cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ligatur (typografi)
Historie
På grunn av deres kompleksitet begynte ligaturer å falle ut av bruk på 1900-tallet. Groteks skrift (sans serif), som i økende grad ble benyttet som brødtekst, unngikk generelt ligaturer, selv om bemerkelsesverdige unntak omfatter bokstavtypene (fontene) Gill Sans og Futura. Rimelige fotosettemaskiner på 1970-tallet (som ikke krevde håndverksmesterens kunnskaper eller opplæring for å betjene) unngikk dem generelt. Noen få ble imidlertid bokstaver i seg selv, som tyske dobbel-s, ß, forskjellige latinske aksentbokstaver, &, og amerikanske dobbel-o ligatur ꝏ fra Massachusetts som i liten grad (eller aldri?) benyttes på norsk, men ble benyttet i den første bibelutgaven i USA i 1663.
Trenden mot bruk av digrafer (to bokstaver som sammen representerer én lyd) ble ytterligere forsterket av desktop publishing-revolusjonen. Spesielt de eldste dataprogrammene hadde ingen måte å få til automatisk bruk av ligaturer der det var hensiktsmessig, ettersom de fleste nye digitale skrifttyper ikke inkluderte ligaturer. Ettersom det meste av den eldste PC-utviklingen ble designet for engelsk språket (som behandlet ligaturer som valgfritt i beste fall), ble ikke ligaturer overført til digital. Samtidig falt bruken av ligatur av etter hvert som antallet tradisjonelle fotosettemaskiner og maskinoperatører av mekanisk settemaskiner (engelsk: hot metal typesetting, en prosess som virksom mellom 1950- til 1980-tallet) falt på grunn av masseproduksjonen av IBM Selectric (elektrisk skrivemaskin) fra 1961. På slutten av 1980-tallet var digital typografi i sin spede begynnelse. Få av de store skriftstøperiene hadde tatt til seg elektronisk publisering på noen vesentlig måte, og de som hadde begynt prøvde å omforme sine mest kjente fonter for bruk på personlige datamaskiner. «Å produsere deres viktigste skriftsorter først, i en tid da produksjonsprosessene deres var på sitt svakeste, betydde at noen av verdens beste skrifttyper raskt ble noen av verdens verste fonter. Det var ikke rart at tradisjonalister var så skeptiske til datamaskinen.»
Ligaturer har vokst i popularitet i det 21. århundre på grunn av en økende interesse for å lage settesystemer som framkaller eldre tiders klassiske design og skrifttyper. Et av de første dataprogrammene som utnyttet datamaskindrevet setting (og senere laserskrivere) var Donald Knuths typografisk tekst- og layoutsystem TeX. Nå er det standardmetoden for matematisk skriftsetting, standardfontene er eksplisitt basert på stiler fra 1800-tallet. Mange nye fonter har omfattende ligatursett; disse omfatter blant annet FF Scala, Seria og andre av Martin Majoor og Hoefler Text av Jonathan Hoefler. Skriftsnittet Mrs Eaves av Zuzana Licko inneholder et spesielt stort sett som lar designere lage dramatisk visning av tekst med en følelse av eldre tider. En parallell bruk av ligaturer sees i opprettelsen av fonter som kombinerer bokstavformer for å simulere håndskrift effektivt sammen med n parallell bruk av ligaturer. Denne trenden er delvis forårsaket av økt støtte for andre språk og alfabeter i moderne databehandling, hvorav mange har utstrakt bruk av ligaturer. Dette har forårsaket utviklingen av nye digitale setteteknikker som OpenType, og inkorporering av ligaturstøtte i tekstvisningssystemene til macOS, Windows og applikasjoner som Microsoft Office. En økende moderne trend er å bruke en «Th»-ligatur som reduserer avstanden mellom disse bokstavene for å gjøre det lettere å lese, en egenskap som var sjelden å oppnå med metalltyper.
Eksempler og bruk
Ligaturer ble hyppig brukt i romerske innskrifter og i manuskripter, først og fremst av estetiske grunner, men også for at kopiering av manuskripter skulle gå fortere og for å spare dyrt pergament.
I det latinske alfabetet
To ligaturer i det latinske alfabetet brukes fremdeles hyppig idag, men disse er så innarbeidet i skriftspråket at de oppfattes som egne tegn og ikke som en sammenskriving av to bokstaver. Disse er «&» (en sammenskriving av «et» latin for «og», som er betydningen dette tegnet har på alle språk, uavhengig av uttale) og «@» (en sammenskriving av «ad» som på latin betyr «til»). Det er forøvrig en annen variant av «@» som sirkulerer, nemlig à, som i «epler à 5 kr.» som viser at hvert enkelt eple koster 5 kr.
Ligaturer har forekommet i typografi siden de første bøkene ble trykt på 1400-tallet. I boktrykk er i utgangspunktet hver bokstav på toppen av hver sin lille blykloss – en type. For å unngå at avstanden mellom bokstavene i enkelte bokstavkombinasjoner ble unaturlig stor, ble disse bokstavparene støpt på én type – en ligatur. Mange ligaturer hadde f eller ſ som første bokstav.
I elektronisk typografi er det mulig å plassere tegnene så nær hverandre som vi ønsker – de kan til og med plasseres slik at de delvis dekker hverandre. Likevel er det fortsatt vanlig å bruke enkelte ligaturer hvor formen på bokstavene er endret for å tilpasse dem – som i ﬁ og ﬂ.
! Ikke-ligatur ! Ligatur ! Unicode
I arabisk skrift
Arabisk skrift benytter seg hyppig av ligaturer, den vanligste er kanskje «لا» (la - som forøvrig betyr «nei», men som brukes hver gang denne bokstavkombinasjonen opptrer i et ord). Det er også vanlig å skrive profeten Muhammeds navn med en ligatur: vanligvis ville navnet hans skrives som محمّد, men skrives istedenfor som på bildet. Hyppig bruk av ligaturer gjør at arabisk kan være vanskelig å lære seg å lese, siden bokstavene ikke skrives på en rett linje som går fra høyre til venstre, men også at noen skrives over og under hverandre.
I laotisk skrift
Laotisk skrift bruker tre ligaturer. Laotisk er et tone-språk, og hver bokstav tilhører en serie som bestemmer hvilken tone en stavelse skal ha. De fem bokstavene ງ, ນ, ມ, ລ, og ວ er alle «lav-klasse»-konsonanter, og har ikke noen motsvarende «høy-klasse»-konsonant. Der man trenger en høyklasse-konsonant, settes en stum ຫ foran dem. ຫ-en danner ligaturer med tre av disse bokstavene: ຫ+ນ=ໜ, ຫ+ມ=ໝ og ຫ+ລ=ຫຼ.
Eurovision Song Contest 2009
Eurovision Song Contest 2009 var den 54. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemsland. Konkurransen ble for første gang arrangert av Russland, etter at landet vant konkurransen med Dima Bilan og «Believe» i 2008. Sendingene ble sendt direkte fra Olimpijskij, en stor innendørsarena i hovedstaden Moskva. Semifinalene gikk av stabelen tirsdag 12. mai og torsdag 14. mai, mens finalen ble holdt lørdag 16. mai 2009. Russisk fjernsyn valgte Natalja Vodjanova og Andrej Malakhov som programledere for semifinalene, mens artisten Alsou og tv-personligheten Ivan Urgant ledet finalen.
Til sammen deltok 42 land, ett land mindre enn fjoråret. Slovakia var tilbake i konkurransen for første gang siden 1998, mens San Marino valgte å trekke seg av økonomiske årsaker. Latvia og Georgia kunngjorde opprinnelig at de ikke ville delta, men begge land besluttet å delta til slutt. Georgia måtte imidlertid trekke seg to måneder før konkurransen, etter at EBU fastslo at landets bidrag var i strid med konkurransereglene.
Etter kritikk av avstemningsordningen i årene før, ble det gjort store endringer i avstemningen dette året. EBU gjeninnførte nasjonale juryer i finalen, og disse avgjorde 50 prosent av resultatet, mens seerne avgjorde resten gjennom telefonavstemning. I semifinalene var formatet det samme som årene i forveien.
Vinneren ble Norges Alexander Rybak med sangen «Fairytale». Med på scenen var Hallgrim Hansegård, Torkjell Børsheim og Sigbjørn Rua fra dansegruppen Frikar samt koristene Jorunn Hauge og Karianne Kjærnes. Rybak vant semifinale 2 og avanserte til finalen 16. mai. Der vant han konkurransen med 387 poeng, den høyeste poengsummen i konkurransen inntil poengsystemet ble endret i 2016. Dette var Norges tredje seier i konkurransen, de to første var med Bobbysocks og «La det swinge» i 1985 og Secret Gardens «Nocturne» i 1995. Etter seieren gikk «Fairytale» inn på hitlister over hele Europa, og i Norge toppet den VG-lista i ti uker – mer enn noen annen norsk Melodi Grand Prix-låt. Island ble nummer to, Aserbajdsjan nummer tre, mens Tyrkia og Storbritannia utgjorde resten av topp fem.
Sendingene fra Moskva ble fulgt av 122 millioner seere, en økning på 16 prosent fra året før.
Bakgrunn
Russland vant 2008-konkurransen i Beograd i Serbia, med Dima Bilans «Believe». Dette var Russlands første seier i konkurransen og førte også til at Russland fikk arrangere Eurovision Song Contest 2009. Russlands daværende statsminister, Vladimir Putin, kunngjorde sommeren før at konkurransen skulle finne sted i hovedstaden Moskva.
Russiske Kanal 1 var vertskringkaster og la konkurransen til hovedstaden Moskva og sportsarenaen Olimpijskij. Russisk fjernsyn la opp til en storslagen konkurranse, og dette årets utgave ble en av de største i Eurovision-historien. Scenen alene hadde en tredel av alle verdens tilgjengelige LED-skjermer på denne tiden. Statsminister Putin kom selv til Olimpijskij for å se på forberedelsene i forkant av sendingene.
For første gang var det to programlederpar: ett for semifinalene og ett for finalen. I semifinalene var tv-personligheten Andrej Malakhov og supermodellen Natalja Vodjanova programledere, mens programleder Ivan Urgant og artisten Alsou ledet finalen. Sistnevnte hadde deltatt for Russland i 2000 og kom på andreplass med låten «Solo».
Totalt stilte 42 land dette året i konkurransen. San Marino trakk seg på grunn av økonomiske årsaker. Også Latvia og Georgia kunngjorde først at de ikke ville delta, men begge land var med på deltakerlisten som EBU offentliggjorde i januar 2009. To måneder etter besluttet Georgia å trekke seg etter at EBU nektet dem å stille med låten «We Don't Wanna Put In». Dette skjedde etter protester fra Russland, som mente tittelen spilte på daværende statsminister Vladimir Putin. EBU var enig og ba Georgia endre teksten. Dette nektet Georgia å gjøre, og landet trakk seg i stedet fra konkurransen. Slovakia kom tilbake i konkurransen etter å ha vært borte i elleve år.
Nytt stemmesystem
Etter økende kritikk mot stemmesystemet i konkurransen, valgte Den europeiske kringkastingsunion dette året å endre stemmesystemet. I tillegg til telefonavstemning skulle hvert deltakerland også stille med en jury bestående av fem fagfolk. Seerne og fagjuryens topp ti ble slått sammen, og deres felles topp ti ble også landets offisielle poeng: 1–8, 10 og 12.
Semifinaletrekning
Også dette året ble det arrangert to semifinaler i forkant av finalen. Fredag 30. januar 2009 ble det avgjort hvilke land som skulle delta i hvilke av de to semifinalene. Alle deltakerlandene ble delt inn i seks grupper før trekningen, der land som pleier å stemme på hverandre, ble plassert i samme gruppe. Trekningen skilte dermed landene som pleier å stemme på hverandre for å begrense nabostemmingen.
Semifinale 1
Den første semifinalen ble arrangert tirsdag 12. mai 2009. 18 land deltok, og ti av dem kvalifiserte seg for finalen: De ni bidragene som fikk flest telefonstemmer, mens fagjuryene plukket ut Finland som den tiende finalisten. De forhåndskvalifiserte landene Storbritannia og Tyskland kunne stemme i denne semifinalen. Land markert med rosa bakgrunn, kvalifiserte seg i til finalen. Landet med bronsebakgrunn var juryens valg.
12 poeng i semifinale 1
Under er en oversikt over 12-poengere avgitt i semifinale 1:
Semifinale 2
Alle land brukte telefonavstemning. Unntaket var Spania og Albania som brukte jury, siden de sendte semifinalen i opptak.
12 poeng i semifinale 2
Under er en oversikt over 12-poengere avgitt i semifinale 2:
Finalen
I finalen ga hvert land 1–8, 10 og 12 poeng. Poengene ble avgjort med 50 prosent jurystemmer og 50 prosent telefonstemmer. I Ungarn ble bare sms-stemmene registrert, siden telefonstemmene ikke kunne telles på grunn av en teknisk feil. I Norge sviktet telefonavstemningen, slik at de norske seerstemmene ikke ble registrert korrekt. Derfor brukte Norge kun poengene fra sin fagjury. De fulle jurystemmene og telefonstemmene ble offentliggjort av EBU i juli 2009.
Den norske juryen besto av: Ellen Marie Steen (journalist i Nitimen), Jørn Johansen (programredaktør i P4), Elisabet Davidsen (prosjektleder i P2), Arne Martin Vistnes (journalist i Radio Norge), Vivi Stenberg (vaktsjef i P3).
Poenggivende land er organisert i samme rekkefølge som landene stemte i under finalen. Norge skulle egentlig avgitt sine stemmer som nummer 17, men ble senere flyttet sist. Årsaken var at telefonavstemningen i Norge sviktet, og i håp om at en teknisk løsning skulle finnes i tide, ble Norge flyttet helt til sist i avstemningen og kun de norske jurystemmene ble brukt.
12 poeng i finalen
Under er en oversikt over hvilke land seerne og juryene separat ga sine 12 poeng til i finalen.
Norske Melodi Grand Prix
Allerede under norske Melodi Grand Prix 2009 ble Rybak den store snakkisen. Rybak ble utropt til favoritt allerede før første delfinale, og da låtene ble sluppet, føk «Fairytale» til topps på alle veddemålslister, fan-rangeringer og internettavstemninger.
Etter delfinalen gikk «Fairytale» rett inn på en tredjeplass på VG-lista, og i finaleuken gikk låten helt til topps. Dette var første gang en Melodi Grand Prix-låt toppet VG-lista før selve finalen. I den norske finalen vant Rybak den mest knusende seieren i Melodi Grand Prix noen gang, og plateselskapene var raskt på banen for å sikre seg kontrakt med Alexander Rybak. «Fairytale» ble liggende på topp på VG-lista i åtte sammenhengende uker. Til sammen lå låten hele 22 uker på listen, hvorav ti uker som nummer én. Dette er den største suksessen til en norsk vinner noen gang.
Etter Melodi Grand Prix
Frem mot Eurovision Song Contest i Moskva ble «Fairytale» en stadig større favoritt til å vinne. Rybak ble raskt en stor kjendis i Norge, og han ble en av de mest omtalte personene i norsk presse. Pressen skrev om alt de kom om over – alt fra å finne jenta han sang om, til å analysere teksten og språket i sangen. Også utlandet fattet interesse for Alexander Rybak, og han ble overøst med blomster, brev og lykkeønskinger fra hele Europa. Sangeren preget både hitlister, forsider og ble til og med parodiert i VG Netts animasjonsserie Fanthomas.
Eurovision Song Contest
Alexander Rybak deltok i den andre semifinalen i Moskva torsdag 14. mai 2009. Der hadde han startnummer 6, og han vant semifinalen med 201 poeng. Dermed kvalifiserte han seg til finalen 16. mai. I finalen hadde Rybak startnummer 20, og han stilte på scenen med sitt velkjente kostyme og sin fele. Rybak fikk støtte fra Frikar-danserne Hallgrim Hansegård, Sigbjørn Rua og Torkjell Børsheim samt koristene Karianne Kjærnes og Jorunn Hauge.
CryptoPhone
Telefonene kjennetegnes ved at de krypterer samtalene, ved hjelp av krypteringsalgoritmene AES 256 og Twofish. De er lagd for GSM-nettet, og fungerer på 850, 900, 1800 og 1900 Mhz-båndene. Kryptering krever imidlertid at begge partene bruker CryptoPhone produkter.
Selskapet leverer også programvare for telefoni mellom pc-er; CryptoPhone for Windows.
Eurovision Song Contest 2009
Eurovision Song Contest
Da avstemningen startet, tok Norge ledelsen fra start. Etter bare ti land ledet Norge med dobbelt så mange poeng som andreplassen, og til slutt vant Norge suverent med 16 tolvere og hele 387 poeng. Dette var 169 poeng mer enn Island som kom på andreplass. Poengsummen var tidenes høyeste i konkurransen, og den ble ikke slått før i 2016, da poengsystemet ble endret. Seieren var Norges tredje i konkurransen, de to første var «La det swinge» i 1985 og «Nocturne» i 1995.
Etter Eurovision-seieren
Så fort seieren var et faktum, erklærte norsk presse at en «ny verdensstjerne er født». I Oslo løp jublende og feststemte mennesker gjennom gatene for å feire, og Kveldsnytt viet store deler av sendingen til Eurovision-seieren. Norske byer begynte også å posisjonere seg for å få neste års Eurovision til seg.
Dagen etter var det Norges grunnlovsdag, 17. mai, og musikkorps landet over hyllet vinneren med å spille «Fairytale» i barnetog og folketog. Samme kveld landet Rybak i Norge, og Gardermoen hyllet vinneren med å spyle flyet med vann slik en gjør når nye ruter åpner, eller en pilot går av. Rundt 5000 mennesker tok imot vinneren på Gardermoen, og det oppsto kaos da Rybak kom ut i ankomsthallen.
Eurovision-finalen ble sett av hele 2 millioner norske seere, og NRK-kommentator Synnøve Svabø møtte massiv kritikk etter sendingen. Seere klaget over slibrige kommentarer og konstant prating under avstemningen. Flere satte i stedet over til sendingen på Sveriges Television, blant dem lederen for Kringkastingsrådet. Kritikken ble til slutt så kraftig at Svabø måtte legge seg flat og beklage kommentarene.
«Fairytale» entret en rekke europeiske hitlister og nådde en tredjeplass på den europeiske topplisten og en tiendeplass på den britiske singellisten. Låten gikk dessuten til topps i Sverige, Danmark, Finland, Russland, Belgia og Island. Seieren banet også vei for en kjendistilværelse i Russland og nabolandene, og Rybak har siden deltatt i en rekke i tv-programmer, filmer og show i regionen. I Norge ble Rybak kåret til Årets Spellemann under Spellemannprisen 2009.
Leavnnjašjávri
Leavnnjašjávri er en innsjø i Porsanger kommune i Finnmark. Den ligger i Lakselvas nedbørfelt og har utløp mot øst gjennom Leavnnjašjohka.
Eurovision Song Contest 2009
Seertall
De tre sendingene ble fulgt av til sammen 122 millioner seere, opp fra 105 milioner året før. Finalesendingen ble fulgt av 2 millioner nordmenn på NRK1, det høyeste seertallet TNS Gallup noen gang hadde målt etter årtusenskiftet. På det meste hadde sendingen 2,3 millioner seere, da Rybak opptrådte.
Leavnnjašjávri
Innsjøen kalles på folkemunne Livnnas og er et populært mål for både ski- og snøscooter-folk, gjerne med utgangspunkt i Skoganvarre. Følger man løypenettet sørvestover kan man ta seg til Joatkajávri fjellstue i Alta eller til Mollesjohka fjellstue, noe lenger sør, i Karasjok kommune. Nordover kommer man til Klemetstad utenfor Lakselv.
Nord for Leavnnjašjávri ligger Stabbursdalen nasjonalpark, og nasjonalparkgrensa følger nordbredden av innsjøen.
Eurovision Song Contest 2009
Diskvalifisering av Georgia
Etter å ha blitt trukket til å delta i den første semifinalen tirsdag 12. mai, ble det avholdt nasjonal finale i Georgia for å velge landets bidrag. Bidraget som vant var «» av. Bidraget var veldig kontroversielt og fikk raskt stor mediedekning på grunn av politiske konnotasjoner i teksten knyttet til Russlands statsminister Vladimir Putin. 10. mars kunngjorde EBU at det georgiske bidraget ikke var i tråd med konkurransereglene, på grunn av de politiske konnotasjonene i sangen, og ba den georgiske kringkasteren Georgias offentlige kringkasting (GPB) om å enten endre teksten på sangen, eller velge et nytt bidrag. GBP nektet å endre teksten og å velge nytt bidrag, og hevdet at sangen ikke inneholdt noen politiske referanser, og at EBUs diskvalifisering av sangen var på grunn av press fra Russland. Som følge av dette, trakk Georgia seg fra konkurransen. Bandet innrømmet senere at det politiske innholdet i sangen og intensjonen deres var å sette Putin i forlegenhet i Moskva.
Bråk mellom Armenia og Aserbajdsjan
I løpet av konkurransen oppstod det flere konflikter mellom Armenia og Aserbajdsjan.
Etter den første semifinalen klagde representanter fra Aserbajdsjans delegasjon til EBU over postkortet som ble vist før Armenias opptreden. Postkortet viste en skildring av det omstridte monumentet Vi er våre fjell i Nagorno-Karabakh. Nagorno-Karabakh anses å være en de jure del av Aserbajdsjan. Som følge av klagen, ble monumentet fjernet fra postkortet før finalen. Men Armenia tok imidlertid igjen da de skulle lese opp poengene sine i finalen. Poengoppleseren Sirusho leste opp poengene fra en skriveplate med et bilde av monumentet festet på baksiden. I tillegg ble monumentet vist på en videoskjerm i bakgrunnen.
Det var også påstander at aserbajdsjansk fjernsyn hadde blokkert telefonnummeret som skulle brukes for å stemme på det armenske bidraget. Representanter benektet disse påstandene ved å vise en video som viste et ikke-manipulert signal under den armenske opptredenen. En påfølgende undersøkelse av EBU fant imidlertid ut at den aserbajdsjanske kringkasteren İctimai Televiziya hadde sløret ut nummeret for Armenias bidrag og forvrengt TV-signalet da Armenia opptrådte på scenen. EBU bøtela İctimai Televiziya med en ukjent sum og truet med å utestenge kringkasteren i opptil tre år dersom ytterligere brudd på EBUs regler ble gjort.
I august 2009 ble flere aserbajdsjanere, som hadde stemt på Armenias bidrag i konkurransen, tatt inn til avhør ved departementet for nasjonalt sikkerhet i Baku. Der ble de anklaget «upatriotiske» og «en potensiell sikkerhetstrussel». EBU startet en etterforskning av denne hendelsen, som resulterte i en endring i Eurovision-reglene for å tillate et lands kringkaster å være ansvarlig «for all avsløring av informasjon som kan brukes til å identifisere stemmegivere». Til tross for konflikten, ga Armenia Aserbajdsjan ett poeng i finalen; den eneste gangen landene har gitt hverandre poeng i finalen. Året før ga Armenia 2 poeng til Aserbajdsjan i semifinalen.
Forsinket sending i Spania
På grunn av tennisturneringen, overførte den spanske kringkasteren RTVE semifinale 2 som en forsinket sending på La 2, 66 minutter etter at semifinalen startet i Moskva. Dermed kunne ikke Spania bruke telefonavstemning, og Spanias stemmer kom i stedet fra en reservejury. RTVE hadde allerede gått fra å stemme i den første semifinalen til å stemme i den andre semifinalen, på grunn av en annen planleggingskonflikt, noe som hadde ført til kritikk fra nabolandene Andorra og Portugal. Landene uttalte at en spansk avstemning ville ha påvirket prestasjonene deres positivt.
Dagen etter semifinalen spekulerte den spanske avisen El Mundo i at RTVE kunne ha sendt i opptak med vilje. Dette for å redusere Spanias sjanser for å vinne konkurransen. Avisen hevdet at kringkasteren ikke var klar til å arrangere Eurovision Song Contest, om Spania skulle vinne. Til avisen ABC uttalte RTVE at tekniske problemer var årsaken til forsinkelsen.
Etter semifinalene kunngjorde EBU at Spania ville møte sanksjoner for sine handlinger i konkurransen, men at deres deltakelse i 2009-konkurransen ikke ville bli berørt. Det spanske bidraget «La noche es para mí» endte til slutt nest sist i finalen.
Kommentatorer og poengopplesere
Landene som kringkastet finalen hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne hjemme. Under er en alfabetisk oversikt over kommentatorer, dirigenter og poengopplesere under Eurovision Song Contest 2009:
Andre utmerkelser
I tillegg til det offisielle vinnertrofeet, ble det delt ut flere priser og utmerkelser i forbindelse med konkurransen. Blant dem var den offisielle Marcel Bezençon Awards og den fan-baserte Barbara Dex Award. I tillegg holdt de internasjonale Grand Prix-klubbene, OGAE, en avstemning over sine favorittlåter i forkant av konkurransen.
Marcel Bezençon Awards
Marcel Bezençon Awards ble først delt ut under Eurovision Song Contest 2002 og er en utmerkelse til de beste sangene i finalen. Prisen ble innstiftet av Christer Björkman og Richard Herrey. Utmerkelsen er oppkalt etter konkurransens skaper, Marcel Bezençon, og deles ut i tre kategorier: presseprisen, artistprisen og låtkskriverprisen. Prisene ble offentliggjort like før finalen.
OGAE
Organisation Générale des Amateurs de l'Eurovision (forkortet OGAE), stiftet i 1984, er et internasjonalt nettverk av over 40 Grand Prix-klubber. Hvert år i forkant av konkurransen holder de ulike klubbene avstemning over det aktuelle årets bidrag. Hver klubb sender deretter inn sin topp ti-liste med poeng 1–8, 10 og 12 til OGAE. Under er den endelige topp fem-listen:
Barbara Dex Award
Barbara Dex Award var en uoffisiell og humoristisk fan-pris som ble delt ut årlig frem til 2021 av det belgiske nettstedet songfestival.be. Utmerkelsen ble tildelt den verst kledde artisten, ut fra stemmene til fans og besøkende på siden. Prisen var oppkalt etter den belgiske artisten Barbara Dex, som i et egensydd plagg kom på sisteplass i 1993. Under er vinneren som ble stemt frem av fansen i 2009:
Is There Love in Space?
Is There Love in Space? er det tiende studioalbum fra den amerikanske gitaristen Joe Satriani.
Albumet ble utgitt 13. april 2004 av Epic Records. Sporet «If I Could Fly» er grunnlag for en rettssak, da Satriani mener Coldplay har stjålet deler av sporet og brukt det i sin «Viva la Vida»
Åsane Billag
Åsane Billag AS var et busselskap som ble startet som A/S Aasane Automobillag i mars 1920 (navnet ble endret i 1953), for å imøtekomme Åsane-bøndenes behov for lettere tilgang til markedet i Bergen. Veien over Munkebotn til fots eller med hest og kjerre var strabasiøs, og ønsket om bilrute på strekningen vokste seg fram. Med oppstarten av selskapet ble byferdene med landbruksvarer og personer mye enklere.
Vekst
Billaget opplevde sterk vekst da utbyggingen i Åsane skjøt fart på 1970-tallet. Selskapet utviklet seg da fra et typisk bygdeselskap til et forstadsselskap. I 1978 flyttet billaget fra sitt gamle tilholdssted i Ervik til nye kontor- og verkstedsfasiliteter på Nyborg. Da var allerede Arna-avdelingen til det BNR-kontrollerte selskapet Arna og Osterøy Billag innlemmet, med sine ruter mellom (Garnes-)Indre Arna-Ytre Arna-Bergen over Åsane.
Ruteområdet
Åsane Billag AS hadde enerett på all persontransport i rute i gamle Åsane kommune og mellom denne og Bergen. På 1970-tallet fikk selskapet også enerett på bussruter til Indre Arna via Åsane.
Rosenkrantzgaten var i mange år selskapets endeholdeplass i Bergen sentrum til de tok i bruk Bergen busstasjon i 1959. Rutene som gikk rundt Eidsvågneset brukte Rosenkrantzgaten som endeholdeplass i sentrum fram til 1980-tallet.
I Åsane var den første endeholdeplassen Vågsbotn. I siste driftsår hadde selskapet også ruter via Eidsvågneset til Eidsvåg og gjennom Eidsvågstunnelen til Jordal, Selvik, Nedre Åstveit, Bekkjarvik, Vidalen om Hesthaugvegen, Støbotn om Morvik/Tertnes, Skinstø, Rolland, Flaktveit, Vågsrinden, Salhus om Salhusvegen, Salhus om Steinestø, Breistein, Indre Arna om Ytre Arna og Hetlebakken. Selskapet hadde i mange år ruter til Hjortland, og i svært korte perioder til Spondalen, Kyrkjestien og fra Ytre Arna via Kvamme til Indre Arna.
Pendelruten mellom Flaktveit og Midtun/Kokstad/Flyplassen ble etablert på slutten av 1970-tallet i samarbeid med Bilruta Fana-Os-Milde (FOM). Denne avviklet trafikk på hele strekningen, men kunne ikke avvikle lokaltrafikk innen Bergen Sporveis konsesjonsområde (det vil si ikke mellom de tidligere kommunegrensene til Åsane kommune og Fana kommune). I tillegg til dette hadde billaget arbeidsruter mellom ruteområdet sitt og Haukeland Universitetssjukehus.
Fremtidsvyer
AS Kombinertekspress ble etablert som et samarbeidsprosjekt mellom Åsane Billag, Odda Rutebuss og Haukedal Transport, der sistnevnte hadde ansvar for megling av last, mens de to andre aktørene holdt materiell og sjåfører. Ruten gikk med kombibusser mellom Bergen og Oslo over Haukelifjell. Sviktende inntekter ga selskapet en kort levetid, mindre enn et halvt år.
Åsane Billag AS fusjonerte i 1992 med Bilruta Fana-Os-Milde (FOM) til Pan Trafikk, som i 1998 fusjonerte med Bergen Sporvei til Gaia Trafikk, som i 2006 fusjonerte med HSD Buss til Tide Buss. Selskapets farger før fusjonen var beige med blå dekor.
Nadir Shah
Nadir Shah (Nadir Qoli Beg, også Tahmasp-Qoli Khan; født 22. oktober 1688 i Dastgerd, død 20. juni 1747) hersket som sjah i Iran (1736–47 i Qushan) og var grunnlegger av det kortvarige afsharid-dynastiet. Noen historikere beskriver ham, gjennom sin militære genialitet, som Napoleon av Persia eller den andre Aleksander. Han skapte et stort iransk imperium fra Indus-elven til Kaukasus.
Bakgrunn
Han ble født i Khorasan. Hans far, en fattig bonde, døde mens Nadir var barn. Nadir og hans mor ble fraktet vekk som slaver av herjende usbekiske stammemenn, men Nadir klarte å flykte. Han sluttet seg til en røverbande mens han fremdeles var en gutt og ble til slutt deres leder.
Veien til makten
Senere fant han tilflukt hos den tyrkiske afshar-stammen, hvor han, under beskyttelse av afshar-høvdinger, steg i deres rekker til en mektig militær leder.
Da afghanere invaderte Persia i 1719, støttet Nadir safavidenes hersker Tahmasp II, Nadir kalte seg da Tahmasp Qoli (slave av Tahmasp), med en styrke på 5000 soldater mot den afghanske tronraneren Mahmud Ghilzay. Nadir beseiret afghanerne i slaget om Damghan i 1729. Han drev ut afghanerne, som fremdeles okkuperte Persia, innen 1730. I 1729 ble Tahmasp II utropt til sjah i Isfahan. Mens Nadir var i Khorasan for å slå ned opprøret, gikk Tahmasp personlig mot Det osmanske riket. Han led derimot et knusende nederlag. Han inngikk fred og Georgia og Armenia gikk tapt. Nadir returnerte til Isfahan, sendte Tahmasp II i eksil i Khorasan, avsatte ham og plasserte Tahmasp sitt åtte måneder gamle spedbarn, Abbas III på tronen og erklærte seg som regent. I 1736, etter at Abbas III døde, tok Nadir tronen selv og tittelen sjah.
Nessaea
Nessaea er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Biblidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Disse tropiske sommerfuglene lever i Sør- og Mellom-Amerika.
Nadir Shah
Nadirs styre
Nadir vendte seg så mot vest mot osmanene. Han beseiret dem i flere slag. I beleiringen av Bagdad i 1733 ble han beseiret bak murene til byen. Nadir kom tilbake med en større hær og osmanene ble tvunget til å inngå fred. Nadir fikk byene vest for Arkas-elven for Iran i tillegg til Karbala og Basra i det sørlige Irak. Med denne seieren, tok han tilbake alt landet som ble tapt til osmanene før den afghanske invasjonen.
I 1738 erobret Nadir Shah Kandahar. Samme år okkuperte han Ghazni, Kabul og Lahore. Han fortsatte til India, krysset elven Indus før slutten av året. Han beseiret den store mughal-hæren til Muhammed Shah ved slaget om Karnal, 24. februar 1736. Etter seieren, fanget Nadir Muhammed Shah og gikk sammen med ham inn i Delhi hvor Nadir sørget for at Delhi og Det røde fortet ble plyndret. I prosessen ble 30 000 av byens befolkning massakrert.
Hosle
Hoslesenteret
Består av en dagligvarebutikk, en hårsalong og en kjøreskole. Over butikkene er det et boligkompleks.
Nessaea
Utseende
Middelsstore, bredvingede sommerfugler. Oversiden er mørk med metalliske, blå bånd (som skyldes strukturfarger, dermed forandrer de farge med vinkelen man ser dem fra) og av og til også oransje flekker. Undersiden er grønnlig med et lyst skråbånd i forvingen.
Nadir Shah
Nadirs styre
Nadir returnerte hjem med enorme skatter, inkludert påfugltronen, som deretter tjente som symbol for persisk imperiell makt, og blant en mengde andre skatter, den berømte Koh-i-Noor-diamanten. De persiske troppene forlot Delhi i begynnelsen av mai 1739, tok med seg flere tusen indiske jenter (både hinduer og muslimer og en stort antall gutter som slaver. Nadirs soldater tok også med seg tusenvis av elefanter, hester og kameler, nedlesset med byttet de hadde samlet seg. Godset tatt fra India var så rikt at Nadir stoppet skattleggingen i Iran i en periode på tre år, etter hans triumferende retur.
Nessaea
Levevis
Biblidinae er tropiske skogsinsekter. Nessaea-artene lever i tropisk regnskog opptil 800 meter over havet. Larvene utvikler seg på planter i vortemelkfamilien (Euphorbiaceae). De voksne sommerfuglene besøker sjelden blomster, men suger væske fra råtnende frukt, urin og gjødsel.
Nadir Shah
Nadirs styre
I 1740 fikk Nadir Tahmasp II og hans to spedbarn, sønner, henrettet. Etter India angrep Nadir usbekene i Transoxiana. Nadir begynte også å bygge en mektig persisk marine. Han erobret Bahrain fra araberne. I 1743 erobret han Oman og dens hovedstad, Muskat.
Hosle
Korps
Hosle er kjent for sine skolekorps; Hosle skolekorps, og Haug korps. Hosle skolekorps består av barn og unge i alderen 8 til 19 år som går eller har gått på Hosle barneskole. Det er et brassband, dvs kun messinginstrumenter.. Hosle skolekorps' slagord lyder "Vi blåser en lang mars". korpsene er sentrale på 17. mai og spiller i 17. mai-toget. 17. mai er ingen spøk på Hosle. Haug skolekorps tilhører Haug skole og ressurssenter. De opptrer årlig på Hosle Skoles julemesse og de hadde 25-årsjubileum i 2009. Hosle skoles loppemarked anses for å være et av de bedre loppemarkedene i omegnen. Dette er et stort arrangement som drives med kun frivillig arbeidskraft. Inntektene av loppemarkedet går til instrumenter, uniformer og noter til Hosle skolekorps. Hoslebrassen er lagt ned. På Hosle skole øver nå Bekkestua Veterankorps på tirsdager fra kl 19 - 21. Korpset er et Janitsjarorkester består av tidligere musikanter fra Hosle, Smågardistene, Grav, Haslum, Jar og andre. Medlemmene er i aldersgruppen 25 - 70 år. Du har helt sikkert sett dem hvis du har sett Blomstertoget 17. mai. Korpset er åpent for alle med litt erfaring fra tidligere.
Nadir Shah
Nadirs styre
Nadir startet en ny krig i 1743 mot osmanene. Krigen endte med et fredstraktat i 1746, der osmanene gikk med på å la Nadir okkupere Najaf.
Nessaea
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Bolivia i sør.
Nadir Shah
Død og ettermæle
Nadir ble drept i et attentat i 1747 og imperiet han hadde erobret falt fra hverandre kort tid etterpå. Han ble myrdet av en gruppe offiserer i sin egen livvakt. De overrasket ham mens han sov og halshogde ham med et sverd.
Hosle
Sauejordet og Fredaskogen
Sauejordet og Fredaskogen er Hosles svar på nasjonalparker. Sauejordet brukes hyppig av bl.a Hosle barneskole som både arrangerer løpedag, skidag og utflukter. Om sommeren går det hester, kuer og sauer fritt på Sauejordet. Om vinteren er stedet godt egnet til skigåing og aking for de yngste (og livsglade voksne). Fredaskogen er en liten skog som ligger mellom Sauejordet og Griniveien. Mange tror at Fredaskogen heter "Fredagsskogen", dette er ikke riktig. Navnet Fredaskogen kommer sannsynligvis av at skogen er fredet. Grunnen til det er at den sjeldne blomsten blåveis vokser der. Dette kommer av det kalkrike jordsmonnet. Fredaskogen er en svært vakker skog i april når blåveisen blomstrer, men de skal ikke plukkes med rot.
Nadir Shah
Død og ettermæle
Etter sin død, ble han etterfulgt av sin nevø Adil Shah. Under kampen mellom Adil Shah, hans bror Ibrahim Khan og Nadirs barnebarn Shahrokh Shah erklærte nesten alle provinsguvernører sin uavhengighet og etablerte sine egne stater, og hele imperiet til Nadir Shah endte i anarki. Til slutt grunnla Karim Khan zand-dynastiet og ble hersker av Iran i 1760.
Saint Andrew (Barbados)
Saint Andrew er et parish (distrikt, «prestegjeld») på nordenden av Barbados. Siden landskapet minnet de britiske kolonistene om Skottland ble prestegjeldet oppkalt etter Skottlands skytshelgen St. Andreas (engelsk: Saint Andrew). Det høyeste punktet på Barbados Mount Hillaby ligger i Saint Andrew.
Munkerudåsen (Oslo)
Munkerudåsen (1–41, 2–42) er en vei på Munkerud i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Breiens vei til Ole Moes vei.
Navnet ble vedtatt i 1926 og viser til Munkerud gård.
Arild Sæther
Arild Sæther (født 8. august 1940) er en norsk professor emeritus i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Agder som han har vært tilknyttet siden 1970. Siden 2012 har han vært tilknyttet Agder Vitenskapsakademi.
Jennifer Rodriguez
Jennifer Rodriguez (født 8. juni 1976 i Miami i Florida) er en amerikansk skøyteløper. Hun begynte karrieren som kunstløper på rulleskøyter, og gikk senere over til hurtigløp på rulleskøyter, der hun ble verdensmester i 1993.
Back in the USSR
«Back in the U.S.S.R.» er en sang av The Beatles fra det doble albumet The Beatles, populært kjent som White Album, utgitt i 1968. Sangen er, i likhet med mange andre storhits fra bandet, skrevet av John Lennon og Paul McCartney.
Jennifer Rodriguez
I 1996 forsøkte hun seg på isen, for om mulig å kvalifisere seg til OL-troppen. Overgangen gikk fint, Rodriguez har deltatt i tre OL, og tok to bronsemedaljer under OL 2002 i Salt Lake City. I 2005 gikk hun til topps i sprint-VM sammenlagt, og har i tillegg flere medaljer fra VM enkeltdistanser.
Arild Sæther
Siden rundt 1990 har Sæther forsket mest på økonomisk idéhistorie, og i sentrum står den tyske naturrettsfilosofen Samuel von Pufendorf som hadde stor betydning for moderne samfunnsøkonomi. Sæther avla i 2017 doktorgrad ved Norges handelshøyskole i Bergen med avhandlingen «Samuel Pufendorf: The Grandfather of Modern Political Economy?», utgitt samme år med tittelen Natural Law and the Origin of Political Economy: Samuel Pufendorf and the History of Economics.
Back in the USSR
Generell informasjon
Gitar- og basslinjen som man hører gjennom hele sangen, samt «who-hoo»-ene på versene, er typisk 1950- og 60-talls rock and roll og surfemusikk.
Arild Sæther
Sæther har hatt en del forskningssamarbeid med Tore Jørgen Hanisch og Ib Erik Eriksen. Sammen med Eriksen publiserte Sæther i 2014 artikkelen Ragnar Frisch and the Postwar Norwegian Economy, som kritiserer den omfattende planøkonomien i Norge etter krigen.
Jennifer Rodriguez
Rodriguez var tidligere gift med den amerikanske skøyteløperen KC Boutiette.
Back in the USSR
Generell informasjon
I 1976 ble sangen utgitt som singel i Storbritannia av Parlophone, med «Twist and Shout» som B-side.
Arild Sæther
I perioden 1995–1997 var Sæther professor ved European Institute of Public Administration EIPA i Maastricht i Nederland. Fra 1998 til 2001 var han direktør i Østersjørådets (Council of the Baltic Sea States) organisasjon EuroFaculty, som stod for universitetsreformer i Tartu, Riga og Vilnius.
London and North Eastern Railway
London and North Eastern Railway (LNER) var et britisk jernbaneselskap som ble dannet ved den tvungne omstruktureringen av britiske jernbaner i 1923. LNER var et av «de fire store» sammen med Great Western Railway (GWR), London, Midland and Scottish Railway (LMS), og Southern Railway (SR).
Etter utbruddet av andre verdenskrig ble alle jernbaneselskaper underlagt statlig kontroll og drift. Etter krigen var jernbanenettet og materiellet nedslitt, og den britiske regjeringen besluttet å nasjonalisere jernbanen. I 1948 ble «de fire store» – deriblant LNER – overtatt av staten, og innlemmet i det statlige selskapet British Railways.
LNER ble kjent for sine raske ekspresstog – det mest kjente er antagelig Flying Scotsman – og ikke minst lokomotivtypen Pacific A4 som den dag i dag innehar hastighetsrekorden for damplokomotiv med 201 kilometer i timen (satt av «Mallard» i 1938). Mye av selskapets inntektsgrunnlag var imidlertid den mindre glamorøse kulltransporten fra gruvene i nordøst-England. Selskapets første sjefskonstruktør var Nigel Gresley.
LNER ble dannet ved sammenslåing av mange mindre jernbaneselskaper. De viktigste var:
Slimål
Slimål er en art i gruppen Myxine.
Det er en saltvannsfisk som blir opptil 80 cm lang.
Den ble kåret til Norges nasjonalfisk av NRK Nitimens lyttere i 1982 etter det som trolig var en aksjon satt i gang av biologistudenter med støtte av Per Hafslund. Nitimens Kjell Thue underkjente imidlertid stemmene på slimålen fordi: «Det var ingen nasjonalfisk-konkurranse, men en kåring av den fisken som kan representere Norge som fiskerinasjon. Slimålen derimot har ingen betydning for fiskerinæringen.» Dermed ble de ca. 4000 stemmene på slimålen forkastet og torsken ble utropt til vinner med 2552 lytterstemmer.
Fylkesvei 762
Fylkesvei 762 (Fv762) går mellom Steinkjer og Støa. Veiens lengde er 16,1 km.
Den tar av fra europavei 6 på Figga i Steinkjer og går østover til Støa.
Jordan under Sommer-OL 1980
Jordan under Sommer-OL 1980. Fire mannlige sportsutøvere fra Jordan deltok i en sport, skyting under Sommer-OL 1980 i Moskva. Det var første gangen Jordan deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Fylkesvei 762
Tidligere fortsatte Rv762 fra Moan til Skjølågrinda langs dagens fylkesvei 266.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Domus
Domus, også kalt atriumhus, var énfamiliehus for overklassen i Romerrikets byer. Mens domus var for de velstående byborgerne, bodde de mindre bemidlede tett i dårlig bygde leiegårder, insulae. Overklassen hadde gjerne en villa, et stort boliganlegg på landet, i tillegg til sitt byhus.
Nettball
Nettball er et lagspill med røtter i basket. Sporten, som er svært likt basket i seg selv, ble grunnlagt i USA i det som i begynnelsen ble kalt for «kvinnenes basket» («women basketball»). Nettball er et populært ballspill for kvinner og jenter. Nettball ble grunnlagt hovedsakelig av Clara Gregory Baer i USA på slutten av 1800-tallet. I dag er det en stor sport for såvel tilskuere som deltagere i Australia, New Zealand, Jamaica, Barbados, Sør-Afrika, Sri Lanka og Storbritannia. Også volleyball ble i begynnelsen på 1930-tallet kalt for «nettball». Nettball finnes ikke i organisert form i Norge, men i Sverige ble den første og fortsatt den eneste klubben for nettball startet av en australsk jente i Stockholm i mai 2008.
Domus
Overklassens boliger var ikke bare en privat sfære, de var også stedet for forretningstransaksjoner. Boligen hadde to hovedavdelinger, den offentlige delen av huset, pars urbana, og den private delen, pars rustica. Kunder og forretningsforbindelser ventet i atrium, som var hovedrommet i den offentlige delen av huset, og hadde sine møter med husets herre, pater familias, i hans arbeidsrom, tablinum. På grunn av den offentlige funksjonen, var det lagt vekt på utsmykking med marmor og veggmalerier i atrium. Bortenfor tablinum lå den private delen av huset, ofte organisert rundt peristylium. Både rundt atriet og peristylium lå det flere mindre værelser. Den romerske forfatter, arkitekt og ingeniør Vitruvius har i sitt store verk De architectura, bok VI beskrevet en harmonisk og funksjonell organisering og dimensjonering av domus.
Det store syriske opprøret
Bakgrunn
Etter første verdenskrig, hvor det osmanske riket ble beseiret av de allierte, ble dagens Syria og Libanon omgjort fra et osmansk territorium til det franske Syria-Libanon-mandatet. Dette stred mot løftene de allierte hadde gitt araberne om en uavhengig stat som takk for deres bidrag i krigen under araberoppstanden, og araberne opprettet den første arabiske staten, Det arabiske kongedømmet Syria, med Fayṣal ibn Ḥusayn som konge. Da franskmennene begynte å innta landet møtte de motstand i Ladhiqiyah-fjellene i 1919 og i Haram-fjellene i nordvest i 1920. Disse opprørerne brukte bakholdsangrep og raid mot fienden, men de ble slått ned i 1921 etter at man hadde kuttet av støtten de fikk fra Tyrkia og den syriske regjeringa.
Domus
Hustypen er påvirket av hellenistiske privathus, men mens det greske huset hadde en funksjonell, men ikke strikt plassering av rom rundt en indre gård, er den italiske bybolig, domus, strengt aksialt organisert, på samme måte som italiske templer, byplaner og festninger. I domus lå hovedrommene, atrium og peristylum langs en midtakse.
Det store syriske opprøret
Bakgrunn
25. juli 1920 inntok franske soldater Dimašq etter at kong Fayṣal hadde overtitt seg og etter at de to dager tidligere hadde beseiret Yusuf al-‘Aẓmah i slaget om Khan Maysalun, det viktigste slaget under den fransk-syriske krig. Fayṣal flyktet til Transjordan, mens general Henri Gouraud ble mandatets høykommissær. Da franskmennene hadde befestet sitt styre, delte de Syria og Libanon inn i fem stater: Damaskus, Aleppo, Alawitstaten (Latakia), Stor-Libanon og Druserstaten (se kart).
Nettball
Introdusert til Det britiske samveldet
Nettball kom svært tidlig til England. I 1895 ble det spilt ved Madame Osterburg's College, en skole drevet av den svenske kvinnepioneren Martina Bergman-Österberg (1849–1915). Fra England spredte spillet seg snart til Australia, deretter til andre britiske kolonier som Jamaica og Antigua, og de fleste statene i Samveldet. Det var ikke faste regler i begynnelsen. Noen spill brukte ni spillere i hvert lag, mens brukte kun fire. Nettene var lite effektive da de ikke var åpne i begge ender. Etter hvert mål måtte man slite for å få ballen tilbake.
Det store syriske opprøret
Årsaker
Blant de mange årsakene historikere har ment forårsaket det syriske opprøret er konfrontasjonen mellom den drusiske politiske eliten, ledet av Aṭraš-klanen, og den mandatmyndighetene i Dimašq. Viktigst her for begge sider var graden av selvstyre franskmennene var villige til å gi herskerne av Druserstaten (Ǧabal al-Durūz, "Drusernes fjell").
Nettball
Anerkjennelse
Nettball har blitt spilt i Samveldelekene siden 1998 etter å ha blitt anerkjent som olympisk sport i 1995.
Det store syriske opprøret
Årsaker
Under påskuddet "modernisering" forsøkte franskmennene å fjerne den tradisjonelle eller "føydale" eliten og påtvinge provinsene sine egne underordnede som guvernører. Denne kampanjen hadde også som mål å påtvinge druserne andre "sivilisasjonsaspekter," som et sekulært rettssystem, som alle hadde som formål å undergrave etablerte normer og regler for å kunne spre mandatmyndighetenes innflytelse.
Domus
Under vulkanen Vesuvs store utbrudd i år 79, ble byene Herculaneum, Pompeii og Stabiae begravet under lava og aske. På 1700-tallet begynte utgravningene av disse oldtidsbyene. Funnene fortalte en hel del om den romerske domus.
Det store syriske opprøret
Årsaker
Den endelige utløsende årsaken til opprøret skal ha vært at myndighetene i Dimašq utnevnte kaptein Gabriel Carbillet som Druserstatens guvernør. Ifølge Michael Provence, forfatteren av The Great Syrian Revolt and the Rise of Arab Nationalism, forsøkte Carbillet å frata drusernes deres "føydale" styre over regionen, og for å nå dette målet skal han ha tvunget šayḫene til å jobbe med tvangsarbeid for moderniseringsprosjekter, slik som bygging av veier. Som en konsekvens av dette ble protester fra dusersamfunnets medlemmer slått ned, landsbyer opprettet militser og regionhovedstaden Suwayda ble beleiret.
Domus
Værelser og arkitekturelementer
Tallene viser til tallene på figur 1:
Det store syriske opprøret
Revolusjonen
23. august 1925 erklærte Sulṭan al-Aṭraš offisielt et opprør mot Frankrike. Han oppfordret Syrias forskjellige etniske og religiøse samfunn at de skulle motsette seg fremmed styre over sitt land, og al-Aṭraš lyktes i å skaffe seg hjelp fra store deler av befolkningen i et opprør som nå spredte seg gjennom Syria, ledet av folk som Ḥasan al-Ḫarratt, Nasib al-Bakri, 'Abd ar-Raḥman aš-Šahbandar, Said Aga Dakouri og Fawzi al-Qawiqji.
Nettball
Spillets hensikt
Hensiktet med spiller er å gi ballen videre til en lagkamerat innenfor motstanderens målsirkel og skåre mål. Laget med flest mål i slutten av hver kamp vinner. Hver kamp er spilt i fire kvarter, og hver kvart varer i femten minutter og med en pause på tre minutter mellom første og andre kvart, og mellom tredje og fjerde kvart. Ved halvtid er det en pause på fem minutter.