cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Posten Norge
Organisasjon
Divisjonen Next har ansvar for innovasjon som har som mål å tiltrekke seg nye kundesegmenter og markeder med nye produkter, gjennom utvikling av nye forretningsmodeller og investeringer i eksterne aktører.
Kværner Brug
Kværner Brug (seinere Kværner Bruk) blei grunnlagt i Christiania (Oslo) i 1853 av Oluf Onsum. Onsum hadde kjøpt Kværner gård året før, og grunnla Kværner Brug i tilknytning til gårdens fossefall mellom Svartdalen og Kværnerdumpa i Lodalen, de såkalte Kværnerfossene. Onsum gikk konkurs i 1887, og et aksjeselskap ble dannet i 1892.
Mark Isham
Mark Ware Isham (født 7. september 1951 i New York) er en amerikansk trompetist og komponist. Han jobber i et vidt spekter innen musikk, inkludert jazz, elektronika og filmmusikk.
Karriere
Isham studerte tidlig klassisk musikk, og spilte da trompet, piano og fiolin. Da familien Isham senere flyttet til San Francisco fant Mark arbeid i flere lokale orkester. Han var også aktiv i San Francisco Bay Area Rock'n roll miljøet på 60-tallet med flere live fremføringer med lokale band.
Han ble fast medlem i et band som kalte seg Beefy Red. Isham og flere av medlemmene i Beefy Red ble med i The Sons of Champlin. Det nye bandet var kjent for sin psykedeliske musikk og for sin overdimensjonerte brassseksjon.
I løpet av 70-tallet lærte Isham seg å programmere synth og ble et aktivt medlem av den progressive jazz bevelgelsen. I 1976 etablerte Isham og pianisten Art Lande kvartetten Rubisa Patrol. De ga ut to album; Rubisa Patrol (1976) og Desert Marauders (1978). Det var i denne perioden Isham utviklet sin Miles Davis inspirerte trompetstil.
I 1977 spilte Isham på Taj Mahal plata Evolution (The Most Recent. Det var her Isham startet som «session»-artist, som han også er den dag i dag. Han har blant annet jobbet med artister som Van Morrison, Lyle Lovett, Willie Nelson, Ziggy Marley, David Sylvian, Hector Zazou, David Torn, og Tanita Tikaram.
I 1978 grunnla Isham gruppa Group 87. Blant medlemmene her var på bass Patrick O'Hearn, trommer Terry Bozzio og Peter Van Hooke og gitarist Peter Maunu. Alle disse artistene ville jobbe med Isham flere ganger i hans karriere. Group 87 ga ut to album; Group 87 (1980) og A Career in Dada Processing (1984).
I 1983 kom dog hans første solo album Vapor Drawings. Stilen på plata er veldig atmosfærisk, og er en blanding av moderne jazz og elektronika. Albumet ble gitt ut på merket Windham Hill. Et selskap hvis visjon var å fremheve bruk av synth i musikken. Samme år fikk Isham i oppdrag å komponere sitt første soundtrack. Han ble hyret av regissør Carroll Ballard til å gjøre musikken til filmen Never Cry Wolf. Dette skulle bli gjennombruddet for Isham som filmmusikkomponist. Hans andre solo utgivelse skulle bli en samling av hans tre første arbeider i filmmusikk. Dette albumet het Film Music og kom i 1985.
Fra 1987 til 1992 komponerte Isham musikken til en serie barnebøker som lydbok og video, under navnet "Rabbit Ears Storybook Classics". Kjente Hollywood profiler som William Hurt og Glen Close var opplesere i noen av disse verkene.
I 1992 ble Ishams første orkester verk Five Stories for Trumpet and Orchestra gitt ut. Samme år fikk han en Oscar nominasjon for filmmusikken til filmen River Runs Through It. Etter dette fokuserte Isham stort sett på sin filmmusikkarriere. Med musikk til filmer som Save the Last Dance, Men of Honor, October Sky, The Black Dahlia og Bobby.
Isham er praktiserende Scientolog.
Kværner Brug
Bedriften begynte på 1860-tallet produksjon av støpejernsovner. Denne virksomheten ble skilt ut i 1916, og ble i 1920 Jøtul. Fra 1880 og særlig fra 1900 stor produksjon av turbiner og annet utstyr for kraftutbygging.
Selskapets aksjer ble tatt opp til notering på Oslo Børs i 1967. I 1999 ble den tradisjonsrike industrivirksomheten i Lodalen nedlagt. På Kværners gamle tomt har OBOS utviklet og bygd boligområdet Kværnerbyen som nå har rundt 3 000 innbyggere fordelt på 10 borettslag og sameier.
Lokalisert til andre områder holdt Kværner det gående under etiketten Kværner ASA. I 2005 ble Kværner ASA fusjonert med Aker ASA. Fusjonen bærer navnet Aker Kværner ASA.
Cristiane
Cristiane Rozeira de Souza Silva (født 15. mai 1985), bedre kjent som Cristiane, er en brasiliansk kvinnelig fotballspiller. Hun spiller for Chicago Red Stars, men er lånt ut til Santos FC ettersom Red Stars midlertidig er lagt ned mens de leter etter penger til å fortsette.
Cristiane debuterte på Brasils kvinnelandslag i fotball i 2003, men hennes virkelige gjennombrudd som spiller kom i OL året etter. Hun var med fem mål turneringens toppscorer sammen med Birgit Prinz, om enn målene kom mot relativt beskjeden motstand fra Hellas' og Mexicos landslag. Det brasilianske landslaget kom til finalen, og enda det ble tap mot USA, var dette den beste innsatsen til Brasils kvinnelandslag noensinne. Cristiane spilte også en vesentlig rolle for Brasil i VM i 2007, der landslaget nok en gang tapte finalen, denne gangen for Tyskland. Under OL etter var hun nok en gang viktig, nok en gang ble hun toppscorer, og nok en gang scoret hun fem mål.
På klubbnivå har Cristiane ikke hatt den samme eventyrlige suksessen. Hennes overgang til tysk fotball introduserte henne til mer fysisk fotball enn hun var vant til, og hun ble verken en hit i Turbine Potsdam eller i Wolfsburg. Etter et kort opphold i Linköpings FC mens hun ventet på OL, dro hun tilbake til Brasil, denne gangen til Corinthians. I 2009 viste Chicago Red Stars interesse for henne, og hun fikk kontrakt med klubben. På grunn av den lange pausen mellom avsluttet sesong i august og ny sesong i mars, ble hun lånt ut til Santos FC. Dette var med andre ord den tredje klubben i Brasil hun spilte på, om enn som utlånt.
Både i 2007 og 2008 ble Cristiane kåret til årets spiller.
Posten Norge
Konsesjon og tidligere monopol
Posten Bring fikk i 2015 midlertidig konsesjon til å drive postombæring i Norge. Nasjonal kommunikasjonsmyndighet fører tilsyn med at selskapet oppfyller konsesjonskravene.
Frem til 2016 hadde Posten Bring monopol på befordring av lukkede adresserte brev under 50 gram med hjemmel i postloven. Som motytelse til denne eneretten var krav om oppfyllelse av konsesjonspålagte oppgaver, blant annet levering av post til hele landet, seks dager i uka, til samme pris. Samferdselsdepartementet dekket selskapets merkostnader ved å opprettholde et tjenestenivå i postnettet utover det som var økonomisk lønnsomt.
Konsesjonen skulle opprinnelig løpt ut 31. desember 2010, fordi EU-direktivet om postliberalisering definerte denne datoen som fristen for full liberalisering av posttjenester. Direktivet møtte imidlertid stor motstand i Norge, blant annet viste en utredning at en konsekvens kunne bli at en halv million nordmenn i distriktene ville få post bare én dag i uka på grunn av dårlig lønnsomhet, og 25. oktober 2010 ble konsesjonen forlenget ut 2011. Den 10. april 2011 stemte Arbeiderpartiets landsmøte for å bruke reservasjonsretten mot EUs postdirektiv, og 20. desember ble konsesjonen forlenget ytterligere ett år.
24. april 2015 kom Erna Solbergs regjering med forslag til ny postlov. Det ble blant annet foreslått å avvikle pliktig postombæring på lørdager, samt innføring av EUs tredje postdirektiv, noe som blant annet innebærer fri konkurranse på levering av brev og pakker. Lov om posttjenester trådte i kraft 1. januar 2016. Posten Bring avviklet lørdagsomdeling av brev fra 5. mars 2016. Lørdag 27. februar var siste lørdag med post. I 2018 trådte ny midlertidig konsesjon i kraft, som blant annet innebar at A-post og B-post ble slått sammen til én brevtype.
Peru under Sommer-OL 1956
Peru under Sommer-OL 1956. Åtte sportsutøvere fra Peru deltok i én gren (skyting) under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Peru vant ingen medaljer.
Therapon Hümmerich
Therapon Johannes Hümmerich (født 9. juni 1900 i Sveits, død 3. juni 1988 i Nedre Eiker) var munkeprest og leder for Hellige Nikolai menighet i Oslo fra 1952 til slutten av 1970-tallet.
Biografi
Han var født og oppvokst i Sveits. Han flyttet deretter til Alsace i Frankrike, og fikk senere som kall å lede menighetsarbeidet for russiske emigranter og flyktninger til Norge. Fader Therapon deltok i det økumeniske arbeide i Norge.
Da han kom til Norge i 1952 og tok over ledelsen i den ortodokse menigheten i Oslo, førte dette til blandede reaksjoner fra menighetens medlemmer. Fader Therapon var både konvertitt og ikke-russer, noe som mange mente svekket det russiske preget på menigheten.
Fader Therapon fikk Flyktningerådet til å opprette flyktningehjemmet «Granlien» på Helgøya i Mjøsa. Dette ble etter hvert et hjem der det stort sett bodde russere, og han fikk derfor bygget et ortodoks kapell der. Han kom til kapellet for å holde messe flere ganger i året. I dag er både flyktningehjemmet og kapellet revet, men man finner mange russiske kors på Helgøye kirkegård på grunn av dette. Det var også på denne kirkegården Hümmerich ble gravlagt da han døde i 1988. Siden da holder den ortodokse menigheten hvert år en minnegudstjeneste på kirkegården til minne om dem som ligger der.
Da Hümmerich på slutten av 1970-tallet ble for syk til å kunne feire kirkelige handlinger, var dette et hardt slag for menigheten som i noen år etterpå eksisterte på et tilnærmet nullpunkt.
Jörg Woithe
Jörg Woithe (født 11. april 1963 i Øst-Berlin) er en østtysk tidligere svømmer og Olympisk mester for Øst-Tyskland. Woithe tok gull på 100 m fri under sommer-OL 1980 i Moskva. Woithe har også gull både fra langbane-EM og langbane-VM.
Nynäshamn
Nynäshamn er en by i Stockholms län i Södermanland i Sverige. Det er Nynäshamn kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 13 510 innbyggere.
Nynäshamn fikk bystatus i 1946.
En av severdighetene i byen er Nynäshamns Järnvägsmuseum, som er blant de eldre jernbanemuseer i Sverige.
Centenário do Sul
Centenário do Sul er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Brett Holman
Brett Holman (født 27. mars 1984 i Sydney) er en australsk profesjonell fotballspiller som spiller for Al Nasr. Han spiller midtbane/spiss, og er også en del av. Holman har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet NEC Nijmegen, Feyenoord og AZ Alkmaar fra Nederland samt Aston Villa i England.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika. Holmen ble meldt klar for den engelske klubben Aston Villa i midten av mai 2012, etter at klubbene hadde blitt enige om en avtale rundt spilleren. Holmans kontrakt med AZ Alkmaar gikk ut sommeren 2012.
Heteropelidnota
Heteropelidnota er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Delaware County (Oklahoma)
Delaware County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger i den nordøstlige delen av staten og det grenser mot Ottawa County i nord, Adair County og Cherokee County i sør, Mayes County i vest og mot Craig County i nordvest. Det har også grense mot delstatene Missouri og Arkansas i øst.
Delaware Countys totale areal er 2 052 km² hvorav 134 km² er vann. I 2000 hadde fylket 37 077 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Jay.
Rano Raraku
Rano Raraku er et inaktivt vulkankrater på Påskeøya. Fra bergsiden på denne vulkanen ble de fleste av de store statuene, kjent som moai, hugd ut. Rano Raraku er i dag en del av Rapa Nui nasjonalpark.
Ligue 1 1965–1966
Ligue 1 1965–66 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Jean Schramme
Jean Schramme (født 25. mars 1929 i Brugge, Belgia, død 14. desember 1988 i Rondonopolis, Brasil) var en belgisk leiesoldat og gårdbruker, godseier av en eiendom på om lag 15 kvadratkilometer, og overordnet for over 1000 innfødte arbeidere. Han hadde den militære graden oberst.
Borgerkrigen i Belgisk Kongo
Da Belgisk Kongo fikk sin uavhengighet i 1960, utviklet det seg raskt til borgerkrig i landet. Flere hundre hvite mennesker ble holdt som gisler, og Belgia sendte styrker til Kongo for å frigjøre disse, og for å beskytte sine interesser. Kongos første statsminister Patrice Lumumba ble myrdet etter hjelp fra de belgiske og amerikanske etterretningstjenestene. Den rike provinsen Katanga, og etter hvert også den østlige delen av Kasaï, prøvde å tilrive seg uavhengighet. Disse provinsene hadde rike naturressurser som kobber, kobolt og diamanter, og mente at de ville klare seg bedre uten resten av Kongo. Det brøt da ut voldelige opptøyer mellom grupperinger som hadde motstridende syn på løsrivelsen. Schramme forlot først landet da borgerkrigen brøt ut, men returnerte til plantasjen sin etter en tid, og hans anseelse blant de innfødte beskyttet ham mot forfølgelsene av de hvite.
I 1965 ble oberst Mobutu president, og Belgia støttet da hans styre og beskyttet det mot opprør. Mobutu begynte umiddelbart å arrestere de tidligere ministrene i Kongo. I 1971 ga han landet det nye navnet "Zaire".
Opprør mot Mobutu
30. juni 1967 ble jetflyet til president Moise Tshombe av Katanga kapret og tvunget til Alger, da han prøvde å vende tilbake til Kongo etter sitt eksil i Spania. Han ble fengslet i Algerie og to år senere døde han under mistenkelige omstendigheter. Dette medførte at Schramme ikke lenger ville støtte den sittende presidenten og 3. juli 1967 startet han et opprør i Katanga mot Mobutu.
To dager senere prøvde Schramme å ta kontroll over Stanleyville i Kongo. 10. august hadde hans styrker erobret grensebyen Bukavu og hadde vokst betraktelig i antall. Schramme kontrollerte Bukavu i syv uker og klarte å holde stand mot soldatene fra ANC (L' Armée Nationale Congolaise) som ble sendt for å gjenerobre byen. ANC-styrkene manglet artilleri og var frustrerte og demotiverte over sine stadige tap. Dette toppet seg ved at fly fra ANC ved en misforståelse angrep sine egne tropper i stedet for Schrammes. Ekstra styrker ble til slutt satt inn og fordrev Schramme 29. oktober 1967. De overlevende opprørssoldatene flyktet til Rwanda og ble avvæpnet der.
Retur til Europa
24. april 1968 returnerte Schramme og alle de andre europeiske leiesoldatene til Belgia. Han brakte da med seg tre foreldreløse kongolesiske barn som han ønsket skulle vokse opp i Europa og ta utdannelse. Senere flyttet han til Portugal.
17. april 1986, nesten 20 år etter krigshandlingene, ble han dømt til 20 års fengsel for drap. Schramme var ikke bosatt i Belgia da han ble dømt; han døde i 1988 i Brasil.
Aursundet
Aursundet er et sund i Aure kommune i Møre og Romsdal. Det ligger mellom Ertvågsøya, Rottøya og Ruøya i vest og fastlandet i øst og er rundt 13 kilometer langt. Bredden varierer fra 300 meter til 2 kilometer.
Nordøst i sundet ligger tettstedet og kommunesenteret Aure. Fylkesvei 680 krysser sundet ved Ruøya helt i nord.
Miniatyrpark
Minitatyrpark er en type fornøyelsespark med modeller av for eksempel byer og jernbaner. De ligger som oftest utendørs, men innendørs virksomhet blir stadig vanligere. Miniatyrparker antas å ha sine røtter i japanske miniatyrhager.
Legoland i Billund, Danmark er også for miniatyrpark å regne.
Vital du Four
Vital du Four (død 16. august 1327) var en av den katolske kirkes kardinaler. du Four var fransiskaner.
Han ble kreert til kardinal 23. desember 1312 av pave Klemens V.
Eksterne lenker
[[Kategori:Franske fransiskanere
Cerro Azul
Cerro Azul er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Slaget ved Notion
Slaget ved Notion (eller Efesos) i 406 f.Kr. var en spartansk seier i Peloponneskrigen. Før slaget forlot Alkibiades sin styrmann, Antiokos, og gav ham kommandoen over den athenske flåten som hadde lagt den spartanske flåten i Efesos under blokade. Mot sine ordrer forsøkte Antiokos å trekke spartanerne inn i slag ved å lokke dem med en liten lokkestyrke. Hans strategi slo tilbake på ham, og spartanerne under Lysander vant en liten, men symbolsk betydelig seier over den athenske flåten. Denne seieren resulterte i Alkibiades' fall og etablerte Lysander som en kommandant som kunne beseire athenerne til sjøs.
Opptakt
Lysander ble i 407 utpekt til navark, kommandant for den spartanske flåten, og erstattet den avdøde Mindaros. Han samlet en flåte på veien og seilte østover i Egeerhavet fra Sparta og nådde til slutt Efesos hvor han etablerte sin base med 70 triremer som han økte til 90 gjennom skipsbygning i Efesos. Han etablerte diplomatiske forbindelser med Kyros den yngre, en persisk prins. Lysander bygget et personlig vennskap med Kyros, og prinsen gikk med på å gi midler ut av egen lomme for å øke lønnen til de spartanske roerne fra tre til fire oboler per dag. Med denne lønnsøkningen kunne den spartanske flåten trekke til seg erfarne roere fra den athenske flåten.
Alkibiades trengte en fremtvinge et slag med Lysander og førte sin flåte til Notion hvor kunne holde spartanerne under oppsikt. Men det var ikke nok å bare bli sittende i Notion for å få Lysander ut i kamp. Alkibiades seilte derfor nordover med noen få troppeskip for å støtte Thrasybulos i beleiringen av Fokaia. Hoveddelen av skipene ble igjen og ble plassert under kommandoen til Antiokos, Alkibiades' kybernetes (styrmann). En flåte på denne størrelsen ville tradisjonelt sett ha blitt ledet av flere generaler, eller i det minste av en trirark. Alkibiades' ukonvensjonelle avgjørelse har blitt bredt kritisert av både antikke og moderne forfattere. Antiokos fikk klar ordre for hvordan han skulle styre sine handlinger: «Angrip ikke Lysanders skip.» Av en eller annen grunn, valgte han å ikke følge denne ordren og forsøkte å sette i verk en strategi som han mente ville gi athenerne en seier.
Slaget
Antiokos forsøkte å trekke spartanerne inn i en kamp og seilte mot Efesos med ti triremer. Hans plan var å trekke peloponneserne ut i forfølgelse av hans lille styrke, og etterpå skulle resten av den athenske styrken ta dem i bakholdsangrep. Denne planen lignet den som gav en strålende athensk seier i slaget ved Kyzikos, men forholdene ved Notion var totalt annerledes fra de i det slaget. Antiokos' skip ble senket, og han ble drept, av et plutselig spartansk angrep. De resterende ni skipene i lokkestyrken ble jaget rett mot Notion hvor den athenske hovedstyrken ble tatt uforberedt på den plutselige ankomsten til hele den spartanske flåten. I de påfølgende kampene ble 15 athenske triremer erobret og ytterligere syv ble senket. Spartanerne seilte tilbake til Efesos etter å ha vunnet en uventet seier, mens athenerne dro tilbake til Notion for å omgruppere seg.
Etterspill
Da han hørte nyhetene om slaget, hevet Alkibiades beleiringen av Fokaia og dro tilbake for å forsterke flåten ved Notion. Dette gjenopprettet styrkeforholdet mellom de to flåtene. Men det lyktes ikke å trekke Lysander ut i slag igjen, og de to flåtene fortsatte å overvåke hverandre over sjøen.
Nederlaget ved Notion ble Alkibiades' endelige fall i athensk politikk. Han var gjeninnsatt etter seieren ved Kyzikos og hadde fått kommandoen med store forventninger. Da hans uortodokse utnevnelse av Antiokos førte til et stygt nederlag, så hans politiske fiender sin mulighet, og han ble fjernet fra embetet. Han dro aldri tilbake til Athen igjen, men seilte nordover til landområder han eide i Thrakiske Chersonese. han dukket for et kort øyeblikk opp i Aigospotamoi, men hans involvering i krigen var over.
Crabcore
Crabcore er en undersjanger av metalcore (som igjen er en krysning av post-hardcore og heavy metal). Crabcore kjennetegnes av nedstemte gitarer, tunge "breakdowns" og synth/elektronika/techno-innspill. Et kjent crabcore- band er Attack Attack!.
Slaget ved Notion
Etterspill
Kommandoen over begge flåter skiftet hender etter Notion. På grunn av begrensninger i betingelsene til navarken, ble Lysander erstattet av Kallikratidas. På athensk side dro fallet til Alkibiades med seg hans venner Thrasybolos og Theramenes, og kommandoen gikk over til Konon. I løpet av det neste året, støtte flåtene sammen to ganger, først i et slag hvor Kallikratidas med dobbelt så mange skip som Konon, beseiret athenerne og fanget dem i Mytilene. En athensk unnsetningsflåte beseiret og drepte så Kallikratidas i slaget ved Arginusai. Denne athenske seiren viste seg meningsløs for i 405 returnerte Lysander til en uoffisiell kommando og ødela den athenske flåten i slaget ved Aigospotamoi som gjorde slutt på krigen.
Crabcore
Andre Core-band er også: - Metalcore, deathcore, grindcore (en undersjanger av dette er også porngrind), Mathcore, (post/melodic-)hardcore, tardcore, ska-core, tech-core, crunk-core.
Lignende band innenfor disse sjangrene kan også omtales som screamo og emo- band.
Remington Arms
Remington ble opprettet i 1816 av Eliphalet Remington i Ilion i New York med navnet E. Remington and Sons. Det er det eldste firmaet i USA som har vært i kontinuerlig drift. I 1912 slo firmaet seg sammen med Union Metallic Cartridge (UMC) og fikk navnet Remington UMC. Remington produserer UMC-ammunisjon den dag idag (2007). Remingtons produkter er distribuert til over 60 land verden over. Remington produserte sin siste pistol XP-100R i 1998.
Rano Kau
Rano Kau er et vulkansk krater på den sydvestlige delen av Påskeøya. I krateret finner man i dag ferskvann.
Landsbyen Orongo lå like ved Rano Kau. En gruppe med moai-statuer stod også i nærheten, men var forsvunnet tidlig på 1900-tallet.
Djurgårdsbrunnsviken
Djurgårdsbrunnsviken er en vik av Saltsjön i Stockholm.
Den strekker seg fra Ladugårdslandsviken mellom bydelene Stockholm og Djurgården og fortsetter ut i Djurgårdsbrunnskanalen. Viken er 2 km lang og opptil 380 meter bred. For den som vil spasere rundt viken, er strekningen ca. 4,8 km.
Under Sommer-OL 1912 ble viken brukt som arena for de olympiske svømmekonkurransene.
Aust-Agder-Arv
Aust-Agder-Arv er en regionalhistorisk årbok for Aust-Agder som utgis av Aust-Agder kulturhistoriske senter i Arendal.
Boka har kommet ut tilnærmet hvert år siden ca. 1963, og var fra begynnelsen utgitt av Aust-Agder-Museet og Aust-Agder-Arkivet i fellesskap.
Hvis du ikke finner meg, så let i byene
Hvis du ikke finner meg, så let i byene er et musikkalbum med Folk & Røvere. Albumet ble utgitt den 9. mai 2011 på plateselskapet Voices of Wonder. VGs anmelder ga albumet terningkast 3, kalte den banal samtidig som anmelderen roste Therese Lechs vokal. Fædrelandsvennen ga terningkast 2 og beskrev musikken som behagelig, bra produsert og søvndyssende. Geir Rakvaag i Dagsavisen ga karakteren 4, beskriver musikken som fin og viseaktig, og roste Lechs vokal. Aftenpostens Svein Andersen ga den en firer og beskrev den som «behagelig, erotisk og ufarlig».
Eldar
Eldar kan vise til:
SketchUp
Trimble SketchUp er et dataprogram for å produsere tredimensjonale modeller. Det er utformet for å være intuitivt og fleksibelt, og for å kunne produsere modeller i særdeles kort tid.
Opprinnelig ble det utformet for profesjonelle arkitekter, sivilingeniører, filmprodusenter, spillutviklere og beslektede yrker. Det ble senere oppkjøpt av Google fordi det er egnet til å fremstille bygningsmodeller for Google Earth.
Chopinzinho
Chopinzinho er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Sålåsundet
Sålåsundet er sundet mellom Tustna og Stabblandet i Aure kommune på ytre Nordmøre. I nord munner sundet ut i Edøyfjorden, og i sør i Vinjefjorden. Sundet kalles også Soleimsundet.
Testify to Love
Testify to Love er et musikkalbum med Tom Bråthen, utgitt i 2011.
James Yee
James J. Yee (kinesisk: 余百康 eller 余优素福; andre navn: Yusuf Yee; født 1968) er en tidligere offiser i USAs hær og forfatter. Han jobbet i Guantánamobukten fangeleir som offiser i Chaplain Corps tilhørende USAs hær.
Andorsengården (Mandal)
Andorsengården er en bygård i Store Elvegate 5/6 i Mandal sentrum i Agder.
Gården ble påbegynt i 1801 og ferdigstilt i 1805 av Mathias Knutzen. Den er oppført i utmurt bindingsverk som er panelt utvendig. Arkitektonisk passer den godt inn i Mandals øvrige gamle trehusbebyggelse, selv om det kun er Mandal kirke som er bygd på liknende måte i Mandal by.
Bygningen ble oppført i høykonjunkturen under Napoleonskrigene. Som følge av økonomiske nedgangstider, måtte Mathias Knutzen i 1822 selge bygningen til konsul Gulow Andorsen for 1 500 speciedaler. Dette var en liten sum sammenlignet med at Knutzen selv hadde brukt 44 000 speciedaler på oppføringen. Bygningen fikk nå sitt nåværende navn etter Gulow Andorsen.
I 1909 kjøpte de to døtrene av skipsreder Christian Salvesen, Maria og Magda Salvesen, bygningen. De var barnebarn av Gulow Andorsen. Bygningen ble i 1954 gitt til Mandal kommune.
Andorsengården består av to sammenhengende bygninger – hovedhuset og økonomibygningen. Hovedbygningen har 20 værelser, hvorav noen er store saler. I Knutzens, Andorsenfamiliens og Salvesensfamiliens tid ble det i disse salene holdt større sosiale sammenkomster og fester for byens sosietet. Idag huser hovedbygningen Mandal museum. Mandal bibliotek flyttet over elven og inn i Buen kulturhus 6. februar 2012, etter å ha holdt til i hovedhusets 1. etasje siden 1956.
Hovedbygningen er knyttet sammen med økonomibygningen med en svalgang. Denne sidebygningen ble opprinnelig brukt til lagerboder, men rommer i dag deler av Mandal museum. Museet har også en kunstsamling i hovedbygningens annen etasje som inneholder arbeider av kunstnere med nær tilknytning til byen, for eksempel Adolph Tidemand, Olaf Isaachsen, Amaldus Nielsen og Gustav Vigeland.
Utenfor Andorsengården, mot Mandalselva, ligger Andorsenhagen som blant annet inneholder en skjermet blomsterhage etter gammelt mønster. Før opparbeidingen av Bryggegata (på 60-tallet) gikk eiendommen helt ned til Mandalselva.
Argentina under Sommer-OL 1956
Argentina under Sommer-OL 1956. 35 sportsutøvere, tjuesju menn og en kvinne, fra Argentina deltok i ni sporter i Sommer-OL 1956 i Melbourne. Argentina kom på 29.-plass med en sølv- og en bronsemedalje. Isabel Avellán var Argentinas flaggbærer under åpningsseremonien.
Vikingene (film)
Vikingene (originaltittel: The Vikings) er en amerikansk action- og eventyrfilm fra 1958, regissert av Richard Fleischer. De ledende rollene spilles av Kirk Douglas, Tony Curtis, Janet Leigh og Ernest Borgnine.
Filmen er basert på en roman av Edison Marshall, som igjen hentet inspirasjon fra Ragnar Lodbroks saga. Filmen er en romantiserende og dramatisk Hollywood-skildring av vikinger og vikingtiden.
Handlingsreferat
Kongen av Northumbria blir drept under et viking-angrep ledet av den beryktede, fryktinngytende kong Ragnar Lodbrok. Fordi kongen hadde dødd uten noen egne barn, overtar hans fetter Aella (spilt av Frank Thring) tronen. Kongens enke er imidlertid gravid med det hun vet er Ragnars barn fordi han hadde voldtatt henne under det skjebnesvangre raidet. Me for å beskytte spedbarnet mot svigerinnens ambisjoner, forsøker hun å sende gutten til Italia. Men skipet blir oppdaget av vikinger, som ikke er klar over barnets slektskap, og gjør alle på skipet til slaver.
Gutten vokser til en ung mann, som får navnet Eric (spilt av Tony Curtis) og hans virkelige opphav blir endelig oppdaget av Lord Egbert (spilt av James Donald) en adelsmann som ikke likee Aella. Men når Aella anklager Lord Egbert for forræderi, finner Egbert et fristed hos Ragnar Lodbrok i Norge. Egbert gjenkjenner en stein til det nord-uumbriske kongelige sverdet Requiter på en amulett rundt Erics hals, plassert der av Erics mor når han var et lite barn, men han forteller ikke dette til noen.
Men Eric pådrar seg vreden til sin halv-bror Einar (spilt av Kirk Douglas) Ragnars legitime sønn og arving, etter at førstnevnte beordrer falken sin å angripe Einar ved å ta ut ett av øynene hans. Men Eric blir reddet fra umiddelbar henrettelse når medlem av det kongelige hoffet Volve Kitala (som elsker Eric som sin egen sønn) advarer om at Odin vil forbanne den som dreper Eric. Lord Egbert håper å finne en mulighet til å dra nytte av Erics ukjente krav på det nordumbriske kongeriket.
Fiendskapet mellom Eric og Einar forsterkes ytterligere når de begge forelsker seg i den walisiske kristne prinsessen Morgana (spilt av Janet Leigh) som egentlig var planlagt å gifte seg med kong Aella. Men Morgana blir tatt til fange i et raid foreslått av Egbert, for å kreve løsepenger og bringe skam og politisk upopularitet over deres motstandere. Einar kvitter seg med vaktene fra skipet som Morgana blir holdt på, og begynner å voldta henne. Men Eric slår Einar bevisstløs, og tar deretter Morgana bort på et lite skip han hadde konstruert.
Eric og Morgana flykter til England, sammen med Sandpiper (Erics venn og med-slave) Kitala og Morganas hushjelp Bridget. Men Einar kommer snart til bevissthet og slår alarm, og flere langskip følger etter dem og vinner raskt på rømlingene. I tykk tåke treffer Ragnars langskip en stein og synker, mens Erics båt ledes trygt av et primitivt kompass: et stykke magnetitt i form av en fisk, som Sandpiper fikk tak i i et fjernt land. Einar, om bord på et annet langskip, tror Ragnar er død og forlater motvillig jakten. Ragnar blir imidlertid reddet av Eric, og tatt til fange til Aella. Eric og Morgana blir også kjærester i løpet av denne reisen.
Innspillingen
Filmen ble delvis spilt inn i Norge, og det ble bygget en vikingleir på Maurangsnes i Kvinnherad. Hundrevis av statister var ansatt for å spille vikinger, og det ble filmet fra kl 8 til kl 21, søndag som hverdag. Opptil 500 personer kunne være i sving hele dagen, bare for et tre minutters opptak. Mange reagerte på dårlig betaling, sett i forhold til de lange arbeidsdagene, og lokalbefolkningen kom heller ikke overens med de danske statistene. To spesialbygde vikingskip, «Tordenkilen» og «Nordavinden», var bygget ved Lundegrend på Tysnes og Askvik på Os i mars 1957, og utstyrt med skjulte motorer for å kunne seile uavhengig av vinden. Skuespillerne bodde på Tunold turisthotell på Fosse i Strandebarm, og hit valfartet ungdom fra hele Hardanger i håp om en autograf. Verdenspremiere hadde filmen i New York i juni 1958 i forbindelse med en «viking-uke». Norgespremiere var det først i Konsertpaleet i Bergen i november samme år. Janet Leigh fylte 30 år under innspillingen, og dette ble feiret i matsalen om bord. Hun var gift med Tony Curtis på den tiden, og han arrangerte flere opptredener av de andre skuespillerne.
Kirk Douglas skal ha vært svært misfornøyd med nordmennene som deltok i filminnspillingen, og sagt at det var utrolig at et så udugelig folkeferd kunne krysse Atlanterhavet for tusen år siden. Rolf Schønheyder ville motbevise denne uttalelsen, og tok på seg å krysse Atlanteren med det ene skipet. Etter mye om og men ble det til at han skulle organisere og utruste ekspedisjonen, mens United Artists skulle betale ferden - forutsatt at skipet seilte under norsk flagg, slik at en eventuell redningsaksjon måtte betales av den norske stat.
Det meldte seg mange frivillige, og seks mann ble valgt ut, men det ble ikke gitt seilingstillatelse med mindre det fulgte med en radiokyndig mann. Det ble Odd Gåsø fra Hyllestad som hadde seilt som radiotelegrafist i tre år. 4. juni 1958 la skipet - nå omdøpt til «The Vikings» etter filmen - ut fra Vågen i Bergen til folkefest og ren 17. mai-stemning. Pressefolk fra hele verden var møtt frem, men så ble også seilasen tøff nok. Den tok 22 dager med storm og uvær i mange dager. Mannskapet gikk 14-timers vakter og lå under en presenning når de skulle sove. Pumpen måtte stakes mens mannskapet øste for hånd. Fra land ble det likevel klaget over for lite dramatikk underveis, de møtte hverken isfjell eller hvaler. Da mannskapet endelig fikk Frihetsgudinnen i sikte, ble de hilst av to brannbåter som geleidet dem trygt til kai, og en åpen bil kjørte dem opp Broadway til City Hall og mange godord om norsk sjømannskap.
Annet
Ragnar Lodbrok er også hovedperson i den amerikanske TV-serien Vikings fra 2013.
Mirakelblomstfamilien
Mirakelblomstfamilien (Nyctaginaceae) er en plantefamilie i nellikordenen. Den omfatter ca. 290 arter fordelt på 33 planteslekter. Familien omfatter noen hageplanter, deriblant mirakelblomst (Mirabilis).
Mayes County
Mayes County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger i den nordøstlige delen av staten og det grenser mot Craig County i nord, Delaware County i øst, Cherokee County i sørøst, Wagoner County i sør og mot Rogers County i vest.
Mayes Countys totale areal er 1 770 km² hvorav 71 km² er vann. I 2000 hadde fylket 38 369 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Pryor.
I fylket ligger Chouteau kraftverk og Grand River kraftverk på til sammen 2,26 GW.
Clarke Scholes
Scholes vant gull på 100 m fri under 1952 i Helsingfors. Scholes tok også to gull på samme distanse under Panamerikanske leker 1955 i Mexico by.
KNM «Alta» (M314)
KNM «Alta» er en norsk minesveiper av Sauda-klassen, som var i bruk i det norske sjøforsvaret fra 1966 til 1996. Skipet var utelukkende bygget i tre eller ikke-magnetiske metaller. (Med unntak av jernblikk i elektriske magneter og motorer, samt utstyr beregnet til å være i sjøen under sveiping slik som otere, flottører, kuttere mv.)
Etter at KNM «Alta» ble tatt ut av tjeneste ble den gjort om til et museumsskip. Det eies av Forsvarsmuseet, men blir driftet av den frivillige organisasjonen Venneforeningen For M314alta.
Nerlandsøybrua
Nerlandsøybrua er ei bru i Herøy kommune i Møre og Romsdal. Brua krysser Søre Vaulen fra Igesund på Bergsøya til Kvalsund på Nerlandsøya. Brua er 405 meter lang med lengste spenn på 40 meter. Den ble åpnet den 25. september 1968, og er del av fylkesvei 5878.
Toluca
Toluca, offisielt Toluca de Lerdo, er en kommune, by og delstatshovedstad i delstaten México i Mexico. Det er det nest største byområdet i delstaten. Innbyggertallet i kommunen er på 819 561 (2010); med forsteder er tallet ca. 1,5 millioner.
Navnet
Navnet Toluca kommer fra nahuatl Tōllohcān, som betyr, Guden Tōllohs sted. I 1861 ble navnet endret til Toluca de Lerdo, etter Sebastián Lerdo de Tejada, en fremstående politiker og motstander av den franske intervensjonen i Mexico på 1860-tallet.
Historie
Ingen eksakt dato kan angis for bygrunnleggelsen, men de arkeologiske data peker på at det allerede var fast bosetting i området på 800-tallet, og byen oppsto rundt 1120. I 1522 grunnla misjonærer en misjonsstasjon i Toluca, og deretter var byen en viktig by i Ny-Spania, den spanske kolonien hvor Mexico utgjorde hoveddelen.
Geografi
Byen ligger i Matlazincodalen, 70 km sørvest for Mexico by, på 2 680 meters høyde. Den er dermed den høyest beliggende delstatshovedstad i landet. På grunn av høyden er klimaet kjøligere enn i Mexico by, og i områdene rundt byen faller det snø om vinteren. Her finnes det også vintersportssteder. Fjellet og vulkanen Nevado de Toluca befinner seg like i utkanten av byen.
Næringsliv
Byen er et viktig industrisenter. Det produseres drikkevarer, ferdigvarer, tekstiler, biler, elektriske apparater, kjemiske produkter og medisiner.
Utdanning
Byen har åtte universiteter, hvorav de mest fremstående er Universidad Autónoma del Estado de México og det private Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey.
Severdigheter
Toluca er en vakker koloniby, og midt i ligger den store plassen Plaza de los Mártires, omgitt av katedralen, guvernørpalasset og flere offentlige bygninger. I sentrum finnes også Cosmovitral, en serie drivhus med tusenvis av ulike plantesorter og som også har fantasiske glassmalerier. For øvrig er det flere kirker i kolonistil i byen. Flere museer og kunstgallerier vekker også interesse, såvel som det store kultursenteret Centro Cultural Mexiquense, med hyppige kunstutstillinger og teaterforestillinger.
Vulkanen Nevado de Toluca, også kalt Xinantécalt, ligger ca. 30 km fra byen. Dette er et område for både sommer- og vintersport. Nede i vulkankrateret finnes det to innsjøer, og er det eneste krateret i Mexico som kan nås med bil.
Dalbello
Lisa Dalbello (født 1959 som Lisa Dal Bello i Weston i Toronto) er en kanadisk musiker og låtskriver.
Sangen «Gonna Get Close to You» fra musikkalbumet whomanfoursays ble covret av Queensrÿche og utgitt i 1986 på bandets andre studioalbum, Rage for Order, og på singel samme år.
Are Lundefaret
Are Lundefaret (født 7. august 1961 i Oslo) er en tidligere norsk ishockeyspiller. Hans moderklubb er Furuset, men han spilte i all hovedsak for Djerv (senere Bergen/Djerv) samt en sesong i Storhamar (1983/84).
Lundefaret la opp i 1987.
Parhoplognathus
Parhoplognathus er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Lisa Martin
Lisa Martin (født 12. mai 1960 i Gawler, Sør-Australia) er en australsk tidligere maratonløper som vant sølvmedalje i OL 1988 i Seoul, kun 13 sekunder bak Portugals Rosa Mota. Hun har ellers seirer fra Samveldelekene (1986 og 1990). Martins beste løp var trolig New York City Maraton i 1992, som hun vant på ny rekord 2.24.40. Denne tiden stod i ni år.
Hun er tidligere gift med Kenyas løper Yobes Ondieki, som hun har en datter med.
Parhoplognathus
Utseende
Middelsstore (12-14 millimeter), avlange, rødbrune skarabider. Dekkvingene har tydelige punktrader.
Eurovision Song Contest 1973
Eurovision Song Contest 1973 var den 18. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen fant sted i Luxembourg som følge av landets seier året før med Vicky Leandros og «Après toi». Konkurransen ble arrangert av den luxembourgske kringkasteren CLT og avholdt lørdag 7. april 1973 i Nouveau Théâtre i Luxembourg. Dette var tredje gang Luxembourg arrangerte finalen, etter å ha gjort det i 1962 og 1966. Programleder var fjernsyns- og radiopersonligheten Helga Guitton.
Til sammen deltok 17 land, ett færre enn de to foregående årene. Malta og Østerrike trakk seg fra konkurransen dette året, mens Israel debuterte. Dette året opphevet EBU språkregelen som hadde vært gjeldende siden 1966, og landene kunne synge på det språket de ønsket.
Bakgrunn
Etter å ha vunnet konkurransen året før med «Après toi», la den luxembourgske kringkasteren CLT konkurransen til Luxembourg by og teaterarenaen Nouveau Théâtre. Som programleder valgte tv-kanalen Helga Guitton, kjent som programleder og plateprater på Radio Luxembourg.
Deltakende land
I alt stilte 17 land i konkurransen. Østerrike trakk seg av ukjente grunner, mens Malta trakk seg like før den endelige fristen. Malta var trukket til å delta som nummer seks, mellom Norge og Monaco. Til gjengjeld debuterte Israel. Landets kringkaster IBA var medlem av EBU, og Israel ligger innenfor det europeiske kringkastingsområdet, noe som er de to hovedkravene for å delta i Eurovision Song Contest.
Sendingen
Finalen ble arrangert lørdag 7. april 1973 fra klokken 20.30 til 22.10 lokal tid (21.30–23.10 norsk tid). Opptil 400 millioner mennesker kunne se den 1 time og 40 minutter lange sendingen. Programmet startet med en introfilm med bilder fra Luxembourg, og med fjorårets vinnermelodi «Après toi» i bakgrunnen. Deretter ble det vist bilder inne fra Nouveau Théâtre, med orkesteret plassert i en tre-etasjers scenedekorasjon. Programleder Helga Guitton kom deretter på scenen og holdt en introduksjon på fransk, engelsk og tysk.
Norges bidrag
Norge var for første gang representert av en gruppe: kvartetten Bendik Singers, bestående av Anne-Karine Strøm, Ellen Nikolaysen og brødrene Bjørn Kruse og Philip Kruse. De vant den norske finalen i Oslo 17. februar 1973 med sangen «Å, for et spill» skrevet av Arne Bendiksen. Dette var Bendiksens fjerde og siste bidrag til en internasjonal finale, de tre andre var «Intet er nytt under solen» (1966), «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» (1969) og «Lykken er» (1971).
Siden EBU hadde opphevet språkkravet, ble sangen oversatt med tittelen «It's Just a Game» til den internasjonale finalen. Den nye teksten var hovedsakelig på engelsk og fransk, men inneholdt tekstfragmenter på spansk, italiensk, nederlandsk, tysk, irsk, hebraisk, serbokroatisk, finsk, svensk og norsk. Det var NRKs amerikanske tv-produsent Robert «Bob» Williams som oversatte teksten. Med til Luxembourg var Carsten Klouman som Norges dirigent, mens John Andreassen for første gang kommenterte sendingen for NRK Fjernsynet og NRK Radio.
Norges to jurymedlemmer var Inger Ann Folkvord (under 25 år) og Johs. Bergh (over 25 år). Orkesteret i Luxembourg hadde utfordringer med å mestre det uvanlige norske arrangementet til «It's Just a Game»: «Det tok Carsten Klouman lang tid å få det elefanttunge orkesteret med seg i den lette og uvante fem fjerdedels melodien vi stiller med. Det er åpenbart at orkesteret hadde gruet seg til Norges sang», skrev avisen VG etter prøvene. Norge var heller ikke blant favorittene: «Jeg har inntrykk av at mange mennesker ikke skjønner sangen vår. Veldig mange stiller seg helt uforstående til hva vi har å fremføre», sa Anne-Karine Strøm til VG på finaledagen. Likevel ble det norske bidraget nummer syv – Norges beste plassering siden 1966. Det skulle også gå tolv år før plasseringen ble slått, da Bobbysocks vant med «La det swinge».
Avstemningen
EBU brukte det samme avstemningssystemet som de to årene i forveien. Hvert deltakerland stilte med to dommere som var på plass i Luxembourg. Den ene dommeren måtte være under 25 år, og den andre måtte være over 25. I tillegg måtte det være minst ti år mellom dem. Dommerne bedømte de andre landenes sanger med poeng fra 1 til 5. Hvert land ga dermed mellom 2 til 10 poeng til hvert av de andre landene. En sang kunne få minimum 32 poeng, og maksimalt 160 poeng.
Under avstemningen stemte tre og tre land om gangen, direkte fra studio i CLTs hovedkvarter Villa Louvigny. Hvert jurymedlem avga poengene sine etter hvert lands fremføring. Stemmene ble samlet inn av sekretariatet og deretter regnet sammen. Under avstemningen bekreftet jurymedlemmene stemmene sine for åpen skjerm ved å vippe opp små tavler påført den respektive poengsummen. Poengene ble deretter summert og plottet inn i den mekaniske poengtavlen. Clifford Brown var EBUs overoppsynsmann for avstemningen. For første gang satt artistene ute blant publikum i salen under avstemningen – unntaket var Cliff Richard som hadde slitt med nervøsitet under sendingen.
Avstemningen ble svært jevn, og for første gang på mange år var Norge blant de øverste landene – i alle fall i begynnelsen av avstemningen. Etter første stemmerunde ledet Storbritannia med 21 poeng, Spania og Luxembourg hadde 20 hver, og Norge var nummer fire med 18 poeng. Etter andre stemmerunde var topp tre uforandret: Storbritannia ledet med 43, mens Spania og Luxembourg lå like bak med 42 poeng. Norge hadde falt ned til sjetteplass.
Etter fjerde runde lå Storbritannia fremdeles i føringen med 87 poeng, og Spania og Luxembourg delte fremdeles andreplassen med 84 poeng. Før de siste poengene skulle leses opp, lå Luxembourg i tet med 111 poeng, Spania hadde 108 og Storbritannia 106. De siste to juryene ga høye poeng til Luxembourg, som vant med 129 poeng. Spania ble nummer to med 125 poeng og Storbritannia ble nummer tre med 123 poeng. Israel ble nummer fire. De nordiske landene gjorde det også bra: Sverige kom på femteplass, Finland på sjetteplass og Norge ble nummer syv.
Luxembourgs poengsum er også den prosentvis høyeste poengsummen som noen gang er oppnådd i konkurransen. Med 129 poeng av 160 mulige fikk «Tu te reconnaîtras» 80,6 prosent av hva som var mulig. Til sammenligning fikk Alexander Rybaks «Fairytale» 78,7 prosent av hva som var mulig i 2009. Men med poengsystemet i årene 1971–1973 var samtidig alle sanger garantert minst 2 poeng fra hvert av de andre deltakerlandene, derfor kan ikke poengsummene sammenlignes direkte.
Poengtavle
Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen.
Toppoeng
Hvert land kunne gi inntil 10 poeng til hvert bidrag. Under er en oversikt over alle 10-poengere som ble avgitt under avstemningen.
Jurymedlemmer
Hvert deltakerland stilte med to jurymedlemmer som var på plass i Luxembourg. Det ene jurymedlemmet måtte være under 25 år, mens den andre måtte være over 25. I tillegg måtte det være minst ti år mellom dem.
Israels debut fører til stort sikkerhetsoppbud
Israels deltakelse stilte store krav til sikkerheten rundt arrangementet. Dette skyldtes i stor grad München-massakren, terrorangrepet mot israelske OL-deltakere under Sommer-OL i München året før. Sikkerhetsopplegget rundt finalen det største og mest omfattende til da. Avisen VG kunne melde om «en dyster skygge» over arrangementet, blant annet var det en jernring av politi- og sikkerhetsfolk i byen. Den israelske delegasjonen ble også kontinuerlig fulgt av vakter med maskinpistoler. VGs journalist Espen Eriksen beklaget seg også over å måtte vise legitimasjon til enhver tid og la sarkastisk til: «det neste er formodentlig at det skal pass til for å bestille drosje». Også britenes legendariske kommentator Terry Wogan noterte seg det omfattende sikkerhetsregimet, og han var opphavsmannen til anekdoten om at publikum i salen risikerte å bli skutt av sikkerhetsstyrker om de reiste seg for å applaudere.
En annen anekdote gikk ut på at Israels deltaker, Ilanit, opptrådte med en skuddsikker vest under kjolen, noe Ilanit har tilbakevist i ettertid.
EBU fjerner språkregelen
EBU opphevet dette året kravet om at alle land måtte synge på et av sine offisielle språk, og Finland, Sverige og Norge utnyttet dette ved å synge på engelsk.
Endringer i artister og artistnavn
Irlands artist, Maxi, truet med å trekke seg like før finalen. Årsaken var at hun ikke likte det nye arrangementet til «Do I Dream». Det gikk så langt at den irske kringkasteren RTÉ sendte over sangeren Tina Reynolds, slik at hun kunne ta over om Maxi trakk seg. Til slutt valgte Maxi å synge, og i stedet representerte Tina Reynolds Irland året etter. Den svenske duoen Malta, bestående av Claes af Geijerstam og Göran Fristorp, måtte bytte navn til Nova før finalen. Årsaken var for å unngå forveksling med landet Malta som egentlig skulle ha deltatt. Svenskene brukte også tekstfrasen «your breasts are like swallows-a-nesting» (brystene dine er som svaler som hekker), uten at det fikk konsekvenser for deltakelsen.
Kvinnene overtar taktstokken
For første gang i Eurovision Song Contest dirigerte en kvinne orkesteret. Blant dirigentene dette året var det nemlig to kvinner: Svenske Monica Dominique var den første, og israelske Nurit Hirsh fulgte noen minutter senere.