cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Homer
Det homeriske spørsmålet
Fra 1700-tallet ble det homeriske spørsmålet diskutert livlig og to skoler skilte seg ut. En retning, "analytikerne", forsøkte å skille ut et opprinnelig dikt som skulle ha vært skrevet av Homer selv fra senere tillegg og endringer, og trakk fram usammenhengende innslag i teksten, eksempelvis at den trojanske helten Pylemenes blir drept i den femte boken, men opptrer igjen senere. Den andre retningen, "unitarierne", understreket på sin side enheten i verkenes komposisjon og stil og forsvarte tesen om en enkelt forfatter, Homer, som hadde forfattet verkene med utgangspunkt i ulike kilder som fantes på hans tid. Forskjellene mellom de to verkene kan forklares med at Iliaden ble skrevet av en ung forfatter og Odysseen av samme forfatter i en eldre utgave, eller av en etterfølger i hans skole. Den vanligste oppfatningen blant dagens forskere er at de to verkene ikke er skrevet av samme person.
Ytterligere idéer om Homers identitet har også blitt lagt fram. Det kan tenkes at Homer ikke var én forfatter, men et samlenavn for et kollektiv. Et forslag er at Homer er et navn som i ettertid har blitt laget for å betegne en tenkt forfader til en gruppe sangere, "homeridene" fra øya Khíos, og at eposene skulle være en samling av deres dikt.
Homers ettermæle
Etter det vestromerske keiserdømmets kollaps på 400-tallet forsvant greskkunnskapene i Vest-Europa gradvis. Lærdom ble formidlet på latin. Selv de hellige skriftenes greske og hebraiske originaltekster ble erstattet med den latinske oversettelsen Vulgata. Da Petrarca gjennom en bysantinsk ambassadør fikk tak i et Homer-manuskript, kunne han ikke lese det, noe han beklagende skrev til forfatteren med adresse i dødsriket. Vinteren 1358/59 lærte Petrarca imidlertid den greskkyndige Leontius Pilatus fra Calabria å kjenne, som også tilskyndet at Boccaccio oversatte Iliaden og Odysseen til latin i årene frem til 1362.
Da Konstantinopel ble erobret av tyrkerne i 1453, flyktet mange lærde til Vesten, medbringende bøker og dokumenter. Disse eksil-grekerne under Medici-familiens beskyttelse slo seg for en stor del ned i Firenze, som ble et sentrum for renessansens blomstring. Nylesingen av de greske klassikerne fikk avgjørende betydning i den prosessen. Den første boken trykt med greske bokstaver ble utgitt i Brescia i 1474. Det var en parodi på Homer, Batrachomyomachia (= «Krigen mellom frosker og mus»), og etter alt å dømme skrevet til greskundervisning. Først i 1488 utkom en førsteutgave av Homer i Firenze. Eksilgrekeren Demetrios Khalkondyles hadde samlet Iliaden, Odysseen, Batrachomyomachia og de homeriske hymnene.
Da vesteuropeere på 1500-tallet for alvor begynte å lese Homer, ble han likevel utklasset av Vergil. I sine syv bøker om diktekunst, Poetices libri septem fra 1561, kritiserte Julius Cæsar Scaliger (1484-1558) Homer for umoralske historier. Gudene gir seg av med utukt og incest, og inkonsekvensene får diktene til å fremstå dumme i Scaligers øyne, som når solguden, som angivelig «allting kan se og allting kan høre», får høre av andre at Odyssevs' menn har stjålet oksene hans, for selv verken så eller hørte han det. Attpåtil beskriver Homer Achillevs som «rappfotet» når helten sitter oppløst i tårer.
Injera
Injera er et bløtt og flatt brød, eller egentlig en surdeigspannekake, fremstilt av teff-mel som hører hjemme i det tradisjonelle kjøkken i Etiopia, Sudan, Somalia og Eritrea.
Mel og vann blandes til en deig og får lov til å stå og gjære i et par dager, og så bakes brødene som store pannekaker. Injera spises som tilbehør til middagsretter som wat og kitfo. Wat-stuingen ligger på brødet/lefsa eller serveres i skåler ved siden av, og den enkelte river av biter av injera som de bruker til å forsyne seg med wat og annet tilbehør.
Nina Solheim
Nina Solheim (født 4. august 1979) er en norsk tidligere taekwondo-utøver. Hun ble sølvvinner i sommer-OL i Beijing 2008. Dette var Norges andre OL-sølv innenfor idretten taekwondo.
Karriere
Solheim er sammen med Trude Gundersen de eneste to norske taekwondo-utøverne som har tatt medaljer i OL. Det første sølvet tok Gundersen i OL i Sydney i 2000 i minus 67 kg-klassen. Solheim tok sølv i pluss 67-klassen. Solheim er eneste norske utøver som har vunnet medaljer i både OL, VM, og EM, samt i World Cup.
Solheim konkurrerte for taekwondoklubben Mudo Team Namsos. Hun fikk også god drahjelp fra taekwondomiljøet i Oslo, da hun var på landslaget.
Hennes internasjonale debut kom i EM i Helsingfors i 1996.
Solheim kvalifiserte seg også til OL i Athen 2004, men ble skadet i en tøff kvartfinale mot kinesiske Wei Lou, og endte på en 7.plass.
Nina Solheim har tidligere vunnet VM-bronse i Sør-Korea i 2001, gull i verdenscupen i Thailand i 2006, samt EM-bronse i Tyskland i 2006. Hun regnes derfor for å være den mestvinnende norske kvinnelige utøveren innenfor den olympiske grenen av taekwondo.
Norge har tidligere vunnet flere VM- og EM-titler i andre grener av taekwondo, men i motsetning til disse grenene av kampsporten, regnes olympisk taekwondo for å være en verdensidrett. WT (World Taekwondo) har rundt 70 millioner utøvere, samt 202 medlemsnasjoner på verdensbasis. Og WT ble i 1980 anerkjent av IOC.
Solheim ble rangert som nummer 73 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.
Privat
Nina Solheim ble født i Sør-Korea og ble adoptert sammen med sin tvillingsøster Mona Solheim, og kom til Namsos i Nord-Trøndelag da hun var syv måneder gammel.
Hun har årsstudium i psykologi fra Universitetet i Bergen fra 2000, årsstudium i webdesign og multimedia fra Sonans privatgymnas fra 2001 samt bachelorgrad i idrettsvitenskap med faglærer- og trenerutdannelse fra Norges idrettshøgskole fra 2006. Solheim jobber som prosjektleder og konsulent innen karrièreveiledning i Podium AS. Hun har tidligere vært assisterende trener for taekwondoutøvere ved Wang Toppidrett 2006–2008, assisterende senior- og juniortrener for landslaget i taekwondo 2008–2010 samt salgscoach i Jobzone AS i 2009.
I 2010 var hun med i NRK-serien Mesternes Mester, hvor hun kom på åttendeplass.
Meritter
I tillegg har hun syv nordiske mesterskap, seks NM-gull og tre kongepokaler.
20. serierunde i Adeccoligaen 2009
20. serierunde i Adeccoligaen 2009 startet søndag 23. august med syv kamper klokken 18:00. Runden ble avsluttet tirsdag 25. august klokken 18:15 med Moss mot Hønefoss.
Helen Slater
Helen Rachel Slater (født 15. desember 1963) er en amerikansk skuespiller og sanger.
Biografi
Helen Slater ble født i Bethpage, en liten by på Long Island i delstaten New York. Hennes far var direktør i et TV-selskap og hennes mor var advokat og aktivist for fred og kjernefysisk nedrustning. Foreldrene skilte seg i 1974. Hun har en bror, David, som er advokat i New York City. Hennes familie er jødisk.
Skuespillerkarriere
Flere høyprofilerte roller fulgte etter at hun spilte i den uavhengige komedien og kultklassikeren Sticky Fingers (1988) med sin mangeårige venn Melanie Mayron og i A House in the Hills (1993) med Michael Madsen. Siden da har hun spilt i mange filmer og serier, herunder gjesteopptredener i TV-serien Smallville.
Musikalsk karriere
Slater har uttalt at hun satset på musikk selv før hun begynte som skuespiller. Hun har gitt ut tre album, hvor hun synger sine egne komposisjoner og spiller piano. I 2003 ga hun ut sitt første album med tittelen One of These Days, som består av hennes originale sanger. I 2005 ga hun ut sitt andre album Crossword, og hennes tredje album Shine ble utgitt på slutten av 2010.
Tina Bachmann (skiskytter)
Tina Bachmann  (født 15. juli 1986 i Schmiedeberg) er en tysk tidligere skiskytter. Hun representerte klubben SG Stahl Schmiedeberg.
Bachmann debuterte i Europacupen i 2004 og hun har fire europacupseire. Hun har også tre medaljer fra Europamesterskap. I 2006 var hun med på å ta gull på juniorstafetten, og i 2008 og 2009 var hun med på å ta henholdsvis sølv og bronse på seniorstafetten. I tillegg har hun tre fjerdeplasser i europamesterskap. Hennes beste resultat fra et juniorverdensmesterskap er en 11.-plass fra sprinten i Kontiolax i 2005.
Bachmann debuterte i verdenscupen med en 23.-plass på sprinten i Trondheim i sesongen 2008/09. Hun deltok også i neste verdenscuprunde i Khanty-Mansijsk, hvor hun vant sprinten. Hun skjøt to fulle hus og slo lagvenninnen Simone Hauswald og svenske Anna Carin Olofsson-Zidek med henholdsvis 3,7 sekunder og 19,3 sekunder. Bachmann ble nummer 49 i verdenscupen i debutsesongen, men hun gikk kun fire verdenscuprenn.
Hun var med på Tysklands lag som vant 4 x 6 km stafett under VM i skiskyting 2011 i Khanty-Mansijsk, hvor hun også tok sølv på 15 km.
Meritter
(Per 6. april 2009)
Samojed
Samojed er egentlig entallsform for flertallsformen samojeder, men uttrykket har flere betydninger:
Husittene
Husittene omfattet en før-protestantisk kristen bevegelse, som var tilhengere av Jan Hus. Denne dominerende religiøse bevegelsen var også en drivkraft for, og styrket, den tsjekkiske nasjonalfølelsen hos de involverte.
Følgene av Hus' død
Reformbevegelsen i Böhmen levde videre til tross for Jan Hus' død. Straks etter han hadde forlatt Böhmen, satte en magister ved universitetet i Praha frem forslaget om at også lekfolket skulle få både brød og vin ved nattverden, noe som straks fikk stor tilslutning. Reformbevegelsen fikk på denne måten et symbol, og kunne bruke det som slagord i striden mot den offisielle kirka. Kravet om altervin til lekfolket hadde dessuten mye større slagkraft hos folket enn John Wycliffes filosofi.
Taborittene og kalixtinerne
Selv om folket, adelen og kongehuset var enige i splittelsen med den katolske kirken, skulle det bli uenigheter innenfor reformpartiet. Kravene som reformpartiet hadde satt opp var: Bibelen som eneste religiøse autoritet, altervin til lekfolk, gudstjeneste på tsjekkisk. De ble kalt kalixtinerne eller utrakvistene, etter kravet om kalken til lekfolket. De var mindre revolusjonære, da de ville holde fast på de tradisjonelle kirkelige institusjonene, og ønsket ikke å skape en ny kirkeorganisasjon.
Av den store delen av befolkningen, til og med noen adelsmenn, vokste det frem en mer ytterliggående gruppe, disse ble kalt taboritter, etter byen Tábor. De var i høy grad nasjonalister og ville rydde alt som var tysk ut av Böhmen. På det religiøse plan var de sterkt inspirert av Wycliffes idéer, og gikk til tider videre enn det Hus hadde gjort. De forkastet alt innen kirken som ikke var påbudt i Bibelen, som relikviedyrkning, faste, avlat og skriftemål. De var imot et skille mellom prester og lekfolk, og krevde at geistligheten skulle leve i fattigdom. Gjennomførelsen av den radikale kristne omveltningen til taborittene skulle skje på revolusjonært vis. Som Herrens menn skulle de med våpenmakt gjennomføre en nyskapning av samfunnet. Forbildene deres var heltene i Det gamle testamentet som førte krig til Guds ære. Taborittene kom med sine radikale innslag til å utgjøre selve kjernen i den tsjekkiske reformbevegelsen. De hevdet at alle var like for Gud, og at klasseskillene måtte oppheves. For den nye protestantiske adelen var dette en like stor trussel som den katolske kirke hadde vært. Denne indre spliden i husittbevegelsen svekket den for sterkt til at den i første omgang kunne vinne over pavekirken.
Husittkrigene
Nyheten om kong Wenzels død førte til store opprør i Praha. Han hadde levd et utsvevende liv, og husittene ble sagt å ha dradd liket hans ut av kisten og druknet det i øl, mens de ropte: «Du likte å drikke med oss mens du levde!» En revolusjon feide over landet: kirker og klostre ble ødelagt, og de geistlige eiendelene ble tatt av den husittiske adelen. Husittene brente flere biblioteker, og da de rykket inn i borgen i Praha ødela de store kunstskatter. Heller ikke fulgte de sin læremesters påbud om å behandle de fattige pent. Bøndene led under husitterkrigene, siden den nye protestantiske adelen tynte og tynget dem like hardt som prester og munker hadde gjort. Sigismund ble tvunget til å gjenerobre sitt kongedømme med våpenmakt. Pave Martin V talte til alle kristne om at de måtte bevæpne seg mot husittene, og derfra fulgte en 11-årig krig (1420–1431). Husittene var fra starten av på defensiven, men etter 1427 kom de på offensiven. I tillegg til deres religiøse mål, kriget også husittene for de tsjekkiske nasjonale interesser. De moderate kalixtinerne og de radikale taborittene slo seg sammen og knuste all motstand, de invaderte i tillegg nabolandene.
I 1430 sendte Jeanne d’Arc et brev til husittene der hun truet med å lede et korstog mot dem dersom de ikke gikk tilbake til den katolske tro, men engelskmennene tok Jeanne en måned senere og forhindret henne i å gjennomføre trusselen.
Eva Krøvel
Eva Krøvel (født 3. februar 1910, død 3. januar 2005) var elev av Inga Jacobi og danset i flere av Jacobis koreografier på norske teaterscener. Krøvel var pedagog ved Statens Gymnastikkskole i 17 år, sekretær for Norsk Ballettforbund gjennom 25 år og ballettkritiker i nesten 40 år.
Eva Krøvel var ballettanmelder i Morgenposten 1946-50, og senere i Aftenposten frem til 1985. Krøvel dekket både store og mindre forestillinger, og skrev om alle dansesjangre, fra ballettforestillingene i Den Norske Opera & Ballett til de nye og ukjente. Krøvel var også formann i Kritikerlaget for teater, musikk og ballett i fire år.
Priser og utmerkelser
Eva Krøvel ble tildelt Danseinformasjonens ærespris i 1996, for sin bemerkelsesverdige innsats for å fremme dansens betingelser og posisjon i Norge.
Mari Giske
Mari Giske (født 1968 i Trondheim) er en norsk klassisk musiker, som har spesialisert seg på bratsj. Hun startet sitt musikalske liv som fiolinist, og er nå frilansmusiker basert i Oslo-området.
Liv og virke
Giske vokste opp i Trondheim, som yngste barn av sivilingeniør Bjørn Giske og sangpedagog og kordirigent Norunn Illevold Giske. Politikeren Trond Giske er Mari Giskes eldre bror.
Den første musikkskoleringen fikk hun ved Trondheim kommunale musikkskole. Som del av Samordnet musikkforsøk tok rektor Kåre Opdal på 1980-tallet initiativ til å danne Trønderkvartetten, med fire unge musikere som alle var elever ved musikkskolen. Kvartetten spilte både i hjembyen, andre steder i landet og i utlandet. Opdal var kvartettens musikalske leder så lenge den eksisterte, og han var produsent da de spilte inn en LP med musikk av trondheimskomponistene Per Hjort Albertsen og Bertil Palmar Johansen. Alle de fire i Trønderkvartetten er senere blitt musikere.
Giske ble uteksaminert bratsjist fra Norges musikkhøgskole i Oslo, og tok deretter diplomeksamen ved konservatoriet i Den Haag. Hun flyttet til London og spilte barokkbratsj i ledende ensembler i åtte år, blant annet i English Concert, English Baroque Soloists og Orchestra of the Age of Enlightenment. Hun flyttet deretter tilbake til Norge der hun jobber frilans som orkestermusiker og kammermusiker på moderne bratsj, og som en pådriver for det norske tidligmusikkmiljøet. Hun satt i styret for Oslos første tidligmusikkfestival OsloEarly da den ble etablert i 2016, og sitter nå (pr. 2021) i festivalens kunstneriske råd/programråd.
Hun har også spilt i Det Norske Kammerorkester og har deltatt på plateinnspillinger med ulike artister og orkestre. Hun fikk Gammleng-prisen i klassen musiker i 2021.
Hun arbeider for Stiftelsen Norsk Barokkorkester som driver det norske barokkensemblet Barokkanerne, der hun også er en av frilansmusikerne. I ensemblet spiller hun barokkbratsj og viola d’amore.
Diskografi
Deltar på:
Jon Bon Jovi
Jon Bon Jovi, egentlig John Francis Bongiovi (født 2. mars 1962 i Perth Amboy, New Jersey, USA) er en amerikansk musiker og frontfiguren i bandet Bon Jovi.
Han har også spilt i en rekke filmer og TV-serier, blant annet i TV-serien Ally McBeal og Sex og Singelliv og han hadde roller i filmene Homegrown, U-571 og Pay It Forward.
I 1983 jobbet John Bonjovi som altmuligmann i New York City's Legendary Power Station Recording Studios. Når han ikke jobbet, brukte han mye tid på sin egen musikk. Han brukte studioer mens de sto tomme og fikk med ledige musikere. Han ble etter hvert oppdaget av DJ-en Chip Hobart, som jobbet for radiostasjonen WAPP. Han skulle lage en LP for WAPP med lokale musikere og deres sanger og ville ha med Johns sang «Runaway», men John ville helst få platekontrakt med et skikkelig plateselskap, ikke selge sangen sin til en lokal radiostasjon.
Men sangen «Runaway» ble mye spilt på radio, ikke bare fra WAPP, men også av mange andre større radiostasjoner over hele USA. En rekke plateselskaper ville at han skulle signere kontrakt med dem, slik at John måtte skaffe seg et band! Kameraten David Bryan spilte keyboard, ettersom han var en utmerket pianist; og en annen kamerat, trommeslageren og kunstneren Tico Torres tok slagerket. Alec John Such ble bassist, og som gitarist kom Richie Sambora.
John skiftet på dette tidspunktet navn til kunstnernavnet Jon Bon Jovi, som nærmest er en anglifisert utgave av hans italienske navn og enklere å uttale. Bandnavnet ble også Bon Jovi. Året etter, i 1984, debuterte de med LP-en Bon Jovi og dette ble et svært populært album som solgte godt på de amerikanske hitlistene. Bandets framtoning var temmelig typisk for 1980-tallet, med puddelhår og ødelagte bukser. Året etter, i 1985, kom de med albumet 7800 Degrees Farheneit.
Men 18. august 1986 albumet Slippery When Wet gitt ut og dette ble en megahit. Jon Bon Jovi dukket opp på forsiden på et Rolling Stones album og ble etter hvert svært populær og velkjent. Albumet inneholdt blant annet den store hiten «Livin' on a Prayer», en sang Jon Bon Jovi i utgangspunktet ikke hadde så stor tro på, men lot seg overtale til å lansere stort. I TIME Magazine 6. august 2007 uttalte han at religiøse tema og trosspørsmål er viktige for ham og at han finner mye styrke i dette, og at denne sangen skal sees uavhengig av trosretninger («... is most certainly nondenomiantional»). I samme magasin uttalte han at «Livin' on a Prayer» på mange måter er den mest representative av Bon Jovi sanger.
I 1989 spilte Jon og Richie Sambora sangene «Livin' on a Prayer» og «Wanted Dead or Alive» på to akustiske gitarer under MTV Music Awards. Men etter turneen til albumet New Jersey, ble det en del uenighet og utmattelse i bandet, og medlemmene dro hver sin vei. I 1990 ga Jon ut sitt første soloalbum, Blaze of Glory, hvor hovedsangen «Blaze of glory» ble brukt i filmen Young Guns II. Albumet vant Golden Globe for beste filmmusikk, Oscar for beste filmmusikk og Grammy for beste rockealbum.
Da bandet ble gjenforent i 1992 og ga ut nytt album, Keep the Faith, var Jon Bon Jovi klar med nye sanger og ny frisyre. Han begynte også som skuespiller i 1994, og fortsatte å jobbe med det i perioden 1995-2000, som er perioden mellom de to Bon Jovi-albumene These Days og Crush.
I 1996 ga han ut sitt andre soloalbum, Destination Anywhere og i 2000 kom albumet Crush som hadde et meget godt salg det første året (7,5 mill. på verdensbasis) og fikk to Grammyer, for bl.a. «Best Rock Performance», for Jon Bon Jovi og Richie Samboras «It's my life».
Året etter kom konsertalbumet One Wild Night live 1985-2001, med en annen versjon av sangen «One Wild Night». På albumet Bounce som kom ut i 2002, er mange av sangene til minne om ofrene den 11. september, og Bon Jovi var med på konserten til minne om ofrene for terroristene. I 2003 kom samlealbumet This Left Feels Right og i 2004 100.000.000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong....
I 2005 kom albumet Have a Nice Day, hvor country-versjonen av sangen «Who Says You Can't Go Home» (i duett med Jennifer Nettles fra Sugarland) ble en stor hit i USA. Jon Bon Jovi er fortsatt skuespiller og vokalist og andregitarist i Bon Jovi.
I 2018 ble bandet innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Jon bor i hjembyen i New Jersey med ektefellen Dorothea, som er kjæresten fra high school-tiden. De giftet seg 29. april 1989 og har fire barn; Stephanie Rose (født 31. mai 1993), Jesse James Louis (født 19. februar 1995), Jacob Hurley (født 7. mai 2002), Romeo Jon (født 29. mars 2004).
Kamilleblom
Kamilleblom er en art i gruppen kamilleblomslekta. Det er en ettårig plante som blir 15-60 cm høy. Ordet kamille kommer via latin chamomilla fra gresk khamaimelon, «jordeple». Navnet viser til duften.
Amy Madigan
Amy Madigan (født 11. september 1950 i Chicago, Illinois) er en amerikansk skuespiller.
Madigan som er mest kjent for sin rolle som Annie Kinsella i filmen Fortidens helter fra 1989 og som karakteren Iris Crowe i TV-serien Carnivale fra 2003 til 2005. Madigan studerte filosofi ved Marquette University i Milwaukee før hun begynte ved Lee Strasberg Theatre Institute. Hun flyttet til Los Angeles i 1970. Madigan ble nominert til en Oscar for sin prestasjon i filmen Twice in a Lifetime fra 1985. Madigan har siden 1983 vært gift med skuespilleren Ed Harris som hun spilte mot i dramafilmen Gone Baby Gone i 2007. Paret har datteren Lilly sammen.
Out-of-place Artifact
Out-of-place Artifact, forkortet OOPArt, det vil si «malplassert artefakt (kulturminne)», er et engelsk begrep skapt av den amerikanske naturforskeren og kryptozoologen Ivan T. Sanderson for å betegne en gjenstand av historisk, arkeologisk og paleontologisk interesse, funnet i en svært uvanlig eller tilsynelatende umulig sammenheng og som kan utfordre den vanlige historiske kronologien.
King Diamond & Black Rose 20 Years Ago
King Diamond & Black Rose 20 Years Ago (A Night of Rehearsal) er et musikkalbum fra King Diamond utgitt i 2001.
Albumet ble innspilt 30. september 1980 da Kim Bendix Petersen (King Diamond) var med i et band med navn Black Rose. Albumet ble innspilt under en bandøvelse i et lagerrom under en bar i utkanten av København. Det var aldri meningen at det skulle utgis.
Norðoyri
Norðoyri (, dansk: Nordøre), ofte kalt Oyri, er en bygd på Færøyene. Bygden ligger på østsiden av Borðoyarvík, like sør for byen Klaksvík. Norðoyri er også en del av kommunen og sognet Klaksvík. Nærheten har medført folketallsvekst i bygden, som voks fra 15 innbyggere i 1985 til 104 i 2015. Bygden er første gang nevnt skriftlig i 1584. 2 km sør for Norðoyri er det gjort arkeologiske utgravninger av hustufter fra vikingtiden.
Andorra i Eurovision Song Contest
Andorra debuterte i Eurovision Song Contest i 2004 og har deltatt seks ganger uten å kvalifisere seg til finalen. Landet var nærmest å kvalifisere seg til finalen i 2007, da gruppen Anonymous endte på en tolvteplass i semifinalen. I forkant av Eurovision Song Contest 2010 trakk Andorra seg fra konkurransen og har ikke deltatt siden.
D.W. Griffith
David Wark Griffith (født 22. januar 1875 i La Grange i Kentucky i USA, død 23. juli 1948 i Los Angeles i California) var en amerikansk filmregissør. Griffith debuterte som filmregissør i 1907. Han regisserte filmene En nasjons fødsel (The Birth of a Nation, 1915), Intolerance og Abraham Lincoln. Han er av André Bazin regnet som en farsfigur for den moderne klassiske filmen.
Andorra i Eurovision Song Contest
«Fast» semifinalist
Andorra debuterte i semifinalen onsdag 12. mai 2004 i Istanbul i Tyrkia. Der ble landets bidrag, «Jugarem a estimar-nos», nummer 18 av 22 deltakere. Andorra fikk bare 12 poeng – samtlige fra nabolandet Spania.
D.W. Griffith
Bakgrunn
D.W. Griffith var sønn av bonden Jacob Griffith og hans hustru Mary Perkins. Faren tjenestegjorde som offiser (oberst) i den amerikanske borgerkrig på konføderasjonens (sørstatenes) side, og døde da sønnen var ti år gammel.
Andorra i Eurovision Song Contest
«Fast» semifinalist
De neste fem årene klarte Andorra aldri å kvalifisere seg til finalen. I 2007 var landet en av forhåndsfavorittene med «Salvem el món». Bidraget endte til slutt på en tolvteplass i semifinalen, bare 11 poeng unna kvalifisering til finalen.
D.W. Griffith
Bakgrunn
Han fikk sin skolegang i en ettroms skole der storesøsteren Mattie Griffith var lærerinne. Familien var metodister.
Andorra i Eurovision Song Contest
«Fast» semifinalist
I desember 2009 kunngjorde RTVA at landet ikke ville delta i Eurovision Song Contest 2010 på grunn av kanalens vanskelige økonomi. Andorra har ikke deltatt i konkurransen siden.
D.W. Griffith
Bakgrunn
Da han var blitt 14 år gammel, gav moren opp gården og flyttet med ham til Louisville. Der åpnet hun et boarding house, men måtte oppgi dette etter kort tid. For å hjelpe til med familiens utkomme sluttet Griffith på skolen og arbeidet så i en tørrvarehandel og i en bokhandel.
Andorra i Eurovision Song Contest
Katalansk gjør sin entré
Med Andorras debut ble det katalanske språket for første gang brukt i Eurovision Song Contest. Spania har aldri fremført noen av sine bidrag på annet enn spansk, fransk eller engelsk. I 1968 ville imidlertid den spanske artisten Joan Manuel Serrat synge Spanias bidrag «La, la, la» på katalansk. Det ønsket derimot ikke Franco-regimet og byttet ham ut med Massiel som fremførte den på spansk. «La, la, la» endte opp med å vinne Eurovision Song Contest 1968, hårfint foran forhåndsfavoritten Cliff Richard med «Congratulations».
D.W. Griffith
Karriere
D.W. Griffith virket først som skuespiller, men ble helt og holdent regissør fra 1908. Ved siden av Thomas H. Ince var han en foregangsmann innen stumfilmens teknikk.
Andorra i Eurovision Song Contest
Deltakere
Under er en liste over Andorras deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#f4a460|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
D.W. Griffith
Karriere
Griffith debuterte som filmregissør i 1907. Han regisserte En nasjons fødsel (The Birth of a Nation, 1915), Intolerance og Abraham Lincoln. Han har i ettertid fått kritikk for å romantisere Ku Klux Klan og for hvordan han skildret den svarte befolkningen. Filmen utnyttet avanserte kamera- og fortellerteknikker, og dens popularitet gjorde at langfilmen fikk sitt gjennomslag i USA. Filmen utløste store kontroverser omkring rasespørsmål i USA. I ettertid er filmen både kjent for sine radikale teknikker og fordømt for sin rasistiske filosofi. Filmen er blitt boikottet av NAACP, etter at fremvisninger av filmen hadde ført til oppløp ved flere kinoer; den ble sensurert flere steder, blant annet i New York.
Andorra i Eurovision Song Contest
Stemmehistorikk
I semifinalene har Andorra fått flest poeng fra: Merk: Tabellen ovenfor inkluderer bare stemmer til Andorra i semifinaler. Andorra har aldri deltatt i en finale.
Norge har fått til sammen 13 poeng fra Andorra: ett i 2005, to i 2008 og ti i 2009.
D.W. Griffith
Karriere
Griffith skapte den første filmthrilleren, The Sealed Room, som hadde premiere i 1909. Han oppdaget blant andre Mary Pickford, Lillian Gish, Mae Marsh og Dorothy Gish. I 1919 opprettet han sammen med Mary Pickford, Douglas Fairbanks og Charlie Chaplin filmselskapet United Artists.
Etter lydfilmens gjennombrudd havnet han gradvis i glemselen.
Jan Thoresen (musiker)
Jan Henry Thoresen (født 30. september 1944 i Larvik) er en norsk vokalist, musiker (fløyte, klarinett og saksofon), tekstforfatter, radioprogramleder og komponist.
Thoresen har sin utdannelse fra Musikkonservatoriet i Oslo og fra universitetet i Oslo. Han var musikklærer i ungdomsskolen til 1972, da han ble heltidsmusiker og medlem av Kjell Karlsens orkester. I 1973 hadde han stor suksess med «Sett en blomst i karmen», en norsk versjon av «Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree». Hans versjon av «Håvard Hedde» var også populær.
J.H. Thoresen har også vært ansatt som musiker ved Oslo Nye Teater, hvor han blant annet skrev musikk til Kjøpmannen i Venedig av Shakespeare, og eventyrstykket Grimsborken for Det nye teaters dukketeater.
Thoresen har blant annet gitt norsk språkdrakt til «We'll Meet Again» («Vi ses igjen»).
Han har vært programleder for en rekke musikkprogrammer på NRK radio (blant annet «Countryloftet» og «Den vil jeg høre igjen») og er også dirigent for Sporveismusikken i Oslo.
Atle Mjove
Atle Mjove (norrønt: Atle inn mjóvi (Atle den tynne/slank/mager) født, ukjent, død 900–920) også kjent som Atle Jarl den mjåe var en jarl som nevnes i flere sagasamlinger. Ifølge Fagrskinna ble Atle Mjove satt til jarl over Sygnafylke av Halvdan Svarte.
Atle i sagalitteraturen
Første gang Atle blir nevnt i sagalitteraturen er i Egilssoga som jarl. Han regjerte da under Audbjørn, konge over Firdafylket. Egilssoga forteller om at han hadde fire barn: Hallstein, Holmstein, Herstein og Solveig den Fagre. I sagaen gjøres det et poeng ut av at Olve Nuva, en person nevnt i Egilssoga, ønsker å gifte seg med Solveig, noe han ikke får.
Han bodde da på Gaular, inne i Dalsfjorden i Sunnfjord frem til Halvdan Svarte setter han som jarl over Sygnafylke. Halvdan Svarte holdt stort sett til lengre sør på Vestlandet og hadde, ifølge Fagrskinna, arvet riket av sin kones far. Etter Halvdans død, overtar hans sønn, Harald Hårfagre, Halvdans titler og områder, og han utnevner på ny Atle Mjove som jarl over Sygnafylke. Atle sitter derfor som Jarl i dette riket frem til han blir utfordret av Håkon Grjotgardsson Ladejarl.
Årsak til denne utfordringen har flere ulike forklaringer, men Fagrskinna forteller om at Harald Hårfagres menn ble sendt for å ta veitsle hos Atle jarl, men da disse menn hadde gjort mye ugagn tre år på rad, jaget Atle dem bort med skam det fjerde året. Haralds menn drar deretter tilbake til Harald mens han er i veitsle hos Håkon Ladejarl og forteller at de ble nektet veitsle. Da Harald fikk høre dette ble han sint, og Håkon ser sin mulighet og ber om Atles områder, noe Harald samtykker til.
Atles død
Atle og hans menn møter Håkon Ladejarl og hans hær, og det blir slag ved Fjaler i Stavenesvågen. Øyvind Skaldespiller skriver om slaget i Håleygjatal i to av versene (her oversatt av Edvard Eikill):
Freestyle under Vinter-OL 2006
Det ble arrangert 4 konkurranser i fristil i Vinter-OL i Torino (kulekjøring og fristil for kvinner og menn). Konkurransene foregikk i Sauze d'Oulx.
Menn
15. februar
Kvinner
22. februar
Menn
23. februar
Den koreanske folkearmé
Den koreanske folkearmé (KFA) er Nord-Koreas militære styrke, og estimeres til å være verdens fjerde største hær målt etter i antall soldater, og også den i verden med flest aktive soldater (49,03) per tusen innbyggere).
Nord-Korea har rundt 1 million mann under våpen, og 7 millioner i reserve. Sør-Korea har til sammenligning 686 000 (men har i tillegg har 3,5 millioner paramilitære). Ca. 29 000 amerikanske soldater er også utstasjonert i Sør-Korea.
Historie
Den koreanske folkearmé hadde sitt utspring blant koreanske styrker som slåss sammen med Sovjetunionen og kinesiske kommuniststyrker i tiden før og under andre verdenskrig. En slik gruppe besto av rundt 300 mann og opererte under ledelse av Kim Il-sung i Mandsjuria. Etter krigen organiserte Kim en større styrke som var opplært i geriljakrigføring og konvensjonell infanteritaktikk. Før Koreakrigen utstyrte Josef Stalin dem med moderne utrustning, blant annet stridsvogner.
Under Koreakrigen drev KFA soldatene fra FN-styrkene til Koreahalvøya sørøstre hjørne (Pusan-perimeteret). KFA ble imidlertid utmanøvrert av en amfibisk landgang på Incheon og drevet tilbake til 38. breddegrad og videre tilbake mot den kinesiske grensa. Under resten av konflikten spilte KFA en mindre rolle i forhold til de kinesiske styrkene.
Øst-Timors distrikter
Øst-Timor er delt inn i 13 administrative distrikter. Distriktene er videre delt inn i underdistrikter, som igjen er delt inn i sucoer.
Den koreanske folkearmé
Styrke
Årlig forsvarsbudsjett er på rundt fem milliarder USD. De har også en relativt effektiv, men utdatert, forsvarsindustri. Nord-Korea har også verdens kanskje nest største kontingent spesialstyrker med rundt 110 000 mann som er trent for sabotasje og å slåss bak fiendens linjer. Marinen er utstyrt med et antall ubåter og små fartøyer, men mangel på større fartøyer begrenser deres slagkraft.
Øst-Timors distrikter
Grensene mellom Cova-Lima og Ainaro og mellom Baucau og Viqueque ble endra i 2003.
Den koreanske folkearmé
Styrke
I 1992 besto det nordkoreanske luftforsvaret av rundt 1620 fly og 70 000 mannskaper. De fleste flyene er eldre sovjetiske modeller og kinesiske kopier av disse, men modernisering ble iverksatt på 1980-tallet. Flyparken teller blant annet 190 MiG-21, 30 MiG-29, 60 MiG-23, 40 Q-5 Fantans, pluss rundt 250 eldre MiG-19, MiG-17og Su-7. Antallet helikoptere har siden 1980-tallet blitt bygget opp fra 40 til 275. Dette inkluderer Mi-24, Mi-2, Mi-4 og Mi-8. I 1985 lyktes det landet å gå rundt amerikanske eksportrestriksjoner og kjøpe 87 sivile Hughes-helikoptre. Landet produserer ikke fly selv, men har kapasitet til å produsere reservedeler.
Luftvernet er satt opp med gamle sovjetiske missiler, blant annet SA-2, SA-3 og SA-5. Det vurderes at luftforsvaret har «marginale evner til å forsvare nordkoreansk luftrom og en begrenset kapasitet til å føre luftkrig mot Sør-Korea».
Landet har et lager av kort-, middels- og langtrekkende bakke-til-bakke-missiler, inkludert SCUD, Rodong-1/Rodong-2 og Taepodong-1/Taepodong-2. Nord-Korea fullførte også en test av atomvåpen 9. oktober 2006. Atomvåpen ville i en krigssituasjon mest sannsynlig bli brukt mot Japan, grunnet risikoen med å bruke det så nær sin egen grense mot Sør-Korea.
Hærens artilleri er satt opp med M1978 og M1989 Koksan selvdrevne kanoner og M-1985 og M-1991 rakettartilleri. Det står kontinuerlig 3000 artilleri-enheter klare til å avfyre mot Seoul på et øyeblikks varsel.
Eksterne lenker
উত্তর কোরিয়ার সামরিক বাহিনী
Thaao Penghlis
Thaao Penghlis (født 15. desember 1945 i Sydney, New South Wales i Australia) er en australsk skuespiller av gresk herkomst.
Penghlis startet sin karriere som skuespiller på teater før han begynte med film. Penghlis er kjent fra amerikanske såpeoperaer som f.eks. Days of Our Lives, Santa Barbara og General Hospital som i USA vanligvis går på dagtid. Penghlis har også hatt flere forskjellige gjesteroller i TV-serier som Par i hjerter, Nero Wolfe og Magnum, P.I.
Fylkesvei 4777
Fylkesvei 4777 går mellom Ospeskardtjørna – Fagerheim i Tysvær kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 779.
Dan Grimaldi
Dan Grimaldi (født 1952) er en amerikansk universitetslærer og skuespiller. Som skuespiller er han mest kjent fra tv-serien Sopranos.
Grimaldi filmdebuterte i grøsseren Don't Go in the House (1979), hvor han spilte hovedrollen. Etter det har han hatt gjesteopptredener i tv-serier som Law & Order, NYPD Blue' og Third Watch. I 2000 fikk han rollen som Philly 'Spoons' Parisi i tv-serien Sopranos, en rolle som var med i en episode og ble drept. Grimaldi kom deretter tilbake som karakterens tvillingbror, Patsy Parisi, og medvirket til slutten. Han har hatt gjesteroller i et et par tv-serier etter Sopranos.
Grimaldi er professor og underviser i matematikk ved Department of Mathematics and Computer Science ved Kingsborough Community College Brooklyn, New York. Han har en bachelorgrad i matematikk, mastergrad i operasjonsanalyse og en doktorgrad i Data processing.
Vidar
Vidar (eller Víðarr) er i den norrøne mytologien sønn av Odin og jotunkvinnen Grid. Nest etter Tor er han den sterkeste av alle gudene.
Vidar var stillfaren, stor, og som nevnt svært sterk. Alle lær/skomakere i hele verden måtte spare en lapp fra hvert produkt de lagde. Disse ble i neste omgang sydd på den ene skoen til Vidar. Etter at Fenrisulven sluker Odin i Ragnarok, er det Vidar som er utsett til å hevne drapet og drepe ulven. Han setter foten i ulvens underkjeve, griper overkjeven på ulven med begge hender, og sliter munnen i stykker. Vidar er en av dem som overlever inn i den nye æraen, sammen med halvbroren Våle. Snorre Sturlason skriver i Skaldskaparmål, hvor Ægir kommer til drikkegilde i Åsgard, hvor 20 av æsene er tilstede, tolv av de mannlige og åtte åsynjer, at Vidar er inkarnert i den legendariske greske helten Aineias, særlig kjent fra fortellingene om Trojakrigen, som var sønn av selveste Afrodite, med sin jordiske elsker Ankhises.
Oppkallinger
Vidars gate i Oslo er oppkalt (1896) etter åsen Vidar. Da FK Vidar ble startet i 1906 var navnet gitt av åsen.
Nord-Makedonias riksvåpen
Nord-Makedonias riksvåpen ble antatt 27. juli 1946 som Folkerepublikken Makedonias emblem. Nord-Makedonia benytter fortsatt emblemet etter republikkens uavhengighet fra Jugoslavia 1991. Riksvåpenet er utformet etter mønster av Sovjetunionens riksvåpen og er ikke vanlig heraldisk, men i typisk kommunistheraldisk form.
Våpenet viser en oppadstigende sol over et landskap av fjell og sjø. Øverst kommunismes femtakkete røde stjerne. Landskapet er omkranset av hveteaks, tobakksblader og valmueknopper, knyttet sammen med et bånd brodert i tradisjonelt makedonsk mønster.
Historisk utvikling
Forslag om et riksvåpen i heraldisk stil har foreløpig ikke ført fram. Et utkast fra 1992 er et rødt skjold med gull løve. Forslaget ble avvist fordi
Amos Whitney
Amos Whitney (født 8. oktober 1832, død 5. august 1920) var en amerikansk ingeniør og oppfinner fra Connecticut.
Amos Whitney døde i Portland i Maine i 1920.
Stortingets forretningsorden
Stortingets forretningsorden er et reglement for Stortingets arbeid. Forretningsordenen har sitt grunnlag i Grunnloven § 66 som fastetter at «Etter den der vedtatte orden er enhver pliktig til å rette seg».
Den fastsetter blant annet hvilke saker som skal behandles i hvilke komitéer.
Energi- og miljøkomitéen skal for eksempel behandle saker som omhandler olje, energi, vassdrag, miljøvern og regional planlegging. Finanskomitén skal blant annet behandle saker om økonomisk politikk, penge- og kredittpolitikk, finans- og kredittvesen og skatter og avgifter til statskassen.
Behandlingen av statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet følger særskilte regler i forretningsordenen og Stortingets bevilgningsreglement.
Fylkesvei 779 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 779 i de følgende fylkene:
Numbers
Det engelske ordet for tall, Numbers, kan ha flere betydninger:
Lou Diamond Phillips
Lou Diamond Phillips (født 17. februar 1962) er en amerikansk skuespiller på film, TV og teater.
Phillips ble født som Lou Diamond Upchurch på Subic Bay US Naval Station i Zambales på Filippinene, sønn av Lucita Aranas og Gerald Upchurch, en offiser i United States Navy. Hans far var amerikaner av skotsk-irsk avstamming og en fjerdedel Cherokee-avstamning, og hans mor, født i Candelaria, var fra Filippinene med både spansk, kinesisk, hawaiisk og japansk avstamning. Phillips vokste opp i Texas, der han studerte ved Flour Bluff High School før han ble uteksaminert fra University of Texas som ligger i Arlington.
Phillips’ gjennombrudd som skuespiller kom da han spilte hovedrollen i filmen La Bamba. Han fikk en Golden Globe-nominasjon for sin birolle i Stand and Deliver, og en Tony Award-nominasjon for hans rolle i filmen The King and I. Han opptrådte i Young Guns i 1988, og i oppfølgeren Young Guns II i 1990. I 1994 spilte han i Teresa's Tattoo, og i 1998 fikk han en rolle i Another Day in Paradise. Andre kjente filmer Phillips har vært med i inkluderer Tapperhet i strid fra 1996, Che, og Love Takes Wing. Før hans store gjennombrudd som skuespiller, spilte Phillips i TV-serien Miami Vice, i episoden «Red Tape» som ble vist 13. mars 1987, der han portretterte FBI-agenten Bobby Diaz. Phillips hadde en rolle i den første sesongen av TV-serien 24 som en hemmelig agent for de amerikanske myndighetene der han spilte mot den tidligere Young Guns-stjernen Kiefer Sutherland. Phillips har en fast rolle i TV-serien Numb3rs, der han spiller rollen som Ian Edgerton, en FBI-agent og skarpskytter som arbeider som instruktør på Quantico. Phillips debuterte på Broadway-teateret i 1996.
Phillips giftet seg med Julie Cypher, en regi-assistent, 17. september 1987. De ble skilt etter nesten tre år, den 5. august 1990, da Cypher forlot ham for å begynne et forhold med rockemusiker Melissa Etheridge. Phillips hadde deretter et forhold med Jennifer Tilly, men de to giftet seg aldri. Phillips giftet seg senere med Penthouse-modell Kelly Preston Phillips, de har to døtre: Grace Moorea og Isabella Patricia (tvillinger født 5. oktober 1997). Tvillingdøtrene bor sammen med deres mor etter at Phillips og Preston tok ut en seperasjon i 2004 og deres skilsmisse ble sluttført i juli 2007.
Phillips giftet seg i august 2007 og fikk datteren Indigo Sanara som ble født i oktober 2007. Den 11. august 2006 ble Phillips arrestert for vold i sitt eget hjem i Los Angeles etter en krangel med sin samboer og fremtidige kone, makeup-artist Yvonne Boismier. Phillips ble dømt til tre års prøvetid og han fikk 200 timer med samfunnstjeneste for denne voldsepisoden.
Teff
Teff (amharisk ጤፍ ṭēff, tigrinya ጣፍ ṭaff) er en plante i gressfamilien som hører hjemme i det nordøstlige Afrika. Teff er en viktig kornsort blant annet i Etiopia og Eritrea. Halmen kan også blandes med leire og brukes til bygging.
Lise Haavik
Lise Haavik (født 23. februar 1962) er en norsk-dansk sanger, best kjent for å representere Danmark i Bergen i Eurovision Song Contest 1986. Hun er også kjent i Danmark for sitt arbeid i duoen Trax sammen med sin mann, John Hatting.
Tidlig liv
Lise Haavik ble født i Narvik 23. februar 1962. Hun flyttet til Danmark i 1982 for å studere økonomi ved Odense Universitet og Copenhagen Business School. Haavik samarbeidet med John Hatting sent i 1983, og de giftet seg like etter. På den tiden jobbet hun med musikk på fulltid og sluttet å studere.
Musikalsk karrière
Ett år etter hun flyttet til Danmark, ble Haavik med i Se & Hørs amatørsangkonkurranse, der hun kom på andreplass. Like etter dette møtte hun John Hatting, som sent i 1983 søkte etter en kvinnelig sanger for å starte en duo. Plateselskapet sendte Haavik, og sammen dannet de duoen Trax.
Hun representerte Danmark i Eurovision Song Contest 1986 med sangen «Du er fuld af løgn». Mens begge var til stede på scenen i Grieghallen, var det bare Haavik som sang, og som ble kreditert under fremførelsen (Hatting ble senere kreditert som komponist). Sangen endte på sjetteplass av totalt 20 deltakere. Det er eneste gang Haavik har deltatt i konkurransen, etter flere mislykkede forsøk på å representere Danmark i 1984 og 1985. Hun prøvde seg også for Norge i Melodi Grand Prix 1988, uten å nå finalen.
Haavik fortsetter å jobbe med musikk, med hennes siste verk, på engelsk «Cry Me a River», utgitt i 2007.
Fylkesvei 785 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 785 i de følgende fylkene:
DS «Fiskeren» (1884)
DS «Fiskeren» var et kystruteskip bygget av Stavanger Støberi & Dok i 1884 som byggenummer 7. Skipet ble overlevert til rederiet Soggendals Dampskibsselskab i Sogndal i august samme år. Skipet hadde flere eiere til det ble hugget i 1939.
Kommunal vei 1113 (Tysvær)
Kommunal vei 1113 (Kv1113) i Tysvær går mellom Liarvåg og Toftøysund i Tysvær kommune. Veien er 2,4 km lang.
Før veien ble omklassifisert til kommunal veg hadde den veinummeret fylkesvei 785.
Kumlokk
Kumlokk er deksler over kummer og andre hulrom under bakkenivå, for eksempel nedgravde brønner i et kloakk- og vannanlegg under plasser, gater og veier, eller kabelkummer for telekommunikasjon og elektrisitetsforsyning. Kumlokk er vanligvis laget av støpejern i kvalitetene gråjern eller seigjern, men finnes også i stål, betong og kompositt. Dette gjør dem sterke og billige, men også tunge. Et vanlig, rundt kumlokk veier nesten 50 kg, noe som holder lokkene på plass når det passerer trafikk over og gjør det vanskelig for uvedkommende å åpne kummene. Det er et eller flere hull på kanten slik at man kan komme til med en kumlokkskrok eller spett for å løfte dem av.
Bruken av kumlokk for å dekke til og beskytte avløpsnettet, og samtidig gjøre det mulig å komme til, går tilbake til byene i Romerriket i antikken. Det skal i dag finnes bortimot én million kumlokk i Norge.
Utforming og produksjon
Kumlokkene er som oftest sirkelrunde, men rektangulære og kvadratiske finnes også. Et rundt kumlokk kan ikke falle ned i en rund kum, mens et firkantet kumlokk lett forsvinner ned hvis lokket settes diagonalt og på høykant. Runde støpejernslokk kan dessuten trilles stående, og de er dermed lettere å flytte på.
De to viktigste norske produsentene av kumlokk og annet gategods, som rammer, trekkekummer, rister, sluk, løsninger for lokal overvannsdisponering (LOD), samt tilbehør, er Furnes Jernstøperi i Stange kommune i Hedmark og Ulefos Jernværk i Nome i Telemark.
Standardstørrelser
Den europeiske standarden NS-EN 124:1994 setter krav til konstruksjon, merking og kvalitetskontroll av kumtopper. Standarden angir ulike belastingsklasser. I trafikkert areal i Norge og Sverige er det vanlig å bruke belastningsklasse D400, der kumlokk og ramme skal tåle en testlast på 400 kN (40 tonn).
Admiralitetsfjellene
Fjellene ble oppdaget i 1841 av James Clark Ross som ga dem navn etter det britiske Admiralitetet som han tjente under.
Kumlokk
Standardstørrelser
I Norge har som regel kumlokkene en diameter på 650 mm, men på bensinstasjoner brukes det lokk med diameter 800 mm. Til spesielle kummer brukes det også lokk med diameter 600 og 400 mm. Kvadratiske lokk brukes mest på kabelkummer.
Rammer
Lokket ligger på en ramme, som også er laget av støpejern. Ramma kan festes til kummen på ulike måter:
Admiralitetsfjellene
Admiralitetsfjellene er delt inn i Dunedin Range, Homerun Range og Lyttelton Range og omfatter blant annet følgende topper:
Kumlokk
Dekor og samlinger
Støpejernslokk kan bli glatte i regnvær og har et mønstret relieff preget inn i overflaten som skal forhindre at noen sklir. Lokkene er ellers gjerne utstyrt med skrifttegn, logo og andre merker.
Mange steder i Norge og utlandet inneholder kumlokkdekoren et kommunevåpen eller andre stedegne heraldiske kjennetegn. Bruken av offentlige symboler har blitt kritisert av folk som har ment at det er «å tråkke på kommunens våpenskjold», men dette er nå akseptert praksis.
Det er flere samlinger av kumlokk, blant annet ved Gosen skole i Stavanger og i et lite museum i Ferrara i Italia.
Bilder av kumlokk
Kumlokk er for tunge til å bli populære samleobjekter, men mange samler på bilder av dem. Her er et lite utvalg av nettsteder med bilder av kumlokk:
Francis Pratt
Francis A. Pratt (født 15. februar 1827 i Peru i New York i USA, død 10. februar 1902) var en amerikansk ingeniør og oppfinner fra Connecticut.
Pratt er kjent for å ha designet og utviklet en fresemaskin for selskapet George S. Lincoln i Hartford, Connecticut, som senere ble til Lincoln Miller. Fresemaskinen ble et av de viktigste amerikanske verktøymaskinene på slutten av 1800-tallet med 150,000 solgte utgaver.
Sammen med Amos Whitney grunnla han motor og industriverktøyprodusenten Pratt & Whitney i 1860 for å produsere verktøymaskiner for konstruksjon av symaskiner og våpen samt våpenproduksjonsutstyr til bruk av Unionshæren under den amerikanske borgerkrigen. Pratt innførte også utskiftbare deler og et felles standardsystem for trykkmålere i USA og Europa.
Francis Pratt døde i 1902 i Hartford, Connecticut.
Fylkesvei 280 (Vestfold)
Fylkesvei 280 i Vestfold gikk mellom Tassebekk og Innlaget i Sandefjord kommune.