cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sørvest-Afrika
Forhandlinger om selvstendighet
Den sørafrikanske apartheidregjering gav sin fulle støtte til Lisboa i den portugisiske kolonikrig, men da Portugals diktatur ble styrtet ved nellikrevolusjonen i 1974, ble forholdene helt forandret. Sørafrika blandet seg inn i den angolanske borgerkrig fra baser i Sørvest-Afrika, mens den nyutropte Folkerepublikken Angola, som støttet SWAPOs kamp i Namibia, fikk støtte fra kommunistdiktaturet på Cuba.
Mens Sør-Afrika på grunn av apartheidpolitikken ble stadig mer isolert, kostet landets innblanding i kriger rundt om i det sørlige Afrika enorme summer. I mai 1988, da den kalde krigen gikk mot sin avslutning, ble det avholdt en konferanse i Moskva der det ble avtalt at Sovjetunionen skulle avbryte sin militære bistand til Angola og Cuba og trekke sine styrker av landet etter at Sør-Afrika hasde forlatt Sørvest-Afrika. I 1989 ble FNs fredsbevarende styrker UNTAG dannet, og hadde til oppgave å overvåke demokratiske valg i Namibia. Mindre kamper mellom SWAPO og sørafrikanske tropper fortsatte i løpet av året. Apartheidsystemet i Namibia ble avskaffet og demokratiske valg avholdt i november 1989 som, trass i den sørafrikanske regjerings støtte til at minst syv partier skulle stille opp i opposisjon til SWAPO, allikevel ble vunnet av SWAPO med 57 % av stemmene. SWAPOs partileder Sam Nujoma ble i mars 1990 Namibias første pr4sident.
Politikk
Den høyeste embedsmann i Sørvest-Afrika var administratoren som 1920–1968 ble urnevnt av Sørafrika i henhold til folkeforbundsmandatet. Territoriet fortsatte å bli styrt av en administrator, fra 1977 kaltt generaladministrator, utnevnt av Sørafrikas regjering frem til 1989. Sørvest-Afrika hadde eget regionalt parlament, Sørvest-Afrikas lovgivende forsamling (South West Africa Legislative Assembly) og regionale departementer likt med de sørafrikanske provinser. De innfødte folkegruppers anliggender ble forvaltet av departementet for bantuadministrasjon i Pretoria.
Stemmerett hadde frem til 1978 kun de som ifølge raselovene tilhørte den hvite rase. Sørvest-Afrika nasjonalistparti vant samtlige eller nesten samtlige mandater ved alle parlamentsvalgene årene 1950–1978. I 1978 avholdtes et fusket men etnisk inklusivt valg som ble vunnet overlegent av den moderate opposisjonsalliasen Democratic Turnhalle Alliance men ble boikottet av blant andre SWAPO. I 1983 innførte Syd-Afrika direkte styre, den valgte regionale regjering ble avsatt og ingen valg ble avholdt i Sørvest-Afrika under apartheidstyret.
Anatolij Tisjtsjenko
Anatolij Fedosejevitsj Tisjtsjenko (russisk: Анатолий Федосеевич Тищенко; født 7. april 1935 i Donetsk oblast i Ukrainske SSR) er en russisk diplomat.
Tisjtsjenko var Sovjetunionens og senere Den russiske føderasjons ambassadør i Norge fra 1990 til 1995. Han var også stasjonert i Norge på 1970-tallet (da som førstesekretær), før han ble overflyttet til Danmark. Han har også vært stasjonert i Finland som ministerråd ved den sovjetiske ambassaden.
Amanda Jansson
Amanda Ragnhild Isabell Jansson (født 26. april 1990) er en svensk skuespiller.
Anatolij Tisjtsjenko
Etter ambassadøroppdraget i Norge var Tisjtsjenko visedirektør ved personellavdelingen i det russiske utenriksdepartementet 1995–2000. Siden 2000 har han vært viserektor ved den russiske diplomathøyskolen.
Tisjtsjenko er innehaver av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Sørvest-Afrika
Bantustaner
De sørafrikanske myndigheter skapte fra 1968 i alt ti bantustaner i Sørvest-Afrika i overensstemmelse med Frans Hendrik Odendaals anbefalinger fra 1964 for å oppnå en total raseadskillelse i territoriet. Av disse fikk fire nominelt selvstyre. I 1980 ble bantustanenes etniske eksklusivitet fastslått. Da apartheid i Namibia ble avskaffet i 1989, ble samtlige bantustaner gjenintegrerte i staten.
EJ Manuel
Han ble draftet av Bills for å være lagets nye quarterback, men pådro seg flere skader og klarte ikke å prestere på banen. Etter å ha startet 10 kamper i sin nykommersesong, med 1 972 pasningsyards og 11 touchdowns hadde Manuel bare syv kampstarter og åtte touchdownpasninger over de tre neste sesongene, og var tredje quarterback bak Kyle Orton og Tyrod Taylor. Etter å ha forlatt Bills tilbrakte han ett år med Oakland Raiders og spilte ingen kamper i 2018-sesongen, før han signerte med Kansas City Chiefs i 2019 og eventuelt pensjonerte seg i offseason samme år.
Tidlig liv
Manuel ble født i Virginia Beach i Virginia 19. mars 1990. Han gikk på Bayside High School Virginia Beach hvor han spilte for skolens amerikansk fotballag, Bayside Marlins. Som freshman i 2004 var han startende quarterback og kastet for 589 yards og syv touchdowns, og hadde 219 yards og én touchdown på løp. Som sophomore hadde han 1 332 pasningsyards og åtte touchdowns med 276 yards og seks touchdowns på løp. Som junior kastet han for 1 973 pasningsyards med 15 touchdowns, og hadde 345 yards og fem touchdowns på løp. I sitt siste år i 2007 hadde han 1 859 pasningsyards med 18 touchdowns og løp for 541 yards. Han ble rangert som en 5-stjerners rekrutt av Scout, en 4-stjerners rekrutt av Rivals og begge sidene, samt Sports Illustrated, rangerte han som den nest beste quarterbacken tilgjengelig. Han var en All-American quarterback i high school.
College-karriere
Manuel begynte på Florida State University hvor han spilte for trenerne Bobby Bowden og Jimbo Fisher på Florida State Seminoles' fotballag fra 2008 til 2012. Som student var han med i Pi Kappa Alpha fraternity. Manuel ble den andre quarterbacken i college til å vinne fire bowls på rad, etter Pat White for West Virginia (2005–2008).
Freshman
Manuel tok over for en skadet Christian Ponder mens Seminoles, som lå 4–5 i sesongen, var på vei til sitt første negative sesongresultat siden Bobby Bowden tok over. Hans første start var i en bortekamp mot Wake Forest, hvor han fullførte 15 av 20 pasninger for 220 yards og én touchdowns i en 41–28 seier over Wake Forest, som da hadde vunnet tre kamper på rad mot Florida State. I sin andre kamp, mot Maryland, klarte en strevende Manuel å sikre en seier som gjorde det mulig for FSU å nå et bowl. Manuels problemer fortsatte mot et dominant Florida Gators, og quarterbacken klarte ikke å finne en rytme i en kamp som endte i et 37–10 nederlag.
I Gator Bowl i 2010 ledet Manuel FSU til en 33–21 seier over West Virginia Mountaineers, hvor Manuels prestasjoner vant ham MVP-tittelen for kampen.
Sophomore
Manuel var kampstarter to ganger i 2010-sesongen mens Christian Ponder var ute med en underarmsskade. I sin første start, mot Clemson Tigers, hadde han 71 yards på 15 løp. Han ledet også Seminoles til seier i Chick-fil-A Bowl i 2010 mot South Carolina etter at Ponder ble skadet i andre kvarter.
Junior
I 2011-sesongen spilte Manuel i hver eneste kamp sett bort fra nederlaget mot Clemson, da han var ute med en skulderskade han pådro seg i ett tap mot Oklahoma uken før. Han avsluttet sesongen med 2 666 yards med en prosentandel fullførte pasninger på 65%. Han hadde også 18 touchdownpasninger, fire touchdowns på løp og åtte interceptions. Han hjalp Seminoles til en comebackseier mot Notre Dame Fighting Irish i Champs Sports Bowl i 2011 med 249 pasningsyards og to touchdownpasninger.
Senior
I 2012-sesongen ledet Manuel Seminoles til flere seiere mot rivaler i ACC, ett ACC Championship og en seier i Orange Bowl mot Northern Illinois, med et sesongresultat på 12–2.
Arv i college
Manuel ledet Seminoles til en sesong med 12 seiere for tredje gang i skolens historie og første gang siden skolens dominans på 90-tallet. I sin seniorsesong kastet han for nest flest yards i lagets historie med 3 392, bak Chris Weinke i sesongen han vant Heisman-troféet og kastet for 4 167 yards. Manuel gikk 25–6 som starter, vant den første BCS bowl-kampen for Florida State siden 200, vant fem av seks kamper mot delstatsrivalene Miami og Florida, og ledet angrepsrekken til sin beste sesong i lagets historie, hvor de slo det laget som vant det nasjonale mesterskapet i 1999, med 6 591 yards.
Profesjonell karriere
Bucky Brooks, analytiker for NFL.com, rangerte ham blant de fem beste quarterbackene på vei inn i draftet i 2013, og sammenlignet ham med Josh Freeman. Manuel ble sett på som å ha arbeidsmoralen, lederskapsevnen og var fysisk i form til å prestere på NFLs nivå, men hans til tider varierende prestasjonsnivå i college var en usikkerhet for lagene.
2013-sesongen
Den 14. juni 2013 signerte Manuel en 4-årig kontrakt med Buffalo Bills. Kontrakten garanterte $8,88 millioner med en signeringsbonus på $4,85 fordelt jevnt i årlige betalinger på $1,2 millioner over de neste fire årene. Lønnen hans var $1,6 millioner i 2013, $2,0 millioner i 2014, $2,4 millioner i 2015 og $2,8 millioner i 2016.
Manuel debuterte i NFL 11. august 2013 i en sesongoppkjøringskamp mot Indianapolis Colts, hvor han fullførte 16 av 21 pasninger for 107 yards og en touchdown. Han måte undergå en operasjon i kneet for å fjerne væske etter den andre kampen i sesongoppkjøringen, og det var usikkert om han ville være klar for start i sesongåpningen. Den 4. september annonserte hovedtrener Doug Marrone under et lagmøte at Manuel var bekreftet som starter for uke 1. I sesongåpningen fullførte Manuel sin første touchdownpasning, til nykommeren Robert Woods, 18 yards. Den 15. september hadde Manuel sitt første comeback i fjerde kvarter, med 80 yards over 9 plays som sikret en 24–23 seier over Carolina Panthers i kampens avsluttende sekunder. Manuel ble stemt til "Pepsi Next NFL Rookie of the Week" for sine prestasjoner i kampen.
2014-sesongen
Den 28. september 2014, under en kamp mot Houston Texans, ble en av Manuels pasninger intercepted av All-Pro defensive end J. J. Watt og returnert for en 80-yard touchdown. Dagen derpå ble han satt på benken til fordel for veteranen Kyle Orton etter å ha startet de fire første kampene i sesongen, hvor Bills vant to og tapte to. Manuel avsluttet sesongen med 838 yards, 5 touchdowns, 3 interceptions og en passer rating på 80,3, en personlig rekord. Orton vant syv av de neste 12 kampene, og ledet Bills til et sesongresultat på 9–7, den første gangen Bills hadde hatt en vinnende sesong siden 2004.
2015-sesongen
Etter lagets første positive sesong i et tiår pensjonerte Orton seg og Marrone trakk seg som hovedtrener. Bills ansatte tidligere divisjonsrival Rex Ryan som hovedtrener. Manuel konkurrerte med free agent Tyrod Taylor og Matt Cassel for stillingen som startende quarterback. Manuel klarte ikke å prestere under Bills' minileir og ble valgt til tredje quarterback. Han presterte bra i den tredje sesongoppkjøringskampen hvor han fullførte nesten alle sine pasninger. Den 31. august 2015 annonserte hovedtrener Rex Ryan at Taylor hadde blitt utpekt til startende quarterback over Manuel og Cassel.
Manuel fikk sin første start på over ett år i uke 6 mot da ubeseirede Cincinnati Bengals etter at Tyrod Taylor pådro seg en skade uken før. I kampens første drive ledet Manuel Bills over 80 yards for en touchdown. Ved kampslutt hadde Manuel fullført 28 av 42 pasninger for 263 yards, en touchdown og en interception, med en touchdown på løp. Bills tapte kampen 34–21
Mot Jacksonville Jaguars 25. oktober i London kastet Manuel for 298 yards og to touchdowns, men hadde også tre dyrebare turnovers hvor to ble returnert direkte for scoringer i andre kvarter. Han ledet Bills fra å ligge under med 24 poeng til å ta ledelsen i fjerde kvarter, men Jacksonville tok tilbake ledelsen med en touchdownpasning fra Blake Bortles til wide receiver Allen Hurns som sikret Jaguars en 34–31 seier. Med nederlaget ble Manuel den første startende quarterbacken i NFLs historie til å tape en kamp i tre forskjellige land (USA, Canada og England).
2016-sesongen
Den 2. mai 2016 annonserte Bills at de ikke ville forlenge Manuels kontrakt til et femte år for 2017-sesongen. Han fikk lite spilletid i første del av 2016-sesongen, og da vanligvis med en rolle i trick plays. Etter at Bills' sjanser for å nå sluttspillet var over fikk Manuel starte i sesongavslutningen, hvor han fullførte 9 av 20 pasninger for 86 yards før han ble byttet ut med nykommeren Cardal Jones ved starten av fjerde kvarter.
2017-sesongen
Den 20. mars 2017 signerte Manuel en 1-årig kontrakt med Oakland Raiders. Under en kamp mot Denver Broncos i uke 4 pådro Derek Carr seg en ryggskade i tredje kvarter og ble byttet ut med Manuel. Han fullførte 11 av 17 pasninger for 106 yards og en interceptions i kampen, som Raiders tapte 16–10. På grunn av Carrs skade var Manuel valgt til kampstarter i uke 5 mot Baltimore Ravens, hvor han fullførte 13 av 26 pasninger for 159 yards og en touchdowns mens Raiders tapte 30–17. Med Raiders' nederlag mot New England Patriots 19. november i Mexico by ble Manuel den første quarterbacken i NFLs historie til å være på et lag som tapte en kamp i fire forskjellige land (USA, Canada, England og Mexico).
2018-sesongen
Den 22. mars 2018 signerte Manuel en ny kontrakt med Raiders. Han ble frigitt 1. september samme år.
Kansas City Chiefs
Den 22. februar 2019 ble Manuel signert av Kansas City Chiefs..
Lagrekorder for Bills
Kilde:
Ragnar Haglund
Ragnar Haglund (født 8. september 1924) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Degernes IL.
Han vant 3 NM-gull på 1500 meter og terrengløp i 1949 og 1950.
Per Øivin Sola
Per Øivin Sola (født 17. juni 1972) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte IF Sturla og SK Vidar.
Han vant 3 NM-gull og 11 NM-medaljer på 110 meter hekk og 400 meter hekk i perioden 1992–1999.
Her inne
Her inne er et musikkalbum med Svein Greger, utgitt i 1984. Dette er hans første og hittil eneste plate som soloartist.
Jessica Enerberg
'Jessica Enerberg (født 7. juni 1998 ) er en norsk skribent, blogger og influenser. Hun hadde tidligere en av landets største blogger under aliaset Mamma som 16, og har blant annet medvirket i TV 2-produserte Kjære Mamma. på tidligere Tv2livsstil
South Sudan Oyee!
«South Sudan Oyee!» er Sør-Sudans nasjonalsang. Sangen ble valgt av South Sudan National Anthem Comittee fra Det sudanske folks frigjøringsbevegelse etter en konkurranse startet i august 2010 for å finne en nasjonalsang. Dette var før uavhengighetsavstemningen i januar 2011, som førte til at Sør-Sudan ble en suveren stat 9. juli 2011.
Liste over flaggbærere for Bosnia-Hercegovina under OL
Liste over flaggbærere for Bosnia-Hercegovina under OL er en liste over bosniske idrettsutøvere som har båret det bosniske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.
Til ungdommen (film)
Til ungdommen er en norsk dokumentarfilm fra 2012, regissert av Kari Anne Moe.
Handling
Filmen handler om fire politisk engasjerte ungdommer som fikk sitt liv forandret etter terrorangrepene i Norge i 2011. Filmen skildrer ungdommene den skjebnesvangre dagen, blant annet Johanne Butenschøn Lindheim som var på Utøya når angrepet fant sted. I filmen finner vi også politikere, blant annet Jens Stoltenberg og Jonas Gahr Støre.
Den tynne blå linjen
Den tynne blå linjen (originaltittel Tunna blå linjen) er en svensk dramaserie om seks politifolks arbeid og hverdagsliv i Malmö.
TV-serien ble lagd av Cilla Jackert, og produsert av Anagram Production, for SVT. Den første sesongen består av 10 episoder, og hadde premiere 17. januar 2021. Den andre sesongen hadde premiere 18. september 2022 (SVT) og består av 8 episoder.
Handling
TV-serien følger en gruppe politifolk fra Malmö, både i privatlivet og på jobb. De utfordres daglig i politiets krevende samfunnsrolle og i forhold til sine idealer, relasjoner og verdier. Sara (Amanda Jansson) er ny, både i Malmö og som politibetjent. Som uerfaren og litt naiv havner hun ofte i konflikter med sin partner, Magnus (Oscar Töringe) som ofte fremstår som hard, kynisk og usympatisk. Jesse, gruppelederen, strever med å takle den nye hverdagen som skilt trebarnsfar. Leah som har jødisk bakgrunn, forsøker å løse sine private utfordringer og ansvaret for en morfar samtidig som hun må takle en vanskelig jobb. Samtidig sliter to kollegaer, Faye og Dani, med hvor mye de burde avsløre angående forholdet deres ovenfor kollegaene deres.
The Masters Tournament 1985
The Masters Tournament 1985 ble arrangert på Augusta National Golf Club i Augusta, Georgia i USA i 1985.
Siri Hustvedts essays og artikler
Siri Hustvedt (født 19. februar 1955) er en amerikansk forfatter, essayist, skrivelærer, foreleser m.m.
Hun har skrevet mange essays hvor innholdet ligger i skjæringspunktet mellom kunst og litteratur. Disse har ofte handlet om sansning og kunstopplevelse. Hennes essayarbeider har etter hvert dreid mer og mer mot hjerneforskning og nevropsykologi hvor hun er blitt en hyppig gjest på konferanser innenfor de respektive fagfelt. Hennes betraktninger rundt kunst, litteratur og psykologi viser en dyp forståelse for fagområdene. Hennes bidrag har gjort at hun har opparbeidet seg anerkjennelse innen fagmiljøene.
Denne artikkelen omhandler bibliografisk informasjon om Siri Hustvedts verker hvor særlig essayene er vektlagt. Dette er gjort for å tydeliggjøre hvilke emner hun behandler og i hvilke faglige miljøer hun publiserer sine essays. Der hvor det er funnet lenker til selve teksten, vil essaytittelen føre direkte til kilden. Hvor fulltekst ikke er tilgjengelig, lenkes det til det dokumentet som best representerer publikasjonen.
Siri Hustvedts engelskspråklige førsteutgaver
Library of Congress Link Springer Ebscohost Barnes & Noble Journalseeker Samsøk Worldcat The Gabbaron Google books Amazon.com Bokus Google.com
Martine Halvorsen
Martine Halvorsen (født 19. januar 1998) er en norsk forfatter og blogger. Hun har blitt kjent som en kroppspositivist, og har blant annet skrevet boken Sykt normal som ble utgitt i 2018.
Eva Lechner
Eva Lechner (født 1. juli 1985) er en italiensk syklist som konkurrerer i terrengsykling. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 17.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 25.
Daria Gaiazova
Daria Gaiazova (født 24. desember 1983 i Moskva) er en canadisk langrennsløper. Hun konkurrerte tidligere for Russland, men begynte å konkurrere for Canada tidlig i 2002/03-sesongen, og bor i dag i Banff i Alberta.
Hun representerte Canada under Vinter-OL 2010, der hun deltok i sprint, jaktstart, lagsprint og 4 x 5 kilometer stafett. I sprinten kom hun på 17.-plass i kvalifiseringen i sitt heat, deretter femteplass i kvartfinale 2, og endte på 22.-plass i øvelsen. På jaktstarten endte hun på 47.-plass. På lagsprinten greide hun 7.-plass sammen Sara Renner, men på stafetten ble det 16.-plass på det canadiske laget.
Gaiazova har flere gullmedaljer fra canadiske mesterskap på ski.
Reidar Nilsen
Reidar Nilsen (født 22. februar 1930) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Husøy & Foynland IF.
Han vant tre NM-gull på 110 meter hekk og 400 meter hekk i perioden 1950–1953.
Canadas kvinnelandslag i sjumannsrugby
Canadas kvinnelandslag i sjumannsrugby er det canadiske landslaget i sjumannsrugby for kvinner som konkurrerer for Canada under Panamerikanske leker, Sommer-OL og Verdensmesterskapet i sjumannsrugby.
Turneringshistorikk
Den røde boksen indikerer at Canada var vertsnasjon
Nåværende tropp
Canadas tropp under Sommer-OL 2016:
The Amazing Race 1
The Amazing Race 1 var den første sesongen av den amerikanske serien The Amazing Race. Den første sesongen fulgte elleve lag, alle bestående av to personer med en eksisterende relasjon, i et kappløp rundt om i verden. Hovedpremien i konkurransen er 100 000 USD.
Sesongen hadde premiere 5. september 2001.
Advokatene og bestevennene Rob Frisbee og Brennan Swain ble de aller første vinnerne av The Amazing Race.
Produksjon
Den første sesongen av The Amazing Race strakk seg 56 000 km gjennom ni land på fire kontinenter i løpet av 39 dager. Zambia, Frankrike, Tunisia og Kina var noen av landene som ble besøkt. I tillegg, kunne ytterligere to land til ha blitt besøkt i løpet av sesongen; Botswana og Vatikanstaten. I den andre etappen, kunne lagene dra til Botswana i forbindelese med en veivalgsoppgave, men ingen av lagene valgte å gjennomføre den oppgave. Botswana ble senere besøkt i sesong 7. I den sjette etappen, kunne lagene besøke Vatikanstaten i forbindelse med en snarveisoppgave, men ingen av lagene valgte å gå etter snarveisledetråden. Innspillingen av sesongen ble rammet av flere forsinkelser, deriblant en flystreik i Roma og en sandstorm i Tunisia. Sistnevnte tvang lagene til å starte den sjette etappen i byen Gabès, istedenfor i Saharaørkenen som var den opprinnelige planen.
Andre aspekter av filmingen var unik for den første sesongen av serien. I begynnelsen av enkelte etapper, delte programleder Phil Keoghan ut ledetråden til lagene. I tillegg, tok han bare i mot det siste laget til hvert pitstopp, mens de andre lagene ble tatt i mot av lokale representanter. Pitstopp-matten i hver etappe hadde en lokal design; påfølgende sesonger har hatt en type mattedesign gjennom hele løpet. Rutemarkørene i denne sesongen var merket med et gult og hvitt flagg, mens de påfølgende sesongene var merket med gult og rødt flagg.
Reiseruten for denne sesongen var planlagt slik at de tre siste lagene ville nå målstreken. Men Joe og Bill var så langt bak de andre lagene, at de ikke hadde mulighet til å ta de igjen og fikk ikke fullført kappløpet. I den trettende og siste episoden, holdt Joe og Bill fortsatt på med etappe 12 mens de andre lagene var i New York. Etter at Joe og Bill hadde gjennomført teppekastoppgaven i Alaska, ble de informert om at kappløpet var over og at Rob og Brennan hadde vunnet.
Casting
Elleve lag deltok i den første sesongen av The Amazing Race, alt fra bestevenner til par, og et mor- og datterlag. Kevin & Drew gjorde en opptreden i sesong 8, der de delte ut ledetråd ved en pølsebod i New York. De deltok igjen, sammen med Joe & Bill, i den første All-Star-sesongen, der lag fra den første til den tiende sesongen deltok for andre gang.
Resultat
Følgende lag deltok i kappløpet, med deres relasjon på det tidspunktet innspillingen foregikk.
Etappe 1 (USA → Sør-Afrika → Zambia)
I den første aller første snarveisoppgaven i The Amazing Race, måtte lagene gå ned en bratt sti til The Boiling Pot ved Zambezielven.
I den første aller første veivalgoppgaven i The Amazing Race, måtte lagene velge mellom air (luft) eller land. I luft, måtte lagene krysse Batoka Gorge ved hjelp av zipline, og deretter oppleve en 54-meters juv-sving. I land, måtte lagene ta en lang gåtur ned juvet.
Etappe 2 (Zambia → Sør-Afrika → Frankrike)
I denne etappens snarvei måtte lagene rafte ned strykene i Zambezielven med Bundu Adventures, og lokalisere snarveisporet.
I etappens veivalg, måtte lagene velge mellom near (nært) eller far (fjernt). Begge oppgavene innebar å ta bilder av ville dyr. I near, måtte lagene dra til Mosi-oa-Tunya nasjonalpark for å ta bilder av tre «vanskelig-å-finne» dyr fra en liste. I far, måtte lagene dra til Chobe nasjonalpark i Botswana, for å ta et bilde av en elefant.
I den første sendte veisperringen, måtte et lagmedlem gå opp trappene til andre nivå av Eiffeltårnet, og bruke en ₣10-mynt for å bruke en teleskop. Så måtte de bruke teleskopet for å søke Paris skyline for å finne lagenes neste destinasjon, som var merket med race-flagg.
Tilleggsoppgaver:
Etappe 3 (Frankrike)
I denne etappens Snarvei, måtte lagene finne tebutikken Mariage Frères og spørre etter en spesiell te som inneholdt neste ledetråd.
I denne etappens veivalg måtte lagene velge mellom tough climb (tøff klatring) eller easy walk (lett gange). I tough climb, måtte lagene dra til Notre-Dame og gå opp de 297 trappetrinnene i katedralen og ringe med Quasimodos klokke. I easy walk, måtte lagene finne en statue av en katt sittende ved siden av en Foucaults pendel. Det lagene ikke fikk vite, er at det er to Foucaults pendel i Paris; bare den ved Panthéon har en sånn statue ved siden av seg (den andre er ved Musée des Arts et Métiers).
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem gå gjennom kloakkene i Paris til Place du Châtelet, to kvartaler unna.
Tilleggsoppgave:
Etappe 4 (Frankrike → Tunisia)
I denne etappens veivalg måtte lagene velge mellom full body brew (fyldig kaffe) eller full body massage (full kroppsmassasje). I full body brew, måtte lagene finne en kafé i Bab Bhar med et bilde som referanse. I full body massage, måtte lagene, ved hjelp av kart, finne et tyrkisk bad og få kroppsmassasje i 20 minutter. I den ubrukte snarveien, ble lagene fortalt at de måtte fiske etter den om bord i «Kinsa» ved havnen i Sidi Bou Said.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem navigere gjennom amfiteateret, og få fyr på en fakkel for å finne dødsgropen. Deretter måtte de få fatt i et sverd som hang over gropen, og ta den med seg til pitstopp.
Tilleggsoppgaver:
Etappe 5 (Tunisia)
I denne etappens veivalg måtte lagene mellom listening (hørsel) eller puzzling (hodebry). I listening, måtte lagene finne Ksar Hadada. Der måtte de, med hjelp av walkietalkie, finne en annen walkietalke, som var gjemt et eller annet sted i en labyrint av huler. I puzzling, måtte lagene dra til Ksar Ouled Soltane. Der måtte lagene løse et tunisisk terningspill. I denne etappens snarveien, måtte lagene bruke et kart som hadde en pil pekende til et sted for å finne en hule og ta bilde av noe som var inne i hulen.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem ri på en kamel, som ble ledet av den andre lagmedlemmet, gjennom Sahara. De måtte bruke kompass for å komme seg gjennom en rekke retninger for å finne rutemarkøren midt i ørkenen.
Etappe 6 (Tunisia → Italia)
I denne etappens veivalg, måtte lagene velge mellom foot (fot) eller hoof (hov). I foot, måtte lagene finne en stor statue av en fot ved Palazzo dei Conservatori. Foten er velkjent, og bildet lagene fikk, viste hele statuen. I hoof, måtte lagene finne en statue av en hest ved Altare della Patria. Bildet lagene fikk, viste kun hoven. Men de som gjennomførte hoof istedenfor foot, kunne finne taxier som stod og ventet på dem.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem kjøre en liten italiensk bil til bytorget i Sant’Agata Bolognese, etappens pitstopp, ved hjelp av kart skrevet kun på italiensk. Det andre lagmedlemmet fikk en gratis kjøretur i en sportsbil til pitstoppet som kunne kjøre opp til 290 km/t.
Tilleggsopplysning:
Tilleggsoppgave:
Etappe 7 (Italia → India)
I denne etappens snarvei, måtte lagene til Castello Estense i Ferrara og ro etter snarveien som var gjemt langs borgveggene.
Liste over flaggbærere for Botswana under OL
Liste over flaggbærere for Botswana under OL er en liste over botswanske idrettsutøvere som har båret det botswanske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.
VisitOslo
VisitOslo arbeider med vertskap, presse/PR, kongressmarkedsføring og markedsføring i digitale medier, og driver blant annet turistinformasjonen i Oslo og det offisielle nettstedet visitoslo.com. VisitOslo har en aktiv rolle i ulike samarbeid og prosjekter som berører Oslo.
Oslo Visitor Centre, som drives av VisitOslo, ligger i Østbanehallen og har åpent 365 dager i året.
The Amazing Race 1
Etappe 7 (Italia → India)
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem leie en rickshaw og finne en kjøpmann på markedet ved Det røde fort. Der ville han vise lagmedlemmet en blå eske med et kopi av Taj Mahal i. Men ledetråden kjøpmannen gav til lagmedlemmet, stod det at lagene skulle dra til Taj Khema Hotel.
Etappe 8 (India)
I denne etappen var det en ubrukt snarvei, der lagene måtte dra til Jantar Mantar for å gå opp 22 eller 33 trinn.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem finne en kanne med ledetråd et sted inne i labyrinten av Karni Mata-tempelet, et tempel til ære for rotter, som er hellige for de lokale og som går fritt rundt i tempelet.
Etappe 9 (India → Thailand)
I denne etappens snarvei, måtte lagene dra til Wat Pho-tempelet. Der måtte de spille et tradisjonelt, buddhistisk spill som utnyttet de 108 urnene langs den store, liggende Buddha. De måtte velge en bolle med mynter, og forsøke å legge nøyaktig en mynt i hver urne. Hvis bollen de valgte ikke hadde nøyaktig 108 mynter, måtte de velge en annen bolle og spille igjen. Lager som fant bollen med 108 mynter og fullførte oppgaven, vant snarveien.
I denne etappens veivalg, måtte lagene velge mellom public (offentlig) eller private (privat). Begge veivalgsoppgavene innebar å finne transportmiddel til Kanchanaburi. I public, måtte lagene gå til en lokal busstasjon og gå ombord i en buss som gikk hver 15. minutt. De måtte betale bussbillettene med egne penger. I private, måtte lagene finne en gratis, privat kjøretøy innenfor et angitt område, med et nummerskilt som eneste referansepunkt.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem kle seg som en munk, og gå gjennom en grop med tigrer for å hente neste ledetråd.
Etappe 10 (Thailand)
I denne etappens veivalg, måtte lagene velge mellom hike (gå) eller climb (klatre). I hike, måtte lagene gå en lang sti for å finne neste ledetråd. I climb, måtte lagene klatre opp den vanskelige Thaiwand Wall for å finne neste ledetråd. Etter begge veivalgsoppgavene, måtte lagene rappellere ned i en båt.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem padle en kajakk med det andre lagmedlemmet og bagasjen deres ned en elv etter en rutemarkør. Når de hadde funnet flagget, måtte lagmedlemmet klatre inn i en nærliggende hule på Tham Hua Kalok for å hente neste ledetråd, sammen med snorkleutstyr.
I den usendte og ubrukte Snarveien, måtte lagene gå 1 200 trappetrinn ved Wat Tum Sua for å vinne snarveien.
Tilleggsoppgave:
Etappe 11 (Thailand → Kina)
I denne etappens Veisperring, måtte et lagmedlem spise maten som de hadde kjøpt ved Hongqiao-markedet (se tilleggsoppgave), for å få neste ledetråd.
Tilleggsoppgave:
Etappe 12 (Kina → USA)
I denne etappens veivalg, måtte lagene velge mellom flat (flatt) eller steep (bratt). I begge veivalgsoppgavene måtte lagene gå på Den kinesiske mur for å finne neste ledetråd. I flat, var veien til ledetråden lengre, men flatt. I steep, måtte lagene gå en bratt og vanskelig vei til ledetråden, men veien var mye kortere i forhold til den andre oppgaven.
I denne etappens veisperring, måtte et lagmedlem klatre opp en isvegg og hente neste ledetråd.
Tilleggsoppgaver:
Etappe 13 (USA)
I sesongens siste veisperring, måtte et lagmedlem kle av seg til undertøyet eller badedrakt, og deretter stupe ut i det iskalde vannet i Fish Lake og svømme til neste ledetråd.
Marius Robinson
Marius Robinson (født 1892, død 1970) var ordfører i Bud kommune i 1938–1940 og i 1945. Han bodde i Robinsonmarka, som var oppkalt etter hans far, kjøpmann på Bud, Mads Robinson. Marius Robinson har i senere tid fått en egen vei oppkalt etter seg: Marius Robinsons veg.
Liste over dansk-norske tredekkere
Til forskjell fra den engelske Royal Navy som rangerte sine krigsskip etter antall kanoner med egne betegnelse «man-of-war» på disse som kunne delta i en linjeformasjon, har den dansk-norske fellesflåten delte sine seilfartøyer i tre kategorier; hovedskip, mellomskip og lette orlogsskip etter antall kanoner og størrelse. Et orlogsskip som kunne slåss i en linjeformasjon, hadde gjerne flere enn femti kanoner etter cirka 1650. Et hovedskip ifølge den dansk-norske rangering hadde flere enn 60 kanoner på 1600-tallet. De fleste orlogsskip som for ettertiden er betegnet som linjeskip på grunn av deres taktikk om å seile i hverandres kjølvann i en linje, var todekkere med et lukket kanondekk og et dels åpnet kanondekk mellom bakken forut og skansen akterut som kan ha halvdekk og hyttedekk/poopdekk. Bare noen få skip hadde tre kanondekk.
Formodentlig er den første kjente tredekkeren «Fortuna» fra 1566, oppgitt for å være søsterskipet av det tyske storskipet «Adler von Lübeck», som hadde to lukket kanondekk og et åpnet kanondekk med to kubygger(?) mellom for- og akterkasteller. Dette storskipet ble erstattet av «Tre Kroner» i 1604, som et prestisjefylt flaggskip som kan avdeles til flåten som admiralskip. Men som med «Fortuna» skulle det vise seg at de største hovedskipene egentlig var «hvite elefanter», som betyr noe som har stor prestisje, men liten eller ingen nytte, siden det ville ende opp som en utgiftspost. De dansk-norske monarker siden Frederik II konstruerte slike maktsymboler som mer ofte enn ikke var satt i opplag. Valget av navn som «Fortuna» og «Tre Kroner» var ikke tilfeldig. Heller ikke den nye tradisjonen om bruk av konge- og dronningsnavn fra Frederik IIIs regjeringstid. Disse skipene var ansett som kongedømmets største maktsymboler til sjøs.
Av den grunn var de fleste tredekkere som utgiftsposter sjeldent satt i operativ tilstand for flåteoperasjoner. Generaladmiraler som Niels Juel foretrakk som regel store todekkere som kan ha opptil 80-90 kanoner. I den første halvdelen av 1700-tallet ble flere mindre kjente 80- og 90-kanoners linjeskip bygd med tre dekk ved å lukke gapet mellom skansen og bakken, som kalles «kule». Men de høye tredekkerne ble erstattet av store todekkere med større lengde. «Sophia Magdalena» og «Printz Friderich» i 1727 var høye og korte 80-kanoners tredekkere som ikke egnet seg som seilfartøyer.
Den siste tradisjonelle tredekker er «Christian den Syvende» fra 1767 som deltok som blokkskipet «Prøvestenen» under slaget på Reden mot Nelson i 1801.
Håvard Oseland
Håvard Oseland (født 9. juni 1954 i Sandnes) er en norsk kunstner, bosatt i Lillesand kommune. Han arbeider i hovedsak med malerier i olje og akryl i en klassisk og naturalistisk stil. Motivvalget er ofte enkelt med lokale skildringer av skog og hav.
Som kunstner er Oseland autodidakt. Allerede som barn visste han at det var kunstmaler han ønsket å være, og som femtenåring solgte han sitt første bilde. Gjennom årene har han deltatt på en rekke separate og kollektive ustillinger. Han har deltatt på åtte juryerte utstillinger i regi av Norsk forening for Uavhengige Kunstnere (NFUK). Han deltok på Sørlandsutstillingen i 2014 og 2016. Som eneste selvvlærte kunstner,og i selskap med tolv andre utvalgte kunstnere fra Sørlandet, ble han plukket ut blant ca 100 søkere og ca 300 kunstverk til å delta på Sørlandsutstillingen i 2014. I et intervju med Lillesandsposten høsten 2015, uttaler han at det ikke finnes provokasjon i noe han lager og at han er opptatt av at form, farge og komposisjon skal oppleves behagelig og danne en harmoni.
Håvard Oseland er medlem i Norsk forening for Uavhengige Kunstnere (NFUK).
Adelheid Morath
Adelheid Morath (født 2. august 1984) er en tysk syklist som konkurrerer i terrengsykling. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 16.
Isthmian League Second Division
Isthmian League Division Two var en engelsk fotballdivisjon fra 1973 til 2006. Ligaen ble omorganisert hele 5 ganger i denne perioden, men p.g.a. omstruktureringer i det engelske Fotballforbundet ble 2005-06 sesongen den siste for denne divisjonen.
Kym Crosby
Kymberly Crosby (født 14. februar 1993) er en parafriidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T13.
Isthmian League Second Division
1973 til 1977
«Division Two» ble grunnlagt i 1973 som den første store ekspansjonen av «Isthmian League», og inneholdt 16 klubber. De fleste ble hentet fra «Athenian League».
1977 til 1984
I 1977 ble de to eksisterende divisjonene omdøpt til «Premier Division» og «Division One», og 17 nye klubber ble inkludert, igjen kom de fleste fra «Athenian League» til en ny «Division Two». Da var denne «Division Two» på bunnen av tre-nivå-hierarkiet «Isthmian League».
Kym Crosby
Idrettskarriere
Crosby deltok i Para-VM i friidrett 2015, og fikk der sølv på 200 meter, bak Ilse Hayes, og bronse på 100 meter i klassen T13. Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2016, og fikk der bronse på 100 meter.
Isthmian League Second Division
1984 til 1991
I 1984 ble det en ny utvidelse etter kollapsen av «Athenian League», slik at «Isthmian league» måtte overta mange av dens medlemmer. Dermed ble «Division Two» delt opp i nord og sør.
Kym Crosby
Idrettskarriere
Under Para-VM i friidrett 2017 fikk hun bronse på 100 og 200 meter. Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og vant der 100 meter i klassen T13.
Isthmian League Second Division
1991 til 2002
De regionale divisjonene ble reorganisert til «Division Two» og «Isthmian League Division Three» i 1991. Dette tillot «First Division» å ta inn lag fra farmerligaer utenfor Isthmian, slik at «Division Two» og «Division Three» ble de laveste ligaene i som dekket London-området.
2002 til 2006
I 2002 ble første- og andredivisjon kombinert til «Division One North and South», og «Division Three» ble omdøpt til «Division Two».
Vinnere
Isthmian League
Oslo Pass
Oslo Pass er et fordelskort som selges av VisitOslo til turister i osloregionen.
Kortet gir adgang til mer enn 30 museer og attraksjoner, offentlig transport, parkering på kommunale plasser, adgang til bad, vandreturer, rabattert sightseeing, TusenFryd, konsertbilletter, skisimulator, klatrepass og leie av ski og sykkel, samt tilbud på restauranter og butikker.
Stranger Than Fiction
Handling
Harold Crick (Will Ferrell) er en kjedelig regnskapsfører hos skatteetaten IRS som følger sitt eget skjema til punkt og prikke hver eneste dag; alt fra å pusse tennene til å telle skritt til bussholdeplassen må skje på en bestemt måte. Han tar alle regnestykker på strak arm og tar nådeløst skattesnytere med buksa nede. Men en dag (rettere sagt en onsdag) tar Harolds liv en dramatisk vending. Han får en fortellerstemme i hodet som beskriver alt han gjør i livet. Det påvirker livet hans; blant annet hvordan han møter en jente han blir forelsket i (Maggie Gyllenhaal) og rutinene hans. Og når stemmen i tillegg forteller at Harold snart skal dø, får han naturligvis panikk. Han skjønner at han er en del av en bok som snart skal gis ut av forfatteren Karen Eiffel (Emma Thompson), som ikke har en anelse om at historien hun skriver på, omhandler en virkelig person. Det gjelder å finne henne kvikt, ellers er livet til Harold ubønnhørlig over. Som hjelp på veien får han den eksentriske professor Jules Hilbert (Dustin Hoffman), som etter hvert utvikler sin egen agenda for denne kompliserte historien...
Om filmen
Stranger Than Fiction hadde et budsjett på 30 millioner dollar, og spilte inn totalt 53 millioner dollar på verdensbasis. Amerikanske anmeldere likte filmen meget godt; den står med sterke 72% positive anmeldelser på nettstedet Rotten Tomatoes. På det brukerbaserte nettstedet Internet Movie Database har filmen også en meget god anseelse; der ligger den på et gjennomsnitt på 7,7 etter over 100 000 stemmer.
Tore Ruud Hofstad
Tore Ruud Hofstad (født 9. august 1979 i Hurdal) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Lillehammer Skiklub.
Under VM 2003 i Val di Fiemme var han med på det norske laget som tok gull på stafetten, og han fikk i tillegg sølvmedalje i jaktstarten.
I Oberstdorf to år senere, under VM 2005, var han igjen med på å vinne gull på 4 x 10 km stafett. Han vant også gull i sprintstafetten sammen med makkeren Tor-Arne Hetland. I tillegg fikk Hofstad en individuell bronsemedalje på 15 km fristil.
Han vant sin første individuelle verdenscupseier 27. november 2005 i Kuusamo, Finland.
I NM 2004 var Hofstad med på å vinne en jevn stafett for Lillehammer Skiklub, hvor han vant over Tor-Arne Hetland i spurten.
Han var ansett som Norges ankermann i mesterskapsstafetter, helt fram til 2007 da Petter Northug tok over rollen som Norges ankermann i mesterskapsstafetter.
Sørkedalen skole
Sørkedalen skole er en barneskole beliggende midt i den videste delen av Sørkedalen, vel en og en halv mils vei fra Oslo sentrum. Skolen er Oslos minste, og også en av de eldste. Den ble grunnlagt i 1842. De nåværende trebygningene er fra 1924 og er hos arkitekten skapt av tanken om skolens tilhørighet i bygdesamfunnet. Skolen ligger rett overfor Sørkedalens lokale landhandel.
Skolen hadde 50 elever i skoleåret 2016/2017. Skolens personale består av rektor, åtte lærere, sekretær, renholder og vaktmester. Skolen har Aktivitetsskole med tre ansatte som er administrert under Bydel Vestre Aker.
Tove Henøen
Tove Henøen (født 1971) er en norsk lokalpolitiker som representerer Senterpartiet. Hun er ordfører i Hustadvika kommune fra 2019 og var ordfører i Fræna kommune fra 2015 til 2019.
Bjørnevatn skole
Bjørnevatn skole var en norsk offentlig grunnskole i Sør-Varanger kommune, Finnmark fylke. Den hadde i overkant av 300 elever i 13 skoleklasser, disse var fordelt på klassetrinn fra første til tiende.
Tove Henøen
Henøen er leder av Møre og Romsdal Senterparti, og tidligere leder av Fræna Senterparti.
Bjørnevatn skole
Skolen ble, sammen med Sandnes skole, stengt i 2019, da den nybygde Sandnes og Bjørnevatn skole ble tatt i bruk.
Tove Henøen
Før hun ble ordfører var hun daglig leder for et sol- og treningssenter i Elnesvågen. Hun har tidligere vært senterleder på Bølgen i Elnesvågen og salgssjef på Rica Seilet Hotel i Molde.
Bjørnevatn skole
Skolebygget ble kort tid etter revet.
Eiterfjorden (Måsøy)
Eiterfjorden (nordsamisk: Árresvuotna) er en fjord i Måsøy kommune i Finnmark. Fjorden ligger like øst for Havøysund. Den har innløp mellom Guriholneset i vest og Trollfjordneset i øst og strekker seg 3,5 km sørover til Eiterfjordbotn.
St. Marienkirche (Berlin)
St.-Marien-Kirche Berlin ligger langs Karl-Liebknecht-Straße ved foten av Berlins fjernsynstårn i ortsteilen Mitte i Berlin. Kirken er et av de eldste kirkebygg i Berlin som ennå brukes etter sitt formål og tilhører idag den evangeliske menighet. Den er en av opprinnelig seks middelalderkirker i den historiske bydelen Marienviertel.
Eiterfjorden (Måsøy)
Det er ingen bosetninger ved fjorden, men fylkesvei 889 går langs hele vestsiden.
Kunståret 1847
Kunståret 1847 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1847.
St. Marienkirche (Berlin)
Kirken nevnes første gang i skriftlige kilder fra 1292. En viktig severdighet i kirken er dødsdansen i fresken i kirkens tårnhall. Orgelet fra 1723 utført av Joachim Wagner er i store deler i behold.
Utenfor kirken finnes en større statue av Martin Luther og kirken rommer sarkofagen til feltmarskalk Otto Christoph von Sparr.== Eksterne lenker ==
Trinidad og Tobago under Sommer-OL 1996
Trinidad under Sommer-OL 1996. Tolv sportsutøvere, åtte menn og fire kvinner fra Trinidad og Tobago deltok i seks sporter, boksing, friidrett, badminton, bordtennis, sykling og svømming under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Trinidad og Tobago kom på delt 68.-plass med to bronsemedaljer. Syklisten Gene Samuel var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Pseudocoraebus
Pseudocoraebus er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, mørke praktbiller, med metallisk glans. Pannen er rundet, antennene tynne og korte. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene noe avsmalnende bakover.
Utbredelse
Slekten lever på Madagaskar.
Bartłomiej Jaszka
Bartłomiej Jaszka (født 16. juni 1983 i Ostrów Wielkopolski) er en polsk tidligere håndballspiller.
Jaszka startet sin karriere i KPR Ostrovia og gikk etter dette til Zagłębie Lubin. Etter å ha tatt polsk seriegull med dette laget i 2007 meldte han overgang til det tyske bundesligalaget Füchse Berlin hvor han har spilt siden.
Jaszka debuterte for seniorlandslaget 12. april 2006 i en kamp mot det rumenske landslaget, og har vært fast spiller på landslaget siden 2008. Han var blant annet med da Polen kom på femteplass under Sommer-OL 2008 og da de fikk bronse i VM i 2009.
Antonio del Giudice
Antonio del Giudice (født 16. april 1913 i Casoria ved Napoli i Campania i Italia, død 20. august 1982 i Bagdad i Irak) var en katolsk erkebiskop og pavelig diplomat. En italiensk avis kalte ham Vatikanets agent 007.
Bakgrunn
Antonio del Giudices far var fødebyen Casorias borgermester og apoteker.
Prest
Antonio del Giudice ble presteviet 22. februar 1936 i Roma for bispedømmet Andria. Han tok grader i sivil og i kirkens rett i 1940 og begynte så i Pavestolens diplomatiske tjeneste som protesjé av kardinalstatssekretær Luigi Maglione, som også kom fra Casoria. Han ble for en kortere tid postert til Den apostoliske delegasjon i Scutari i det italienskokkuperte Albania. Han var deretter for et tiår fra og med tidlig i 1942 tilknyttet nuntiaturet i Spania. Dette var de årene da Francisco Francos diktatur ble videre utviklet og befestet. Dette var den første av en rekke posteringer del Giudice fikk til politisk sensitive situasjoner.
Han kom til Ecuador i 1952, Formosa fra 1958 til 1960, til India i 1961, og så til Den dominikanske republikk da han ble chargé d'affaires. Det var da Rafael Leónidas Trujillos regime ble styrtet ved et militærkupp. Han tok den midlertidige president Joaquín Balaguer søke tilflukt i nuntiaturet og sikret ham fripass til å besøke andre landmenn de revolusjonære var ved makt.
Titulærerkebiskop, nuntius
Den 18. april 1962 utnevnte pave Johannes XXIII ham til titulærerekebiskop av Hierapolis in Syria og til apostolisk delegat til Korea - det vil si Sør-Korea. Kardinalstatssekretær Amleto Giovanni Cicognani bispeviet ham 29. juni samme år; medkonsekrerende var hjelpebiskop i Napoli Paolo Savino, og biskopen av Telese o Cerreto Sannita, Felice Leonardo.
Den 31. desember 1963 ble Antonio del Giudice internuntius og den 5. september 1966 til slutt apostolisk pro-nuntius til Korea.
Pave Paul VI utnevnte ham ett år etter dette, den 19. august 1967 til apostolisk nuntius til Den dominikanske republikk. Et år senere vendte han tilbake som apostolisk nuntius til Den dominikanske republikk, dit Balaguer i mellomtiden også var kommet tilbake. Kirkens rolle i å opprettholde politisk stabilitet (pro-amerikansk og antikommunistisk) utelukket ikke forsøk på dialog med de revolusjonære frontbevegelser. Kanskje var det i nettopp denne rollen, i 1970, som gjorde at pave Paul VI sendte ham til Chile som spesialutsending til det økumeniske «Te Deum» vedr innsettelsen av den nye presidenten der, Salvador Allende.
Den 2. desember 1970 ble Antonio del Giudice apostolisk nuntius til Venezuela, et land som i disse årene nådde sitt til da høyeste utviklingsnivå, også takket være sterk italiensk immigrasjon.