cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolibrier
Hekkeatferd
Eggene kan klekke samtidig eller med opptil 48 timers tidsforskjell. Ungene er nakne, blinde og hjelpeløse, og blir i redet de næreste 23–26 dagene (i opp mot 30–40 dager på høytliggende plasser i Andes). Etter 6–9 dager begynner øynene å åpne seg og ungene er dunkledde og har fått begynnende fjær på ryggen, vingene og stjerten. Ungene vokser raskt, og etter 10–12 dager har de nådd omkring 80 prosent av voksenvekt. Etter cirka 17–19 dager får ungene ny fjærdrakt og begynner å ta seg opp til kanten på redet, der de sitter og venter på mat og trener vingemuskulaturen. Mora mater ungene mens hun hoverer. Som et ledd i sikkerhet for ungene, fly aldri mora direkte til redet. Hun mater ungene i snitt to ganger i timen, om dagen. Etter at ungene har forlatt redet, fortsetter mora å mate dem i omkring 18–25 dager til. Etter det må dem klare seg selv.
Trusler
Kolibriene er mest sårbare for avskoging og klimaendringer, men også sprøyting med plantevernmidler kan utgjøre en trussel lokalt. Allikevel er ikke kolibriene like truet av avskogingsspøkelset som mange andre arter, fordi avskogingen gjerne omfatter de største trærne, mens kolibriene typisk holder til i mindre trær og busker. Avskogingenstruslene er imidlertid størst i Sør- og Mellom-Amerika, der det biologiske mangfoldet av arter også er størst. Klimaendringene gjør seg mest gjeldende for sårbare arter i ekstreme habitater, for eksempel for arter som lever i stor høyde og for arter som trives i tørre, sårbare habitat.
Ifølge IUCN og Handbook of the Birds of the World Alive er 37 av artene truet av utryddelse, i en eller annen grad. Størst bekymring er det knyttet til turkisstrupedunfot, Eriocnemis godini, som har status som kritisk truet, mulig utryddet (CR) på IUCNs rødliste. I tillegg til nevnte art har ni arter til status som kritisk truet, 18 arter er sterkt truet (EN), 10 arter er sårbare (VU), og 18 arter er nær truet (NT). I tillegg er det to arter som har for utilstrekkelig data (DD) til å kunne evalueres.
Alle arter med kolibrier har siden 1987 stått på CITES Appendix II, som omfatter truede arter der den internasjonale handelen må begrenses for å sikre artenes overlevelse. Dessuten er bahiaeremitten, Glaucis dohrnii, oppført i CITES Appendix I, som omfatter de mest truede artene og handel i praksis er forbudt. Arten, som også står oppført som sterkt truet på IUCNs rødliste, finnes kun svært fragmenterte forekomster i delstatene Bahia og Espírito Santo i Brasil, og bestanden teller ifølge BirdLife International trolig kun 350–1 500 individer, hvorav 250–999 i forplantningsdyktig alder.
Menneskelig betydning
Kolibrier oppfattes som regel positivt av mennesker, og så langt man vet har artene aldri vært utsatt for systematisk utryddelse eller regulær jakt. Siden artene kom på CITES liste II har imidlertid smugling av levende fugler hatt en økning, uten at fenomenet utgjør noen stor trussel per dags dato.
I Brasil alene er kolibriene kjent for å pollinere minst 58 ulike plantefamilier, og er således svært nyttige. Merkelig nok finnes det allikevel en matrett i det sørlige Brasil, kalt passarinhos com polenta, som har kolibri som hovedingrediens. I den grad kolibriene blir jaktet på, er det som regel på grunn av den vakre fjærdrakten. Slik jakt er imidlertid i hovedsak knyttet til stammefolk og har trolig sammenheng med deres ritualer og tradisjoner. I så måte er det kjent at prakthodeplagget til aztekerkongen, Moctezuma II, som i hovedsak var gjort grønne fjær fra den øvre delen av stjerten til praktketsalen, Pharomachrus mocinno, også inkluderte flere hundre kolibrifjær, ispedd ørsmå paljetter av gull. Likeledes brukte folket i mayakulturen kolibrifjær til å forskjønne sine rituelle plagg.
I aztekernes mytologi var «Huitzilopochtli», eller «kolibrien fra sør», en av deres mektigste guder, assosiert med krig og menneskelige ofringer. Det hevdes at fuglene drakk av offerets blod. Likeledes trodde aztekerne at falne krigere ble omdannet til kolibrier, som fulgte solens daglige ferd i fire år, før dem returnerte til Jorden for å «ete nektar til evig tid». Huitzilopochtli var også fuglen som fulgte folket sørover, på leting etter et nytt hjemland; i dag synonymt med Mexico by, der aztekerne bygde Tenochtitlán.
Den største av alle guder, den fjærkledde slangen Quetzalcoatl, bar en kappe av kolibrifjær og en hodekrone av blomster, som kolibrier hovret omkring. Aztekernes første konge, han som samlet riket til ett, het «Huītzilihhuitl» (sønn av Ācamāpīchtli), som betyr «kolibrifjær», og under sin tid (1391/1395–1415/1417) som regent opphøyet han Huitzilopochtli til solgud, den mest suverene i pantheonet.
Kolibriene er fortsatt en del av den mytologiske kulturen til indianerne, for eksempel i inkaenes mytologi og blant etterkommerne av nazca- og paracaskulturen.
Nimsoft
Nimsoft er et norsk-amerikansk IT-selskap som produserer programvare for overvåking av IT-systemer. Det ble grunnlagt i 1998 under navnet  Nimbus Software  av Anders Grindland, Dag Lund, og Carstein Seeberg, som en avlegger ("spin-out") fra utviklingsmiljøet i Norsk Data.
I 2004 fusjonerte selskapet med et amerikansk partnerselskap og tok navnet Nimsoft. Det norske venturefondet Northzone Ventures og amerikanske JMI Equity er medeiere. Administrerende dierktør er Gary Read, mens Anders Grindland er styreleder.
Selskapet har opplevd sterk vekst siden 2003. De over 800 kundene er norske og internasjonale IT- og teleselskaper, og produktene er designet for de fleste IT-plattformer som er i bruk i dag.
Selskapets hovedkontor er i Redwood City i Silicon Valley, og det har avdelinger i USA, Spania, Sverige, Storbritannia og Tyskland. Nimsoft har i 2008 om lag 160 ansatte, etter oppkjøp av selskapet Indicative fra Fort Collins i Colorado, USA. Forskningsavdelingens hovedbase er Oslo.
Da finanskrisen nådde Norge høsten 2008 var Nimsoft et av de første firmaene som ble rammet, og måtte si opp 12-13 ansatte i oktober 2008. De ansatte som ikke ble sagt opp, fikk deretter tilbud om å gå ned 5% i lønn.
Nøkkeltall
Selskapets avdelinger (November 2009) er:
I 2007 nådde omsetningen US$ 29,4 millioner, og salgsinntektene økte med 77 prosent.
Statisk moment
Statisk moment, eller 1. arealmoment, Si, er en størrelse innenfor mekanikken, nærmere bestemt fasthetslære og bjelkedeformasjon. Man tar ofte statisk moment med i beregninger som angår konstruksjonsteknikk. Størrelsen går igjen i flere NS (Norsk Standard) for ulike konstruksjonsmaterialer.
Størrelsen bestemmes ut fra et bjelketverrsnitts utforming og areal. Mer presist: Arealsentrenes avstand fra nøytralaksen og arealets størrelse, henholdsvis for deler av tverrsnittet under trykk og strekk. Under visse forutsetninger kan man beregne bruddkapasiteten til bjelker ved hjelp av denne størrelsen, ettersom man ofte regner plastisk deformasjon som brudd for visse materialer.
Si er summen av arealmomentene om nøytralaksen. (Subbenevnelsen i erstattes med x,y eller z i forhold til hvilken akse man betrakter.) For en bjelke med rektangulært tverrsnitt gir dette Si = 1/4 * bh2, hvor h er høyden og b er bredden. (Arealet av en sone er 1/2 * bh, avstanden til nøytralaksen er 1/4 * h, og vi har to soner.) En annen betegnelse som ofte er brukt om Si er plastisk motstandsmoment, Wp. Men man bør være obs på at statisk moment kan referere til én sone (enten trykk- eller strekk-) på en av sidene til nøytralaksen, mens motstandsmomentet stort sett refererer til hele tverrsnittet.
Silas Kiplagat
Silas Kiplagat (født 20. august 1989) er en kenyansk mellomdistanseløper som spesialiserer seg på 1500 meter.
Kiplagat er født i Siboh Village i Marakwet District, og begynte med målrettet trening for konkurranseløp i 2008, da han hadde fullført Chebara high school. Han møtte Sammy Kitwara og hans tre ganger verdensmester på 3000 meter hinder, Moses Kiptanui. Kiplagat ønsket først å følge Kitwara på de lengre distransene, men Kiptanui la merke til hans fartsegenskaper og oppfordret til mellomdistanseløp.
Kiplagat forsøkte seg også på terrengløp, og ble nummer 17 ved det kenyanske mesterskapet i terrengløp. Det var først når han løp 1500 meter at han viste sitt potensial; han vant det kenyanske fengselsmesterskapet, og ble nummer to ved det nasjonale mesterskapet i 2009, slått av kun Asbel Kiprop. Den italienske treneren, Renato Canova bidro med teknisk veiledning, og introduserte ham for den italienske manager, Gianni Demadon, som signerte Kiplagat. Han fikk deretter plass på 1500 m under stevnet Herculis i Monaco.
Den europeiske debuten plasserte Kiplagat i eliten av mellomdistanseløpere. Han forbedret sin personlig rekord med fem sekunder til 3.29,27 og ble med det blant de ti beste løperne i verden gjennom tidene.
Etter at sesongen ble ferdig i Europa, reiste han til New Delhi, og vant der 1500 meter under Commonwealth Games foran James Magut.
Ved VM i friidrett 2011 i Sør-Korea kom ham på andreplass på 1500 meter, bak sin landsmann Asbel Kiprop. Ved VM i friidrett innendørs 2012 nådde han finalen, men endte på sjetteplass.
Paul Gauguin
Paul Gauguin (født 7. juni 1848 i Paris, død 8. mai 1903 på Marquesasøyene) var en fransk maler, skulptør og grafiker.
Han var først impresjonist, men utviklet omkring 1888 i Bretagne en dekorativ stil med sterk forenkling, hele fargeplan, sterke konturer, den såkalte primitivismen, også kalt syntetismen. I 1888 foretok han et kunsthistorisk mye omtalt besøk hos Vincent van Gogh i Arles i det sørlige Frankrike. Det var under dette oppholdet at van Gogh skar av seg den venstre øreflippen. I periodene 1891–1893 og 1895–1903 oppholdt Gauguin seg på Tahiti og Marquesasøyene for å male primitive polynesiske motiver. Han var en av den moderne kunstens fremste foregangsmenn.
Den norske kunstneren Paul René Gauguin var sønnesønnen til Paul Gauguin.
Ribera del Duero
Ribera del Duero er et spansk vindistrikt som ligger langs elva Dueros øvre løp. Vinene fra distriktet er regulert ved en egen Denominacion de Origen. Distriktet er oppdelt i provinsene Burgos, Valladolid, Soria og Segovia, som alle produserer vin med litt ulike karakteristika.
Distriktet har en øst-vestlig utstrekning langsetter dalen på ca. 115 km, fra Quintanilla de Onésimo i vest til San Esteban de Gomez i øst. Utstrekningen nord-sør er 35 km på det meste. De mest berømte vingårdene ligger omkring Peñafiel og Roa. Hovedtyngden av produksjonen ligger i provinsen Burgos, mellom Roa og San Esteban de Gomez.
Geologi og jordsmonn
Landskapet preges av flatt, mykt bølgende terreng på høyder mellom 750 og 900 moh. Jorda veksler mellom skiftende tertiære lag av silt- og leirholdig sandjord, avløst av mergel med kalkkonkresjoner og forvitringsjord av kalkstein.
Klima
Området har middelhavsklima med kontinentalt preg, med tørre somre der temeraturen kan komme opp i 40 °C, mens vintertemperaturene kan falle til -15 °C. Området er generelt solrikt og nedbørsfattig med årsnedbør på 400-500 mm og 2 400 soltimer årlig.
Vinproduksjon
Distriktets viner kommer nesten utelukkende fra røde druer. Det meste av produksjonen er viet tinto fino, det lokale navnet på tempranillo. Tinto fino anses å være en mutant av tempranillo fra Rioja. Garnacha (grenache), cabernet sauvignon, malbec og merlot dyrkes i noen utstrekning, men primært for innblanding i fino.
Heim ins Reich
Heim ins Reich (tysk: «Hjem til Riket») var en parole som ble brukt som politisk slagord i Nazityskland. Uttrykket stammer fra 1920-årene - det er ikke korrekt at det først ble introdusert under Sudetkrisen.
Egypts historie
Egypts historie er en av verdens eldste og mest stabile. Den går lenger tilbake enn de fleste lands historie. Sivilisasjonen i Egypt oppsto i utgangspunkt i den 1000 km lange Nildalen. Langs den smale, fruktbare breddene av elven Nilen vokste det fram en forbausende stabil sivilisasjon som varte i 3500 år, fra rundt 3200 f.Kr. og fram til 300 e.Kr. Minnesmerker etter oldtidens Egypt er de store pyramidekompleksene etter faraoene og den store sfinks, gigantiske monumenter som imponerer selv dagens mennesker.
Heim ins Reich
Tidlig bruk av slagordet
I 1921/1922 utkom i Düsseldorf på Verlag Dobler ''Heim ins Reich. Zeitschrift für den Anschluß Deutschösterreichs und das Selbstbestimmungsrecht der anderen angrenzenden deutschen Gebiete des ehem. Oesterreich-Ungarn.''
Texania
Utseende
Middelsstore til ganske store (25 - 35 millimeter), avlange, matt kobberglinsende praktbiller. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Slekten ligner mye på slekten Chalcophora, men skiller seg fra denne på at pronotum bare har én lengdefure (tre hos Chalcophora).
Egypts historie
Uten Nilen ville Egypt ha vært en livløs ørken. Nilen var og er grunnlaget for alt liv i Egypt, dens hovedveg for transport og den eneste effektive vannkilde i et land hvor den årlige regnmengde ikke overskrider 5 cm. Elven går fra Victoriasjøen i hjertet av Afrika og fra Egypts sørlige grense går den inn i en lang og smal dal. Før Aswandammen var ferdig i 1971 fikk regnet og smeltevann fra fjellene i Etiopia Nilen til å svulme opp hvert år i august. Den oversvømmet det meste av den lange Nildalen og spredte avleiring som ble liggende igjen da vannet trakk seg tilbake. I dette fruktbare sedimentet dyrket de egyptiske bønder sitt korn i mer enn 7000 år. De gamle egyptere kalt den fruktbare jord for «det sorte land» og alt annet land, ørkenen, for «den røde jord». Det første representerte liv, alt utenfor representerte død. I dødens rike ble de veldige pyramidene bygd.
Texania
Levevis
Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.
Ragg
Ragg (av norr. rǫgg) benevner en type lange og strie pelshår som finnes hos enkelte arter i kvegfamilien, spesielt i gruppen av geiter (Capra). Geiteragg ble tidligere utnyttet i tekstiler som måtte tåle høy belastning, utover det vanlig ull kunne tåle, for eksempel sokker og votter. Den klassiske raggsokken og raggvotten er eksempler på dette. Det er imidlertid usikkert om plaggene opprinnelig var laget av kun ragg eller en kombinasjon av ragg og ull. Man vet imidlertid at tykke isolerende ullsokker og raggvotter lenge ble gjort av ull forsterket med geiteragg, for at de skulle holde bedre. Etter hvert har imidlertid andre kvaliteter tatt over for ragg, som gjerne klødde endel.
Ribera del Duero
Vinproduksjon
Som i naboregionen Rioja produseres det først og fremst komplekse viner for lang tids lagring. Vinene klassifiseres gjerne etter lagringsevne heller enn etter druesort.
Egypts historie
Faraoene styrte Egypt relativt stabilt flere tusen år. I 525 f.Kr. marsjerte en persisk konge inn og erobret landet. To århundrer senere underla gresk-makedonske Aleksander den store Egypt i 332 f.Kr., og etter hans død overtok en av hans generaler, Ptolemaios I Soter, som konge og innførte ptolemeerdynastiet som varte fram til Romerriket underla seg Egypt i 30 f.Kr. Kristendommen spredte seg først til Egypt, og avsluttet den flere tusen år lange tradisjonen med egyptisk religion og de gamle templene falt i ruiner. Egypt ble invadert og erobret på nytt i tiden 639-642 muslimske arabere. Muslimske herskere dominert av det islamske kalifat holdt kontrollen over Egypt i de neste seks århundrene med Kairo som hovedsete under fatimidene. En kortvarig fransk invasjon og okkupasjon skjedde i 1798, ledet av Napoléon Bonaparte.
Heim ins Reich
Tidlig bruk av slagordet
I 1923 utkom i Graz i stort opplag en kartong med påskriften ''Heim ins Reich! Friedensverträge sind nur Menschenwerk!''
«Oesterreichisch-Deutsche Volksbund in Berlin» hadde i 1924 et Heim ins Reich-Verlag, som frem til høsten 1933 utgav et månedstidsskrift med dette navn, og som gikk inn for at Østerrike skulle forenes med Tyskland.
I 1925 arrangerte NSDAP i Wien en tilstelning for Østerrikes innlemmelse i Tyskjland, og uttrykket Heim ins Reich! ble benyttet på plakatene.
Ordene benyttes også for eksempek i et brev fra Saarbrücker Bekenntnissynode av 17. april 1934, rettet til Hitler. Parolen ble også benyttet i forkant av Saaravstemmingen den 13. januar 1935. Lignende slagord i avstemningskampen var «Deutsche Mutter, heim zu dir» og «Nix wie hemm».
Ordene ble svært hyppig brukt både i forbindelse med Østerrike og Sudetenland i årene som fulgte.
Sudetkrisen
Parolen be benyttet av Konrad Henlein, som under Sudetkrisen den 15. september 1938 spredte et opprop som sluttet med ordene:
"«Wir wollen als freie deutsche Menschen leben! Wir wollen wieder Frieden und Arbeit in unserer Heimat! Wir wollen heim ins Reich! Gott segne uns und unseren gerechten Kampf.»"
"«Vi vil leve som frie tyske mennesker! Vi vil ha arbeid og fred i vår hjembygd! Vi vil hjem til Riket! Gud signe oss og vår rettferdige kamp.»"
Egypts historie
Britisk styre begynte i 1882 da britene beseiret den egyptiske hæren ved Tel El Kebir og beholdt kontrollen fram til 1952 da den egyptiske revolusjonen gjorde Egypt til en republikk. I 1967 og 1973 var Egypt involvert i krig med Israel, som endte med at Israel sa fra seg Sinaihalvøya som hadde blitt erobret i den første krigen. I 1979 inngikk Anwar Sadat en historisk fredsavtale med Israel. I 1981 ble Sadat myrdet av en fundamentalist, og han ble etterfulgt av Hosni Mubarak. I 2011 førte utstrakt uro til at Mubarak ble veltet og det ble holdt demokratiske valg som Mohammed Mursi vant. Han representerer Det muslimske brorskapet, hvilket ikke har dempet uroen i landet.
Egypts forhistorie
Det er bevis for helleristninger langs terrasser ved Nilen og i oaser i ørkenen. På 9000-tallet f.Kr. ble levevis som jegere og samlere gradvis overtatt av en kultur med dyrking og oppmaling av korn. Klimaendringer og/eller utarming av beitemarkene rundt 8000 f.Kr. førte til uttørkingen av pastoralt land som beiteområde for tamdyr i Egypt. Det førte samtidig til ørkenspredning og til dannelsen av Sahara. Tidlige stammefolk utvandret til elven Nilen hvor de utviklet en fastboende jordbruksøkonomi og et mer sentralisert samfunn.
I tiden rundt 6000 f.Kr. hadde en neolittisk kultur slått rot i Nildalen. I løpet av denne steinalderepoken var det flere førdynastiske kulturer som utviklet seg hver for seg i Øvre og Nedre Egypt. Den egyptiske badarikulturen (steinalder) og den påfølgende naqadakulturen (kobberalderen) anses som forløperen til det dynastiske Egypt. De eldste stedene for menneskelig aktivitet i Nedre Egypt, Merimda, er eldre enn badarikulturen med rundt 700 år. Samtidige samfunn i Nedre Egypt eksisterte samtidig med deres sørlige motparter i mer enn 2000 år, og forble kulturelt særskilt, men opprettholdt hyppig kontakt gjennom handel. De tidligste bevis på egyptiske hieroglyfiske inskripsjoner dukket opp i løpet av førdynastisk tid på beholdere av keramikk av typen Naqada III, datert til rundt 3200 f.Kr.
Oldtidens faraoiske Egypt
Et forent kongedømme ble dannet en gang rundt 3150 f.Kr. av Menes, noe som førte til rekke dynastier (kongefamilier) som hersket over Egypt i neste 3000 år. Egyptisk kultur blomstret i løpet av denne lange perioden og forble særskilt egyptisk i sin religion, kunst, språk og skikker. De første to herskende dynastier av et forent Egypt preget den epoken som kalles for det gamle rike i Egypt, ca 2700–2200 f.Kr. Det var i denne perioden de mange pyramidene ble bygget, mest kjent er Djoserpyramiden fra tredje dynasti, og pyramidekomplekset ved Giza i fjerde dynasti.
Ribera del Duero
Produsenter (utvalg)
Det er mer enn 300 vinprodusenter som holder til i dette vindistriktet.
Byen Pesquera er spesielt kjent for sine viner, og området rundt La Horra (en annen liten by i regionen) anerkjennes av lokalbefolkningen for sin kvalitet. Viña Sastre er en av regionens mer respekterte vinprodusenter mens den verdenskjente Vega Sicilia helt klart er den mest berømte.
Egypts historie
Oldtidens faraoiske Egypt
Den første mellomepoke i Egypt skjedde i en tid av politisk uro som varte i rundt 150 år. Sterkere oversvømmelser fra Nilen og stabilisering av regjeringen førte imidlertid til en fornyet framgang for landet i mellomriket en gang rundt 2040 f.Kr., og nådde en topp i løpet av styret til farao Amenemhat III. En andre periode av splittelse kom med ankomsten av den første utenlandske herskerdynasti i Egypt, det semittiske folket Hyksos. Disse synes å ha invadert og overtatt det meste av Nedre Egypt i tiden rundt 1650 f.Kr. og grunnla en ny hovedstad ved Avaris. De ble drevet ut av en hær fra Øvre Egypt ledet av Ahmose I. Han opprettet det 18. dynasti og flyttet hovedstaden til Teben.
Det nye rike i Egypt, ca 1550–1070 f.Kr. begynte med det 18. dynasti og markerte Egypts vekst og framgang som en internasjonal stormakt i Midtøsten som ekspanderte i løpet av sin største ekspansjon til et rike som gikk så langt sør som til Tombos i Nubia og omfattet deler av Levanten i øst. Denne perioden er markert av noen av de mest kjente faraoer, inkludert Hatshepsut, Thutmosis III, Akhnaton og hans hustru Nefertiti, Tutankhamon og Ramses II. Det første historiske bevitnede uttrykk for monoteisme kom i denne perioden med atonisme. Jevnlige kontakter med andre nasjoner førte til nye impulser til det nye rike. Landet ble senere invadert og erobret av libyere, nubiere og assyrere, men innfødte egyptere klarte til sist hver gang å drive dem ut og overta kontrollen av landet.
Ribera del Duero
Produsenter (utvalg)
Den mest berømte produsenten i området er Vega Sicilia. Andre kjente produsenter er Pingus, Alion, Viña Sastre og Hacienda Monasterio.
Texania
Utbredelse
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika, mot nord til Ontario.
Egypts historie
Oldtidens faraoiske Egypt
Det nittende dynasti ble det siste innfødte herskerdynasti i den faraoiske epoke. Den falt med invasjonen til perserne i 343 f.Kr. etter at den siste innfødte farao Nektanebos II ble beseiret i slag.
Ribera del Duero
Produsenter (utvalg)
Ellers kan nevnes:
Egypts historie
Ptolemeiske og romerske Egypt
Det ptolemeiske kongedømme var en mektig hellenistisk stat som strakte seg fra sørlige Syria i øst, til Kyrene i vest, og til grensen av Nubia i sør. Alexandria ble hovedstaden og senter for gresk kultur og handel. For å bli anerkjent av den innfødte befolkningen, framstilte de greske herskerne seg som etterfølgere av faraoene. De senere ptolemeere tok opp egyptiske tradisjoner, framstilte seg på store offentlige monumenter i egyptisk stil og klesdrakt og deltok i det tradisjonelle egyptiske religiøse livet.
Ribera del Duero
Karakteristika
Det er andre likheter mellom Rioja og Ribera del Duero. Mens vinene er ganske særegne som et resultat av betydelige forskjeller i terroir, produserer begge regionene viner som er valgt for lang lagring med svært kompleks vinifikasjon, og produserer intense, ekstremt langlivede viner som stort sett stammer fra kalksteinsjord. Vinene klassifiseres like mye for sin lagringstid som druekvaliteten, og Ribera del Duero produserer noen ekstremt vellagrede viner. Lagringskravene til Ribera del Duero er de samme som i Rioja. Viner merket som «Crianza» må lagres i to år med 12 måneder på eikefat. «Reserva»-viner må lagres i minst tre år og med minimum 12 måneder på eikefat. Vinene som er merket «Gran Reserva» må lagres i fem år før de slippes, hvorav minst to av årene er på eikefat.
Egypts historie
Ptolemeiske og romerske Egypt
Kristendommen kom til Egypt ved evangelisten Markus på 100-tallet e.Kr., men selv den hellige familie ved Josef, Maria og den unge Jesus bodde i Egypt for en tid. Keiser Diokletian markerte overgangen fra romersk til bysantinsk tid i Egypt da et stort antall egyptiske kristne ble forfulgt. Det nye testamente ble deretter oversatt til egyptisk. Etter konsilet i Khalkedon i 451 ble en særskilt egyptisk koptisk kirke fast etablert.
Ragnhild Magnusdatter
Ragnhild Magnusdatter var datter av den norske kongen Magnus Olavsson den gode. Man kjenner ikke hennes nøyaktige fødsels- og dødsår, men hun levde på midten av 1000-tallet (faren Magnus døde i 1047).
Egypts historie
Arabiske og osmanske Egypt
Bysantinerne greide å få tilbake kontrollen over Egypt etter en kortvarig persisk invasjon tidlig på 600-tallet, men det varte fram til 639-642 da Egypt ble invadert og erobret av det islamske rike av muslimske arabere. Etter å ha beseiret de bysantinske hærene, innførte araberne sunniislam, og over tid opphørte Egypt å være et kristent land og Alexandria mistet sin betydning som et internasjonalt lærested. Tidlig i denne perioden begynte egypterne å blande den nye troen med stedegen tro og praksis, noe som førte til sufisme som har blomstret fram til moderne tid. Kristendommen i form av koptisk kristendom ble dog aldri helt utryddet, men overlevde fram til moderne tid som en stadig mindre minoritet.
Ragnhild Magnusdatter
Gift med Håkon Ivarsson
Ragnhild er nevnt i Harald Hardrådes saga i Snorres Heimskringla, og i Morkinskinna, i forbindelse med et forlik mellom kong Harald Hardråde og lendmannssønnen Håkon Ivarsson. Kong Harald var onkel til Ragnhilds far, Magnus, og etter Magnus' død var Harald enekonge. Harald fór hardt frem mot sine fiender, og hadde blant annet drept den trønderske høvdingen Einar Tambarskjelve og sønnen hans, Eindride Einarsson. Håkon Ivarsson var en slektning av Eindride, og ønsket å hevne frenden sin, sannsynligvis ved å drepe kong Harald eller noen av mennene hans. Kong Harald ønsket forlik, og Håkon gikk med på dette på én betingelse - at han fikk gifte seg med Ragnhild. Kong Harald sa til Håkon at han kunne få Ragnhild dersom hun selv samtykket til det. Ragnhild mente Håkon ikke var verdig henne, og Snorre tillegger henne følgende replikk: ''«Titt merker jeg det at kong Magnus, min far, er død og borte, om jeg nå skal gifte meg med en bonde, enda du er en vakker mann og framifrå dugelig i idretter. Dersom kong Magnus hadde levd, ville han nok ikke ha giftet meg bort til noen mindre mann enn til en konge. Nå er det ikke å vente at jeg vil gifte meg med en mann som ikke har høy verdighet.»''
Egypts historie
Arabiske og osmanske Egypt
Muslimske herskere forble i kontroll av Egypt i de neste seks århundrene med Kairo som sete for kalifatet under fatimidene. Ved slutten av ajjubidedynastiet, tok mamelukkene over. De var opprinnelig tyrkiske slavesoldater som dannet en herskerklasse i Egypt fra 1250 til 1517. Fra denne tiden ble Egypt underlagt en annen muslimsk herskerklasse, osmanere, og Egypt ble da en provins i Det osmanske rike. På midten av 1300-tallet drepte svartedauden rundt 40 prosent av landets befolkning.
Ragnhild Magnusdatter
Gift med Håkon Ivarsson
Håkon mente at kong Harald burde gjøre ham til jarl, slik at han kunne bli verdig en kongsdatter, men Harald sa nei, fordi det allerede var en jarl i landet, Orm Eilivsson. Håkon reiste deretter til Danmark. Da han kom tilbake til Norge igjen, var imidlertid jarlen Orm død, og Harald gjorde Håkon til jarl, og Ragnhild ble nå gift med Håkon. Det er usikkert hvor de bodde. Ifølge Snorre var Håkon fra Opplandene, mens forfatteren av Morkinskinna oppgir at han var fra Viken.
Egypts historie
Arabiske og osmanske Egypt
Franskmennene ble forvist allerede i 1801 ved osmanske, mamelukkenes og britiske styrker. Det førte til flere år med kaos mens ulike muslimske grupper kjempet om makten, og ut av kaoset var det kommandanten av det albanske regimentet, Muhammad Ali (Kavalali Mehmed Ali Pasha) som i 1805 ble anerkjent av sultanen i Istanbul som hans visekonge i Egypt. Tittelen var politisk fiksjon da den osmansk makt i Egypt var over og Muhammad Ali etablerte et muslimsk herskerdynasti som varte fram til 1952, de siste årene som britisk nikkedukke. Hans hovedmål var militær erobring; han annekterte nordlige Sudan i 1820–1824, Syria i 1833 og tok deler av Arabia og Anatolia, inntil han ble bremset av europeiske makter i 1841, og måtte oppgi de erobrete områdene.
Ragnhild Magnusdatter
Etterkommere
Ragnhild og Håkon fikk blant annet datteren Sunniva. Sunniva fikk senere sønnen Håkon, kalt Håkon Nordmann, som ble giftet inn i den danske kongeslekten og ble far til den danske kongen Erik Lam.
Egypts historie
Britiske Egypt
Britisk styrte varte fra 1882, da britene beseiret den egyptiske hæren i slaget ved Tel al-Kebir samme år. De hadde kontroll over landet fram til 1952, da en egyptisk revolusjon forviste britene.
Suezkanalen, bygd i samarbeid med Frankrike, ble fullført i 1869. Kostnadene for dette og andre prosjekter førte til stor gjeld til europeiske banker. Den harde skatteleggingen førte til stor misnøye, og i 1875 ble Egypts andel av kanalen solgt til britiske myndigheter. Det førte til at både franskmennene og britene fikk direkte innflytelse over den egyptiske regjering. Lokal misnøye både med khediv («herre») Ismail Pasja og utenlandsk innflytelse førte til opprettelse av de første nasjonalistgrupperingene i 1879. Britene fryktet å tape kontroll, og invaderte Egypt. Etter at britene hadde beseiret den egyptiske hæren ble Ismails sønn Tawfiq Pasja innsatt som gallionsfigur for et de facto britisk protektorat. Den egyptiske revolusjonen i 1919 førte til at den britiske regjeringen utstedte en erklæring om Egypts uavhengighet den 22. februar 1922.
Uavhengighet
Den nye regjeringen fremmet en ny konstitusjon i 1923 basert på et parlamentarisk system, og Saad Zaghlul ble valgt som statsminister året etter. Fortsatt misnøye med britisk tilstedeværelse og økende innblanding fra kongen førte til statskuppet ved den egyptiske revolusjonen i 1952. Britisk militær tilstedeværelse endte i 1954.
Den 18. juni 1953 ble den egyptiske republikk erklært, men den første presidenten ble tvunget til å avgå året etter av Gamal Abdel Nasser, arkitekten bak revolusjonen i 1952. Nasser tok makten som president i 1956 og nasjonaliserte Suezkanalen samme år, noe som førte til Suezkrisen hvor Frankrike og Storbritannia fikk Israel med seg på å angripe Sinaihalvøya, men etter press fra både USA og Sovjetunionen trakk de seg ut. I 1967 under seksdagerskrigen invaderte og okkuperte Israel Sinaihalvøya. Tre år etter døde Nasser og ble etterfulgte av Anwar Sadat i 1970. Han endret Egypts allianse fra Sovjetunionen og til USA. De sovjetiske rådgiverne ble forvist i 1972, satte i gang økonomiske reformer samtidig som sekulær og religiøs motstand ble undertrykt.
Leigh Harline
Leigh Harline (født 26. mars 1907 i Salt Lake City i Utah, død 10. desember 1969 i Long Beach i California) var en amerikansk komponist. På 1920-tallet flyttet Harline till Hollywood og ble ansatt hos Walt Disney. Han komponerte blant annet musikken til Snehvit og de syv dvergene (1937), Pinocchio (1940) og Mikke Mus-filmer. Mest kjent er «When You Wish Upon a Star», som han fikk en Oscar for beste sang for.
Egypts historie
Uavhengighet
I 1973 gikk Egypt sammen med Syria i et overraskelsesangrep på Israel i Jom kippur-krigen. Det var et forsøk på å gjenerobre Sinaihalvøya som Israel hadde okkupert seks år tidligere. Krigen førte til internasjonal krise mellom USA og Sovjetunionen. Selv om krigen endte i dødpunkt, ga den Sadat en politisk seier ved at han fikk tilbake Sinaihalvøya i bytte med en fredsavtale med Israel.
Sadat gjorde en historisk reise til Israel i 1977 som førte til fredsavtalen i 1979 og tilbaketrekning av israelske styrker fra Sinaihalvøya. Sadats fresavtale førte til at Egypt ble sparket ut av Den arabiske liga, men han ble støttet av de fleste egyptere. En fundamentalist myrdet Sadat i Kairo i 1981. Han ble etterfulgt av Hosni Mubarak.
Revolusjon og ettervirkningene
Den 25. januar 2011 begynte omfattende protester og demonstrasjoner mot Mubarak og hans regjering. Hensikt var å fjerne ham fra makten. Midlene var omfattende sivil ulydighet og massedemonstrasjoner. 11. februar flyktet Mubarak fra Kairo. Visepresidenten hevdet at han hadde gått av. Den 13. februar annonserte en høyerestående militær at parlamentet var blitt oppløst og at valg ville bli holdt i september. Den 28. november 2011 ble det holdt valg. I mai og juni 2012 ble det holdt presidentvalg, og Mohammed Mursi med tilknytning til Det muslimske brorskapet vant.
22. november 2012 utstedte Mursi flere kontroversielle forordninger. Grunnlovskommisjonen og Shurarådet, overhuset i det egyptiske parlamentet ble gjort immune mot oppløsning, og samtidig fikk Mursi utvidete fullmakter til å gjøre «det som er nødvendig» for å bevare nasjonens sikkerhet, et trekk som ga assosiasjoner til tidligere president Hosni Mubarak. Offentliggjøringen utløste derfor umiddelbart store demonstrasjoner i Kairo, og forordningene ble kritisert av blant andre Mohamed ElBaradei og Amr Moussa.
Etter flere dagers uroligheter ble Adly Mansour 3. juli 2013 innsatt som fungerende president etter at hæren hadde avsatt president Mohammed Mursi.
Tag von Potsdam
Tag von Potsdam (på tysk tidligere også kalt Tag der nationalen Erneuerung) den 21. mars 1933 var en seremoni som ble overført direkte på radio over hele Tyskland i forbindelse med åpningen av den nye Riksdagen etter riksdagsvalget og riksdagsbrannen. Under den høytidelige statsakten kunngjorde nazistpartiet NSDAP under ledelse av partileder og rikskansler (tysk regjeringssjef) Adolf Hitler og de tyske konservative en fremtidig politisk handlingsenhet og mulig fusjon.
Hitler og propgandisten Joseph Goebbels valgte Potsdam fordi byen var sentrum i Kongedømmet Preussen til Fredrik den store og Det tyske riket til Otto von Bismarck. Datoen ble valgt fordi riksdagen i Det tyske keiserriket åpnet 21. mars 1871.
Forhistorie og følger
Den tyske Riksdagsbygningen i Berlin ble ødelagt i riksdagsbrannen 27. februar 1933. Hitlers regjering, som var oppnevnt av president Hindenburg 30. januar, hadde da bare to statsråder fra NSDAP. I det ufrie riksdagsvalget 5. mars 1933 økte nazistpartiet til 43,9 prosents oppslutning og oppnådde flertall i nasjonalforsamlingen gjennom støtten fra Deutschnationale Volkspartei. Nazistene manglet imidlertid totredjedels flertall for å forandre Weimarforfatningen som dannet grunnlaget for Weimarrepublikken, den tyske republikken som ble opprettet etter første verdenskrig og varte fra 1919 til 1933. 23. mars 1933, to dager etter at Riksdagen ble gjenåpnet under høytidligeheten i Garnisonskirken i Potsdam, la Hitler fram et forslag om å overdra lovgivende myndighet fra Riksdagen og presidenten til Hitlers regjering. Nasjonalsosialistenes fullmaktslov (Ermächtigungsgesetz) ble neste skritt mot innføring av diktatur i det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Kroll-operaen ble benyttet som Riksdagens midlertidige lokaler etter brannen.
Anneliese van der Pol
Anneliese Louise van der Pol (født 23. september 1984 i Amsterdam i Nederland) er en nederlandsk-amerikansk skuespiller. Hun er kjent for sin rolle som Chelsea Daniels i komedieserien That's so Raven. Der spiller hun blant annet sammen med Raven-Symoné, Kyle Massey, Orlando Brown og Rondell Sheridan. Hun har videre hatt en rolle i Bratz The Movie, og dessuten opptrådt i flere teaterstykker som for eksempel Beauty and the Beast i 2007 der hun hadde rollen som Belle.
Maximilian Kieffer
Maximilian Kieffer (født 25. juni 1990) er en tysk golfspiller.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 45.
Rita Nordsveen
Nordsveen innehar den norske rekorden på 50 km for kvinner. I februar 2017 slettet hun sin egne rekord fra 2014, og perset med tiden 3:34:20. For Nordsveen var det en opptur etter å ha slitt med skadeproblemer gjennom flere år.
Fra 2014 har hun en fjerdeplass fra VM på distansen 50 km.
Hun arbeider som lærer hos Stange videregående skole, og som spinninginstruktør i Stangehallen.
Neoptolemos av Epirus
Neoptolemos I av Epirus (gresk: Νεοπτόλεμος Α' Ηπείρου) (styrte fra 370 f.Kr. – død 357 f.Kr.) var en konge av Epirus og en sønn av Alketas I av Epirus, og far av Aleksander I av Epirus og døtrene Troas og Olympias. Ved sistnevnte ble han bestefar til Aleksander den store.
Neoptolemos hevdet å nedstamme fra helten Akilles og fra kong Lykomedes, som i henhold til gresk mytologi var en konge av Skiros. Den senere romerske keiser Caracalla hevdet at han nedstammet fra Neoptolemos.
Olympias opprinnelig navn som hun fikk i Epirus var Polyxena. Det ble først endret etter at hun ble gift med Filip II av Makedonia.
Etymologi
Betydningen av Neoptolemos’ navn er «ny krig», avledet fra νεος (neos) «ny» og πολεμος (polemos) «krig».
Det er også navnet på en helt i gresk mytologi, en sønn av Akilles, som ble fraktet til Trojakrigen ettersom det var spådd at grekerne ikke ville vinne om han ikke var tilstede.
Styre
Etter at hans far Alketas var død arvet Neoptolemos og hans bror Arymbas eller Arybbas (som ble bestefar til Pyrrhos) hver sin halvpart av kongedømmet, men de fortsatte å styre hver sin del i fred og bedragenighet. Det nevnes at Arymbas var en mann som støttet litteraturen og lærde menn, men det nevnes ikke noe tilsvarende om Neoptolemos. Da han døde, antagelig rundt 357 f.Kr., var det hans sønn Aleksander I som arvet hans halvdel, og i 343 f.Kr. også hele riket.
Maraton-NM på skøyter 1991
Maraton-NM på skøyter 1991 ble avholdt på Rosendalsbanen på Brandbu, Gran 27. januar 1991. Arrangør var Brandbu Idrettsforening. Det var ingen løpere påmeldt i kvinneklassen, og Norgesmesterskapet for kvinner ble avlyst. I herreklassen var det seks deltagere, og Øyvind Tveter ble norsk mester.
Restaureringen av Nidarosdomen
Restaureringen av Nidarosdomen startet etter flere branner, ulykker, provisoriske reparasjoner og manglende vedlikehold av Nidarosdomen. Ved midten av 1800-tallet var katedralen redusert til et halvt ruinert byggverk som hadde mistet mye av sitt opprinnelige preg. Restaureringen av bygget ble et vel hundreårig arbeid som forvandlet kirkeresten til den storslåtte katedralen vi ser i dag. Restaureringsarbeidet er det største som noen gang er foretatt i Norge, og valgene som ble foretatt under restaureringen preger i høyeste grad bygningen slik den framstår i dag. Dette skyldes særlig at det er svært begrensede kilder for det opprinnelige utseendet til kirken, noe som krevde en stor grad av rekonstruksjon og gjenoppbygning på friere kunstnerisk grunnlag.
Nidarosdomen bygges
Etter Olav Haraldssons død på Stiklestad 1030, ble hans legeme gravd ned i en sandmæl ved Nidelven i Nidaros. 3. august 1031, et år og fem dager etter slaget ble Olav erklært hellig. På det sted hvor graven hadde vært ble det reist en enkel kirke i tre, en stavkirke. Olavs ry som helgen vokste raskt og antallet pilegrimer som søkte hans grav økte. Som et ledd i prosessen med å gi kirken en mer permanent organisasjon i Norge, ble det i år 1070 opprettet et bispesete i Nidaros. Bispesetet lå, sammen med de to øvrige norske bispesetene i Oslo og på Selje (senere Bergen), under erkebipsesetet i Hamburg/Bremen. I forbindelse med opprettelsen av bispesetet i Nidaros begynte man i 1070 under kong Olav Kyrre å bygge en katedral, bispekirke, i stein. Kirkens hovedalter ble plassert på det stedet hvor St. Olav etter tradisjonen hadde vært gravlagt. Den første katedralen som ble bygd over St. Olavs grav ble revet allerede på 1200-tallet for å gi plass til en større kirke. Av den grunn vet vi lite om hvordan den første katedralen på stedet så ut. Katedralen var sannsynligvis bygd etter engelske forbilder med et rett avslutta kor i øst. Den var bygd i det vi i dag anser for å være den romanske perioden, karakterisert ved runde buer, små vindus- og døråpninger samt tykke, massive murer. Ytterveggene i skipet sto på det stedet hvor pilarene i koret i dag står og kirken gikk så langt vest som dagens hovedtårn er. I vest var katedralen etter all sannsynlighet avslutta med et såkalt vestverk karakterisert av to tårn. Katedralen ble viet til treenigheten og gikk i middelalderen under navnet Kristkirken i Nidaros.
Under bygging av langkoret behersket man fortsatt ikke den nye teknikken fullt ut. Ytterveggene var for dårlig fundamentert, strebebuene altfor tynne, og søylene i midtarkadene tålte ikke trykket av hvelvet og måtte forsterkes med kraftige støttemurer. I det senere vestskipet var dimensjonene betydelig kraftigere.
Man regner med at hele katedralen stod ferdig rundt år 1320, i den grad den ble helt fullført – en vet at i middelalderen gikk det ofte tregt på slutten av katedralbyggingen, etter at kirkerommet kunne tas i bruk.
Ødeleggelser og gjenoppbygning
Kirken sto knapt ferdig før første kjente brann i kirken i 1328 førte til store ødeleggelser. Taket brant og styrtet ned og ødela steinhvelvene, så også treverket innvendig ble antent. Korveggen mot oktogonen ble knust da tårnet falt ned, og ble gjenoppbygget i sengotisk stil. Alt tyder på at skadene var fullt utbedret før kirken igjen ble ødelagt av brann i 1432. Denne gangen ble bl.a. gavlen i nordre tverrskip ødelagt, og det romanske vinduet byttet ut med et spissbuet gotisk vindu. En antar at kirken fortsatt ble fullt gjenoppbygget etter denne brannen, og etter neste brann, trolig allerede i 1451.
Verre gikk det da kirken ble ødelagt i en stor bybrann i 1531. Yttermurene var noenlunde hele, men innvendige arkader i skip og langkor var for det meste ødelagt, og gavlen i søndre tverrskip var rast ut. Vestskipet ble nå så skadet at gjenoppbygning ble oppgitt, og reparasjon av søndre tverrskip ble utsatt. Ikke bare var skadene særdeles omfattende, men erkebiskop Olav Engelbrektssons konflikt med den protestantiske kongen gjorde at erkebiskopen måtte prioritere sin nye festning på Steinvikholmen framfor gjenoppbygning av Nidarosdomen.
Tårnet blåste ned i en kraftig storm i 1689. Branner i 1708 og 1719 ødela på ny innredningen i kirken, men murene overlevde uten for store skader. Oktogonen fikk moderne barokkhette, kledd i kobber fra det gamle, nedblåste tårnet. Tårnet fikk en temmelig flat tårnhjelm, som antagelig var ment provisorisk, men som skulle overleve fram til restaureringen begynte. Med installering av Wagnerorgelet i 1741 og ny altertavle i 1744 fikk kirken et praktfullt barokkinteriør.
Som sognekirke forble kirkens økonomi anstrengt gjennom hele 1700-tallet, og kirken måtte skaffe seg ekstrainntekter ved at fornemme borgere fikk sette inn lukkede stoler i korveggene, såkalte pulpiturer. Likeledes ble en del kapeller murt igjen og leid ut som gravkammer for velstående borgere. Kirken ble utvidet med gravkjellere og etterhvert ble også ruinen av vestskipet tatt i bruk som gravplass – mer enn 600 lik fikk således plass i Nidarosdomen og måtte fjernes under restaureringen.
Brannen i 1719 var den siste i kirkens historie, og derfor har en del av interiøret (bl.a. orgelet og altertavlen) overlevd fram til i dag, selv om det meste – pulpiturene inkludert – ble revet ut og skrotet under den senere restaureringen.
Nidarosdomen som nasjonalt ikon
Med den gryende nasjonale bevisstheten etter 1814, ble Nidarosdomen etterhvert trukket fram som et nasjonalt ikon som vitnet om Norges storhetstid i middelalderen. Posisjonen ble naturlig nok styrket av at Grunnloven av 1814 utpekte Nidarosdomen som kroningskirke, noe som framhevet Norges status som eget rike under unionen med Sverige.
Kirken ble pusset opp innvendig og barokkpreget dempet til Karl Johans kroning 1818. Kirken ble også malt grå utvendig for å skjule de skrøpelige murene. Kirken fikk etter dette et preg av den mer moderne empirestilen. Oktogonen fikk nytt hvelv i 1833, og da måtte den barokke altertavlen flyttes. Denne var nå gått helt av moten og ble donert til Vår Frue kirke, der den fortsatt står. En klassisistisk apostelgruppe av Hans Michelsen med en gipskopi av Bertel Thorvaldsens Kristus ble i stedet satt opp i oktogonen.
Det forekom også avisartikler som foreslo en mer omfattende restaurering av den gotiske katedralen, og befri den fra de gjenværende rokokko- og barokktilføyningene. Saken fikk imidlertid ikke gjennomslag i Stortinget.
Restaureringstanken modnes
Til tross for oppussing og modernisering, var Nidarosdomen i stadig forfall. I 1841 ble det oppdaget at en av søylene i Nidarosdomen var i ferd med å kollapse. Mens søylen ble midlertidig holdt sammen av jernstenger, varslet stiftsdireksjonen Kirkedepartementet om forfallet, og bad om tiltak for å unngå at kirken «blev forvandlet til en Ruin». Stiftsdireksjonen brukte dette som påskudd til å starte en større prosess for restaurering av kirken, og engasjerte den entusiastiske 27-årige arkitekten Heinrich Ernst Schirmer, etter anbefaling fra slottsarkitekt Linstow.
Schirmer manglet da tilstrekkelig innsikt i arkitekturhistorie, noe som ble tydelig da han foreslo å gjenreise det nær forsvunne vestskipet, men rive det sterkt modifiserte langkoret og flytte oktogonen til tverrskipet. Denne drastiske planen ble imidlertid for dyr for Stortinget, som heller ga Schirmer et stipend for å studere gotisk arkitektur på kontinentet. Disse studiene, sammen med hans arbeid med nøyaktig oppmåling og registrering av kirken 1843–1845, endret Schirmers planer i mer historisk retning.
Argumentet vant gjenklang, og i 1859 fikk Schirmer sammen med historikeren P. A. Munch enda mer oppmerksomhet med et plansjeverk med oversikt over kirkens historie og kobbertrykk av Schirmers utkast til restaurering. Schirmers forslag tok utgangspunkt i å gjenoppbygge kirken til den form den hadde, eller kunne ha hatt, og fjerne senere tilføyninger.
Dette skulle bli det førende prinsippet i restaureringen av Nidarosdomen, men var likevel ikke uten motstand. Linstow betraktet kirken som et bevaringsverdig kulturminne, også over senere endringer, og ville beholde kirken i store trekk slik den var, med unntak av de mest groteske tilføyelsene – spesielt pulpiturene. Fortidsminneforeningens formann Nicolay Nicolaysen var også imot restaureringsplanen – både fordi en ikke kunne gjenskape sikkert det som var gått tapt, og fordi en restaurering ville måtte erstatte mye av det skadede murverket, som burde bevares for ettertiden. Kun senere tilføyninger i ny stil burde fjernes, slik som teglsteinsgavlen i tverrskipet og barokkhetten på oktogonen.
Forberedelser til restaurering 1854–1869
Planen hadde likevel stor støtte, og Kirkedepartementet hadde bevilget penger til restaureringen allerede i 1854. Imidlertid dro forundersøkelsene ut, og restaureringen var ikke påbegynt da kroningen av Karl XV ble aktuell i 1860. Schirmer fikk i oppdrag å gjøre kirken presentabel for kroningen, og nå røk endelig de sterkt kritiserte pulpiturene ut. Større bygningsendringer rakk man ikke gjøre før kroningen fant sted.