cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Günter Mittag
Bakgrunn og utdannelse
Mittag ble født inn i en arbeiderklassefamilie. Fra 1943 var han hjelpemann i et Flak-regiment i Luftwaffe. Fra 1943 til 1945 tok han sin utdannelse hos Deutsche Reichsbahn. I 1956 tok han et fjernstudium og ble slik diplomøkonom. I 1958 ble han Dr. rer. oec. i Dresden ved Hochschule für Verkehrswesen med arbeidet «Die Überlegenheit der sozialistischen Organisation und Leitung im Eisenbahnwesen der DDR gegenüber dem kapitalistischen Eisenbahnwesen».
Politiske verv
Mittag ble medlem i KPD i 1945 og ble i 1946 medlem i SED gjennom tvangssammenslåingen mellom SPD og KPD. I 1947 ble han medlem av SEDs kretsledelse i Greifswald og overtok i årene etterpå sentrale lederposisjoner i FDGB. I 1958 ble han sekretær i politbyråets økonomikommisjon. I 1962 ble han medlem i sentralkomiteen og i 1963 i Volkskammer. I årene 1963 til 1971 og igjen fra 1979 til 1989 var han medlem i DDRs Statsråd. Fra 1979 til 1989 var han medlem i det nasjonale forsvarsråd.
Crich
Krigsminnemerke
Det ble bygget i 1923 på stedet til et eldre tårn kalt Crich Stand, er krigsminnetårnet et mål for en årlig pilegrimsreise den første søndagen i juli. Det står 300 moh, og har 58 trappetrinn opp mot toppen. Derfra kan man se åtte grevskap, inkludert landemerker som Humber-broen og Lincolnkatedralen.
En stor plakett i forgrunnen dedikerer tårnet til minnet om soldatene fra nevnte regiment som har mistet livet i kamp under begge verdenskrigene. Ytterligere to plaketter er under rekkverket på begge sider av døra i tårnet. Den ene er dedikert til minnet av de som tjenestegjorde i regimentet fra 1945 til 1970 mens det andre er dedikert til de som tjenestegjorde i Sherwood Foresters i tiden 1970 to 2007, og for Mercian Regiment siden 2007. En liten plakett til venstre er dedikert til brigadegeneral J.H.M. Hackett, siste oberst av The Sherwood Foresters 1965–1970, og første oberst av Worcestershire and Sherwood Foresters Regiment
Vanlig grønndusk
Vanlig grønndusk (Cladophora rupestris) er en grønnalge i familien Cladophoraceae som danner inntil 10 cm lange busker under vann. De finnes ved kystlinjer på grunt vann og har mange små insekter på bladene som blir spist av større insekter. Bladene er mat for både insekter og fisk.
Moskébyen Bagerhat
Moskébyen i Bagerhat er en av tre verdensarvsteder i Bangladesh.
Denne historiske byen ligger i Bagerhat-distriktet i det sørvestlige Bangladesh, og ble grunnlagt av den tyrkiske generalen Ulugh Khan Jahan tidlig i det 15. århundret. Byen er kjent for sin samling av moskéer og andre muslimske monumenter.
Mer enn 50 monumenter har blitt oppført på UNESCOs verdensarvliste, herunder Moskeen med seksti kupler («Shat Gombuj Masjid»), mausoleet til Khan Jahan og Singar-moskeen, Bibi Begni-moskeen, Reza Khoda-moskeen og Zindavir-moskeen.
Shat Gombuj Masjid
Shat Gombuj Masjid (norsk: Moskeen med seksti kupler) er en av moskeene i Bagerhat, sørvest i Bangladesh, og dette er en av de eldste moskeene i landet. Den har 60 søyler og over 81 kupler (gambuj) – til tross for at den kalles «Moskeen med seksti kupler». Det er mulig at moskeen opprinnelig ble omtalt som «Moskeen med seksti søyler», og at ordet «amud» (شصت عمؤد ) som betyr søyle på arabisk og persisk, senere ble forvrengt til «gombuj» (গম্বুজ) som betyr kuppel på bengali.
77 av moskeens kupler dekker taket på moskéen, mens de fire siste er plassert i hjørnene på bygget. Moskéen ble grunnlagt av den muslimske helgenen Khan Jahan Ali og den lokale herskeren i Bagerhat i det 15. århundre e.Kr. Bygget er konstruert i murstein og terrakotta.
Eurovision Dance Contest 2010
Eurovision Dance Contest 2010 skulle bli den tredje Eurovision Dance Contest, og skulle opprinnelig bli arrangert i Baku, Aserbajdsjan. Konkurransen skulle arrangeres i 2009, men ble utsatt til høsten 2010 og senere utsatt på ubestemt tid. iTV lovte at en verdensberømt kjendis skal bli en av programlederne, og det ble spekulert i store navn som Shakira, Jennifer Lopez, og Kylie Minogue. Etter planen skulle konkurransen bli avholdt i Heydar Aliyev Sports and Exhibition Complex.
Konkurransen ble utsatt flere ganger ettersom nok kringkastere ikke hadde meldt interesse, og situasjonen raknet ytterligere da Finland, Nederland, Sverige, Litauen og Østerrike offisielt trakk seg, til tross for at Belarus debuterte.
Deltakere i 2008
Alle disse landene deltok i Eurovision Dance Contest 2008, men nevnte ikke noe om deltakelse til Eurovision Dance Contest 2010.
Jervnutedderkopp
Jervnutedderkopp (Semljicola barbiger) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). Den ble første gang registret i Norge i 2011, ved Urdfjellhalsen i Sør-Varanger kommune, Finnmark.
Utseende
Jervnutedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Søren Anton Sørensen
Søren Anton Sørensen (født 20. november 1849 i Sandar, død 9. september 1910 i Oslo) var en norsk pedagog og skribent.
Hans far var skipsreder, og Søren hadde privatundervisning. Han tok artium i Drammen 1868, og ble cand.theol. i 1873. Etter eksamen studerte han videre i utlandet. Han tok aldri jobb i kirken, men arbeidet i skoleverket. Han konverterte til katolisismen i 1899. Han var 1876-77 rektor for en amtsskole på Vestfossen, 1880-82 lærer ved flere skoler i Kristiania, 1882-84 ved en privat skole på Østre Toten, og 1884-85 medstyrer for Kristiania private Middel- og Borgerskole. I 1885 overtok han som eier og rektor av Wieses latin- og realskole, som han drev til 1894, under navnet Sørensens Middelskole. Skolen ble nedlagt etter uoverensstemmelser med departementet.
Sørensen arbeid med membranfragmentene dokumenterte blant annet at forfattere som Augustin, Vergil, Isidor og Thomas av Aquino var kjent i Norge i middelalderen. Han fant også tidlige medisinske tekster.
Ventetidstiming
Ventetidstiming (engelsk: , også forkortet CL) beskriver tiden det tar fra en lesekommando blir igangsatt til det øyeblikket data er tilgjengelig for lesing fra datamaskinens minne. I asynkron DRAM er intervallet spesifisert i nanosekunder, mens i synkron DRAM (SDRAM) er det spesifisert i antallet klokkepulser på minnebussen.
Nettbuss Nordfjord-Ottadalen
Nettbuss Nordfjord-Ottadalen, tidligere Fjord1 Nordfjord-Ottadalen ble etablert fra 1. januar 2005. Selskapet ble etablert ved fusjon av Nordfjord og Sunnmøre Billag og Ottadalen Billag. På dette tidspunktet var Ottadalen Billag et datterselskap av Nordfjord og Sunnmøre Billag, som igjen var eid av Fjord1.
Virksomhet
Selskapet har hatt en omfattende virksomhet persontrafikk med buss fra Måløy i vest, Bergen Oslo i sør, Trondheim i nord og Gudbrandsdalen/ Lillehammer i øst. Rutenettet omfattet lokaltrafikk i Nordfjord og deler av Sunnmøre, Ottadalen, deler av Gudbrandsdalen, dessuten Gausdal og Lillehammer-området. I tillegg var det en rekke ekspressbussruter fra disse områdene til Bergen, Trondheim og Oslo, blant annet Nordfjordekspressen. Disse rutene gikk i regi av NOR-WAY Bussekspress og Nettbuss express.
198 Ampella
198 Ampella er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 13. juni 1879 av Alphonse Louis Nicolas Borrelly fra Observatoire de Marseille i Marseille. Namnet ser ut til å være en feminin form av Ampelos, som er en mannlig satyr fra gresk mytologi. Ampelos betegnelsen på en type hamadryader.
Nettbuss Nordfjord-Ottadalen
Virksomhet
Nettbuss kjøpte 51 prosent av aksjene i selskapet høsten 2011 og fra 1. januar 2012 ble navnet endret til Nettbuss Nordfjord-Ottadalen AS.
Etter at selskapet ved nyttår 2014 og sommeren 2014 mistet begge sine tidligere ruteområder, drev selskapet kun med tur- og ekspressbusskjøring.
1. mai 2015 ble selskapet fusjonert inn i Nettbuss Ekspress AS, siden 1. januar 2016 kjent som Nettbuss Travel AS.
Svante Nilsson (Sture)
Svante Nilsson fikk tilnavnet «Sture» av ettertiden, noe som han selv eller andre aldri ble benyttet i samtiden, og både han og faren var egentlig av ætten eller slekten Natt och Dag, skjønt faren benyttet Sture-navnet, sannsynligvis av politiske grunner.
Svante ble født på Penningby slott i 1460 i Sveriges urolige tid i en høyadelig familie, og døde på Västerås slott i 1512, 52 år gammel. Det siste året Svante Nilsson var riksråd var 1482. Han deltok i et plyndrings- og herjingstokt mot Ivangorod i 1496. Han var en motstander av Sten Sture den eldre, men nært knyttet til Knut Alvsson. Konfliktet ble forverret i løpet av 1490-tallet etter Sten Sture den eldres behandling av Svartes far Nils og det gikk så langt at han deltok på kong Hans’ side ved opprøret mot Sten Sture den eldre. Likevel ser det ut til at de to har sluttet forbund under opprøret i 1501 og støttet motvillig Sten Sture den eldre inntil denne døde i 1503, noe som førte til at han selv ble valgt til riksforstander.
Sommeren 1511 krevde mange innen riksrådet hans avgang under begrunnelsen at han hadde forsømt forsvaret, spesielt med anledningen det danske herjingstoktet i Vestergøtland og Småland det første halvåret av 1511. Svante Nilsson verget seg og utsatte spørsmålet til et stendermøte som skulle sammenkalles i Arboga 1512. Når tiden var inne for møtet var han allerede død i slaganfall.
Svante Nilsson ble begravd i Västerås domkirke.
Ekteskap
Han var gift med Iliana Erengislasdotter (Gädda) og igjen i 1504 med Mette Ivarsdotter (Dyre). Med Iliana ble han far til Sten Svantesson Sture, også kalt for Sten Sture den yngre, som og ble også riksforstander.
Salmonellose hos sau
Årsak og forekomst
Salmonella abortusovis er en viktig abortårsak hos sau i andre land, men blir ansett å ikke forekomme i Norge. E. Straiton nevner variantene S. typhimurium og S. dublin som sykdomsfremkallende varianter i Storbritannia, i tillegg til S. montevideo som det er sjelden å støte på.
Symptom
Vanlige symptomer er nedsatt matlyst, kraftig skummende diaré og påfølgende avmagring og uttørring. Lam er de mest mottagelige og dødeligheten hos disse kan være høy. Lammene slutter å die og kan få høy feber. Andre tegn er abort eller akutt død på grunn av blodforgiftning.
Behandling
I forhold til E. coli infeksjoner er salmonellose vanskelig å kurere med antibiotika. Stell og tilførsel av elektrolyttoppløsning for unngå dehydrering er det beste botemiddelet.
Forebygging
Salmonellainfeksjon er en meldepliktig B-sykdom og import av levende dyr medfører en smitterisiko. Syke dyr bør isoleres og vaksinering har liten effekt.
Ottadalen Billag
Ottadalen Billag var et rutebil- og transportselskap med hovedkontor på Otta og med ruteområde i Ottadalen og deler av Gudbrandsdalen. I 2005 gikk det inn i Fjord1 Nordfjord-Ottadalen.
Historie
Selskapet var en fortsettelse av virksomheten som ble drevet av Ottadalen kommunale billag (OKB). Dette var en omorganisering av OKB ved at det interkommunale selskapet ble omgjort til aksjeselskap fra 1. januar 1985 med de tidligere eierkommunene som aksjonærer. Som del av omorganiseringen ble selskapets hovedbase flyttet til Otta. På slutten av 1990-tallet ble Ottadalen Billag kjøpt opp av Nordfjord og Sunnmøre Billag.
Det hadde gjennom tidene vært utstrakt samarbeid mellom Ottadalen kommunale billag og Nordfjord og Sunnmøre Billag om persontrafikken mellom Otta og Nordfjord. Vinteren 1988 opprettet selskapene Nordfjordekspressen – en gjennomgående ekspressbussrute Måløy – Oslo gjennom hele ruteområdet. 9. desember 2002 startet selskapet opp Gudbrandsdalekspressen på strekninga Bismo i Skjåk - Lillehammer - Hamar - Gardermoen - Oslo. Begge ekspressbussrutene var en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett.
21. august 2000 fikk Ottadalen Billag utvidet sitt ruteområde for persontrafikk da selskapet fikk overta en rekke ruter som Norgesbuss hadde i Gausdal, Sør-Gudbrandsdal og Lillehammer-området.
Selskapet ble fusjonert med Nordfjord og Sunnmøre Billag 1. januar 2005 og navnet ble endret til Fjord1 Nordfjord-Ottadalen.
Generator
En generator er en maskin som omdanner mekanisk energi til elektrisk energi ved elektromagnetisk induksjon for anvendelse i en ekstern elektrisk krets. Kilden til mekanisk energi kan variere fra en pedaldrevet sykkel til en dampturbin i et kraftverk. I et moderne elektrisk kraftsystem kommer nesten all energi fra synkrongeneratorer som leverer trefase vekselspenning. Den omvendte omforming av elektrisk energi til mekanisk energi skjer i en elektrisk motor, og motorer og generatorer har svært mange likhetstrekk. Flere typer roterende elektriske maskiner kan drives både som motor og generator, uten at de har noen konstruksjonsmessige forskjeller. I akademiske sammenhenger snakker en derfor ofte heller om elektriske maskiner enn om generatorer og motorer.
Veien frem til brukbar elektrisk generator startet i 1831 med Michael Faradays oppdagelse av induksjon og hans oppfinnelse av en meget enkel generator. Det skulle ta mange år med utallige forsøk og oppfinnelser før en brukbar elektrisk generator ble utviklet. Motivasjonen var de store kostnadene og praktiske vansker med å forsyne elektriske motorer med strøm fra batterier. Det virkelig store gjennombruddet for elektrisk energioverføring skjedde med utviklingen av vekselstrømsgeneratoren og trefase overføringsnett. En sentral person i utviklingen var Mikhail Dolivo-Dobrovolskij, som var sjefingeniør hos Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft (AEG). Han bygget videre på oppfinnelsene til Nikola Tesla og Galileo Ferraris' tofase generatorer, som han forbedret betraktelig. Helt uavhengig fant svensken Jonas Wenström også opp trefasesystemet som han offentliggjorde noe senere.
Fra slutten av 1800-tallet og frem til i dag er kraftforsyningen bygget ut i stadig større skala med generatorer for trefase vekselspenning som grunnprinsipp. Store generatorer som brukes i kraftverk er praktisk talt alltid synkrongeneratorer. Navnet henspiller på at det er et helt bestemt forhold mellom maskinens omdreiningstall og frekvensen av den sinusformede spenningen disse produserer. Med sinusformet spenning kan strømmen enkelt gis svært høye spenninger ved hjelp av transformatorer, dette er nødvendig i lange kraftledninger. I mottagersiden transformeres spenningen så ned til passende forbrukerspenning. Generatorer kan variere i ytelse fra noen få watt (W) i håndholde batteriløse apparater, til mange hundre megawatt (MW). Verdens til nå (2015) største generatorer blir satt i drift i et kjernekraftverk i Kina, disse har en ytelse på 1750 MW hver.
Terminologi
Ordet generator kommer fra latin og er partisipp av genero, som betyr avle eller far. Med en generator menes en maskin som omgjør mekanisk energi til elektrisitet ved hjelp av induksjon.
Generatorer kan grupperes i to hovedkategorier:
Bruken av ordene generator og dynamo er noe udefinert. De fleste tenderer til å bruke dynamo om likestrømsgenerator og generator om vekselstrømgenerator.
Polidoro Virgili
Polidoro Virgili (engelsk Polydore Vergil, latin Polydorus Vergilius; født ca. 1470, død 18. april 1555) var en italiensk prest, kritisk historiker, latinsk forfatter og humanist, også kjent som PV Castellensis eller Castellensis Castellesi, som ble naturalisert engelsk. Han er best kjent som en samtidshistoriker fra tidlig i Tudortiden. Han ble ansatt av kong Henrik VIII av England, som ønsket å distansere seg fra sin far Henrik VII så mye som mulig, for å dokumentere både sitt eget som sin fars liv. Hvor historiske nøyaktig, særlig angående Henrik VII, er diskutabelt, men hans verk er fortsatt ansatt som betydningsfullt da han var en av de få som til en viss grad hadde tilgang til Henrik VIII. William Shakespeare gjorde bruk av hans arbeid som bakgrunn for historiske dramaer satt i England.
Generator
Terminologi
Mekanisk består en generator av hovedkomponentene:
Polidoro Virgili
Liv
Polidoro ble født i Urbino og var en slektning av kardinal Adriano Castellesi (Hadrianus Castellensis) fra Castro i Etruria i dagens Latium. Han var sønn av Giorgio Virgili og sønnesønn av Antonio Virgili, en «ekspert på medisin og astrologi», professor i filosofi ved Universitetet i Paris. Hans bror Giovanni Matteo underviste i filosofi ved Universitetet i Pavia og en annen bror var handelsmann i London.
Generator
Terminologi
Elektriske hoveddeler:
Historisk utvikling
Før oppdagelsen av sammenhengen mellom elektrisitet og magnetisme ble elektrostatiske generatorer anvendt. Slike generatorer utnytter statisk elektrisitet og genererer svært høy spenning, men liten strøm. En slik type generator er Van de Graaff-generator. Gjennom å flytte elektrisk ladede belter og plater bygges det opp et stadig økende elektrisk potensial på en elektrode, enten ved hjelp av Elektrostatisk induksjon eller triboelektrisk effekt. Lav effektivitet og utfordringer med elektrisk isolasjon som kreves ved høye spenninger, medførte at slike generatorer aldri ble tatt i bruk for kommersiell elektrisitetsproduksjon. I dag er ordet generator forbeholdt elektrisk energiproduksjon basert på elektromagnetisk induksjon.
Polidoro Virgili
Liv
Etter en periode som camerlengo, kammerherre, for pave Alexander VI kom han til England i 1501 som innkrever av peterspenger (en kollekt fra legfolk som var øremerket Den hellige stol) for kardinal Adriano Castellesi. Som Castellesis' stedfortreder ble tok han bispedømmet Bath and Wells i oktober 1504 som Castellesi formelt satt på fra 1504 til 1518. Det var på anmodning av kong Henrik VII at han begynte på sitt verk Historia Anglica, et verk som tilsynelatende ble påbegynt så tidlig som 1505, ikke ble fullført før i august 1533, som er datoen for dens dedikasjon til kong Henrik VIII og ble utgitt først året etter. Polidoro fikk engelsk statsborgerskap i 1510 og i 1513 fikk han prebende («kosthold», det vil si inntektene fra et kirkelig pastorat) av Oxgate i St. Pauls katedral, en inntekt han behold selv etter at han reiste tilbake til Urbino.
På kant med Wolsey
En mektig figur i England kom forstyrrende inn i Polidoros liv: Den ambisiøse Thomas Wolsey, som hadde blitt almoner ved Henrik VIIIs tiltredelse i 1509, og ved 1514 ble han rikskansler, som kongens fremste rådgiver og alter rex («den andre kongen»), og ble således den fremste i nær alle saker innenfor staten, og mektig figur innen kirken. Også i 1514 ble han erkebiskop av York, en geistlig posisjon kun etter erkebiskopen i Canterbury. Wolsey aspirerte til å bli en av pavens kardinaler, hvilket vil forfremme han over erkebiskopen av Canterbury. Polidoro informerte paven om Wolseys plan om å bli kardinal og rådet at det var lite gunstig.
Generator
Teoretisk utvikling
Funksjonsprinsippet for den elektromagnetiske generatoren ble oppdaget i 1831 av den britiske fysikeren Michael Faraday og også uavhengig av amerikaneren Joseph Henry. Prinsippet som senere er kjent som Faradays lov, sier at en elektromotorisk spenning (EMS, eller elektromotorisk kraft, EMK) induseres i en elektrisk leder omsluttet av et varierende magnetfelt. Mer spesifikt at den elektromotoriske spenningen \mathcal{E} er proporsjonal med den tidsderiverte magnetiske flukstettheten:
Polidoro Virgili
På kant med Wolsey
Andrea Ammonio, en italiensk prest som paven hadde sendt til England, var blitt Henrik VIIs latinske sekretær, og i 1511 ble han sekretær for Henrik VIII. Ammonio ønsket å bli den neste innsamleren av peterspengene etter Polidoro. Han fanget opp et brev til sin overordnete som komprimerte Polidoro. Ammonio viste brevet til Wolsey, og med dette som bevis ble Polidoro anklaget for å ha undergrave det harmoniske forholdet mellom England og Roma. Polidoro ble fengselet og sendt til forvaring i Tower of London. Fra fengselet sendte Polidoro et brev til Wolsey hvor han krypende ba om nåde og hvor han tryglet på grunn av den raskt kommende julen, forsoningens tid, om han også kunne bli tilgitt. Polidoro hadde også noen mektige beskyttere; pave Leo X skrev til kongen på hans vegne. Hans bønn ble til sist hørt, og på juleaften den 24. desember 1515 ble Polidoro satt fri, men hadde mistet posisjonen som innsamler. Han oppga livet som diplomat og henga seg deretter for litteraturen. Fengslingen gjorde Polidoro til en besluttsom fiende av Wolsey, og hans syn på Wolsey kom til uttrykk i hans Historia Anglica og siden videreført av andre forfattere.
Generator
Teoretisk utvikling
der
Polidoro Virgili
Forfattervirksomhet
I 1525 utga han sin første utgave om Gildas, en britonsk helgen som døde i 570. Han dedikerte verket til Cuthbert Tunstall, biskop av London. Det neste året hans Liber de Prodigiis ble utgitt, dedikert til Francesco Maria I Della Rovere, hertug av Urbino. En gang rundt 1538 forlot Polidoro England og reiste tilbake til Italia for en del tid. Han klagde i denne perioden på at hans sykdom og dårlige helse forhindret ham fra å gjøre daglige notater om samtidens hendelser, noe som var hans vane. Mot slutten av 1551 dro han tilbake til Urbino hvor han tilsynelatende oppholdt seg til han døde i 1555.
Generator
Teoretisk utvikling
og minustegnet kanskje forklares best av Lenz' lov:
Polidoro Virgili
Forfattervirksomhet
Han hadde blitt naturalisert som engelsk fra 22. oktober 1510 og holdt flere geistlige utnevnelser i England. I 1508 ble han utpekt til erkediakon av Wells og som nevnt i 1513 til prebende av Oxgate i St. Pauls katedral, begge posisjonene beholdt han etter at han hadde reist tilbake til Urbino. Det var ikke uvanlig på denne tiden. Bestemte geistlige posisjoner ble gitt for at personer skulle få inntekter. Det var ikke påkrevd at man møtte opp for posisjonen. Han forlot England i 1551, noe som var på den tiden som Henrik VIII hadde begynt bruddet på paven og plassere seg selv som overhode av den engelske kirke. Polidoro skal ha vært en av de lærde som signerte Act of Supremacy, loven om overhøyhet (1534) og som bestemte at den engelske monarken var leder av den engelske kirke, og i praksis et brudd med den katolske kirke. Polidoro skal også ha vært en aktiv deltaker til annulleringen av Henrik VIIIs skilsmisse fra Anna av Kleve i 1540.
Generator
Teoretisk utvikling
Denne indre spenningen driver den elektriske strømmen i en tilknyttet elektrisk krets.
Polidoro Virgili
Forfattervirksomhet
Den første utgaven av Historia Anglica (i 26 «bøker» eller deler) ble trykt i Basel i 1534. Bok 27 handlet om styret til Henrik VIII fram til Edvard VIs fødsel og som ble lagt til den tredje utgaven som kom i 1555. Polidoro hevder å ha vært med omsorgsfull i innsamlingen av materiale til dette verket, og for ha benyttet utenlandske som engelske historikere. Av denne grunn, bemerket han, vil de engelske, skotske og franske finne ting som er rapportert på hans sider forskjellig fra hva de er vant til å ha hørt om dem i deres egne land. I hans leting etter informasjon henvendte han seg til Jakob IV av Skottland for en liste over skotske konger og deres annaler; men selv ikke hans vennskap med Gavin Douglas kunne få ham til å akseptere de historiske teoriene til den sistnevnte som sporet stamtreet til skottene ned til den forviste sønnen av en konge fra Athen og Scota, den legendariske datteren av en egyptisk farao.
Generator
Teoretisk utvikling
Faraday laget i 1831 en enkel elektromagnetisk generator kjent som Faradays skivegenerator, eller homopolar generator. Denne besto av en kobberskive på en aksling, slik at den kunne rotere mellom armene til en hesteskomagnet (se figuren). Det oppsto da en likespenning mellom senter og periferi av platen som kunne drive en liten strøm i en ekstern krets.
De første eksperimenter med generatorer
Det var ikke stort praktisk behov for en generator på tiden Faraday oppdaget loven om induksjon. Dette forandret seg med inntoget av teknologier som telegraf og lysbuelamper. Disse ble først drevet av batterier, men dette var kostbart, og i 1860- og 1870-årene ble det en fornyet interesse for generatoren.
Polidoro Virgili
Forfattervirksomhet
Polidoro uttrykte åpent sin oppfatning om historikerens oppgave og ansvar i sin dedikasjon til kongen. Han beklaget det faktum at det finnes ingen tilstrekkelig historie om England, og anså at kirkekrønikene var «kjedelige, primitive, kaotiske og bedragerske», skjønt han verdsatte William av Malmesbury og Matthew Paris. Hans egen hensikt var å skrive en historie som var både sannferdig og oppbyggelig. Historie «er tidens eneste unike, sikre og trofaste vitner, som tilflyter like mye til forfatterens ære som til etterslekten». Hans hensikt er å fortelle sannheten. «Jeg håper,» skrev han, «at det vil være til min fordel å være italiener, og fortelle alt med sannhet.» En historiker skal aldri bli «så vågal til å åpne seg for falske ting, heller ikke så forsømmelig ved ikke å ytre enhver sannhet». En tendensiøs fortelling må unngås, historikeren må holde seg til sannheten uten partiskhet eller misunnelse. Særskilt mislikte han gjetninger og han beklaget tendensen til en del patriotiske forfattere til å tilskrive legendariske opprinnelser til deres land: «...så lett er sannheten alltid misfarget av oppdiktete fantasier». En sannferdig historie skal nedtegne både det gode som det dårlige.
Generator
De første eksperimenter med generatorer
Det aller første roterende apparatet drevet av elektromagnetisme ble bygget av engelskmannen Peter Barlow i 1822. Dette er kjent som Barlows hjul. I juli 1832 laget den franske instrumentmakeren Hippolyte Pixii det første apparatet som genererte vekselspenning ved induksjon ved hjelp av roterende permanentmagneter. Apparatet ble presentert offentlig i september 1832 på et møte i Det franske vitenskapsakademiet (fransk: Académie des Sciences), og allerede i juli ble oppfinnelsen omtalt i Annales de Chimie. Etter ideer fra André-Marie Ampère utviklet han samme år en komponent som snudde strømmens retning for hver halve omdreining rotoren gjorde. Dermed leverte apparatet ut likespenning. Komponenten som snudde spenningen er kjent som kommutatoren. Imidlertid er det engelskmannen William Ritchie som er kjent som oppfinneren av kommutatoren. Ritchie hevdet å ha funnet opp kommutatoren den samme sommeren som Pixii.
Polidoro Virgili
Forfattervirksomhet
Polidoros skeptiske instinkt førte til at han fikk mange fiender blant de lærde, og en smedekampanje ble ført mot ham, blant annet ble det hevdet at hans manuskripter var fylt av feil og at han stjal engelske bøker fra bibliotekene og sendte dem til Roma. Det er hovedsakelig fra tiden til Henrik VI av England, hvor de samtidige nedtegnelser begynner å svikte, at Polidoros historieverk er nyttig. Han må ha vært personlig kjent med mange av de menn som hadde minner tilbake til begynnelsen av Rosekrigene. Til tross for hans skeptiske innstilling var John Sherren Brewer på midten av 1800-tallet den første som tvilte på Polidoros autoritet for redegjørelsen av styret til Henrik VIII, og Polidoros avsky mot Wolsey er åpenbar i den tredje utgivelsen av Historia Anglica. Likevel har hans sosiale og geografiske skildring av England og Skottland etterlatt mange interessante detaljer for senere historikere.
Generator
De første eksperimenter med generatorer
I den aller første tiden med eksperimentering med elektriske maskiner ble det skilt strengt mellom såkalte «magnetelektriske-» og «elektromagnetiske-maskiner», i betydningen henholdsvis generatorer og motorer. Den russisk-tyske fysikeren Emil Lenz viste imidlertid i en artikkel publisert i Annalen der Physik i 1834 at fenomenene «magnetelektrisitet» og «elektromagnetisme» var to sider av samme sak. Han formulerte «loven om gjensidighet mellom magnetelektrisitet og  elektromagnetisme». Dette innebar at en elektrisk motor må kunne fungere som generator, og omvendt. I løpet av noen år ble dette akseptert, særlig etter 1838 da det ble rapportert om flere tilfeller der det eksperimentelt ble vist at fenomenet kan gå motsatte veier. Lenz rapporterte selv i 1838 i Annalen der Physik at han hadde lyktes med å få en Pixii-generator til å virke som motor.
Polidoro Virgili
Forfattervirksomhet
En lignende bok om bibelske ordtak (553 i antall) ble dedikert til Wolseys etterfølger, Richard Pace, og i denne ble det også trykket et interessant brev som ble sendt i juni 1519 hvor Polidoro nevner mange av sine engelske venner, fra Thomas More til erkebiskop William Warham til Thomas Linacre og Cuthbert Tunstall. Boken De Inventoribus (Paris, 1499), som behandlet opprinnelsen til alle ting, det være seg kirkelig eller verdslige, besto opprinnelig av kun syv bøker, men ble utvidet til åtte i 1521. Den ble meget populær og ble raskt oversatt til fransk (1521), tysk (1537), engelsk (1546) og spansk (1551). Alle utgavene ble imidlertid forbudt av pave Gregor XIII i 1576 og havnet i Index librorum prohibitorum («Fortegnelse over forbudte bøker») grunnet at noen utsagn fornærmet en del geistlige.
De Prodigiis ble også en meget populær bok og ble oversatt til italiensk (1543), engelsk (1546) og spansk (1550). Denne avhandlingen tar form som en dialog på latin mellom Polidoro og hans venn fra Cambridge, Robert Ridley. Samtalen skjer utendørs ved Polidoros landsted utenfor London. Hans hensikt er fremme problemer og gi historiske illustrasjoner og som hans venn forklarer, rasjonaliserer og avskriver så godt han kan. Her, som Historia Anglica, er det åpenbart at forfatteren med stolthet viser fram sin yppelige latin som i henhold til sir Henry Ellis' mening var renere enn noen av hans samtidige.
Verker
Polidoro Virgili utga sitt første verk i 1496. Det var en utgave av Niccolò Perottis kommentar om den romerske forfatteren Martialis' epigrammer, Cornucopiae. To år senere utga han sin Prouerbium Libellus, eller Adagia, og i 1499 kom Inuentoribus Rerum. Etter at han hadde trukket seg fra politikken og diplomatiet omarbeidet og utvidet han sine litterære tekster og utga en utvidet utgave av Inuentoribus Rerum i 1521. På samme tid ble en revidert og utvidet Prouerbium Libellus utgitt. Han fullførte et helt nytt prosjekt i 1525: hans utgave av Gildas. I 1526 ble Adagia revidert. På forespørsel fra Erasmus gjorde Polidoro en oversettelse av Dio Chrysostoms De Perfecto Monacho, en romersk forfatter fra samme historiske epoke som Martialis, og som han utga i 1530, fulgt av Dialogi de Prodigiis. Deretter, i 1534, kom den første utgaven av Anglica Historia, den første reelle og historisk kritisk verket om Englands historie, som ble trykket i Basel. I 1545 utga Polidoro en samling med dialoger: De Patienta, de Vita Perfecta, de Veritate et Mendacio. I 1546 kom den andre utgaven av Anglica Historia og en tredje utgave ble utgitt i 1555, og som utvidet denne med redegjørelser av hendelsene fra 1509 til 1537.
Generator
Elektrisk motor som motivasjon for å lage en generator
I desember 1833 ble den amerikanske smeden Thomas Davenport den første som laget en elektrisk motor i USA. Hans maskin kunne yte 4,5 W, men hverken han eller andre oppfinnere på denne tiden, greide å lage en maskin med en ytelse som gjorde den praktisk anvendbar. Det store spranget kom i 1838, da Jacobi lyktes med å lage en motor som utviklet hele 300 W. For å demonstrere dens praktiske anvendelse satt han motoren i en båt og transporterte 14 personer over elven Neva i St. Petersburg. Denne båtturen fant sted den 13. september 1838, båten kjørte 7,5 km og holdt en fart på 2,5 km/h. I båten var det sink-batterier som til sammen veide 200 kg. I årene fra 1837 til 1866 ble det tatt ut hele 100 patenter på elektriske motorer bare i England. I hele verden ble det tatt ut tusenvis av patenter. Det skulle vise seg å ta lang tid før noen overgikk Jacobi når det gjaldt ytelsen for en elektrisk maskin.
Polidoro Virgili
Verker
Alle de nevnte bøkene behandlet historiske spørsmål, men kun tre av dem er historiske i sitt vesen. De er De Inuentoribus Rerum, hans utgave av Gildas og Anglica Historia.
Generator
Elektrisk motor som motivasjon for å lage en generator
Det skjedde stadige forbedringer av elektriske motorer, men det var et fundamentalt problem med disse; den høye vekten og kostnadene for batteriene. Dette ble også motivasjonen for å lage en funksjonell generator som kunne forsyne motorer med elektrisitet. I 1850 skrev R. Hunt i British Philosophical Magazine at en elektrisk motor, selv under de beste forhold, er 25 ganger mer kostbar enn en dampmaskin for å gjøre det samme arbeidet. I 1841 utlovet Det tyske forbund en pris på 100 000 gulden til den som konstruerte en elektrisk motor som kunne gi billigere energi enn en hest, en dampmaskin eller et menneske. Det viste seg umulig å få til noe slikt uten at en vellykket generator ble konstruert.
Polidoro Virgili
De Inuentoribus Rerum
''De Inuentoribus Rerum ble skrevet på kun tre måneder i 1499. Den beskriver i tre bøker «de første opphavelige» til alle menneskelige aktiviteter. I bok I er gudenes opprinnelse beskrevet og ordet «gud» er undersøkt, foruten også slike emner som skapelse, ekteskap og religion. Den andre boken dekker, blant andre emner, lov og militærvitenskap, men også penger og kostbare metaller. Den tredje bok gikk videre med forretningene til bønder, arkitekter og kommersielle aktiviteter. Ettersom denne boken ble meget populær, produserte Polidoro ytterligere fem bøker viet initia institorum rei Christianæ. Han mente antagelig at det ville være populært, men det tjente et annet, og kanskje en viktigere hensikt: det var en konsesjon mot det katolske kirke som hevdet at De Inuentoribus Rerum var et kjettersk og fordervet skrift. Det mest interessante ved Polidoros verk er ikke kritikken av den katolske praksisen med avlat eller skolastikken, men den umåtelige industri som ble behandlet i samlingen og Polidoros måte å foregripe moderne utvikling, eksempelvis den vitenskapelige tilnærmingen til religion, hvilket viser at Polidoro var mer progressiv enn mange av sine samtidige. Han betraktet selv Inuentoribus Rerum og Adagia som sine mesterverker. Det er i disse to verkene, framfor Anglica Historia, som gjorde Polidoro Virgili til en berømthet både i England som på det europeiske fastlandet. Hans senere berømmelse er også basert på disse to bøkene.
Generator
Siemens dynamo
I 1856 klarte den tyske ingeniøren og industrimannen Werner von Siemens å utvikle en generator som ga en viss effekt. Denne var basert på permanentmagneter og ble kalt dobbelt-T-maskinen. Maskinen ble også kalt sylinder-induktoren på grunn av rotorens sylinderform. De første utgavene av denne ble anvendt innenfor telegrafi og ble sveivet rundt for hånd. Lignende maskiner er senere brukt også i magneto-telefoner og felttelefoner.
Polidoro Virgili
Gildas ...de calamitate, excidio et conquestu Britanniae
Polidoros utgave av Gildas' verk fra 500-tallet, De excidio et conquestu Britanniae, var den første tekstkritiske utgaven av en engelsk historisk tekst. Ved utgivelsen av denne utgaven, reflekterte han over den voksende interessen for førklassiske tekster blant tyske og italienske lærde. Denne interessen hadde sitt utløp hovedsakelig fra en selvbevist nasjonalisme som gjorde det merkelig for i det minste en utlending å velge en tekst om Britannia. Polidoro hadde imidlertid et motiv; dette prosjektet ga en bakgrunn for hans posisjon hvor han avviste fortellingene om kong Arthur av britene som ikke en historisk, men legendarisk figur. Denne teksten ble derimot redigert av Bishop Tunstall og Robert Ridley som endret teksten for å gjøre den enklere, og fjernet en del kritiske punkter angående kirken, noe som etterlot teksten en del skamfert. Teksten ble til sist utgitt i 1525.
Generator
Siemens dynamo
Maskinen har en hesteskoformet permanentmagnet som gir et statisk felt gjennom rotor. Gapet i hesteskoen har en sylinderformet utforming som delvis omslutter rotor. Siemens gjorde en annen viktig konstruksjonsforbedring: Viklingen i rotoren ble lagt i flere spor i rotorens omfang. Dette er en av flere konstruksjonsmessige forbedringer frem mot en generator med mindre pulsering i spenningen.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
Anglica Historia ble skrevet i 1512-13. Til sist ble fire adskilte versjoner utgitt:
Generator
Siemens dynamo
I slutten av 1866 offentliggjorde Siemens sin oppfinnelse av en ny type generator uten permanentmagneter for å danne felten, men elektromagneter. Altså spoler eller viklinger med mange tørn som dannet et kraftig magnetfelt. Strømmen til å drive elektromagnetene ble hentet fra maskinen selv. Prinsippet gikk ut på å starte generatoren med strøm fra et galvanisk-batteri, som bygget opp feltet. Etter hvert som arbeidsviklingene bygget opp en stadig sterkere spenning, ble også feltet sterkere og batteriet kunne frakobles. Feltet økte i styrke inntil jernet gikk i metning, altså ikke kan føre et større magnetfelt. Siemens kalte sin generator for en dynamo-elektrisk maskin for å understreke at den skaffer sin egen magnetisering uten permanentmagneter. Med denne oppfinnelsen fås sterke magnetfelt, dessuten unngås problemet med at permanentmagnetene mister sin magnetisme over tid. Denne maskinen regnes for å være den første vellykkede likestrømsgenerator. Det skulle imidlertid vise seg at den engelske oppfinneren Charles Wheatstone i februar 1867 hadde gjort den samme oppfinnelsen uavhengig av Siemens.
Grammes ankerring
En stor ulempe med Siemens generator var at den produserte en pulserende spenning. I 1871 kom den belgiske ingeniøren Zénobe Théophil Gramme med en dynamo uten denne pulseringen. Grammes dynamo hadde en rotor som ble kalt Grammes ankerring, med viklinger som var sammenkoblet som bildet til høyre øverst viser. Rett nedenfor til høyre er prinsippet vist som en torus (ring) med vinklinger rundt. Fra hver viklingspole var det forbindelse til segmenter på kommutatoren. Det ble indusert like mye spenning i den øverst halvdel av ringen som i den nederste, og børstene hentet ut strømmen ved -B og +B. Hadde det ikke vært for at børstene var plassert der ville den induserte strømmen blitt null. Dynamoen til Gramme gikk med en hastighet på 800-1000 o/min og ga en strøm med mindre pulsering (rippel). Årsaken er fordeler som oppnås med såkalte distribuerte viklinger, noe som blir omtalt lenger ned i artikkelen.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
Manuskriptet til Anglica Historia er delt inn i en rekke bøker eller deler. Bok I-VI beskriver den tidlige historie opp til den normanniske erobringen av England. Bok VII redegjør for Vilhelm Erobreren og Vilhelm Rufus. De påfølgende bøkene beskriver et kongestyre per bok og ender med begynnelsen av Henrik VIIIs styre i bok XXV opp til 1513.
Generator
Endelig en funksjonell likestrømsgenerator
Friedrich von Hefner-Alteneck som var sjefingeniør for Siemens fant i 1872 opp en rotor til dynamoen med sylindrisk form. Denne hadde i tillegg viklinger som ble lagt i en rekke spor i rotorens periferi og parallelt med akselen. Dette var en forbedring av Grammes oppfinnelse, fordi denne ikke har en stor del av viklingene på innersiden der det uansett ikke ble indusert noe spenning. i tillegg er det produksjonsmessig enklere enn å vikle Grammes toroid.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
Polidoro åpner Anglica Historia med et avsnitt som er inspirert av Julius Cæsars Commentarii de Bello Gallico (Kommentarer til Gallerkrigen):
Generator
Endelig en funksjonell likestrømsgenerator
Franskmannen Auguste Pellerin foreslo at stålkonstruksjonene i en elektrisk maskin burde være av laminerte stålplater istedenfor massivt stål og at de ble elektrisk isolert fra hverandre. Hensikten med dette var å unngå virvelstrømmer. Med disse siste oppfinnelsene greide en endelig å få gode dynamoer og tilhørende motorer.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
I en tidlig engelsk oversette er dette gjengitt som:
Generator
Dynamoens videre anvendelse
Selv om også generatorer som produserte vekselspenning kom i bruk fra rundt 1870, hadde likespenning størst utbredelse. Vekselspenning var et godt alternativ for lysbuelamper som ble mer og mer vanlig for gatebelysning, men på denne tiden var det ikke oppfunnet noen motorer som fungerte tilfredsstillende for vekselspenning. En av de aller tidligste kraftstasjoner var Pearl Street Station i New York som Thomas Edison stod bak og ble satt i drift i 1882. Denne hadde kun dynamoer for likespenning. Ulempen med likespenning var at særlig høye spenningsnivåer ikke var teknisk mulig på grunn av blant annet begrensningene i kommutatoren. Avstanden fra dynamo til forbrukeren kunne derfor ikke være stor. Mange oppfinnere skjønte at vekselspenning ikke ville ha de samme begrensningene. Med introduksjonen av transformatorer kunne spenningen og dermed avstanden økes betydelig. Utfordringen var å utvikle en anvendbar motor for vekselspenning.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
En norsk oversettelse:
Generator
Dynamoens videre anvendelse
Inntil praktisk bruk av vekselspenning ble demonstrert i 1891 var dynamoer som leverte likespenning enerådende. I 1901 var det 18 av totalt 22 kraftverk i Norge som produserte likespenning. Dynamoer i kraftsystemer for likespenning er i dag uvanlig, men likestrømsmaskiner har allikevel vært mye brukt i forbindelse med motordrifter helt opp til i dag. Spesielt i forbindelse med regulering av turtallet har kraftsystemer for likespenning vært svært utbredt. Med introduksjon av kraftelektronikk og frekvensomformere, ble likestrøm etter hver også uvanlig i større motordrifter. Likestrømsmotorer finnes imidlertid i mange mindre husholdningsapparater og i håndverktøy, og blir omtalt som universalmotorer eller vekselstrøms kommutatormotorer. Disse drives da med vekselspenning. Også i lokomotiver har disse motorene hatt stor utbredelse.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
En ny utgave kom i 1545. Denne versjonen ble også avsluttet i 1509, men var blitt betydelig revidert. Disse endringene var delvis en forbedring av utsagn som hadde blitt politisk brysomme, delvis merknader om engelske institusjoner for engelske lesere, men hovedsakelig for å forbedre latinen for europeiske lesere.
Generator
Vekselstrømsgenerator
Gjennom en rekke oppdagelser ble dynamoen etterfulgt av mange forbedrede oppfinnelser, særlig vekselstrømsgeneratoren, som genererer vekselstrøm. Vekselstrømsystemer var kjent i enkle former helt fra Michael Faradays opprinnelige oppdagelse av magnetisk induksjon av elektrisk spenning.
Polidoro Virgili
Anglica Historia
Den tredje og siste utgaven ble utgitt i 1555, det samme året som Polidoro Virgili døde. Endringene var mindre drastiske, kun stilistiske og langt færre enn i de tidligere revisjonene. Viktigheten av denne utgaven er at den inkluderte en redegjørelse av Henrik VIIIs styre opp til 1537. Årsaken til hvorfor han valgte året 1537 for å avslutte fortellingen er at Polidoro hevdet at det meste av hans arbeid på den siste boken ble gjort samtidig med hendelsene og at arbeidet ble forstyrret av et besøk til Italia. Det må referere til hans besøk til Italia i 1533 og tilsvarende er perioden fra 1530 til 1537 behandlet langt mer flyktig enn resten av boken. Denys Hay finner det rimelig å anta at Polidoro i begynnelsen hadde planlagt at denne boken skulle beskrive hendelser opp til 1530, men at han utsatte utgivelsen av den grunnet den politiske usikkerheten i England, noe som gjorde det mulig for Polidoro å utvide datoen for avslutningen av verket.
Generator
Eksperimenter med vekselspenning med to og tre faser
Den italienske professoren Galileo Ferraris klarte å bygge en liten asynkronmotor basert på to faser i 1885. Fasene her er to spenninger med en faseforskyvning på 90 grader. En oppnår dermed et roterende felt, noe som er gunstig for å få en vekselstrømsmotor til å starte. Ferraris antok at en slik maskin aldri kunne oppnå en større virkningsgrad enn 50 %. Det skulle vise seg å være helt feil, men Ferraris mistet interessen for videreutvikling av sitt prinsipp. Den kroatisk-amerikanske ingeniøren og oppfinneren Nikola Tesla drev på samme tid forsøk med en tofasemotor, overføringslinje og generator. Hans konsept gjorde bruk av fire ledere for overføring mellom generator og motor. Oppfinneren og industrimannen George Westinghouse ble oppmerksom på Teslas store fremskritt innenfor forskning med elektrisitet og kjøpte alle hans 40 patenter for 1 million USD. Tesla ble konsulent for Westinghouses selskap og gjorde videre forsøk med sitt konsept. Han hadde stor tro på tofasede og enfasede vekselspenningsmotorer, men mislyktes i å få noen motor til å fungere særlig godt. I 1889 forlot han Westinghouse skuffet over at ingen av hans forsøk hadde nådd frem.
Den som først konstruerte en funksjonell trefaset vekselstrømsmotor var den tyske ingeniøren Friedrich August Haselwander. Han fant opp en trefaset synkronmaskin med utpregede poler i juli 1887, men det tyske postvesenet forbød bruken av maskinen på grunn av frykt for forstyrrelser på telegraflinjene. Haselwander mislyktes også med å få godkjent patentet. Amerikaneren Charles Schenk Bradley hadde på samme tid også eksperimentert med flerfasegeneratorer og vekselstrømsystemer for to og tre faser. Han fikk patent på flere oppfinnelser, blant annet en asynkronmaskin, men han gikk ikke videre med praktiske forsøk for anvendelser. I USA fikk likestrømsystemer stadig større utbredelse, mens det var i Europa at videre forskning på vekselstrømsystemer fant sted.
Trefasesystemet
I 1889 begynte AEGs sjefingeniør, sveitsisk-russeren Mikhail Dolivo-Dobrovolskij, med forsøk der han kombinerte Teslas og Ferraris oppfinnelser som han forbedret betraktelig. Han fant opp en trefaset asynkronmotor i begynnelsen av 1889, og gjorde store fremskritt med denne. Asynkronmaskinen er i dag trolig den mest brukte motor i verden for litt større effekter og i en viss utstrekning som generator i små kraftstasjoner. Dolivo-Dobrowolsky var også den første til å finne ut at vinklingene i en trefase-motor eller -generator kan kobles i stjerne eller trekant. Han fant videre ut at et trefasesystem ikke behøvde mer enn tre ledere for overføring av elektrisk energi. Med tre faser blir det roterende feltet jevnere og overført effekt kan økes med en faktor på 1,73 med bare én leder mer enn i et enfasesystem. I august 1889 tok han ut patent på en transformator med tre ben (kjernetransformator), altså en trefasetransformator.
Samtidig som Dolivo-Dobrowolsky gjorde store fremskritt med sitt trefasesystem, kom den svenske ingeniøren Jonas Wenström i april 1889 opp med et patent på et trefasesystem. Wenström bygde i 1893 en 13 km lang trefaset kraftlinje i Sverige. Sannsynligvis visste Wenström ikke noe om at trefasesystemer ble utforsket andre steder i verden.
Den internasjonale elektrotekniske utstilling i Frankfurt am Main
Dolivo-Dobrowolsky samarbeidet med Maschinenfabrik Oerlikon og AEG om å bygge en trefase kraftlinje fra et kraftverk i Laufen til Frankfurt am Main i Tyskland i 1891. Denne kraftlinjen var 175 km lang og med en spenning på 25 kV. Den hadde en overføringskapasitet på 220 kW
Kraftlinjen ble i brukt til å demonstrere trefasesystemets fordeler på Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main (International Electro-Technical Exhibition). Energien fra kraftstasjonen ble brukt til å drive en pumpe som skaffet vann til et kunstig fossefall på utstillingen. Med denne demonstrasjonen skjønte alle tilstedeværende ingeniører og industriherrer at vekselstrøm hadde store fordeler, spesielt når det gjaldt å overføre elektrisitet over svært lange avstander. Etter dette startet både Siemens, General Electric og Westinghouse et intensivt arbeid for å bygge best mulige generatorer og andre maskiner for vekselstrøm. Tesla kom tilbake til firmaet til Westinghouse og sammen bygde de den første kraftlinjen i USA for trefaset vekselspenning fra Niagarafallene til Buffalo i delstaten New York. Denne kraftlinjen stod ferdig i slutten av 1896.