cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oppland
Lesja
Lesjas innbyggere kunne velge mellom lister fra A, Sp, V og H. Arbeiderpartiet inntok plassen som største parti med en framgang på 13,9 prosentpoeng til 42,1 prosent, mens Senterpartiet gikk ned heile 17,0 poeng til 36,7. Ei lokal bygdeliste, som i 2007 fikk 5,3 prosent av stemmene, stilte ikke denne gangen. Valgdeltakelsen var 70,0 prosent.
Steinar Tronhus blei Arbeiderpartiets første ordfører i Lesja. Han fikk med seg Hanne Alstrup Velure (H) som varaordfører.
Lillehammer
Listealternativa i Lillehammer var A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, MdG, PP og Lillehammerlista. Arbeiderpartiet fikk 39,7 prosent, en tilbakegang på 0,8 poeng. Høyre gikk fram 11,4 poeng til 23,0 prosent. Største nedgang hadde Fremskrittspartiet, som gikk ned 6,4 poeng til 5,5 prosent. Lillehammer by- og bygdeliste, som i 2007 fikk 5,1 prosent av stemmene og to mandater, stilte ikke i 2011. Den nyetablerte Lillehammerlista lyktes ikke å ta igjen dette med sine 1,3 prosent. Valgdeltakelsen var 62,7 prosent.
Espen Granberg Johnsen fra Arbeiderpartiet blei valgt til ny ordfører, da partifellen Synnøve Brenden gikk av etter tolv år. Varaordfører blei Per Johannes Prestrud (Sp).
Lom
I tillegg til A og Sp var det to lokale lister i Lom. Senterpartiet gikk heile 32,2 prosentpoeng tilbake, men er fortsatt størst. Partiet har 32,6 prosent av velgerne bak seg – en tidel mer enn Arbeiderpartiet (32,5 prosent,opp 15,0). Den nye Lomslista fikk 18,4 prosent av stemmene, mens Lom bygdeliste fikk 16,5 prosent (ned 1,2). Valgdeltakelsen var 64,5 prosent.
Ny ordfører i Lom blei Bjarne Eiolf Holø (Sp) med Anne-Lise Marstein (A) som varaordfører.
Lunner
I Lunner stilte sju partier liste: A, SV, Sp, V, H, Frp og MdG. Arbeiderpartiet gikk fram 8,5 prosentpoeng til 39,2 prosent, mens Høyre økte 11,7 poeng til 33,9. Fremskrittspartiet blei halvert: ned 9,2 poeng til 8,2. Kristelig Folkeparti stilte ikke liste og mista derved sine to mandater. Valgdeltakelsen var 66,1 prosent.
En avtale mellom Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV resulterte i at Harald Tyrdal (A) blei ny ordfører. Halvor Bratlie (Sp) blei varaordfører.
Nord-Aurdal
Det blei dobbelt kvinneledelse i kommunen, da Inger Torun Klosbøle (A) blei valgt som første kvinnelige ordfører i Nord-Aurdal. Med seg fikk hun Tone Meisdalen (Sp) som varaordfører.
Nord-Fron
Nord-Fron hadde lister fra alle de sju stortingspartia: A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet gikk ned 9,1 prosentpoeng, men er med sine 38,0 prosent fortsatt kommunens største parti. SV blei halvert (ned 2,5 til 2,1) og mista sin kommunestyreplass. De øvrige partia hadde mellom 0,4 og 2,5 poeng framgang, i tillegg til at Fremskrittspartiet hadde ny liste og fikk 5,0 prosent. Senterpartiet er nest største parti med 29,3 prosent. Valgdeltakelsen var 66,0 prosent.
Sp, H, Krf og V inngikk samarbeid, og dermed blei Olav Røssum (Sp) ordfører og Ragnar Jacobsen (H) varaordfører.
Nordre Land
Listealternativa i Nordre Land var A, SV, Sp, KrF, H, Frp og ei bygdeliste. Det var ingen store forskyvininger: Største framgang hadde Senterpartiet (opp 2,1 til 15,5) og størst tilbakegang Fremskrittspartiet (ned 2,0 til 5,5). Arbeiderpartiet gikk fram 1,3 prosentpoeng til 52,8 prosent. Dette gav et nytt mandat, slik at partiet har reint flertall i kommunestyret (14 av 27). Valgdeltakelsen var 57,9 prosent.
Liv Solveig Alfstad (A) blei gjenvalgt som ordfører og partifellen Svein Rønningsveen som varaordfører. Valga var enstemmige.
Ringebu
I Ringebu stiltes det lister for A, SV, Sp, V, H, Frp og ei ny tverrpolitisk gruppering. Denne fikk 28,7 prosent av stemmene og er størst i kommunestyret. Senterpartiet mista 8,1 prosentpoeng og fikk 24,7 prosent, mens Arbeiderpartiet gikk tilbake heile 20,0 poeng til 22,0. Også Venstre hadde god framgang – opp 7,5 poeng til 15,6. Valgdeltakelsen var 68,5 prosent.
Erik Odlo (Sp) overtok ordførerklubba. Brede Vestby (Tverrpolitisk liste) blei ny varaordfører. Det var ingen motkandidater med 7 av kommunestyrets 21 medlemmer stemte blankt.
Sel
I Sel var det lister fra A, SV, Sp, KrF og H. Arbeiderpartiet har reint flertall med 60,8 prosent (ned 1,2 poeng). Høyre gikk fram 10,9 poeng til 19,8. Fremskrittspartiet, som i 2007 fikk 6,9 prosent og to mandater, stilte ikke i 2011. Valgdeltakelsen var 57,2 prosent.
Det gode valgresultatet sikra gjenvalg av Arbeiderpartiets Dag Erik Pryhn som ordfører og Anita Sletten Nuvstad som varaordfører. De fikk stemmene til 16 av kommunestyrets 25 representanter, dvs A og SV. H, Sp og KrF hadde felles motkandidater.
Skjåk
I Skjåk er det tre alternativer: A, Sp og Bygdalist. De fikk henholdsvis 40,6, 47,3 og 12,0 prosent av stemmene. For samtlige var prosentvis endring i forhold til 2007 på under en prosent. Valgdeltakelsen var 67,3 prosent.
Ordfører blei Rolv Kristen Øygard (Sp) og varaordfører Arild de Presno (Bygdalist).
Søndre Land
I Søndre Land hadde A, SV, H og Frp lister. I tillegg var det ei fellesliste for KrF, Sp og V og ei bygdeliste. Arbeiderpartiet gikk fram 10,6 poeng til 47,5 prosent. Felleslista var ny og fikk 20,0 prosent av stemmene, mens Høyre fikk 12,4 prosent. (Ved 2007-valget var det H og KrF som hadde fellesliste og fikk 8,8 prosent, mens Sp og V fikk henholdsvis 8,1 og 2,0.) Også Fremskrittspartiet var ny og endte på 5,2 prosent. Taperen var bygdelista, som gikk ned heile 25,4 prosentpoeng til 8,7 – og mista sju av ni mandater. Valgdeltakelsen var 57,8 prosent.
Bygdelistas Reidar Eriksen måtte gå av som ordfører etter tolv år, og Arbeiderpartiets Terje Odden kunne overta plassen. Rune Selj fra Høyre blei varaordfører.
Sør-Aurdal
I Sør-Aurdal kunne en velge mellom A, Sp, KrF, H, Frp og Tverrpolitisk kommuneliste. Senterpartiet er størst med 34,5 prosent (opp 4,4), fulgt av Arbeiderpartiet med 30,3 (ned 1,5). Høyre gikk fram 4,2 poeng, og Fremskrittspartiet tilbake 6,7. Valgdeltakelsen var 66,7 prosent.
Arbeiderpartiet og Senterpartiet blei enige, og Kåre Helland (Sp) kunne fortsette som ordfører og Svein Bakke (A) som varaordfører.
Sør-Fron
I Sør-Fron stilte A, Sp, H og ei ny bygdeliste. Den sistnevnte fikk 19,6 prosent av stemmene, og alle de tre etablerte partia gikk tilbake. Arbeiderpartiet er framleis størst (46,6 prosent, ned 15,9), men mista sitt reine flertall i kommunestyret. Senterpartiet har 29,3 prosent (ned 0,2) og Høyre 4,5 (ned 3,5) Valgdeltakelsen var 66,7 prosent.
Alliansen mellom Senterpartiet, Høyre og Bygdalista gjorde at Arbeiderpartiet måtte gi fra seg ordførervervet. Ole Tvete Muriteigen (Sp) overtok klubba, mens Erik Stenumgaard fra Bygdalista blei varaordfører.
Vang
Vang-velgerne kunne stemme på A, Sp, H og ei bygdeliste. Arbeiderpartiet gjorde et svært godt valg, gikk fram 26,6 prosentpoeng til 51,4 og har med 9 av 17 representanter reint flertall i kommunestyret. Senterpartiet gikk tilbake 16,5 poeng til 30,0, og bygdelista gikk ned 10,0 poeng til 7,5. Høyre har 11,1 prosent av stemmene (ned 0,1). Valgdeltakelsen var 71,5 prosent.
I det konstituerende møtet i kommunestyret blei Vidar Eltun valgt til ny ordfører. Ny varaordfører blei Aud Irene Hamre Rogn. Begge er fra Arbeiderpartiet.
Vestre Slidre
I Vestre Slidre var alternativa A, Sp og Bygdelista. Endringene fra 2007 var minimale (opp til ett prosentpoeng), og resultatet blei: Bygdelista 47,2 prosent, Senterpartiet 28,8 og Arbeiderpartiet 24,0. Valgdeltakelsen var 66,0 prosent.
Vestre Toten
I Vestre Toten kunne en stemme på A, SV, R, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet er størst med 47,1 prosent (opp 1,0). De store endringene stod H (opp 8,5 til 18,6) og Frp (ned 10,9 til 9,3) for. Valgdeltakelsen var 61,4 prosent.
Leif Waarum (A) blei med støtte fra SV valgt som ny ordfører. Lisbeth A. Larsen (også A) blei gjenvalgt som varaordfører.
Vågå
I Vågå var det lister for A, SV, Sp, Frp og Bygdalista for tverrpolitisk samarbeid. Sistnevnte gikk 7,7 prosentpoeng fram til 18,8 prosent og er nå nest størst. Arbeiderpartiet troner fortsatt på toppen med 58,3 prosent, og har tross en nedgang på 11,7 poeng reint flertall også denne perioden (13 av 21 mandater). Valgdeltakelsen var 67,6 prosent.
Ordførervalget i Vågå blei prega av at Arbeidepartiets førstekandidat var sikta for seksuelle overgrep. Rune Øygard blei likevel gjenvalgt med 14 av kommunestyrets 21 stemmer. Varaordfører Iselin Jonassen (A) blei å fungere som ordfører, ettersom Øygard var delvis sjukmeldt mens etterforskninga pågikk.
Østre Toten
I Østre Toten var det lister fra A, SV, Sp, KrF, V, H, Frp og PP. Kommunestyret blei redusert fra 37 til 29 medlemmer, noe som gjorde at Arbeiderpartiet mista et mandat til tross for en framgang på 5,9 prosentpoeng til 38,3 prosent. Høyre gikk fram 7,4 til 13,7. Taperne var Senterpartiet (ned 5,9 til 25,0) og Fremskrittspartiet (ned 6,7 til 6,1). Valgdeltakelsen var 60,9 prosent.
Senterpartiet, Høyre, Venstre, Kristelig Folkeparti og Pensjonispartiet inngikk en samarbeidsavtale som gjorde at ordfører Hans Seierstad (Sp) kunne fortsette i sitt verv, mens Kai Magne Rødningsby (H) blei ny varaordfører. I motsetning til perioden før var Fremskrittspartiet ikke med i alliansen denne gangen.
Øyer
I Øyer stilte A, SV, Sp, KrF, V og H opp. Høyre økte med 15,4 prosentpoeng og er med sine 34,7 prosent nå kommunens største parti. Arbeiderpartiet følger med 29,8 prosent (ned 1,7). Den store tilbakegangen var det Senterpartiet (ned 7,6 til 21,4) og SV (ned 6,2 til 4,4) som stod for. Valgdeltakelsen var 59,5 prosent.
Mari Botterud (H) kunne fortsette som ordfører etter at det var inngått en samarbeidsavtale mellpm Høyre, Senterpartiet, Venstre og KrF. Ny varaordfører blei Marie Skavnes (Sp).
Øystre Slidre
Det var fire lister i Øystre Slidre: A, Sp, H og Frp. Arbeiderpartiet er størst med 43,5 prosent (opp 1,3 poeng). Høyre gikk opp 19,1 poeng til 25,3 – og passerte dermed de to andre: Senterpartiet (23,5; ned 7,2) og Fremskrittspartiet (7,7; ned 3,1). Valgdeltakelsen var 62,6 prosent.
Med to tredeler av plassene i kommunestyret kunne Arbeiderpartiet og Senterpartiet samarbeide om å fordele de mest sentrale verva i kommunen. Kjell Berge Melbybråten (A) blei ordfører og Magnhild Strand (Sp) varaordfører.
Fylkestingsvalget
Audun Tron (A) gikk av som fylkesordfører etter åtte år i vervet. Samarbeidet mellom Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og SV fortsatte imidlertid, og denne gangen kom også Senterpartiet med på laget. Gro Lundby (A) blei Opplands første kvinnelige fylkesordfører, mens Ivar Odnes (Sp) blei fylkesvaraordfører. De fikk de 25 stemmene fra A, SV, Sp og KrF, mens de øvrige partia stemte blankt.
Kommunevise resultater
Tabellen viser prosent av antall avgitte stemmer i kommunen.
KLMs Vorspiel
KLMs Vorspiel er en norsk humor-serie på tolv episoder med KLM-trioen Trond Kirkvaag, Knut Lystad og Lars Mjøen samt Kine Hellebust, som ble sendt på NRK i 1995.
Serien er en slags oppfølger til KLMs Nachspiel, men de tolv programmene hadde ikke noe spesielt tema. Det som imidlertid gikk igjen var jakten på «Boris Jeltsins» svarte atomkoffert. Denne ble glemt igjen i studio, og etterhvert borte, etter at Jeltsin og «Bill Clinton» besøkte studio i det første programmet.
Ostmark
Ostmark (uttales « å st-mark») var en av de tidligste betegnelsene på det senere hertugdømmet Østerrike. Det fungerte som grensemark mot øst for Bayern. Begrepet ble allerede rundt årtusenskiftet erstattet av navnet Österreich. Begge navnene (Ostmark = «den østlige mark», Österreich = «det østlige rike») er avledet av beliggenheten (sett fra Bayern).
Etter Østerrikes Anschluss til det nasjonalsosialistiske Tyskland ble Ostmark gjenopplivet som offisiell betegnelse (1938–1942) på de distriktene (Gaue) som var forhenværende østerrikske.
Ostmark betegnet videre en grensemark i dagens Sachsen som ble skilt ut fra den østlige Mark Brandenburg i 965. Den eksisterte som sådan inntil 1100-tallet, da den ble delt i bl.a. Mark Lausitz og Mark Landsberg.
Heritage (film, 1920)
Heritage er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920 regissert av William L. Roubert.
Handling
Når Tony får sparken fra jobben, bestemmer han seg for å hevne seg på sin arbeidsgiver: teater-produsenten Charles Suydam, ved å kidnappe Suydams spedbarnssønn Jit. Etter årevis med misbruk og overarbeid, bestemmer Jit som har blitt oppdratt som Tonys sønn, å stikke av. Han blir snart venn med Edward Brackett, en gammel skuespiller, og Jit forsøker å skaffe seg den unge hovedrollen i et skuespill.
Paeonia
Paeonia kan vise til:
Höskuldur Þórhallsson
Höskuldur Þórhallsson (født 8. mars 1973) er en islandsk politiker fra Akureyri. Han er medlem av Alltinget fra 2007 og representerer Framsóknarflokkurinn. Han var den islandske delegasjonens leder i Nordisk råd og ble valgt til Nordisk råds president for 2015.
Etter studier i økonomi, politikk og jus, blant annet ved Universitetet i Lund i Sverige ble han dommerfullmektig i 2003 og advokat fra 2005. Før han ble medlem av Alltinget, underviste han også i jus på Universitetet i Reykjavik.
Lemmaseleksjon
Lemmaseleksjon betegner i leksikografi prosessen man bruker når man velger ut oppslagsord til en ordbok. Ordet viser til lemma, som er et leksems kanoniske form. Utvelgelse av oppslagsord til encyklopedier og andre oppslagsverk kan også omtales som lemmaseleksjon, av mangel på et mer presist ord, selv om en encyklopedi ikke bare har lemmata, men også navn og andre former av leksemer som oppslagsord.
Gjennom prosessen velger man ut hvilke ord som skal være med i oppslagsverket. Dette er en viktig del av arbeidet med verket, ettersom utvalget er definerende for verket. Dette er lettest å se i ordbøker over fagtermer, som har en streng utvelgelsesprosess slik at flest mulig ord knyttet til faget kommer med mens det som ikke er direkte relevant utelates. Også allmennordbøker må gå gjennom en omfattende prosess. Et verk som Bokmålsordboka er definerende for språknormen, og det å utelate ord som burde vært med eller inkludere ord som er fremmede kan få uheldige konsekvenser.
I encyklopedier ligger det også enkelte føringer for seleksjonen. For eksempel vil brukerne av en nasjonalencyklopedi forvente å finne en uforholdmessig bred dekning av stoff om landet verket er fra. Forlag som har en spesiell politisk profil vil gjerne ha en seleksjon som er preget av dette. I en nyere form for encyklopedier, som Wikipedia, er ikke seleksjonen en klart definert prosess, men et arbeid som foregår ad hoc.
Albert Español
Albert Español (født 29. oktober 1985) er en spansk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjetteplass med det spanske landslaget.
Johan Scharffenberg
Johan Scharffenberg (født 23. november 1869 i Moss, død 1. februar 1965) var en norsk psykiater. Han var dessuten kriminolog, samfunnsforsker og forfatter, samt medlem av Alkoholkommisjonen og aktiv i avholdsbevegelsen. Scharffenberg forfattet flere fagbøker og en lang rekke tidsskriftartikler i perioden 1898–1958. Han deltok i samfunnsdebatten om et stort antall temaer i sin levetid.
Biografi
Han ble født i Moss som sønn av en offiser. Hans eldre bror Johannes Scharffenberg (1863-99) arbeidet som maskinist i Kongostaten til sin død. Denne broren skildres av Joseph Conrad i romanen Mørkets hjerte som «Freieslebens maskinist».
I 1910 var han innblandet i en privat straffesak mot general Thaulow (president i Norges Røde Kors) og overrettssakfører Julius Fougner.
Scharffenberg var lege ved Botsfengselet i Oslo fra 1919 til 40 og ved Oslo Hospitals asyl i perioden 1922–41. Han var sakkyndig i hundrevis av rettssaker gjennom mer enn en mannsalder. I tillegg var han det meste av livet en flittig samfunnsdebattant. Han skrev først i Romsdals budstikke som syttenåring i 1887. Hans siste kronikk stod i Morgenbladet i september 1964 da han var 94 år.
I 1927 ble han som overlege medlem av en offentlig oppnevnt komité som skulle se nærmere på omstreiferspørsmålet. Han var opptatt av hvorvidt kriminalitet var arvelig, aktiv i samtidens debatt omkring såkalt slektshygiene og tilhenger av steriliseringslovgivning. Scharffenberg var agnostiker og republikaner og langt mer opptatt av enkeltsaker enn partipolitikk. I 1937 meldte han seg inn i Arbeiderpartiet. Han var motstander av partivesen og parlamentarisme og tilhenger av direkte demokrati slik det blir praktisert i Sveits.
Han var motstander av dødsstraff. I mai 1945 da freden kom, var det stor støtte i befolkningen for å gjeninnføre dødsstraff i fredstid. Scharffenberg gikk tidlig mot strømmen, da han skrev i et debattinnlegg i Arbeiderbladet bare to uker etter den tyske kapitulasjon, at «''I krig er det en ond nødvendighet å drepe. Men man bør aldri drepe uten nødvendighet. En sådan nødvendighet foreligger ikke nå. Dødsstraffen bunner i gjengjeldelseslæren...Jeg skriver ikke ut fra sentimental medfølelse med landsforrædere og terrorister, men ut fra en fast overbevisning om at ... gjeninnførelse vil være et skritt tilbake mot fortidens barbariske rettspleie.''»
Han var videre tilhenger av trykkefrihet, ytringsfrihet, samt kvinners og homofiles rettigheter.
I slutten av 1920-årene var Scharffenberg en sterk pådriver for omfattende tvangssterilisering av omstreifere. For ham var det et mål at «barn ikke skal vokse opp på fantestien», men i ordnede forhold med skolegang.
Han var motstander av alkohol, «denne nervegift som gjør mennesker til dyr», og betraktet alkoholisme som en sykdom. Fondet for Forskning og Folkeopplysning om Edruskap deler ut Scharffenbergprisen til en journalist eller fagperson som har levert rusforebyggende bidrag til norske medier.
Hitlers maktovertakelse fikk ham til å si: «''Jeg har mine røtter så dypt festet i tysk kultur, derfor er det så smertelig det som skjer i Tyskland i dag. For Hitler er gal. Han har profetvanvidd, og det blir en ulykke for verden om han får råde.''» Scharffenberg var blant de første i Norge som advarte mot nazismen. I en serie på hele 29 kronikker i Arbeiderbladet i 1933 om Tyskland diagnostiserte han Hitler som «paranoid psykopat, profet på grensen til sinnssykdom». Sammen med C.J. Hambro og Mowinckel var han blant de få som engasjerte seg sterkt for jødenes vilkår i Tyskland, og Scharffenberg foreslo i 1936 å ta imot 5.000 jødiske flyktninger, men forslaget ble ikke tatt alvorlig. Under andre verdenskrig ble Scharffenberg ilagt tale- og skriveforbud av den tyske okkupasjonsmakten på grunn av sin aktive motstand mot nasjonalsosialismen i 1940. Året etter ble han avsatt fra sin stilling som overlege ved Oslo Hospital.
Scharffenberg ble utvalgt til å ønske kong Haakon velkommen hjem våren 1945 da krigen var over.
Etter krigen var han en hard kritiker av Osvald-gruppen og dens leder Asbjørn Sunde, som Scharffenberg i kronikker i rikspressen anklaget for likvideringer under andre verdenskrig. Scharffenberg var også en skarp kritiker av Nygaardsvold-regjeringens opptreden under andre verdenskrig og av landssvikoppgjøret etter krigen. Han tok sterk avstand fra behandlingen av tyskerjentene. Han var blant dem i sin samtid som forfektet det synspunktet at Norge kapitulerte i 1940, og ikke var i krig med Nazi-Tyskland, et spørsmål som har vært gjenstand for mye diskusjon, støttet av en del samtidige og senere historikere (bl.a. Hans Fredrik Dahl), men bestridt av andre.
I 1947 foreslo et enstemmig presidentskap i Stortinget ærespensjon til Scharffenberg for hans «høitliggende livsgjerning i Norges tjeneste», men han takket nei fordi han ønsket å føle seg ubundet.
Gjennom hele sitt voksne liv, fra 1895 til sin død i 1965, arbeidet Scharffenberg med en biografi over Herman Major, som skrev Norges første sinnssykelov i 1848, og som planla opprettelsen av Gaustad Asyl, men verket ble aldri fullført.
Utgivelser
(utgitt i Kristiania/Oslo der annet ikke er angitt)
Artikler, særtrykk og småskrifter
(listen er ikke uttømmende; Scharffenberg skal ha forfattet omkring 1 000 artikler)
Annet
Nasjonalbiblioteket i Oslo har dessuten en omfattende samling med avisutklipp av og om Scharffenberg.
Straldzja
Straldzja (bulgarsk: Стралджа) er en by og administrasjonssenteret i Straldzja kommune i fylket Jambol oblast (Bulgaria), med cirka 6 600 innbyggere.
Belgias arbeiderparti
Partij van de Arbeid van België (PVDA) (på nederlandsk) eller Parti du Travail de Belgique (PTB) (på fransk) er et kommunistisk politisk parti i Belgia. Det er et av få partier i Belgia som vender seg både til franskspråklige og nederlandskspråklige velgere. Det har ingen representasjon i det belgiske parlamentet.
Canada under Panamerikanske leker 1979
Canada under Panamerikanske leker 1979. Canada deltok i de 8. Panamerikanske leker som ble arrangert i San Juan i perioden 1. og 15. juli 1979.
Alan Ball
James Alan Ball (født 12. mai 1945, død 25. april 2007) var en britisk fotballspiller. Han var yngste spiller på da det ble verdensmester på hjemmebane i 1966.
Spillerkarriere
Ball debuterte for Blackpool FC i 1962, og spilte 116 ligakamper for klubben. Selv om han spilte for et av de svakere lagene i ligaen, ble Balls arbeidskapasitet og ballfordelingsevne lagt merke til av Englands landslagstrener Alf Ramsey, og Ball debuterte på landslaget i 1965, tre dager før han fylte 20 år.
Alan Ball var en sterkt medvirkende til at England sikret seg verdensmestertittelen, og han ble lagt merke til av flere av storklubbene. Senere i 1966 gikk han til Everton FC for en rekordsum på 110 000 britiske pund.
Everton kom til finalen i FA-cupen i 1968, men tapte for West Bromwich Albion FC. I 1970 sikret laget ligatittelen i skarp konkurranse med Leeds United FC.
I 1970 var Ball med i troppen som dro til VM i Mexico, der England ble slått ut i kvartfinalen. Mot slutten av 1971 gikk Ball fra Everton til Arsenal FC for 220 000 pund, igjen ny overgangsrekord.
Ball ble værende i Arsenal til og med 1976, da han ble solgt til Southampton FC. Han hjalp Southampton tilbake til toppdivisjonen i 1978. Etter oppholdet i Southampton dro Ball til USA, hvor han spilte for Vancouver Whitecaps.
Trenerkarriere
Han dro tilbake til Blackpool for å bli spillende manager, men etter en kort periode gikk han til Southampton for å spille sammen med de tidligere landslagskollegene Mick Channon og Kevin Keegan. Ball spilte for Southampton i øverste divisjon til han var 37. Da gikk han til Bristol Rovers FC, der han avslutter spillerkarrieren. Han spilte totalt 975 offisielle kamper i løpet av karrieren.
Ball fortsatte som manager, først for Portsmouth FC, som han tok opp i toppdivisjonen i 1987. Han forlot Portsmouth i 1989 og tilbrakte to år i Stoke City FC og en kort periode i Exeter City FC.
I 1994 kom Ball tilbake til Southampton som manager, før han året etter ble hentet til Manchester City FC. Her opplevde Ball ingen suksess, og klubben rykket ned til andre divisjonsnivå. Han sluttet etter tre kamper den påfølgende sesongen. I 2000 ble han utnevnt til medlem av ordenen Order of the British Empire av Dronning Elizabeth.
Han døde av et hjerteinfarkt 61 år gammel da han forsøkte å slukke en brann i hagen sin.
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story er tittelen på første sesong av den amerikanske krimserien American Crime Story. Sesongen består av ti episoder på cirka 41–58 minutter hver som gikk på den amerikanske TV-kanalen FX fra 2. februar til 5. april 2016. I Norge hadde serien premiere på TV3 9. juni 2016, og den ble sendt som dobbeltepisoder hver torsdag de følgende fem ukene. Larry Karaszewski, Scott Alexander, Brad Falchuk, Brad Simpson, Nina Jacobson, Dante Di Loreto, Ryan Murphy og D.V. DeVincentis var produksjonsledere for første sesong.
TV-serien fikk god kritikk, blant annet for skuespill, regi og manus. Den ble nominert til 22 Primetime Emmy Awards under den 68. Primetime Emmy Award-utdelingen og vant ni, blant annet beste miniserie, beste kvinnelige hovedrolle i en miniserie eller TV-film (Paulson) og beste mannlige hovedrolle i en miniserie eller TV-film (Vance).
Episode 1: «From the Ashes of Tragedy»
13. juni 1994 blir likene av Nicole Brown Simpson og Ron Goldman funnet ved Browns leilighet i Brentwood. Tidligere fotballspiller og skuespiller O.J. Simpson (Cuba Gooding jr.), Browns eksmann, blir raskt utpekt som mulig gjerningsmann. Statsadvokat Marcia Clark (Sarah Paulson) tar saken og oppdager at Simpson hadde mishandlet Nicole ved flere anledninger. Samtidig blir Christopher Darden (Sterling K. Brown) anklaget av advokat Johnnie Cochran (Courtney B. Vance) for å ikke stå opp for rasen sin i jobben som aktor. Simpson blir avhørt hos politiet og gir uklare og upålitelige svar som ikke etablerer et troverdig alibi. Clark blir frustrert og får ikke nok informasjon til å fengsle ham. Robert Kardashian (David Schwimmer) overbeviser Simpson til å hyre Robert Shapiro (John Travolta) som ny advokat. Simpson får stadig selvmordstanker, og Kardashian forsøker å roe ham ned.
Clark samler etter hvert nok bevis til å fengsle den tiltalte og sender politi for å arrestere ham. Når de ankommer huset hans er han borte, og Kardashian innser at Simpson rømte med Al Cowlings (Malcolm-Jamal Warner) i hans hvite Ford Bronco.
Episode 2: «The Run of His Life»
Advokat Gil Garcetti (Bruce Greenwood) opplyser i en pressekonferanse at politistyrker er sendt ut for å finne Simpson. Shapiro og Kardashian frykter det verste når de finner Simpsons selvmordsbrev, og Kardashian leser opp brevet høyt i en annen pressekonferanse. En sjåfør ser Broncoen på motorveien og forteller det til politiet. Videre følger en langvarig biljakt hvor Simpsons bil følges av en armada av politibiler på betryggende avstand bak. Over kretser mer enn et dusin helikoptre fra politi og fjernsynskanaler. Simpson vurderer å ta sitt eget liv, men Kardashian ber han over telefon om å overgi seg selv. Han blir deretter varetektsfengslet for drapene på Nicole og Ron.
Episode 3: «The Dream Team»
Med Simpson i varetekt forsøker Shapiro å samle sammen forsvarere. Clark bekrefter Simpsons drapstiltale i media og at dødsstraff er mulig. Hun avslører også sine bevis: en blodig lærhanske som ble funnet på åstedet og en sti av blod. Nyhetsmagasinet Time trykker et kontroversielt oppslag med et formørket bilde av Simpson, og mistanker om rasisme i Los Angeles Police Department (LAPD) vokser frem. Shapiro får med F. Lee Bailey (Nathan Lane) på laget, som videre anbefaler Alan Dershowitz (Evan Handler). Dershowitz foreslår at de kan argumentere for at DNA-et som ble funnet på åstedet kan ha blitt tuklet med. Etter hvert finner de ut at detektiven som fant lærhansken, Mark Fuhrman (Steven Pasquale), har ytret rasistiske meninger tidligere. Forsvaret velger å gå for rasismeanklagen og snakker med en journalist i The New Yorker, som publiserer det som førstesideoppslaget. Cochran blir valgt som siste advokat for forsvaret, mens påtalemyndigheten prøver å finne nye strategier.
Episode 4: «100% Not Guilty»
Shapiros strategi er å protestere på hvert skritt påtalemyndigheten tar. Bailey, Cochran og Kardashian iscenesetter et kupp for å bytte ut Shapiro som hovedforsvarer med Cochran. Slik kan forsvaret få større utslag for rasismeanklagen, ettersom Cochran er mørkhudet. Clark møter Fred og Kin Goldman, Rons far og lillesøster. Fred klager over at Ron blir ignorert i media og forteller henne at han var en snill gutt. Clark lover dem at de skal vinne saken.
Lance Ito (Kenneth Choi) blir utpekt som dommer for rettssaken, og juryutvelgelsen begynner. Både Clark og Cochran anerkjenner at hvite er fordomsfulle mot Simpson og at mørkhudede menn er fordomsfulle i Simpsons favør. De har imidlertid hver sin teori om hvorfor mørkhudede kvinner kan være skeptiske til ham: Cochran tror at de misliker Simpson for å gifte seg med en hvit kvinne, mens Clark tror de misliker ham fordi de støtter Nicole. Det viser seg at ingen av teoriene stemmer, og at samtlige mørkhudede kvinner støtter Simpson. Forfatter Faye Resnick (Connie Britton) utgir en suksessfull bok om Nicoles livsstil og forholdet hennes med Simpson. Boken virker forstyrrende på bevisene, og rettssaken settes på vent i en kort periode. Påtalemyndigheten innser at saken ikke blir like lett som de trodde og ansetter en mørkhudet aktor. Christopher Darden blir med på laget deres og overrasker forsvaret.
Episode 5: «The Race Card»
Rettssaken begynner, og Darden prøver å påvirke juryen ved å fremme et forslag om at ordet «neger» ikke bør brukes i rettssalen. Cochran gir en ildsint motsigelse og latterliggjør aktorene. Clark gir Darden ansvaret for å intervjue Mark Fuhrman og trene ham opp som et troverdig vitne. Darden føler seg ubekvem med ansvaret og foreslår å fjerne ham fra vitnelisten. Clark tar på seg arbeidet selv, mens Darden blir usikker på sin rolle i saken. Det viser seg senere at Dardens mistanker stemmer når det avsløres for seerne at Fuhrman har en samling med nazi-gjenstander.
Cochran dekorerer Simpsons hus for å fremstille han som en stolt og lojal afroamerikaner i anledning et offentlig besøk. I sitt innledningsforedrag overrasker forsvaret ved å ulovlig introdusere nye vitner i saken. Aktor William Hodgman (Christian Clemenson) protesterer, men får et angstanfall og besvimer. Clark foreslår å erstatte han med Darden som medaktor, som gladelig takker ja.
Cochran kryssforhører detektiv Phillip Vannatter (Michael McGrady) og stiller seg kritisk til hans håndtering av saken. I kryssforhøret av detektiv Tom Lange (Chris Bauer) blir det avslørt at han ikke la inn Simpsons sko til bevis med en gang. Han tok de heller med seg hjem til Simi Valley, hvor politimennene som slo Rodney King holder til. Forsvaret ber dommeren om å la Simpsons tidligere hushjelp, Rosa Lopez, få vitne tidligere enn planlagt ettersom hun truer med å forlate landet på grunn av påtrengende mediedekning. Clark foretar kryssforhøret, og Rose motsier seg selv og unngår å svare på spørsmålene. Bailey tar for seg kryssavhøret av Fuhrman og spør han om han noen gang har brukt ordet «neger» i sine ti siste år som politibetjent. Han nekter for dette.
Episode 6: «Marcia, Marcia, Marcia»
Clark sliter med å balansere familielivet med jobben som aktor og blir dårlig fremstilt i media, som kritiserer både klesstilen og håret. Hun blir rasende når eksmannen Gordon søker om foreldreansvaret til barna. Gordon skjeller ut Clark på nyhetene for å bruke barna som en unnskyldning for å slutte forhandlingene tidligere. Som svar på mediekritikken bestemmer Clark seg for å få en ny hårstil. Tabloidavisene er fremdeles ikke fornøyd og en ansatt i en matbutikk gjør narr av henne. Garcetti viser Clark en tabloidavis som til og med har publisert et privat nakenbilde av henne. En dag bryter Clark ut i gråt i rettssalen, og dommeren utsetter forhandlingene. Hun er frustrert over å miste privatlivet og får trøst av Darden.
Cochran blir konfrontert av en journalist fra Los Angeles Times om mishandlingen han skal ha utført på sin første kone. Det kommer ut i media, og Clark får se hvordan privatlivet glipper for andre også.
Episode 7: «Conspiracy Theories»
Clark drar til Oakland med Darden for bursdagen til en av vennene hans, og de blir stadig nærmere hverandre. Kardashian begynner å miste troen på Simpsons versjon av saken ettersom det ikke er noen andre tiltalte. Shapiro prøver å overbevise sine medforsvarere om tiltalepruting når han hører om påtalemyndighetens planer om å legge frem bevis som bekrefter Simpsons eierskap til lærhanskene. Shapiro oppdager imidlertid at hendene hans er for store for hanskene, og at Simpsons hender er større enn hans. Forsvaret får lurt Darden til å be Simpson om å prøve hanskene. De passer ikke.
Episode 8: «A Jury in Jail»
Jurymedlemmene er slitne og leie av at rettssaken stadig utsettes og forlenges. Noen av dem blir avsatt for å ha løyet på spørreskjemaet eller for å ha et forhold med den tiltalte på en eller annen måte. Forsvaret og påtalemyndigheten prøver å få gode erstattere som vil stemme i deres favør ved slutten av rettssaken. Etter hanskebeviset tror de fleste at Simpson er uskyldig. Clark overbeviser imidlertid når hun legger frem DNA-bevisene, og det blir nok en gang tvil om skyldspørsmålet. Kardashian er selv i tvil, selv om Cochran og Shapiro fremdeles er sikker i sin sak.
Episode 9: «Manna from Heaven»
Forsvaret får etter hvert tak i et 13 timer langt intervju med Fuhrman gjort av en manusforfatter som drev med kildearbeidet til et manuskript. I lydopptaket bruker han ofte rasistiske skjellsord, snakker ut om politivold og taler nedsettende om mørkhudede mennesker, meksikanere og kvinner. Påtalemyndigheten innser at beviset vil sette en stopper for saken deres, og de prøver å gjøre alt for å hindre at lydopptakene blir sendt til juryen. De oppdager at Fuhrman snakker negativt om Peggy, dommerens kone. Om Peggy blir påberopt som vitne må Ito bli avsatt som dommer og rettssaken dømt ugyldig. En ugyldig rettssak er gunstig for påtalemyndigheten fordi de får starte på nytt, holde Fuhrman utenfor og unngå lærhanskene som bevis.
Forsvaret gjennomskuer påtalemyndighetens plan. For dem er lydopptakene viktig fordi den viser at bevisene kan ha blitt tuklet med av en rasistisk politibetjent. Det blir bestemt at dommeren får fortsette så lenge delen om Peggy klippes vekk. Ito bestemmer at kun to setninger av intervjuet skal bli sendt til juryen; to setninger som beviser at Fuhrman har begått mened, men intet mer.
Spenningen mellom de ulike partene i konflikten øker stadig, og det blir flere høylytte diskusjoner i rettssalen. Clark beklager til Darden for at hun ikke hørte på ham når det gjaldt Fuhrman, og Darden beklager til Clark for å ha bedt Simpson om å prøve lærhanskene selv om Clark sa nei. Forsvaret ber Fuhrman om å vitne på nytt, men han påberoper seg femte grunnlovstillegg (per Bill of Rights, altså sin plikt til å ikke forklare seg) for hvert spørsmål, til og med på spørsmålet om han plantet bevisene. Clark vinner samtidig en personlig kamp når hun får foreldreretten for barna sine.
Episode 10: «The Verdict»
Simpson nekter å vitne og la seg kryssforhøre av Clark, men tilbyr en kort uttalelse hvor han bekrefter sin uskyld og beskriver sitt ønske om å få dra hjem til familien. I sluttprosedyren forteller Clark at Fuhrmans rasistiske uttalelser ikke er en unnskyldning for å la en morder gå. Darden mener at Simpson kanskje var en flink fotballspiller, men at han likevel er en morder. Cochran sammenligner Fuhrman med Adolf Hitler og minner juryen på at lærhansken ikke passet. Juryen trekker seg tilbake og drøfter saken i kun fire timer før dommen er klar. Simpson blir frifunnet straffeskyld og erklært ikke skyldig. Ulike reaksjoner skylder over landet. Kardashians tvil blir likevel større, og etter hvert bestemmer han seg for å ende vennskapet.
Ary Scheffer
Bakgrunn
Scheffer viste tidlig bråmodne kunstneriske anlegg. Han stilte ut malerier med historiske emner alt fra sitt tolvte år og vakte oppmerksomhet.
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story
Episode 10: «The Verdict»
Clark, Darden og Garcetti deltar i en pressekonferanse med ofrenes familier, og Cochran forsøker å gjenoppta vennskapet med Darden uten hell. Clark og Darden er misfornøyde med dommen, og begge vurderer å si opp jobben i påtalemyndigheten. Simpson drar hjem og møter familien sin, men innser at han er en annen person enn den han var før drapene. Han har mistet flere venner, og favorittrestauranten hans nekter å servere for ham. I den siste scenen står Simpson i hagen og ser på en statue av ham selv i glanstiden som fotballspiller. Ivrige tilhengere høres i bakgrunnen mens skjermen går i sort.
Sveinung Golimo
Sveinung Andreas Golimo (født 7. mars 1975 i Levanger) er en norsk filmprodusent.
KFUK-KFUM Global
KFUK-KFUM Global er en selvstendig organisasjon innen bistand, eid av Norges KFUK-KFUM og Norges KFUK-KFUM-speidere. Organisasjonen arbeider for å gi mennesker nye muligheter og bygge sterke demokratiske lokalsamfunn.
KFUK-KFUM Global drives gjennom internasjonale partene - hvor initiativet kommer fra grasrota. Organisasjonen ønsker å bygge levedyktige og rettferdige samfunn der hjelpen trengs. I all hovedsak rettet prosjektene seg mot barn, ungdom og kvinner. Dette er grupper i mange samfunn som trenger en ekstra løft og som er spesielt utsatt mot urettferdig behandling.
Organisasjonen arbeider for en rettferdighetsbasert utvikling. Det betyr at befolkningen i et land skal kreve sine rettigheter og på denne måten skape utvikling og komme seg ut av fattigdom. Mennesker har en rett å være borger i sitt eget land, de har en rett til å kreve en miljøbevisst utvikling, de har en rett å kreve god økonomisk fordeling og mennesker har en rett til å kreve fred.
Sveinung Golimo
Han har blant annet utdannelse fra Den norske filmskolen, og er tilknyttet produksjonsselskapet Filmkameratene AS, og blant hans produksjoner er Hormoner og andre demoner fra 2001, Kvinnen i mitt liv fra 2003, 37 og et halvt fra 2005, Elias og kongeskipet fra 2005 TV-serie og film fra 2007, Izzat fra 2005 og Max Manus fra 2008. Sammen med John M. Jacobsen vant han fagprisen under Gullruten 2007 for Den lille redningsskøyta Elias. Han vant Kanonprisen 2008 for Max Manus og Kanonprisen 2010 for Trolljegeren, begge i klassen beste produsent og sammen med John M. Jacobsen. Han var også nominert i samme klasse og sammen med Jacobsen under Kanonprisen 2007 for Elias og kongeskipet og Kanonprisen 2014 for Børning.
Golimo var i årene 2008-2012 styreleder i Produsentforeningen.
Ary Scheffer
Maler
En tilnærming til romantikerne betegner Gaston de Foix lik finnes på slagfeltet ved Ravenna (1826, Versailles) og Suliotkvinner styrter seg i havet for å ikke bli tyrkernes rov (1827, Louvre). I 1829 var han inne på en ny bølge med det nattlige spøkelsesmaleri Lenore, etter Gottfried August Bürgers ballade, og så fulgte en rekke malerier over motiv fra Johann Wolfgang von Goethe, de fleste fra "Faust": Gretchen ved spinnerokken, i kirken, ved brønnen, Kongen i Tule og Mignon (flere forskjellige). Så fulgte komposisjoner til Dante Alighieri (Dante og Beatrice, Francesca da Rimini 1835), der han nærmet seg Ingres' skole.
Fra de følgende årene er de religiøse bildene Kristus Trøsteren (1837, Musée Fedor i Amsterdam), Kristus gråter over Jerusalem (1848), Kristi fristelse (1856), Ecce homo og Judaskysset (1857).
Scheffers mest fremragende maleri turde være Augustin og Monika (de sitter hånd i hånd og betrakter stjernehimmelen i stille meditasjon, 1846, Louvre). Betydelig er likeså Rut og Noomi (1855) og Jakob og Rakel (1857).
Scheffer malte også allegoriske komposisjoner (Den himmelske og den jordiske kjærlighet med flere), krigsbilder (Wittekind fanget for Karl den store, Versailles), bilder fra den greske frihetskrig samt mange portretter (flere i Louvre).
Hans fødeby har hans statue (av Joseph Mezzara, 1862) og i dens museum finnes flere av hans malerier (atskillige i kopi) og tegninger samlet.
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story
Anmeldelser
Sarah Paulson, Sterling K. Brown og Courtney B. Vance fikk alle god kritikk for rolletolkningene sine. Sigurd Vik fra Filmpolitiet skrev: «Courtney B. Vance som Johnnie Cochran ligger hele tiden og vaker i en velartikulerte dualitet som gjør at en aldri helt vet om forsvarsadvokaten vil bruke deg som kanonføde eller gå i krigen for deg. Og Sarah Paulson og Sterling K. Brown gir både verdighet og fortvilelse til påtalemyndighetens advokater Marcia Clark og Christopher Darden.» Ingvill Dybfest Dahl fra VG var enig, men var først og fremst fornøyd med Paulson karakterskildring: «[hun] tegner en mosaikk av et mangefasettert menneske av den tilsynelatende stoiske aktoren Marcia Clark. I episoden «Marcia, Marcia, Marcia» er Paulson så overbevisende at du vil gi Marcia en egen serie.» Dahl skrev også at «David Schwimmer som O. J.s venn og advokat Robert Kardashian legemliggjør med overraskende fintfølelse tvilen seerne selv må gjennom.»
Skildringene til John Travolta og Cuba Gooding jr. fikk imidlertid blandet kritikk. Vik skrev: «John Travolta blir stiv og overtydelig i sitt portrett av den selvhøytidelige og forsiktige advokaten Robert Shapiro. (...) Cuba Gooding Jr får det heller ikke helt til. Han virker veldig opptatt av å definere noen signaturtrekk i Simpsons væremåte som tar veldig mye fokus og oppleves kunstig, men han finner seg bedre til rette i rollen etter hvert.» Dahl mente at Goodings rolle minnet om rollefiguren Rod Tidwell i Jerry Maguire, og skrev at Travoltas rolletolkning i de første episodene er «så karikert at han mest av alt minner om en treårstrassig klovn. Jo mindre man ser av ham, jo bedre er serien.» Dave Schilling fra The Guardian skrev at Goodings stemme ikke var i nærheten av Simpsons.
USA under OL
USA er en av de 14 nasjonene som deltok i de første moderne olympiske leker under Sommer-OL 1896 i Athen. De har deltatt i samtlige olympiske leker, unntatt Sommer-OL 1980 i Moskva som de boikottet.
Den første deltakeren for USA var Tom Burke, som under Sommer-OL 1896 tok gull på både 100 meter og 400 meter. USA er den eneste nasjonen som har vunnet minst et gull i alle olympiske vinterleker. Nær halvparten av alle medaljene USA har vunnet under sommerlekene, er vunnet i friidrett og svømming.
USA som arrangør
USA har arrangert olympiske leker åtte ganger. Fire vinterleker og fire sommerleker. Sommerlekene i 2028 vil bli niende gang USA arrangerer olympiske leker.
Maiken With Pape
Maiken With Pape (født 20. februar 1978) er en dansk tidligere fotballspiller.
Karriere
Pape var egentlig først og fremst en tennisspiller, og en svært lovende en. Imidlertid lå ikke tennisen for henne, og midt i satsingen la hun opp og satset på studier (hun er utdannet Cand. Merc. i design og kommunikasjon).
I 2003 prøvde Pape seg som fotballspiller. Hun startet fotballkarrieren i Københavnslaget Skjolds andrelag i fjerde divisjon. Nivået hennes var imidlertid så høyt at hun ble forflyttet til førstelaget i 1. divisjon. Der ble hun oppdaget av de suverene danske mesterne Brøndby, og i 2006 ble hun Brøndby-spiller. I Brøndby var hun med på å vinne serien i samtlige tre sesonger hun spilte. Pape var suveren toppscorer de sesongene.
Pape uttalte imidlertid til Jyllands-Posten at hun mente at den danske serien holdt for lavt tempo, og dermed ønsket hun å skifte beite. Pape lot det lyse igjennom at både på landslag og på klubblag var hun misfornøyd med både med- og motspillere. I 2009 ble Pape Stabæk-spiller, og fikk dermed kravene sine utfordret i større grad. Det stemte i og for seg. Hun ble ikke toppscorer for Stabæk i 2009, og det var den første sesongen hun ikke var toppscorer, verken i serien eller i klubben. Maiken Pape var skadeforfulgt i begynnelsen av 2010-sesongen, og i en kamp mot Kolbotn røk hun korsbåndet. Hun var dermed ute i hele resten av 2010-sesongen og også 2011. I juni 2013 la hun opp som fotballspiller.
Meritter
Med Brøndby:
Med Stabæk Individuelt
Hverdagsnettmagasinet
Hverdagsnettmagasinet er et uavhengig magasin med ikke-økonomisk formål. Målet er å fremme gode bøker og forfattere.
Første nummer av magasinet kom i juni 2021. Det er seks digitale utgaver hvert år, og hver utgave har et snitt på 84 sider. Magasinet er foreløpig gratis for leserne.
Innhold
Magasinet må ikke ses som et bransjemagasin, da innholdet er allsidig, selv om det selvsagt er mange forfatterintervjuer og bokanmeldelser i hver utgave. Blant de faste spaltene finnes bl.a:
I tillegg inneholder magasinet referater fra arrangementer, produkttester og generelle artikler om «vanlige mennesker».
Redaktør og magasinutgiver
Hverdagsnettmagasinet har et snitt på rundt 2 000 lesere pr. utgave. Nettsiden har i følge statistikkprogrammet Awstats et snitt på 10 000 unike lesere pr. måned.
Qian Xuesen
Qian Xuesen (forenklet kinesisk: 钱学森; tradisjonell kinesisk: 錢學森; pinyin: Qián Xuésēn; Wade–Giles: Ch'ien Hsüeh-sên, født 11. desember 1911 i Hangzhou i Kina, død 31. oktober 2009 i Beijing ) var en kinesisk vitenskapsmann som var aktiv i både USAs og Folkerepublikken Kinas missilprogram.
Qian studerte først ved Jiaotong-universitetet i Shanghai, der han tok en eksamen i maskinteknikk i 1934. Han kom til USA i 1936 for å studere ved California Institute of Technology, der han fikk sin doktorseksamen i 1939. Etter at han hadde undervist ved Caltech og Massachusetts Institute of Technology, ble han ansatt av USAs krigsprogram, og bestod den nødvendige sikkerhetsklareringen.