cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cesar de Brabander
De Brabander var en av de første Scheut-misjonærer som virket i Indre Mongolia. Fra 1882 til 1902 virket han i Hohhot, «Hing-hwa-tsung» og i Xiwanzi. Han kom i 1890 over kristne gravsteiner i området (fire timer nordøst for «Hing-hwa-tsung»), beskrev dem inngående, og innledet et forskningsarbeid knyttet til dem. Det var kors, og de hadde skrift av vestlig type. Han mente gravstøttene enten var over tusen år gamle eller fra Giovanni da Montecorvinos tid (Yuan-dynastiet), og at de var enten assyriske eller katolske. Han mente at bare enda grundigere undersøkelser ville avklare dette. Selv måtte han konsentrere seg om andre oppgaver da en stor hungersnød brøt ut, og de han i 1893 ble utnevnt til sjelesørger i Xiwanzi, kom han for langt unna funnstedet, som nå heter Shizhuziliang og er like ved dagens grense mellom Indre Mongolia og Hebei.
Estadio Olímpico Luis Ramos
Estadio José Antonio Anzoátegui er et flerbruksstadion i Puerto La Cruz, Venezuela. Stadionet er mest brukt til fotball og er hjemmebanen til Deportivo Anzoátegui SC. Det skal spilles noen kamper her i Copa América 2007. Kapasiteten er på 41 000.
Hillerstorp
Hillerstorp er et tettsted i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 766 innbyggere.
Grutle Kjellson
Grutle var gjestevokalist i bandet Darkthrone i låten «High On Cold War» i EPn Too Old, Too Cold fra 2006, og gjesteartist i bandet V:28.
Studioalbum
(Deathlike Silence Productions) (Osmose Productions) (Osmose Productions) (Osmose Productions) (Osmose Productions, Necropolis Records) (Osmose Productions) (Osmose Productions) (Tabu Recordings, Candlelight Records) (Candlelight Records) (Indie Recordings)
Split album
(Candlelight Records) (Moonfog Productions)
EP
(Candlelight Records)
Gene Hackman
Eugene Allen «Gene» Hackman (født 30. januar 1930) er en amerikansk skuespiller og forfatter. Han spilte hovedrollen i filmer som Brennpunkt New York, Fugleskremselet og Avlyttingen. Han spilte rollen som Lex Luthor i de første Supermann-filmene. Hackman har på sin eldre dager skrevet flere romaner.
Bakgrunn
Hackman ble født i San Bernardino i California. Hans foreldre skilte seg da han var barn, og han flyttet derfor mye rundt før han slo seg ned i Illinois, hvor han bodde sammen med sin bestemor. 16 år gammel dro han hjemmefra for å verve seg i marineinfanteriet, der han tjenestegjorde i 3 år som radiooperatør. Etter tjenesten flyttet han til New York og tok flere mindre jobber. Han studerte deretter fjernsynsproduksjon og journalistikk ved Universitetet i Illinois.
Skuespiller
I en alder av 30 år bestemte Hackman seg for å bli skuespiller. Han ble med i delstatsteateret i California, men flyttet etterhvert tilbake til New York, hvor han spilte i flere mindre teaterstykker. I 1964 fikk han endelig tilbud om jobb på Broadway, og dette åpnet døren til filmroller. Hackmans første rolle var i filmen Lilith, med Warren Beatty i hovedrollen. En rolle i Bonnie and Clyde fra 1967 førte til at han ble nominert til Oscar for beste birolle. I 1971 ble han igjen nominert i samme kategori, denne gang for filmen I Never Sang for My Father. Det neste året vant han Oscar for beste mannlige hovedrolle som «Jimmy 'Popeye' Doyle» i filmen Brennpunkt New York.
Mot slutten av 1980-tallet var Hackman blitt en høyt respektert skuespiller, og han ble Oscar-nominert for beste hovedrolle i Mississippi Burning i 1988. I 1992 vant han sin andre Oscar for rollen i westernfilmen Nådeløse menn, også denne gangen for beste mannlige birolle.
Hackman er en av sin tids mest tiljublede skuespillere. I over 40 år har han spilt et stort spekter av roller, ikke kun på det store lerretet, men også i fjernsynsproduksjoner og på scenen. Han huskes også for rollen som Lex Luthor i Superman (1978), Superman II (1980) og Superman IV: The Quest for Peace. Han huskes også fra filmer som Behind Enemy Lines, Meksikaneren, Rødt hav og Firmaets mann.
I april 2008 kunngjorde Hackman at han gav seg som skuespiller fordi han var lei bransjen og lei av å bli tilbudt roller som bestefar. Han hadde sin siste filmrolle i Welcome to Mooseport, som hadde premiere i 2004.
Familie
Hackmans første hustru var Fay Maltese. De fikk tre barn, men skilte lag i 1986 etter 30 års ekteskap. I 1991 giftet Hackman seg med Betsy Arakawa. Paret bosatte seg i Beverly Hills.
Yngvar Nielsen
Yngvar Nielsen (født 29. juli 1843 i Arendal, død 2. mars 1916) var en norsk historiker og geograf oppvokst i Kristiania. Han var leder for Etnografisk Museum 1877–1916, dr.philos. 1880 med avhandlingen Det norske Rigsraad, professor i geografi fra 1890.
Bakgrunn
Yngvar Nielsen var sønn av telegrafdirektør Carsten Tank Nielsen. Han er særlig kjent for et omfattende historisk forfatterskap og sin Reisehaandbog over Norge som kom i 12 opplag mellom 1879 og 1915 og hadde stor betydning for utviklingen av fotturismen i Norge. Han var en tidlig forkjemper for å opprette naturreservater i Norge. Som historiker plasserte han seg på konservativ side (sammen med blant andre Ludvig Daae) og la vekt på materielle forklaringer i motsetning til idealistiske, som for eksempel Ernst Sars sto for. Nielsen hadde som historiker en internasjonal orientering, i sterk motsetning til Venstre-historikernes dominerende nasjonalisme. Nielsen var nasjonsbygger, men ikke nasjonalist. Ikke minst i studiene av begivenhetene i 1814 ga han et internasjonalt perspektiv på begivenhetene som hadde vært fraværende i norsk historieskrivning.
Som museumsmann bidro Nielsen til å forme sentrale institusjoner som Etnografisk Museum og Norsk Folkemuseum. Særlig var Yngvar Nielsen opptatt av å samle inn drakter, draktdeler og smykker og bygge opp en nasjonaletnografisk samling. I 1906 overtok Norsk Folkemuseum mer enn 1,600 gjenstander fra Universitetets etnografiske samlinger; de aller fleste hadde kommet til Etnografisk Museum ved Yngvar Nielsens hjelp.
Yngvar Nielsen var rådgiver for kong Oscar II og lærer for kongens sønner. Nielsen var en meget aktiv skribent og i perioder tilknyttet Aftenpostens politiske redaksjon som lederskribent. Under kampen om parlamentarismen, som han var motstander av, var han en av de mest markante folketalerne og debattantene. Yngvar Nielsen var mangeårig medlem av Høyres sentralstyre (1884–1898). Han var sterk tilhenger av unionen med Sverige.
Yngvar Nielsens viktigste verk som historiker er kanskje biografien over Eidsvollsmannen Herman Wedel Jarlsberg: Lensgreve J. C. H. Wedel Jarlsberg 1779–1840, utgitt 1901–02. Andre betydelige historiske avhandlinger er Jens Bjelke til Østraat, utgitt 1872, Bidrag til Norges historie i 1814, to bind, 1882 og 1886, ogNorges Historie efter 1814, utgitt 1882–1892. Han utga sine erindringer i fire bind: En Christianiensers Erindringer, 1910, Under Oscar IIs Regjering, 1912, Fra Johan Sverdrups Dage, 1913, Da Unionen skulde briste, 1915.
I 1891 publiserte historikeren Nielsen artikkelen «Lappernes fremrykning mot syd i Trondhjems stift og Hedemarkens amt», hvor han gjør rede for en teori om at samene først på slutten av 1600-tallet eller på 1700-tallet hadde bosetninger i Røros. Dette er kjent som fremrykningsteorien og han la til grunn mangel på skriftlige kilder fra eldre tid, manglende samiske stedsnavn og heller ikke gravsteder eller kultplasser. Også blant svenske forskere var en enige om Nielsens teori, og historikerne der mente at det ikke fantes samiske bosteder lengre sør enn Frostviken i nordlige deler Jämtland. I nyere tid mener historikerene at det er liten grunn til å tro at den sørsamiske tilstedeværelsen skyldes innvandring fra nord. Tvert om mener en at de samiske bostedsområdene i sør var mye større enn hva dagens situasjon skulle tilsi.
Rifondazione Comunista
Rifondazione Comunista, egentlig Partitio della Rifondazione Comunista, PRC, er et eurokommunistisk parti i Italia. Det sprang ut av det gamle italienske kommunistpartiet PCI da dette ble splittet i 1991. Høyrefløyen i partiet dannet da det sosialdemokratiske PDS, nå DS, Democratici di Sinistra (Venstredemokratane). Da PRC nektet å fortsette å være støtteparti for den daverænde sentrum-venstreregjeringen i 1998, i protest mot en etter deres mening nyliberal regjeringspolitikk, ble det mindre partiet PdCI, Partito dei Comunisti Italiani, dannet av de som var uenige i denne avgjørelsen. Men PRC sin leder, Fausto Bertinotti, sa seg i 2004 villig til å gå inn i ei ny sentrum-venstreregjering for å få fjernet høyreregjeringen til statsminister Silvio Berlusconi (siden 2001). Fausto Bertinotti er ellers også leder i det nydannede europeiske venstrepartiet EL. PRC har 6 representanter i EU-parlamentet, der de tilhører venstregruppa GUE-NGL (Det forente europeiske venstre- Nordiske grønne venstre). PRC har ved valg fått om lag 6 prosent av stemmene totalt, men står sterkere i regionene Bologna og Toscana.
PRC har i stor grad maktet å stå fram som det fremste politiske uttrykket for de globaliseringskritiske bevegelsene, men uten å prøve å underordne de partiet. Dette har gitt partiet stor sympati, men foreløpig ikke særlig uttelling ved valg.
Politisk har PRC tatt klare oppgjør ikke bare med stalinismen, men med selve den leninistiske ideen om partiet som en fortropp som skal ta statsmakta og endre samfunnet på vegne av massene. Partiet ser seg som en del av en bred og mangfoldig bevegelse mot nyliberalisme og krig. PRC er et klart reformkommunistisk parti, som skiller seg fra både tradisjonell kommunisme og fra sentrumsorientert sosialdemokrati.
PRC har sammen med globaliseringskritikerne og fagbevegelsen mobilisert til store demonstrasjoner de siste årene. Men resultatene ved valg så langt har overbevist partiledelsen og flertallet i partiet om at de må være villige til å delta i en sentrum-venstreregjering for å moblisere velgerne i valg.
Kulltorp
Kulltorp er et tettsted i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 334 innbyggere.
Andy
Andy er et opprinnelig engelsk kjæleform av mannsnavnet Andrew, som har opprinnelse i andrós, den greske genitivformen av anér, «mann». Andy kan også være en kjæleform av Anthony.
Andy er også et kvinnenavn. Det kan være en norsk kjæleform av Anna, som har opprinnelse i det hebraiske ordet channah, «gunst, nåde», eller en engelsk kjæleform av kvinnenavnet Andrea.
Billy Crystal
William Edward «Billy» Crystal (født 14. mars 1948 i Long Beach i Brooklyn i New York) er en amerikansk skuespiller, komiker, forfatter, produsent og filmregissør. Han ble først lagt merke til i TV-serien Forviklingar.
Crystal er en av dem som har vært vert for Oscarsgallaen flest ganger, i 1990, 1991, 1992, 1993, 1997, 1998, 2000, 2004 og 2012.
Moralets-Llauset vannkraftverk
Moralets-Llauset vannkraftverk er et vannkraftverk i Spania, i nærheten av Lleida og Huesca. Vannkraftverket har en total installert produksjonseffekt på 210 MW. Anleggsarbeidene startet i 1980, og vannkraftverket ble igangsatt for kraftproduksjon i 1985. Dette er et såkalt pumpekraftverk med to vannmagasin, et ovenfor og et nedenfor kraftstasjonen.
Tomorrow Only Knows
Tomorrow Only Knows er et musikkalbum utgitt av Alejandro Fuentes i 2007.
Albumet lå på VG-lista i tolv uker, med #6 som beste plassering.
Kysthumle
Kysthumle (Bombus muscorum) er en typisk kyst-humle som trives helt ute i øygarden. Den tilhører underslekten Thoracobombus.
Kjennetegn
Kysthumlen er nesten alltid orangegul på brystet. Bakkroppen er gulaktig til grønngul, men mange varianter.
Bolet
Bolet oppe på bakken på gressenger og i moselaget på lyngheier. Bolene er små og plages ofte av parasitter.
Utbredelse
Kysthumlen finnes i Europa og Asia. I Norge finnes den langs kysten, på øyene og i skjærgården fra Lindesnes og nordover til Lofoten.
Imsdal
Imsdal er et registrert varemerke for kildevann tappet på flaske av Ringnes Bryggeri. Kilden ligger i Imsdalen, en sidedal til Østerdalen. Produktet ble introdusert i Norge før Vinter-OL på Lillehammer i 1994.
Imsdal tilhører kategorien kildevann som er en av tre vannkvaliteter på det norske markedet. De to andre er naturlig mineralvann og drikkevann (springvann).
Historie
På begynnelsen av 70-tallet åpnet det et tapperi ved kilden Imsdal. Selskapet Norsk kildevann tappet vann der under merkenavnet Norwater. Dette vannet ble i stor grad eksportert og blant annet benyttet på fly.
I 1987 kjøpte Ringnes Norwater og rettighetene til kilden, og i 1990 overtok Ringnes Norsk kildevann. Dagen før åpningsseremonien for OL på Lillehammer 10. februar 1994 ble vannet lansert på flaske under navnet Imsdal. Vannet tappes og distribueres i hele Norge, i tillegg til eksport til flere land i Europa.
Grunnkretser i Sauda kommune
Grunnkretser i Sauda kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sauda kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser. I Sauda kommune er bebyggelsen i disse områdene konsentrert rundt sentrum, ettersom mesteparten av kommunens innbyggere bor i byen Sauda.
Agnes Miegel
Agnes Miegel (født 9. mars 1879 i Königsberg, død 26. oktober 1964 i Bad Salzuflen) var en tysk forfatterinne, journalist og balladedikter.
Hun uttrykte en klar støtte til det tyske Nazi-regimet, blant annet gjennom Gelöbnis treuester Gefolgschaft som var en deklamasjon fra 1933 hvor 88 tyske forfatter proklamerte sin støtte til Adolf Hitler. Samme år ble hun medlem av NS-Frauenschaft og i 1940 meldte hun seg inn i NSDAP.
Liv
Hennes forfedre hørte til de salzburgske trosflyktningene, som hadde fått asyl av kong Fredrik Vilhelm I i Østpreussen. Hun var datter av kjøpmannen Gustav Adolf Miegel og Helene Miegel f. Hofer.
Miegel gikk på den høyere pikeskolen i Königsberg og ble utdannet til sykepleier i Berlin, før hun arbeidet som pedagog på et pikeinternat i Bristol. I 1905 gikk hun på lærerseminaret i Berlin. På grunn av foreldrenes sykdom reiste hun tilbake til Königsberg, hvor hun — avbrutt av større reiser — levet fra 1906 til 1945. Hun arbeidet som journalist og skribent frem til 1927, og virket deretter som forfatterinne. I 1945 flyktet hun fra den Røde hær til Danmark, men returnerte til Tyskland i 1946. Hun søkte tilflukt på Schloss Apelern og i 1948 slo hun seg ned i Bad Nenndorf, hvor hun virket frem til sin død. På grunn av sin tilknytning til det tredje rike fikk hun forbud mot å publisere frem til 1949.
Ved siden av sin pedagogiske virksomhet utgav Miegel lyrikk og fortellinger, preget av hjemlig-kristelig tankegods. Börries von Münchhausen fremmet allerede Miegels første ballader og sanger i sin nyromantiske krets. Hun la stor patos i sine velkjente Heimatdikt.
Agnes-Miegel-Gesellschaft og flere skoler i Wilhelmshaven bærer hennes navn.
MS «Norse Variant»
Lastet med kull på vei fra Newport News i Virginia til Glasgow i Storbritannia forliste skipet den 22. mars 1973 klokken 14 utenfor kysten av New Jersey i storm. Nødmelding var utsendt, og siste kontakt med skipet var klokken 13.49.
Amerikatouren i landeveissykling 2015
Gjennom sesongen blir poeng utdelt til rytterne etter plassering på etapper, endagsritt og sluttstilling i ritt. Poengene varierer etter rangering på de ulike rittene. Hvert ritt har én kategori som avgjør hvilke lag som kan delta, poeng som utdeles, i tillegg til at den viser type ritt:
* Etapperitt: 2.HC, 2.1 og 2.2 * Endagsritt: 1.HC, 1.1 og 1.2
MS «Norse Variant»
MS «Anita»
Samtidig med MS «Norse Variant» forsvant også et annet skip, MS «Anita», i samme område og med et mannskap på 32 ombord. «Anita» hadde forlatt samme havn med samme type last 45 minutter før. Kun en livbøye dukket opp etter dette skipet.
Wenche Myhre in Concert
Wenche Myhre in Concert er det 2. konsertalbumet til Wenche Myhre som ble gitt ut i 2008. Albumet er spilt inn på Rockefeller i Oslo.
Øivind Berg (forfatter)
Øivind Berg (født 18. mai 1955) er en norsk lærer, reklamemann og barnebokforfatter.
Han debuterte i 1989 med Skjærgårdsungene. Andre karakteristiske titler er Barnas bok om friluftsliv (1992), Lek og lær i naturen (1997-2000), ''Til sjøs! – seilskutetiden (2003), Se på fugler i skogen (2005), Barnas store naturhobbybok (2008) og Miljøboka Å, så vakkert!'' (2010). Berg fikk Kirke- og undervisningsdepartementets spesialpris 2002 for Kom ut! Barnas store friluftsbok, som var en samling av det beste fra flere av hans tidligere bøker. Han har også skrevet barnebøkene Helten Gunnar (2009) om motstandsmannen Gunnar Sønsteby og Senk Najaden! (2012) om senkningen av fregatten «Najaden» i det store slaget ved Lyngør sommeren 1812.
Berg har også gitt ut en rekke sakprosatitler for voksne, mange i samarbeid med andre. Kniv og slire (1990), Sørlandet – en naturlos gjennom Skjærgårdsparken (2006), Hummer (2009) og Makrell (2011). I tillegg har han vært medforfatter i lærebokverk i faget kunst og håndverk for grunnskolens 5.–9. trinn (1997-98).
For sakprosaboka Sjøørret, som han skrev sammen med Tommy Egra, Jo van der Eynden, Jan Atle Knutsen og Øystein Paulsen, mottok han Sørlandets litteraturpris 2015. Juryen ga følgende begrunnelse for tildelingen: «''Kombinasjonen av faglig kunnskap og historiefortelling gjør boka til en leseropplevelse. Samtidig vil den være et nyttig oppslagsverk''.». Han ble i 2017 tildelt Aust-Agder fylkeskulturpris.
Indirekte skyting
Bruk av orograf og strålekart gir en mulighet for indirekte skyting.
Indirekte ild Indirektes Feuer Indirect fire Epäsuora tuli 間接射撃 Šakutė (šaudymas) Вилка (артиллерия) Indirekt eld
Logaritmisk vindprofil
Logaritmisk vindprofil er en matematisk sammenheng som blir brukt for å finne den logaritmiske profilen til vindfarten som øker med økende høyde fra bakken.
Den logaritmiske vindprofilen er vanligvis avgrenset til de nederste 2 000 metrene av atmosfæren (friksjonslaget eller grenselaget i atmosfæren). I den frie atmosfæren kan man bruke den geostrofiske tilnærmingen.
Ligningen for å estimere vindfarten (uz) i høyden z (meter) over bakken er:
, z \ge h
der u* er friksjonsfarten (eller skjærfarten) (m s-1), κ er von Karmans konstant (~0.41), d er forflytningen fra nullplanet, z0 er ruhetslengden (i meter), og φ er en stabilitetsparameter der L er Obukhov-lengden. Når atmosfæren er nøytralt stabil (når luften har samme tetthet som omgivelsene) er z/L = 0 og φ faller bort.
Nullplanforskyvningen (d) er høyden i meter over bakken der vindfarten er null på grunn av hindringer som trær og bygninger. Den blir normalt satt til å være tilnærmet 2/3 av den gjennomsnittlige høyden (h) av hindringene. For eksempel, dersom man estimerer vinden over en skog med høyden h = 30 m, så er nullplanforskyvningen d = 20 m.
Ruhetslengden (z0) er et mål på ruheten til overflaten vinden strømmer over, og er mellom 1/10 og 1/30 av den hindringene på bakkens gjennomsnittlige høyde. Over flatt, åpent vann er denne verdien omtrent 0,0002 m, over en flat og åpen gressflate omtrent 0,03 m, over en åker omtrent 0,1-0,25 m og i skoglandskap 0,5-1,0 m. Verdier over 1 m er sjeldne og indikerer svært ujevnt terreng.
Nissafors
Nissafors er et tettsted i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 285 innbyggere.
Partito Comunista Italiano
PCI ble forbudt av Benito Mussolinis fascistregjering i 1926, men fortsatte illegalt og i eksil. Den nye partilederen, Antonio Gramsci, ble fengslet samme året. Lederskapet ble overtatt av Palmiro Togliatti, som også ledet partiet da det ble lovlig igjen i 1944. Partiet deltok i regjeringssamarbeid med flere andre parti fra 1944 til 1947, da det ble tvunget ut på grunn av den kalde krigen som holdt på å utvikle seg. I 1948 gikk PCI og PSI sammen i Den demokratiske folkefronten, og ble såvidt slått av det kristeligdemokratiske Democrazia Cristiana (DC), som hadde full støtte frå både paven og USA. Den sosialistiske tendensen har helt siden 1948 vært dominert av PCI. PCI var det største kommunistpartiet i Vest-Europa og Italias nest største parti ved valg.
Politisk utviklet PCI seg gradvis i retning eurokommunisme, det vil si en fullt ut demokratisk og selvstendig linje i forhold til Sovjetunionen, og hadde til dels stor suksess med det, og fikk for eksempel 34% av stemmene ved valget i 1976. På den tida ble partiet ledet av Enrico Berlinguer. Men i 1991 ble partiet likevel oppløst, og flertallet dannet Partito Democratico della Sinistra (PDS), som ble medlem i den Sosialistiske Internasjonalen, altså et sosialdemokratisk parti i vanlig moderne forstand. Mindretallet dannet Partito della Rifondazione Comunista (PRC), som er et reformkommunistisk parti, nå ledet av Fausto Bertinotti. En enda mindre gruppe brøt ut av PRC og dannet Partito dei Comunisti Italiani (PdCI), som også er reformkommunister, men har hatt taktiske uenigheter med PRC i forhold til regjeringssamarbeid.
Dersom benevnelsen «det italienske kommunistpartiet» blir brukt i dag, gjelder det et av de to sistnevnte partiene, altså enten PdCI eller PRC (Rifondazione), som begge kaller seg kommunistiske. Det sistnevnte er det største, med om lag seks prosent av stemmene ved siste valg.
Malaysisk sandsnegl
Malaysisk sandsnegl er en art med små, gjellepustende koniske snegler. De lever hele livet begravd i bunnlaget i elver og bekker i Asia og Afrika. De går opp til overflaten om natten for å lete etter mat. De blir ca. 2,5 cm lange, og føder levende avkom ved partenogenese.
Akvaristikk
Disse sneglene er ofte ettertraktet blant ferskvannsakvarister, fordi de utfører to nyttige funksjoner:
Ved å grave rundt i bunnlaget hjelper de til å lufte det og forhindrer at dødelig hydrogensulfid dannes.
Estadio José Pachencho Romero
Estadio José Pachencho Romero er et flerbruksstadion i Maracaibo, Venezuela. Dette stadionet er mest brukt til fotballkamper og finalen i Copa América 2007 skal spilles her. Stadionet har en kapasitet på 42 000 og banen måler 98 x 68 meter.
Kazimierz
Kazimierz (jiddisch Kuzmir) er et historisk distrikt i Kraków. Det var opprinnelig (fra det 14. til det 19. århundre) en selvstendig by sør for, men i umiddelbar nærhet til Kraków. I flere århundrer var Kazimierz møtestedet for den jødiske og kristne kultur. Under andre verdenskrig ble dens jødiske befolkning imidlertid tvangsflyttet av tyske nazister til gettoen i bydelen Podgórze i 1941. I dag er Kazimierz blitt renovert og er et populært sted blant krakowianere og turister.
Den største synagogen i Kazimierz er Izaak Jakubowicz synagogen.
Törestorp
Törestorp er et tettsted i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 203 innbyggere.
Jernbanetunneler i Norge
Denne listen viser jernbanetunneler over 1 000 m lengde, etter Jernbaneverkets/Bane NORs tall.
Eksisterende tunneler
Det eksisterer 704 jernbanetunneler i Norge (verdi fra 2007). 688 av disse er på baner med regulær trafikk.
Nedlagte tunneler
Nedlagte tunneler der sporet har blitt fjernet. Noen har blitt omgjort til veitunneler.
T-bane og bybane
I tillegg kommer T-baner og bybaner, som ikke forvaltes av Bane NOR.
Eksterne lenker
Tunnlar i Norge
Marieholm (Småland)
Marieholm er en tettbebyggelse i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2005 var Marieholm regnet som et tettsted, og hadde da 218 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Den nedlagte båtfabrikken er ombygd til teater, restaurant, konferansehall mm., og kalles Hjärnbruket. Marieholm har verken skoler eller butikker, de ble stengt på begynnelsen av 2000-tallet. Mellom Marieholm og Hillerstorp er det en kanal som tidligere ble brukt for å frakte varer fra industribedriftene i Marieholm til jernbanen i Hillerstorp. Nå er også den gamle havnen reparert, og herfra går det en turistbåt langs kanalvegen til Hillerstorp.
1. april 2008 fikk Marieholm eget postnummer: 335 94 MARIEHOLMSBRUK. Første lørdag i september hvert år avholdes Marieholmsdagen. Da stiller lokale håndverkere ut sine produkter til salg. Samtidig driver man ulike aktiviteter, f.eks. ponniridning og kafévirksomhet.
Castro-demningen
Castro demningen er en demning med et vannkraftverk i Spania, i provinsen Zamora. Vannkraftverket har en total installert produksjonseffekt på 190 MW. Anleggsarbeidene startet i 1952, og vannkraftverket ble igangsatt for kraftproduksjon i 1977. Dette er et såkalt pumpekraftverk med to vannmagasin, et ovenfor og et nedenfor kraftstasjonen.
Totalt utbygget kapasitet er 193 MW.
Anlegget ble bygget ut i to trinn:
Demningen er en 55 meter høy og 154 meter lang buedam i betong. Reservoaret den skaper har et areal på 180 hektar (0,18 km²) og vannvolum på 26 millioner m3.
Concetto Lo Bello
Etter sin aktive karriere som fotballdommer gikk Lo Bello inn i politikk, hvor han i 5 måneder var borgermester i sin hjemby Siracusa, i tillegg til at han ble medlem av det italienske parlament. Utover sitt engasjement i fotball og politikk, var han også engasjert i håndball, hvor han blant annet var sjef for det italienske håndballforbund i 15 år, frem til sin død i 1991.
Åsenhöga
Åsenhöga er et tettsted i Gnosjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 210 innbyggere.
Trakia
Trakia eller Thrakia (gresk: Θράκη, Thráki; bulgarsk: Тракия, Trakiya; tyrkisk: Trakya) er et historisk og geografisk område i sørøstlige Europa. Som et geografisk konsept utgjorde Trakia en region grenset av Balkanfjellene i nord, Rodopifjellene og Egeerhavet i sør, og av Svartehavet og Marmarahavet i øst. Området besto av sørøstlige Bulgaria (nordlige Trakia), nordøstlige Hellas (vestlige Trakia) og den europeiske delen av Tyrkia (østlige Trakia). Den største delen av Trakia er en del av dagens Bulgaria. I Tyrkia er det også kalt for Rumelia. Navnene kommer fra trakerne, et indoeuropeisk folk i oldtiden som var bosatt i sørøstlige Europa.
Grenser
De historiske grensene til Trakia har vært forskjellige. Bemerkelsesverdig er det faktum at fra en tidlig tid benyttet oldtidens grekere betegnelsen Thraki for å referere til hele området som lå nord for Thessalia som bosatt av trakere, en region som «ikke hadde bestemte grenser» og som andre regionen (som Makedonia og selv Skytia) ble lagt til. I en antikk gresk kilde er hele Jorden delt inn i «Asia, Libya, Europa og Trakia». Da grekerne fikk økt kunnskapen om verdens geografi ble begrepet «Trakia» mer begrenset i anvendelsen: Trakia utgjorde da de landene som var grenset av elven Donau i nord, Svartehavet i øst, av nordlige Makedonia i sør og av Illyria i vest. Dette utgjorde stort sett det som sammenfalt med det trakiske odrysiske kongerike som også hadde grenser som endret seg i historiens løp.
I løpet av denne tiden, særlig etter den makedonske erobringen, endret regionens gamle grense med Makedonia fra elven Struma til elven Mesta. Denne definisjonen varte fram til den romerske erobringen. Den klassiske betegnelsen Trakia refererte kun til det område som hovedsakelig dekket det samme område som den moderne geografiske region. I dens tidlige periode utgjorde den romerske provinsen Trakia dette området, men etter administrative reformer på slutten av 200-tallet, ble Trakias langt mer redusert område omgjort til seks små provinser som utgjorde bispedømmet Trakia. Middelalderens bysantinske theme Trakia besto kun av hva som i dag er østlige Trakia.
Byer i Trakia
De største byene i Trakia er: İstanbul (den europeiske siden), Komotini, Alexandroupolis, Plovdiv, Burgas, Stara Zagora, Haskovo, Edirne, Çorlu og Tekirdag.
Mytologisk Trakia
Antikkens greske mytologi har gitt trakerne en mytisk stamfar ved navn Trax, sønn av krigsguden Ares, som det ble sagt bodde i Trakia. Trakerne opptrer Homers Iliaden som allierte av Troja, ledet av Akamas og Peiros. Senere i Iliaden gjorde Rhesos, en annen konge av Trakia, sin opptreden. Kisseos, svigerfar til den trojanske eldre Antenor, er også oppgitt som en trakisk konge. Homers Trakia er vagt definert og strakte seg fra elven Axios i vest til Dardanellene og Svartehavet i øst. Skipskatalogen, det vil si opplistingen av skip i kapittel to av Iliaden, nevner tre adskilte kontingenter fra Trakia: trakere ledet av Akamas og Peiros, fra Ainos; kikonianere ledet av Eufemos fra sørlige Trakia i nærheten av Ismaros; og fra byen Sestos på den trakiske (nordlige) siden av Hellespont som utgjorde andelen som var ledet av Asios.
Trakia er også nevnt i Ovids Metamorfoser i episoden om Filomela, Prokne og Tereus. Sistnevnte er konge av Trakia og begjærer sin svigerinne Filomela. Han kidnapper henne, holder henne fanget, voldtar henne og skjærer av henne tungen. Filomela greier å komme seg fri, og sammen med sin søster Prokne planlegger hun hevn ved å drepe Itys, Tereus' sønn med Prokne. De tar den drepte Itys, koker ham og serverer ham som middag til Tereus. Ved slutten av myten blir de alle forvandlet til fugler: Prokne til en svale, Filomela til en nattergal, og Tereus til en hærfugl.
Antikk historie
Den innfødte befolkningen i Trakia besto av et indoeuropeisk folk som ble kalt for trakere, og de var inndelt i tallrike stammegrupper. Trakiske tropper var kjent for å følge naboherskeren Aleksander den store da han krysset Hellespont som grenset opp mot Trakia, og deretter angrep Perserriket.
Trakerne selv beskrev seg ikke ved navn som «Trakia» og «trakere» da det var de navn grekerne hadde gitt dem.
Inndelt i adskilte stammer dannet ikke trakerne noen form for fast og varig politisk organisering før fram til det odrysiske kongerike ble opprettet på 300-tallet f.Kr. Som illyrere fostret de trakiske stammene i de fjellrike regionene en lokalt styrt krigertradisjon mens stammene på slettene og ved kysten var angivelig mer fredelig, og innviklet i handel sjøvegen. Nyoppdaget gravhauger i Bulgaria antyder at trakiske konger styrte disse regionene i Trakia med særskilt trakisk nasjonal identitet og bevissthet.
I løpet av denne perioden levde en særegen sølibatkultur av asketer som ble kalt for Ctistae (gresk: κτίσται, i betydningen «grunnleggerne») i Trakia. De fungerte som filosofer, prester og profeter, og ble holdt høyt i ære da de hadde dedikert sine liv til gudene. Homer snakket kollektivt om disse Abii av den grunn at menn som lever adskilt fra kvinner er kun halvveis komplette.
Middelalderens historie
På midten av 400-tallet begynte Romerriket å smuldre opp. Trakia mistet Romas overherredømme og havnet under ulike germanske stammehøvdinger. Med Romerrikets fall, selv om Østromerriket fortsatt besto, ble Trakia omformet til en slagmark for de neste tusen årene. Den østlige etterfølgeren til Romerriket, Det bysantinske rike, beholdt kontroll over Trakia fram til 700-tallet da den nordlige delen av hele regionen ble underlagt det første bulgarske riket. Bysants erobret tilbake store deler av Trakia på slutten av 900-tallet og administrerte det som en thema inntil bulgarerne overtok den nordlige delen på slutten av 1100-tallet. Gjennom hele 1200-tallet og den første halvdelen av 1300-tallet skiftet bysantinske og bulgarske herskerne på å ha kontrollen over området. I 1265 ble området herjet av et mongolsk angrep fra Den gylne horde, ledet av Nogai Khan. I 1352 utførte de osmanske tyrkerne deres første fiendtlige angrep på regionen og underla den fullstendig i løpet av de neste to tiårene og okkuperte den deretter for fem århundrer.
Moderne historie
Med Berlin-kongressen i 1878 ble nordlige Trakia underlagt den delvis selvstyrte osmanske provinsen Østlige Rumelia som ble forent med Bulgaria i 1885. Resten av det historiske Trakia ble fordelt blant Bulgaria, Hellas og Tyrkia ved begynnelsen av 1900-tallet etter Balkankrigene, den første verdenskrig og den gresk-tyrkiske krigen 1919–1922. Dagens trakere har en viss form for regional identitet i Hellas, Tyrkia, Bulgaria og andre naboland.
Santa Mônica
Santa Mônica er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Christian Ludwig Brehm
Christian Ludwig Brehm (født 24. januar 1787, død 23. juni 1864) var en tysk prest og ornitolog. Han var far til Alfred Brehm.
The Odessa File
The Odessa File har flere betydninger:
Wartortle
Wartortle er en fiktiv art fra Pokémon-universet av typen Water.
Den utvikler seg fra Squirtle ved level 16, og utvikler seg til Blastoise ved level 36.
Navnet Wartortle er et teleskopord av war (krig) eller warrior (kriger), og tortoise og turtle (skilpadde).
Carlos Chandía
Carlos Luis Chandía Alarcon (født 14. november 1964 i Bustamente, Chile) er en chilensk fotballdommer. Han dømte Confederations-cup i 2005 og var fjerdedommer under fotball-VM 2006. Han skal dømme i Copa América 2007.
Varulv (film)
Varulv (originaltittel: The ODESSA File) er en britisk-tysk thriller- og kriminalfilm fra 1974 med Jon Voight i hovedrollen. Regi er ved Ronald Neame. Filmen er basert på Frederick Forsyths krimroman The Odessa File fra 1972. Varulv handler om en tysk journalist som på 1960-tallet blir overlevert en dagbok med sjokkerende skildringer skrevet av en overlevende fra en tyskdrevet masseutryddelsesleir. Dagbokas informasjon setter ham samtidig på sporet til den nazistiske tyske gruppen ODESSA, og han finner raskt ut at Hitlers idealer er høyst levende.
Handling
En tysk journalist (Voight) følger sporene fra mordet på John F. Kennedy til den nynazistiske tyske gruppen ODESSA, og finner ut at Hitlers idealer er høyst levende. Gruppens SS-menn driver å infiltrerer Tyskland, intrigerer mot Israel og smugler ut krigsforbrytere.
Året er 1963. Stedet: Hamburg, Tyskland. En eldre jødisk mann begår selvmord, og etterlater seg en dagbok som faller i hendene på en freelance journalist, Peter Miller (Jon Voight). Dagboken dokumenterer de ubeskrivelige grusomheter, tortur og massemord som har blitt begått av SS kaptein Eduard Roschmann, som under krigen var kommandør i den beryktede utryddelsesleiren i Riga, Latvia. Miller påbegynner en personlig menneskejakt for å oppspore Roschmann, en jakt som fører ham direkte inn i hjertet av Odessa, en mektig og hemmelig organisasjon, som ble dannet av SS for å beskytte og gjenetablere dens skjulte medlemmer over alt i verden. Da Miller finner frem til Roschmann, oppdager han at den tidligere nazisten nå er leder av et våpenfirma, hvis produksjon har uhyggelige internasjonale konsekvenser.
Grunnkretser i Vardø kommune
Grunnkretser i Vardø kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vardø kommune, Finnmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Aaron Cohen (1931–2010)
Cohen begynte å arbeide for NASA i 1962 og han tjenestegjorde i flere sentrale lederposisjoner som var avgjørende for å lykkes under flere av flyreisene og landingene som ble gjort under Apollo-programmet. Fra 1969 til 1972, satt Cohen som leder for divisjonen Apollo Command Service and Moduls. I denne posisjonen hadde han tilsyn med blant annet design, utvikling, produksjon og test-flyreiser av flere nye romferger. Cohen satt også som leder for NASAs Space Shuttle Orbiter Project Office mellom 1972 og frem til 1982.
Captain America
Captain America er en tegneseriefigur og superhelt skapt av Joe Simon og Jack Kirby i 1940.
Forum Romanum
Forum Romanum (italiensk: Foro Romano; «det romerske forum) er et rektangulært romersk forum som i dag er omgitt av ruiner av flere betydningsfulle administrasjonsbygninger fra antikken i sentrum av dagens Roma. Borgerne av den antikke byen refererte i sin tid til denne åpne plassen, opprinnelig kun en markedsplass eller torg, som Forum Magnum («det store forum») eller ganske enkelt som Forum. Forum Romanum var og er det største og mest kjente av keiserforaene i Roma. Det var sentrum for det politiske, juridiske og kommersielle livet i keisertidens Roma.
Det var i århundrer selve hjertet i det offentlige livet i Romerriket: det var her triumftogene hadde sine prosesjoner, her var det valgene forgikk, offentlige taler ble holdt, rettsprosesser mot kriminelle ble utøvet, og gladiatorkamper ble utkjempet. Her sto det statuer og monumenter som hyllet og minnet byens store menn. Antikkens myldrende livsårer samlet seg på dette stedet, og det har blitt karakterisert som det mest berømte møtested i verden, og i hele historien. Forum Romanum er lokalisert i en liten dal mellom Palatinerhøyden og Kapitolhøyden, men er i dag en utstrakt ruin av arkitektoniske fragmenter og arkeologiske utgravninger som tiltrekker seg 4,5 millioner besøkende årlig.
Tsjekkoslovakia under Sommer-OL 1956
Tsjekkoslovakia under Sommer-OL 1956. 63 sportsutøvere fra Tsjekkoslovakia deltok i ti sporter under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Tsjekkoslovakia kom på attendeplass med en gull-, fire sølv- og en bronsemedalje.
Forum Romanum
Andre arkaiske helligdommer i den nordvestlige delen av Forum, slik som Umbilicus Urbis («Romas navle») og Volcanal (Vulkans helligdom), utviklet seg til republikkens formelle Comitium (forsamlingssted). Dette var også stedet hvor det romerske senatet, foruten også den republikanske regjeringen i seg selv, begynte. Senatets hus, myndighetenes kontorer, tribunaler, templer, minnesmerker og statuer kom gradvis til fylle opp området.
Til sist kom mye av de økonomiske og juridiske affærene til bli overført fra Forum Romanum større og mer ekstravagante bygningsstrukturer i nord, Trajans forum og Basilica Ulpia. Under styret til keiser Konstantin den store kom den siste omfattende utvidelsen av Forum med Maxentiusbasilikaen i 312 e.Kr. Det var arkitektonisk imponerende med store hvelv som strakte seg 39 meter over bakken, og førte til at det politiske senter igjen ble flyttet tilbake til Forum inntil Vestromerrikets fall kom bortimot to århundrer senere.
Beskrivelse
I motsetning til senere keiserfora i Roma — som var selvbevisst modellert etter antikkens greske plateia (πλατεῖα), som betyr åpent rom eller torg — utviklet det romerske forum seg gradvis, organisk og stykke for stykke over flere århundrer. Det er tilfellet til tross for forsøk på å påføre en viss form for orden og struktur, til dels vellykket, av Sulla, Julius Cæsar, Augustus og andre. I keiserperioden hadde store offentlige bygninger blitt sammentrengt rundt det sentrale torget at det hadde redusert det åpne området til en triangel på rundt 130 ganger 50 meter.
Dets lange mål var orientert nordvest til sørøst, og strakte seg fra foten av Kapitolhøyden (Collis Capitolinus; en av Romas syv høyder) og til foten av Viminalhøyden (Collis Viminalis). Forumets basilikaer i keisertiden, Basilica Æmilia i nord og Basilica Julia i sør, definerte langsidene og dets endelige form. Resten av Forum, inkludert dens åpne plass, hadde bygningens fasade imot seg og tidvis et tilleggområde, Forum Adjectum, som strakte sørøstover så langt som til Titusbuen.
Forums opprinnelige lokalisering hadde vært en myrfylt innsjø hvor vann fra de omliggende høydene havnet i. Dette området ble drenert av Tarquinius Priscus med Cloaca Maxima, «hovedkloakken», et av verdens eldste avløpssystemer. Cloaca Maxima gikk tvers gjennom Forum Romanum og drenerte området. Vannet ble ført ut i Tiberelven nær den gamle broen, Ponto Rotto. På grunn av dens plassering hadde sedimenter fra oversvømmelser fra Tiber og erosjon fra de omliggende åsene ført til at nivået på Forum hadde hevet seg i århundrenes løp. Utgravninger av levninger fra steinsettingen viser at erodering fra de omliggende åsene allerede hadde hevet nivået til tidlig republikansk tid.
Da grunnen rundt bygningene steg, førte det til at det ble lagt ny steinsetting over framfor å fjerne avsetningen. Den siste steinsettingen, fortsatt synlig, er datert fra tiden til Augustus. Utgravninger på 1800-tallet viste at et nivå lå på toppen av et annet. Det dypeste nivået som ble avdekket var 3,60 meter under havnivået. Arkeologiske funn viste menneskelig aktivitet på det eldste nivået ved oppdagelsen av karbonisert treverk.
En viktig funksjon til Forum, både i republikktiden og keisertiden, var å fungere som en kulminerende hendelse for feiringen av militære prosesjoner kjent som triumftog. Seierrike generaler kom inn i byen via den vestlige Porta Triumphalis («Triumfporten») og sirklet rundt Palatinerhøyden (mot klokken) før de fortsatte fra Viminalhøyden og ned Romas hovedvei Via Sacra og inn på Forum.
Derfra ville prosesjonen klatre opp veien Clivus Capitolinus til Jupiters tempel (Jupiter Optimus Maximus) på toppen av Kapitolhøyden. Etter at man kom ned til Forum igjen ble det holdt overdådige og ødsle offentlige festmiddager. I tillegg til Via Sacra kunne man ankomme Forum ved en rekke veier og gater, blant annet Vicus Jugarius, Vicus Tuscus, Argiletum (hovedveien til Forum fra nordøst), og Via Nova.
Det romerske kongedømme
Det opprinnelige lavliggende, gressrike våtområdet til Forum ble drenert på 600-tallet f.Kr. ved byggingen av avløpssystemet Cloaca Maxima, en stor tildekket kloakksystem som tømte seg Tiberelven. Det førte til at flere mennesker begynte å bosette seg mellom Palatinerhøyden og Kapitolhøyden.
I henhold til tradisjonen var Forums begynnelse knyttet til alliansen mellom Romulus, den første konge av Roma som kontrollerte Palatinerhøyden, og hans rival, Titus Tatius, en konge av sabinerne, og som kontrollerte Kapitolhøyden. En allianse ble inngått etter kamp hadde blitt forhindret ved bønn og gråt fra sabinerkvinner som romerne hadde røvet. På grunn av dalen som lå mellom de to bosetningene, var det et velegnet sted for de to folkene å møtes. Da området som det senere Forum utgjorde i de eldste tider besto av bassenger med stillestående vann, lå letteste tilgjengelige området i den nordlige enden av dalen som kunne benyttes til Comitium, rådsforsamling. Det var her hvor helligdommen Volcanal lå og hvor det i henhold til tradisjonen de to folkene la fra seg sine våpen og gikk inn i en sammenslutning.
Romas andre konge, Numa Pompilius, sabineren som skal ha styrt i tiden 715–673 f.Kr., ble det sagt begynte kulten til Vesta, bygget dets hus og tempel foruten også Regia som byens første kongelige palass. Den senere Tullus Hostilius, tradisjonelt den tredje kongen som styrte i tiden 673–642 f.Kr., lukket Comitium rundt det gamle etruskiske tempelet hvor senatet kom for å møtes i tiden med sabinekonflikten. Det er sagt at han omgjorde dette tempelet til Curia Hostilia når det stedet hvor senatet opprinnelig møttes i en gammel etruskisk hytte.
Da Tarquinius Priscus, etruskeren, etter tradisjonen ble den femte kongen av Roma på slutten av 600-tallet f.Kr., viste han sin vilje til makt med et byggeprogram. Det lille samfunnet til Romulus på Palatinerhøyden hadde allerede spredt seg Celiohøyden, Esquilinhøyden (med dens tre topper; Cispius, Fagutal og Oppius), Viminalhøyden og Quirinalhøyden, og den første bymuren rundt Roma var allerede bygget for byens beskyttelse. Den nye herskeren utpekte de to viktigste stedene for det voksende urbane livet; Kapitolhøyden på toppen av en bratt klippe, og dalen nedenfor som allerede var benyttet som felles møteplass. På toppen av høyden ble det bygget et stort tempel for den kapitolinske triaden: Jupiter, Juno og Minerva, som spilte viktige roller i henholdsvis krig, handel og det romerske hjem. I dalen nedenfor, etter å ha stengt en eksisterende arkaisk gravsted der, bygget avløpssystemet Cloaca Maxima og som drenerte bort det oppsamlede vannet der og fikk steinlagt området for første gang, og således opprettet en åpen piazza eller torgplass. Det ble Forum Romanum.
Det opprinnelige Forum fungerte som en markedsplass i friluft tilstøtende til Comitium, men kom til sist å vokse ut av sin rolle som markedsplass for daglige forretninger. Da politiske taler, verdslige rettssaker, og andre offentlige affærer tok opp mer og mer plass Forum, begynte andre fora andre steder i Roma å opprettes for særskilte behov for den raskt voksende befolkningen. Det var fora for krøtter, svinekjøtt, grønnsaker og vin spesialiserte i sine nisjeprodukter og med deres tilknyttende beskyttende guddommer.
Det eldste Forum lå på utsiden av sabinernes borg, som hadde inngang via Porta Saturni. Disse murene ble i stor grad revet da de to høydene ble sammenføyd. Alle de eldste bygningene ved Forum var beskjedne, gjort av blokker av tufa, en form for kalkstein, dekket med et lag av stukkatur. Dekorasjoner var framstilt i terrakotta, og de var alle malt. Hele Roma hadde et rustisk preg, som ikke endret seg meget i de første tre århundrer av republikken. Romerne var involvert i kriger som tok det meste av deres energi og økonomi, og krigen førte romerne i kontakt med den greske kultur i sørlige Italia, Magna Graecia, og senere med de store hellenistiske sivilisasjoner. 100-tallet f.Kr. medførte radikale endringer til hjertet av det romerske samfunn og til Roma og Forum Romanum selv.
Den romerske republikken
På 400-tallet f.Kr. kom de eldste templene på Forum med kjente dateringer for deres konstruksjon: Saturntempelet (497 f.Kr.) og Castor og Pollux-templet (484 f.Kr.). Concordiatemplet ble lagt til i løpet av det påfølgende århundret, muligens av hærføreren og statsmannen Marcus Furius Camillus. En langvarig tradisjon med å holde taler fra Rostra, en opphøyd plattform som opprinnelig var vendt nord mot senatets hus, til politikere og eliten, ga taleren tilbake til folket som samlet seg i Forum. Det er sagt at en tribun ved navn Caius Licinius (konsul i 361 f.Kr.) var den første som vendte seg vekke fra eliten og isteden henvendte seg til folket. Det var en symbolsk handling som to århundrer senere ble gjentatt av Gaius Gracchus.
Det var begynnelsen på tradisjonen med locus popularis hvor selv svært unge adelsmenn var forventet å tale til folket fra Rostra. Gracchus var således kreditert med (eller anklaget for) å forstyrre mos maiorum («forfedrenes skikk» eller «de eldres måte») i antikkens Roma. Da censor i 318 f.Kr., Gaius Maenius, skaffet bygninger i Forums nabolag med balkonger, siden oppkalt etter ham, maeniana, for at tilskuerne skulle få bedre utsyn til lekene som ble utøvd der på midlertidige arenaer bygd med tømmer. Tribunenes benker var også plassert på Forum. Første sto de ved siden av senatshuset, men i den republikanske tiden ble de plassert foran Basilica Porcia.
Økningen i rikdom og vekst i den urbane befolkningen ble reflektert i byggingen mange basilikaer. De eldste av disse ble innført i Forum i 184 f.Kr. ved Marcus Porcius Cato, som begynte prosessen med «monumentisere» stedet. Basilica Fulvia var ble reist på nordsiden av forumsplassen i 179 f.Kr. (Det ble ombygd og omdøpt flere ganger, som Basilica Fulvia et Aemilia, Basilica Paulli, Basilica Aemilia). Ni år senere ble Basilica Sempronia reist på sørsiden. Basilikaer var store søylehaller, inndelt i sideskip ved rekker med søyler. Det sentrale skipet, midtskipet, var noe høyere enn sideskipene. Antagelig var prinsippet bak basilika inspirert fra tilsvarende bygninger i de greske koloniene i sørlige Italia. Forenklet var en basilika et åpent torg med tak, plassert ved siden av et torg i friluft uten tak. Stående foran de nye basilikaene var de gamle tabernæ, trebodene til handelsfolkene og pengevekslene, argentarii.