cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liten snabelsvermer
Liten snabelsvermer (Deilephila porcellus) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den ligner stor snabelsvermer (Deilephila elpenor), men er mindre og mer gulaktig på farge. Larven skiller seg fra de fleste svermerlarver ved at den mangler hornet på bakkroppen, dette er redusert til en liten vorte. Den lever på mjølker (Epilobium spp.).
Utseende
En ganske liten (vingespenn 47 – 56 mm) svermer som gir inntrykk av å være nærmest ensfarget rosa. Vingenes ytterkant er markert bølgete. Antennene er omtrent halvparten så lange som forvingene. Kroppen er hovedsakelig rosa. Forvingen er olivgul i midten, rosa lange frem- og ytterkantene. Bakvingen er brun ved roten, med en olivgult tverrbånd, rosa ytterst ved kanten. Larven er vanligvis mørkebrun, men kan også være grønn. Den mangler det «hornet» de fleste svermerlarver har på bakkroppen, har bare en vorte i stedet. De har øyeflekker på tredje og fjerde kroppsledd.
Rainbow Six
Videospill
Samtidig med boken ble videospillet Tom Clancy's Rainbow Six, utviklet av Red Storm Entertainment, utgitt. Spillet er basert på boken, og utviklet seg til en serie spill til mange konsoller.
Liten snabelsvermer
Levevis
Larvene lever på maurer (Galium spp.), mjølker (Epilobium spp. ) og geitrams (Chamerion angustifolium). De er utvokst i august – september og forvandler seg til pupper før de overvintrer. De voksne sommerfuglene flyr i skumringen i juni – juli, på enger, i skoglysninger og ved strender. De besøker mange slags blomster.
Rainbow Six
Film
En film basert på boken skal være under produksjon, og utgivelsesdatoen er satt til 2010.
Liten snabelsvermer
Utbredelse
Den lille snabelsvermeren finnes i Europa og Nord-Asia. I Norge er den temmelig vanlig på Østlandet og Sørlandet. Den er påvist vest til Ogna i Rogaland.
Rainbow Six
Eksterne lenker
Rainbow Six Rainbow Six
Stefano Caruso
Stefano Caruso (født 19. april 1987) er en tysk kunstløper. Han representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 19 i isdans.
Acaraifjellene
Acaraifjellene er en våt, skogrik høylandsregion med lave fjell i den sørlige delen av Guyana. Fjellkjeden ligger på grensen mellom Guyana og Brasil. Acaraifjellene er en av fire fjellkjeder i Guyana, hvor de andre er Imatakafjellene, Kanukufjellene og Pakaraimafjellene. Hovedkilden til landets lengste elv, Essequibo, og elven Corentyne har sine kilder i Acaraifjellene.
I Acaraifjellene finnes det kun én landsby, landsbyen til Wai-Waiene, som er etterkommere etter en stamme som tidligere var antatt utdødd.
Fjellkjedens høyeste punkt ligger på og har en høyde på 1 009 moh. Fjellkjeden slutter i øst, hvor den blir Tumuc-Humucfjellene på grensen mellom Fransk Guyana og Surinam.
Isle of Arran
Isle of Arran (skotsk-gælisk: Eilean Arainn), eller kun Arran, er en øy i skotske sundet Firth of Clyde på vestkysten av Skottland og ligger i regionen North Ayrshire. Den er den største øya i Firth of Clyde og den sjuende største skotske øya med 432 km2. Historisk sett en del av Buteshire, den er i enhetsrådsområdet av Nord-Ayrshire. I folketellingen i 2011 hadde øya en bosetning på 4 629 innbyggere. Selv den kulturelt og fysisk ligner på Hebridene, er den adskilt fra dem ved halvøya Kintyre. Den fremste byen er Brodick, som har fergeforbindelse med Ardrossan på fastlandet. Den er tidvis referert til som «Skottland i miniatyr» ved at øya er delt i høyland- og lavland-områdene ved Highlandforkastningen og har blitt beskrevet som en «geologs paradis».
Arran har vært kontinuerlig bebodd siden tidlige i neolittisk tid. Tallrike forhistoriske levninger er funnet. Fra 600-tallet og utover bosatte folk fra Irland, som snakket et goidelske språk, der, og det ble et senter for religiøs aktivitet. Under den mer urolige vikingtiden var det mange norrøne folk som bosatte seg, og mange av stedsnavnene har norrøn opprinnelse, og den norske kongen krevde autoritet. Kong Håkon Håkonsson besøkte øya i 1263 i forbindelse med at den skotske kongen krevde suverenitet over de norske øyene. Besøket endte i slaget ved Largs etter at den norske flåten hadde samlet seg ved Lamlash. Highland Clearance eller utrenskningen av Høylandet på 1800-tallet førte til en betydelig avbefolkning og slutten på gæliske språk og tradisjonell livsstil. Økonomien og befolkningen tok seg opp ved begynnelsen av 2000-tallet. Hovedindustrien er turisme, men med økningen av turisme og salg av feriehus, den nest høyeste andel av slike boliger i Storbritannia, har ført til mangel på rimelige boliger for fastboende på øya. Det er et mangfold av dyreliv, inkludert tre arter av trær som er endemiske i området. Øya består av mange stier langs kysten, mange åser og fjell, skogkledde områder, elver, små innsjøer og strender. De viktigste strendene er ved Brodick, Whiting Bay, Kildonan, Sannox og Blackwaterfoot.
Mathias Henrikssøn
Abbed på Tautra
Han var viet som prest og var munk på Sorø inntil han ble utnevnt til abbed på cistercienserklosteret på Tautra i 1510. Han ble utnevnt av abbed Henrik Christiernssøn Tornekrans ved Sorø og abbed Herlaug av Heresvad i Skåne og innsatt av generalabbed Jakob av Cîteaux. I valgbrevet står det at Tautra var uten abbed, at det var få munker der og at klosteret var nær ved å gå under. Mathias var et uheldig valg, han misbrukte sin posisjon som abbed og pantsatte flere av klosterets eiendommer og en stor del av de løse eiendelene. Sølvsaker og andre gjenstander som tilhørte klosteret tok han med seg og noe av dette oppbevarte han i andre klostre, blant annet hos priorinnen i Bakke kloster.
Isle of Arran
Etymologi
De fleste av øyene i Skottland har vært bosatt fortløpende av folk som har praktisert minst fire ulike språk siden jernalderen. Derfor har navnene på mange øyer mer enn én mulig opprinnelse, inkludert Arran. Stedsnavnforskeren Mac an Tàilleir (2003) har sagt at navnet «sies å være ubeslektet» til de av Arranmore eller Aranøyene i Irland, som kommer fra irske Árainn som betyr «nyreformet», selv om han ikke utelukker denne avledningen.
Mathias Henrikssøn
Abbed på Hovedøen
Etter å ha gjort alt dette reiste han til Oslo og ble abbed på Hovedøen kloster og fortsatte livet som på Tautra. Biskop Hans Rev sendte et brev til erkebiskopen datert 20. oktober 1525 der han skrev at Mathias ikke kunne bli der lenger og at han var avsatt. Årsaken var at han neglisjerte både sine åndelige og praktiske plikter. Mathias reiste til Danmark og prøvde å få innpass ved Lyse kloster ved Bergen. Det mislyktes, men han fikk merkelig nok brev på Tautra på nytt.
Isle of Arran
Etymologi
Uvanlig for en skotsk øy, har forskerne Haswell-Smith (2004) og William Cook Mackenzie (1931) foreslått en brittonsk avledning og en betydning av «høy plass» (jf. mellomwalisisk aran) som i det minste samsvarer med geografien – Arran er betydelig høyere enn hele landet som umiddelbart omgir den langs kysten av Firth of Clyde.
Mathias Henrikssøn
Anklage og arrestasjon
Etter å ha vært borte fra Tautra i 10 år kom han tilbake igjen. Men erkebiskop Olav Engelbrektsson var kjent med rullebladet til Mathias. Det gikk ikke lang tid før erkebiskopen fikk Mathias arrestert i 1530. Det var sju bønder fra Frosta som utførte arrestasjonen. Mathias ble stilt for en geistlig domstol og anklaget for en rekke forhold.
Anklageskriftet
Anklageskriftet mot den tidligere abbeden inneholdt en lang liste anklagepunkter Blant punktene var følgende påstander:
Isle of Arran
Etymologi
Eventuelle andre brittonsk stedsnavn som kan ha eksistert, kanskje bortsett fra Mayish, ble senere erstattet på Arran da de goidelske-talende gælerne spredte seg fra Irland, via deres tilstøtende kongedømme Dalriada.
Mathias Henrikssøn
Etter rettergangen
For Mathias betydde dette ikke slutten. Han fikk endelig innpass ved Lyse kloster og ble abbed der. Også dette klosteret gikk mot undergangen, men denne gangen gjennom politiske beslutninger. Hele klostervesenet og katolisismen ble fjerna ved reformasjonen i 1537.
Isle of Arran
Etymologi
I løpet av vikingtiden ble øya, sammen med de fleste andre skotske øyene, bosatt av nordboere som snakket norrønt, og det norske kongedømmet tok egeninteresse i øynene. Det er mulig at under den norrøne tiden ble Arran omtalt som Herrey eller Hersey av nordmennene. Som et resultat av den norrøne innflytelsen er det mange nåværende stedsnavn på Arran som er av norrøn opprinnelse.<ref<Downie (1933) s. 38–39.
Landskap
Arran kan grovt sett deles i to av veien som går fra Brodick på østsiden til Blackwaterfoot på vestsiden. Sør for denne linjen er landskapet dominert av nokså lave åser (opp til 500 meters høyde) med betydelig jordbruksareal og heier, mens den nordlige deler er mer alpin med U-daler og kvasse egger, fjelltoppene er også høyere her. Høyeste punkt er Goat Fell på 874 moh, flere andre topper er også over 800 meter. Mye av fjellene består av løs sandstein og erosjonen er betydelig. I sørøst, like utenfor Lamlash, ligger den lille øya Holy Isle der det tidligere lå et kloster. Denne eiendommen er nå brukt av lamaister som et kloster og kurssenter.
Klima
Øya har et oseanisk klima preget av svært milde vintre, ved havnivå forekommer frost sjelden og selv på de høyeste fjelltoppene er det uvanlig at snø blir liggende i noe særlig mengde. Dette gjør at mange frost-følsomme planter kan overleve her, og i hagene på øya ser man ofte planter som blir forbundet med sørligere strøk, for eksempel palmeliljer og eukalyptus.
Natur
Øya har store arealer av lyng- og grasdominerte heier med ganske lite løvskog. I de siste ti-årene har det kommet til betydelige arealer av plantet barskog. Jordbruksarealer finnes hovedsakelig på den sørlige delen. Øya har flere innsjøer, elver og myrområder. Rundt øya er det betydelige gruntvannsområder hvor man kan se oter, en ganske stor bestand av steinkobbe og mange sjøfugler. Innlandet har en stor bestand av hjort som det drives en betydelig jakt på, det blir også jaktet på skotsk lirype og fasaner. Andre særpregede arter er fjellrype (som nå kanskje er utdødd) og kongeørn, som finnes i de fjellrike områdene i nord, og det europeiske ekornet, som i skogområdene på Arran ennå ikke har blitt fortrengt av den innførte, amerikanske arten østamerikansk gråekorn. Det er beskrevet tre arter i asalslekten (Sorbus) som synes å være endemiske for Arran, men disse er bare kjent i noen få eksemplarer.
Landsbyer og bosetninger
thumb|400px| Den nordlige delen av Arran har et alpint landskap. Her er toppene Cir Mhor (799m) og Caisteal Abhail (859m) sett fra Goatfell
Næringsliv
Det tradisjonelle jordbruket har mistet mye av sin betydning, men det drives fortsatt en del småskala matproduksjon, blant annet et ysteri ved Brodick. I Lochranza i nordvest er det et whisky-destilleri. I dag er turisme blitt en svært viktig næringsvei. Øya ligger kort vei fra Glasgow og mottar mange besøkende særlig i helger og ferier. Det er her tallrike hoteller og bed and breakfast-overnattinger. Øya har flere golfbaner, og Brodick Castle ved Brodick er en betydelig turistattraksjon. Av historisk interesse er flere forholdsvis godt bevarte megalittiske grav-anlegg, og et middelaldersk slott i Lochranza. I utmarksområdene er det et betydelig nettverk av stier som brukes av fotturister.
Jānis Čakste
Jānis Čakste (født 14. september 1859 i Lielsesava, Latvia, død 14. mars 1927 i Riga, Latvia) var en latvisk politiker og Latvias første president, et embete han hadde fra 1922 til sin død.
Privatliv
Han var gift med Justīne Čakste og sammen hadde de i alt ni barn: Janīna, Maiga, Daila, Aldona, Gedimīns, Mintauts, Ringolds, Konstantīns.
Jurva
Jurva er en tidligere kommune i landskapet Södra Österbotten i Finland. Kommunen ble den 1. januar 2009 slått sammen med Kurikka kommune.
Amida (bønn)
ʿAmidá (hebraisk עֲמִידָה [ʿămīdā]) eller Attenbønnen er den sentrale, mest brukte bønnen i jødedommen.
Bønnen framsies stående, helst vendt mot Jerusalem. I ortodokse forsamlinger fremsies den først stille av den enkelte før den gjentas av hazzánen, bønnelederen. Den inngår både i sjaharít (morgongudstenesten), minhá (ettermiddagsgudstenesten) og musáf (tilleggsgudstenesten etter morgongudstenesten på sabbaten, ved rosj hódesj (nymåne) og på høytidsdager).
Bønnen finnes på norsk i samlingen Jødiske skrifter, 2002.
Stor snabelsvermer
Stor snabelsvermer eller geitramssvermer (Deilephila elpenor) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne rosa arten ser ut til å være i spredning nordover i Norge, i alle fall på Vestlandet. Den store larven har oppsiktsvekkende øyeflekker på brystet. Om den blir forstyrret, bøyer den overkroppen opp og trekker seg sammen slik at øyeflekkene blir svært påfallende, noe som kan skremme fugler. Larven, som lever på geitrams (Chamerion angustifolium) og mjølker (Epilobium spp.), blir ofte brakt inn til avisredaksjoner av folk som lurer på hva dette store insektet kan være.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 62–72 mm) svermer med spiss bakkropp. Antennene er hvite, nesten halvparten så lange som forvingene. Hodet er forholdsvis lite, men med veltuviklet sugesnabel. Brystet og bakkroppen er olivengule med rosa striper. Forvingen er olivengul med rosa tverrbånd, ofte dominerer den rosa fargen. Bakvingen er hvit ved fremkanten, svart ved roten og rosa i den ytterste halvdelen. Den store larven (påfallende stor sammenlignet med den voksne sommerfuglen) er vanligvis brunsvart, men det finnes også en grønn fargevariant. De to fremste kroppsleddene er slanke og kan trekkes inn i leddet bak som en snabel, noe den gjør om den blir forstyrret. Det tredje og det fjerde leddet har hvert sitt par store øyeflekker.
Levevis
Larven lever på geitrams, mjølke, stortrollurt, fuksia, maure, springfrø, bukkeblad, løvetann og vin. Den er utvokst i august og blir oftest oppdaget når den kryper rundt på leting etter et sted å grave seg ned for å forvandle seg til en puppe, som overvintrer. Sommerfuglen klekkes neste vår og flyr i skumringen i mai–juli. Den besøker gjerne forskjellige slags blomster.
Utbredelse
Stor snabelsvermer finnes i det aller meste av Europa og det nordlige Asia. I Norge er den vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Mjøsa. På Vestlandet har den spredt seg nordover i de siste årene og ser nå ut til å være ganske vanlig nord til Bergen.
Tajín (krydder)
Tajín er et meksikansk selskap som produserer ulike krydder. Det originale Tajín-krydderet består av chilipepper, salt og dehydrert limejus. Det brukes hovedsakelig til å krydre frukt og rå grønnsaker, og brukes også ofte som ingrediens i øldrinken michelada.
Frankfurt-Hahn lufthavn
Frankfurt-Hahn flyplass (IATA: HHN, ICAO: EDFH) er en middels stor flyplass med én rullebane i Rheinland-Pfalz, omkring 120 km vest for Frankfurt. Flyplassen brukes særlig av Ryanair. Den er også en viktig fraktflyplass, Aeroflot har flere forbindelser daglig. Også EgyptAir har daglig fraktforbindelse med Kairo.
Historie
Hahn ble i 1951 anlagt av amerikanerne som en base under den kalde krigen. I 1993 ble flyplassen overlevert til sivile tyske myndigheter.
Tobo
Tobo er et tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 607 innbyggere.
Tobo har et fotballlag sammen med Örbyhus som heter Töff. Tobo er et gammel industrisamfunn. I dag finner vi blant annet en pizzeria og en kiosk på stedet. Nøkkelharpisten Eric Sahlström er fra Tobo, og her ligger Eric Sahlström Institutet som holder kurs i nøkkelharpe.
Tobo ligger langs Ostkustbanan, men mistet ganske tidlig togtrafikken da banen ble flyttet slik at den gikk utenfor Tobo. Siden 1994 har Tobo igjen hatt togtrafikk, etter at Upptåget stopper ved den nye stasjonen like utenfor selve tettstedet.
Method of Destruction
Method of Destruction (M.O.D.) er et amerikansk hardcore punk-band. Frontmannen er Billy Milano, som også er vokalist i S.O.D. (Stormtroopers of Death). S.O.D. spiller også crossover thrash metal. Begge banda har eksistert siden 80-tallet. Medlemmer fra thrash metal-bandet Anthrax har deltatt i disse prosjektene. De blander alle punk rock med thrash metal.
Tanja Kolbe
Tanja Kolbe (født 7. september 1990) er en tysk kunstløper. Hun representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 19 i isdans.
Slaget ved Kings Mountain
Slaget ved Kings Mountain var en viktig opprørsseier den 7. oktober 1780 på sørfronten under den amerikanske uavhengighetskrigen. Patriotisk milits overmannet lojalistenes milits ledet av major Patrick Ferguson. I The Winnings of the West skrev Theodore Roosevelt om Kings Mountain at «denne briljante seieren markerte vendepunktet i den amerikanske uavhengighetskrigen.»
Fra de amerikanske patriotenes perspektiv, kunne dette slaget bli kalt oberstenes slag siden der ikke var noen overordnet kommandostruktur. Oberstene William Campbell, John Sevier, Joseph McDowell, Benjamin Cleveland, James Williams og Isaac Shelby deltok alle som ledere av deler av sine militsenheter. Selv noen av mindre grad som kaptein Joseph Winston, Edward Lacey og Frederick Hambright ledet hovedsakelig autonome enheter.
Bakgrunn
Etter nederlaget til Horatio Gates sin armé i slaget ved Camden, var den britiske generalen Charles Cornwallis overbevist om at Georgia og Sør-Carolina var under britisk kontroll, og han begynte å planlegge å bevege seg inn i Nord-Carolina. Men en brutal borgerkrig mellom opprørere og lojalister fortsatte å rase i South Carolina. Patriotiske pionérer, ledet av en gruppe selvutnevnte oberster i opprøret, Shelby, Elijah Clark og McDowell, gjennomførte raid på lojalistenes utposter. For å beskytte sin vestlige flanke mot opprørerne, gav Cornwallis major Patrick Ferguson ledelsen over lojalistenes milits.
Cornwallis invaderte North Carolina den 9. september 1780 og nådde Charlotte den 26. september. Ferguson fulgte etter og etablerte en base ved Gilbertown og sendte en utfordring til patriotenes ledere om å legge ned sine våpen ellers ville han «legge øde deres land med ild og sverd.» Men ordene gjorde bare pionérene fra Appalachene rasende, og de bestemte seg for å møte Ferguson på slagmarken fremfor å vente på at han skulle komme til dem.
Styrker
Med unntak av major Ferguson og rundt 100 av hans personlig trente britiske styrker, var alle deltakerne i slaget amerikanere. Ferguson ledet over 1000 godt trente lojalistiske militsmenn. Opprørerne på rundt 900 menn, var under ledelsen til oberster fra pionérområdet.
Slaget
Slaget startet 7. oktober 1780 da 900 opprørere, inkludert John Crockett, far til Davy Crockett, nærmet seg basen ved Kings Mountain ved daggry. Opprørerne dannet åtte grupper på 100 til 200 menn. To avdelinger ledet av oberstene John Sevier og William Campbell, angrep den «høye hælen» på fjellet, det minste området, men høyeste punktet, mens de andre seks gruppene, ledet av oberstene Shelby, Williams, Cleveland, Chronicle, McDowell og Winston angrep lojalistenes hovedstilling rundt basen ved siden av fjellets topp.
Patriotene krøp opp bakken på indianervis og skjøt på lojalistene fra stillinger bak steiner og trær. Ferguson samlet sine styrker og iverksatte et bajonettangrep mot Campbell og Seviers menn. Uten egne bajonetter, trakk opprørerne seg tilbake ned bakken og inn i skogene. Men Campbell samlet sine styrker, returnerte til høydens fot og satte i gang igjen med å skyte. Ferguson iverksatte ytterligere to bajonettangrep mot opprørerne. I et av disse angrepene ble oberst Williams drept og oberst McDowell såret. Men etter hvert angrep, kom patriotene tilbake og fortsatte å skyte fra høydens fot. Det var vanskelig for lojalistene å finne et mål siden patriotene stadig beveget seg.
Etter flere timers kamp, var tapstallene på lojalistenes side høye. Ferguson red frem og tilbake over høyden og blåste i en sølvfløyte han brukte til å signalisere angrep med. Han begynte å bli desperat og tok på seg en vanlig frakk for å skjule sin offisersjakke. En 17 år gammel soldat så dette og advarte sine kamerater umiddelbart. På toppen, da opprørerne overmannet lojalistenes stilling, traff et dusin kuler Ferguson og han falt død fra salen.
Lojalistene mistet motet da de så sin leder falle og begynte å heve armene for å overgi seg. Patriotene var ivrige etter å hevne nederlagene ved Waxhaw og andre steder og var ikke lystne på å ta fanger. Patriotene fortsatte å skyte og rope «gi dem Tarletons kvarter!» Men etter noen få minutter til med blodsutgytelse, fikk patriotenes oberster kontroll og mottok overgivelsen til nesten 700 lojalister.
Etterspill
På lojalistenes side ble 157 drept og 163 alvorlig såret, mens resten overgav seg. Patriotenes tapstall var 28 døde og 62 sårede. Lojalistfangene var i stand til å gå i flokker til leirer flere kilometer fra slagmarken. De døde og sårede ble etterlatt på slagmarken. Patriotene hengte så mange som ni lojalister som hadde skiftet side. Andre beretninger sier at lojalistene ble stilt for dommere fra North Carolina med anklager om brudd på statens straffelov. De som ble hengt var dømt for mordbrann, innbrudd og mord på sivile.
Jakob Axelsson Lindblom
Jacob Axelsson Lindblom (født 27. juli 1746 i Skeda socken i Östergötlands län, død 15. februar 1819 i Uppsala) var en svensk erkebiskop, en av de aderton og professor skytteanus.
Biografi
Axelsson Lindblom ble født på Blankebo bosted i Skeda socken som sønn av regimentspastor i Tjust, Axel Johan Lindblom og Regina Margaretha Pallavicini. Farfaren var kyrkoherden Lars Kofstadius Lindblom (1682–1738) som var gift med Helena Wegner. Jacob Lindbloms eldre bror Lars var häradshövding og ble adlet med navnet Liljenstolpe i 1788 med sin svigerfar. Deres farbror Nils Lindblom var professor ved artillerikadettskolan og medlem av Vetenskapsakademien, og en annen farbror, Olof Lindblom, var dr. theol. (Svensk: teologie doktor) og kontraktsprost i Mogata.
Etter skolegang i Linköping, ble Jacob Axelsson Lindblom i 1763 innskrevet ved Uppsala universitet der han studerte under Johan Ihre og Petrus Ekerman. Ett år senere reiste han til Livland som huslærer (Svensk: informator) for en svensk adelsfamilie, der fikk han også tid for egne studier. Da han i 1772 vendte tilbake Uppsala leide han hos Göran Gyllenstierna, beskytter (Svensk: patronus) for skytteansk professorat, og disputerte for Ihre i 1769 og pro gradu året etter, og ble filosofie magister den 18. juni 1770.
Han fikk en stilling ved Uppsala universitetsbibliotek og fikk også en stilling som amanuensis i latinsk veltalenhet. Han ble dosent ved Uppsala universitet i 1773. I disse årene forsket han i romersk litteratur og assisterte Ihre, hvis professorat Gyllenstierna hadde lovet han, med dennes latin-svenske leksikon. Han var medlem av de litterære selskapene Utile Dulci og Appoloni Sacra, og gjorde der forsøk på egna dikt. I 1779 ble han extra ordinarie professor. Da Ihre året etter døde fikk Lindblom som ventet skytteansk professorat etter han. I årene 1781–1786 var han også inspektør for Östgöta nation (studentforening eller hus ved Universitetet i Uppsala). I sine år som skytteansk professor presiderte han for omkring 30 disputaser og hadde ofte kong Gustav III som tilhører.
Da biskopen i Linköpings stift, Uno von Troil, ble valgt til erkebiskop utså kong Gustav III den 14. desember 1786 Lindblom til dennes etterfølger. Han ble raskt viet til prest fem dager etter i Stockholm, og tiltrådte sitt nye embete etter årsskiftet. Lindblom ble et teologisk brytningpunkt innen bispekollegiet, muligens fordi han manglet bakgrunn som teolog, og var en av de fremsta som førte inn nye impulser fra Tyskland, opplysningsteologien, til Sverige som han oppfanget i årene i embetet. Det var på Lindbloms tilskyndelse som opplysningsteologiens tyske forkjempere ble oversatt til svensk.
Han støttet kongemakten i stiftet og formante ofte sine kyrkoherder å tale til sine forsamlinger om slikt som kongen var opptatt av, som forbudet mot hjemmebrenning og om patriotisme. Som øverste leder av stiftet var han mer praktisk og mindre dogmatisk innrettet enn sine forgjengere. Han var en folkeopplyser, like opptatt av at innbyggerne i stiftet fikk vaksine eller kunnskap om riktig jordbruk som om deres åndelige utvikling. I hans periode som biskop ble det oppført 21 nye kirker i stiftet. Ved riksdagen i 1789 fikk Lindblom være erkebiskopens vikar som talman og står derfor med underskrift på Förenings- och säkerhetsakten (en lov som gjorde eneveldet nesten fullstendig). Motstanderne av loven spredte ryktet at han fikk 6000 eller 7000 riksdaler for dette.
Lindblom utgav Sveriges første teologiske tidsskrift, Journal för prester, som dog kun ble utgitt i to årganger, 1797–1798 og 1799. Dette tidsskriftet ble ett av hans talerør for åpenbaringsteologien. Lindblom tok også opp saker han anså viktig i riksdagen og blant de var tanker basert på filosofen Immanuel Kant. Han skrev salmer og er representert i både Wallins salmebok av 1819 (nummer 151) og salmeboken av 1937 (nummer 195) med sin oversettelse Jag kommer, Gud, och söker dig av Christian Fürchtegott Gellerts tyske salme fra 1757.
Da von Troil døde ble Lindblom nok en gang hans etterfølger og var Sveriges erkebiskop i årene 1805–1819. Valget syntes overraskende ettersom Gustav IV Adolf til forskjell fra sin far var kirkelig konservativ. I de årene ble han også utnevnt til representant (Svensk: ledamot) av Svenska Akademien på stol nummer 5 fra 1809. Han var også ridder av Serafimerordenen og kommandør av Nordstjärneorden.
Som erkebiskop representerte han prestestanden som talman i riksdagen, og undertegnet regjeringsformen av 1809.
Axelsson Lindblom giftet seg i 1780 med Gunilla Margareta Fondin (1757–1783) som var datter til hans daværende kollega ved biblioteket, Berge Frondin og Charlotta Haijock. I dette ekteskapet ble Lars Axel født, han ble kammerherre. Etter den første hustruens bortgang giftet Lindblom seg igjen i 1784 med Sofia Ulrica Söderberg (1757–1830), datter til en regimentsfeltskjærer. Med henne fikk han sønnen Gustaf Adolf, som ble major.
Axelsson Lindblom er begravd på Vreta klosters kirkegård der en enkel ölandssten pryder graven.
Antonio Tabucchi
Antonio Tabucchi (født 24. september 1943 i Pisa i Italia, død 25. mars 2012 i Lisboa i Portugal) var en italiensk forfatter. Han er også kjent som en stor kjenner av den portugisiske forfatteren Fernando Pessoa; han har oversatt mange av hans verker til italiensk. Tabucchi var professor i portugisisk språk og litteratur ved universitetet i Siena. Han er foreløpig oversatt til 18 språk, og har skrevet nærmere 30 bøker.
I løpet av sin karriere ble han tildelt flere europeiske priser.
W. Edwards Deming
William Edwards Deming (født 24. oktober 1900 i Sioux City, død 20. desember 1993 i Washington D.C.) var en amerikansk statistiker, professor, forfatter og konsulent. Han var involvert i produktforbedring i amerikansk industri under andre verdenskrig, men er kanskje best kjent for rollen han hadde i oppbygningen av japansk industri i etterkrigstiden. Fra 1950 var han involvert i forbedring av design, produktkvalitet, testing og salgsteknikker i japansk industrivirksomhet, og er kjent for bruken av statistiske metoder til å nå produksjonsmålene.
Deming tok doktorgrad i matematisk fysikk ved Yale University i 1928, og ble senere professor ved New York University. Deming ble introdusert for Walter A. Shewhart i 1927, og ble svært fascinert av Shewharts prinsipper om statistisk prosesskontroll. Shewhart kom til å bli en viktig inspirasjonskilde for Demings senere arbeid.
Et av de viktigste prinsippene i Demings teorier om statistisk prosesskontroll er at en prosess er under «statistisk kontroll» hvis variansen i de målte verdiene er innenfor prosessens «normale» varians. Avvik fra den normale variansen må granskes og analyseres, og det må implementeres mottiltak mot årsaken til avvikene. Målinger må gjøres både i og etter produksjonsprosessen.
Despised Icon
Despised Icon var et band fra Montréal, Quebec, Canada som spilte en kombinasjon av grindcore, og death metal som blir kalt deathcore. De har to vokalister, den ene (Steve Marois) growler veldig lavt, mens han andre (Alexandre Erian) holder seg på mids. De annonserte at de skulle splitte opp i april 2010, så de gjorde en siste tour før de splitta opp. Den ene vokalisten (Alexandre Erian) ble vokalist i Obey The Brave, og bassisten ble med i The Black Dahlia Murder.
Trivia
Deres første opptreden i USA var i Port Huron, Michigan på North Grotto. Femte Desember 2010 ble deres siste show spilt i Montreal, Quebec.
Despised Icon har spilt med band som The Red Chord, Hatebreed, Deicide, The Black Dahlia Murder, Suffocation, Cryptopsy, Aborted, Killswitch Engage, Morbid Angel, og Behemoth.
Bandet påvirkes av band som Dying Fetus, Between the Buried and Me, Nile, Pantera, Suffocation, og Hatebreed.
Alex Erian spilte trommer i Neuraxis og på Despised Icons "Consumed By Your Poison".
Eric Jarrin spilte gitar i bandet Heaven's Cry.
Månkarbo
Månkarbo er et tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 666 innbyggere.
Paris Saint-Germain (fleridrettslag)
Paris Saint-Germain, ofte omtalt som Paris-SG eller PSG, er en fransk idrettsklubb som holder til i hovedstaden Paris. Klubben ble stiftet i 1970, etter en sammenslåing av klubbene Paris FC og Stade Saint-Germanois. Klubben har både håndballag og fotballag på elitenivå for både damer og herrer. De har også judo og e-sportlag.
Herrelaget Fotball
Herrelaget til PSG Football Club har spilt i den franske toppserien, Ligue 1, siden 1974. Hovedrivalen er Olympique Marseille. De spiller sine hjemmekamper på Parc des Princes i Paris. Stadionet sto ferdig bygd i 1972 og har en kapasitet på 47 929 tilskuere. Laget spiller med blå hjemmedrakter og hvite bortedrakter.
Klubben vant sitt første store trofé da de vant den franske cupen i 1982, og de vant igjen i 1983. De vant sitt første ligamesterskap i 1986. Klubben hadde en suksessfull periode på 1990-tallet da den vant flere store trofeer i Frankrike samt Cupvinnercupen i 1996. Etter et tiår med suksess var 2000-tallet preget av manglende resultater i ligaen. Laget endte på nederste halvdel av tabellen i flere sesonger. Klubben hadde mer suksess i cupene og vant Ligacupen i 2008 og den franske cupen i 2004, 2006 og 2010.
I 2011 tok Qatar Sports Investments over som eiere for klubben. De nye eierne har brukt store summer på nye spillere for å føre klubben til suksess. Et tegn på eiernes ønske om å føre klubben mot verdenstoppen, var at de sommeren 2018 sikret seg underskriften til det brasilianske stjerneskuddet Neymar, mot en overgangssum på 222 millioner euro.
Damelaget Fotball
PSG Football Clubs damelag spiller i Frankrikes øverste divisjon. Norske Andrine Hegerberg spilte en kort periode for klubben, blant de mest fremtredende spillerne (2020) er Marie-Antoinette Katoto, og målvakten Christine Endler.
PSG Håndball
Paris Saint-Germain Handball, grunnlagt i 1941, er håndballavdelingen i Paris Saint-Germain.
PSG spiller i den øverste divisjon av fransk håndball for menn, Championnat de France de handball. Hjemmebanen deres for LNH-kamper er Stade Pierre de Coubertin i Paris, som har en sittekapasitet på 3400 tilskuere. For EHF Champions League-kamper spiller klubben på Halle Georges Carpentier, som har en sittekapasitet på 4500 tilskuere.
Opprinnelig het håndballklubben Patriotes d'Asnières (1941–1942), og den har gått gjennom flere navnendringer: Asnières Sports (1942–1987), Paris-Racing-Asnières (1987–1988), Paris-Asnières (1988–1992), PSG -Asnières (1992–2002), og Paris håndball (2002–2012). Etter å ha blitt kjøpt av Paris Saint-Germain-eierne Qatar Sports Investments (QSI) i 2012, ble klubben innlemmet i Paris Saint-Germain Handball.
Dolgellau
Dolgellau er en markedsby i Gwynedd, Wales, ved elven Mawsddach. Den var tidligere administrasjonsby i Merionethshire.
Byens historie startet med en romersk militærleir. Byen er kjent som det siste sted det gamle walisiske parlamentet møttes, i 1404 under Owen Glendower. Det ble senere et fristed for kvekere. I en periode ble det lett etter gull i området.
Blant byens severdigheter finner man Cymer Abbey fra det 13. århundre og i nærheten ligger Cader Idris.
Lesjaskog
Lesjaskog er en skolekrets og et kirkesogn i Lesja kommune i Innlandet fylke. Lesjaskog stasjon er et tidligere stoppested langs Raumabanen. Lesjaskog ligger lengst nord i Gudbrandsdalen, og er en fjellbygd der landbruk frem til nå har vært viktigste næringsvei.
Klimaet så nær fjellet er lite egnet til kornproduksjon, så her er det sauehold og storfe med melk- og kjøttproduksjon som er dominerende. Saueholdet har de siste 20 årene vært sterkt plaget av at jerv dreper og lemlester store mengder lam i løpet av sommeren når dyrene går på fjellbeite. Melkeproduksjonsbrukene er i ferd med å bli færre fordi bruk blir slått sammen eller leid ut til andre. En del av innbyggerne er sysselsatt i offentlig tjenesteyting, industri og transport.
Lesjaskogsvatnet ligger 612 meter over havet og har utløp i begge ender. Det ligger på vannskillet mellom øst og vest. Det er Rauma som renner vestover og Gudbrandsdalslågen som renner østover.
Kulderekord
Lesjaskog innehar kulderekorden for Oppland fylke på - 45,0 grader, satt den 6. januar 1982.
Fylkesvei 6526
Fylkesvei 6526 (Fv6526) går mellom Gjøsvika og Synnervika ved Femunden i Røros kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 532 (Sør-Trøndelag).
Druetaksslekten
Druetaksslekten (latin: Cephalotaxus), også kalt druebarlind eller plommebarlind er en slekt av bartrær som grupperes i druetaksfamilien (Pseudotaxaceae), mens om i daglig bruk like godt kan henføres til barlindfamilien (Taxaceae) i bred forstand.
De 11 artene er 1–15 meter høye bartrær, som i mangt likner på barlind. Bladene blir inntil 11 cm lange med butt spiss.
Alle artene er endemiske i Asia, men fossile funn viser at de i eldre tider var utbredt på hele den nordlige halvkule.
Arter
Slektens elleve arter er:
Av disse er Cephalotaxus fortunei og Cephalotaxus lanceolata svært like. Videre er Cephalotaxus griffithii , Cephalotaxus hainanensis, og Cephalotaxus mannii svært like, og regnes av enkelte forskere som underarter eller varianter innenfor samme art.
Flere av artene er truet av utryddelse og har internasjonalt artsvern. Cephalotaxus griffithii og Cephalotaxus wilsoniana er svært utsatte.
EM på skøyter 1991
EM på skøyter 1991 ble avholdt den 18., 19. og 20. januar 1991 på kunstisbanen i Zetra i Sarajevo i delrepublikken Bosnia-Hercegovina, Jugoslavia.
Tittelforsvarer for kvinner fra året før i Heerenveen var Gunda Kleemann og for menn Bart Veldkamp. Gunda Kleemann forsvarte tittelen, mens Johann Olav Koss tok sitt første og eneste europamesterskap.
Sammenlagt
Tall bak navn er antall deltagelser i mesterskapet.
Skärplinge
Skärplinge er et tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 673 innbyggere.
Alahärmä
Alahärmä er en tidligere kommune i landskapet Södra Österbotten i Finland. Kommunen ble opprettet i 1867 og den 1. januar 2009, sammen med kommunene Ylihärmä og Kortesjärvi, sammenslått med Kauhava kommune. Alahärmä fikk fast bosetning i 1530-årene.
Valentin
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Bálint
Bristen
Bristen er et 3 073 m høyt fjell i Glarus-Alpene i Sveits. Fjellet ligger i kantonen Uri, sør for Silenen. Bristen framstår som en symmetrisk, trekantet pyramide i hele Reusstal og kan også ses fra Urnersee. Fjellet er rett og slett et kjennemerke for kantonen Uri.
Geografi
Bristen ligger rundt tre kilometer sør for landsbyen med samme navn i Maderanertal og fire kilometer nord for fjellet Piz Giuv. Bristen og Piz Giuv er skilt fra hverandre av Portlilücke, et 2 506 moh høyt skar. Lenger sør er Oberalppass, seks kilometer lenger øst går dalen Etzlital opp mot det høyeste fjellet i området, Oberalpstock. Knapt fire kilometer i vest ligger Gurtnellen i Reusstal.
Mot nord fra toppen av Bristen går en fjellrygg, som etter 200 meter deler seg i to armer, nordvestryggen og nordøstryggen. Ved foten av nordøstryggen ligger det vesle fjellvannet Bristensee i en høyde på 2 095 moh. Mot vest faller en rygg bratt ned mot Fellital. Mot sør fører en egg over til 2 853 m høye Zwächten, eggen holder frem mot Portlilücke.
Fjellhytta Etzlihütte ligger øst for fjellet, 2 052 moh.
Francesco Chicchi
Francesco Chicci (født 27. november 1980 i Camaiore) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler for Vini Fantini Selle Italia.
Bristen
Geologi
Geologisk hører Bristen til det nordlige Aar-massivet. Regionen sør for Maderanertal består dessuten av flere ulike bergarter. Her finnes skråstilte og innfelte klorittserisitt-gneisen, skifer, kvartsporfyr og amfibolitter. Først lenger sør finner en Aare-granitt. Området omkring Bristen er kjent for sine mangfoldige, ulikeartede bergkrystaller og mineraler.
Førstebestigning
Bristen ble sannsynligvis besteget så tidlig av gemsejegere eller krystall-letere. Den første sikre turistbestigingen fant sted 23. juli 1823. En lege som stammer fra Altdorf, Karl Franz Lusser, gikk sammen med lokale folk under ledelse av Hans Indergand. Ruten de valgte gikk langs nordøstryggen, som også i dag er den vanligste veien til topps.
PA-system
PA-system eller PA-anlegg (fra engelsk: public address system, «offentlig høyttalersystem») er et lydanlegg til formidling av musikk eller tale til en større forsamling. Navnet public address betyr å henvende seg til publikum. Slike systemer kan blant annet brukes til talevarsling i tilfelle brann, med mer.
PA-anlegg brukes i dag i nær sagt alle tilfeller hvor en fremføring skal nå en forsamling mennesker, og finnes i små og enkle utgaver for ren taleformidling i små lokaler, og komplisert sammensatte og svære anlegg for store konsertarenaer og teatersaler.
Bestanddeler
Minimum bestanddeler for å kringkaste lyd er :
I tillegg har man i et PA-anlegg vanligvis en del utstyr for å kunne behandle og ha kontroll på lyden, både slik at den fungerer for publikum i et gitt rom, og for å sette sammen de ulike lydkildene til et best mulig helhetlig lydbilde :
Komponentene må være koblet sammen i riktig rekkefølge, med riktige lydkabler. Komponentene må også passe hverandre, og å lese spesifikasjoner for konkret utstyr er viktig; følgende er en generell gjennomgang av et PA-anleggs deler.
Lydkabler
Forenklet kalles en kabel ubalansert når et signal transporteres mellom en enkelt sentral leder og jordlederen i kabelen. Rundt lederen er det tvunnet en jording eller skjerm for å beskytte mot støy, og som også er enkeltlederens referanse. En kabel vil likevel samtidig kunne fungere som en antenne, og være sårbar for forstyrrelser. Den kan altså plukke opp støy som blir med signalet videre. Signalet ut fra en ubalansert kabel vil være ubalansert selv om det opprinnelig var balansert.
En kabel som er balansert, derimot, sender signalet gjennom to indre ledere som er i motfase. Disse er også beskyttet mot indusert støy med en jordet skjerm rundt. Støy som induseres i kabelen blir lik for begge lederne og oppstår ikke mellom lederne, der signalet er. Et typisk eksempel på en ubalansert kabel er en gitarkabel, en vanlig jack. Den vil da ha to kontaktpunkter i hver ende; signal+jord. Jack-kabelen kommer imidlertid også balansert (se også bilde):
Tip er tuppen på pluggen, og et signalkontaktpunkt. Sleeve, «ermet» på pluggen, er jord. Ring er da det speilede signalet, men vær også oppmerksom på at tip og ring kan ha byttet plass, alt etter hvilket utstyr man snakker om. Her må man referere til bruksanvisninger for konkret utstyr.
Et vanlig eksempel på en balansert kabel er en mikrofonkabel (XLR), som vil ha tre kontaktpunkter i hver ende; signal+signal+jord.
Mikrofon
Det finnes to hovedtyper mikrofoner: Dynamisk mikrofon, og kondensatormikrofon. Se mikrofon for utdyping
Dynamiske mikrofoner er ofte mikrofonen en vokalist har foran seg. De tåler et høyt og direkte lydtrykk, som at en sanger eller taler holder den helt inntil munnen - de fungerer altså godt nær lydkilden. Derimot fungerer de nesten ikke i det hele tatt lenger fra lydkilden, og er derfor lite sårbare for feedback; at lyden som allerede er forsterket fanges opp og forsterkes på nytt og lager kaos i lydbildet og støy, fordi den looper. Mikrofonen er bygget for å best mulig ignorere lyd som kommer inn fra sidene, og samtidig best mulig fange lyd som projiseres rett mot den.
Kondensatormikrofoner er svært følsomme, og er konstruert for å fange et større lydbilde, ofte flere lydkilder, i et rom. Eksempler kan være et kor, en gruppe strykere, eller kanskje man ønsker å fange publikums respons. Mikrofonen benyttes også for å fange rommets resonans ved bruk av for eksempel en akustisk gitar, i stedet for å fange bare lyden direkte fra gitaren slik en pickup gjør. I tillegg er kondensatormikrofoner ofte benyttet til studioopptak i et lydisolert rom, for å få et mest mulig naturlig opptak av en stemme. Mikrofonen er så sensitiv at man benytter et «pust- og konsonantfilter» som demper kraftige P-er og B-er og så videre. Dette kalles en pop-killer.
Kondensatormikrofoner er aktive, og trenger altså litt strøm. Dette kalles phantom power - fantomstrøm. Begge mikrofonene fungerer ved at lyd får en membran til å vibrere, men i kondensatormikrofonen er membranen ørlite elektrisk ladet. Strømkilden er mottakeren av signalet, og man vil finne en phantom power-knapp på flere typer utstyr.
Til begge mikrofontypene benyttes vanligvis en balansert XLR-kabel.
Pickup
En pickup vil vanligvis gi et ubalansert signal gjennom en instrumentkabel. Selv om man benytter en balansert kabel vil ikke pickupen produsere et slikt signal, og en balansert kabel vil derfor fungere akkurat som en ubalansert. Det er ingen bakdeler forbundet med å bruke «feil» kabel her, men heller ingen fordeler. Første trinn etter en pickup er derfor en DI-boks (Direct Injection), som vil balansere signalet og forberede det for forsterking. Imidlertid er det i dag ikke uvanlig for en gitarist å benytte en digitar effektprosessor for ulike effekter som reverb og delay, fuzz og distortion som første trinn etter instrumentet, og ut fra prosessoren er signalet gjerne balansert. Sistnevnte gjelder ikke tradisjonelle effektpedaler.
Avstanden fra en pickup til balansering av signalet (DI-boks) bør være kortest mulig. For hver tomme kabelen er unødvendig lang tar den imot forstyrrelser og legger støy til signalet.
Forforsterker
En forforsterker, også kalt preamp, kan fungere som en DI-boks, og en DI-boks kan fungere som en forforsterker. De gjør ikke det samme, men begge funksjonene kan finnes, og finnes stadig oftere, i samme boks. Balanserte utganger vil alltid være merket med «balanced». En DI-boks klargjør et signal med høy impedans, og omformer det til å ha lav impedans, og sender det videre balansert. Siden impedans er et svært komplekst tema, kan det i denne sammenhengen forenkles til at gitarsignalet sendes ned på nivå med et mikrofonsignal, og signalene en mikser eller forforsterker mottar fra ulike typer lydkilder er på samme nivå, og ikke minst; balansert.
En forforsterker forsterker signalet, og det refereres gjerne til input gain, som betyr at råsignalet gjøres kraftigere. Dette er nødvendig for at en forsterker skal kunne gi mye lyd uten at for mye av det som forsterkes er støy. En forsterker er bygget med en «forventning» om en signalstyrke inn, og vil ikke fungere godt med hverken for lite eller for mye gain. Et tegn på dårlig signalnivå er for eksempel susing ved høyt volum selv om det ikke er lyd avspilt; forsterkeren har fått for lite inn til at forsterkeren kan gi det man ønsker ut; volumet må skrus høyt opp for å få nok lyd, og mye av det som er forsterket er ren støy. Med et bedre signal inn kan man skru volumet (altså mengden forsterking) ned, uten at opplevelsen av lyd blir lavere. Mengden forsterking av støyen vil da være lavere, og mindre hørbar.
Signalet kan også bli for kraftig i forhold til hva forsterkeren kan takle, noe som vil gi forvrengt lyd.
Mikser
Miksebordet tar inn alle de ulike signalene fra instrumenter og mikrofoner i hver sin designerte kanal. Hver kanal kan så bearbeides noe, og til slutt samles alle signalene i en ferdig miks, avpasset til hverandre i et ferdig lydbilde, og gjøres om til et samlet signal som kan sendes videre til forsterking.
På miksebordet kan den lydansvarlige optimalisere signalet fra hver kanal ved å justere volum, frekvenser, dynamikk og effekter, og panorere signalet; plassere lyden mot høyre eller venstre i lydbildet.
Signalet kommer inn i en inngang på toppen av miksebordet, og alle knappene langs hele linjen, ned til skyvebryteren, gjelder den kanalen. Sidelengs er så alle kanaler av lik type identiske, og gjelder sitt konkrete tilkoblingspunkt. Dette er også retningen signalet vandrer; fra inntaket på toppen først med gain eller trim av det opprinnelige signalet, via justeringsmulighetene nedover kanalstripen, til skyvebryteren nederst som bestemmer styrken på det ferdige signalet som skal sendes videre til den samlede miksen. Som bildet viser er det også vanlig å sette en teip langs alle kanalene, og notere hvilket signal som kommer inn hvor, slik at det er mulig å holde rede på alt.
På miksebordet styres både lyden publikum skal høre, og også hver enkelt monitor på scenen, samt å løpende dempe lyd på instrumenter og mikrofoner når de ikke er i bruk.
Forsterker
Denne modulen forkortes også PA, men i dette tilfellet betyr forkortelsen Power Amplifier - forsterker. Forsterkeren skal omforme et svakt signal til et sterkt signal. Fra alt det andre utstyret er signalet nå samlet til ett signal som forsterkeren skal behandle.
I tillegg til kraft, skal forsterkeren også klare å ta vare på alle kvalitetene i signalet, og gjengi alle frekvenser inngangssignalet inneholdt.
En forsterker jobber hardt, og skal effektivt kunne drive kraftige høyttalere på høyt volum over lang tid. I forhold til en hjemmeforsterker som absolutt kan bli varm nok, vil en forsterker i et PA-anlegg både ha kraftige kjøleribber og vifter for å kunne drive effektivt over tid, og også være konstruert for å drive høyttalere av en størrelse en hjemmeforsterker knapt ville klare å bevege elementene på. En PA-forsterker er enkelt sagt en helt annen type utstyr enn en vanlig forsterker, selv om prinsippene er de samme.
Forsterker og høyttalere må passe til hverandre. En forsterker som yter 500W vil kjapt og effektivt ødelegge høyttalere som er bygget for å tåle 250W, og en forsterker som gir 250W vil ikke klare å drive høyttalere som er bygget for 500W - og i tillegg til å produsere håpløs lyd, gå varm og kretser kan bli ødelagt.
Ved testlytting skal forsterkeren gjengi de samme frekvensene på både lavt og høyt volum, foretrukket i den rekkefølgen, og ikke miste for eksempel mellomtone ved høyt volum.