cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tyskland i Eurovision Song Contest
Tyskland har vunnet Eurovision Song Contest to ganger: i 1982 og 2010. Samtidig har landet kommet sist åtte ganger, senest i 2022. Den første seieren kom på landets 27. forsøk, da Nicole vant en klar seier med «Ein bißchen Frieden» i 1982. Landets andre seier kom i Oslo i 2010 med Lena og «Satellite». Tross i en rekke sisteplasser, har Tyskland også hatt stor suksess i konkurransen. I 1962 fikk Conny Froebess og «Zwei kleine Italiener» en sjetteplass, og sangen ble en stor slager over hele Europa. Tre tredjeplasser fulgte på rad i 1970–1972, og i 1979 fikk landet en ny storslager med «Dschinghis Khan». I 1980 og 1981 endte Tyskland på andreplass, før landet fikk sin første seier i 1982. To nye andreplasser fulgte i 1985 og 1987, og to tredjeplasser i 1994 og 1999.
Historikk
I 2000 innførte Den europeiske kringkastingsunion en ordning som sikret at de fire største økonomiske bidragsyterne fikk automatisk innpass i Eurovision-finalen. Gruppen ble kalt «de fire store» og besto av Tyskland, Storbritannia, Spania og Frankrike. Da Italia kom tilbake i konkurransen i 2011, gikk Italia inn i «de fire store» – som dermed ble utvidet til «de fem store». Tyskland har dermed aldri deltatt i en semifinale i Eurovision Song Contest.
Eurovision Song Contest er svært populært i Tyskland, med seertall opptil 10 millioner hver eneste år. I 2010, da Tyskland vant, var seertallet nesten 15 millioner – det høyeste registrerte tallet siden begynnelsen av 1980-tallet.
De første tiårene gjorde Tyskland det jevnt over bra i konkurransen og holdt seg stort sett på topp ti. Samtidig kom Tyskland sist i 1964, 1965 og 1974. I årene 1978–87 hadde landet sin beste periode i konkurransen, med hele fire andreplasser og seieren i 1982. Tyskland var det siste av de store vesteuropeiske landene til å vinne konkurransen, og seieren kom det 27. året landet deltok – flere år enn Norge brukte på å vinne. Tyskland har i tillegg åtte sisteplasser, tre av dem uten poeng. Etter 1987 har Tysklands resultater sving kraftig. En tredjeplass kom i 1994, etterfulgt av en sisteplass året etter og ingen finaleplass i 1996. I årene 1998–2001 kom Tyskland på topp ti hvert år, inkludert en tredjeplass i 1999. Etter en rekke dårlige plasseringer vant Tyskland sin andre Eurovision Song Contest-seier i Bærum i 2010. Vinneren, Lena Meyer-Landrut, ble plukket ut gjennom en Idol-lignende konkurranse, og hun fremførte tre sanger i den tyske finalen. Alle tre sangene endte opp i topp fem på den tyske singellisten. Både vinnerlåten «Satellite» og hennes første album, My Cassette Player, debuterte på førsteplass på de tyske singel- og albumlistene, og albumet har siden blitt sertifisert med fem ganger gull og dobbelt platina etter å solgt over 500 000 eksemplarer. «Satellite» solgte til dobbelt platina. Meyer-Landrut representerte også Tyskland på hjemmebane i Düsseldorf i 2011.
Fra 2013 har Tyskland hatt en lang serie med dårlige plasseringer, inkludert to sisteplasser på rad i 2015 og 2016. Tyskland fikk i tillegg null poeng i telefonavstemningene i 2019 og 2021, men unngikk sisteplass etter å ha fått flere poeng fra fagjuryene. Unntaket blant de dårlige plasseringene kom i 2018, da landet kom på en fjerdeplass med Michael Schulte og «You Let Me Walk Alone». Sett bort fra seieren i 2010, er dette Tysklands beste plassering etter år 2000.
Deltakere
Under er en liste over Tysklands deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten. I 1956 stilte hvert land med to sanger. Bare vinneren ble offentliggjort, de øvrige plasseringene er ikke kjent. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Låtskrivere og listeplasseringer
Under er en oversikt over de tyske bidragenes låtskrivere. Kolonnen ESC viser bidragets plassering i Eurovision Song Contest, mens kolonnen TY viser låtens høyeste plassering på den tyske singellisten.
Stemmehistorikk
Oversikt over poeng til og fra Tyskland i finaler siden debuten. Poeng som Tyskland har gitt i semifinaler, er ikke tatt med. Tallene er hentet fra nettstedet ESC Database. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Kommentatorer og poengopplesere
Flere kjente tyske mediepersonligheter har kommentert finalen opp gjennom årene, blant annet Ado Schlier, Thomas Gottschalk og Werner Veigel. Siden 1997 har Peter Urban stått for tv-kommentaren. Unntaket var 2009, da Urban tok ett års pause på grunn av helseproblemer.
Luc Ackermann
Luc Ackermann (født 6. januar 1998 i Mühlhausen) er en tysk profesjonell FMX-utøver, som kom på 5.-plass i «Best Trick» under X Games Norway 2019.
Jadrin
Jadrin (russisk:, tsjuvasjisk: ) er en by i Republikken Tsjuvasjia i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Sura, rundt 70 km sørvest for Tsjeboksary. Innbyggertall: 10 573 (folketelling 2002).
Den ble grunnlagt i 1590 som en befestet bosetning. Den fikk innvilget bystatus i 1781.
Per Schwab
Per Eigil Schwab (født 17. august 1911 på Ornö, død 2. august 1970 i Kragerø) var en svensknorsk kunstner og teatersjef. Han var sønn av kunstnerne Eigil Schwab og Anna Schwab. Han var gift med 1. Astrid (barnløst); 2. Thora Christensen og far til Per Eigil og Tine. Schwab studerte maleri ved Konstakademien blant annet under Isaac Grünewald og Birger Simonsson. Han studerte også utenfor Sverige. Schwab ble ansatt som teaterdekoratør ved Den Nationale Scene i Bergen i 1934 og fra 1952 til 1961 teatersjef. Deretter og fram til sin død var han scenograf ved Nationaltheatret i Oslo.
Schwab var også med på å realisere Festspillene i Bergen.
Ed Clancy
Edward (Ed) Clancy (født 12. mars 1985 i Barnsley) er en britisk profesjonell bane- og landeveissyklist som sykler for Motorpoint – Marshalls Pasta.
Innen banesykling er hans spesialitet forfølgelse. Han har VM-gull i lagforfølgelse fra 2005, 2007, 2008 og 2012 og i omnium fra 2010.
Sammen med Paul Manning, Geraint Thomas og Bradley Wiggins tok han gull og satte verdensrekord på 4000 m lagforfølgelse under OL i Beijing i 2008. Det samme gjorde han i 2012 sammen med Geraint Thomas, Steven Burke og Peter Kennaugh. Da tok han også bronse i omnium.
I OL i Rio i 2016 tok han gull i lagforfølgelse sammen med Owain Doull, Steven Burke og Bradley Wiggins.
Clancy er utnevnt til medlem av Order of the British Empire. Nyttårsaften 2016 ble han forfremmet til offiser av samme orden.
Avrenningskart
Avrenningskart er kart som viser avrenning av nedbør til vassdrag. Alle som har behov for å beregne gjennomsnittlig tilsig til et punkt i et vassdrag, vil ha nytte av et avrenningskart. Det kan brukes i forbindelse med kalkulering av dimensjoner for kraftforsyning, vannforsyning, jordbruksvanning, fiskeoppdrett, flomsikring, veibygging og brobygging, men også til undervisning, vannressursplanlegging og klimaundersøkelser.
Clinton Moore
Clinton Moore (født 24. april 1988 i Bundaberg) er en australsk profesjonell FMX-utøver, som kom på 4.-plass i «Best Trick» under X Games Norway 2019.
Touchdown (andre betydninger)
En touchdown er hovedmetoden for scoring i amerikansk og canadisk fotball.
Touchdown kan også referere til:
Roing under Middelhavslekene 2001
Roing under Middelhavslekene 2001. Roing var en av flere sporter under de fjortende middelhavslekene som ble arrangert i Tunis i Tunisia i perioden 2. til 15. september 2001. Det var åttende gangen som roing var med på programmet under middelhavslekene. Det var seks øvelser, fire for menn og to for kvinner. Det var første gangen kvinner deltok i roing i middelhavslekene. Italia ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Frankrike med to.
Lady Andrade
Lady Andrade (født 10. januar 1992) er en colombiansk fotballspiller. Under Sommer-OL 2012 i London deltok hun for landet sitt der laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Ichnestoma nasuta
Ichnestoma nasuta er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (15-20 millimeter), bred, hvelvet, halvblankt mørk gullbasse.
Levevis
Artene lever på og nær fjelltopper. De voksne billene (ofte bare hannene) flyr etter regnskyll. Begge kjønn har reduserte munndeler som voksne, tar ikke næring til seg og lever ganske kort tid.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Afrika.
Oda
Oda er et kvinnenavn med opprinnelse som kortform av tyske navn på Od-, Odal-, eller Ot-. Disse navneleddene kan komme av gammelhøytyske ôt og gammelsaksiske ôd, som begge betyr «eiendom» eller «rikdom», eller av urgermanske *ôþela, «farsarv».
Utbredelse
I Danmark var navnet mest brukt i 1910- og 1920-årene. I Norge har Oda vært et populært navn siden 1990-årene.
Oda er i dag et populært navn i Norge. Det er også noe brukt på Færøyene og i Danmark.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Óda Oda
Visible Noise
Visible Noise er et britisk plateselskap. Blant gruppene til selskapet er Lostprophets, Bring Me the Horizon og Bullet for My Valentine.
Kerro
Kerro er en liten landsby i Leningrad oblast midt på det Det karelske neset. Det finst deler ev eit ingeniørregiment der. Landsbyen heter Kieru på finsk, fra den gangen området var finsk.
Nawals hemmelighet – Incendies
Nawals hemmelighet – Incendies er en kanadisk dramafilm fra 2010, regissert av Denis Villeneuve. Filmen er basert på teaterstykket Scorched, skrevet av Wajdi Mouawad.
Filmen ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film.
Handling
Etter at moren Nawal, en arabisk innvandrer i Canada, dør møtes Jeanne og tvilling-broren Simon med en kanadisk notarius Jean Lebel, morens arbeidsgiver og venn av familien. Nawals testament krever at Jeanne og Simon sporer opp deres mystiske bror, hvis eksistens de tidligere ikke var klar over - samt faren deres, som de trodde var død. Jeanne godtar, men Simon er motvillig til å bli med på dette. En rekke tilbakeblikk avslører at Nawal kom fra en arabisk familie i et ikke-navngitt land i Midt-Østen, og at hun ble forelsket i Wahab, noe som resulterte i en graviditet. Familien hennes myrder kjæresten sin hennes, og dreper nesten Nawal som æresdrap, men bestemoren sparer livet hennes. Bestemoren tatoverer deretter baksiden av babyens hæl, og sender Nawals nyfødte barn på barnehjem.
Når Nawal studerer ved et universitet, bryter det ut en borgerkrig og krigsforbrytelser. Barnehjemmet som sønnen bor ved i Kfar Khout blir ødelagt av en muslimsk militant, Chamseddine, som gjør ham om til en barnesoldat. Nawal blir fengslet i Kfar Ryat, og voldtatt av torturist Abou Tareq - og hun føder tvillingene Jeanne og Simon. Etter å ha reist til morens hjemland, avdekker Jeanne gradvis denne fortiden, og overtaler Simon til å reise sammen med henne. De oppdager at broren deres heter Nihad, og de sporer opp Chamseddine.
Simon møter ham personlig, og det blir avslørt at Nihad ble tatt til fange, opplært som torturist, og deretter sendt til Kfar Ryat, hvor han tok navnet Abou Tareq - noe som gjorde ham til både halv-bror og biologisk far for Jeanne og Simon. I likhet med Nawal fikk også Nihad et nytt liv i Canada etter krigen. Ved en tilfeldighet møtte Nawal ham i Canada, fikk øye på tatoveringen hans, og kjente ham igjen. Sjokket over å oppdage sannheten, fikk Nawal til å lide et hjerneslag som førte til at hun døde.
Lindevang metrostasjon
Lindevang er en overjordisk metrostasjon i den danske byen Frederiksberg, som ligger nær den danske hovedstaden København. Stasjonen blir betjent av både linje M1 og M2 av Københavns metrosystem.
Stasjonen ble innviet 13. desember 1986 for S-tog-linjen Vanløse-Frederiksberg. Driften ble til fordel for metroen stengt 1. januar 2000, hvorpå stasjonen ble omformet for tunnelbanedrift. Den nåværende stasjonen ble åpnet den 12. oktober 2003 i forbindelse med den nybygde strekningen Frederiksberg–Vanløse.
30. ingeniørregiment
30. ingeniørregiment  (russisk:30-й инженерно-сапёрный полк) er underlagt 6. armé i Russland og forlagt til Kerro i Leningrad oblast.
Hors-la-loi
Filmen er en frittstående oppfølger til Indigènes (2006), også regissert av Bouchareb.
Hors-la-loi ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film
Mattis Øybø
Mattis Øybø (født 12. oktober 1971) er en norsk forfatter og forlagsredaktør oppvokst i Bærum. Han har studert litteraturvitenskap, tysk og medievitenskap ved Universitetet i Oslo.
Sophie av Preussen
Sophie (født mars 1582, død november 1610 i Goldingen) var en tysk prinsesse av hertugdømmet Preussen.
Mattis Øybø
Høsten 2001 ble Øybø fast ansatt redaktør i redaksjonen for skjønn- og generell litteratur i Tiden. Siden september 2008 har han jobbet som kritiker i avisen Klassekampen.
Sophie av Preussen
Hun var datter av Albrecht Friedrich av Preussen (1553–1618) og Marie Eleonore av Jülich-Kleve (1550–1608). I 1609 giftet hun seg med Wilhelm Kettler (1574–1640), sønn av Gotthard Kettler av Kurland (1517–1587) og (1533–1602). Hun døde i 1610, fire uker etter at hun hadde født sønnen Jacob (1610–1682). Siden 1643 har hennes sarkofag stått i fyrstegravkammeret i Mitau (Jelgava i Latvia).
Mattis Øybø
Sammen med John Erik Riley og Henrik H. Langeland utgav han i 2008 boken Amerikanske tilstander (Gyldendal Norsk Forlag).
Øybø er bosatt i Oslo.
Melissa Ortiz
Melissa Ortiz (født 24. januar 1990) er en colombiansk fotballspiller. Under Sommer-OL 2012 i London deltok hun for landet sitt der laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Don Walsh
Don Walsh (født 2. november 1931) var offiser i den amerikanske marinen etter å ha gjennomført sin utdannelse på US Naval Academy i 1954. Han og Jacques Piccard var om bord på batyskafen «Trieste» da den gjennomførte sin dykking i Challengerdypet i Marianergropen. De målte 10 916 m, men senere og mer presise målinger har fastsatt dybden til å være 10 911 m.
Biografi
Dr. Walsh er ofte blitt satt i forbindelse med geografisk vitenskap, ingeniørkunst, og marinepolitikk gjennom mer enn 30 år. Han tjenestegjorde som offiser i den amerikanske marinen og hadde rang av kommandør da han pensjonerte seg. Han tilbragte femten år på havet, mest i ubåter som kaptein. Videre arbeidet han med osean-relatert forskning og utvikling for den amerikanske marinen.
Morten Bertolt
Morten Bertolt Andersen (født 12. februar 1984 i København) er en dansk fotballspiller som for øyeblikket spiller for FC Helsingør, men som er kjent for sitt opphold i Ham-Kam i 2006 og Sandnes Ulf i 2012. Han har dessuten seks kamper for aldersbestemte landslag, fem kamper på U-20 og én kamp på U-16. Den første i mars 2000 og den siste i september 2003.
Klubbkarrieren
Morten ble tatt opp i A-stallen til FC København foran 2004-sesongen etter å ha spilt ungdomsfotball for både BK Avarta og Kjøbenhavns Boldklub (BK). Avtalen med den danske storklubben ble forlenget så sent som i april i 2006, og da ble partene enige om en ny avtale som strekte seg frem til juni 2009. I FCK ble Bertolt dyrket som en defensiv midtbane, men kunne også spille midtstopper.
I løpet av sin periode i hovedstadsklubben ble han dansk seriemester i Superligaen med FC København 2005/06 og 2006/07. Bertholt ble likevel ikke satset på, og ble sluppet av hovedstadsklubben til det nyopprykkede laget SønderjyskE den 8. juli 2008 etter å ha vært utleid til Viborg FF gjennom vårsesongen.
Hamarkameratene
Bertolt var utlånt til den daværende tippeligaklubben Ham-Kam høstsesongen 2006, hvor han fra sentral midtbaneposisjon spilte 12 kamper og skåret ett mål. Det var for øvrig FC København-trener og den tidligere Ham-Kam-treneren Ståle Solbakken som anbefalte han til Ham-Kam. Bertolt dro tilbake til København etter at HamKam rykket ned en divisjon og utlånsperioden var over.
Kim Nam-hui
Kim Nam-hui (født 4. mars 1994) er en nordkoreansk fotballspiller. Under Sommer-OL 2012 i London deltok hun for landet sitt der laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Griegakademiets senter for musikkterapiforsking
Griegakademiets senter for musikkterapiforsking (GAMUT) ble etablert i Bergen 2006, i forbindelse med at musikkterapi ble etablert som et fag ved Universitetet i Bergen. Universitetet og Uni Research samarbeider om å utvikle GAMUT. Senterets forskningsområde er musikkterapi og forholdet mellom musikk og helse og utvikling i videre forstand.
GAMUT gir ut to internasjonale tidsskrift, Nordic Journal of Music Therapy (ISSN 0809-8131) og Voices: A World Forum for Music Therapy (ISSN 1504-1611).
U18-VM i ishockey for kvinner 2011
U18-VM i ishockey for kvinner 2011 ble arrangert i Stockholm i Sverige i 2011.
Phoracantha
Phoracantha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlnage, gulbrune til svarte trebukker. Antennene er vanligvis noe lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en liten tann på hver side. Dekkvingene er jevnbrede, med en skarp tann i spissen, kraftig punkterte, gjerne med gulaktige flekker.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Australia og forekommer også på Ny-Caledonia og Ny-Guinea. Noen av artene er innført til områder med lignende klima ellers i verden: Middelhavsområdet, New Zealand, Sør-Afrika og California.
Cyathea
Cyathea er en bregneslekt innen Cyatheaceae-familien, som er store, tre-liknende bregner i ordenen Cyatheales. Slekten har om lag 241 arter.
Begnene er tropiske og subtropiske, og vokser opprett som inntil 20 meter høye tre-bregner med en "krone" på inntil 6 meters diameter. De er verdens største bregner. Bladene har skjellaktige dekke i stedet for plantehår.
Arter
Nedenfor gjengis et utvalg av de 241 kjente artene:
Boris Berian
Boris Berian (født 19. desember 1992) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
Arkhangelsk
Arkhangelsk (russisk: Архангельск) er en by som ligger ved den nordlige delen av elven Nordre Dvina 40–45 km fra utløpet i Kvitsjøen lengst nord i den europeiske delen av Russland. Byen er hovedstad i Arkhangelsk oblast (provins) og var Russlands viktigste havneby i tiden etter at den ble grunnlagt i 1584. Byen har en befolkning på 348 783 (2010), som gir en befolkningstetthet på 1 184/km².
Geografi og demografi
Sentrum av Arkhangelsk ligger innerst i et elvedelta, nord for munningen av elven Nordre Dvina, 30-35 kilometer fra der den renner ut i Kvitsjøen. Arkhangelsk ligger i et flatt terreng, 7 meter over havet. Byen har et areal på 294,42 km² og bydelene brer seg 35 – 40 km langs elva og på flere av øyene i elvedeltaet.
Et av byens største historiske landemerker er det gamle, festningslignende handelssenteret Gostinij Dvor (1668), en mektig bygning som strekker seg 400 meter langs elvebredden og er et monument over storhetstiden som handelsby.
Administrativ bystruktur
Arkhangelsk er inndelt i ni bydistrikter.
Kilde: Federal State Statistics Service
Byen administrerer også en del av landsbygdene utenfor selve bykjernen. Hele området hadde 362 327 innbyggere ved folketellingen 2002, og folketallet minsket til 354 583 innbyggere i begynnelsen av 2007.
Landet ved Gandviken i Bjarmeland
Høsten 1989 ble det funnet en uvanlig rik sølvskatt ved Dvina-munningen, like ved der Arkhangelsk ligger i dag. Den var sannsynligvis lagt ned på begynnelsen av 1100-tallet og inneholdt gjenstander som kan ha vært opp til 200 år gamle da de kom i jorda. Det som er funnet av skatten utgjør i alt over 1,6 kg sølv, for det meste mynt. Smykker og smykkedeler stammer fra Russland eller russiske naboområder. De aller fleste av myntene var tyske, men det var også et beskjedent antall kufiske, engelske, bøhmiske, ungarske, danske, svenske og norske.
Det er vanskelig å sette dette funnet inn i en kulturhistorisk sammenheng før man har hatt mulighet for å gjøre bosettingshistoriske undersøkelser i området. Det foreligger i alle fall to muligheter. Det kan dreie seg om en skatt som hører til det bjarmesamfunnet som man ser konturene av i det norrøne kildematerialet. Generelt sett kan man si at slike skattefunn, enten de kommer fra Skandinavia, Baltikum eller Russland, er nært knyttet til veletablerte jordbrukssamfunn med omfattende handelsvirksomhet. Eller man kan se det slik som de russiske forskerne som publiserte funnet i 1992. De foretrakk å se det som vitnesbyrd om at russisk kolonisering virkelig foregikk slik som det tidlige russiske kildemateriellet antyder, men at det kanskje var større kraft bak denne prosessen enn tidligere antatt.
Novgorod-russerne kommer
På 1100-tallet etablerte folk fra Novgorod (Norrønt: Holmgard) seg her og opprettet et kloster tilegnet Erkeengelen Mikael ved elvemunningen av Dvina.
Handelssenteret i dette området var på denne tiden Kholmogory (Холмогоры), som lå noen km lenger opp i elva fra klosteret. Dette stedet ligger der elvene Dvina og Pinega flyter sammen, 100 km fra Kvitsjøen. Skrevne kilder antyder at Kholmogory eksisterte tidlig på 1100-tallet, men man har ikke arkeologisk materiale som kan belyse byens tidlige fase og opprinnelse. Man vet altså ikke om denne bosetningen opprinnelig var russisk, eller om den går tilbake til førrussisk tid. Sentralt i dagens lille og nå stagnasjonspregede bysamfunn ligger imidlertid den såkalte Gorodok, en mektig haug av bygningsrester, kulturlag og elvesand. På toppen av denne haugen står i dag en rekke praktbygg som er preget av kraftig forfall, blant andre domkirken og bispegården. I dag brukes kulturlagene som frostfrie potetkjellere for befolkningen. Arkeologiske utgravninger er ennå ikke utført (2005).
Norsk-russiske sammenstøt
Arkhangelsk fikk etter hvert vesentlig betydning for rivaliseringen mellom norske og russiske interesser i nordområdene. Fra Novgorod ble den russiske interessesfære utvidet langt nordover også til Kola-halvøya på 1100-tallet, men her håndhevet Norge beskatningsrett og rettighetene til pelshandelen. Den kompromissavtalen som ble inngått mellom partene i 1251 ble snart brutt.
I 1411 drog novgoroderen Jakov Stepanovitsj på felttog mot Nord-Norge. Dette innledet en rekke sammenstøt, og i 1419 trengte norske skip med 500 soldater inn i Kvitsjøen. «Murmanerne», som nordmennene ble kalt (jamfør Murmansk) plyndret mange russiske bosetninger ved kysten, deriblant også Erkeengel Mikael-klosteret ved Dvinaelvens munning.
Moskovittene overtar
Novgorod klarte å slå tilbake nordmennene fra nordområdene. Men i 1478 ble området rundt Arkhangelsk erobret av storfyrst Ivan III og innlemmet i fyrstedømmet Moskva, sammen med resten av riket omkring Novgorod.
Handel med engelskmenn, skotter og nederlendere
I 1555 bevilget Ivan den grusomme handelsprivilegier til engelske kjøpmenn, som grunnla The Muscovy Company og startet en handelsrute med årlige skipsanløp til innløpet av Dvina. Møtet mellom engelskmennene og Ivan skjedde ved en tilfeldighet; av tre engelske skip som var på vei for å finne Nordøstpassasjen til Kina i 1553 havnet ett ved Dvinas utløp i Kvitsjøen. Dette var det eneste gjenværende skipet, de andre to forsvant. Nederlandske kjøpmenn begynte også å besøke Kvitsjøen med skip fra 1560-årene. Skotter og engelskmenn dominerte handelen på 1500-tallet, mens gjennom hele 1600-tallet var det primært nederlendere som seilte til Kvitsjøområdet.
Byen grunnlegges, handelen blomstrer
I 1584 ga Ivan ordre om å grunnlegge Ny Kholmogory (Novyje Kholmogory). Denne byen fikk i 1613 navn etter erkeengelklosteret. På denne tiden var Kvitsjøen Moskvas eneste egne tilgang til havet, siden Østersjøen var kontrollert av Sverige. Men tilgangen var begrenset, på grunn av at Kvitsjøen et islagt om vinteren. Innbyggerne av områdene rundt Arkhangelsk og Kvitsjøen ble kalt pomorer, og var de første som utforsket områdene mot øst. De opprettet handelsruter til Nord-Sibir, forbi Uralfjellene og byen Mangazeja som de grunnla. De drev også handel og var dyktige sjøfarere.
I 1683 tok Peter I over makten i Russland. Han var da bare 10 år, men da han var 20, i 1693, beordret han opprettelse av et skipsverft i Arkhangelsk. Ett år senere seilte skipene Svjatoje Prorotsjestvo (Hellig profeti), Apostol Pavel (Apostelen Paulus) og Svjatoj Pjotr (Sankt Peter) ut i Kvitsjøen.
St. Petersburg grunnlegges, nedgangstid for Arkhangelsk
Men Peter innså at Arkhangelsk alltid ville ha en begrenset funksjon som havneby på grunn av de fem månedene i året da Kvitsjøen var islagt. Han grunnla St. Petersburg i 1704 etter et vellykket angrep mot svenske styrker i Østersjøen i den store nordiske krig. Peter bestemte at Russlands utenrikshandel nå skulle gå gjennom St. Petersburg, som noen år etterpå også ble Russlands hovedstad.
Den økende handelen over Østersjøen førte til nedgangstider på 1700-tallet, da Arkhangelsk mistet sin rang som Russlands havneby. På 1800-tallet ble det imidlertid mer liv i økonomien, da tømmer ble en stor eksportartikkel over den nyåpnede jernbanen til Moskva.
Oppblomstring for pomorhandelen
Pomorhandelen, som var en spesiell byttehandel av fisk og korn med Nord-Norge, hadde også sin blomstringstid på 1800-tallet. Denne handelen har vært svært viktig for økonomisk og kulturell utvikling av både Nord-Norge og Arkhangelsk.
På denne tiden ble relasjonene med Norge ytterligere styrket blant annet ved at russerne etablerte en fast dampskipsrute fra Arkhangelsk til Vardø i 1875. Ruten la til rette for russisk turisme og sesongarbeid i Finnmark. Folk i de norske nordområdene fikk også et bedre innblikk i russisk kultur. Drikking av te brygget på samovar, vakker, flerstemt sang, de russiske kvinnenes fargerike klær og gjestfriheten i pomorskipperens lugar, bidro til et fordypet vennskap.
Revolusjon og verdenskriger
Under første- og andre verdenskrig var Arkhangelsk en viktig havn for de allierte styrkene. Under første verdenskrig var Arkhangelsk den eneste havnebyen i Russland som kunne ta imot tilførsler fra trippelententen. Havnen ble da utvidet for at de isfrie månedene kunne utnyttes fullt ut.
Høsten og vinteren 1930–1931 fikk Arkhangelsk en svært stor plass i den vesteuropeiske borgerlige pressen, på grunn av at kampen mot Sovjetunionens voksende eksport tok utgangspunkt i det såkalte «slavearbeidet» på Arkhangelsks havn. Denne agitasjon døde imidlertid hen fordi det ikke var mulig å skjule at den savnet ethvert faktisk grunnlag.
I Stalintidens skrekkvelde var Arkhangelsk et av de mange stedene der det ble anlagt fangeleirer. Den viktigste var straffarbeidsleiren «Arkhangelsk ITL» (ITL står for Ispravitelno-trudovoj lager, på norsk forbedringsarbeidsleir). Fra Arkhangelsk gikk dessuten båtene til de mer beryktede leirene på Solovkiøyene i Kvitsjøen, som var blant de første forvisningsstedene for politiske fanger allerede i Tsarrussland. Under andre verdenskrig hadde Kvitsjøflotiljen sin base i Arkhangelsk. Som under første verdenskrig, ble Arkhangelsk også under denne krigen hovedhavn for hjelp fra Europa og Amerika. Byen og Solovki-øyene ble brukt til opplæring av marinekadetter, området var kjent for sine militære skoler.
Byen Severodvinsk ligger ikke langt fra Arkhangelsk. To av verdens største skipsverft befinner seg der. Det er her en stor del av den store sovjetiske atomubåtene ble bygget. Mens den kalde krigen var på sitt mest intense, bygde marinens ubåtverft i Severodvinsk fem til seks nye atomubåter i året.
Fylkesvei 4688
Før Sjernarøybrua ble åpnet 2010 ble Nesheim ferjekai betjent av fergene på fylkesvei 519. Strekningen mellom Nord-Talgje og Helgøy kai var tidligere fylkesvei 618.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 611. Den tidligere fylkesvei 617 ble del av veien.
Arkhangelsk
Næringsliv
Arkhangelsk er nå en viktig region på grunn av et tungt industrielt miljø. Byen er Russlands største havn for utskipning og tømmer, og har en stor treforedlings- og papirindustri. Den har også en fiskehavn. Etter at isbrytere ble tatt i bruk om vinteren, har byen hatt helårshavn. Det finnes dessuten rike mineralforekomster i Arkhangelskregionen, av kull, bauxitt, fluor og verdifulle forekomster av diamanter. Men mesteparten av ressursene i regionen er ennå ikke utnyttet. Flere norske selskaper har igjen etablert seg i byen, bl.a. Nordnorsk Skipskonsult, Statoil, Benum Ltd og Veritas.
Kilde: Offisielt nettsted for Arkhangelsk by
Utdanning
Det er tre universiteter i Arkhangelsk. Av høyere utdanning finnes det også en avdeling av Moskva statlige universitet for teknologi og ledelse og en avdeling av St. Petersburg statlige universitet for kunst og kultur. I tillegg har byen en maritim høyskole, et epidemiologisk institutt og et vitenskapelig bibliotek, Arkhangelsk vitenskapelige fylkesbibliotek N. A. Dobroljubov. De tre universitetene i Arkhangelsk presenteres nærmere under:
Det statlige Pomoruniversitetet
Pomoruniversitetet ble opprettet i 1932 for lærerutdanning på kveldstid og skolen fikk status som «Arkhangelsk statlige lærerskole» i 1938. I 1957 fikk skolen M. V. Lomonosovs navn og i 1996 fikk skolen navnet «Det statlige Pomoruniversitetet M. V. Lomonosov». Universitetet har to institutter og 20 fakulteter. Det undervises blant annet i fagområdene naturgeografi, historie, matematikk, språk, pedagogikk, psykologi, teknologi, økonomi, administrasjon, filologi, journalistikk, fysikk og jus.
Arkhangelsk statlige tekniske universitet
Det tekniske universitetet ble opprettet i 1929 for utdanning av eksperter innen treindustrien. Universitetet har 8 fakulteter og 6 institutter. Det undervises blant annet i fagområdene mekanikk, byggteknikk, energi, kjemi, informasjonsteknologi, olje og gass, forretningsjus, økonomi og finans.
Det statlige nordlige medisinske universitet
Det medisinske universitetet ble opprettet i 1931 for utdanning av helsepersonell i den nordlige europeiske delen av Russland (da Sovjetunionen). Det undervises blant annet i fagområdene pediatri, stomatologi, allmennmedisin, forebyggende medisin, farmasi, klinisk psykologi, idrettsmedisin, administrasjon og informasjonsteknologi.
Kirkelige forhold
Arkhangelsk er sete for et aktivt russisk-ortodoks bispedømme ved navn Arkhangelsk-Kholmogory. Kirka ble sterkt undertrykt under Sovjetunionen. Kirker ble revet og andre ble gjort om til konsertlokaler. Etter Sovjetunionens fall kom også baptister og katolikker til byen.
Noen av kirkene i Arkhangelsk:
En ny katedral er under oppføring, Mihailo-Arkhangelsk katedralen. Ellers fins en luthersk kirke, St. Katharina, som ikke er i bruk som kirke, men brukes som konsertlokaler for det Pomorske filharmoniske selskap.
Kunst og kultur
I motsetning til andre russiske regioner, er Arkhangelskregionens kulturarv ekte russisk, det var kun de nordlige regionene som unnslapp Tatar-mongolenes invasjon. Kystboernes tradisjon ble uttrykt gjennom treskjæring, tekstilarbeid, broderi, maleri, skulptur, keramikk og metallarbeid. Man finner eksempler på kunst og håndverksarbeidene på Arkhangelsk Regionale Kunstmuseum, som ble etablert i 1960 og er et at Russlands største kunstmuseer. Samlingene omfatter rundt 30 000 russiske kunstverk fra 1400-tallet og fram til i dag.
I Arkhangelsk regionalmuseum for lokalkunnskap, historie og økonomi finnes andre arbeider, museet har siden etableringen i 1837 opparbeidet en samling på 200.000 verk. De utstilte samlingene omfatter arbeider relatert til arkeologi, etnografi og den nordlige russiske kulturen fra oldtid til nåtid. Her finnes objekter fra arktiske ekspedisjoner, skipsbygging, gammelt russisk håndverk og mynter.
25 km utenfor byen ligger Arkhangelsk statlige museum for trearkitektur og folkekunst, Malie Kareli. Dette er Russlands største friluftsmuseum for trearkitektur. Museet er bygget opp på samme måte som Norsk Folkemuseum og Maihaugen. Her vises bygningsmiljøer og folkekunst fra de nordrussiske distriktene, som Kargopol, Onega, Dvina og Mezen. Museumsområdet inneholder blant annet to kirker, to klokketårn, tre kapeller, 22 bolighus og to verksteder, 35 uthus, ni møller, ni badstuer, en smie, to låver samt flere mindre konstruksjoner.
I tillegg finnes Arkhangelsk statlige kammerorkester, som har klassiske komposisjoner på sitt program.
Det er også et teater i Arkhangelsk, Arkhangelsk dramatiske teater M. V. Lomonosov. Arkhangelsk store dramatiske teater ble opprettet i 1932, og fikk navnet Arkhangelsk dramatiske teater M. V. Lomonosov i 1961, ved 250-årsjubileet for Lomonosovs fødsel.
Mikhail Lomonosov (1711–1765), en forfatter og multibegavet person, kom fra en pomorlandsby ved Kholmogory. Et monument over ham utført av Ivan Martos, ble oppsatt i Arkhangelsk i 1829. I 1914 ble det oppsatt et monument over Peter I, som var utført av Mikhail Antokolskij i 1872.
Idrett
Bandy er den mest populære idretten i byen og regnes som nasjonalsport i Russland. Vodnik, som er den lokale bandyklubben og spiller sine hjemmekamper på Trud, som har en tilskuerkapasitet på 10000. Klubben har vunnet det russiske mesterskapet ni ganger, i årene 1996–2000 og 2002–2005. Arkhangelsk arrangerte verdensmesterskapet i bandy i 1999 og 2003.
Transport
Arkhangelsk er et viktig trafikknutepunkt i Nordvest-Russland. Byen er knyttet til reste av Russland gjennom hovedveien M8. Det er også en vei til St. Petersburg, P1, men veien har svært dårlig standard.
Det er planlagt en ny jernbanestrekning fra Arkhangelsk til Perm.
Arkhangelsk har to lufthavner. Vaskovo betjener lokale flyvninger, hovedsakelig til Solovetsky og ligger 30 km fra sentrum.
Hovedlufthavnen Talagi betjener innenlands- og internasjonale flyvninger, og ligger 11 km fra sentrum. Det går jevnlig direktefly til blant annet Moskva (1 time 45 min), St. Petersburg (1 time 45 min), Murmansk, Narjan-Mar (Nenetsk Okrug) og Kotlas. Arkhangelsk har også flyforbindelse til Rovaniemi (Finland), Luleå (Sverige) og Tromsø. Disse flyvningene foretas av Aeroflot-Nord, som er datterselskap av Aeroflot).
Øvre Mandalen prestegjeld
Øvre Mandalen prestegjeld, (Øffre Mandal Prestegield) eller Øislebø Prestegjeld, var et prestegjeld tilhørende Mandal prosti i Den norske kirke. Det omfattet Øyslebø og Laudal sogn i tidligere Marnardal, nå Lindesnes kommune i Vest-Agder fylke, og hovedkirken var Øyslebø kirke. Dette lå under Stavanger bispedømme.
Historikk
Øyðslubœr sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Øyslebø prestegjeld antas å gå tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Da sognepresten i Øvre Mandalen døde, foreslo Jon Simonsen, som var lagmann på Agdesiden ca 1546-75, for øvrigheten, og beskrev "den ringe wilkor" som to sogneprester måtte ha ettersom det var to prestegjeld. Derfor ble de slått sammen til ett prestegjeld med en sogneprest. Da er det med ett Mandal prestegjeld, hvilket bestod av Halse hovedsogn med Holum, Øyslebø, Laudal og Harkmark som annekssogn.
Alatyr (by)
Alatyr (russisk:, tsjuvasjisk: ) er en by i Republikken Tsjuvasjia i Russland. Den ligger ved samløpet mellom elvene Sura og Alatyr, rundt 150 km sørvest for Tsjeboksary. Innbyggertall: 43 161 (folketelling 2002).
Den ble grunnlagt i 1552 som en befestet utpost. Bystatus ble innvilget i 1780. Alatyrs betydning vokste kraftig etter byggingen av jernbanen Moskva—Rjazan—Kazan i 1894.
Ski-VM 1978
Ski-VM 1978 ble arrangert 18. – 26. februar 1978 i Lahtis i Finland. Dette var fjerde gang Lahtis arrangerte VM på ski, de tre forrige var i 1926, 1938 og 1958.
Ny øvelse var 20 km for kvinner. Det ble konkurrert i 11 øvelser, av disse var to lagkonkurranser. Sovjetunionen vant 11 av totalt 33 medaljer. Zinaida Amosova fra Sovjetunionen ble mestvinnende utøver med to gull og en bronsemedalje. Best av mennene var Sven-Åke Lundbäck fra Sverige med to gullmedaljer.
Lars Ardelius
Lars-Ove Ardelius (født 1. november 1926 i Falun, død 23. juli 2012 i Visby) var en svensk forfatter, bosatt i Stockholm.
Ardelius hadde en bred bakgrunn, han var blant annet sjømann, kunstforeleser (skrev også om kunst), lærer og psykolog. I perioden 1982 til 1984 var han leder av Sveriges Författarförbund. Han debuterte i 1958 med Dagligt Allehanda. Ardelius produksjon besto av prosa og drøyt et 20-talls teaterstykker, blant annet for TV. Han har blitt priset av mange for sin muntlige fortellerkunst.
Ardelius har en anselig mengde romaner og novellesamlinger bak seg. 1973 fikk han Stora romanpriset for Kronprinsarna og 1979 Aniara-prisen for den historiske romanen Tid och otid. Filmen Badarna, av Yngve Gamlin, fra 1968 bygger på en av hans romaner.
Ardelius døde i Visby på kvelden den 23. juli 2012, etter en lengre tids sykdom.
Infeksiøs lakseanemi
Infeksiøs lakseanemi (ILA) er en virussykdom som i hovedsak rammer laks, men som også kan forekomme hos oppdrettet regnbuelaks og vill sjøørret. ILA har blitt registrert i land som Norge, Canada, Skottland og Chile, og kan potensielt utgjøre et betydelig problem hos oppdrettsnæringen i form av stor dødelighet hos den infiserte fisken.
Smittestoff og smitteveier
Viruset som forårsaker infeksiøs lakseanemi er et akvatisk orthomyxovirus som har strukturelle likheter med de influensavirus som gir sykdom hos fugl og pattedyr.
Viruset angriper primært cellelaget (endotel) som kler innsiden av blodkar og hjertet. Sykdommen har en typisk smittsom opptreden. Vanligvis starter utbruddet i én merd og sprer seg over uker og måneder til nabomerder. ILA kan på mange måter karakteriseres som en «ulmebrann», men det er også registrert tilfeller med svært høy dødelighet. Vertikal overføring av ILA virus fra stamfisk til avkom kan ikke utelukkes, men anses å ha liten, eller ikke målbar betydning for spredning av ILA i norsk oppdrett.
Epidemiologiske undersøkelser av forekomst og spredning av genetisk ulike varianter av ILA-virus har vist at en lavvirulent eller avirulent form (HPR0) er vanlig utbredt, spesielt i gjeller. Infeksjonen med denne varianten synes å ha liten klinisk betydning. Det er antatt at mutasjoner hos denne HPR0-typen er opphav til virulent og sykdomsfremkallende ILA virus.
Sykdomstegn og diagnostikk
ILA-viruset forårsaker alvorlig anemi hos fisken som blir smittet. ILA-viruset angriper primært blodårene til laksen og fisken utvikler livstruende sirkulasjonsforstyrrelser og alvorlige blødninger i hud og indre organer. Man ser ulike manifestasjoner av ILA. I noen tilfeller ser en bare generelle tegn på sirkulasjonsforstyrrelser, mens andre ganger finner man mørke levre, svulne nyrer eller milt, eller blodopphopning i tarmen.
Nøyaktig lokalisering varierer, og blødningene kan være fraværende i tidlige stadier av sykdommen. Sykdommen ender med alvorlig anemi, med tynt, utvannet blod.
Den daglige dødelighet i merder med syk fisk er lav, typisk 0,5-1 promille, men kan øke tidlig sommer og vinter.
Trekroner fort
Trekroner fort var et befestningsanlegg ved innseilingen til Københavns havn. Sjøfortet utgjorde en del av Københavns befestning.
Det opprinnelige Trekroner fort lå noen hundre meter nord for det nåværende. Det ble anlagt i 1713 ved at man satte tre gamle linjeskip på grunn og fylte dem opp med stein. Et av linjeskipene het «Tre Kroner» og av det kommer fortets navn.
Byggingen av det nåværende fortet ble påbegynt i 1787 ved oppfylling på stedet med jord innenfor en konstruksjon av nedrammede peler. Fortet utgjorde en viktig del av den danske forsvarslinje i forbindelse med angrepet på Københavns red den 2. april 1801, hvor det var bestykket med hele 60 kanoner. Det var også i aksjon ved det britiske angrep i 1807. Fra 1818 til 1828 og i 1860-årene ble det kraftig utvidet.
Fortet var en del av Københavns befestning fra 1870-årene til 1920. Det ble nedlagt som fort ved hærloven av 1922. Deretter ble det brukt til utdannelse av kystartilleriets vernepliktige inntil 1932, da det ble endelig nedlagt. Under den tyske okkupasjonen av Danmark ble fortet brukt av tyskerne som kaserne. Heretter stod det ubenyttet inntil 1984, da det ble åpnet for offentligheten.
Marnardal prestegjeld
Marnardal prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Mandal prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i tidligere Marnardal, nå Lindesnes kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Bjelland kirke.
Marnardal prestegjeld er nå en del av Lindesnes kirkelige fellesråd, som er underlagt Mandal prosti.
Historikk
Marnardal prestegjeld ble opprettet ved kgl. res. 4. desember 1970, ved at Bjelland, Øyslebø og Laudal fra nedlagte Holum prestegjeld ble lagt til det nye prestegjeldet.
Ved avviklingen bestod Marnardal prestegjeld av menighetene i Bjelland, Øyslebø og Laudal.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Einar Hermanrud
Einar Hermanrud (født 6. februar 1893 i Totenvika i Østre Toten, død 6. desember 1981 i Østre Toten) var en norsk lærer og lokalpolitiker (Ap). Han var Arbeiderpartiets første ordfører i Østre Toten. Han var ordfører i periodene 1935-40/41 og 1945-1967. Hermanrud var i tillegg varaordfører mellom 1929 og 1931. På grunn av den tyske okkupasjonen trakk han seg som ordfører i 1940/41, men ble gjenvalgt i 1945. Hermanrud er Østre Totens lengstsittende ordfører, med totalt ca. 30 år i denne posisjonen. Han var også fylkesordfører i Oppland.
Oppvekst og utdanning
Hermanrud vokste opp i stua Hammerseng i Totenvika, som sønn av Ole Hermansen Hermanrud (1854–1928) og Helene Sandodden (1862–1962). Faren arbeidde som snekker. Etter endt folkeskole på Fredsvoll gikk Hermanrud på fylkesskolen på Toten (1907). Og med kausjonisthjelp fra sin gamle folkeskolelærer og to gardbrukere begynte han på lærerskolen på Hamar. Der studerte Hermanrud fra 1911 til 1914.
Lærer og aktiv samfunnsborger
Som ferdig utdanna lærer ble Hermanrud i 1915 ansatt ved Nordli skole. Ved denne skolen ble han til 1925. I tida i Nordlia levde Hermanrud et aktivt liv, med sterkt engasjement innafor organisasjonssektoren, idretten og politikken. Einar Hermanrud hadde tillitsverv i avholdslosjen Nordliens Haap, samtidig som han var aktiv fotballspiller for Kapp IF og så smått begynte sin politiske karriere. Hermanrud ble med i den sosialistiske Nordliens arbeiderforening, som ble stifta rundt 1916. Neste stopp var herredsstyret, der han ble innvalgt første gang i 1919, bare 26 år gammal. Dette ble starten på ei svært lang politisk karriere; han var medlem av samtlige herredsstyrer fram til 1967 (med unntak av krigsåra). Totalt satt han ca. 45 år i herredsstyret, noe som er rekord i Østre Toten.
Lærerkarrieren ble derimot kortere; etter ti år i Nordlia ble han i 1925 overført til Kihle skole. Der ble han i bare to år før han ble tilkjent "invalidepensjon". Hermanrud kjøpte da småbruket Orderholt i Soplimroa, mellom Nordlia og Kapp.
Annie Wilkes
Anne Marie Wilkes Dugan, bedre kjent som Annie Wilkes, er en fiktiv figur i Stephen Kings roman Kidnappet (1987). Hun er en sykepleier som tar seg av forfatteren Paul Sheldon etter at han har kjørt utfor en vei under en voldsom snøstorm. Annie er Paul Sheldons største beundrer, men når hun får vite at favorittkarakteren hennes dør i neste bok, forlanger hun at Paul skal skrive et nytt utkast. Hun tyr til voldelige metoder dersom hun ikke får det som hun vil.
Romanen ble filmatisert i 1990, Misery, med Kathy Bates i hovedrollen som Annie Wilkes. Hun vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolleskildringen, og det amerikanske filminstituttet har kåret filmfiguren til filmhistoriens 17. beste skurkeskikkelse. Laurie Metcalf spilte Annie Wilkes i et teaterstykke på Broadway i 2015. Hun ble nominert til en Tony Award for arbeidet. Annie Wilkes som dødsengel og tortursykepleier har for øvrig blitt en arketype innenfor skrekksjangeren.
Salum Ageze Kashafali
Salum Ageze Kashafali (født 25. november 1993 i Goma) er en kongolesiskfødt norsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han ble verdensmester på 100 meter under Para-VM i friidrett 2019, og han ble paralympisk mester på 100 meter under Paralympiske sommerleker 2020 i Tokyo med tiden 10,43. Det gjør Salum til tidenes raskeste paralympier på 100 meter noensinne, uavhengig av funksjonsnedsettelse.
I 2003, da Salum var ni år gammel, flyttet han og familien til Norge som kvoteflyktninger fra Kongo. Han er født med Stargardts, en sjelden netthinnesykdom som fører til gradvis tap av sentralsynet. Han har hatt dårlig syn i hele sin friidrettskarriere. Synet har blitt gradvis dårligere, og han har cirka 2 % skarpt syn. I 2019 ble han klassifisert innen parafriidrett for første gang, til klassen T12 for synshemmede, og da han deltok i parafriidrett for første gang i mai 2019 satte han verdensrekord på 100 meter i denne klassen med tiden 10,58 sekunder. Han satte ny verdensrekord på 100 meter i T12-klassen under Paralympiske sommerleker 2020 i 2021, med 10,43 sekunder. I 2023 ble han reklassifisert til klassen T13.
Salum er ambassadør for Stiftelsen VI og har samarbeidsavtaler med Brilleland, Stendi , Eviny , Puma og Folio. Hans prestasjoner har også ført til en rekke TV-opptredener, deriblant NRK-programmet Lindmo, MasterChef og Nytt på Nytt.
I 2021 ble det kjent at Salum i en årrekke hadde gitt bort alle sine start- og premiepenger fra idrettskarrieren for å bygge skoler i Kongo.
Bakgrunn og historie
Salum ble født 25.november, 1993 i den kongolesiske byen Goma og oppvokst i en familie på 11. Hans og familien måtte flykte fra hjembyen på grunn av borgerkrig, og Salum kom til Norge i 2003 etter et lengre opphold i en flyktningeleir i Rwanda. De kom først til Vadsø som kvoteflyktninger, men ble etter hvert flyttet til Bergen. I Vadsø opplevde Salum og familien mye rasisme og både Salum og søsknene ble ofte banket opp på skolen.
I Bergen begynte Salum å spille fotball, men synet var så dårlig slik at han ikke alltid så ballen. En fotballtrener som lokket Salum med 500 kroner dersom han begynte med friidrett fikk Salum til å begynne med sprint. Det skulle ikke ta lang tid før Salum ble en av de beste sprinterne i Norge, og han har en rekke aldersbestemte titler.
Med årene har synet til Salum kun blitt dårligere og han ble i 2019 klassifisert som parautøver i klasse T12. Det er øyesykdommen Stardgardt som gjør at synet til Salum blir dårligere - en ukurerbar og irreversibel netthinnesykdom som fører til gradvis tap av sentralsynet.