspekulerte at de ikke kunne bli oppdaget før det var for sent. På denne måten voldte han mer skade enn han kunne ha gjort med brutal vold, og forårsaket destruksjonen av den alviske festningen i Nargothrond og selvmordet til manneættens største helt, Túrin Turambar. Han forårsaket amnesi hos Túrins søster, Nienor, som han møtte på åsen Amon Ethir. Men Glaurung ble drept av Túrin før han begikk selvmord.
Glaurung var dessuten kalt alle drakers far. Hvordan er ikke kjent, men det er spekulert i at han bidro til å avle resten av hans rase, såkalte Uroloki – vingeløse, ildpustende draker. Han selv var avlet av Morgoth, og var den første draken som viste seg utenfor Angband. Dette skjedde i løpet av den første beleiringen av Angband. Han kom tilbake for å angripe, men altfor tidlig, da han fremdeles var ung. Han ble knust og drevet tilbake til Angband av alviske bueskyttere.
Scatha
Scatha, også kjent som Ormen Scatha, var en drake i J.R.R. Tolkiens fantasiverden Midgard
Smaug
Smaug var, i J.R.R. Tolkiens fiktive univers Midgard, en grådig, rødlig gulldrake i Midgard, som ødela hele Dale og inntom Ensomfjellet med hele dets skatt, som han samlet i sentalhallen og sov på. Siden han hadde samlet hele skatten til dvergene som før bodde der, var han sannsynligvis kjent med hver eneste ting i den enorme skattehaugen, blant annet Arkensteinen og flere mithril-skjorter (en ble gitt bort til Bilbo Lommelun av Thorin Eikenskjold – og som reddet Frodo fra å bli gjennomboret av et spyd i Moria).
Smaugs størrelse og hans skjell gjorde ham nesten helt uskadelig, men når Bilbo Lommelun konfronterte ham i hans hule, oppdaget han at Smaug hadde en bar flekk på magen. Da Bilbo fortalte dette til sine dvergvenner, ble dette overhørt av en trost som satt over dem på fjellet. Dette fortalte trosten videre til Bard av Esgaroth, og da Smaug angrep Esgaroth, drepte Bard den mektige draken med sin svarte pil.
Etter Smaugs død, ble skatten begjært av Thorins og hans følge. Dette førte til en konflikt mellom Bard og Thranduil av Myrkskog – som også ville ha hver sin del av gullet som en erstatning for alt Smaug hadde ødelagt. Thorin avslo, og erklærte krig mot begge parter. Konflikten gikk over til å bli et slag, nemlig Femhærerslaget.
Ifølge Gandalv i Ringenes Herre, var det heldig at Smaug ble drept. Hadde han levd, ville han ha kommet under Saurons kontroll og ødelagt hele Myrkskog.
Lista zwierząt Śródziemia
Håkon Gullvåg
Håkon Gullvåg (født 20. februar 1959 i Trondheim) er en norsk maler, kjent for sine portretter, og for sine egenartede bilder med fremmedgjorte mennesker i dystre landskaper og bilder med fantasifulle scenarier.
== Liv og virke == Gullvåg begynte på Kunstskolen i Trondheim som 18-åring. Da hadde han allerede i fire år fått undervisning av Roar Matheson Bye. Den svenske kunstneren og læreren Georg Suttner ble hans første lærer på fulltid, fra 1977. Et gjennombrudd kom i 1981, da Nasjonalgalleriet kjøpte maleriet «Trehesten». Et annet gjennombrudd kom i 1983, med hans første utstilling i Galleri Dobloug, Oslo. Siden den gang har Gullvåg hatt en sentral plass på den norske kunstscenen.
Han er især kjent for sin kirkekunst og for sine portretter av markante personer i Norge. Gullvåg har en stor portrettproduksjon, og arbeider med planer om et nasjonalt portrettgalleri. Hans første portretter ble malt i 1982, blant annet av skuespilleren Leif Jacobsen. Han skapte debatt med sine portretter av kong Harald V i 2000 og dronning Sonja i 2002. Etter hvert har han i alt malt 3 portretter av dronningen og 4 av kongen (per 2006). Han har portrettert en lang rekke kunstnere og samfunnstopper, og arbeider med en serie portretter av samtlige 300 paver. Hans portretter er med vanlige mål «uskjønne», men lykkes uvanlig ofte med å avbilde objektenes karakter og særpreg. Han lager ofte en hel serie portretter av samme person, som da han laget 12 versjoner av daværende Dagbladet-redaktør Arve Solstad, under tittelen 12 forsøk på et redaktørportrett (1995).