cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Citroën 2CV
Selv om bilen var enkel, hadde den teknisk avanserte løsninger med tannstangstyring og uavhengig fjæring på alle fire hjul. Foran var bremsene plassert inne ved differensialen for å redusere uavfjæret vekt. Motoren, utviklet av Walter Becchia, var av lettmetall og stemplene fikk oljespraykjøling på undersiden, en teknologi senere brukt av Koenigsegg. I tillegg brukte den waste-spark tenning i stedet for fordeler. Becchia som også designet girkassen, lurte inn et fjerde gir og merket girkulen med S for surmultipliée (overgir) i stedet for et firetall.
Bilen var kjent for å kunne ta seg frem i all slags terreng og ble benyttet til flere spesielle ekspedisjoner. I 1958–1959 reiste to unge franskmenn,(Jean-Claude Baudot og Jacques Séguèla) jorden rundt i en Citroën 2CV. Bilen ble tatt på båt over Middelhavet fra Port Vendres til Algerie. Over Atlanterhavet fra Cape Town til Rio de Janeiro og over Stillehavet fra San Francisco til Yokohama. De brukte 13 måneder på turen, kjørte 100 000 kilometer, brukte 5 000 liter bensin og slet ut 36 dekk.
Allerede i 1953 (1. november) hadde to andre franskmenn – Jacques Cornet og Henri Lochon – satt høyderekord med sin 2CV (som visstnok består fremdeles) på Chacaltaya i Andes med attesterte 5 420 meter over havet for egen motor (9 hk) på sin reise med båt fra Paris til Quebec, derfra via San Francisco til Tierra del Fuego på Sør-Amerikas sydspiss.(Reisen fortsatte videre til Rio de Janeiro, båt til Dakar, gjennom Sahara og så Spania tilbake til Paris.
En spesiell variant av 2CV, «Sahara», for vanskelig terrengkjøring, ble bygget fra desember 1960 frem til 1971. Denne hadde to motorer og drift på både for- og bakhjul. Det ble ikke bygget mer enn 694 eksemplarer av denne utgaven.
Kuriosa
I James Bond-filmen Kun for dine øyne flyktet Bond i en 2CV etter at hans Lotus Esprit eksploderte. Bilen som ble brukt i filminnspillingen var ganske kraftig modifisert; motoren er en boksermotor med fire sylindre kjent fra Citroën GS og Ami Super. For å få plass til denne måtte fronten forlenges. Fire biler ble bygget med denne spesifikasjonen. Tre er i privat eie, mens en av dem står i Conservatoire Citroën. Spesialmodellen 007 som ble lansert i forbindelse med filmen ble bare levert med den ordinære 602-motoren.
Utvikling
Det ble allerede på 1960-tallet gjort mange forsøk på å etablere en arvtager til 2CV, blant annet Dyane, Ami og LN/LNA, men ingen av disse ble like populære og 2CV overlevde dem alle.
Treff og aktiviteter
Hvert andre år arrangeres såkalte verdenstreff. Hvilket land som arrangerer disse går på omgang og blir bestemt fire år i forveien. Deltakertallene ligger normalt rundt 2500–3500 biler, hovedsakelig 2CV med derivater (såkalte A-modeller). Til [http://www.2cvfrance2011.fr det 19. verdenstreffet for 2CV-venner] i 2011 i Frankrike var det ventet 6000-7000 biler.
Christian IIIs Bibel
Christian IIIs Bibel eller reformasjonsbibelen var den første hele bibeloversettelsen trykt på dansk. Den kom ut i 1550 og har fått navn etter kong Christian III som stod bak utgivelsen. Oversettelsen ble folkebibelen for Danmark-Norge, og bygger på flere tidligere oversettelser av deler eller hele Bibelen til dansk. Disse ble satt sammen av en kommisjon av teologer bestående av blant andre Peder Palladius, Niels Hemmingsen og Peder Tidemand.
Oversettelsen bygger i stor grad på Martin Luthers oversettelse fra 1545 ut fra et såkalt idiomatisk oversettelseprinsipp. Språket var lett og flytende, og teksten prydet av illustrasjoner. Bibelen kom ut i 3.000 eksemplarer, hvorav under hundre havnet i Norge.
Herman (radioprogram)
Herman var et humoristisk radioprogram for ungdom ledet av Herman Baskår som gikk på NRK Radio fra 1993 til 1995. Programmet var et av de første som ble sendt på P3. Herman fikk i tillegg hjelp fra figurene Bærtil (en sau) og Nesten Tause Trine (som kunne si «å ja» og «herlig»). Programmets lyttere kunne ringe inn og vinne CD-singler ved løsning av oppgaver på direkten. Etter å ha svart på noen spøsmål eller løst noen oppgaver, fikk innringerne ofte et spørsmål eller en oppgave som var så vanskelig at det endte med at de «mistet» alle CD-singlene de hadde vunnet frem til da. Det kunne være fremføring av egenproduserte dikt eller lignende som inngangsoppgave og videre fremføring av tungekrøll på tid og svare på ulike spørsmål. Et mye brukt spørsmål var når postvesenet i Norge ble opprettet. Baskår var kjent for sin utskjelling av deltakere som svarte feil eller ikke raskt nok. Da ble deltakerne kastet ut av programmet ved hjelp av lyd av toalettnedskylning eller maskingeværsalve.
Ofte brukte «tungekrøll» i programmet:
ARK Bokhandel
ARK Bokhandel AS er en norsk bokhandelkjede eid av Gyldendal ASA. Kjeden består av 154 butikker fra Alta i nord til Kristiansand i sør, samt nettbokhandelen, ark.no. Kjeden har per 2020 over 1100 medarbeidere.
Fra 2000 kjøpte Gyldendal opp flere selvstendige bokhandlere i blant annet Trondheim (F. Bruns Bokhandel), Stavanger (Berge Libris) og Oslo (Qvist Libris, som eide butikker i hele Sør-Norge blant annet Beyer Libris i Bergen). Samtlige butikker som ble kjøpt var medlemmer i Libris. Kjedekontoret er lokalisert i Oslo.
Kjeden deler årlig ut ARKs barnebokpris hvor det er skoleelever som stemmer frem vinneren. I 2015 ble prisen Årets bok i ARK delt ut for første gang. Det er en kåring av ARK-vennenes beste leseopplevelse.
Spodistes
Spodistes er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Utseende
Middelsstore (gjerne 20-40 millimeter), litt flate, brunlige biller. Særlig hannene kan minne om små versjoner av de store artene i slekten Dynastes, men er ikke i nær slekt med disse. Kroppen er avlang, kroppsbygningen temmelig spinkel til hornbiller å være. Kroppen er gjerne kledt med gulgrå bestøvning og ser matt ut. Hannene har et langt horn på hodet som danner en klype mot et nedoverbøyd horn på pronotum. Hos hunnene er pronotum dekket av store punktgroper. Beina er forholdsvis slanke.¨
Utbredelse
Gruppen finnes bare i Mellom-Amerika og det nordvestligste Sør-Amerika, sørover til Ecuador. De fleste av artene er regnet som sjeldne.
Qieyun
Qieyun (kinesisk: 切韵, pinyin: Qièyùn) er et kinesisk rimleksikon utgitt under Suidynastiet i 601. Leksikonet ble normerende for den dannede leseuttale under Tangdynastiet. I moderne tid har det spilt en viktig rolle for den språkhistoriske rekonstruksjon av middelalderkinesisk. Ingen kildeskrifter av det opprinnelige verket er blitt bevart, og kunnskapen om innholdet baserer seg dels på en senere opptegnelse av Wang Renxu (Wáng Rénxū 王仁煦) fra 706, dels på den utvidede versjon Guangyun fra 1008, samt til en viss grad av fragmenter fra de arkeologiske funn i Dunhuang.
Språkvarietet
Ettersom Qieyun er en av de hovedsakelige kilder for kunnskap om middelalderkinesisk, har det vært viktig å uteske hvilken språkvarietet som beskrives i rimleksikonet. Den svenske sinologen Bernhard Karlgren, som utførte den første fonetiske rekonstruksjonen av middelanderkinesisk, anså at Qieyun gjenspeilet dialekten i hovedstaden Chang'an, der rimleksikonet ble sammenstilt.
Senere er det forkomne forordet til Qieyun blitt gjenfunnet, og derfor er det blitt en dominerende oppfatning at det språk som beskrives i leksikonet i stedet utgjør et kompromiss mellom dannet leseuttale i kinesiske dialekter fra nord og sør på 500-tallet, det vil si den senere delen av perioden som kalles Sør- og nord-dynastienes tid. Hovedredaktøren Lu Fayan (Lù Fǎyán 陸法言) skildrer i forordet et møte i sitt hjem omkring Suidynastiets begynnelse, der ordbokens opplegg diskutere av åtte deltagere: tre fra sør og fem fra nord. Ingen av møtedeltagerne hadde da levd noen lengre tid i Chang'an.
Toneangivende i ordboksarbeidet ble to lærde fra sør: Yan Zhitui (Yán Zhītuī 顏之推) og Xiao Gai (Xiāo Gāi 蕭該). Det viktigste innslaget i rimleksikonets målspråk er derfor formodentlig den varietet som forekom i Jinling (Jīnlíng 金陵, nåværende Nanjing) – Kinas daværende kulturelle sentrum – hvorfra de tre sørlendingene i ordboksgruppen kom. Men det språk som beskrives i ordboken stammer også delvis fra Ye (鄴, Yè), hovedstaden for flere tidligere nordlige dynastier. De fem medlemmer av ordboksredaktionen som kom nordfra hadde enten vokst opp eller levd en lengre tid i Ye.
Gjenkomststruktur
Qieyun bestod av fem bind eller hefter(juàn 卷), oppdelt etter de middelalderkinesiske tonekategoriene. To bind var viet til ord med jevn tone (píngshēng 平聲), mens de øvrige tonekategoriene (stigende, fallende og inntredende tone) ble avhadlet i hver sitt. Hvert band var i sin tur inndelt i rimgrupper. Det første tegnet i hver gruppe gir gruppen dens navn og kalles yùnmù (韻目).
Yùnmù med jevn tone betegner også en større gruppe ord med samme stavelsekjerne og koda, men ikke nødvendigvis samme ordtone, det vil sia en gruppe bestående av lignende rim fra forskjellige bind av Qieyun. Iblant medtaes da også ord fra tonekategorien inntredende tone, hvilkes koda skilte seg fra de øvrige ordenes. Delmengdene av de større, heterotoniske rimgruppene ble sortert i samme orden i de forskjellige bindene. I bindet for inntredende tone (rù shēng 入聲) ble rimene ordnet som de rim i de andre tonekategoriene hvis koda bestod av nasal konsonant.
Wânia Monteiro
Wânia Monteiro (født 9. august 1986) er en turner fra Kapp Verde. Hun representerte Kapp Verde under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina, der hun ble nummer 24 i rytmisk gymnastikk.
Qieyun
Gjenkomststruktur
I hvert bind var rimgruppene deretter inndelte i grupper av homofoner. Hver homofongruppe ble markert av en liten ring (niǔ 紐) før det første lemmaet i gruppen.
Artikkelstruktur
Hvert lemma ble gitt en eller flere betydningsangivelser. Uttalen ble angitt etter den semantiske delen for det første tegnet i hver gruppe av homofoner. For å vise uttalen, anvendte seg ordboksredaktørene av fanqie-metoden (fǎnqiè 反切).
Metoden går ut på å med hjelp av to tegn, hvis uttale allerede er kjent, angi uttalen av et tredje. Det første tegnet i formelen angir uttalen av initialen, det vil si stavelsens ansats eksklusive eventuell påfølgende halvvokal. Det andre angir uttalen av stavelsens final, det vil si eventuell medial samt stavelsens rim. Til rimet regnes stavelsekjerne, koda og ordtone. Dette innebærer at informasjon om ordtone i Qieyun ble angitt på to måter: dels gjennom oppdelingen i forskjellige bind, dels ved fanqie-stavingen. Til slutt angav man også antallet ord i homofongruppen i dens første lemma.
Magomed Musaev
Magomed Musaev (født 11. mars 1989) er en kirgisisk bryter som konkurrerer i fri stil i 96-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvartfinalen.
US Open 1978 (tennis)
US Open 1978. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis. US Open i 1978 ble arrangert i perioden 28. august til 10. september i Flushing Meadows i bydelen Queens i New York. Jimmy Connors beseiret Björn Borg i herrefinalen i single og Chris Evert vant damefinalen over sin landsmann Pam Shriver.
Bicellonycha
Bicellonycha er en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.
Utseende
Middelsstore, avlange, gjerne brunlige lysbiller. Hos denne gruppen har vanligvis også hunnene fullstendige vinger og store fasettøyne.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Sonny Rollins
Theodore Walter «Sonny» Rollins (født 7. september 1930 i New York) er en amerikansk tenorsaksofonist. Rollins var blant de mest populære tenorsaksofonistene på 1950-tallet, selv om han i dag er kjent for sin originalitet. Rollins var blant den første gruppen med musikere som overførte Charlie Parkers altsaksofonstil til tenorsaksofon. Han begynte å spille inn plater i 1949 og navnet hans blir ofte nevnt sammen med Charlie Parker, Sonny Stitt og John Coltrane når saksofonister skal liste opp sine favoritter. Sonny Rollins er ofte assosiert med sjangrene bop og hard bop og har samarbeidet med Miles Davis.
Spillestil
Rollins var meget beundret for sin måte å improvisere enkle melodiske idéer for så å utvikle dem, noe som produserte soloer som inneholdt helhet og kontinuitet. Hans klare sinn tillot ham å heve seg over klisjéaktige figurer, selv ved høye tempi som vanligvis driver saksofonister til å bruke mønster som passer lett for fingersettingen i stedet for å bruke originale melodiske idéer. Rollins' stil er påvirket av saksofonister som Coleman Hawkins og Charlie Parker.
Klang og tone
På 1950-tallet var Rollins' klangfarge hard, tøff og tørr. Den var ikke så dyp eller så full av tekstur som Coltranes. Noen lyttere kalte den «sprø». Vibratoen hans var treg og veldig bevisst. Rollins skilte seg fra majoriteten av bop-tenorsaksofonistene ved å bruke stakkato frasering i stedet for den nesten utelukkende legatostilen som ble foretrukket av dem. Han kunne bruke en sløv ansats, bevege seg til legato og tilbake igjen til stakkato. Frasene hans ble levert uten ornamentikk eller noen annen form for bløtgjøring. Den samlete effekten av spillingen hans var brå og, selv om den var aggressiv, var den ikke nødvendigvis eksplosiv eller brennende.
Improvisasjon
Sonny Rollins er en gigant i improvisasjonshistorien. Han behersket de rytmiske redskapene som er nødvendig for å swinge og han swingte når han ønsket. Men han kunne også avvike fra tempo med hensikt, akkurat som om han var med på rytmen ved et tidspunkt for så å ignorere den ved det neste. Rollins behandlet et stykke på en måte som om tempo, akkordrekker og melodi var leketøy som kunne lekes med. Han omgjorde dem øyeblikkelig fra øyeblikk til øyeblikk uten ærbødighet for deres originale stil. Rollins har også improvisert uten forhåndsbestemte akkordrekker.
Sammenlikning med John Coltrane
Coltranes spill ble ikke så ofte innspilt på plate før han begynte samarbeidet med Miles Davis. Da hadde hans ledende samtidige, Sonny Rollins, allerede markert seg i jazztenorsaksofonens verden med tallrike innspillinger. Da Coltrane begynte å spille inn mer og skaffet seg anerkjennelse, var Rollins allerede en fremstående figur, selv om han var fire år yngre enn Coltrane. Dette kan delvis forklare den utbredte misforståelsen som sier at Rollins kom først, og kan forklare hvorfor at da Coltrane ble fremtredende – ved å bruke en stil tatt fra delvis de samme kildene som Rollins brukte – trodde noen lyttere at Coltrane var inspirert av Rollins. Likevel kan de to stilene skilles fra hverandre på flere måter. Coltranes tone var større, ruere, mørkere og tyngre enn Rollins'. Sammenliknet med Rollins, spilte Coltrane med en mer brennende kvalitet, improvisert mindre på stopp-og-gå måten og han brukte stillhet i mindre grad. Coltrane hentet også mye mindre fra Charlie Parkers stil. Coltrane la også fram en mindre sorgløs og leken følelse enn Rollins. Coltrane var mindre melodisk i sine improvisasjoner, og han brukte stakkato i mindre grad enn Rollins.
1950-tallet
Noen lyttere føler at Rollins' karriere nådde sitt høydepunkt på 1950-tallet; at han gjorde sitt mest lyriske spill sammen med Miles Davis og sitt mest swingende spill sammen med Clifford Brown. Det er ikke noen tvil om at Rollins' sine innspillinger på 1950-tallet utgjør milepæler i tenorsaksofonstilhistorien. Et album som står som favorittalbumet for mange musikere er Saxophone Colossus fra 1956.
1960-tallet og senere
I løpet av 1960-tallet strømlinjeformet Rollins' stilen sin, og han utforsket mindre konvensjonelle tilnærminger til improvisasjon. I løpet av 1970-, 80- og 90-årene spilte Rollins vanligvis i en stil som var betydelig annerledes enn stilen hans på 1950- og 1960-tallet. Han tok til seg en klangfarge som var bredere, ruere og mer guttural. I tillegg hadde spillingen hans mindre fart og friskhet i utførelsen. Noen av linjene hans viste til saksofonister som spilte populærmusikk kjent som rhythm and blues. Som en kontrast til sin tidligere stil, ble spillingen hans enklere og mer funky. Rollins beholdt sin lydighet til det lyriske, men nå var røttene til Charlie Parker bare så vidt gjenkjennbare. Melodiene han framførte var også enklere og akkompagnementene deres liknet akkompagnementene til populære danser som disco, funk og latin. Selv om Rollins av og til vendte tilbake til mer bop-aktig spilling (som med Milestone Jazz Stars), ble hans foretrukne tilnærming i denne perioden så enkel og funky at den passet perfekt inn med stilen til Rolling Stones, den populære blues-orienterte rock and roll-gruppen som brukte ham på en av innspillingene sine. Tjue år senere etter at han var den fremste av hard bop-tenorsaksofonistene, hadde Sonny Rollins mestret en ny stil som ga han et nytt publikum.
Nettbuss Sør
Nettbuss Sør AS, tidligere Aust-Agder Trafikkselskap AS (ATS), var et busselskap i Nettbuss-konsernet med hovedbase i Arendal, fra 2013 i Drammen. Selskapet driver lokaltrafikk i Buskerud (Brakar), Hordaland (Skyss), Sogn og Fjordane, Telemark og Vest-Agder (Agder Kollektivtrafikk). Av ekspressbussruter kjørte selskapet TIMEkspressen rute TE1 mellom Notodden og Oslo og NOR-WAY-rutene 160 Valdresekspressen, 162 Øst-VestXpressen, 430 Fjordekspressen og 450 Sognebussen. Datterselskapet Nettbuss Travel Drammen kjørte deler av lokaltrafikken i Buskerud og hadde flere turbussavdelinger.
Historie
Nettbuss Sør viderefører den rutebiltrafikken fra mellomkrigstiden som ble etablert av Arendals Dampskibsselskab (ADS) og Risør og Tvedestrand Bilruter (RTB). Arendals Dampskibsselskabs landvertstrafikk – person- og godstrafikk – ble fra 1986 skilt ut i Aust-Agder Trafikkselskap (ATS) der Aust-Agder fylkeskommune og NSB Biltrafikk var de største eierne. I 2000 ble NSB Biltrafikk omgjort til Nettbuss. NSB hadde overtatt alle aksjene i Aust-Agder Trafikkselskap som så fikk navnet Nettbuss Sør. I 2001 ble Nettbuss Grenland innfusjonert i selskapet. Risør og Tvedestrand Bilruter ble overtatt av Nettbuss Sør i 2008, mens Nettbuss Vest ble innfusjonert i 2009. Fra 1. januar 2011 overtok Nettbuss Sør konsesjonen for lokalbussene i Kristiansand-området fra Bussen Trafikkselskap. 1. januar 2013 ble Nettbuss Sør slått sammen med Nettbuss Drammen, og hovedkontoret ble flyttet fra Arendal til Drammen. Fra og med 1. januar 2015 overtok Setesdal Bilruter og Agder Buss all trafikk selskapet hadde i Aust-Agder.
Selskapet drev tidligere ekspressbussrute mellom Kristiansand og Oslo under navnet Sørlandsekspressen, som fra 1. mai 2013 ble en del av Nettbuss express. 1. januar 2014 ble driften av denne ruta overført til Nettbuss Ekspress AS.
Dan Waern
Dan John Rune Waern (født 17. januar 1933) er en tidligere svensk friidrettsutøver.
Under OL 1960 i Roma kom Waern på fjerdeplass på 1500 meter. Under EM 1958 i Stockholm tok han sølvmedalje på den samme distansen.
I 1957 ble han den første svenske utøveren som løp drømmemilen, det vil si en engelsk mile (1609,4 meter) på under fire minutter. Dette året ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.
I årene 1958–59 satte Waern tre verdensrekorder på den ikke-olympiske distansen 1000 meter, den siste rekorden var på 2.17,8. Waerns bestenotering på 1500 meter var 3.38,6 (1960).
Den ingermanlandske krigen
Den ingermanlandske krigen var en væpnet konflikt mellom Sverige og Russland som pågikk mellom 1610 og 1617. Krigen sluttet med at Sverige vant store landområder i freden i Stolbovo og var med og legge grunnlaget for den svenske stormaktstiden.
Bakgrunn
I Den store urotiden i Russland, sendte Karl IX av Sverige en styrke under ledelse av Jacob De la Gardie for å erobre den russiske festningen ved Staraja Ladoga. Da de ankom Ingermanland, ba innbyggerne i Novgorod den svenske kongen om at en av hans sønner, Karl Filip eller Gustav Adolf ble innsatt som deres konge, og på denne bakgrunnen overleverte de byen til De la Gardie.
Den russiske tsaren Vasilij IV satt beleiret av opprørere i Moskva, og hadde store nok problemer som følge av den pågående krigen med Polen. Han fant derfor å måtte alliere seg med den svenske kongen for å få militær hjelp mot opprørerne og Polen-Litauen, mot å gi svenskene kontroll over Korela festning (Keksholm) i Priozersk ved Ladoga, noe som skulle bli til Kexholms län. De la Gardie sluttet da sine styrker til styrkene under kommando av den russiske kommandanten Michail Skopin-Sjujskij og marsjerte mot Moskva for å frigi tsaren.
Den svenske intervensjonen i den russiske konflikten ga Sigismund Vasa anledning til å erklære krig mot Russland, og de polske styrkene slo de svensk-russiske styrkene i slaget ved Klusjino i 25. juni 1610, ikke langt fra Smolensk. Store deler av den svensk-russiske styrken ble knust, og de gjenværende styrkene, herunder de svenske leiesoldatene, overga seg. Nederlaget førte til at bojarene avsatte tsaren og polakkene besatte Kreml i Moskva.
Krigen
Den svensk/russiske alliansen opphørte ved at tsaren ble avsatt, og i 1611 overtok Gustav Adolf den svenske tronen. Han prøvde å få sin bror på den russiske tronen etter at polakkene ble drevet ut av Moskva etter et opprør i 1612, og Mikhail Romanov var blitt valgt til ny tsar i 1613. De la Gardie satt fortsatt med en svensk styrke i Novgorod og Ingermanland, og satte denne i bevegelse mot de russiske posisjonene. I 1613 ble Tikhvin beleiret, men de svenske styrkene ble slått tilbake. Den russiske motoffensiven maktet imidlertid ikke å gjenerobre Novgorod. Tsaren var forsiktig med å involvere sine styrker i åpen kamp, og krigen hadde liten aktivitet fram til svenskene erobret Gdov i 1614.
Året etter innledet svenskene en beleiring av Pskov, men kampene ble avsluttet da partene inngikk fredsavtalen i Stolbovo.
Virkninger
Fredsavtalen gjorde Russland til en innlandsstat vestover da de mistet adgangen til Østersjøen ved at Sverige fikk kontroll over Ingermanland og Ivangorod, Jama, Koporje og Nöteborg. Novgorod og Gdov ble tilbakelevert til Russland.
Videre førte krigen til en økt rivalisering mellom Sverige og Polen-Litauen om Østersjøen. De svenske ambisjonene om å gjøre dette til et svensk innlandshav første til den svenske innblandingen i den kommende tredveårskrigen og konflikt med Polen, Danmark-Norge og Det tysk-romerske rike gjennom hele 1600-tallet.
Det ble Michael Romanovs sønnesønn, Peter den store som klarte å bryte den svenske barrieren mot Østersjøen for russerne, og anla byen St. Petersburg ved Østersjøen for å styrke den russiske posisjonen langs kysten.
Lysaker skole
Lysaker skole er en offentlig barneskole for 1.–7. trinn i Bærum kommune, Akershus. Den ligger ved siden av Stabekk videregående skole. Skolen har om lag 290 elever og 30 ansatte.
Svend Aspaas
Svend Aspaas var tremenning av politimester Mons Lie. Svends datter ble gift med hyttearbeider Ole Bakken på Røros, som ble stamfar til slekten Bachke og bestefar til bergmester Anton Sophus Bachke.
Svend Aspaas kom tidlig til Røros der han hadde sitt virke ved kobberverket. Som 17-åring kom han i lære som smiegutt og senere ble han underbyggmester og fra 1803 overbyggmester for kobberverket. Han ble sendt til Kongsberg i 1769 for å få videre opplæring i gruvebygging, og til Falun i 1784. Der lærte han seg bruk av slaggstein som byggemateriale.
Liste over kulturminner i Etne
Liste over kulturminner i Etne er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Etne. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Svend Aspaas
Ved siden av sitt virke ved kobberverket var Aspaas med sin tekniske innsikt ofte brukt til å løse tekniske vanskelige oppgaver. For generalveimester nordenfjelds, oberstløytnant Nicolai Frederik Krohg konstruerte han flere broer, og han bygget damanlegg i Bymarka ved Trondheim for Ila mølle.
Lysaker skole
Lærere ved skolen de første årene
''Referanse: Bærum : en bygds historie. Bind 2. 1924. Nils Baardseth. Skolevæsen. De faste skoler''
Svend Aspaas
Kirkebygger
Aspaas er mest kjent som kirkebygger og var lenge en myteomspunnet mann i norsk kirkearkitektur. Riksantikvar Harry Fett så i Aspaas bygdegeniet som fra en enkel bakgrunn utviklet seg til den store arkitekten som skapte flere av 1700-tallets storverk i norsk kirkearkitektur, med Røros kirke som hovedverket. Han fikk æren for en rekke store åttekantkirker oppført i perioden 1780 til 1834, flere av dem oppført mange år etter hans død. Dette synet har holdt seg lenge i norsk arkitekturhistorie. I lokalhistorisk forskning på Røros har man imidlertid lenge vært klar over at Aspaas sin rolle som kirkearkitekt har vært overdrevet. Ved byggingen av Røros kirke i 1779-84, kom han i 1780 med som leder av murerarbeidet, etter at arbeidet var påbegynt av murmester Mohr fra Trondheim. Svend Aspaas sto sammen med Peder Ellingsen for trearbeid og innredning av kirken. Aspaas fullførte bygget (blant annet tårnet) og skal ha utført et «glimrende arbeid» til Peder Hiorts «tilfredshet». Aspaas skal ha utført arbeidet raskere enn ventet og han fikk 40 riksdaler for arbeidet. Etter arbeidet med Røros kirke sendte verket ham i 1784 til Falun for å lære mer om bygging i mur. Aspaas synes ikke å ha hatt noen innvirkning på utformingen av kirken eller dens interiør.
Liste over kulturminner i Etne
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Lysaker skole
Brannen i 2010
Våren 2010 ble det arbeidet med rehabilitering av skolen, og den skulle etter planen stå klar til januar 2011. I mellomtiden blir elevene busset til den nybygde skolen ved Storøya grendesenter på Fornebu. Om ettermiddagen den 12. mai 2010 brant skolen, og takkonstruksjoner og gymsal fikk omfattende skader. Den eldste delen av skolen fikk mindre skader. Det ble ikke meldt om personskader, og bygningsarbeiderne som arbeidet ved skolen klarte å ta seg ut.
Nettsamfunn
Et virtuelt samfunn, e-samfunn eller nettsamfunn er en gruppe mennesker som i første rekke samhandler via et kommunikasjonsmedium som nyhetsbrev, telefon, e-post, sosial nettjeneste eller meldingstjeneste i stedet for å møtes ansikt til ansikt. Samhandlingen kan foregå for sosiale-, profesjonelle-, opplærings- eller andre formål. Dersom kommunikasjonen foregår ved hjelp av et datanett kalles dette for et nettsamfunn. Slike samfunn har også blitt en utfyllende form for kommunikasjon mellom mennesker som kjenner hverandre og omgås i andre sammenhenger.
Svend Aspaas
Kirkebygger
Vang kirke ved Hamar ble bygget i 1806-10. Kirkens arkitekt var sognets egen sogneprest Abraham Pihl. Han var et barn av opplysningstiden, og var svært opptatt av framskritt i tiden. Pihl måtte dra på et lengre oppdrag for kongen, og Aspaas var det naturlige valget for å overta Pihls oppgave som utførende byggmester i hans fravær.
Sky (band)
Sky var et britisk instrumentalt band som spesialiserte seg i å sammenføye en rekke varierte musikksjangre inkludert soft rock, klassisk musikk og jazz. Bandet ble grunnlagt i 1978 da den australske klassiske gitaristen John Williams bestemte seg for å slå seg sammen med Herbie Flowers, Francis Monkman, Tristan Fry og Kevin Peek.
Nettsamfunn
Et nettsamfunn kan være så enkelt som en debattgruppe på Internett eller et nettsted hvor brukeren får skrive nyheter, meninger, legge ut filer, o.l. Det finnes også leksikon der brukerne selv redigerer innholdet slik som Wikipedia, noe som utgjør en egen nettkultur.
Sky (band)
Det sammenblandede segmentet mellom rock og klassisk musikk hadde for øvrig blitt formet noen år tidligere av orkestergruppa Esperanto. Etter et omfattende søk etter et plateselskap så signerte de med det mindre tyske selskapet Ariola Records, og deres påfølgende debututgivelse fikk høye salgstall i både Storbritannia og i Australia. Oppfølgerutgivelsen Sky 2 fikk også markante salgstall.
Svend Aspaas
Kirkebygger
Den eneste kirken som Aspaas sikkert har vært både arkitekt og byggmester for er Stor-Elvdal kirke. Han leverte tegning og modell til kirken i 1807 og ledet selv arbeidet, som imidlertid ikke ble fullført før Aspaas døde. Kirken er i sin hovedform en sterkt forenklet utgave av Røros kirke, eller snarere med Tynset kirke som forbilde, men med sentraltårn slik som Sør-Fron kirke. Enkelte arkitektoniske misforståelser røper at det ikke var en faglært arkitekt som har formet kirken. Interiøret ble også laget med Tynset kirke som forbilde, påvirket av Røros kirkes prekestolalter, men langt enklere. Aspaas var nok ikke å regne som noen nyskapende arkitekt, hans styrke innen kirkebygging lå i de tekniske ferdigheter som utøvende byggmester.
Sky (band)
I 1980 fikk den engelske plateprodusenten Martin Lewis med seg bandet til å gjøre en konsertforestilling i Westminster Abbey, som er en over 900 år gammel historisk kirke i sentrum av London. Konserten fant sted i februar 1981, og dette ble den første rockekonserten i Westminster, som også ble tatt opp og sendt senere av BBC. Konserten var en veldedighetskonsert for menneskerettigheter og Amnesty International, som hadde 20-årsjubileum dette året og gjorde at bandet fikk en positiv mediedekning.
Svend Aspaas
Kirkebygger
Sønnen Runar Aspaas tegnet blant annet den åttekantede Tolga kirke.
Sky (band)
Francis Monkman forlot Sky i 1980, og ble erstattet Steve Gray, som tok med seg et mer jazzinfluert lydbildet inn i bandet. De påfølgende utgivelsene etter dette hadde ulik kvalitet og suksess. Etter deres sjette utgivelse Cadmium i 1983 forlot også John Williams bandet, noe som førte til at Ariola avsluttet samarbeidet med Sky. Bandet produserte så to studioalbum til i The Great Balloon Race (1985) og Mozart (1987) med påfølgende turnéer (hvor også Rick Wakeman og Nicky Hopkins fungerte som et femte medlem) før gruppa gikk inn i en stillstand og forsvant ut av alles søkelys utover 1990-tallet.
Ildri Eidem Løvaas
Ildri Eidem Løvaas (født 12. mai 1963 i Lillehammer, død 7. august 2019 på Solbråtan i Oppegård) var en norsk politiker (H).
Hun var ordfører i Oppegård kommune i perioden 2009 til 2015, etter å ha vært fast kommunestyrerepresentant siden 2003, medlem av formannskapet siden 2007 og varaordfører i perioden 2007 til 2009. Hun tok over som ordfører etter at Sylvi Graham ble valgt inn på Stortinget, og ble gjenvalgt etter kommunevalget i 2011.
Etter fagskole i markedsføring var Løvaas ansatt i Norges Blindeforbund 1989–2009, blant annet som daglig leder for førerhundskolen.
Hun var oppvokst på Sander i Sør-Odal. Hun var datter av forfatter Velaug Eidem Løvaas og søster av radiojournalist og stortingsrepresentant Kårstein Eidem Løvaas.
Gunnar Söderlindh
Gunnar Söderlindh (født 10. februar 1896, død 26. desember 1969) var en svensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Grönlunds Orgelbyggeri
Grönlunds Orgelbyggeri AB (egentlig Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad Aktiebolag) ble grunnlagt i 1903 i Kåge og ligger nå i Gammelstad utenfor Luleå. Orgelbyggeriet bygger, renoverer og reparerer orgler. De har blant annet bygget orglene i Stockholms konserthus, Sibeliushuset i Lahtis, Mikaelskyrkan i Åbo og replika av et tysk orgel i Tyska kyrkan i Stockholm, samt orgelet i Norrfjärdens kyrka.
! År ! Sted ! Kirke ! Annen informasjon
Rover 800
Rover 800-serien kom på markedet i 1986 og var det første resultatet av samarbeidet mellom Honda og Rover. Honda hadde bruk for en større bil enn Accord på det amerikanske markedet, og Rover hadde lite penger til å utvikle en helt ny modell, så da ble samarbeidet innledet. Rover produserte sin 800-serie som erstatter for SD1 og Honda startet sin produksjon av Legend.
Bilene hadde samme plattform, men var ganske ulike å se til. Bilene hadde samme V6-motor, men Rover hadde sin egen firesylindrede motor på 820-modellen. Interiøret var veldig forskjellig, men i karosseriet kan en se en viss likhet.
De første modellen med V6 motor hadde ett sylindervolum på 2500 ccm (Rover 825), disse motorene hadde lavt dreiemoment i bunn og ble derfor erstattet av en oppboret modell med 2700 ccm som kom i 1988 (Rover 827). Interiøret i disse bilene hadde mye av de engelske tradisjonene i seg, trepaneler og skinnseter ga en eksklusiv atmosfære.
I Norge er disse bilene sjelden vare, det ble solgt noen biler på åttitallet, de fleste i 1988. Her hjemme var det stort sett 820si og 827si som ble solgt. Det ble også solgt noen 820 sterling, men disse var dyre her i landet, 827-modellen kostet ca. 400 000 og 820-modellen ca. 300 000 kr i 1988.
I 1992 kom det en ny utgave av 800 serien, den var basert på den gamle MK1 modellen, men med litt rundere former og ett oppgradert interiør. Understell, dører, V6 motor og det meste av interiøret var det samme. Det som ble endret var fronten og bakparten, ny midtkonsoll og ny 4 sylindret motor med og uten turbo.
MK2-modellen hadde mye bedre kvalitet, mye bedre elektronikk og nesten ikke rustproblemer, men ble aldri solgt ny i Norge. Det finnes noen privatimporterte MK2-modeller i Norge, men på landsbasis er det ikke mer enn ca. 10 eksemplarer.
Det ble også lansert en coupemodell i 1992, for å vise at at Rover kunne lage eksklusive biler. Designen var bra og interiøret var meget eksklusivt, men kjøreegenskapene var ikke på høyde med de beste, så det ble en bil for de spesielt interesserte (kun noen få tusen ble produsert).
Mk2-modellen hadde frem til 1996, 2,0-liters firesylindrede motorer med 136 hk, 180 hk og 200 hk og V6-utgave med 170 hk (Honda Legend-motor).
I 1996 fikk 800 serien en liten ansiktsløfting med nye motorer, oppgradert interiør, hellakkert listverk og oppgradert elektronikk. En ny V6-motor produsert av Rover ble introdusert, denne hadde 2500 ccm og 175 hk (finnes i dag i Rover 75).
Rover 800-serien ble produsert fra 1986 til 1999, da den ble erstattet av Rover 75.
Arvid Martinsen
Arvid Einar Martinsen (født 20. april 1951) er en norsk trombonist, gitarist, festivalarrangør, komponist, sanger, bandleder for pop, jazz, korps og storband. Han er bosatt med familie i Brygfjelddalen i Hemnes kommune.
Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole (1979), og var i studietiden og etterpå freelancemusiker i Oslo. Han jobbet i Radiostorbandet, Kringkastingsorkestret, satt i orkestret ved Spellemanprisutdelinger og den norske Melodi Grand Prix -programmene i og flere andre TV-programmer med orkestre. han jobbet også ved hovedstatens platestudioer. Martinsen var musiker på Oslo Nye Teater, Det Norske Teater og Den Norske opera. Han var også med på Oslo Filharmoniske Orkester USA-turne i 1978. Derpå ble Martinsen engasjert i Forsvarets distriktsmusikkorps Nord-Norge (Harstad, 1981-94), og gav samtidig ut CD-en "It's Just A Game" (utgivelse 1981). Tittel-låta var i mange år kjenning for Radiobridgen på NRK og likeledes for den daglige konkurransen i NRK-Nordland.
Han har bidratt på en rekke utgivelser ellers, blant annet på Halvdan Sivertsens Utsikt minus innsikt (1975), Lars Erik Drevvatnes debut keysonandoff (2000), samarbeidet med Willy Andresens "Willy Vendetta & The Soul Syndicate band, vært deltaker i Big Band Nor, såvel som i soulgruppa «Corny Horns» (1987-1994). Deltok som trombonist med bandet The Syncopated Bunch, med Jan Gunnar Hoff piano, Erik Smith trommer og Per Mathisen bass. Han har gitt ut CD-ene "Kom å HørPå" med egen musikk og tekster av hans samboer Ellen Agnete Brygfjeld - "Fin Cafe" med egne tekster og musikk hvor han i tillegg synger selv. Martinsen har sitt egen allsangduo DaCapo Hippies sammen med pianisten Christin Eriksen, sitt eget Arvid Martinsen Band med egen musikk og norske tekster av Ellen Agnete Brygfjeld og han selv. Han driver også sitt band The Funk Disease med sine norske favorittmusikere og med de amerikanske vokalistene Freedom Bremner, Tiffany T'zelle Wilson og Vivian Sessoms alle tre fra New York City. Foruten å ha gitt ut CD-en "Sangen til Hemnes" gav han ut "Spor av Arvid Martinsen" med bestillingsverk og andre komposisjoner han har gjort gjennom 25 år. Her finns alt fra en marsj, popmusikk, storbandmusikk, kammermusikk og et solo klaverstykke. Alt spilt inn i Harstad Kulturhus med Forsvarets musikkorps Nord-Norge og et kobbel av freelancemusikere, bl.a. saksofonisten Kåre Kolve og gitaristen Børge Petersen-Øverleir. Produsent var Jon-Willy Rydningen. Martinsen er dirigent for Hemnes Janitsjar og er medlem i NOPA, MFO og TONO. Han har også hatt 50% stilling som brass og bandlærer i Hemnes kommune.
Martinsen fikk 5. desember 2012 Hemnes kommunes kulturpris for sitt virke i kommunens kulturliv. Han har også fått både Vefsn Kommunes kulturpris og Haneprisen i Mosjøen og er æresmedlem i Hemnes Jazzforum. I 2021 fikk han Stubøprisen under Festspillene i Nord-Norge i Harstad for sitt arbeide med nordnorsk jazz. 20. oktober 2021 ble Martinsen tildelt Kongens Fortjenstmedalje for sitt arbeid.
HTC TyTN
HTC TyTN (tidligere kjent som HTC HTC Mogul og HTC P4500) er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (PocketPC/smartphone) som ble produsert av HTC. Den ble lansert i juni 2006.
Mobilen har en 2,8 tommer stor touchskjerm, fullt QWERTY-tastatur som kan skyves ut til siden, og har kamera med 2 megapiksler.
Sagaen om Darren Shan
Sagaen om Darren Shan (originaltittel: The Cirque Du Freak Series) er serie på tolv romaner skrevet av Darren Shan. Romanserien handler om vampyrer og er rettet mot ungdom. Den første boken, Skrekkens sirkus, kom ut i januar 2000 og fikk stor oppmerksomhet, spesielt da filmrettigheten ble kjøpt av Warner Bros. Per 2006 har bøkene om Darren Shan blitt solgt i 33 land og oversatt til over 20 språk.
HTC TyTN
Varianter
TyTN tilhørte den første modellrekken med mobiltelefoner som HTC solgte under eget navn. Den ble utviklet i flere varianter;
Sagaen om Darren Shan
Handling
Hovedpersonen er en vanlig skolegutt som heter Darren Shan. Han er rundt 14 år gammel, og bor sammen med moren, faren, og lillesøsteren sin Annie. Han har tre gode venner på skolen, Steve Leonard, Alan Morris og Tommy Jones.
Første bok starter med at Alan finner et flygeblad som reklamerer for sirkuset «Cirque Du Freak», der artistene er uvanlige mennesker, såkalte freaks. Darrens bestevenn, Steve Leonard (også kalt Steve Leopard), ordner billetter for seg selv og Darren.
På sirkuset opptrer herr Crepsley med en nydelig edderkopp, Madam Octa. Darren stjeler edderkoppen, og Steve og han begynner å leke med den. Madam Octa biter Steve med sitt lammende bitt. Crepsley redder ham på betingelse av at Darren blir med ham som vampyrassistent. Steve forsøker å overtale Crepsley til å la ham bli vampyrassistent i stedet for Darren, men Crepsley sier Steve har «ondt blod» og sender ham på dør. Darren blander så blod med Crepsley. Darren får deretter et middel som gjør at pulsen blir så svak at den ikke kan oppfattes av mennesker. Da han kommer hjem, går han opp på rommet sitt og Crepsley slipper ham ut av vinduet. En nabo finner Darren på bakken, og varsler foreldrene. Alle tror at han har omkommet, og Darren blir begravet. Etter begravelsen blir han gravd opp av Crepsley. Mens Crepsley fyller igjen graven, rusler Darren rundt for å strekke på bena etter å ha ligget så lenge i kisten. På kirkegården møter han Steve, som har sverget på at han en dag skal finne Darren og drepe ham. Steve tar opp en kniv fra lommen og skjærer inn et kors i håndflaten sin. Deretter ler han og forsvinner. Darren går tilbake til Crepsley og de forlater kirkegården sammen.
Etter hvert kjenner Darren seg så ensom at de to bestemmer de seg for å slutte seg til "Cirque du Freak" og reise rundt med sirkuset. Blant artistene på sirkuset blir Darren kjent med Hans med Henda, Truska, Ulvemannen, Rhamus og Evra. Darren blir spesielt god venn med Evra, som han deler telt med. Evra er et par år eldre enn Darren. Han er en slangegutt; hele kroppen hans er dekket av grønne, blå og gulaktige skjell. Han har store slangeøyne, langt grønnblått hår med et skjær av gull.
Det første og største problemet Darren Shan møter, er at han som vampyr må drikke menneskeblod for å overleve. Det byr ham imot å drikke blod fra et annet menneske, så til å begynne med drikker han bare dyreblod. Så begynner herr Crepsley å bli bekymret fordi Darren blir svakere og svakere for hver dag. En natt forsøker Crepsley forgjeves å tvinge menneskeblodet ned halsen på Darren mens han sover. Darren fortsetter å nekte å drikke menneseblod, og prøver derfor å holde seg unna Crepsley. Etter hvert blir Darren og Evra venner med en gutt som heter Sam Grest. Sam hjelper ofte til på sirkuset, og drømmer om å bli med dem en gang. Darren later som om han synes det er en god idé, men vet at for å kunne bli med i sirkuset må Sam også bli vampyrassistent. Men så dør Sam, og da bestemmer Darren seg for å «drikke Sam ren», det vil si drikke alt blodet i kroppen hans, slik at sjelen til Sam skal leve videre i Darren. Dette med å drikke ofrene tomme for blod praktiseres ellers av de såkalte vampanene (en rase som stammer fra Vampyrene). Darren er ikke vampan, ettersom vampyrene tømmer sine ofre for blod bare for å bevare noe av sjelen til offeret. Vampanene drikker opp alt blodet hver gang de drikker, fordi de har mistet kontrollen. Vampaner har fiolett hud, røde negler, røde lepper og rødt hår, som en ettervirkning av alt blodet de drikker. Vampyrene anser vampanene som brødre på villspor, og det er en regel som sier at vampyrer og vampaner skal holde seg unna hverandres saker, med mindre det dreier seg om personkonflikter.
I bok 3 oppstår det en personlig konflikt mellom en vampyr og en vampan.
Trilogiene
De tolv bøkene i Sagaen om Darren Shan, kan deles inn i fire trilogier. Den første filmen av Darren Shan-serien (Cirque du Freak) bygger på den første trilogien Vampyrblod.
Film
Historien om Darren Shan er omformet til filmmanus. Filmen (ved navn "Cirque du Freak") produseres av Donners' Company og Universal Pictures og skal publiseres av sistnevnte. Chris Massoglia har rollen som Darren, han er tidligere sett som "Chris J. Kelly" i filmen "A Plumm Summer" og i TV-seriene "Wanted" og "Medical Investigation". Det ryktes at filmen skal inneholde handling fra de tre første bøkene i serien, og hvorvidt resten av bøkene skal filmes er uvisst. Lanseringsdato i USA er ifølge imdb mot slutten av 2008. Lanseringsdato i Norge ble satt til 25. oktober 2009.
VIS
VIS, tidligere Bergen Teknologioverføring AS (BTO), er et selskap som eies av Universitetet i Bergen, Helse Bergen, Havforskningsinstituttet, Høgskulen på Vestlandet, Norges Handelshøyskole og Siva for å identifisere, evaluere, utvikle og realisere forskningsresultater de mener kan ha kommersielt og/eller samfunnsøkonomisk potensial.
Selskapet er det man internasjonalt omtaler som et «Technology Transfer Office (TTO)» og arbeider med «technology transfer (TOT)». VIS driver også en rekke oppstarts- og vekstprogrammer for gründere.
Det støtter totalt ti forskningsinstitusjoner med å kommersialisere anvendbare forskningsresutater. Til sammen har VIS partnere rundt 4,000 ansatte, 30,000 studenter og en forskningsbase på mer enn fem milliarder norske kroner. Forskningsavdelinger, fakulteter og studenter ved disse institusjonene henvender seg til VIS med i overkant hundre ideer i året.
Historikk
VIS, tidligere Bergen Teknologioverføring (BTO) AS, ble grunnlagt 22. desember 2004 av Universitetet i Bergen, Helse Bergen og Havforskningsinstituttet. Høgskulen på Vestlandet og Siva kom inn på eiersiden 18. september 2015. Norges Handelshøyskole kom inn på eiersiden 23. mai 2016.
Bergen Teknologioverføring skiftet navn til VIS 14. februar 2019.
VIS og andre teknologioverføringskontorer i Norge ble etablert som et resultat av en endring i universitets- og høgskoleloven og arbeidstakeroppfinnelsesloven, hvor universitetene og høyskolene ble gitt et formelt ansvar for at forskningen deres skal komme samfunnet til nytte.
Hensikten med endringen var å øke den næringsmessige utnyttelsen av oppfinnelser fra forskning ved universiteter og høyskoler. Institusjonene ble gitt et større ansvar for å samarbeide med samfunns- og næringsliv og å bidra til innovasjon og verdiskaping. Samtidig fikk de rett til kommersiell utnyttelse av de ansattes forskningsresultater.
VIS har i tillegg til eierne også seks samarbeidspartnere. Disse er NORCE, Haraldsplass Diakonale Sykehus, Kunnskapsparken Sogn og Fjordane, Nofima, Helse Fonna og Sjukehusapoteka Vest.
Selskapet driver inkubatorene VIS Nyskapingsparken, VIS Mediekuben, VIS Fintech Room og VIS Ocean Industries. Målgruppen er nystartede bedrifter med kunnskapsintensive forretningsideer med høyt vekstpotensial og innovasjonsgrad. VIS drifter også innovasjonsfellesskapet Gründerhub og tilbyr kontorplass til gründere, studenter og etablert næringsliv. Målet med innovasjonsfellesskapene er å skape møtepunkter for forskere, gründere og næringslivsinteresser.
Formål og interne retningslinjer
Selskapet skal bidra til å løse samfunnsutfordringer, og at kunnskap og ideer kommer raskt til nytte. VIS' ambisjon er å bli en støttespiller for etablert næringsliv og forskere, gründere og studenter med resultater eller ideer med et innovasjonspotensial. Målet er at ideen skal være levedyktig i fremtiden, og tilføre samfunnet bedre tjenester, produkter eller prosesser.
Ledelse og styre
VIS er eid av Helse Bergen (33,4 %), Universitetet i Bergen (33,4 %), Havforskningsinstituttet (14,5 %), Siva (13,5 %), Høgskulen på Vestlandet (3,8 %) og Norges Handelshøyskole (1,2 %). Styret består av representanter fra bedriftens eiere.
Styrets leder
Bjørn Østbø, Selvstendig næringsdrivende
Finansieringstjenester
Selskapet bidrar til å finne finansiell støtte til innovasjonsprosessene og prosjektene. VIS deler ikke ut midler selv, men hjelper søkere til å søke finansieringsordninger som FORNY2020, BIOTEK2021, Horizon2020 og Innovasjon Norges ulike støtteordninger (Etablerertilskudd, Skattefunn og IFU/OFU-ordninger).
Høsten 2010 etablerte Kjeller Innovasjon, Akershus Teknologifond, Televenture Managment og VIS venturefondet Norsk Innovasjonskapital (NIK). Fondet er i dag delt opp i NIK, NIK II og NIK III. NIK II er VIS sitt verktøy for å sikre tilgang på kapital og kompetanse for kommersialisering av lovende prosjekter.
Kompetanse- og rådgivningstjenester
VIS tilbyr sine samarbeidspartnere kompetanse- og rådgivningstjenester, og tilbyr også gründere og etablerte bedrifter å delta i ulike oppstarts- og vekstprogrammer. Programmene er ofte bransjespesifikke og retter seg enten mot gründere med forretningsideer i tidlige faser, studenter med forretningsideer eller etablerte selskaper som arbeider med nye produkter, tjenester, forretningsområder og spin-offs.
Juridisk rådgivning
VIS tilbyr rådgivning i utvikling av strategier for beskyttelse av immaterielle verdier (varemerke, design, patenter og åndsverk), samt bistand til lisensiering og forhandlinger.