cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Belgias provisoriske regjering
Historie
Den provisoriske regjeringen hadde både utøvende og lovgivende makt fram til 10. november 1830, da Congrès national (Nasjonalkongressen) møttes for første gang. Nasjonalkongressen utnevnte en regent 25. februar 1831 og den provisoriske regjeringen ble oppløst.
Hadi Khosroshahi
Hadi Khosroshahi (født i 1939, død 27. februar 2020 i Teheran i Iran) var en iransk sjiamuslimsk prest og diplomat som var den første ambassadør for Den iranske republikk til Vatikanet. Han døde i Covid-19-epidemien som fra januar/februar gjorde seg gjeldende i Iran.
Wang Siyu
Wang Siyu (født 16. oktober 1995) er en kinesisk basketballspiller.
Hadi Khosroshahi
Vestlige etterretningsorganisasjoner mistenkte ham for å ha etablert et hemmelig nettverk av muslimske ekstremister med base i Roma.
Wang Siyu
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Hadi Khosroshahi
Tidlig virke
Som 15-åring sluttet Khosroshahi seg til lederen av den militante organisasjonen Fada'iyan-e Islam, Sayyid Mojtaba Mir-Lohi, med tilnavnet Navvab Safavi. Fada'iyan-e Islam var en radikal-islamsk organisasjon som blant sine målsetninger var å rense islam for «korrupte individer» blant annet med bruk av målrettede mordanslag.
Han stod nær Det muslimske brorskap i Egypt.
Militant, politisk og teologisk virke
På grunnlag av to intervjuer med ham, søkte han ved to anledninger å få ayatollah Khomeinis tillatelse til å ta livet av den islamske republikks første president, Abolhassan Bani Sadr, og Irans siste dronning, Farah Pahlavi, som da begge bodde i landflyktighet i Paris. Khomeini avviste prosjektet, ifølge Khosroshahi. Hva grunnen kan ha vært til dette, er bare spekulasjon. Men Khomeini var fra gammelt av venn av Bani-Sadrs far. Han kom ofte om somrene til Hamadan der Bani-Sadr-familien bodde, og slik ble Abolhassan kjent med ham allerede i sin barndom. Abolhassan og Khomeinis sønner, Ahmad og Mostafa, ble lekekamerater.
Khosroshahi var en ledende skikkelse i Qom-seminaret. Han var en av ayatollah Khomeinis representanter i Ministeriet for kultur og islamsk rettledning etter den iranske revolusjonens seier i 1979. Som teolog forfattet han mange islamske verk, som også ble oversatt til arabisk.
Ambassadør
Etter to år ble han i 1981 Den iranske republikks ambassadør til Pavestolen (Vatikanet). Mens han hadde dette diplomatiske oppdraget grunnla han Europe Islamic Culture Center, som en base for utbredelse av sjiaislam i Vesten. Vestlig etterretning mistenkte ham dessuten for å ha etablert et hemmelig nettverk av muslimske ekstremister med base i Roma.
Død i koronavirusepidemien
Khosroshahi døde av lungesykdommen COVID-19 den 27. februar 2020, i en alder av 81 år. Han var blitt innlagt på sykehus i Teheran dagen før.
Jan Sýkora
Jan Sýkora (født 29. desember 1993) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for FC Viktoria Plzeň, på lån fra den polske klubben Lech Poznań.
Ålkatj
Ålkatj (lulesamisk: Oalgásj) er et fjellmassiv i Sareks nasjonalpark i svensk Lappland.
Fjellmassivet ligger i de sentrale og vestlige delene av Sarek og avgrenses av Rapadalen i øst, Álggavágge i nord og Sarvesvágge i sør. De høyeste toppene i Ålkatjmassivet er Áhkátjåhkkå (1974 moh.) og Kanalberget (1937 moh). De største isbreene i fjellmassivet er Jågåsjgaskajiegŋa og Oarjep Oalgásjjiegŋa.
FNs naturpanel
I 2010 ble det vedtatt en resolusjon av den 65. sesjon av FNs generalforsamling som oppfordret United Nations Environment Programme til å innkalle til et plenumsmøte for å etablere IPBES. I 2013 ble det første konseptuelle rammeverket vedtatt for det kommende IPBES-plenumet.
Representanter for de 132 IPBES-medlemmene møttes i Paris fra 29. april til 4. mai 2019 for å mota Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services utarbeidet av IPBES og vedtatt en oppsummering av den for beslutningstagere. Den 6. mai 2019 ble et sammendrag på 40 sider utgitt.
Organisering og arbeidsform
[[Fil:IPBESCF.svg|mini|Det konseptuelle rammeverket for FNs naturpanel.
Forklaring av pilene (stiplede piler = er viktig, men ikke de viktigste fokusområder):
1 – Samfunnets evne til å oppnå god livskvalitet har direkte betydning for institusjoner og styring av systemer og andre indirekte drivere.
2 – Institusjoner og styring av systemer og andre indirekte drivere er de grunnleggende årsakene til den direkte menneskeskapte drivere som påvirker naturen.
3 – Direkte driverne for endring er den umiddelbare årsak til endringer i naturen.
4 – Direkte driverne for endring som påvirker økosystemtjenester.
5, 6 og 7 – Institusjoner og styring av systemer og andre indirekte drivere påvirker samspillet og balansen mellom natur og samfunn.
8 – Naturens bidrag til mennesker påvirker hvordan folk oppnår god livskvalitet
9 – Direkte driverne for endring kan ha direkte innvirkning på livskvalitet.
Naturpanelet er et uavhengig mellomstatlig vitenskaps-politisk plattform opprettet av verdens stater. Det skal styrke den vitenskapelige og politiske tilnærmingen til biologisk mangfold og økosystemtjenester for bevaring og bærekraftig bruk av biologisk mangfold, langsiktig menneskelig trivsel og bærekraftig utvikling. Panelet ble opprettet i Panama City den 21. april 2012 hvor 94 regjeringer deltok. Det er ikke et FN-organ. På forespørsel fra Naturpanelets-plenumsmøte og med autorisasjon fra UNEPs styringsråd i 2013, utfører FNs miljøprogram (UNEP) sekretariatstjenester til Naturpanelet.
Plenumet er styringsorganet for Naturpanelet og er sammensatt av representanter for medlemslandene. Det avholdes møter vanligvis en gang per år. Byrået består av panelets leder, fire nestledere og fem ekstra medlemmer som fører tilsyn med de administrative funksjonene. Tverrfaglig ekspertpanel består av deltakere fra hver av de fem FN-regionene. Disse fører tilsyn med alle vitenskapelige og tekniske funksjoner til panelet. Ekspertgrupper og arbeidsgrupper består av forskere og eksperter som utfører studier og andre vurderinger. Hovedkvarteret for sekretariatet er lagt til Bonn.
Naturpanelet arbeider innenfor følgende områder:
Hamdan Qarmat
Hamdan Qarmat ibn al-Aschath (arabisk: حمدان قرمط بن الأشعث, Ḥamdān Qarmaṭ b. al-ʾAšʿaṯ) var en betydelig misjonær for ismailittene i Irak ved slutten av 800-tallet.
Hamdan Qarmat var en svært tidlig tilhenger av ismailittene i Irak. Han anerkjente ledelsen i det syriske Salamya (de senere fatimidene), som gjorde krav på å representere den okkulterte syvende imam Muhammad ibn Ismail. I siste kvartal av 800-tallet overtok han ledelsen av misjonen og kunne finne en stor tilhengerskade blant Iraks bønder og i kretser innen Bagdads hoffaristokrati og riksforvaltning.
Under al-Jannabi kunne han utvide ismailittenes innflytelse i Golfregionen i al-Hasa og Bahrain. Likesom misjonærene Ibn Haushab og Abu Abdallah al-Shi'i begynte også Hamdan Qarmat å bevæpne sine tilhengere, og etablerte i 892 med Mahtamabad ved Kufa et første befestiet støttepunkt.
I 899 kom det imidlertid til et skille, idet Said (Abdallah al-Mahdi) og ikke den forventede Muhammad ibn Ismail i Salamya åpenbarte seg som ismailittenes imam. At Said gjorde krav på imamatet for seg selv og sin etterslkt, ble ikke godtatt av mange ismailitter, fremfor alt i Irak. Også Hamdan Qarmat holdt fortsatt fast ved den opprinnelige mahdi-figur. Også etter at Hamdan Qarmat forsvant etter splittelsen, beholdt hans tilhengere stor innflytelse i Irak og fremfor alt i østre Arabia til inn på 1000-tallet. Etter Qarmat wurden skulle de bli kalt qarmater.
Nationaal Songfestival
Nationaal Songfestival (norsk oversettelse: «Nasjonal sangfestival») er en nederlandsk musikkonkurranse. Den ble arrangert nesten hvert år mellom 1956 og 2012, og vinneren fikk representere Nederland i Eurovision Song Contest (på nederlandsk kalt Eurovisiesongfestival). Konkurransen har ikke blitt arrangert siden 2012, og i stedet velger de nederlandske kringkasterne landets artist og låt internt. En tilsvarende konkurranse for barn, Junior Songfestival, sendes fremdeles.
Historie
Nederland var ett av syv land som deltok i den første utgaven av Eurovision Song Contest i Lugano i 1956. Hvert land deltok dette året med to låter, og begge de nederlandske bidragene ble valgt ut gjennom en tv-sendt nasjonal sangkonkurranse, kalt Nationaal Songfestival. Konkurransen ble arrangert i AVROs studio 1 i Hilversum 24. april 1956, og vinneren ble kåret ved at seerne stemte via postkort. Konkurransen ble arrangert av den daværende rikskringkasteren NTS hvert år frem til 1969, da etterfølgeren NOS tok over. Festivalen har vanligvis blitt arrangert i månedsskiftet januar/februar. Flere ulike formater har blitt tatt i bruk for å kåre vinneren. Etter at Nederland ikke kvalifiserte seg til finalen i perioden 2005–2012, valgte den nederlandske kringkasteren å sette National Songfestival på pause, og i stedet velge artist og sang internt.
Konkurransen ble også erstattet av intern utvelgelse i 1961, 1980 og 2008. I 1963 ble konkurransen avlyst på grunn av streik, og i 1985, 1991, 1995 og 2002 ble konkurransen avlyst siden Nederland ikke deltok i Eurovision Song Contest.
National Songfestival har produsert flere hiter og slagere i Nederland, og fire Eurovision-vinnere: «Net als toen» (1957), «'n beetje» (1959), «De troubadour» (1969) og «Ding-a-dong» (1975).
Internt valgte bidrag
<references group="lower-alpha" />
Jakhelln (slekt)
thumb|300px|En tegning av [[Hundholmen (Bodø)|Hundholmen fra 1819, det som i dag er Bodø.]] Jakhelln er en norsk slekt, som kom til Norge (Bodø) med Christian Albrecht Jakhelln (1784-1868, kjøpmann og stortingsmann) fra Aalborg via København i 1807.
Etterkommere
Herman von Jackhelln (ca. 1660) var auditør. Hans sønn løytnant Albrecht Heinrich von Jackhelln fikk sønnen Anton Heinrich von Jakhelln (1724–1816). Anton var født i Neumünster, Schleswig-Holstein, og ble i 1778 gift med Pauline Sophie Jegind (1751–1818). Deres sønn reiste til Bodø:
Himmelsfartskapellet
Himmelsfartskapellet (hebraisk: קפלת העלייה, gresk: Εκκλησάκι της Αναλήψεως) på Oljeberget i nabolaget at-Tur i Jerusalem markerer det sted hvorifra Jesus etter kristen og muslimsk tradisjon skal ha forlatt den jordiske verden for å vende tilbake til himmelen. Stedet betraktes som hellig av kristne såvel som av muslimer regulert av Status Quo-bestemmelsene fra osmansk tid.
Tidlige bygnininger
Før Konstantins omvendelse til kristendommen i 312 feiret man Kristi himmelfartsdag i en grotte på Oljeberget (der Pater Noster-kirken står i dag ), men ved pilegrimen Egerias besøk i 384 hadde feiringen flyttet til det sted der kapellet nå står. Det første kapellet på stedet ble oppført en gang mellom 384 og 390 av en romersk adelskvinne ved navn Poimenia. Poimenias kapell ble ødelagt av perserne i 614 og ble gjenoppført av patriark Modestus av Jerusalem. Denne kirken var rund og åpen mot himmelen. Modestus' kirke ble ødelagt av araberne på 900-tallet.
Kapellet i moderne tid
Hela kapellområdet er fortsatt del en del av moskéen og drives av Jerusalems islamske waqf, men det er åpent for kristen tilbedelse.
Kapellet består av korsriddernes kirke og de muslimske tilbyggene. Inne i selve kapellet er det en steinblokk med hva som sies å være et avtrykk av Jesu høyrefot. En tilsvarende blokk med avtrykk av den venstre foten ble i middelaleren flyttet til al-Aqsa-moskéen.
Nederlandse Televisie Stichting
Nederlandse Televisie Stichting (NTS) (norsk oversettelse: nederlandsk fjernsynsstiftelse) var den første allmennkringkasteren for fjernsyn i Nederland og forløperen til Nederlandse Omroep Stichting (NOS) og Nederlandse Publieke Omroep (NPO). NTS var i drift fra 1951 til 1969.
Himmelsfartskapellet
Kapellet i moderne tid
Ved siden av kapellet er det en grav. Etter jødisk tradisjon ligger der profetinnen Hulda som levde på 600-tallet f.Kr. De kristne mener at graven er fra 400-tallet e.Kr. og tilhører den hellige Pelagia. Etter muslimsk tradisjon er det i stedet Rabia al-Adawiyya, en kvinne som levde på 700-tallet e.Kr. og som har gitt moskéen sitt navn, som ligger i graven.
Nederlandse Televisie Stichting
Bakgrunn
I 1956 fikk NTS tildelt minst 25 prosent av den totale sendetiden på statskanalen og fikk i oppdrag å produsere såkalte nøytrale programmer som nyheter og sport. Den første utgaven av nyhetssendingen NTS Journal ble sendt 5. januar 1956.
I 1964 lanserte NTS sin andre riksdekkende tv-kanal, Nederland 2. Fem år senere, i 1969, ble NTS slått sammen med radiounionen Nederlandse Radio Unie. Den nye kringkastingsorganisasjonen fikk navnet Nederlandse Omroep Stichting (NOS).
Liaodongbukta
Liaodongbukta (kinesisk: 遼東灣 / 辽东湾, pinyin: Liáodōng Wān) er ei bukt i provinsen Liaoning, øst for Beijing i Kina, innafor Liaodonghalvøya. Det er ei av de tre buktene som til sammen danner Bohaibukta, ei arm av Gulehavet. Liaodongbukta er den nordligste av de tre buktene. Liaodonghalvøya skiller bukta fra Koreabukta. Elva Liao He renner ut i Liaodongbukta vest for byen Yingkou. Andre byer ved bukta er Huludao, Jinzhou og Panjin. Østenden av den kinesiske mur ender ved Shanhaiguan ved innløpet til bukta. Bukta fryser til fra november til mars om vinteren. Det er funnet olje ute i bukta. Fra før er det utvunnet olje fra felt ved utløpet av Liao He-elva, Liaohefeltet.
Belinda (måne)
Belinda er en av de indre månene til planeten Uranus. Den ble oppdaget 13. januar 1986 på bilder tatt av Voyager 2 og fikk da den midlertidige betegnelsen S/1986 U 5. Månen er oppkalt etter heltinnen i Alexander Popes The Rape of the Lock. Månen bærer også betegnelsen Uranus XIV.
Belinda tilhører Portia-gruppen av måner, som også inkluderer Bianca, Desdemona, Juliet, Portia, Cressida, Cupid, Rosalind og Perdita. Disse månene har lignende baner og fotometriske egenskaper. Uten om banen, radiusen på 45 km og den geometriske albedoen på 0,08 er lite kjent om Belinda.
På bildene fra Voyager 2 synes Belinda å være et elongert objekt med en store halvakse pekende mot Uranus. Overflaten av månen er grå i fargen.
Fartsgrenser i Hellas
Fartsgrenser i Hellas er 50 km/t innen tettbygd strøk og 90 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet.
På motorveier er fartsgrensen 130 km/t med mindre noe annet er skiltet, mens motortrafikkveier vanligvis har 110 km/t som fartsgrense. For busser, tyngre kjøretøy og kjøretøy med tilhenger, gjelder ytterligere fartsbegrensninger.
Arkitekturåret 1349
Arkitekturåret 1349 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1349.
Wu Tongtong
Wu Tongtong (født 27. juni 1994) er en kinesisk basketballspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Selvmordsbrev
Et selvmordsbrev er en nedskreven beskjed som en person som har begått selvmord eller har planer om å gjøre det legger igjen slik at pårørende og lignende kan få informasjonen vedkommende ønsker å dele. Som regel er beskjeden nedskrevet på et ark, men kan også bli sendt gjennom SMS, video og lydopptak.
Både forfatteren Hunter S. Thompson og Virginia Woolf er blant annet kjent for å ha lagt igjen et slikt brev før de tok livet sitt.
Grunner
Det kan være flere grunner til at noen legger fra seg et selvmordsbrev. Her er noen eksempler.
Malta under Samveldelekene 2018
Malta deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 13. gangen Malta deltok under samveldelekene.
Bryteren Gary Giordimaina var flaggbærer for Malta under åpningsseremonien.
Zhang Ru
Zhang Ru (født 2. september 1999) er en kinesisk basketballspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Skyting under Sommer-OL 1912 – 300 m rifle, lag
300 m rifle, lag for menn under Sommer-OL 1912 i Stockholm ble arrangert i juli 1912 på Kaknäs.
Geoffrey Palmer
Geoffrey Palmer (1927–2020) var en engelsk skuespiller kjent fra tv-serier som The Fall and Rise of Reginald Perrin (1976–1979), Butterflies (1978–1983) og As Time Goes By (1992–2005). Han befattet seg primært med komiske roller.
Palmer medvirket i 19 filmer og over 170 tv-produksjoner i løpet av karrieren. Han medvirket også i noen sceneoppsetninger.
Han ble født Geoffrey Dyson Palmer i London som sønn av Frederick Charles Palmer, en landmåler og Norah Gwendolen (pikenavn Robins). Han startet yrkeskarrieren som regnskapsfører, men hans daværende kjæreste overtalte ham til å prøve seg som skuespiller.
Han tv-debuterte i 1955 i miniserien St. Ives. Fra 1959 til 1960 spilte han forskjellige karakterer i komiserien The Army Game. Deretter hadde han faste roller i serier som Family Solicitor (1961), The Fall and Rise of Reginald Perrin (1976–1979), Butterflies (1978–1983), The Last Song (1981–1983), Whoops Apocalypse (1982), Fairly Secret Army (1984–1986), Executive Stress (1986), Hot Metal (1986), The Savages (2001) og As Time Goes By (1992–2005). Han spilte også i noen tv-filmer, deriblant Alice through the Looking Glass (1998) og i miniserier som blant annet Adam Dalgliesh: Mord i laboratoriet (1983), Christabel (1988) og Dickens (2002). Han hadde utover dette gjesteopptredener i en lang rekke britiske serier som blant annet Bergerac, Helgenen, The Avengers, Inspektør Morse, Doctor Who, Poirot, Sorte Orm og Hotell i særklasse. Sistnevnte er trolig hans best huskede gjesteopptreden.
Han filmdebuterte i en liten birolle i A Prize of Arms (1962) og hadde ytterligere biroller i filmer som blant annet Ingen vei tilbake (1983), Clockwise (1986), En fisk ved navn Wanda (1988), Kongens galskap (1994), Mrs Brown (1997), Tomorrow Never Dies (1997), Anna og Kongen (1999), The Pink Panther 2 (2009), Paddington (2014) og To Olivia (2021).
I 2004 ble han utnevnt til Order of the British Empire.
Palmer ble gift i 1963 med Sally Green. De fikk to barn.
Dotter
Johanna Maria Jansson (født 10. juni 1987 i Arvika i Sverige ), kjent under artisnavnet Dotter, er en svensk sanger og låtskriver. Hun endte på andreplass i svenske Melodifestivalen 2020 med sangen «Bulletproof».
Bakgrunn
Johanna Jansson vokste opp i Arvika og begynte å drive med musikk allerede som barn. På grunnskolen dannet hun bandet Dizzy Woop sammen med noen klassekamerater, og som tiåring skrev hun sin første sang, «Nobody Knows Me». Senere gikk hun musikklinjen på Solbergagymnasiet.
Hjemme i Arvika begynte hun å fjern-arbeide med låtskrivere og produsenter, frem til hun flyttet til Stockholm og utdannet seg ved kunstskolen Kulturama. Hun slapp debutsingelen «My Flower» i september 2014 og deltok samme år i veldedighetsprogrammet Musikhjälpen på Sveriges Radio P3.
Jansson er veganer og svært engasjert i saker rundt natur, miljøvern og dyrerettigheter. På bakgrunn av dette tok hun artistnavnet Dotter (datter) – som i betydningen «datter av moder jord». Sangene hennes handler ofte om temaer knyttet til personlig utvikling og åndelighet, og hun har hentet inspirasjon fra artister som Jefferson Airplane, Joni Mitchell, First Aid Kit, Florence and the Machine, Lorde og Mø.
Dotter deltar i Melodifestivalen 2020 med låten «Bulletproof», som hun har skrevet sammen med Dino Medanhodzic og Erik Dahlqvist. Hun kvalifiserte seg til finalen og var blant favorittene til å vinne finalen 7. mars 2020. Til slutt endte hun på andreplass, kun ett poeng bak vinnerne The Mamas og låten «Move».
Karin Kavli
Karin Kristina Margareta Carlson-Kavli (født 21. juni 1906 i Bromma i Sverige, død 8. mars 1990 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller.
Li Meng
Li Meng (født 2. januar 1995) er en kinesisk basketballspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Pan Zhenqi
Pan Zhenqi (født 5. juli 1995) er en kinesisk basketballspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Andrej Plenković
Andrej Plenković (født 8. april 1970 i Zagreb) er en kroatisk politiker. Han er leder av HDZ og fra 19. oktober 2016 sitt lands statsminister.
The Elder Miss Blossom
The Elder Miss Blossom er en britisk stumfilm fra 1918, regissert av Percy Nash.
Verdensmesterskapet i langdistansetriatlon
Verdensmesterskapet i langdistansetriatlon ble arrangert første gang i 1994 i Nice, og arrangeres hvert år.
Robert Kempner
Robert Max Wasilii Kempner (født 17. oktober 1899 i Freiburg im Breisgau i Det tyske rike, død 15. august 1993 i Königstein im Taunus) var en tyskfødt amerikansk jurist. Han medvirket som aktorat under Nürnbergprosessene og fant protokollen fra Wannsee-konferansen.
Virke før andre verdenskrig
Han arbeidet etter juristeksamen som advokat. Kempner ble ansatt i det prøyssiske politiet og medvirket ved etterforskning og straffeforfølgelse av Adolf Hitler og Wilhelm Frick etter ølkjellerkuppet i 1923. Kempner ville deportere Hitler og ville i 1930 forby nazistpartiet. I 1928 begynte han ved innenriksdepartementet (Preußische Innenministerium) i Berlin med tittel Oberregierungsrat i politiavdelingen. Kempner var en tydelig motstander av nazistene og forsøkte å hindre dem å komme til makten. Etter at Hitler ble Tysklands rikskansler i 1933, fjernet Göring Kempner fra sin stilling 9. februar 1933, satt i konsentrasjonsleir og truet med å bli siktet for høyforræderi. I 1935 brukte Frick Kempners jødiske bakgrunn til å ta fra ham statsborgerskapet. Dette ble avverget, men han ble arrestert i 1935. Etter internasjonale protester ble han løslatt. Det var trolig Rudolf Diels som brukte sin kontakt med Göring til å få Kempner løslatt fra interneringsleiren Columbia-Haus i Berlin. Da Kempner ble arrestert reiste hans kone til Köln der Diels var leder for den lokale administrasjonen. Kempner og Göring møttes personlig på den tiden og Göring skal avsluttet med: «De kan prise dem lykkelig over at jeg ikke får Dem kastet i fengsel. Forsvinn! La meg aldri se Dem igjen». Kempner flyktet til Italia i 1936 hvor han underviste i juss et par år og derfra reiste han i 1939 til USA, hvor han ble til 1945.
Kempner var av jødisk opphav og sosialdemokrat. I det prøyssiske statsapparatet arbeidet han blant sammen med Hans Globke, som senere arbeidet både for nazistene og for Konrad Adenauer, og med Rudolf Diels som ble den første sjef for gestapo. Kempner og Globke var venner. Kempner møtte Diels igjen i forbindelse med Nürnbergprosessen.
I USA arbeidet han blant annet ved det juridiske fakultetet ved University of Pennsylvania.
Rettsoppgjøret i Tyskland
I USA begynte Kempner i 1943 å arbeide for United Nations War Crimes Commission som samlet bevis mot blant andre Göring. Kempner returnerte da til Tyskland og ble assisterende aktor i Nürnbergprosessene, blant annet i OKW-rettegangen. Han medvirket blant annet i sakene mot Göring og Frick. Ingen andre i det amerikanske aktoratet kjente det tyske juridiske systemet så godt som Kempner. Han ledet en egen Defense Rebuttal Section, et team som skulle forutse forsvarernes strategi og forberede kryssforhør. Kempner la frem aktoratets sak mot Frick, hans gamle fiende, og ironien i situasjonen ble kjent i amerikansk presse.
Kempner forhørte Göring 13. oktober 1945 og Göring forsøkte å beklage at han sparket Kempner fra det prøyssiske innenriksdepartementet. Kempner takket da Göring for at han ble tvunget til å forlate Tyskland slik at han reddet livet. Det var deretter en avslappet tone i samtalen mellom de to. Kempner spurte ut Göring blant annet om Riksdagsbrannen. Göring ble tydelig nervøs og urolig da Rudolf Diels ble nevnt, trolig fordi Diels satt på kompromitterende informasjon om Göring. Kempner og Diels hadde arbeidet samme i det prøyssiske innenriksdepartementet før andre verdenskrig. Kempner forhørte Wilhelm Stuckart, Globkes tidligere sjef.
Kempner var sterkt mislikt i Vest-Tyskland fordi han viste samspillet mellom nazistene og tradisjonelle konservative. I forbindelse med saken mot Ernst von Weizäcker (som symboliserte den tradisjonelle eliten) ble han gjenstand for svertekampanje fra Die Zeit. Kritikken av Kempner hadde til dels antisemittiske preg der blant annet Hamburger Freien Presse (26. juni 1948) understreket at han var jøde.
Wannsee-protokollen
I mars 1947 fikk han kjennskap til den såkalte Wannseeprotokollen blant den nazistiske understatssekretær Martin Luthers papirer. Den tyske regjeringen hadde i januar 1945 gitt ordre om at alle hemmelige dokumenter skulle ødelegges for å unngå at de allierte fikk hånd om dem. Utenriksdepartementet hadde flyttet sine arkiver ut av Berlin på grunn av bombingen og dokumentet overlevde. Kempner viste protokollen til sin sjef, Telford Taylor, som forbløffet spurte: «Is such a thing possible?» («Er noe slikt mulig?») Kempner avhørte flere av deltakerne på Wannsee-konferansen. Etter at protokollen var funnet spurte USAs aktor i Ministerieprosessen (den siste av de tolv etterfølgende Nürnbergprosessene), Robert Kempner, Erich Neumann om han hadde deltatt på Wannsee-konferansen (Neumann nektet). Tiltalen i ministerieprosessen utarbeidet under Kempners ledelse omfattet folkemord definert som både «germanisering» og utslettelse: «systematic program of genocide, aimed at the destruction of nations and ethnic groups within the German sphere of influence, in part by murderous extermination, and in part by elimination and suppression of national characteristics. The object of this program was to strengthen the German nation and the alleged "Aryan" race.»
Senere virke
Kempner ga i 1961 ut boken Eichmann und Komplizen (Eichmann og hans medsammensvorne) før rettssaken mot Adolf Eichmann. Boken gjør rede for Eichmanns bakgrunn og flukt, og drøfter bevisgrunnlaget om holocaust og knytter dette til Eichmanns virke med transport og deportasjon. Kempner stilte som ekspertvitne under rettssaken mot Adolf Eichmann i Jerusalem i 1961.
Etter andre verdenskrig arbeidet han som advokat delvis i USA og delvis i Tyskland og engasjerte seg i å hjelpe ofre for nazistenes forfølgelser til å få skadeserstatning. Han bodde dels i Tyskland og beholdt det amerikanske statsborgerskapet.
Áhkátjåhkkå
Áhkátjåhkkå er et fjell i Sareks nasjonalpark i svensk Lappland. Fjellet ligger i den nordlige delen av Ålkatjmassivet sør for Álggavágge. Med sine 1974 moh. er Áhkátjåhkkå den høyeste toppen i Ålkatj. Fjellet er også blant Skandinavias 60 topper med primærfaktor over 1000 meter.
Øst og sør for fjellet ligger isbreen Áhkájiegŋa, og mindre brefonner strekker seg opp mot toppen.
Li Yueru
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Han Xu
Han Xu (født 31. oktober 1999) er en kinesisk basketballspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Hallmark Cards
Hallmark Card, Inc. er et privat, familie-eiet amerikansk selskap basert i Kansas City, Missouri. Det ble etablert i 1910 av Joyce Hall, Hallmark er den største produsent av gratulasjonskort i USA. I 1985 ble selskapet tildelt National Medal of Arts.
I tillegg til gratulasjonskort produserer Hallmark også slike produkter som gaveinnpakking og skrivesaker. De kjøpte Binney & Smith i 1987 som senere skulle endre sitt navn til Crayola LLC etter sitt velkjente Crayola merkevare av fargestifter, tusjer og fargeblyanter. Hallmark har også tatt et langt steg i TV-virksomhet, som har produsert den langvarige Hallmark Hall of Fame - serien siden 1951, og lanserte Hallmark Channel 50 år senere (som erstattet et tidligere joint venture med Jim Henson Company, ‘’Odyssey-Network’’.
Historie
Joyce Clyde Hall ble trollbundet av en selger som besøkte familiens butikk i 1906 i Norfolk, Nebraska. Drevet av postkortmanien i 1903, gikk Hall fra detaljhandel av ulike produkter til postkort engros. Han flyttet sin virksomhet til en større del av Kansas City. Ettersom tiden gikk ble Hall overbevist om at gratulasjonskort ville bli mer fremtredende enn postkort. Gratulasjonskort, i henhold til J. C. Hall, representerte klasse, kjærlighet og skjønnhet og «de var mer enn en form for kommunikasjon — de var et sosialt tilpasset anliggende»
I 1928 introduserte selskapet merkenavnet Hallmark, etter Hallmarks symbol som ble brukt av gullsmeder i London i det 14. århundre, og begynte å sette dette navnet på baksiden av hvert kort. Samme år som selskapet ble det første i kortindustrien til å annonsere sine produkter nasjonalt. Deres første annonse dukket opp i Ladies' Home Journal, og var skrevet av J. C. Hall selv.
I 1931 ble det kanadiske William E. Coutts Company, Ltd., en stor kortprodusent en samarbeidspartner av Hall Brothers, deres første internasjonale forretningsforetak.
I 1944 vedtok de sitt nåværende slagord, «Når du bryr deg nok til å sende en det aller beste». Det ble skapt av C. E. Goodman, en Hallmark markedsførings- og salgs executive, og skrevet på en 3x5-kort. Kortet er utstilt på hovedkontoret. I 1951 sponset Hall et TV-program for NBC som ga opphav til Hallmark Hall of Fame som har vunnet 80 Emmy-priser. Hallmark har nå sin egen kabel-Tv-kanal, ‘’Hallmark Channel’’, som ble etablert i 2001. For en periode på om lag 15 år eide Hallmark en andel i det spansk språklige nettverk ’’Univision’’.
I 1954 ble selskapets navn endret fra Hallmark Brothers. I 1958 ble William E. Coutts Company, Ltd. kjøpt opp av Hallmark. Frem til 1990-tallet var den canadiske grenen kjent som Coutts Hallmark.
I 1980 ervervet Hallmark Cards Valentine & Sons of Dundee, Skottland, en av verdens eldste utgivere av postkort med bilder.
Ansatte
Over hele verden har Hallmark over 27 000 ansatte, 20 000 av dem arbeider i USA, 5 600 av dem er heltidsansatte. 2 700 arbeider ved Hallmarks Kansas City-hovedkvarter.
Ledelse
Donald J. Hall er. fungerer som formann. Donald J. Hall jr. fungerer som administrerende direktør. David E. Hall er selskapet president.
Kreative ressurser
Hallmark har en kreativ stab bestående av rundt 800 kunstnere, designere, stylister, forfattere, redaktører, og fotografer. Sammen skaper de mer enn 19 000 nye og endrede gratulasjonskort og relaterte produkter per år. Selskapet tilbyr mer enn 48 000 produkter.
Produkter og tjenester
Hallmark tilbyr, eller har tilbudt følgende produkter og tjenester:
Gratulasjonskort
Hallmarkkortene har flere varemerker og lisenser. Shoebox, firmaet's linje av humoristiske kort, utviklet seg fra studiokort. Maxine (av John Wagner), ble introdusert i 1986 da hun dukket opp på flere Shoboxkort i året. Alternative kortlinjen ble lansert. Hoops&yoyo var kort opprettet av Bob Holt og Mike Adair. Revilo er en annen populær linje, av kunstneren Oliver Christianson ("Revilo" er "Oliver" stavet baklengs). Always Friends ble kjøpt i 1994 fra den engelske gründer Andrew Brownsword, som fire år senere ble sjef for Hallmark Europa. Hallmark Pictures ble kjøpt av William E. Coutts Company, et datterselskap av Hallmark Canada på midten av 2000-tallet.
Hallmark har levert programvare for å lage og skrive ut kort. Denne programvaren 8er blitt kjent som Hallmark Card Studio, med partner Nova Developement og Microsoft Greetings Workshop i partnerskap med Microsoft.
Gaveprodukter
• Hallmark Flowers
• Keepsake Ornaments and other Christmas ornaments
• Road Rovers: diecast cartoon vehicles
• Books
• Stationery
• Sentimental Frames
• Recordable Plush
• Itty-Bittys
• Happy-Go-Luckys
• Bookmarks
Lisensgivere
Noen av lisensgivere for Hallmark er gratulasjonskort, ornamenter, og gave-produkter og omfatter:• 20th Century Fox
• Beatrix Potter
• DC Comics
• DHX Media
• Dr. Seuss
• DreamWorks Animation
• Family Guy
• Filstar Distributors Corp. (Philippines)
• Ford Motor Company
• General Motors
• Hasbro
• Hanna Barbera
• Harley-Davidson
• Ice Age film series
• Looney Tunes
• Lucasfilm
• Marjolein Bastin
• Marvel Comics
• Mattel
• MGM
• National Basketball Association
• National Football League
• National Hockey League
• Paws, Inc.
• Peanuts
• Precious Moments, Inc.
• Rankin/Bass
• Sony Pictures
• Star Wars
• Tervis Tumbler
• The Hershey Company
• The Simpsons
• The Walt Disney Company
• Thomas Kinkade
• Tim Burton
• Ty Inc
• Universal Studios
Rettssaker
Neil Armstrong saksøkte Hallmark Cards i 1994 etter at de hadde brukt hans navn og gjengitt hans a kjente, «That's one small step for a man, one giant leap for mankind» i et kort med juleornament uten tillatelse. Saken ble løst i minnelighet for et ukjent beløp som Armstrong donerte til Purdue University. Saken resulterte i at Armstrong og NASA skulle bli mer forsiktig med å bruke astronauters navn, fotografier og lydopptak uten tillatelse.[21]
Den 6. september 2007 anla Paris Hilton sak mot Hallmark Cards Inc., Hilton v. Hallmark Cards, i U.S. District Court over ulovlig bruk av hennes bilde og frasen «That’s hot» på et kort. Kortet hadde tittelen «Paris's First Day as a Waitress» med bilde av Hilton forkledt som en servitrise som serverte mat, med Hiltons dialog i en snakkeboble. «Don't touch that, it's hot» (Hiltons advokat, Brent Blakely sa at erstatningen ville bil basert på salgsprisen, 2,49 dollar for hvert kort. Juli O'Dell sa at Hallmark brukte kortet som en parodi, lovbeskyttet for rimelig bruk.[22] Apellretten "avslo Hallmark's begrunnelse om å avslutte saken ". Hilton og Hallmark Cards Inc. avsluttet saken ved forlik .[23]
The Eagle’s Eye
The Eagle's Eye er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1918, regissert av George Lessey, Wellington A. Playter, Leopold Wharton og Theodore Wharton. Føljetongen består av 20 kortfilmer, som er antatt tapt.
Handling
Historien følger en kriminolog og en agent fra myndighetene, som slår seg sammen i forsøk på å avsløre en gruppe tyske spioner. Handlingen er satt til første verdenskrig.
Musikk fra filmen Rottenetter
Musikk fra filmen Rottenetter er et musikkalbum med Thomas DybdahlS filmmusikk til Rottenetter, utgitt i 2009.
Washington Senators (NFL)
Stiftelsen
Washington, D.C. lå langt borte fra de fleste profesjonelle lagene innen amerikansk fotball på 1910- og 1920-tallene, med de næreste lagene i Philadelphia i Pennsylvania. Minst ett lag før NFL stammet fra byen, Washington Vigilants ble sett på som et av de beste lagene i lander og sikret konsekvent seier over andre lokale lag, samt et knapt nederlag mot et ubeseiret Youngstown Patricians fra det som da var USAs toppliga, Ohio League, i 1915. Vigilants ble oppløst i 1916.
Senators ble stiftet med hensikt å debutere i APFA-sesongen i 1921. Ledelsen i Washington Professional Football Club møttes i Arlington Hotel den 19. mai 1921 for å ferdigstille planene for laget, som da gikk under navnet Washington Pros. Tim Jordan var lagets forretningsleder, og treneren var Jack Hegarty, stjernespiller fra Georgetown. Senators skulle spille en full sesong med 11 kamper, men kun fire av disse var mot andre APFA-lag. I spillerstallen var blant annet Benny Boynton, som endte opp med å være involvert i alle de tre touchdownene Senators scoret i APFA-kamper, ved å kaste to touchdownpasninger og score en på løp.
Første motstandere
Senators begynte 1921-sesongen med en 33–0 seier over Wilmington Collegians. Under quarterback Bullets Watson kom scoringene fra Jack Sullivan, Watson og Dutch Leighty. Lagets neste motstandere var Holmesburg Athletic Club fra Holmesburg i Pennsylvania, et lag som bestod av tidligere stjernespillere fra Penn State, Penn, Cornell, Swarthmore College, Carlisle Indian School og Lafayette College. Senators’ tredje kamp var mot et lag fra Norfolk, etter at et semiprofesjonelt lag fra Akron måtte kansellere på grunn av flere skadede spillere.
Syracuse Pros
Etter å ha spilt tre kamper mot lag utenfor APFA vant Senators 20–7 over Syracuse Pros. Det er ukjent om Pros noensinne var en del av APFA. Laget anerkjente selv at de var med i ligaen, men hverken APFA eller NFL har dokumenter som kan bekrefte at de var et NFL-lag. I de fleste historiebøker blir derfor Pros ikke regnet som et APFA- eller NFL-lag.
Harry Courtney
Harry Courtney, en venstrehendt pitcher for baseballaget Washington Senators, signerte kontrakt med amerikansk fotballaget Senators i forkant av en kamp mot et lag fra Clarksburg i Vest-Virginia den 20. november. Clark Griffith, eiern av baseballaget Senators, fant derimot ut av dette, og beordret Courtney til å slutte å spille amerikansk fotball eller risikere å miste kontrakten sin som baseballspiller. Courtney valgte å droppe amerikansk fotball til fordel for baseball.
APFA-debuten
Senators’ debut i APFA kom 27. november 1921 mot Canton Bulldogs. Canton hadde et rykte på seg som et av de beste lagene i landet, og kampen mottok mye dekning i lokale medier. Dette ble av mange sett på som Washingtons store sjanse til å vise at de burde tas seriøst på nasjonalt nivå. Canton var kjent for å spille med høy hastighet, mens Washington ofte var avhengige av spillernes høye vekt og størrelse. Gjennomsnittsvekten for en offensive lineman for Washington var, sammenlignet med Cantons , og Washingtons backs veide i snitt mot Bulldogs’. Senators’ hovedtrener Jack Hegerty valgte også å signere tre av Cantons tidligere spillere i et forsøk på å sikre seieren: Joe Guyon, Johnny Gilroy og Pete Calac. Planen var å ha disse spillerne på benken og bruke dem for å støtte opp lagets allerede sterke startere. Med en inngangspris på $1 møtte 4 000 tilskuere opp på American League Field, men Washington endte opp med å tape kampen 15–0.
Rochester Jeffersons
Washington skulle originalt spille mot Pittsburgh Collegians etter nederlaget mot Canton, men kampen ble avlyst. Da dette skjedde satte Tim Jordan opp en kamp mot Rochester Jeffersons istedenfor.
Den 5. desember 1921 skulle Jeffersons og Senators møtes til kamp. Ettersom banen var dekket i snø nektet Rochesters’ manager Leo Lyons å spille kampen i frykt for å skade spillerne. Noen tilskuere og historikere har påstått at Lyons trakk Rochester ut av kampen på grunn av snøen, men ifølge Lyons selv var det få av Senators’ tilhengere som hadde møtt opp på grunn av snøstormen, og Senators hadde derfor sagt at de kun ville betale Jeffersons rundt $200 for kampen. Beløpet ville ikke dekket reisekostnadene tilbake til Rochester eller spillernes lønninger. Ifølge NFLs regler var Jeffersons garantert $800 for å spille i kampen. Lyons nektet å spille ettersom Washington ikke ville betale de $800 som var lovet i kontrakten.
Kontrakten hadde også erklært at dersom det var uenigheter relatert til banens tilstand ville hjemmelaget ta avgjørelsen. Washington var villige til å spille kampen for å ikke skuffe de rundt 400 tilhengerne som hadde møtt opp. Etter rundt 40 minutter med krangling ble Washington tildelt seieren med en stilling på 1–0. Senere erklærte NFLs kommissær Joseph Carrat Lyons og Jeffs hadde fått seieren.
Samtidig måtte Senators betale $800 til Jeffersons for å ha møtt opp til kampen, uavhengig av om kampen ble spilt eller ei. Washington betalte aldri beløpet da laget bestemte seg for å forlate ligaen etter sesongen. Som et resultat av at boten ikke ble betalt noterte NFL aldri kampen som en seier, men hverken Elias Sports Bureau eller NFL har registrert kampen som en forfeit.
Første seier og omkamp med Canton
Senators fikk lagets første seier i APFA den 11. desember mot Cleveland Indians, 7–0, foran rundt 5 000 tilskuere.
Den 18. desember 1921 fikk Tim Jordan organisert en omkamp med Canton Bulldogs. Washington kom til enighet med Penn State All-American quarterback Glenn Killinger om å spiller for Senators, med et håp at å plukke opp en av de beste collegespillerne ville gi dem en fordel. I siste øyeblikk trakk derimot Killinger seg fra kontrakten med Senators, men signerte også med Bulldogs.
Washington lå tidlig under 14–0 etter en lang pasningfra Killinger overrasket Senators, og et dårlig punt fra Boynton gav Canton en kort avstand for lagets neste touchdown. Washington utlignet derimot til 14–14 etter to lange drives som endte i en mottatt touchdownpasning for Johnnie Hudson og en touchdown på løp for Boynton. Stillingen forble den samme sent inn i kampen, og Senators hadde ballen med bare få minutter igjen av kampen. Washingtons Gene Vidal mistet derimot ballen i en fumble, og Canton tok ledelsen. Etter avsparket hadde Bulldogs en interception på en pasning og returnerte den for kampens siste touchdown. Senators endte opp med å tape 28–14 mot Bulldogs foran rundt 6 000 tilskuere.
Senators endte opp med å spille en siste kamp som medlemmer av APFA. Den 26. desember 1921 hadde laget en kamp mot et All-Stars-lag i American League Park, men resultatet av kampen er ukjent. Senators avsluttet sesongen 1–2–0 mot APFA-lag.
1922
Senators forlot APFA etter 1921-sesongen. Kun tre av lagets spillere (Benny Boynton, Pete Calac og Joe Guyon) returnerte til NFL etter Senators forlot ligaen.
Med Bullets Watson på banen og Tim Jordan av banen (som også var trener) fortsatte laget å spille i 1922 under navnene Washington Football Club og Washington Pros.
Kamper
Dersom denne kampen ble spilt endte den enten uavgjort, eller Washington tok seieren.
Bennie Boynton, som forlot laget for å spille med Toledo, var tilbake i denne kampen og spilte for Pros. De hadde to touchdowns og en safety og forble ubeseiret. Pros var kraftig avhengige av Boynton, men kom seg ikke etter et blokkert spark tidlig i kampen som Pros returnerte for en scoring.
Jaakko Tapanainen
Jaakko Tapanainen (født 19. januar 2002) er en finsk alpinist, som representerer klubben Grankulla IFK. Han trenes av Eemeli Pirinen.
Sesongen 2018/19
Tapanainen fikk sin første pallplass i et FIS-renn i desember 2018, da han kom på tredjeplass i slalåm i Tahko i Finland. Han kom på 23.-plass i storslalåm i det finske juniormesterskapet i alpint 2019. I februar deltok han i Vinter-EYOF 2019, og kom der på åttendeplass i slalåm og 25.-plass i storslalåm. Han deltok i storslalåm under Junior-VM i alpint 2019, men kjørte ut.
I det finske juniormesterskapet i Ruka kom han på femteplass i slalåm, og i det finske mesterskapet i alpint i mars kom han på niendeplass i slalåm og 25.-plass i storslalåm. I det finske mesterskapet i alpint i april kom han på sjetteplass i slalåm, og han fikk bronse i kombinasjonen.
Sesongen 2019/20
Han representerte Finland under Vinter-OL for ungdom 2020. Der vant han parallellslalåm mikslag, der han kjørte sammen med Rosa Pohjolainen. De slo Tyskland 4-0 i finalen. I storslalåm kom han på tiendeplass, og han kom på 22.-plass i super-G og i kombinasjonen. Han kjørte ut i slalåmrennet.
Den 1. februar 2020 fikk han bronse i slalåm under det finske juniormesterskapet i alpint.
Referanser
<References />
Røykendrakten
Røykendrakten er en drakt laget av Berit Langsø og Else Bryhn. De to kvinnene fikk kulturprisen i 2012 for å ha skapt Røykendrakten som mange av Røyken Kommunes innbyggere bærer. I 1993 kom den første kvinnedrakten. Livkjolen er mørkeblå og har naturalistiske broderier av blåveis nederst på stakken, foran og bak på ryggen. Skjørtet er foret til over broderikanten på baksiden. Skjorten kan fåes i bomull eller viskose med motiv av blåveis på krave, hals og ermelinninger. Det følger også med veske, hårbånd, cape og jakke. Det er utarbeidet eget sølv til drakten med blåveismotiv.
The Eleventh Commandment
The Eleventh Commandment er en amerikansk stumfilm fra 1918 regissert av Ralph Ince.
Handling
Dora Chester avviser kjæresten sin, Robert Stanton, og forlover seg heller med den velstående Kenneth Royce. Royce forsøker å tjene penger på aksjer, men taper alle pengene sine. Han tvinger deretter Dora til å gi ham en sum penger som hun hadde fått ansvaret for av arbeidsgiveren hennes. Men Royce mister snart alle disse pengene også, og stikker av.
Men Dora nekter å avsløre at Royce var den egentlige skyldige i denne forbrytelsen, og hun blir sendt til fengsel på hans vegne - i ett år. Etter å ha blitt løslatt fra fengsel møter Dora og gifter seg med Robert, som ikke vet noe om hennes tidligere forhold. Men når Royce dukker opp igjen, og truer med å utpresse henne, tilstår hun endelig alt sammen til ektemannen sin.
Gunhild Hagestad
Gunhild Hagestad (født 6. november 1942) er en norsk pensjonert sosiolog, som forsket på aldringens sosiologi. Hun var ansatt ved den daværende Høgskolen i Agder.
Riksantikvarens bibliotek
Riksantikvarens bibliotek er et spesialbibliotek for kulturminnevern hos Riksantikvaren. Samlingene dekker alle Riksantikvarens fagområder, som arkeologi, arkitektur, byggeskikk og bygningsvern, arealplanlegging, kirkekunst og fartøyvern. Biblioteket har også en omfattende samling lokalhistorie og en spesialsamling om norske kirkebygninger. Biblioteket inneholder i 2014 ca. 65,000 bind.