cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bonde
Historie
Bondens videre historie er knyttet til jordbrukets historie. I den lange overgangen mellom naturalhusholdning og pengehusholdning lå også framveksten av byer og sentralisert makt. Landbrukseiendom ble kapital og kunne omsettes eller f.eks gis som privilegier til embedsmenn. Den frie bonden ble underlagt skatter og plikter, feks plikt til å stille soldater og ressurser. Systemet med Leidang ble med tiden en skatt knyttet til gården som en skyld. Den Leidang som i 1624 ble betalt med «2 lispd. korn, 1/2 pd. smør, 2 skilling.» ble i 1724 skyldsatt med «95 skilling». Leilendingene skyldte arbeidsinnsats og naturalia som f.eks smør og malt. I jordbøker kalt matrikkel ble landskylden angitt, derav matrikkelskyld. Lokalhistoriske bygdebøker med gårds og slektshistorie kan være en god kilde til slik informasjon. Jordeboksrettigheter anga leilendingene skyldsrettigheter, hoveri betegnelsen på en leilendings pliktarbeid på herregården. Industrialiseringen av landbruket og samfunnet ellers gjennom 1800 og 1900-tallet førte til en avfolking av bygder og gårder. Det store hamskiftet er et begrep som omhandler denne prosessen. Industrilandbruket med krav til størrelse, kunnskap, kapital og marked; setter bonden som tradisjonell eier av landbrukseiendom under ytterligere press.
I middelalderen var det fortsatt forholdsvis vanlig med selveiende bønder, spesielt i perifere områder, som Jemtland og Telemark. I mer sentrale områder var det vanligere å være leilending; bønder som leide jord av større godseiere.
Før 1700 var det mer vanlig at såkalte leilendinger drev gårdene, som gjerne var eid av enten kirken, kronen eller adel og rikfolk. Dette var altså folk som leide skyldsatt jord av jordeieren, og de ble opprinnelig ikke regnet som bønder. Blant norske bønder var det grunnet de geografiske forholdene svært vanlig å drive andre næringer i tillegg til gårdsdriften. Avlingene var små, og jorden ofte dårlig. Ofte drev kona gården til daglig, mens mannen arbeidet som fisker, skogsarbeider eller gruvearbeider.
Bondestanden var en av fire stender; geistlighet, adel, borgere og bønder - i Stendersamfunnet. Ved en tredeling utgjorde borgere og bønder tredjestanden. Leilendingene ble ikke regnet som å tilhøre noen stand. Frem til innpå 1700-tallet var de fleste norske gårdbrukere leilendinger, men etter dette kom gårdene oftere over på selveie, ofte bare som deler av det opprinnelige bruket. Historisk var det også odel på gårdene, og odelsretten sikret ved lov hvem og i hvilken arve- og slektssammenheng noen kunne bli eiere av et gårdsbruk. Odelsretten gjelder den dag i dag, men den har gjennomgått endringer. Tidligere var det eldste sønn som hadde odel, men nå er det eldste etterkommer – uansett kjønn. Den som i dag driver en gård uten eierskap blir gjerne kalt en forpakter.
Clema
Utseende
Små, avlange, sylindriske, matte praktbiller.
Levevis
Slekten lever i ørkener og stepper.
Carl Frederik Sørensen
Carl Frederik Sørensen (født 8. februar 1818 i landsbyen Besser på Samsø, død 24. januar 1879 i København) var en dansk marinemaler.
Sørensen viste tidlig anlegg for å tegne og ble sendt til København for å utdanne seg i faget. Han kom inn på Kunstakademiet og tok etter hvert den lille sølvmedaljen. Allerede i studietiden stilte han ut et maleri som ble kjøpt av C.S. Danneskjold-Samsøe. Denne kontakten gjorde at Sørensen fikk oppgaver i forbindelse med dekoreringen av Thorvaldsens Museum.
Sørensen var med på å ta initiativ til stiftelsen av «Kunstnerforeningen af 18. november» i 1842, en forening som består fremdeles.
Han var på flere reiser rundt i Norden. Etter å ha henvendt seg til Christian VIII i 1846 kom han seg på en reise sydover på en dansk fregatt og var blant annet i Italia.
Sørensen gikk mer og mer over til å male marine motiver. I 1847 mottok han den Neuhausenske Præmie for «Skibe i Kattegattet under Bramsejlskuling med Dønninger efter en Storm.»
Sørensen ble medlem av Akademiet i 1856.
Manuel Jorge
Manuel Jorge eller Zhang Zhongchun, Zhongjin (født 1621 i Coimbra i Portugal, død 28. september 1677 i Nanjing i Jiangsu i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Han dro ut fra Portugal til India i 1643, og ble der i flere år. I 1651 kom han til Macao i Kina, og dro så til Hangzhou som misjonær. Senere virket han i Nanjing (der han bygde en kirke) og Huai'an (fra 1662). I 1665 var han i eksil i Kanton, og deltok i drøftelsene misjonærene imellom om ritespørsmålet. Etterpå vendte han tilbake til sine tidligere misjonsmarker i Nanjing og Huai'an.
Durs Grünbein
Durs Grünbein (født 9. oktober 1962 i Dresden) er en tysk poet som har bodd i Berlin siden 1985.
Grünbein er hyllet som den mest betydningsfulle og suksessrike poet som har kommet fra det tidligere Øst-Tyskland, og hans arbeid har blitt tildelt mange store tyske litterære priser, blant annet den høyeste, Georg-Büchner-Preis, som han vant i 1995. Dt samme året vant han også Peter Huchel-prisen for poesi.
AM 327 4°
AM 327 4° er et manuskript fra middelalderen som inneholder en avskrift av kongesagaen Sverres saga. Manuskriptet er fra rundt år 1300 og oppbevares hos den Den arnamagnæanske samling i København.
Planetdefinisjon
Definisjonen av planeter har vært tema for en intensiv debatt innen astronomien. Til tross for at begrepet planet har eksistert i tusentalls av år eksisterte det ikke noen formell definisjon for dette begrepet før 24. august 2006.
AM 327 4°
Sverres saga er bevart i sin helhet i fire håndskrifter - AM 327 4°, Flatøybok, Skålholtsbok og Eirspennill. AM 327 4° er vanligvis det håndskriftet som foretrekkes i utgivelser og oversettelser i bokform.
AM 327 4° består av 92 blad pergament i kvartformat. Håndskriftet inneholder enkelte lakuner, og trolig mangler det to blad på slutten. Hvert blad har 32 linjer. Fargen på skinnet er lys, og håndskriftet er i det hele godt bevart.
AM 327 4° er trolig skrevet i Norge og oppbevart her gjennom middelalderen. På tre av bladene er det skrevet eier-navn i margen, men det ene er blitt visket vekk i årenes løp. De to andre kan opplyse at boken ble eid av henholdsvis herr Sigurd lagmann og Eldrid. Begge navnene er skrevet på 1300-tallet. Det er ikke kjent hvem disse kan ha vært, men det fantes flere Sigurd lagmann i Norge på den tiden. På slutten av 1600-tallet var håndskriftet oppbevart hos Edvard Edvardssen i Bergen. Derfra fikk Arni Magnusson håndskriftet, og tok det med til København i 1708, hvor det fortsatt oppbevares.
Planetdefinisjon
Historikk
Da det heliosentriske verdensbildet utkonkurrerte det geosentriske begynte jorden å regnes som en av planetene, og solen ble ikke lenger regnet som en planet. Da Galileo Galilei oppdaget fire av Jupiters måner ble heller ikke månen lengre omtalt som en planet. Ved oppdagelsen av jupitermånene i 1610 og saturnmånene Titan i 1655, Iapetus i 1671 og Rhea i 1672 ble de beskrevet som «planeter», ikke måner. Måne på den tiden var bare jordens måne.
Mellom 1801 og 1807 ble de fire første asteroidene oppdaget: Ceres, Pallas, Juno og Vesta. Disse fire ble også ansett å være planeter, og det gikk helt til 1845 før den femte asteroiden Astraea ble oppdaget. Fra 1847 og fremover ble det nesten årlig oppdaget nye asteroiden, men disse ble ikke ansett å være planeter, og Ceres, Pallas, Juno og Vesta mistet sine planetstatuser.
Vitenskapelig definisjon
Frem til begynnelsen av 1990-tallet fantes det ikke noe egentlig behov for en vitenskapelig, entydig definisjon siden astronomene bare hadde ett objekt som avvek, og det kunne håndteres individuelt.
Etter oppdagelsene av den myriaden av små verdener utenfor Neptuns bane i 1992 hadde antall objekter steget fra ni til flere dusin. Etter oppdagelsen av den første eksoplaneten i 1995 hadde antall objekter steget til over hundre. Disse nye oppdagelsene, noen store nok til å kunne være stjerner og andre mindre enn vår måne, utfordret den rådende oppfatningen av hva en planet kunne være.
Problemet med en klar definisjon nådde sitt høydepunkt i 2005 da Eris ble oppdaget. Eris var større enn den minste aksepterte planeten Pluto. Som et svar på dette tilkjennega Den internasjonale astronomiske unionen (IAU) sin beslutning på spørsmålet i 2006. Ifølge deres definisjon er en planet et objekt som kretser rundt solen, er tilstrekkelig stor til at gravitasjonen former den til hydrostatisk likevekt i en rund form, og at den har «renset nabolaget» for mindre objekter.
Definisjonen på «renset nabolaget» anses å være at massen av de objektene som har lignende bane rundt solen (måner ikke medregnet) er mye mindre enn selve objektet. Selv om Pluto ikke anses å ha en lignende bane som Neptun finnes det et antall objekt kalt plutinoer som har samme banediameter og omløpstid som Pluto. Flere av disse objektene har hver for seg masser som tilsvarer et antall prosent av Plutos masse.
De objektene som kretser rundt solen, er runde, men som ikke har «renset nabolaget» kalles dvergplaneter. Siden denne definisjonen klassifiserer Pluto som en dvergplanet, har antallet klassiske planeter gått fra ni til åtte. Denne definisjonen har imidlertid ikke løst alle kontroverser, og IAUs beslutning om definisjonen er ikke ukontroversiell.
På sett og vis er imidlertid Plutos tap av planetstatus bare en historisk repetisjon av den gang de fire første asteroidene Ceres, Pallas, Juno og Vesta mistet sine planetstatuser ca. 150 år tidligere.
Rosetta (romsonde)
Rosettas hastighet i forhold til kometen var lav, så den behøvde ikke være pansret som de andre kometsondene Giotto og Stardust.
Rosetta var oppkalt etter Rosettastenen, som var med på å avsløre hieroglyffenes hemmeligheter, og Philae er oppkalt etter Fileobelisken, en obelisk fra tempelet i File i Egypt som gjorde det mulig å tyde Rosettastenen. Håpet var at sonden skulle avsløre noen av solsystemets hemmeligheter og hjelpe til å danne et bilde av hvordan solsystemet så ut før planetene ble dannet.
Rosetta skulle opprinnelig ha vært skutt opp til kometen 46P/Wirtanen i januar 2003, med ankomst i 2011, men da løfteraketten Ariane 5G+ ble satt ut av drift i noen måneder, var planetenes stillinger endret, så en annen komet måtte finnes.
30. september 2016 avsluttet Rosetta sitt oppdrag ved å lande på kometen 67P/Tsjurjumov–Gerasimenko i dens Ma'at-region.
Tidslinje
Med passering menes tett forbiflyvning uten å gå i kretsløp. Passering av planeter er for å bygge opp hastighet og passering av asteroider er for observasjon
Laila Bokhari
Laila Bokhari (født 19. august 1974 i London) er en norsk statsviter, sikkerhetspolitikk og terrorforsker og politiker (H). Hun har særlig forsket på terrorisme og politisk motivert vold i Sør- og Sentral Asia, Midtøsten og Europa.
Hun ble i 2013 statssekretær ved Statsministerens kontor med ansvar som sikkerhetskoordinator (sikkerhet og beredskap). Hun var statssekretær i Utenriksdepartementet 2016-2017.
Bakgrunn
Bokhari har pakistansk far og norsk mor og vokste opp på Lillehammer, London og i Islamabad. Hun har studert statsvitenskap, internasjonal rett, internasjonal politikk ved Universitetet i Kent i Storbritannia og Universiteit van Amsterdam i Nederland. Hun har også tatt Sjefskurset ved Forsvarets høgskole (FHS) og vært Kistefos Fellow ved Harvard Kennedy School of Government. Hun har personlig kjennskap til Pakistan og Afghanistan. Hun har studert arabisk og Midtøsten-politikk i Jerusalem og på Vestbredden.
Karriere
Hun har arbeidet ved Forsvarets forskningsinstitutt, Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI), FNs sikkerhetsråds al-Qaida-Taliban monitoreringsteam («1267-komitéen»), Temporary International Presence in Hebron (TIPH), PRIO, NATO og OSSE. Hun har også vært ansatt ved den norske ambassaden i Islamabad, Pakistan.
Bokhari har vært fast kommentator i Forsvarsforum (F), Ny Tid og Gudbrandsdølen Dagningen (GD) og har blant annet sittet i Regjerings sikkerhetspolitiske utvalg 2006-2009, flere NATO-arbeidsgrupper og rådet til Pakistan Institute of Peace Studies (2011).
I 2010 utga hun boken ''Hellig Vrede. Min reise gjennom Pakistan''.
Hun vakte medias interesse da hun i forbindelse med fredsprisutdelingen til Barack Obama uttalte at «ekstreme dyrevernere, klimaforkjempere, gjengmiljøer og høyreekstreme miljøer» utgjør en større fare enn islamistisk terror.
I 2011 ble hun utnevnt til medlem av 22. juli-kommisjonen.
Bokhari ble utnevnt til statssekretær for statsminister Erna Solberg den 16. oktober 2013. Hun tiltrådte en nyopprettet stilling som statssekretær og sikkerhetskoordinator ved Statsministerens kontor. 2018-2019 var Bokhari tilknyttet Harvard Kennedy School of Government som Kistefos Fellow og tok en Mid-Career Master in Public Administration (MPA), med fokus på sikkerhetsledelse i krisesituasjoner.
Hun er styreleder for Stiftelsen Lillehammer Museum, og er styremedlem av Oslo Metropolitan University, Norsk Utenrikspolitiskinstitutt, RAFTO Foundation, Human Rights House Foundation og Nansen Fredssenter. Hun sitter også som Director of Board ved Global Center on Cooperative Security (USA) og The Hedayah Center (UAE). Bokhari er medlem av Direksjonen i Polyteknisk Forening og er medlem av Høyres Internasjonale Utvalg.
RITMO
Hvorfor forske på rytme?
Evnen til å oppleve og skape rytme er en grunnleggende menneskelig egenskap som vi bruker for å ordne og forstå hendelser som utspiller seg i tid. Rytme er også en del av menneskelig biologi, fra svingninger i nervesystemet til hjerteslag, pustemønstre og lengre kronobiologiske sykluser. Rytme er slik sett et viktig aspekt av menneskelig handling og persepsjon som er i komplekst samspill med ulike kulturelle, biologiske og mekaniske rytmer i verden.
Forskningsområder
RITMO studerer rytmiske fenomener innen musikk, kroppsbevegelse og audiovisuelle uttrykk, og ser på hvordan disse prosesseres kroppslig og kognitivt. Forskningen er organisert i fire hovedgrupperinger:
Interaksjon og emosjon: Undersøker prosesser under rytmisk interaksjon og handling, og de emosjonelle konsekvensene av disse prosessene. Struktur og estetikk: Fokuserer på strukturelle og estetiske aspekter ved musikalsk rytme og hvordan disse henger sammen med perseptuelle, kognitive og motoriske mekanismer. Interaksjon og robotikk: Utforsker aspekter ved rytme og bevegelse gjennom robotikk og teknologi. Struktur og kognisjon: Øker forståelsen av hvordan rytme og tidssans er konstruert i den menneskelige bevissthet.
Infrastruktur og ressurser
RITMO har toppmoderne lokaler og utstyr for lyd- og videoopptak, motion capture, sporing av øyebevegelser, fysiologiske målinger, diverse typer hjernescanning (EEG, MRI), rask prototypeutvikling og robotikk-laboratorier. Forskningsinfrastrukturen inkluderer blant annet:
Internasjonale samarbeid
RITMO er også en del av flere nasjonale og internasjonale nettverk, inkludert:
Prosjekter
RITMO har en rekke prosjekter som fokuserer på ulike aspekter av rytme og tidssans. Noen av disse prosjektene inkluderer:
Pedra Preta
Pedra Preta kan vise til:
St. Ignace
Saint Ignace, vanligvis skrevet som St. Ignace, er en by i den amerikanske delstaten Michigan. Ifølge folketellingen i 2000 hadde byen 2 678 innbyggere. Byen er hovedsete i Mackinac County. Byen ligger på Michigans øvre halvøy, på nordsiden av Mackinacbroen som krysser Mackinacstredet og forbinder de to halvøyene, og sørsiden ligger Mackinaw City.
St. Ignace Township ligger litt nord for byen, men er politisk uavhengig fra byen St. Ignace.
Historie
St. Ignace er en av de eldste byene i Michigan. Den franske misjonæren og oppdageren Jacques Marquette grunnla en misjonsstasjon der i 1671 og oppkalte den i ære for Ignatius av Loyola, grunnleggeren av jesuittordnen. (Sainte Ignace er det franske navnet på Sankt Ignatius.)
La Salle kom til St. Ignace 27. august 1679 under utforskningen av regionen med Louis Hennepin på båten Le Griffon. Jesuittene forlot misjonsstasjonen i 1705. I 1882 ble St. Ignace revitalisert med byggingen av Detroit, Mackinac and Marquette Railroad. Den ble innlemmet som landsby 23. februar 1882, og fikk bystatus i 1883.
Geografi
Ifølge United States Census Bureau, har byen et totalareal på 7 km. Byen ligger 179 moh.
Samarkand Challenger
Samarkand Challenger er en profesjonell tennisturnering som blir spilt på hardcourt. Den er en del av ATP Challenger Tour, og ble opprettet i 1996.
Den blir spilt hvert år i Samarkand i Usbekistan.
Jan Frode Andersen ble nummer 2 i 2000.
Petrolândia
Petrolândia kan vise til:
Flen stasjon
Flen stasjon er en jernbanestasjon i Flen kommune i Sverige. Den blir betjent av SJ mellom Oslo og Stockholm, og av svensk regionaltrafikk. Stasjonen ble åpnet i 1862 da strekningen Hallsberg – Sparreholm ble tatt i bruk.
James Cagney
James Francis Cagney jr. (født 17. juli 1899 i New York City i New York, død 30. mars 1986 i Stanfordville i New York) var en amerikansk skuespiller.
Cagneys første profesjonelle rolle var som en kvinne i revyen Every Sailor (1919). Han tilbrakte flere år i vaudeville og som komiker frem til han fikk sin første store rolle i 1925. Cagneys syvende film, Samfunnets fiende (1931), ble en av de mest innflytelsesrike gangsterfilmer fra denne perioden. Cagney ble anklaget for å være en kommunistisk sympatisør i 1934 og igjen i 1940. Anklagen fra 1934 stammet fra et brev fra en lokal kommunist som ble funnet av politiet. Brevet hevdet at Cagney skulle verve andre kjente Hollywood-stjerner til kommunistiske møter. Cagney benektet dette.
Cagney vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som George M. Cohan i filmmusikalen Yankee Doodle Dandy (1942). Han ble også nominert til Oscar for rolletolkningene sine i filmene Svarte engler (1938) og Elsk meg eller gå! (1955). I 1974 mottok Cagney en Life Achievement Award av Det amerikanske filminstituttet, og han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1984 ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje av daværende president Ronald Reagan. Cagney døde på gården sin i Stanfordville i New York, på påskedagen i 1986, av et hjerteinfarkt.
I 1999 ble Cagney kåret til tidenes åttende største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Pinhão
Pinhão kan vise til:
Presidente Castelo Branco
Presidente Castelo Branco kan vise til:
Demostis
Demostis er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Små, avlange, blanke, mørke praktbiller. Oversiden er nokså ujevn og knudrete.
Utbredelse
Slekten lever i Sørøst-Asia (Indonesia).
Oestroidea
Oestroidea er en gruppe (overfamilie) av fluer som inneholder flere artsrike familier. De blir regnet til gruppen Calyptratae som kan kjennes blant annet på at de har to store vingeskjell bak vingefestet (i armhulen), og en lengdefure på utsiden av det andre antenneleddet (pedicellus).
Oestroidea omfatter familier der larvene lever av:
Skadedyr
En del av Oestroidea er alvorlige skadedyr, det gjelder særlig de tre familiene av bremser og gullfluene (Lucilia spp.) i familien spyfluer, som alle angriper husdyr.
Nyttedyr
På den andre side spiller spyfluene en viktig rolle som nedbrytere av åtsler og noen larver av denne familien kan brukes til å rense infiserte sår (bioterapi). Snyltefluene kan være viktige naturlige fiender for skadeinsekter.
Primavera
Primavera eller Prima Vera kan vise til:
Arbeidssøknad
En arbeidssøknad, eller en søknad om arbeid, er noe man skriver når man søker etter en spesifikk utlyst arbeidsstilling. Søknader inneholder vanligvis personlige data, opplysninger om utdannelse og praksis og andre opplysninger som kan være viktige. Arbeidssøknaden kan sendes per brev eller som e-post til den aktuelle arbeidsgiveren.
Mens en CV (curriculum vitae) har et format som vanligvis er mest egnet for å liste opp detaljert informasjon om ens utdanning, erfaring, og annen relevant kompetanse, har jobbsøknaden en litt annen funksjon. Den skal ideelt sett plassere den kompetansen inn i kontekst, for å overbevise en arbeidsgiver eller rekrutterer om hvorfor man er en god kandidat til akkurat den stillingen.
Riachinho
Riachinho kan vise til:
Alexandra Becker
Alexandra Becker (født 10. juli 1925 i Hamburg, død 24. oktober 1990 i Bad Wiessee) var en tysk forfatter som sammen med sin mann, Rolf Becker, skrev hørespill for tysk radio. I Norge er de best kjent for hørespillene om «Dickie Dick Dickens» og «God aften, mitt navn er Cox».
Rolf og Alexandra Becker giftet seg i 1953.
Det norske folks liv og historie gjennem tidene
Det norske folks liv og historie gjennem tidene var Aschehougs andre store oversiktsverk over Norges historie. Verket består av 11 bind som ble utgitt fra 1929 til 1938.
Det gode mennesket i Sezuan
Det gode mennesket i Sezuan (tysk: Der gute Mensch von Sezuan) er et drama fra 1942 av Bertolt Brecht.
Handling
Handlingen bygger på en kinesisk legende som skal vise at forholdene under kapitalismen tvinger også det gode mennesket til ondskap. Shen Te er et godt menneske, og gudene gir henne en stor sum penger som belønning. Belønningen bruker hun til å kjøpe seg en liten tobakksjappe for å begynne et nytt og bedre liv. Men det er ikke enkelt å overleve i Sezuan bare ved å være god, en må være ond også. Livet til Shen Te begynner å bli vanskelig.
Norske versjoner
Det ble produsert som en norsk dramaserie i to deler som ble sendt på NRK den 6. november 1984. Serien var oversatt av Inger Hagerup og Liv Schøyen. Serien som er i regi av Fjernsynsteatret er regissert av Stein Winge som var hans debut for Fjernsynsteatret. Tone Danielsen spilte til da sin største TV-rolle. For sin tolkning ble hun den første som mottok prisen for beste kvinnelige hovedrolle under Amandaprisen 1985, den første utdelingen av Amandaprisen. De andre rollene ble spilt av Per Frisch, Henrik Scheele, Per Christensen d.e, Jan Ø. Wiig, Johannes Joner, Jan Hårstad og flere andre.
Stykket er også satt opp på nynorsk på Det norske teatret i oversettelse av Edvard Hoem. Da i regi av Philip Tiedemann og musikk av komponist Ole Schmidt. Hovedrollene ble tatt hånd om av Bernhard Ramstad, Jon Eivind Gullord, Charlotte Frogner, Ane Dahl Torp (som Shen Te), Marie Blokhus (også som Shen Te fra 15. februar), og Tobias Santelmann. Stykket hadde premiere den 13. januar 2012 og ble spilt fram til 13. mars 2012.
Santa Filomena
Santa Filomena kan vise til:
Character Strenghts and Virtues
Idet DSM analyserer og legger til rette for forskning på psykiske lidelser, er CSV et teoretisk verktøy til å hjelpe med å utvikle praktiske øvelser for positiv psykologi.
Definisjon
I åpningskapittelet er personlighetsstyrker det som tilfredsstiller de fleste av disse:
Praktiske anvendelser med positiv psykologi handler om å hjelpe enkeltpersoner og organisasjoner med å finne fram til egne styrker og få brukt dem til å opprettholde trivselen sin. Hver av egenskapene viser til «en av flere veier til dyd og trivsel». terapeuter, rådgivere, trenere og psykologer bruker også metodene til å bygge på og utvide livet til individer som ikke nødvendigvis har en psykisk lidelse.
Knut Heidelberg
Knut Klaveness Sasster Mosjen Heidelberg (født 15. mai 1959) er den første norske unitarprest som er blitt prestevelsignet av Den ungarske unitarkirke. Seremonien fant sted 6. januar 2007 i Budapest med visebiskop og andre representanter fra det ungarske prestefellesskap.
Terrorangrepet i Morelia den 15. september 2008
'''Terrorangrepet i Morelia den 15. september 2008 (også kjent som 15-S''') var en serie av terroraksjoner mot sivilbefolkningen i den meksikanske byen Morelia under feiringen av «Grito de Independencia». (Starten på å gjøre Mexico uavhengig i 1810). Terrorangrepene ble utført midt i byen med mange mennesker til stede. Per 20. september har ingen terrorgrupper tatt på seg skylden for angrepene, som er de første av sin sort i Mexico. Resultater av de første etterforskningene viser tegn på at terroraksjonene er utført av narkokartell som den meksikanske regjeringen har slått hardt ned på siden Felipe Calderón overtok som president i desember 2006.
Marie Skau
Marie Ingeborg Skau (født Halvorsen 10. juli 1890 i Kristiania, død 20. august 1966) var en norsk kvinnesakskvinne og Arbeiderparti-politiker bosatt i Horten.
Riachuelo
Riachuelo kan vise til:
Marie Skau
Hun begynte sin politiske aktivitet i ungdomslaget «Karl Marx» i Horten. Skau var aktiv i Horten Arbeiderpartis Kvinneforening, der hun også var formann. Hun ble etter hvert også sentral i Arbeiderpartiets kvindeforbund, der hun var den selvskrevne dirigent på landskonferanser og fylkeskonferanser.
Fra 1923 satt hun i styret i Vestfold Arbeiderparti.
Skau var vararepresentant nr 2 for Vestfold på Stortinget 1937 - 1945, og vararepresentant nr 1 1945 - 1949 og 1950 - 1953. I august 1949 rykket hun inn som stortingsrepresentant, etter at Eivind Kristoffer Eriksen døde.
15. etappe av Giro d’Italia 2019
15. etappe av Giro d'Italia 2019 gikk fra Ivrea til Como 26. mai 2019.
Dario Cataldo vant etappen.
Fylkesvei 6192
Fylkesvei 6192 går mellom Vean i Aure og Øydalssaga i Heim.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde strekningen i Trøndelag betegnelsen fylkesvei 310 (Sør-Trøndelag).
2019 ble også fylkesvei 364 (Møre og Romsdal) del av veien.
Lina Wolff
Lina Wolff (født 1973 i Lund) er en svensk forfatter bosatt i Hörby.
Wolff har en tid vært bosatt i Spania og er influert av spansk og sydamerikansk litteratur. Hun debuterte 2009 med Många människor dör som du, en samling noveller med historier som utspiller seg i Spania og Skåne.
For romanen Bret Easton Ellis och de andra hundarna, som utkom 2012, ble Lina Wolff tildelt Tidningen VIs litteraturpris med motiveringen «Med ett sinnligt och suggestivt språk har Lina Wolff skapat en förförisk mosaik över människans villkor och kärlekens skepnader». Den ble også nominert til Sveriges Radios Romanpris.
Timrå IK
Timrå IK er en svensk ishockeyklubb i Timrå i Sverige, som spillet i Elitserien. Klubben er grunnlagt i 1928 og holder til i Timrå. Klubbens hjemmearena er Eon Arena.
Flere nordmenn har spilt i klubben, blant annet Espen Olsen Lie, Stephen Foyn, Morgan Andersen og Martin Røymark.
Rapport fra «nr. 24»
'Rapport fra «nr. 24»' er en norsk dokumentarserie om Gunnar Sønsteby og andre kjente motstandsmenns under Andre verdenskrig. Dokumentaren ble vist på NRK i 1994 og var et samarbeid mellom NRK og Forsvarets mediesenter. Andre viktige bidragsytere var Arnfinn Moland fra Hjemmefrontmuseet og Norsk Film. Serien var bygget på Gunnar Sønstebys egen bok, ''Rapport fra Nr. 24''.
Israels geografi
Geografisk er Israel plassert mellom tre kontinenter: Afrika, Asia og Europa. Det grenser til Libanon i nord, Syria og Jordan øst og Egypt i sørvest. Landet er lokalisert ved koordinatene, med kystlinje mot Middelhavet i vest og mot Akababukten i sør. Landet er langt og smalt, og strekker seg omtrent 450 km fra Genesaretsjøen i nord til Eilat i sør. Den bredeste strekningen, på 135 km, er mellom Dødehavet og Middelhavet. Den viktigste elven er Jordan, som renner via Genesaretsjøen til Dødehavet.
Rapport fra «nr. 24»
Sønsteby var veiviser gjennom hele serien, hvor seerne også fikk møte andre velkjente motstandsmenn som Max Manus, Claus Helberg og andre som samarbeidet med Sønsteby.
Dundalk FC
Dundalk Football Club (irsk: Cumann Peile Dún Dealgan) er en irsk fotballklubb fra Dundalk i grevskapet Louth. De spiller for øyeblikket på det øverste nivået i det irske ligasystemet.
Rapport fra «nr. 24»
Serien ble utgitt på DVD i 2009.
Israels geografi
Som følge av seksdagerskrigen i 1967 er Vestbredden, Gazastripen, Øst-Jerusalem og Golanhøydene delvis under israelsk kontroll, og er derfor også beskrevet i denne artikkelen. Israels areal eksklusivt disse områdene utgjør 20 770 kvadratkilometer, hvorav én prosent er vann. Om man inkluderer østre Jerusalem og Golanhøydene, er arealet 22 145 kvadratkilometer.
Dundalk FC
De tradisjonelle fargene er hvite overdeler med svarte shortser. På grunn av de hvite overdelene har de fått kallenavnet The Lilywhites. Dundalk FC spiller sine hjemmekamper på Oriel Park (med en kapasitet på 6000) og har lokalt rivaleri med Drogheda United. Manager er John Gill. Klubber som Liverpool, Celtic, Rangers FC, FC Porto, Tottenham Hotspur, PSV Eindhoven, AFC Ajax Og Rosenborg BK har spilt mot Dundalk på Oriel Park.
Israels geografi
Det sørlige Israel er dominert av Negevørkenen, som dekker rundt 12 000 km², mer en halvparten av landets totale areal. Nord i dette området ligger Judeaørkenen, der også Dødehavet ligger, ved grensen til Jordan. Dette er Jordens laveste punkt, 408 meter under havoverflaten. Innlandsområdene er dominert av Judeafjellene på Vestbredden, mens den sentrale og nordlige kystlinja består av fruktbare kystsletter. De nordlige innlandsområdene består av Karmel-fjellkjeden, ved siden av Jisreeldalen og Galilea-åsene. Genesaretsjøen ligger bortenfor dette, og grenser i øst til Golanhøydene, hvor det høyeste punktet under Israels kontroll ligger, Hermonfjellet 2236 meter over havet. Det høyeste punktet innen Israels internasjonale anerkjente territorium er fjellet Har Meron, 1208 meter over havet.
Landets klima er svært skiftende, om man sammenligner kystområdene med fjellområdene, spesielt i løpet av vintermånedene. I de nordlige fjellområdene kan temperaturen synke, den kan snø og regne, og man kan oppleve snø helt ned til Jerusalem. Kystområdene, for eksempel strendene i Haifa og Tel Aviv, har typisk middelhavsklima med kjølig vinterregn og varme, tørre somre.
Beliggenhet
Israel ligger nord for ekvator, rundt 31°30' nord og 34°45' øst. Det er verdens 152. største land i areal, med et totalt areal på 20 770 km². Israel måler 424 km fra nord til sør, og er 135 km på det bredeste, mens det smaleste punktet kun er 15 km bredt. Totalt har Israel en grense på 1 017 km, og en kystlinje på 273 km.
Israel har kystlinje til Middelhavet i vest og Rødehavet i sør. Sørvest for landet ligger Sinaihalvøya, mens Syriaørkenen ligger bortenfor Israels grense mot Jordan i øst. Den sørligste bosetningen i Israel er byen Eilat, mens den nordligste er Metulla. Israels territorialfarvann går tolv nautiske mil ut i sjøen.
Fysiske regioner
Fysisk er Israel er inndelt i fire regioner: Kystslettene mot Middelhavet i vest, høylandsområdene øst for disse, Jordandalen enda lenger øst og Negevørkenen i sør. Disse er igjen delt opp i mindre områder, etter topografiske forhold (terrengforhold).
Kystslettene
Regionen er igjen delt i fem områder: Det vestlige Galilea strekker seg fra kibbutzen Rosh HaNikra i nord ned til Israels tredje største by, Haifa. Dette er et fruktbart område, og ved siden av én by – Nahariya – finnes det mange mindre jordbrukssamfunn her. Langs kysten er det en mengde mindre øyer. Sør for Haifa ligger Hof HaCarmel-regionen, som strekker seg ned til byen Zikhron Ya'aqov. Sharonsletten følger så, fra Zikhron Ya'aqov til Yarkonelven ved Tel Aviv. Dette området er Israels mest befolkede. Sør for dette området, ned til Nakhal Shikma, ligger den sentrale del av kystsletten. Den sørligste delen av kystplanet, også kjent som Sjefela, Judeasletten og vestlige Negev, utgjør siste del av kystslettene, og rekker ned til Gazastripen. Den er delt i to: Besor-regionen, som er et savanne-aktig område med et relativt stort antall bosetninger, i nord, og Agur-Halutsa-regionen i sør, som er veldig sparsomt befolket.
Høylandene
Øst for kystplanet, i innlandet, ligger den sentrale høylandsregionen. Nord i denne regionen ligger Galilea-høydene, som er ca. 500 m til 700 m høye. Meron-fjellet er områdets høyeste punkt, med en høyde på 1208 meter over havet. Sør for Galilea, på Vestbredden, ligger Samaria-åsene, med utallige små, fruktbare daler, og en høyde som sjeldent overgår 800 m. Sør for Jerusalem, også for det meste innen Vestbredden-området, er de øde Judeafjellene, hvor også Hebron-fjellet ligger.
De sentrale høylandene har en gjennomsnittlig høyde på 610 m. Flere daler går igjennom høylandene fra øst til vest; den største er Jisreeldalen, som er 48 km lang, fra Haifa i sørøst til Jordandalen, og er 19 km bred ved det videste punktet.
Jordandalen
Øst for de sentrale høylandene ligger Jordandalen, som er en del av den 6500 km lange Riftdalen. I Israel er Riftdalen dominert av Jordanelva, Genesaretsjøen og Dødehavet. Jordan, Israels største elv (322 km), har sitt opphav i elvene Dan, Banias og Hasbani, i nærheten av Hermonfjellet i Antilibanon. Videre går den sørover gjennom den uttørrede Huladalen, og flyter ut i Genesaretsjøen. Genesaretsjøen har et areal på 165 km², og ligger, avhengig av årstider og regnfall, rundt 213 meter lavere enn havet. Med en vannkapasitet på rundt 3 kubikkilometer, er sjøen Israels nasjonale vanntransportørs hovedreservoar. Jordanelva fortsetter fra den sørlige enden av Genesaretsjøen, hvor den utgjør grensen mellom Vestbredden og Jordan, til den renner ut i det saltholdige Dødehavet. Dødehavets areal er på1020 km², og 420 m under havet, hvilket gjør den til det laveste punktet på Jorda. Sør for Dødehavet fortsetter Riftdalen 170 km, inn i Nahal HaArava (Wadi al Arabah), som ikke har permanent vannførsel, og ned til Akababukten.
Gnesta stasjon
Gnesta stasjon er en jernbanestasjon i Gnesta kommune i Sverige. Den blir betjent av SJ mellom Oslo og Stockholm, og av svensk regionaltrafikk. Stasjonen ble åpnet i 1861 da strekningen Järna – Gnesta ble tatt i bruk.
Israels geografi
Negevørkenen
Negevørkenen har et aral på rundt 12 000 km², mer enn halvparten av Israels totale landområde. Geografisk er det en forlengelse av Sinai-ørkenen. Den har form som et triangel, med Beer Sheva, Dødehavet og de sørlige Judeafjellene som grunnlinje, og toppunkt i landets sørlige ende i Eilat, hvor landet også har kystlinje mot Akababukten. Topografisk er området parallelt med landets andre regioner, med lavland i vest, åser sentralt og Nahal HaArava som sin østlige grense.
Gnesta stasjon
Den opprinnelige stasjonsbygningen av tre har gitt navn til stasjonstypen Gnestamodellen av Adolf W. Edelsvärd som var sjefarkitekt ved SJ fra 1855 til 1895. Dagens stasjonsbygning av teglstein ble bygd i 1907.
Israels geografi
Negevørkenen
Unikt for Negev-regionen er de kraterlignende makhteshim-sirklene; Makhtesh Ramon, Makhtesh Gadol og Makhtesh Katan. Negev er også inndelt i fem økologiske regioner: Nordlige, vestlige og sentrale Negev, høyplatået og Arabadalen. Det nordlige Negev har en nedbørmengde på 300 mm årlig, og jorda er derfor fruktbar her. Vestlige Negev har en nedbørmengde på 250 mm pr. år, med lys jord med noe sand i. Det sentrale Negev har en årlig nedbør på 200 mm, og er karakterisert av ugjennomtrengelig jord, slik at lite vann trenger igjennom, slik at mesteparten forblir på overflaten, hvor det blant annet forårsaker jorderosjon. Høyplatåområdet, som er en del av Ramat HaNegev, er mellom 370 og 520 meter over havet, med ekstreme temperaturer både sommer og vinter. Området har en nedbør på 100 mm pr. år, med dårlig og delvis saltholdig jord. Arabahdalen ved grensen til Jordan strekker seg 180 km, fra Dødehavet i nord til Eilat i sør, og er veldig tørr, med kun 50 mm nedbør årlig.
Geologi
Det østlige og det vestlige Israel er skilt ved en fjellkjede som går fra nord til sør langs kysten. Jerusalem er lokalisert på toppen av fjellryggen. Øst ligger Dødehavsriften, et langstrakt, relativt nedtrykt jordskorpeområde, avgrenset av forkastninger på begge sider.
De israelske fjellene består av mange lag kalkstein og sandstein, hvilket gjør det mulig for vannet å renne fra vestflanken til øst. Flere kilder har sprunget ut ved Dødehavet, alle som oaser, hvor de mest kjente er ved Ein Gedi og Ein Bokek (Neve Zohar), og hvor det nå har kommet bosetninger. Israel har også mange karstområder bestående av kalkstein. Temperaturen i disse hulene er rundt 20 °C, til tross for dette er kun én er åpen for det offentlige. Nedover i landet er små naturlige huler vanlige. Disse har blitt brukt i tusenvis av år, historisk som tilfluktssteder, bosteder, oppbevaringsrom, staller og steder til offentlige samlinger.
Landets nordlige kystlinje har noen landformasjoner bestående av kalk, som for eksempel Rosh HaNikra, en kalkklippe der mange grotter har blitt erodert ut.
Negevørkenen i sør er ikke dekket av sand, slik den vanlige oppfatningen av ørken er, men av tørr jord og brune, steinete, støvete fjell gjennomskåret av wadier (tørre elveleier som livner til etter regn) og dype kratre. Området har tidligere vært bunnen av et forhistorisk hav.
Elver og sjøer
Israels lengste og mest kjente elv er den 320 km lange Jordanelva, som har utspring på de sørlige fjellsidene av Hermonfjellet i fjellkjeden Antilibanon, som er en del av Golanhøydene. Den flyter ut nord i Genesaretsjøen, og ut igjen i sør. Videre utgjør den den israelske grensen mot Jordan, og flyter til slutt ut i Dødehavet. Elva flyter delvis gjennom Vestbredden. Elvene Dan, Banias og Hasbani er bielver til Jordan, hvorav Dan-elva har utspring på uomstridte israelske territorier, mens Hasbani kommer fra Libanon og Banias fra Golanhøyden.
Israels største og eneste bemerkelsesverdige ferskvannssjø er Genesaretsjøen (også kjent som Tiberiassjøen og Galileasjøen), en pæreformet sjø lokalisert nordøst i landet. Sjøen er 23 km lang, fra nord til sør, og 13 km bred på det bredeste, i nord. Genesaretsjøen ligger 207 m under havet. I en tidligere geologisk periode, var sjøen en del av en stor innsjø, som strakte seg fra Hula-myrlandene i nordlige Israel til 64 km sør for Dødehavet. Nedsenkningen sjøen ligger i utgjør deler av Riftdalen.
Det er ingen farbare kunstige vannveier i Israel, selv om Det nasjonale vanntransportsystemet, som leder drikkevann, kan ses på som en kunstig vannvei. Ideen om en kanal mellom Middelhavet og Dødehavet har blitt diskutert og avslått.
Klima
Selv om Israel er et lite land, har det stor variasjon i topografi og klimatiske forhold. Nordvest i landet er det middelhavsklima, der Galileas skogkledde høyder i det nordlige Israel går over til fruktbare daler, og landbruksjord markerer kyststrekningen langs med Middelhavet. Lenger sørøst i landet finner man steppeklima og ørkenklima, der bergrike ørkener strekker seg sørpå gjennom Negevørkenen og Arabahdalen til Eilat ved Rødehavet. Områdene helt i sørøst regnes som ekstrem ørken.
Landets tempererte klima er solrikt med en regnperiode fra november til april. Den årlige nedbørmengden varierer fra 50–150 cm i det nordlige Israel til 2,5 cm i den sørlige delen. De vidt forskjellige klimatiske forholdene gir i kystområdet varme, fuktige somre og regnfylte vintre; på bergene tørre, varme somre og moderate kalde vintre med regn, og av og til snø. I den sørlige delen av landet, bestående av Negevørkenen, hersker det ørkenaktige betingelser med varme til hete dager og kjølige netter. Området er svært tørt på grunn av beliggenheten øst for Sahara, i motsetning til resten av landet, som ligger øst for Middelhavet. De ekstreme temperaturene kommer av beliggenhet på 31 grader nord.
Naturressurser
Til forskjell fra mange andre områder i Midtøsten, som har mange naturlige oljeressurser, har Israel få naturressurser. De sentrale av disse er kobber, fosfat, bromid, pottaske, leire, sand, svovel, asfalt og mangan. Mindre mengder av naturgass og råolje finnes også, men disse er ofte for små til at det lønner seg å utvide dem.
Historie
Dagens Israel er lokalisert på omtrent på samme sted som Oldtidens Israel, selv om grensene er forandret. Bibelen og Toraen beskriver området flere ganger, til forskjellige tider. I første mosebok 15, 18–21 blir hele landet lovet til Abraham. I fjerde mosebok, 34, 1–15 er det en mer detaljert beskrivelse, etter områdene gitt til hver av Israels 12 stammer. Israels lands grenser blir delvis gjentatt i Esekiel 47, 13–23, og området bosatt av israelitter blir flere ganger nevnt som «fra Dan til Beersheba».
Etter første verdenskrig ble Palestina samt Transjordan gjort til et britisk mandat, opprettet av Folkeforbundet med det formål å gi jødene et «nasjonalt hjem» i Palestina. I 1946 ble kongeriket Jordan proklamert, og i 1947 overlot Storbritannia formelt alt ansvar for Palestina til FN, noe som førte til FNs delingsplan for Palestina.
Dolabellapsocidae
Dolabellapsocidae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera). De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, og kan opptre som skadedyr.
Israels geografi
Historie
Den 14. mai 1948 erklærte Israel sin selvstendighet, i samsvar med delingsplanen. Planen ville dele opp området i jødiske og arabiske stater, mens det store Jerusalem-område, inkludert Betlehem, skulle være under internasjonal kontroll. Egypt, Transjordan, Syria, Libanon og Irak, alle medlemmer av Den arabiske liga, erklærte krig og annonserte at de forkastet FNs delingsbeslutning.
Krigen ble avsluttet med permanent våpenhvile i juni 1949. Da hadde Israel inntatt nye områder, mens nabolandet Jordan hadde besatt Vestbredden og halvdelen av Jerusalem, og Egypt erobret Gazastripen. Israel fikk midlertidige grenser ut fra endringene krigen hadde medført, kjent som Grønne Linje. Disse grensene var gjeldende da Israel ble tatt opp som medlemsland i FN i 1949, og anses som statens legitime grenser av alle land som har anerkjent Israel.
Dolabellapsocidae
Utseende
Vanligvis med velutviklede vinger. Antennene består av 13 ledd, føttene er to leddete. Vingene har årer som har minst to rekker av hår. Vingemerket (pterostigma, ved forvingens forkant) og areola postica (en celle ved forvingens bakkant) er begge lange og smale. I forvingen er det to fremste lengdeårene ved roten (Rs og M) forbundet med en tverr-åre eller de møtes i et punkt. Ved bakhjørnet har forvingen to analårer.
Israels geografi
Historie
Under seksdagerskrigen i 1967 okkuperte Israel Vestbredden, som til da ble kontrollert av Jordan, Golanhøyden som tilhørte Syra samt Gazastripen og Sinai som ble styrt fra Egypt. I 1982 dro Israel tilbake sine tropper og evakuerte befolkningen på Sinaihalvøya, samt fra Gazastripen i 2005. Vestbankens og Gazastripens fremtid er fortsatt uklart. Øst-Jerusalem har vært under israelsk styre siden 1967, samt Golanhøydene fra 1981, selv om de ikke formelt er inkludert.
Skjærevæske
Skjærevæske brukes i industrien til kjøling og smøring av arbeidsstykker og verktøy ved fresing og skjæring i metall. Skjærevæsken sørger også for å transportere bort metallpartikler og smuss fra maskinen, for å redusere slitasje på verktøyet. Det finnes mange forskjellige typer skjærevæsker, alt etter hvilket materiale det jobbes med, og hvilken operasjon som skal utføres. De tre hovedtypene er mineralolje, syntetiske vannbaserte skjærevæsker og emulsjoner av olje og vann. Skjærevæske er et kjemikalie og skal derfor behandles som spesialavfall.
Israels geografi
Administrativ inndeling
Israel er oppdelt i seks hoveddistrikter, som igjen er delt opp i femten sub-distrikter. Hvert sub-distrikter igjen delt opp i 50 naturlige regioner. Distriktene fra nord til sør, og deres sub-distrikter er:
Dolabellapsocidae
Utbredelse
Slektene Dolabellopsocus og Isthmopsocus er utbredt i den Neotropiske økosonen, mens Auroropsocus bare er kjent fra Kina.
Israels geografi
Administrativ inndeling
Golan-området er delt opp i fire naturlige regioner, og er inkludert i de ovennevnte tallene, selv om FN ikke anser det som en del av israelsk område. Judea- og Samariaområdet er imidlertid ikke inkludert, ettersom Israel ikke innehar domsmakten der.
Dolabellapsocidae
Systematisk inndeling
Systematikken innen gruppen støvlus følger. Stavemåten til familienavnet er inkonsekvent da navnet er basert på slektsnavnet Dolabellopsocus (med o), men det er uansett det eldste navnet som gjelder.
Israels geografi
Befolkning og bosetning
De største av disse er Akko, Ashdod, Ashkelon, Eilat, Giv'Atayim, Hadera, Herzliya, Holon, Karmiel, Kefar Sava, Lod, Nahariya, Nasaret, Nof HaGalil, Netanya, Petach Tikvah, Ra'anana, Ramat Gan, Ramla, Rehovot, Rishon LeZion og Tiberias.
Israels landbruksamfunn består av flere unike typer bosetninger, hvorav moshaver og kibbutzer er de mest kjente. Opprinnelig var disse kollektiver og kooperative bosetninger. Etterhvert har dette blitt mindre viktig, og i flere av dem har samarbeids-strukturen blitt helt avviklet. Alle landbruksbosetninger og mange mindre byer inngår i regionale råd.
Det er 242 israelske bosetninger på Vestbredden, 42 på Golanhøyden og 29 i Øst-Jerusalem.
Hovedstad
Siden 1950 har Jerusalem vært erklært staten Israels offisielle hovedstad og residens for presidenten, regjeringen og parlamentet. I 1980 vedtok Knesset at Jerusalem var landets evige og udelelige hovedstad med full religionsfrihet for alle.
Friedrich Wilkens
Friedrich Wilkens (født 10. september 1907 i Hamburg i Tyskland, død 4.april 1945 i Sandnes i Norge) var en tysk SS-offiser med rang av Obersturmbannführer i SS. Wilkens var Kommandør for Sikkerhetspolitiet og SD i Stavanger, og holdt til i Gestapohuset. Wilkens ble drept i kampen på Risholmen i 1945. Etter sin død ble han etterfulgt av SS-Sturmbannfuhrer Franz Hoth.
Israels geografi
Hovedstad
Der er imidlertid få land som anerkjenner dette, og de betrakter Jerusalems status som et uløst problem på grunn av Israels erobring av Øst-Jerusalem fra Jordan under seksdagerskrigen i 1967. Jordan besatte denne delen av Jerusalem under den arabisk-israelske krig i 1948 (etter krigen i 1967 avsto Jordan likevel fra Jerusalem). Alle utenlandske ambassader (foruten Costa Ricas og El Salvadors) er derfor plassert i Tel Aviv.
Vladimir Garin
Vladimir Garin (født 26. januar 1987, død 24. juni 2003) var en russisk skuespiller som har en av hovedrollene i filmen Tilbake. Han druknet i 2003 i den samme innsjøen hvor noe av innspillingen til filmen hadde foregått, like før filmen debuterte internasjonalt.
Israels geografi
Hovedstad
Siden det er tvil om Jordan og Israels historiske avtaler om Øst-Jerusalem, mener verdenssamfunnet at den endelige avklaringen på Jerusalems status skal skje under fremtidige israelsk-palestinske forhandlinger. Andre parter fastholder at Jerusalem skal internasjonaliseres, som opprinnelig vedtatt av FNs generalforsamling.
Eksterne lenker
ইসরায়েল
Kattekjøtt
Kattekjøtt er kjøtt tilberedt av huskatter for konsum av mennesker. Noen land spiser kattekjøtt regelmessig, mens andre har bare forbrukt kattekjøtt i desperasjon under krig eller fattigdom.
Afrika
Forhistorisk menneskelig avføring har inneholdt bein fra afrikanske villkatter.
I noen kulturer i Kamerun, er det en spesiell seremoni som inkluderer kattespising som antas å bringe lykke.
Kina
I Guangdong, er kattekjøtt en viktig ingrediens i den tradisjonelle retten "drage, tiger, føniks" (slange, katt, kylling), som sies å forsterke kroppen.
Organiserte kattesamlere forsyner de sørlige restauranter med dyr som ofte stammer fra provinsene Anhui og Jiangsu. Den 26. januar 2010 lanserte Kina sitt første utkast til forslag om å beskytte landets dyr fra mishandling, noe som inkluderer et tiltak for å fengsle folk i perioder opp til 15 dager, for å spise katte- eller hundekjøtt.