cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trofonios
Trofonios i mytene
Apollonios fra Tyana, en legendarisk vismann og såkalt klarsynt i den sene antikken besøkte en gang helligdommen og fant ut at Trofonios var i henhold til filosofi en som trofast støttet de pytagoreiske doktriner.
Den romerske historikeren Plutarks verk De Genio Socratis redegjør for en omfattende drømmevisjon som handler om kosmos og etterlivet og den er antatt å ha skjedd ved Trofonios’ orakel.
Trofonios i kulten
Pausanias, i hans redegjørelser fra Boiotia (9.39), omtaler mange detaljer om Trofonios’ kult. Hvem som hadde ønske å konsultere orakelet måtte bo i et eget hus for en rekke dager, bade i elven Herkyna og spise egen, offermat. Han ville deretter ofre, dag for dag, til en rekke guder, blant annet Kronos, Apollon, Zevs kongen, Hera vognkjøreren, og Demeter-Europa. Om natten ville han være et svart offer i en avgrunn hellig for Agamedes, drikke fra to elver kalt Lethe og Mnemosyne, og deretter stige ned i en hule. Her ville de fleste som konsulterte orakeltet bli skremt fra vettet og glemme helt deres oppleverer når de til slutt kom opp.
Trysil kirke
Trysil kirke er en korskirke fra 1861 i kommunesenteret Innbygda i Trysil kommune, Innlandet fylke.
Charleston County
Charleston County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Carolina. Det ligger i sørøst i staten ved Atlanterhavet og det grenser mot Berkeley County i nord, Georgetown County i nordøst, Colleton County i vest og mot Dorchester County i nordvest.
Trysil kirke
Den er i tre og har 560 plasser.
Trofonios
Trofonios i den klassiske tradisjonen
Flere antikke filosofer, innbefattet Herakleides, skrev kommentarer om Trofonios’ kult som nå beklageligvis er gått tapt. Trofonios har vært av interesse for klassiske forskere ettersom elvene Lethe og Mnemosyne har nære paralleller med Myten om Er i slutten av Platons Republikken; med en rekke orfeusiske gravinskripsjoner på gullblader; og med flere passasjer om Hukommelse og Glemsel i Hesiods Theogonien. De franske Hellfire-klubbene på slutten av 1700-tallet konstruerte en «Trofonios-hule» med obskure veggmalerier hvor de hadde deres fyllefester. Den tyske filosofen Friedrich Nietzsche kalte seg selv for en «Trophonios» i forordet til hans ''Morgenröte. Gedanken über die moralischen Vorurteile (Daggry''), en hentydning til hans arbeid i undergrunnen av moralske fordommer.
Charleston County
Charleston Countys totale areal er 3 517 km² hvorav 1 139 km² er vann. I 2000 hadde fylket 309 969 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Charleston.
Tarattia
Tarattia er en slekt av sommerfugler som tilhører underfamilien Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Gruppen består for det meste av store, kraftige arter. De er gode flygere og seiler gjerne på stive vinger. Disse sommerfuglene lever i Sørøst-Asia.
Utseende
Middelsstore, brune sommerfugler, vingene på oversiden med et hvitt tverrbånd.
Utbredelse
Slekten finnes på Filippinene, Borneo og Sulawesi.
Systematisk inndeling
Disse artene har gjerne vært plassert i slekten Limenitis.
Austen Chamberlain
Austen Chamberlain (født 16. oktober 1863, død 17. mars 1937) var en britisk politiker. Han var sønn av Joseph Chamberlain og bror av Neville Chamberlain. Han ble tildelt Nobels fredspris i 1925 for sitt arbeide med Locarnotraktaten.
Bakgrunn
Joseph Austen Chamberlain, som hans fulle navn lød, var eldste sønn av den britiske handels- og koloniminister Joseph Chamberlain. Han gikk på Rugby School og studerte deretter historie ved Trinity College ved University of Cambridge. Deretter studerte han i ni måneder ved École des Sciences Politiques i Paris og tolv måneder i Berlin. Da han i 1887 vendte tilbake til Birmingham, arbeidet han først som privatsekretær for sin far.
Politisk karriere
Hans politiske løpebane begynte som borgermester av Birmingham.
I 1892 ble Chamberlain innvalgt i underhuset som liberal-unionistisk representant for valgkretsen East Worcestershire. Dette mandatet beholdt han fram til farens død i 1914, da han etterfulgte ham som representant for West Birmingham.
Han delte sin fars oppfatninger i tollspørsmålet, men etter at faren på grunn av meningsforskjeller i denne sak hadde trådt ut av ministeriet Balfour i september 1903, inntok Chamberlain en passiv holdning i saken. Fra 1906, da faren på grunn av sykdom ikke lenger kunne delta i parlamentsforhandlingene, kom Chamberlain til å innta en mer fremskutt plass i unionistpartiet.
I 1913 ble han leder for en kommisjon for Indias finanser og tiltrådte i 1915 som minister for India i H.H. Asquiths koalisjonsregjering. Han fratrådte imidlertid i 1917 på grunn av regjeringens beslutning om, etter ønske fra indiske myndigheter, å nedsette en undersøkelseskommisjon for å utrede ansvaret spesielt for sykepleiens mangelfulle organisering under det mesopotamiske felttog. Da Chamberlain overhodet ikke ble ansett å være ansvarlig for dette, ble hans avgang betraktet som en heller overdreven samvittighetsfullhet.
I april 1918 ble Chamberlain med i krigskabinettet i David Lloyd Georges regjering, og i januar 1919 etterfulgte han Bonar Law som finansminister, en post han hadde fram til 1921. Fra 1921 til 1922 var han lordsigillbevarer og underhusleder. Austen Chamberlain ledet den konservative seksjonen sammen med lord Curzon 1921–1922. De var dermed de siste til å forlate posten uten å ha tjent som statsminister frem til William Hagues avgang i 2001. Chamberlain var også utenriksminister 1924–1929, og på denne tiden grep han inn med militær våpenmakt i Egypt etter mordet på øverstkommanderende der, Lee Stack, i 1924. Han var også aktiv i kinapolitikken for å verne om britiske interesser. Andre viktige innsatser var hans tilretteleggelse av Tysklands inntreden i Folkeforbundet i september 1926. Han mottok Nobels fredspris i 1925 for sitt arbeid med Locarnotraktaten.
Heinrich Blücher
Heinrich Blücher (født 29. januar 1899 i Berlin, død 31. oktober 1970) var en tysk filosof og dikter. Han var gift med Hannah Arendt.
Han gjorde fra 1917 krigstjeneste, og ble medlem av Spartakistligaen. Blücher tilhørte fra 1919 Kommunistische Partei Deutschlands. Fra 1918 til 1920 fulgte han forelesninger ved universitetet, og arbeidet på 1920-tallet i Politische Ost-West Nachrichtenagentur. Sammen med vennen Robert Gilbert arbeidet han også med kabaret-, operette- og filmprosjekter.
I 1928 meldte han seg ut av KPD i protest mot stalinismen, og ble isteden medlem av det antistalinistiske Kommunistische Partei-Opposition.
Som kommunist måtte han etter nasjonalsosialistenes maktovertagelse flykte fra landet, og han emigrerte med Arendt til New York i 1941. Han ble der professor ved Bard College i Annandale-on-Hudson i New York. Blücher stimulerte sin kone til å involvere seg med marxisme og politisk teori.
573 Recha
573 Recha er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaga den 19. september 1905 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er trolig oppkalt etter en skikkelse fra Gotthold Ephraim Lessings skuespill Nathan den vise, men en kilde oppgir en by i Palestina. Navnet er trolig også inspirert av asteroidens provisoriske navn, 1905 RC.
Richard Neely
Richard Neely (død 17. oktober 1999, 83 år gammel) var en amerikansk krimforfatter og reklamemann.
To av bøkene hans ble nominert til Mystery Writers of Americas Edgar-pris: The Simith Conspircy (1972) og A Madness of the Heart (1976). Tre filmer er basert på hans romaner, to franske samt thrilleren Shattered (1991) etter The Plastic Nightmare (1969), gjenutgitt som Shattered ved flmens premiere i 1991.
Oslo Idrettslag
Oslo Idrettslag (stiftet 3. september 1893 som Kristiania Idrætsforening) er et fleridrettslag fra Oslo.
Historikk
Idrettslaget ble stiftet 3. september 1893 som Kristiania Idrætsforening under mottoet «Idræt for fedrelandet». Stiftelsesmøtet ble avholdt på Hotel Svea i Grændsen 10.
Lagets logo er i røde, hvite og blå farger med Kristianias byvåpen innbakt. Senere blir byvåpenet erstattet med vikingen som vi kjenner fra dagens logo. Drakten skulle bestå av hvit trøye, blå bukser og et rødt belte. På trøyen skulle lagets merke sys inn eller broderes. Foreningens hovedidrett skulle være «lettatletikk» (friidrett).
I 1925 skiftet Norges hovedstad navn fra Kristiania til Oslo og på KIF's generalforsamling 2. november 1924 ble det besluttet at idrettsforeningens navn fra 1. januar 1925 skulle være Oslo Idrettslag.
Idretter
Friidretten består i de første årene av en hel rekke grener og aktiviteter, også slike som gymnastikk, boksing, bryting og "schnitzeljakt". Allerede i 1894 deltar KIF i hurtigløp på skøyter på Hamar. I 1895 deltar laget i Bærumsrennet og Nydalsrennet på ski og samme år kommer svømming som konkurranseidrett på programmet. I 1895 arrangeres også kappgang over 10 000 meter. I 1907/08-sesongen starter Martinus Lørdahl kunstløpsskole (Lørdahlsskolen) på Bislet Idrætsplads. Etter hvert konsentreres virksomheten om "kjerneidrettene" friidrett, svømming og skøyter. I 1946 får også håndballen sin egen avdeling etter å ha vært en del av friidretten og i perioden 1956–58 ble OI norgesmestre i herrehåndball.
Etter at OI i alle år har vært organisert som et fleridrettslag ble OI i 2010 omorganisert til et allianseidrettslag. Dette innebærer at Oslo Idrettslag Svømming og Oslo Idrettslag Skøyter nå er selvstendige idrettslag juridisk samtidig som de sammen inngår i allianseidrettslaget Oslo Idrettslag.
Svømming
Allerede i 1895 ble det arrangert konkurranser og oppvisninger i svømming. I 1901 ble det satt igang et svømme og livredningskurs. Kurset ble inndelt i to partier, et for svømmedyktige og et for ukyndige. Deltakelsen var over forventning stor og som avslutning på kurset ble det avholdt oppvisning og konkurranse. Øvelsene var 50 bryst, ryggsvømming, stuping og dukking. Det ble utregnet karakterer i hver øvelse og James Wahlgren ble kåret som vinner.
I 1911 ble det første norgesmesterskapet i svømming avholdt. John Johnsen fra KIF vant 4 av de 5 herreøvelsen som ble avholdt. I 1912 ble det for første gang utdelt kongepokal i svømming og John Johnsen vant sin første av 5 kongepokaler. I 1950 vant klubbens lag på svømmestafett 3x100m medley kvinner kongepokalen.
I 2010 feiret både OI's svømmeavdeling og Norges Svømmeforbund 100-årsjubileum og i den forbindelse ble OI valgt som arrangør av Årsklassemesterskapet (ÅM) for de beste svømmerne i årsklassene 13 – 15 år. Mesterskapet ble arrangert på Norges idrettshøgskole og er det foreløpig siste av en lang rekke nasjonale mesterskap OI har arrangert.
Skøyter
I sesongen 1907/08 startet Martinus Lørdahl kunstløpsskolen (Lørdahlsskolen) på Bislet Idrætsplads, han var også grunnleggeren av Bislet Idrætsplads. Plassen ovenfor Nordre sving bærer hans navn, Martinus Lørdahls plass.
Oslo Idrettslag Skøyter er i dag en kunstløpklubb i Oslo med hovedsete på Jordal, med tilhørende klubbhus. Klubben er i dag en av Norges ledende kunstløpklubber med rom for bredde og eliterekruttering.
OI Skøyter styres etter kjerneverdiene: Folkelig, Utviklende, Samlende og Ambisiøs.
Meritter
OI (KIF) har vunnet flere norske mesterskap enn noe annet idrettslag i Norge:
Nathaniel Lyon
Lyon er en kontroversiell figur i amerikansk historie. Noen tilskriver hans raske handling og kompromissløse unionisme æren for å ha hindret Missouri å løsrive seg fra resten av unionen. Andre stiller spørsmålstegn ved hans rolle i hendelser som Camp Jackson-affæren, som opprørte mange av Missouris innbyggere i spørsmålet om løsrivelse.
Hans slektninger hadde kjempet under uavhengighetskrigen mot Storbritannia og Lyon var fast bestemt på å følge i deres fotspor med en militær karriere. I 1837 begynte han ved United States Military Academy, hvor han ble uteksaminert i 1841. Han slåss under den meksikansk-amerikanske krigen. Lyon var kjent for sin kjærlighet til sennep, og ble ofte sett av soldater mens han spiste brødskiver med mye sennep på, selv i kamp. Lyon giftet seg aldri, og det ble ofte sagt at han testamenterte alle sine eiendeler til den føderale regjeringen i USA, men dette er omstridt.
Anne-Sissel Skånvik
Anne-Sissel Skånvik (født 30. august 1959 i Sømna i Nordland) er kommunikasjonsdirektør i flyselskapet Norwegian Air Shuttle (vanligvis kjent og omtalt som Norwegian).
Skånvik er utdannet fra Norsk journalisthøgskole (1986), statsviter fra Universitetet i Oslo (1992) og har sjefskurs1 fra Forsvarets høyskole (2008). Hun har erfaring fra blant avisen Dagbladet. Fra 1992 til 1996 var hun redaktør i Statistisk sentralbyrå. Hun var informasjonssjef og avdelingsdirektør i Finansdepartementet fra 1996 til august 2004, og deretter konserndirektør for kommunikasjon i Telenor. Skånvik har vært en del av konsernledelsen i Norwegian fra februar 2009.
Hals (andre betydninger)
Hals har flere betydninger:
Kjersti Kleven
Kjersti Kleven (f 1967 i Ulsteinvik), norsk bedriftsleder, medeier i John Kleven AS og styremedlem i Telenor siden 31. mai 2007. Hun har tidligere vært prosjektsjef ved Nordvest Forum AS i fem år, og personalsjef i Rolls-Royce Marine AS. Kleven har også vært forsker i Fafo.
Hun har flere styreposisjoner i Kleven Maritime AS. Kleven har en cand.polit fra UiO. Hun har også bred erfaring fra frivillige organisasjoner og har vært leder i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner.
Borghild Husdal Buhaug
Borghild Husdal Buhaug (født 19. juli 1964 i Orkdal) er en norsk rektor og politiker (Sp). Hun var ordfører i Leksvik kommune 2003–2007, og ble valgt gjennom et valgteknisk samarbeid mellom Senterpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet.
Hun er cand.mag. fra NTNU og Trondheim lærerhøgskole, og har mastergrad i kunnskaps- og innovasjonsledelse fra Copenhagen Business School. Hun var lærer ved barne- og ungdomsskolen Testmann Minne skole i Leksvik før hun ble ordfører. I 2007 tiltrådte hun som rektor ved Leksvik videregående skole. I 2019 tiltrådte hun som rektor ved Johan Bojer videregående skole, som er en sammenslåing av Leksvik og Rissa videregående skoler og får et nybygg i Vanvikan.
Borghild Husdal Buhaug er mor til Bjørnar Buhaug, som i 2019 blir ordfører i Indre Fosen kommune.
Affin geometri
Men parallellaksiomet til Euklid skal være gyldig. Gitt et punkt utenfor en linje, kan man derfor alltid finne en linje gjennom dette punktet og parallell med den gitte linjen. Eksistensen av parallelle linjer gjør det også mulig å geometrisk dele opp et linjestykke i mindre deler med samme, relative lengder. På den måten er det mulig å angi lengden av et linjestykke i forhold til et annet linjestykke i samme retning. Dermed kan man benytte delingsforholdet til å beskrive relative avstander mellom punkt på samme linje.
Punkter og linjer
Gjennom to punkt P og Q i det affine rommet kan det trekkes en rette linje. Linjestykket PQ kan man tenke seg som en pil som starter i P og med spissen i Q. Matematisk kan man da skrive at hvor vektoren  tilsvarer denne pilen. Den står for en forskyving eller forflytning fra P til Q. Punktet Q + v = P + 2v  kan da konstrueres og tilsvarer en dobbelt så lang forflytning fra utgangspunktet P. Generelt kan punktet nå finnes hvor a er et vilkårlig tall. Fra forskyvninger i motsatt retning, kan man likedan definere den negative vektoren. Ved parallellforskyvning kan disse vektorene tenkes å virke på ethvert punkt i det affine rommet hvor de vil gi tilsvarende forflytninger uansett utgangspunkt.
Hvis man har et tredje punkt R utenfor linjen gjennom P og Q, har man samtidig en ny vektor. Det gjør det så mulig å konstruere et fjerde punkt. Det kan skrives som hvor vektoren  fremkommer ved vanlig addisjon av vektorer som er konsistent med at.
Koordinatsystem
Da det ikke eksisterer noen rette vinkler i et affint rom, kan man ikke benytte et kartesisk koordinatsystem til å stedfeste punkter i rommet. Men da alle punkter kan angis i forhold til et endelig antall referansepunkter, er det likevel mulig å koordinatisere dette rommet på andre måter. For det n-dimensjonale, affine rommet An behøver man n + 1 slike referansepunkt. Det tilsvarer at det kan inneholde maksimalt n lineært uavhengige vektorer.
Et vilkårlig punkt X på linjen gjennom P og vil i alminnelighet kunne skrives som. Har parameteren t  verdien, gir dette utgangspunktet P, mens for finner man punktet Q. Er derimot t > 1, ligger punktet X utenfor Q, mens for t < 0  ligger det utenfor P. Da, har man sammenhengen
mellom disse punktene. Parameteren t bestemmer derfor posisjonen til punktet X og kalles dets koordinat langs linjen.
Affine koordinater
I stedet for å omtale abstrakte punkter, kan man også angi deres posisjon ved vektorer. Til det trenges et felles referansepunkt O som da vil være et origo til koordinatsystemet. Punktet P er forskjøvet fra dette med en vektor som er dets posisjonsvektor. Defineres på samme måte posisjonsvektorene rQ  og rX, kan da punkter på linjen gjennom  P og Q  skrives som
hvor koeffisientene (λ1, λ2) = (1 - t, t). De omtales som de affine koordinatene til punktet X og tilfredsstiller λ1 + λ2 = 1. Samtidig er de ekvivalente med normaliserte, barysentriske koordinater til X da dette punktet kan betraktes som massesenteret for en masse λ1  plassert i punktet P og en masse λ2  plassert i punktet Q. De to gitte punktene P  og Q har henholdsvis de barysentriske koordinatene (1,0)  og (0,1), mens deres midtpunktet er gitt som (1/2,1/2).
Tre referansepunkt P1, P2  og P3 som ikke ligger på samme linje, kan betraktes som hjørnene i en trekant og definerer dermed et plan. På tilsvarende måte vil da hvert punkt i dette planet kunne skrives som
hvor de affine koordinatene (λ1, λ2, λ3) oppfyller betingelsen λ1 + λ2 + λ3 = 1. For gitte verdier av disse koordinatene kan det tilsvarende punktet finnes ved å beregne tyngdepunktet for de tre gitte punktene med disse massene. Punkter innen trekanten som har de tre punktene som hjørner, har alle tre koordinater postive. For punkter utenfor er minst en av dem negativ. De tre hjørnene har henholdsvis koordinatene (1,0,0), (0,1,0) og (0,0,1). Punkter på siden av trekanten som ligger motsatt punktet P1, har alle λ1 = 0 . Likedan har punkter som ligger på linjer parallelle til sidekanten motsatt P1, samme verdi for koordinaten λ1. Det samme gjelder for de andre hjørnene i trekanten og linjer parallelle med deres motsatte sider.
I affine rom med høyere dimensjoner kan slike barysentriske koordinater innføres på tilsvarende måte.
Vektorkomponenter
For punkter i et affint plan er det bare to uavhengige, barysentriske koordinater da λ3 = 1 - λ1 + λ2. Hvert punkt P i planet kan derfor skrives som. Her kan nå vektorene og   betraktes som to basisvektorer i det affine planet. Ved å innføre posisjonsvektoren, er posisjonen til hvert punkt gitt ved vektoren
hvor det tredje referansepunktet P3  opptrer som et origo. På denne måten er hvert punkt nå gitt ved de to koordinatene (λ1, λ2). De kan ta alle verdier uavhengig av hverandre og kalles vektorens komponenter i dette koordinatsystemet. De kan også innføres på samme måte i affine rom med høyere dimensjoner.
Eksempel: Menelaos' teorem
Mange geometriske bevis som bare involverer rette linjer og deres skjæringspunkt, er enklere i affin geometri enn i euklidsk geometri. Et eksempel er Menelaos' teorem som omhandler forholdene mellom linjestykkene som oppstår når en linje skjærer gjennom en trekant. Er denne gitt ved de tre hjørnepunktene A, B og C, kan man angi skjæringspunktene D, E og F med barysentriske koordinater på de tilsvarende sidene i trekanten. Da er punktene  og  hvor man har a + a' = b + b' = 1. Likedan ligger skjæringspunktet F på samme linje som A og B som betyr at med c + c' = 1. Men dette punktet ligger også på linjen gjennom hjørnene D og E  slik at man må kunne skrive med t + t' = 1. Settes her inn uttrykkene for D og E, får man betingelsen ta' = - t' b samtidig som at c = t' b'  og c' = ta  ved å sammenligne koeffisientene foran A og B. Elimineres herfra t og t', står man igjen med betingelsen for at de tre skjæringspunktene ligger på samme linje.
Dette er Menelaos' teorem. Det tilsvarer Cevas setning som gir en lignende betingelse for at tre linjer fra hjørnene i en trekant skal gå gjennom samme punkt. I Menelaos' teorem er venstre side i betingelsen negativ da de to linjestykkene i delingsforholdet AF/FB er motsatt rettet. Det skyldes at punktet F ligger utenfor trekanten. Alltid når en linje skjærer en trekant, må et av skjæringspunktene ligge på en forlengelse av en av sidekantene.
Endelige geometrier
Et affint rom med et endelig antall punkter og linjer, sies å ha en endelig geometri. Hver av disse kan formuleres som en insidensgeometri. Skal den være affin, må spesielt parallellaksiomet være oppfylt. Det garanterer at gjennom hvert punkt utenfor en linje går det nøyaktig en parallell linje.
Luís Fabiano
Luís Fabiano Clemente (født 8. november 1980 i Campinas, São Paulo) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for São Paulo FC. Fabiano fikk prisen Samba d'Or i 2009. Han var med i troppen til i VM i 2010, der spilte han fem kamper og scoret tre mål.
Affin geometri
Endelige geometrier
De forskjellige koordinatene man bruker i affin geometri, er vanligvis reelle tall R. Det affine rommet med m dimensjoner over denne kroppen kan da betegnes som Am(R). Benytter man i stedet en endelig tallkropp, vil man da få en endelig geometri. Da disse tallkroppene kalles Galois-kropper, blir den resulterende geometrien ofte omtalt som en Galois-geometri.
Rock’n’Roll Party
Rock'n'Roll Party er rockebandet Raga Rockers sjette studioalbum og ble utgitt på Sonet Grammofon i 1990. Albumet lå i fem uker på VG-lista med en sjuendeplass som beste plassering.
Affin geometri
Affine plan
De enkleste insidensgeometrier inneholder bare punkter og linjer. Disse vil derfor være plane geometrier. Et affint plan kan da defineres ved aksiomene:
Rock’n’Roll Party
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Michael Krohn, unntatt hvor annet står.
Affin geometri
Affine plan
Mens det andre postulatet sikrer at det finnes parallelle linjer, vil det tredje garantere at geometrien er ikke-triviell. Det ville være tilfelle hvis alle punktene lå på en og samme linje.
Utfra disse aksiomene kan man så bygge opp geometier for forskjellige, affine plan. Den eneste ukjente som da inngår, vil være antall punkter som ligger på samme linje. Denne parameteren kalles planets orden eller kardinalitet. Betegnes denne med bokstaven n, kan man da direkte fra aksiomene vise at det vil gå n + 1 linjer gjennom hvert punkt i planet. Det vil inneholde i alt n2 slike punkt og n2 + n  linjer.
Galois-geometrier
Affine plan kan også konstrueres ved å gå ut fra endelige, Galois-kropper. Det enkleste tilfellet får man ved å benytte binære tall, 0 eller 1. Denne tallkroppen kalles vanligvis for F2. Et affint plan over denne endelig kroppen betegnes da med A2(F2) og inneholder bare fire punkter. De har affine koordinater (0,0), (0,1), (1,0) og (1,1). Ingen andre punkt kan eksistere i dette affine planet. Det har orden.
En annen måte å betrakte den, er å tenke seg de fire punktene på hjørnene av et tetraeder. Sider som forbinder forskjellige hjørner, kan da betraktes å være parallelle hvis tetraederet brukes som en illustrasjon av dette affine planet.
Ved å benytte større tallkropper Fn  med n > 2  tall, kan man på samme måte konstruere større, affine plan. Det vil da inneholde n2 punkter. Hver linje vil inneholde n  punkt som følger fra å angi dem med linjekoordinater. Hvis man tenker seg et punkt P utenfor en linje p, vil det være en linje gjennom P som er parallell med denne linjen. Alle andre linjer gjennom P må skjære linjen p i et punkt. Da den inneholder i alt n punkt, er det totale antall linjer gjennom hvert punkt P lik n + 1. Hver linje er av formen hvor det er i alt  n2 mulige kombinasjoner av koeffisientene (a,b). I tillegg er det n vertikale linjer av formen da også konstanten k må tilhøre tallkroppen Fn. Det totale antall linjer i planet er derfor n2 + n. Firepunktsmodellen har  og inneholder seks linjer som tidligere funnet.
Et annet eksempel er det affine planet med orden n = 3. Det har i alt ni punkter og tolv linjer. Disse kan organiseres i fire grupper, hver med tre parallelle linjer som vist i figuren.
Anchorage
Anchorage er by i borough Anchorage i den amerikanske delstaten Alaska. Med 291 826 innbyggere ifølge folketellingen i 2010, er Anchorage den største byen i Alaska med nesten halvparten av statens innbyggere. Anchorage styres av en valgt ordfører og byråd, og en byrådsleder. Byens nåværende ordfører er Mark Begich.
Geografi
Anchorage ligger i det sydlige sentrale Alaska, på 61° nord (nesten det samme som Stockholm og St. Petersburg), 149° vest (nesten det samme som Hawaii), nordøst for Alaska-halvøya, øya Kodiak, og Cook Inlet, rett nord for Kenai halvøya, nordvest for Prins William-sundet, og nesten rett syd for Mount McKinley/Denali. Byen ligger på en trekantet halvøy. Mot øst ligger Chugach fjellene, mot nordvest er Knik Arm, og mot sørvest er Turnagain Arm, øvre forgreninger av Cook Inlet, som i seg selv er den nordligste delen av Stillehavet. Det er ingen sandstrender i byen, men brede gjørmestrender. Mot nord ligger kommunen Matanuska-Susitna, i syd ligger Kenai Peninsula, og mot øst Valdez-Cordova.
Anchorage har dypvannshavn, og 90 % av alt forbrukergods som ankommer Alaska blir losset her. Byen er også hovedkvarter og viktig stasjon for Alaska Railroad. Blant de største næringsveiene er det offentlige, militæret, olje og turisme. To strategisk viktige amerikanske militærbaser grenser til Anchorage mot nord: Elmendorf Air Force Base og Fort Richardson. Sommeren er den største turistsesongen i byen.
Klima
Gjennomsnittstemperaturen om sommeren ligger mellom 13 og 23 ℃, om vinteren ligger den mellom −7 og −15 ℃. Været er svært uforutsigbart, både fra dag til dag og for hele årstider. Somrene er gjerne milde og fine, men ofte med en del regn. Noen vintre er det mye snø og kaldt, mens andre vintre er det mindre snø og gjentatte perioder med tøvær. Siden byen ligger relativt langt mot nord er vinterdagene korte, og på grunn av arbeid kan mange gå uker uten å se sol. «Seasonal Affective Disorder» er et kjent problem.
Historie
Anchorage ble planlagt av byplanleggere i 1914 som en havn i forbindelse med byggingen av Alaska Railroad, og i 1915 ble de første bytomtene solgt. I 1920 oppga USAs regjering sin direkte kontroll over området og valg ble holdt. I 1940-årene begynte byen å vokse, i og med konstruksjonen av Elmendorf Air Force Base og Fort Richardson, som gjorde Anchorage til et større forsvarssenter. Etter at Alaska ble en stat, opplevde Anchorage alvorlig bolignød, noe som ble delvis løst ved byggingen av drabantbyer.
Langfredag 27. mars 1964 ble Anchorage rammet av et kraftig jordskjelv som målte 9,2 på Richters skala, og mye ble ødelagt. Faren for videre jordskjelv satte en begrensning på bygningshøyden, og de høyeste er på 21 etasjer. Byen har en skyline med Chugachfjellene, Cook-bukten og Mount McKinley i bakgrunnen. Selv om plassen er begrenset på halvøya der byen ligger, så er det flere parker og grønne soner innenfor bygrensen. Over de siste 30 årene har flere av de uutviklede områdene blitt fortettet med hus, butikker og annen byggevirksomhet.
Anchorage inkluderer også brorparten av naturreservatet Chugach State Park.
Kultur
Den største grenen av University of Alaska ligger sentrumsnært i østre Anchorage. Byen har et symfoniorkester, en opera- og konsertforening samt flere uavhengige musikk- og teatergrupper. Det er ukentlige seanser med tradisjonell irsk musikk, jazz, og annen musikk.
Anchorage har fått All America City-prisen i årene 1956, 1965, 1984-1985 og 2002. Byen vant prisen sist på grunn av arrangement som Spesialolympiaden i 2001, en rett for unge lovbrytere («Anchorage Youth Court») og programmet Bridge Builders som tar sikte på å redusere konflikter mellom forskjellige kulturer.
Den botaniske hagen i Alaska har 900 arter av hardføre stauder og 150 lokale plantearter.
Brydalen kirke
Brydalen kirke er en langkirke fra 1883 i Tynset kommune, Innlandet fylke. Byggverket er i tømmer og har 100 sitteplasser.
Mull
Mull kan referere til:
574 Reginhild
574 Reginhild er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 19. september 1905 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Navnet er trolig inspirert av asteroidens provisoriske navn, 1905 RD.
Arkeologiåret 1951
Arkeologiåret 1951 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1951.
Spansk ulv
Spansk ulv (Canis lupus deitanus) var en ikke-anerkjent underart av ulv (C. lupus) og ble utryddet i 1930-åra. Ulven var endemisk for den vestligste delen av fjellene i den autonome regionen Murcia i Spania. Spansk ulv var fysisk mindre enn iberisk ulv, som fortsatt finnes i Iberia. Det hevdes at den lignet mer på en rødlig gullulv (gullsjakal) enn iberisk ulv, men dette har aldri blitt verifisert.
Sifjord
Selve bygda Sifjord ligger på nordsiden av fjorden og er et karakteristisk og intimt fiskevær, hvor husene står tett i tett på to rekker. I Sifjord er det eldresenter og bedehus.
Sifjord grunnkrets omfatter store deler av området rundt Sifjorden og Kvænbukta. De fleste av grunnkretsens rundt 100 innbyggere bor i selve fiskeværet, mens noen få bor i grenda Finnes på sørøstsiden av fjorden. Areal: 47,75 km².
Innbyggertall:
Pando (Uruguay)
Pando er en by i kommunen Pando i Canelones-departementet det sørlige Uruguay. Byen har 30,134 innbyggere.
Historie
Pando ble grunnlagt 5. august 1780.
Befolkning
Pando har 30,134 innbyggere (Beregning 2004)
Transport
Ruta 8 forbinder Pando med Montevideo (sør) og Minas (nord).
Kroppsakseptbevegelsen
Kroppsakseptbevegelsen også kjent på engelsk som «fat acceptance movement», bokstavelig «bevegelse for aksept av fedme». Andre engelske betegnelser er «size acceptance movement» («bevegelse for aksept for størrelse»), «fat liberation movement» («feit frigjøringsbevegelse»), og «fat power» («feit makt») er en grasrotbevegelse for å endre samfunnets holdninger overfor lubne, feite, tjukke og overvektige mennesker.
Bakgrunn
Aktivisme vedrørende samfunnsmessig aksept av tjukke mennesker dekker tallrike fronter, men kan generelt beskrives som forsøk på å endre samfunnsmessige, indre, og medisinske holdninger. Bevegelsen hevder at tjukke mennesker er mål for hat og diskriminering, og at tjukke kvinner er utsatt for et større samfunnsmessig press enn tjukke menn. Hat og mangel på respekt for tjukke mennesker oppleves mange steder, inkludert i media, hvor tjukke mennesker ofte latterliggjøres , eller presenteres som noen man bør synes synd på. Diskrimineringen kommer i form av mangel på lik tilgang til transport og sysselsetting.
Forkjemperne hevder at sosialt anti-fett stigma og aggressiv reklamering for slankevirkemidler har ført til en økning i psykologiske og fysiologiske problemer blant tjukke mennesker. Forkjempere for kroppsaksept står fast ved at mennesker i alle størrelser og former kan arbeide for god fysisk form og helse. De tror at helse er uavhengig av kroppsvekt. Derfor fremmer forkjemperne «Health At Every Size» («Helse uansett størrelse»), filosofien som sier at man kan strebe etter god mental og fysisk helse uavhengig av fysisk fremtoning eller størrelse.
Gjennom arbeidene til forfattere som Paul Campos og Sandy Szwarc, har kroppsakseptbevegelsen argumentert for at leger burde behandle helseproblemene til mennesker i alle størrelser, i troen på at helseproblemer ikke defineres av vekt og deles av mennesker i alle størrelser, tjukke og slanke. Enkelte innen bevegelsen har hevdet at de helsemessige risikoene ved fedme har blitt overdrevet og feilrepresentert, og brukt som et skalkeskjul for kulturelle og estetiske fordommer mot fett.
Kroppsaktivisme forblir en marginal bevegelse. Organisasjoner som National Association to Advance Fat Acceptance (NAAFA) og International Size Acceptance Association (ISAA) har relativt lave medlemstall, og interesserte personer tenderer til å være samlet i klynger i større byer og spredd over små og medium store internettsamfunn.
Historie
Under den første delen av 1800-tallet ble fedme sett på som skadelig for samfunnet, ved at effektivitet minsker, og ved at tjukke mennesker forstyrrer arbeidsproduktiviteten i amerikanske kystområder. Denne typen historier og synlighet ga opphav til kroppsakseptbevegelsen, som startet opp sent på 1960-tallet, selv om dens vesen som en grasrotbevegelse gjør det vanskelig å kartlegge milepælene med nøyaktighet. Som andre sosiale bevegelser fra denne tidsepoken, besto kroppsakseptbevegelsen, opprinnelig kjent som «Fat Pride», «Fat Power», og «Fat Liberation», ofte av mennesker som benyttet seg av improvisasjon. En «Fat-in» ble arrangert i New York's Central Park i 1967. «Fat-in» aksjonen besto av en gruppe på 500 mennesker som spiste, bar plakater og fotografier av Sophia Loren (ei skuespiller berømt for sin figur), og brente slankebøker.
Flere grupper ble dannet i denne perioden for å fremme kroppsakseptagendaen. I 1969 dannet William Fabrey en sosial klubb som fremmet «Fat Pride» kalt National Association to Aid Fat Americans, senere omdøpt til National Association to Advance Fat Acceptance. I 1973 brøt en radikal ving av NAAFA ut for å danne en selvstendig gruppe, Fat Underground, som fremmet en sterkere aktivistfilosofi. De var inspirert av filosofien til Radical Therapy Collective, en feministisk gruppe som mente at mange psykologiske problemer ble forårsaket av undertrykkende sosiale institusjoner og praksiser. Fat Underground, grunnlagt av Sara Fishman (senere Sara Aldebaran) og Judy Freespirit, protesterte mot den voksende graden av fordommer mot fedme i det vitenskapelige miljøet. De var opphavet til uttrykket «a diet is a cure that doesn't work for a disease that doesn't exist» (en diett er en kur som ikke fungerer for en sykdom som ikke eksisterer).
Kort tid senere flyttet Fishman til New Haven, Connecticut, hvor hun, sammen med Karen Scott-Jones, dannet «New Haven Fat Liberation Front», en organisasjon som liknet på «Fat Underground» i dens utstrekning og fokus. I 1983 samarbeidet de om å gi ut Shadow on a Tightrope, en bok som representerer det tidligste stadiet i utviklingen av feltet kroppsaktivisme Boken samlet et antall essayer om kroppsaktivisme som opprinnelig ble utgitt av «Fat Underground», i tillegg til dikt og artikler fra andre forfattere. På 1980- og 1990-tallet var det en økning i aktivistorganisasjoner, utgivelser, og konferanser. På 1980-tallet begynte anti-slanke-programmer og modeller å dukke opp i forskningslitteraturen som svar på ny informasjon som motbeviste vanlige myter rundt fedme.
Den moderne bevegelsen
Medlemmer av den moderne bevegelsen oppfatter negative samfunnsmessige holdninger som vedvarende, og som noe som er basert på antagelsen at tjukkhet reflekterer negativt på et menneskes karakter. I dag fortsetter kroppsakseptbevegelsen å strebe etter forandringer i samfunnsmessige, indre, og medisinske holdninger overfor tjukke mennesker. Forkjemperne engasjerer seg i offentlig utdannelse om det de beskriver som myter om fett og tjukke mennesker. Organisasjoner avholder konferanser; inkludert «NAAFA», «Association for Size Diversity and Health» , «No Lose Annual Conference» , og «FatGirl Speaks». Flere bøker har blitt skrevet om emnet, inkludert ''Fat!So? You don’t have to apologize for your size, av Marilyn Wann, Tipping the Scales of Justice: Fighting Weight-Based Discrimination, av Sondra Solovay, Largely Happy: Changing your mind about your body, av Lynda Finn, og Don’t Diet'', av Dale Atrens.
I de senere år, har flere forfattere skrevet for å fremme kroppsaksept. Relaterte online magasiner er blant annet Fat!So?, og Figure 8 , relaterte blogger er Kate Harding's Shapely Prose, Big Fat Blog, og The F Word. Flere nettsider har sprunget opp for å hjelpe tjukke mennesker med å finne fett-vennlige tjenesteleverandører og produkter. Mange bøker er blitt publisert som utfordrer den medisinske påstanden at fett skaper dårlig helse og setter søkelyset på problematikken rundt den vekt-baserte diskrimineringen tjukke mennesker blir utsatt for av medisinske fagfolk og samfunnet generelt. Størrelsesbasert diskriminering har hatt økende dekning i kunsten, også. Teater- og framføringsgrupper som The Padded Lilies, Big Burlesque og Fat Bottom Revue, blant andre, bruker med overlegg tjukke kropper i showene sine.
Der har også vært en fremvoksende gren av politiske og sosiologiske studier om fedme, noen med en kroppsaktivistisk agenda, under utvikling innen akademia. American Popular Culture Association har et område innen «fat studies» og inkluderer regelmessige paneldiskusjoner om emnet. I tillegg, har studentgrupper med kroppsakseptagenda dukket opp på flere colleges inkludert Hampshire, Smith, og Antioch. I tillegg til det bevegelsen gjør for å øke offentlig oppmerksomhet, har det vært en bølge innen studier både for og imot tjukkhet i vitenskapelige tidsskrifter.
Problemstillinger innen bevegelsen
Et stridspunkt i bevegelsen finner man mellom de tjukke menneskene som forsøker å gå ned i vekt og de som ikke gjør det. Motstanderne av vekttap siterer den høye prosentandelen av alle forsøk på permanent vekttap som feiler, og de ​​mange farene ved fedmekirurgi og vekt svingninger som følge av «jojo-slanking».
Boudewijn de Groot
Frank Boudewijn de Groot (født 20. mai 1944 i Jakarta) er en nederlandsk artist, tekstforfatter og plateprodusent, bosatt i Haarlem i Nederland. Han er mest kjent for sangene «Welterusten, Meneer President», «Verdronken vlinder», «Testament», «Jimmy», «Avond» og «Het land van Maas en Waal».
Kroppsakseptbevegelsen
Problemstillinger innen bevegelsen
På grunn av iboende språklige misforståelser og ulike definisjoner av ordet «aksept», mener noen kroppsaktivister uttrykket refererer til enhver tjukk person som kjemper for like rettigheter og muligheter, uavhengig av hvorvidt vedkommende mener at jakten på reduksjon av en persons kroppsmasse er gjennomførbart. Andre kroppsaktivister definerer kroppsaksept mer strengt, og bruker det uttrykket bare for tjukke folk som ikke strever etter en reduksjon i sin kroppsmasse, og bruker uttrykk som kroppsaktivist for å beskrive tjukke mennesker og allierte som arbeider mer generelt med borgerrettslige problemstillinger knyttet til tjukke mennesker.
Boudewijn de Groot
Biografi
De Groot ble født den 20. mai 1944 i en japansk interneringsleir i Jakarta (i det som da var Nederlandsk India). Hans mor døde der i juni 1945 og familien flyttet tilbake til Nederland da krigen var over. For at faren skulle kunne reise tilbake til Indonesia, ble barna ble plassert i forskjellige familier. Slik havnet De Groot i sin tantes familie i Haarlem.
Kroppsakseptbevegelsen
Problemstillinger innen bevegelsen
I praksis er den eneste måten å vite hvordan et bestemt individuelt medlem av gruppen stiller seg til forsøk på vekttap å spørre, eller lese bestemte kommentarartikler om emnet.
Boudewijn de Groot
Biografi
I 1951 kom faren tilbake til Nederland for å bli. Familien ble gjenforent i 1952 og slo seg ned i Heemstede hvor faren giftet seg på nytt. Her ble Boudewijn kjent med Lennaert Nijgh, som etterhvert flyttet inn i den samme gata og ble venn med hans yngre stebror. Selv om de gikk på samme skole, hadde de to ikke mye kontakt fordi Boudewijn gikk i trinnet over.
Vågåvatnet
Vågåvatnet er en innsjø som ligger i kommunene Lom og Vågå i Innlandet. Den har et areal på 14,05 km² og ligger 362 meter over havet. Elva Otta renner inn i vestenden av Vågåvatnet, og fortsetter mot øst ved Vågåmo, gjennom Ottadalen til samløpet med Gudbrandsdalslågen ved byen Otta i Sel kommune.
Boudewijn de Groot
Biografi
Etter grunnskolen begynte De Groot på Coornhert Lyceum. Han hadde lært å spille gitar og imponerte på skolen med sanger av Jaap Fischer og Jacques Brel. I vennekretsen han vanket i på gymnaset, dukket også Nijgh opp igjen. Han gikk nå på en annen skole, men hang mest sammen med elever fra Coornhert Lyceum.
Kroppsakseptbevegelsen
Problemstillinger innen bevegelsen
En annen vanlig skilnad i kroppsaksept samfunnet er ulike holdninger til samfunnet for øvrig, spesielt slanke mennesker. Kroppsakseptsamfunnet deler seg vanligvis inn i to kategorier. Den ene er de som føler at diskriminering rettet mot slanke mennesker hindrer deres sak. Den andre siden ser slanke mennesker som fienden, eller delvis årsaken til deres sosiale stigma; noen kommer denne gruppen i møte med hån av slanke mennesker.
Vågåvatnet
Vågåvatnet er en av de 200 største innsjøene i Norge.
Boudewijn de Groot
Biografi
De Groot og Nijgh var begge interesserte i film. I 1962 lagde de, sammen med noen venner, en liten 8mm-film som het «Feestje bouwen», hvor Boudewijn blant andre framførte et par sanger. Etter dette søkte de seg inn på filmakademiet.
Kroppsakseptbevegelsen
Relatert lovverk
Staten Michigan, og byene Washington, D.C., San Francisco og Santa Cruz i California, Binghamton i New York, Urbana i Illinois, og Madison i Wisconsin har vedtatt lover som forbyr vekt diskriminering.
Boudewijn de Groot
De første opptakene
Nyhetsoppleseren Ed Laurenslager var tilstede under en av hjemmevisningene av filmen. Han var veldig imponert over sangene til De Groot, og ham ba han skrive flere sanger. Disse skulle han tilby en kontakt ved Phonogram Records. De Groot skrev musikken selv, men valgte Nijgh som tekstskriver, slik skrev duoen et par nummere.
Den 14. mai 1964 tok De Groot med seg sin akustiske gitar og dro til Phonogram Studios i Hilversum for å spille inn et antall sanger. Sangene «Strand», «Sexuele voorlichting», «Élégie Prentale» og «Refrein voor…» ble gitt ut på singel, men nådde ikke hitlistene. Platene som ble gitt ut under Decca Records, ga Boudewijn allikevel hans første TV-opptreden.
Kroppsakseptbevegelsen
Helseproblemer
Det er mange helsemessige problemer forbundet med fedme, blant annet hjertesykdom, kreft, diabetes, høyt blodtrykk, og ledd problemer forårsaket av overbelastning av skjelettet med for mye vekt. Studier viser at fedme reduserer forventet levealder. Ifølge offentlige personer fører utbredt fedme til betydelige økonomiske konsekvenser for samfunnet.
Boudewijn de Groot
De første opptakene
Deretter meldte De Groot seg på talentprogrammet «Nieuwe oogst». Her høstet han mange godord av fagjuryen, som roste sangen «Élégie Prentale» for sin vågalhet, noe det skulle viste seg at publikum satte mindre pris på. Til slutt vant komikeren André van Duin med sin sangkollage. Boudewijns to første singler ble gitt ut på nytt som EP, sammen med «De morgen» og «Delirium». Den fikk tittelen Boudewijn de Groot, men nådde heller ikke hitlistene.
Den 9. september samme år giftet De Groot seg med Anneke Versteeg og fikk sin første sønn, Marcel de Groot. For å tjene til livets opphold, jobbet De Groot i et varehus i Amsterdam og var radiovert for et jazzprogram under pseudonymet Marcel Oversteege.
Kroppsakseptbevegelsen
Samfunnskritikk
Kritikere hevder også at å akseptere fett vil gjøre det mindre sannsynlig at folk vil håpe å oppnå en «sunn vekt». Det vanlige mantra innen kroppsaksept, at «slankekurer ikke virker», kan påvirke en person med behov for en sunnere livsstil til ikke å gjøre ansvarlige og potensielt gunstige endringer i spisevanene sine. Forskning har vist at fedme oftest er forårsaket av en kombinasjon av for mye kalorier i kosten, mangel på fysisk aktivitet, og genetisk disposisjon.
Eksperter ved The London School of Hygiene & Tropical Medicine publiserte en studie som tyder på at, da tjukke mennesker spiser 18 % mer enn gjennomsnittet, bidrar de urettferdig mye til klimaendringer og sult i verden. Dr David Haslam, av National Obesity Forum (Storbritannia) svarte med si at «Det (studiet) er faktisk diskriminerende mot tjukke mennesker. De er et lett mål for øyeblikket, men jeg tror årsakene til klimaendringer og stigende matvarepriser er mye mer komplekse.»
Japan Airlines Flight 123
Japan Airlines Flight 123 var en japansk innenriksflygning fra Haneda lufthavn (Tokyo internasjonale lufthavn) til Osaka internasjonale lufthavn. Mandag 12. august 1985 styrtet Boeing 747-maskinen fra Japan Airlines som opererte flyvningen. Med 520 omkomne er dette den ulykken med ett fly som gjennom tidene har krevd flest liv. Tenerife-ulykken i 1977 med to involverte fly er den eneste flyulykken som har krevd flere menneskeliv.
Flyvningen
Flygningen forløp normalt inntil tolv minutter etter avgang. Da oppsto en dekompresjon i halepartiet. Pilotene gjorde alt de kunne for unngå en styrt, og det klarte de i 32 minutter før flyet mistet høyde og styrtet mot et fjell i Gunma i Kantōregionen og krasjet. Kun fire personer overlevde. Blant de omkomne var den japanske sangeren og skuespilleren Kyu Sakamoto, som hadde hatt verdenssuksess med sangen «Sukiyaki» i begynnelsen av 1960-årene.
Årsak
I 1978 landet flyet med nesen for høyt opp i lufta så halen ble flerret opp. Flyet ble reparert, men arbeidet var ikke i henhold til spesifikasjonene fra Boeing-fabrikken. Syv år senere åpnet såret seg og rev av halefinnen, noe som førte til at alle fire hydraulikksystemer ble ødelagt og all hydraulikkolje rant ut.
Flyet
Flyet som opererte flyvningen var en Boeing 747SR-46 registrert JA8119. Det fløy for første gang 28. januar 1974, og hadde 25,030 flytimer og gjennomført 18,835 flyvninger. Flyvningen var dagens femte, nest siste.
Boudewijn de Groot
De første opptakene
For å tvinge gjennom et gjennombrudd, foreslo plateprodusent Tony Vos å spille inn noen coverlåter. Først ble det bestemt at de skulle spille inn den tradisjonelle folkesangen «Noordzee» med et strykerarrangement. Dette førte ikke til den forventede suksessen. Tilfeldigvis begynte Vos å snakke om visa «A young girl of sixsteen» av Noel Harrison. Opprinnelig var den en beatbearbeidelse av Charles Aznavours «Une enfant de 16 ans», skrevet for Edith Piaf. Sangen nådde, i begynnelsen av 1966, 23.-plass på den nederlandske Top 40. På B-sida stod «De eeuwige soldaat», en nederlandsk oversettelse av protestsangen «Universal Soldier» av Buffy Sainte-Marie.
Da «Een meisje van 16» ble en suksess, ble det i all hast bestemt at det skulle gis ut et album. På albumet Boudewijn de Groot, som kom ut i 1965, var det fem nummer skrevet av Nijgh og De Groot. De øvrige sju sangene var beatinspirert e coverlåter fra artistene The Kinks, Simon and Garfunkel, Bob Dylan og Donovan.
I 1966 bestemte de seg for å gi ut sangen «Welterusten Meneer de President» på singel. Sangen som var anti-Vietnam og krass i sin kritikk av den amerikanske presidenten Lyndon B. Johnson, nådde samme år niendeplass på den nederlandske Top 40. Den markerte derved De Groot definitivte etablering som artist.