cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frederiksværk
Historie
Frederiksværk oppsto på midten av 1700-tallet etter at Frederik IV i 1717 bestemte at det skulle graves en kanal fra Arresø og ut til Roskilde Fjord. Dette foregikk i årene 1717-1719, et arbeid som ble utført av et stort antall danske soldater og svenske krigsfanger. Siden ble det etablert forskjellige virksomheter langs kanalen, et diamantsliperi var den første fabrikken som var tilknyttet kanalen, men da det ikke kunne betale seg å importere rådiamanter for å bearbeide dem, ble den nedlagt. Den franske kanonsmeden Peyrembert ble bedt om å starte et verk til fremstilling av kanoner ved kanalen i 1751.
Peyrembert maktet tydeligvis ikke sin oppgave. Angivelig hadde han ikke funnet den korrekte bronselegeringen slik at kanonene eksploderte i forbindelse med prøveskyting. Det ble derfor generalmajor J.F. Classen og kompanjongen Just Fabritius som fikk overdratt verket i 1756. Ved samme anledning fikk byen sitt navn etter verket og kongen, Frederik V. Frederiks · værk – eller på datidens dansk: Friderichsværck. I 1761 ble J.F. Classen eneeier og under hans ledelse i kombinasjon med spionasje på engelsk krigsindustri, blomstret kanonverket, med fabrikasjon av alle typer krigsmateriell, blant annet krutt-og salpeterverk, veverier m.m.
Etter Classens død i 1792 gikk verket over til prins Karl av Hessen og senere til Frederik VI.
Kanonproduksjonen opphørte i 1833 og det er anslått at det i alt er blitt produsert ca. 2 500 – 2 600 kanoner i Frederiksværk.
Gjethuset
En sentral del av kanonverket var Gjethuset; støpehuset. Gjethuset ble oppført i to etapper; en nordfløy 1764 og en trefløyet industribygning i 1769. Gjethuset finnes fremdeles og er etter omfattende restaurering benyttet som kulturhus.
Senere utvikling
Frederiksværk fikk status som handelsplass i 1850 og kjøpstadsrettigheter først i 1907.
I 1857 kjøpte fabrikanten Anker Heegaard (1815–93) en del av anleggene på verket og drev disse som maskinfabrikk, jernstøperi og emaljeverksted.
Jernbaneforbindelsen til byen kom i 1897 med tilknytning til Hillerød, det nåværende HFHJ) - og i 1916 til Hundested.
I årene 1940–42 ble «Det danske Staalvalseværk» (DDS) anlagt, som Frederiksværk nok er mest kjent for. Selv om det ble etablert midt under andre verdenskrig, lyktes det å få en dansk fabrikasjon av stål basert på skrot. Virksomheten var i mange år en viktig leverandør til den danske industrien, som dermed fikk en sikker leverandør. En stor del av forklaringen på de danske skipsverft og maskinfabrikkenes suksess skyldes DDS. Selv om det tidligere hadde vært industri i Frederiksværk, var det først med DDS at byen for alvor vokste. I 1935 var det 2 227 innbyggere i Frederiksværk og tallet steg til 4 538 i kommunen i 1965.
Stålvalseverket måtte stenge på vårparten i 2002 etter en konkurs, men industrianleggene ble senere gjenåpnet som DanSteel A/S av nye eiere mens elektrostålverket forble stengt. I august 2007 ble Elektrostålverket kjøpt av Vorskla Steel. Produksjonen startet opp igjen i februar 2008, men etter ½ års produksjon og enda et år på kanten av økonomisk kollaps, ble det erklært konkurs 15. august 2009.
Verket skiftet senere navn til «Hærens Krudtværk». Det ble nedlagt og overtatt av et privat firma i 1964.
I 1969 ble verket omdannet til et museum under Tøjhusmuseet.
Samveldet av portugisiskspråklige land
Samveldet av portugisiskspråklige land (portugisisk: Comunidade dos Países de Língua Portuguesa, forkorta CPLP) er et flerlateralt forum for gjensidig vennskap mellom nasjoner som har portugisisk som offisielt språk.
Candomblé
Candomblé (begrepet antas å stamme fra bantu (kimbundu) av ordene ka-ndombe-mbele, og bety: «lite hus for innvielse av farget person» , men som av noen kilder også antas å bety «dans til ære for gudene» ) er en synkretisk afro-brasiliansk religion basert på afrikanske trosretninger fra forskjellige deler av kontinentet, for eksempel de fra yorubá-, fon- og bantu-stammene , iblandet elementer fra katolisismen. Denne brasilianske religionen har ingen skriftlige, hellige verk, men er ført videre muntlig fra generasjon til generasjon, selv om candomblé er påvirket av den hellige teksten Odu Ifá fra Ifá-kulten. Religionen oppsto med de afrikanske slavene som ble brakt til Brasil i perioden 1549 til 1888. Noen hevder at religionen er monotéistisk mens andre mener den kan defineres som polyteistisk. Candomblé har ingen teser om godt eller ondt, eller synd, men religionen tror på reinkarnering og karma (odu ). Candomblés kirker er hus som kalles terreiro  og «casa de santos» (helgenes hus). Candomblé sin liturgi inneholder perkusjon, sang, dans og offergaver, også dyreofring.
Samveldet av portugisiskspråklige land
Opprettelse og medlemsland
CPLP ble oppretta i 1996 med sju medlemsland: Angola, Brasil, Guinea-Bissau, Kapp Verde, Mosambik, Portugal og São Tomé og Príncipe. Øst-Timor ble med i 2002, etter å ha blitt selvstendig fra Indonesia. Brasil, Øst-Timor og de fem afrikanske landa er tidligere portugisiske kolonier.
Candomblé
Candomblé består av flere sekter, som kalles «nasjoner». Tre viktige nasjoner er Ketu (Yorubá el. Nagô), Jeje (Fon), og Angola (Bantu). Førstnenvnte nasjon regnes som den viktigste og mest innflytelsesrike retningen innenfor candomblé. De enkelte nasjoner har også forskjellige sekter, som f.eks. Candomblé Keto Angola, Candomblé Keto Giro osv. Candomblé står spesielt sterkt i den nordøstlige delstaten Bahia, men praktiseres i hele Brasil, og også andre søramerikanske land. Candomblé har forskjellige navn avhengig av hvor i Brasil en snakker om fenomenet, og hvem som snakker om det. Begrepet «Batuque» brukes i staten Rio Grande do Sul, der hovednasjonen (retningen) av candomblé er oió-ijexá, og i staten Pernambuco kalles religionen «Shango» eller «Xangó», og hovednasjonen er egba.
Samveldet av portugisiskspråklige land
Opprettelse og medlemsland
I 2006 ble Ekvatorial-Guinea og Mauritius observatørmedlemmer, og i 2008 ble Senegal det.
Candomblé
Religionen var opprinnelig praktisert av de brasilianske slavene. Til tross for at candomblé var forbudt praktisert av den katolske kirke samt kriminalisert av myndighetene i enkelte perioder, og da spesielt under president Getulio Vargas, har candomblé vært levedyktig i nesten 500 år. De klarte å skjule den religiøse praksisen med dyrkelse av candomblés orixas ved å gøre bruk av katolske helgenfigurer som representerte candomblés guddommer, og slik kom synkretisimen inn. Candomblé ekspanderte kraftig etter at slaveriet ble forbudt i 1888. Ved folketellingen i 2010 oppga 167,363 personer at de hadde candombé som sin religion.
Orixás
Orixás (orisha, orisa, orichá) er i Candomblé sammen med voduns og inkices, hellige skikkelser, ikke guddomer i seg selv. De er bindeledd mellom Gud og menneskene. Hver orixá er, i tillegg til å være gudefigurer fra candomblés mytologi, en personlighetstype, eller menneskelige arketyper, og har menneskelige følelser og personlighetstrekk. Candomblés troende tror også at alle mennesker har én orixá som «beskytter» eller styrer en, og som altså fungerer en slags skytsengel. Denne orixá er fundamentalt sett lik den troende i personlighetstrekk. Orixás representerer også naturen, og dens elementer, og det er herfra de henter og formidler sin «axé» (candomblés begrep om vital energi). Orixás er bindeleddet mellom den menneskelige verden og den spirituelle verden, og det er orixás som kommuniserer med prestene gjennom ritualet med búzios. I candomblé er Gud kalt Oludumaré, og alle andre orixás tjener oludumaré. De 16 viktigste/mest dyrkede orixás, i tillegg til Olodumare, er :
Odu
Odu er et ord som kommer fra Yoruba, og betyr blant annet skjebne. Innen candomblé tror en at hvert menneske har sin bestemte skjebne, og de 16 viktigste odu dekker alle menneskers skjebne. Ved å studere candomblés odu-er vil en få en bedre forståelse av sin egen skjebne.
Odu er 16 «veier», og en blir vist sin skjebne, sine oduer, ved spådomsritualet buzios, der 16 små skjell blir trillet ut over en flate. Alt etter som skjellene er åpne eller lukkede, altså med over- eller undersiden opp, kan en regne seg fram til en odu. Ett åpent- og 15 lukkede skjell, for eksempel, er odu nummer én, Okaran. To åpne skjell og 14 lukkede skjell er odu 2, Eji-okô. Det finnes 16 odu: 1. Okanran, 2. Eji-okô, 3. Etá Ogundá, 4. Irosun, 5. Oxé, 6. Obará, 7. Odi, 8. Eji Onile, 9. Ossá, 10. Ofun, 11. Owanrin, 12. Eli-Laxeborá, 13. Eji-Ologbon, 14. Iká Ori, 15. Ogbé Ogundá og 16. Alafiá (ejibe).
Synkretisisme
Mange orixas har en tilsvarende katolsk helgen. Her er de 16 viktigste orixás og deres portugisiske helgennavn.
Evros (prefektur)
Evros (gresk Έβρος, Évros) var det nordligste prefekturet i Hellas og lå i periferien Øst-Makedonia og Thrakia. I forbindelse med en administrativ reform i 2010 ble Hellas' prefekturer avviklet og erstattet av periferienheter. Hovedstaden i prefekturet var Alexandroupoli. Det lå øst og nordøst i den greske delen av Thrakia og grenset til Tyrkia ved elven Evros. Evros grenser til Bulgaria i nord og nordvest. Rodopi prefektur ligger i vest.
Navnet på prefekturet kommer fra elven Evros (Maritsa), som ser ut til å ha vært et thrakisk hydronym.
Geografi
Evros er et av de største prefekturene i Hellas og det største i Thrakia og dekker 45 % av Vest-Thrakia, en av tre regioner i Nord-Hellas (de to andre er Makedonia og Thessalia). Det er omtrent 150 km langt fra nord til sør, og 70-100 km bredt. Prefekturet inkluderer også øyen Samothraki. En annen elv i Evros er Arda.
Rodopifjellene ligger i vest og sørvest og åsene før fjellene i sentrale og nordlige områder. En slette og jordbruksområder ligger i Evrosdalen i øst, mens Egeerhavet ligger i sør.
Klima
Området har hovedsakelig middelhavsklima i sørlige og sentrale områder. I nordlige og høyereliggende områder er klimaet mer kontinentalt.
Historie
Området ble styrt av thrakere fram til det ble annektert av Kongeriket Makedonia. Det makedonske styret varte fram til revolusjonen i rundt 310 f.Kr., da det ble en del av Selevkidriket, som ble fram til om lag år 90 f.Kr. Det ble så en del av Romerriket og provinsen Thrate fram til år 395, da det ble en del av Østromerriket fram til 1400-tallet. Goterne invaderte området og kort tid etter ble det invadert av slavere. Det ble så en del av Det osmanske riket. Området klarte ikke å løsrive seg fra tyrkerne under den greske selvstendighetskrigen. Det moderne prefekturet ble invadert av Bulgaria under balkankrigene og annektert av landet. Området ble først en del av Hellas etter den første verdenskrigen, i 1920. Under den gresk-tyrkiske krigen 1919-1922 flyktet mange grekere til området fra tyrkiske område i Lilleasia. Etter den andre verdenskrigen og den greske borgerkrigen måtte store deler av prefekturet bygget opp igjen. Økonomien bedret seg, men mange innbyggere flyttet til større byer i Hellas og utenlands i årene som fulgte.
Sozialistische Einheitspartei Deutschlands
Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED, Tysklands sosialistiske enhetsparti) var et marxist-leninistisk parti som fungerte som statsbærende parti i Den tyske demokratiske republikk (DDR) fra 1949 til 1989.
Partiet ble grunnlagt i 1946, under den allierte okkupasjonen av Tyskland, da den østtyske fløyen av det kommunistiske Kommunistische Partei Deutschlands og det sosialdemokratiske Sozialdemokratische Partei Deutschlands slo seg sammen til et «sosialistisk enhetsparti».
DDR var offisielt en flerpartistat som holdt valg, men fungerte i realiteten som et diktatur hvor SED hadde nesten all makt. Andre partier eksisterte også, og stilte til valg, men SED og deres «Demokratischer Block» vant ved hjelp av valgfusk med stort flertall i alle valgene. Innbyggerne i DDR manglet grunnleggende demokratiske rettigheter som ytringsfrihet og pressefrihet, og det hemmelige politiet Stasi – som SED omtalte som «partiets skjold og sverd» – stod for omfattende overvåkning av befolkningen, og fikk mange som kritiserte SED-regimets politikk fengslet.
Walter Ulbricht ledet partiet fra 1950 til 1971. Han stod for en stalinistisk politikk, med aktiv og brutal undertrykkelse av opposisjonelle. I 1953 brøt et folkeopprør ut i Berlin, som ble slått ned av Volkspolizei med hjelp fra styrker fra Sovjetunionen. Som en følge av hjerneflukt til Vest-Tyskland fikk Ulbricht bygget Berlinmuren i 1961 for å stoppe flukten til vest. I 1971 ble Ulbricht erstattet av Erich Honecker. Under Honecker stagnerte DDR økonomisk. Da Mikhail Gorbatsjov kom til makten i Sovjetunionen i 1985 og innførte økonomiske og politiske reformer, nektet Honecker å gjøre tilsvarende i DDR.
I 1989 brøt det ut store demonstrasjoner mot SED-statens styre. Sentralkomiteen i partiet avsatte Honecker som leder og erstattet ham med Egon Krenz. Krenz mislyktes imidlertid i å opprettholde DDR-staten. Partiet mistet makten 6. desember 1989, og 17. desember skiftet partiet navn til SED-PDS, og inntok en mer reformistisk retning under ledelse av Gregor Gysi. Partiet fikk 16,8% av stemmene i DDRs første og eneste frie valg i mars 1990. Etter Tyskland ble gjenforent senere samme år ble SED fjernet fra navnet. PDS oppnådde ved senere valg mellom 15 og 25 prosent av stemmene i områdene som var del av det tidligere DDR, men fikk veldig lav oppslutning i Vest-Tyskland. I 2007 gikk PDS sammen med partiet WASG og grunnla partiet Die Linke.
Bakgrunn
Sentralkomiteen i SUKP gav tyske kommunister som hadde overlevd den annen verdenskrig, mulighet, etter omfattende studier i Moskva, til å dra til Øst-Berlin. Først drog gruppen ledet av Ulbricht, Ackermann og Sobottka. De fikk i oppgave å bygge forvaltning i Berlin, Sachsen og Mecklenburg og skaffe Sovjetunionen et demokratisk anskinn. En av kadrene var Wolfgang Leonhard, som senere flyktet til Vest-Tyskland.
Allerede 11. juni 1945 trådte sentralkomiteen i KPD frem med sitt grunnleggingsopprop for første gang. Denne raske reaksjonen var mulig nettopp på grunn av den ovenfornevnte Ullbricht-gruppens reise fra Sovjet.
Under massivt trykk fra den sovjetiske okkupasjonsmakt og KPD-ledelsen og med støtte fra ledende sosialdemokrater forberedte SPD- og KPD-medlemmer seg på sammenslåing av de to partiene. I desember 1945 ble det arrangert en konferanse der tredve førende representanter fra hvert parti deltok. Emnet for konferansen var sammenslåingen av partiene.
Stiftelse
21. og 22. april 1946 samlet det seg representanter for KPD og SPD, æresgjester og tilskuere for å gjennomføre et felles landsmøte for SPD og KPD. Fra SPD deltok 548 delegerte (blant disse 103 fra den vestlige okkupasjonsonen) og fra KPD 507 delegerte (blant disse 127 fra den vestlige okkupasjonsonen). Disse representerte rundt 680,000 sosialdemokratiske og 620,000 kommunistiske partimedlemmer i den sovjetiske okkupasjonsonen. Møtet ble åpnet med Fidelio-overtyren av Beethoven. Deretter kom Wilhelm Pieck og Otto Grotewohl frem fra hver sin side av scenen og trykket hverandres hender. Denne symbolske handlingen ble til SEDs emblem.
Okupasjonsmaktene ga tillatelse for partiene separat for hver okkupasjonsone. Partiene eksisterte juridisk uavhengig av hverandre i hver sone. Sammenslåingen av Kommunistische Partei Deutschlands med Sozialdemokratische Partei Deutschlands var opprinnelig tenkt å skulle gjelde hele Tyskland, ikke bare den sovjetiske okkupasjonsonen. Det ble imidlertid klart at SPD og KPD i de tre andre okkupasjonsonene ikke kom til å gjøre dette.
I Vest-Berlin
Også i Vest-Berlin slo KPD og SPD seg sammen under navnet Sozialistische Einheitspartei Westberlins, SEW, selv om SPD kort tid etter opprettet en ny lokalavdeling, og fra 1962 hadde dette en egen ledelse. Til tross for minimal oppslutning og for at det var svært upopulært i befolkningen kunne SED Vest-Berlin opprettholde et større partiapparat fordi det ble finansiert av regimet i DDR. Etter DDRs sammenbrudd falt fundamentet for partiet bort, og SEW ble nedlagt i 1991.
Maktmonopol
På slutten av 1940-tallet begynte SED å renske ut de mest hardnakkede sosialdemokratene fra sine rekker og det utviklet seg mer og mer i tråd med andre kommunistpartier i østblokken. Selv om andre partier fortsatte å eksistere sammen med SED var de av Sovjetunionen tvunget til å delta i den såkalte Nasjonale Front, en i navnet demokratisk koalisjon av partier som i praksis var totalt kontrollert av SED. Ved å sikre at kommunister dominerte på valglister lagt frem av den Nasjonale Front kunne SED effektivt sikre at det fikk den sammensetningen det ønsket i alle styringsorganer i først den sovjetiske okkupasjonsonen og fra 1949 i DDR.
Etter murens fall
thumb|SED-logoen på sentralkomiteens [[Haus am Werderschen Markt|tidligere hovedkvarter ved Werderschen Markt I Berlin i januar 1990. Merket ble demontert før Øst- og Vest-Tyskland ble gjenforent 3. oktober samme år.]] Partiets etterfølger etter 1990 kalte seg først Sozialistische Einheitspartei Deutschlands-Partei des Demokratischen Sozialismus (SED-PDS) og senere bare Partei des Demokratischen Sozialismus (PDS). I 2005 skiftet det så navn til Die Linkspartei.PDS. I 2007 etablerte partiet sammen med Arbeit & soziale Gerechtigkeit – Die Wahlalternative (WSAG) det nye partiet Die Linke.
Grunnorganisasjon
SED organiserte seg hovedsakelig i bedriftene og foretakene i DDR. Der lå det faktiske grunnlaget for partiets innflytelse på det offentlige liv. Partiets devise var: «Der en kamerat er, der er partiet.» Partiet hadde grunnorganisasjoner i VEB-bedriftene, MTS-ene, VEG-ene og LPG-ene og hadde dessuten der en uttrykt kontrollrett over bedriftsledelsen.
Den minste enheten i partiet var «Partigruppen». I den valgte medlemmene: «Partigruppeorganisator» (PGO) som var ansvarlig for partiarbeidet, en kasserer, en agitator og, alt etter størrelse, flere medlemmer som skulle sitte i ledelsen.
Kongressen
thumb|Åpning av den XI. partikongressen i [[Palast der Republik i Berlin 1986.]]
Partikongressen var SEDs øverste organ. I april 1946 ble det under grunnleggingen av SED bestemt at det skulle være en partidag hvert år. Den andre partidag fant sted i 1947, den tredje først i 1950. Deretter ble det bestemt at det skulle gå fire år mellom partikongresser, fra 1971 ble dette gjort om til fem år. Etter den ellevte partikongressen i 1986 skulle altså neste partidag finne sted i 1991. Det ble imidlertid bestemt i 1989 at den heller skulle avholdes i 1990. På grunn av de begivenhetene som fant sted høsten 1989 ble det i desember avholdt en ekstraordinær partidag.
Kjente medlemmer av SED
I parentes står opptaksåret.
MF «Sjernarøy»
MF «Sjernarøy» er en norsk SKS-ferje som går i rutetrafikk i Rogaland for Norled.
Fanfare for the Common Man
Fanfare for the Common Man er et musikkstykke komponert av den amerikanske komponisten Aaron Copland i 1942 og er et av hans mest kjente verk. Det er et ganske kort stykke, skrevet for messingblåsere og slagverk. Stykket har en kjent åpning i F, B og F#.
Stykket har følgende instrumentering:
Copland skrev stykket etter oppfordring som en hyllest til den folkelige krigsinnsatsen under andre verdenskrig. Stykket ble tidlig et av hans mest populære og ble inkludert som hovedtemaet i den fjerde satsen i hans tredje symfoni. Copland uttalte senere at utfordringen var å komponere en tradisjonell fanfare som var direkte og kraftig, men allikevel var et samtidsuttrykk. Stykket har senere blitt regnet blant USAs patriotiske musikk.
Annen bruk av stykket
I 1977 kom også stykket i en rockeversjon gjennom den engelske progrock-gruppen Emerson, Lake & Palmer på albumet Works Vol. 1. Som Copland hadde også denne gruppen en meget stor suksess med stykket, og singelen fra samme året har senere blitt brukt ved idrettsarrangementer og idrettsendinger på TV, blant annet av ABC i USA, av TV Azteca i Mexico og av australske og britiske kanaler.
Blant andre de engelske fotballklubbene Oldham Athletic AFC og Wolverhampton Wanderers FC bruker den innledende fanfaren når laget kommer på banen.
Rolling Stones brukte også et utdrag av stykket på albumet Love You Live fra 1977 og som en del av åpningen av konsertene under turneen i 1976 etter utgivelsen av Black and Blue-albumet.
Den engelske rockegruppen Asia, hvor også Carl Palmer fra Emerson, Lake & Palmer er med, spiller ofte rundt temaet fra stykket både på konserter og på flere album er elementer fra dette stykket med.
228 Agathe
228 Agathe er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 19. august 1882 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter Agathe, datteren til den østerrikske astronomen Theodor von Oppolzer.
Spider-Man (film)
Spider-Man er en amerikansk superhelt-film fra 2002, basert på tegneseriefiguren Spider-Man. Filmen er regissert av Sam Raimi og skrevet av David Koepp, med Tobey Maguire, Kirsten Dunst, James Franco og Willem Dafoe i hovedrollene. Filmen handler om hvoran Peter Parker ble til Spiderman og hvordan han møter sin første fiende, superskurken Det grønne trollet.
Den ble etterfulgt av Spider-Man 2 (2004). Også den med Tobey Maguire som Spider-Man.
Handling
Peter Parker, hans bestevennen Harry Osborn, og Mary Jane Watson er på skole-tur sammen med resten av klassen sin, til ett laboratorium som forsker på genetikk. Peter blir bitt av en edderkopp som hadde gått gjennom en genetisk konstruert mutasjon, og han blir syk. I mellomtiden forsøker Harrys far Norman Osborn (spilt av Willem Dafoe) en vitenskapsmann og eier av Oscorp, å sikre en viktig kontrakt med det amerikanske militæret. Han forsøker et eksperiment på seg selv, som inneholder ustabile ytelsesfremmende kjemikalier. Han opplever en psykopatisk episode, og dreper assistenten sin.
Neste morgen føler Peter seg snart frisk igjen, og opplever at han ikke lenger er nærsynt, og at kroppen hans over natten har metamorfosert til en langt mer muskuløs kroppsbygning. På skolen ser han at kroppen hans kan produsere tynne edderkopp-nett. Han har også fått langt raskeere reflekser, som gjør at han unngår å bli skadd under en konfrontasjon med mobber Flash Thompson. Peter oppdager at han har utviklet overmenneskelig hastighet og styrke, evnen til å henge seg fast til overflater, og en økt evne til å merke fare. Peter ønsker å imponere Mary Jane med en splitter ny bil. Han begynner å delta i slåsskamper mot betaling, for å samle inn nok penger. Han vinner sin første kamp, ​​men en promotør nekter å betale ut en premie.
En tyv dukker plutselig opp, og raner promoterens kontor. Peter er irritert etter ha blitt snytt for pengene etter kampen, og han lar tyven stikke av istedenfor å gripe inn. Ett øyeblikk senere oppdager Peter at den samme tyven har ranet bilen til onkel Ben, og Ben ble drept i prosessen. Peter følger etter, og forsøker å konfrontere tyven. Men tyven klarer å flykte, og omkommer etter å ha falt ut av et vindu. I mellomtiden avbryter en sprø Norman et militært eksperiment arrangert av Oscorps rivaliserende bedrift Quest Aerospace, og han dreper flere mennesker. Peter begynner etterhvert å bruke sine evner for å bekjempe urettferdighet og kriminalitet. Han skaffer seg et kostyme, og tar i bruk kallenavnet Spider-Man.
J. Jonah Jameson, redaktør ved avisen Daily Bugle, ansetter Peter som frilans-fotograf, ettersom Peter er den eneste personen som har klart å ta fotografier av Spider-Man. Norman får vite at resten av styret i Oscorp planlegger å tvinge ham ut av bedriften, for deretter å selge hele selskapet til konkurrenten Quest Aerospace. Norman har på seg kostyme og utstyr han har produsert selv, og dreper hele styret. Redaktør Jameson gir den mystiske drapsmannen kallenavnet Green Goblin. Norman (som Green Goblin) mener at Spider-Man burde samarbeide med ham, men Peter nekter. De slåss, og Peter blir såret. Peter, hans tante May, Mary Jane, Norman og Harry spiser middag sammen. Norman legger merke til Peters skader, og innser at Spider-Man er Peters alter ego. Kort tid etter at Peter forlater middagen, går Norman til angrep på tante May, og hun havner på sykehus.
Mary Jane innrømmer at hun har romantiske følelser i Spider-Man, som har reddet henne ved flere anledninger. Harry, som er i ett forhold med Mary Jane, dukker opp og trorr hun har følelser for Peter etter å ha sett dem holde hender. Harry blir helt knust, og forteller faren sin at han tror Peter elsker Mary Jane. Uten å vite det avslører han dermed Spider-Mans aller største svakhet.
Teencats
Teencats er et norsk rockabillyband fra Hernes i Elverum kommune. Bandet ble startet i 1984 av låtskriver, sanger og gitarist Stig Rune Reiten, hans bror Stein-Erik Reiten på skarptromme og Ove Marken på kassegitar. I begynnelsen hadde det ingen fast bassist, men i 1986 kom Esten Graffsrønningen inn i bandet. Denne besetningen spilte inn kassetten Back To The 50's With Rockabilly (Angel Records, 1986), som året etter ble utgitt på LP under tittelen Teddy Bop av hollandske Rockhouse Records.
I 1987 utvidet Stein-Erik Reiten trommesettet med cymbal og basstromme, Graffsrønningen ble erstattet av Steinar Øxseth på bass, og på våren sluttet Ove Marken. På forsommeren kom Anders Westhagen med i bandet, og han og Stig Rune delte på oppgavene som sologitarist. De to begynte også å skrive låter sammen, og senere på sommeren gikk bandet i studio og spilte inn albumet Cats' Rhythm (utgitt på Booze Records). Plata medførte ny manager, flere spillinger, TV-opptreden, og kontrakt med Sonet Norsk Grammofon. Sent i 1988 gikk bandet i studio med produsent Nils B. Kvam og pianist Lasse Hafreager for å spille inn sin Sonet-debut, som fikk navnet Teddy Boy Rock'n'Roll, og kom ut i august 1989. I mellomtida gikk Stig Rune Reiten over til kun å være vokalist, slik at Ove Marken ble re-rekruttert som kompgitarist. I tillegg sluttet Øxseth, og Mads Mikkelsen ble med på bass.
I januar 1993 sluttet Mikkelsen, og Stein Houmsmoen kom inn som ny bassist. Samme vår gikk Teencats på nytt i studio og spilte inn albumet Footstompin'. Lasse Hafreager bidro igjen på piano, mens Stig E. Antonsen produserte. Hafreager var med på det meste av turneringen. Leif Ottesen ble ny gitarist da Westhagen sluttet våren 1994, og samme høst overtok Rune Tangen som bassist.
Kvartetten ga tidlig 1995 ut samle-CD-enn Past and Present, som inneholdt det beste fra de tre Sonet-albumene i tillegg til tre nye låter. Samme sommer sluttet Ottesen for å satse på en solokarriere, og Anders Westhagen ble med på nytt. Rune Tangen sluttet senere på høsten, og først Mads Mikkelsen, senere Stein Houmsmoen, ble hentet inn som erstattere. Men "the thrill was gone", og etter en festivalspilling i Tyskland sent 1996 var det mer eller mindre slutt på Teencats.
I 1999 satte Stein-Erik Reiten, Anders Westhagen og Stein Houmsmoen sammen et band for én spesiell konsert i Elverum. Trioen tok etterhvert navnet Trouble Boys, og repertoaret besto av ca. 50% gamle Teencats-låter. Året etter ble Stig Rune Reiten med på laget, og Teencats holdt en serie konserter i Norge og Sverige, den siste i Trollhättan sommeren 2001. Enviken Records, som hadde kjøpt Booze Records, slapp samme år ”Cats’ Rhythm” på CD.
Trouble Boys lå brakk helt til 2004, da en svensk raggarklubb tok kontakt. Mads Mikkelsen overtok Houmsmoens plass, og spillinger i Norge, Sverige, Tyskland og Finland fulgte. I 2008 sluttet Westhagen for å fokusere på sitt andre band, Built for Speed, og Håkon Samland fra Tønsberg-bandet Rebels Revenge ble med som ny frontmann. Trioen spilte inn albumet We Keep The Drapes Alive som ble utgitt i 2011 på tyske Part Records.
Bandet startet opp igjen våren 2016 med ny besetning, Stig Rune Reiten fikk med seg Stein Houmsmoen på bass, resten av bandet er nye. Per Håkon Svendsen, opprinnelig fra Mosjøen på leadgitar, Knut Johansen på gitar og Yngve Kristmoen på trommer. De to sistnevnte, begge fra Elverum, har spilt sammen med Houmsmoen i bluesbandet «Powerful Stuff». Bandet har siden Mai 2017 gjort en del jobber både innenlands og utenlands. Ny plate er per 2017 under planlegging.
Nimitz-klassen
Nimitz-klassen er betegnelsen på det som fra 1975 til 2016 var USAs største hangarskipklasse og etterfølgeren til Kitty Hawk-klassen og Enterprise-klassen. Den er oppkalt etter flåteadmiral Chester W. Nimitz, øverstkommanderende for de amerikanske styrkene i Stillehavet under den andre verdenskrig. Det finnes 10 skip i klassen. Skipene er 333 m lange og har et deplasement på rundt 100 000 long ton. Inntil 2016, da første skip av Gerald R. Ford-klassen ble satt i tjeneste, var Nimitz-klassen de største krigsskip som noen gang er bygget.
Alle 10 hangarskip i klassen er bygget av Newport News Shipbuilding i Virginia. Det første skipet i klassen, USS «Nimitz» (CVN-68), ble satt i tjeneste 3. mai 1975 og det siste, USS «George H.W. Bush» (CVN-77), 10. januar 2009. Siden det første skipet ble satt i tjeneste har de deltatt i en rekke konflikter og operasjoner rundt om i verden som Operasjon Eagle Claw, Gulfkrigen, Krigen i Irak og Krigen i Afghanistan.
Flydekket på skipene i Nimitz-klassen er vinklet og flyene bruker CATOBAR for å ta av og lande. Dette gjør at flyoperasjoner kan utføres hurtigere og med flere flytyper enn dersom det ble brukt STOVL som er vanlig på mindre hangarskip. Normalt er det utplassert en Carrier Air Wing ombord som består av rundt 90 fly. Skipene opererer med jagerfly av typen Boeing F/A-18-A/B/C/D Hornet og den komplimentære F/A-18E/F Super Hornet. Tidligere ble også Grumman F-14 Tomcat brukt, men de siste ble skiftet med F/A-18 Super Hornet i 2006. I tillegg til jagerfly har skipene også anti-luft-våpen og anti-missil-våpen ombord.
Beskrivelse
Skipene i Nimitz-klassen er 333 m lange og har et deplasement på omtrent 100 000 long ton (fullt lastet). Bredden ved vannlinjen er 41 m og maksimal bredde på flydekket er 78 m. Skipene har mulighet for å bringe med seg en besetning på 3 270 og 2 480 flymannskaper.
Design
Nimitz-klassen ble bestilt for å supplere og erstatte hangarskipene i Kitty Hawk-klassen og Enterprise-klassen etterhvert som de gamle skipene ble tatt ut av tjeneste. Klassen er designet som en oppdatert og forbedret utgave av tidligere amerikanske hangarskip-klasser, spesielt Enterprise-klassen og Forrestal-klassen. Forbedringene inkluderer blant annet atomreaktorene. De to reaktorene på skip i Nimitz-klassen tar mindre plass enn de åtte reaktorene på USS «Enterprise» (CVN-65). Sammen med andre generelle designforbedringer gjør dette at Nimitz-klassen kan ta med mer enn 90% mer flydrivstoff og 50% mer forsyninger og ammunisjon enn Forrestal-klassen.
En av hovedoppgavene til skipene var å støtte det amerikanske forsvaret under den kalde krigen og de var derfor designet for den rollen. Dette betydde blant annet bruk av atomkraft for å kunne operere i lange perioder ute på verdenshavene, og våpensystemer som kunne justeres og oppgraderes når ny etterretning og teknologi ble tilgjengelig. Skipene var i utganspunktet klassifisert kun som angreps-hangarskip (attack carrier), men har siden USS «Carl Vinson» (CVN-70) blitt bygget med anti-ubåt kapasiteter og de kan derfor delta i en lang rekke forskjellige operasjoner. De to første skipene (USS «Nimitz» (CVN-68) og USS «Dwight D. Eisenhower» (CVN-69)) har også blitt oppgradert med anti-ubåt kapasiteter.
På grunn av en designfeil krenger skipene mot styrbord. Under visse forhold greier ikke systemet som skal hindre krengingen å gjøre dette. Det er foreslått en permanent løsning med fast ballast som skal løse problemet.
Konstruksjon
Alle ti skipene i Nimitz-klassen ble bygget mellom 1968 og 2008 ved Newport News Shipbuilding i Newport News i Virginia. Siden USS «Theodore Roosevelt» (CVN-71) har alle skipene blitt bygget etter et modulbasert system for å øke effektiviteten. Dette vil si at de enkelte modulene ble mest mulig ferdigstilt før de ble heist på plass og sveiset sammen med de andre modulene i tørrdokken.
Framdrift
Alle skip i klassen er utstyrt med to A4W atomreaktorer som gir opptil 190 MW effekt. Reaktorene produserer varme ved hjelp av kjernefysisk fisjon. Denne varmen blir brukt til å produsere damp som så driver fire turbiner produsert av General Electric. Turbinene driver fire bronsepropeller som gir skipene en hastighet på over 30 knop. Hver propell er 7,6 m i diameter og veier over 30 tonn. De to rorene er 8,8 m høye, 6,7 m lange og veier 50 tonn. Skipene har også fire dieselmotorer for nødbruk med en total effekt på 8 MW.
De to siste skipene i klassen (USS «Ronald Reagan» (CVN-76) og USS «George H.W. Bush» (CVN-77)) ble bygget med en bulb for å forbedre hastigheten og redusere vannmotstand. På grunn av at skipene bruker atomkraft kan de operere i over 20 år uten å fylle drivstoff og beregnet levetid er over 50 år.
Våpensystemer
I tillegg til flyene som er stasjonert ombord har skipene en rekke defensive våpensystemer for å beskytte seg mot missiler og fiendtlige fly. I utgangspunktet bestod dette av tre eller fire Mk 29 utskytningsramper for RIM-7 Sea Sparrow-missiler og tre eller fire 20 mm Phalanx CIWS. USS «Ronald Reagan» ble konstrurert med RIM-116 Rolling Airframe Missile i stedet for Sea Sparrow og Phalanx CIWS. Flere av skipene har fått våpensystemene oppgradert og forandret etterhvert som de er inne til RCOH (Refueling and Complexe Overhaul) og andre mindre vedlikeholdsopphold. Skipene har også fire SRBOC chaff utskytingsramer og anti-torpedosystemer.
USS «Kitty Hawk»
Skipet ble satt i tjeneste 29. april 1961 og har gjennomført blant annet oppdrag i forbindelse med Vietnamkrigen, Gisselkrisen i Iran, FN-styrkene i Somalia på 90-tallet, Operasjon Enduring Freedom, Operasjon Southern Watch og Operasjon Iraqi Freedom.
USS «Kitty Hawk» skulle egentlig tas ut av tjeneste i 2005, men det ble i mars 2005 bestemt at skipet heller skulle fases ut i 2008–2009. 12. mai 2009 ble skipet tatt ut av tjeneste og erstattet av USS «George H.W. Bush».
Skipet var litt mindre enn Nimitz-klassen. USS «Kitty Hawk» opererte med jagerfly av typen Boeing F/A-18E/F/G Super Hornet før det ble tatt ut av tjeneste.
Kollisjon med sovjetisk undervannsbåt
21. mars 1984, under den amerikanske og sør-koreanske øvelsen «Team Spirit» i Japanhavet, kolliderte USS «Kitty Hawk» med den sovjetiske atomdrevne angrepsubåten «K-314 Petropavlovsk». Ubåten, som var av Victor I-klassen, hadde skygget innsatsstyrken i en uke, men mistet kontakten med hangarskipet på grunn av dårlig vær. Kapteinen beordret ubåten til periskopdybde for å skaffe seg et overblikk og oppdaget at hangarskipet kom mot dem i stor fart, like forut. Han beordret et nøddykk, men kollisjonen var ikke til å unngå. «Petropavlovsk» fikk store skader i sammenstøtet, blant annet satte en del av propellen seg fast i hangarskipet, noe som medførte at den ble nødt til å gå til overflaten. USS «Kitty Hawk» begynte å ta inn vann og det hadde gått hull på en tank med flydrivstoff, men skadene var ikke større enn at midlertidige reparasjoner holdt til skipet kom i tørrdokk for reparasjon. «Petropavlovsk» ble slept til den nærmeste sovjetiske marinebasen.
OER
OER kan referere til:
Slumber Party Girls
Slumber Party Girls, forkortet SPG, er en amerikansk jentegruppe. Disse fem sangerne utga sin debut-CD 3. oktober 2006.
SPG var verter for TV-showet KOL Secret Slumber Party hver helg på CBS fra premieren 16. september 2006. I løpet av 2006-2007 sesongen, ble musikken også omtalt på TV-showet Dance Revolution, hvor de fungerte som showets band; programmet ble 'hosted' av Radio Kols DJ Rick.
The Slumber Party Girls ble valgt ut fra mer enn 1000 som gikk på audition. Deres nye singel debuterte på iTunes og KOL i august 2006. Slumber Party Girls består av Cassie, Lina, Mallory, Carla og Carrouline.
Laistrygonerne
Laistrygonerne (gresk: Λαιστρυγόνες, «strandrøverne») er i gresk mytologi en stamme med menneskeetende kjemper. Odyssevs, hovedpersonen i Homers Odysseen besøkte dem på sin sjøreise på veg tilbake til Ithaka. Kjempene spiste mange av Odyssevs' menn og ødela elleve av hans tolv skip ved å kaste store steiner fra et høyt berg. Odyssevs' skip ble ikke skadet da det var skjult i en vik i nærheten og alle om bord overlevde.
Strix (tidsskrift)
Strix var et svensk vittighetsblad utgitt av humoristen Albert Engström. Første nummer kom ut 11. mars 1897. Blant avisens medarbeidere var: Verner von Heidenstam, Gustaf Fröding og Carl Larsson.
Laistrygonerne
Odysseen
Skipa kommer inn i en stille poll mellom to høye, utstikkende nes, men Odyssevs legger sitt skip i en vik på utsida, fortøyd til en klippe. Speiderne til Odyssevs møter ei ung jente som sier hun er datter til kong Antiphates og vil føre dem til ham. Når de kommer dit møter de et kjempestort kvinnfolk, som er kona hans. Det første Antiphates gjør når han kommer hjem, er å snappe en av mennene og ete han. De andre to, Eurylochos og Polites, løper av sted. Kongen tilkalte resten av stammen, og det endte med en storstilt massakre av alle de greske mennene som er kommet inn på havna. Kjempene knuser flåten med kampesteiner og spidder mannskapet som fisk.
Odyssves greide å unnslippe med et enkelt skip da det ikke var ankret opp i havna, men resten av skipene og mennene er fortapt. De overlevde seilte videre til Aiaia, øya til Kirke.
Strix (tidsskrift)
Strix ble i 1924 slått sammen med Söndags-Nisse til Söndagsnisse-Strix og kom ut under dette navnet til 1954/55.
Mark Cuban
Mark Cuban (født 31. juli 1958) er en amerikansk gründer. Han eier Dallas Mavericks, et basketballag i NBA og er styreformann i HDNet - et HDTV kabelselskap.
Biografi
Mark Cuban ble født i Pittsburgh, Pennsylvania og vokste opp i forstaden Mt. Lebanon i en jødisk arbeiderklassefamilie. Familiens etternavn ble forkortet fra Chabenisky når hans besteforeldre immigrerte fra Russland til USA. Cubans far Norton laget bilseter. Cubans første steg inn i forretningslivet skjedde i en alder av 12 år, når han solgte søppelsekker for å tjene nok penger til å kjøpe et par dyre basketballsko. Mens han gikk på skolen hadde han en rekke jobber, blant annet som bartender, diskoinstruktør og promotor for fester og nattklubber. Han tjente penger til å ta høyere utdannelse ved å samle frimerker, og tjente en gang $1100 på å starte et kjedebrev.
I stedet for å gjennomføre siste år på high school begynte Cuban å studere ved University of Pittsburgh. Etter et års studier begynte han ved Indiana University i Bloomington, Indiana. Han ble uteksaminert i 1981 med en bachelorgrad i økonomisk ledelse.
I september 2002 giftet han seg med Tiffany Stewart, med bakgrunn i reklamebransjen, på Barbados. Deres første datter Alexis Sofia ble født 25. september 2005, og deres andre datter Alyssa ble født i 2007. Familien bor i området Preston Hollow i Dallas, i et over 2.000 kvadratmeter stort hus som ble kjøpt for 13 millioner dollar.
Tidlig karriere
I 1982 flyttet Cuban til Dallas i Texas. Cuban begynte først å arbeidet som bartender, deretter som selger for Your Business Software - en av de første butikkene som solgte programvare til PC-er i Dallas. Han mistet jobben mindre enn et år senere, etter et møte med en potensiell kunde fremfor å åpne butikken.
Cuban startet selskapet MicroSolutions med støtte fra sine tidligere kunder hos Your Business Software. Selskapet begynte tidlig med å markedsføre blant annet Lotus Notes og CompuServe. En av selskapets største kunder var Perot Systems. I 1990 solgte Cuban MicroSolutions til CompuServe for 6 millioner dollar. Netto satt han igjen med omkring 2 millioner dollar etter skatt.
I 1995 startet Cuban og hans studievenn Todd Wagner fra Indiana University selskapet Audionet, der de fikk utløp for sin felles interesse for college basketball. Med én server og en ISDN-linje ble Audinet til Broadcast.com in 1998. I 1999 hadde Broadcast.com vokst til 330 ansatte og 13.5 millioner dollar i omsetning for andre kvartal. I løpet av dot com-boblen i 1999 ble Broadcast.com kjøpt av Yahoo! for 5.9 milliarder dollar i Yahoo!-aksjer.
Milliardæren
Etter salget diversifiserte Cuban sine verdier for å unngå eksponering mot et krakk i markedet. I 2009 var Cuban nummer 296 på Forbes' liste over verdens rikeste mennesker med en formue på 2.3 milliarder dollar. Guinness rekordbok krediterte Cuban med "verdens største e-handelstransaksjon" etter at han betalte 40 millioner dollar for sin Gulfstream V privatjet i oktober 1999.
Cuban fortsatte samarbeidet med Wagner i et nytt selskap, 2929 Entertainment. Selskapet er et mediaselskap med eierandeler i film, TV, teater, hjemmeunderholdning og distribusjon. 24. september 2003 kjøpte selskapet kinokjeden Landmark Theatres med 58 kinoer.
Antoine de Créqui Canaples
Antoine de Créqui Canaples  (født 17. juli 1531 i Frankrike, død 20. juni 1574 i Amiens) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble biskop av Nantes og senere forflyttet til Amiens.
Mark Cuban
Milliardæren
Cuban var i samarbeid med Philip Garvin med på å stifte HDNet, USAs første HDTV satellitt-TV-selskap.
I februar 2004 offentliggjorde Cuban et samarbeid med TV-nettverket ABC om realityserien The Benefactor. Programmet gikk ut på at 16 deltagere skulle prøve å vinne én million dollar ved å delta i ulike konkurranser der deres prestasjoner ble bedømt av Cuban. Første sending ble sendt 13. september 2004, men på grunn av lave seertall ble serien kansellert underveis.
Cuban ga økonomisk støtte til Grokster i deres sak i De forente staters høyesterett, MGM v. Grokster. Han er også partner i Synergy Sports Technology, et selskap som driver med webbasert talentspeiding og brukes av mange NBA-lag.
Cuban eier IceRocket, en søkemotor som overvåker innhold på blogger. Cuban var også en partner i RedSwoosh, et selskap som bruker teknologien peer-to-peer for å levere musikk, film og programvare til PC-er. RedSwoosh ble senere kjøpt av Akamai Technologies. Han investerte også i Weblogs, Inc. som ble kjøpt av AOL.
I 2005 investerte Cuban i Bronndell Inc., et selskap i San Francisco som lager høyteknologiske toalettseter.
I juli 2006 finansierte Cuban Sharesleuth.com, en webside opprettet av gravejournalisten Christopher Carey for å avdekke svindel og feilinformasjon hos børsnoterte selskaper. Som et eksperiment med en ny forretningsmodell for å gjøre nettjournalistikk økonomisk lønnsømt offentliggjorde Cuban at han kom til å investere i aksjene som ble nevnt på Sharesleuth.com før nyhetene ble publisert. Juridiske eksperter satte spørsmålstegn ved short-salg av en aksje før man offentliggjør nyheter som sannsynligvis vil redusere aksjens verdi. Cuban insisterte på lovligheten så lenge praksisen var fullt synlig.
I oktober 2008 startet Cuban Bailoutsleuth.com som en portal for å følge med på den amerikanske regjeringens redningspakke på 700 milliarder dollar rettet mot finansinstitusjoner i kjølvannet av finanskrisen i 2008.
Eierskap
Den 4. januar 2000 kjøpte Cuban en større del av NBA-laget Dallas Mavericks for 285 millioner dollar fra H. Ross Perot, Jr.
Vanligvis har eierne av NBA-lag spilt en passiv rolle og beskuet kampene fra sine losjer. Cuban sitter sammen med resten av fansen ikledd teamets trøyer. Til bortekamper flyr Cuban i sitt privatfly.
Gjennom hele sluttspillet i 2012 var den ellers så pratevillige Cuban helt stille. Hans eneste budskap kom etter seieren over Oklahoma City Thunder i Western Conference Finals: "We ain´t done yet!".
Kontroverser i NBA
Cubans eierskap har fått stor medieoppmerksomhet i USA og har skapt diskusjoner om ligaens regler.
Nathan Bor
Nathan «Nat» Bor (født 1. mars 1913 i Massachusetts, død 13. juni 1972 i New Bedford, Massachusetts) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Mark Cuban
Kontroverser i NBA
I et intervju med Associated Press har Cuban uttalt at han donerer summer tilsvarende bøtene fra NBA til veldedige organisasjoner. En hendelse som fikk nasjonal oppmerksomhet i USA var når han kritiserte ligaens dommersjef Ed T. Rush og uttalte at han "ville ikke klart å bestyre en Dairy Queen". Når ledelsen av Dairy Queen reagerte, arbeidet Cuban en hel dag hos en Dairy Queen i Coppell, Texas med lange køer av fans som ønsket å kjøpe milkshake fra eieren av Dallas Mavericks.
Emerson Thome
Emerson Augusto Thome (født 30. mars 1972 i Porto Alegre, Brasil) er en brasiliansk tidligere fotballspiller.
Mark Cuban
Annen sport
I 2005 uttrykte Cuban sin interesse for å kjøpe NHLs Pittsburgh Penguins. I 2006 omtalte Pittsburgh Post-Gazette Cuban som del av en gruppe investorer med Dan Marino, Kevin Millevoi, Andy Murstein i tillegg til Gregg Perelman og Todd Reidbord fra Walnut Capital, med intensjoner om å kjøpe Pittsburgh Penguins.
Nathan Bor
Bor vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i vektklassen, lettvekt opp til 61,2 kg, bak sørafrikanske Lawrence Stevens og Thure Ahlqvist fra Sverige. Det var tretten boksere fra tretten nasjoner som stilte i klassen lettvekt som ble avviklet i perioden 9. til 13. august 1932.
Emerson Thome
Biografi
Thome spilte for den portugisiske klubben Benfica før han kom til engelsk fotball i mars 1998. Hans første engelske klubb var Sheffield Wednesday, og han var i denne klubben fram til desember 1999. Da ble han kjøpt av Chelsea for £2 700 000. Hans tredje engelske klubb ble Sunderland som kjøpte han for £4 500 000 i august 2000. Tre år senere gikk han gratis til Bolton før han i august 2004 gikk til Wigan Athletic.
Mark Cuban
Annen sport
Under World Wrestling Entertainments Survivor Series (2003) var Cuban en del av et innslag med Eric Bischoff og Randy Orton.
7. desember 2009 var Cuban gjesteprogramleder for WWE RAW. På slutten av showet ble Cuban slått igjennom et bord av den ledende utfordreren Sheamus O'Shaunessy.
Emerson Thome
Biografi
Den 28. oktober 2005 skrev han under på en 1-måneds utlånsavtale med Derby County, og han debuterte i ligasammenheng for Derby mot Queens Park Rangers den 29. oktober 2005.
Mark Cuban
Politikk
Cuban beundrer individualisme og sier seg tidlig inspirert av forfatter og filosof Ayn Rands The Fountainhead. About Rand's novel Kildens utspring. Han har uttalt at "[den] var utrolig motiverende for meg. Den oppfordret meg til å tenke som et individ, ta risiko for å nå mine mål og ansvar for mine suksesser og feilgrep. Jeg elsket den." His political views lean towards libertarianism. Han har vært rådgiver hos den sentrumsorienterte organisasjonen Unity08.
Cuban har donert $7,000 til politiske kampanjer – $6,000 til republikanerne og senator Orrin Hatch fra Utah. $1,000 gikk til demokratene og kongresskvinne Zoe Lofgren fra California.