cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Babij Jar
Massakren
De første 1 600 ble 27. september hentet fra en fangeleir for å bli henrettet i Babij Jar. Omkring 3 000 jøder var skilt ut fra andre krigsfanger og plassert i leiren Syrets. Einsatzgruppe C, Sonderkommando 4A slo opp 2000 plakater 28. september på husveggene i Kyiv:
Plakatene utløste rykter om at jødene skulle evakueres fra byen. Sonderkommandoen hadde ikke regnet med at mer enn 6000 ville møte opp og ble overrasket da rundt 30.000 samlet seg på det oppgitte møtestedet. To politiregimenter ble satt til vakthold.
På de to dagene 29. og 30. september 1941 ble det her myrdet 33 771 ukrainske jøder ifølge Einsatzgruppens egen rapport. Delaktige i massemordet var også tropper fra Wehrmacht, Geheime Feldpolizei, Ordnungspolizei, samt ukrainsk milits. Da det lange toget av mennesker nærmet seg henrettelsesstedet, ble de presset sammen i en smalere rekke. Eiendelene ble tatt fram dem og lagt i en stor haug. Ved selve Babij Jar ble de tvunget til å ta av seg alle klærne. Puljer ble ført frem til kanten, der skjulte maskingevær meiet dem ned. Mannskapet ved maskingeværene arbeidet en time før de ble avløst. Innimellom gikk tyske soldater og ukrainsk milits ned i kløften for å sjekke at alle var døde, og for å pakke likene sammen for å utnytte plassen. Ofrene ble arkebusert og begravd i ravinen.
Lokalbefolkningen i Kyiv var i stor grad likegyldige og aksepterte ifølge tyske rapporter massakren, til dels med tilfredshet. Leiligheter tilhørende de drepte jødene ble stilt til rådighet for husløse. Mange boliger ble plyndret.
Overlevende
Den unge skuespilleren Dina Pronitjeva var en av tre som overlevde massemordet. Wera Bondarchok klarte også å rømme, fordi moren hennes fortalte en soldat at Wera var adoptert og ikke var jøde. Hun bosatte seg senere i Norge. Senere ringte hun Tore Strømøy og fortalte ham historien. Det ble til boken Wera - Flukten fra Babij Jar.
Ti år gamle Rubin Stein klarte å stikke seg unna. Han fortalte at jødene måtte passere fem poster før henrettelsesstedet. «Ved første post tok de fra oss alle våre identifikasjonspapirer og kastet dem på ilden. Ved post to tok de alle juvelene, gullringene og gulltennene, ved post tre tok de pelser og bedre tøyer, og ved post fire koffertene. Der lå det en enorm haug. Ved siste post ble kvinner og barn skilt fra menn og tenåringsgutter. Her tapte jeg min mor av syne.» Faren hans var ved fronten. Stein gjemte seg i et rør som gikk inn under veien, og fikk siden hjelp av en klassekamerat.
Flere massedrap
Leder for SS, Heinrich Himmler, kom til Kyiv 2. oktober på en inspeksjonsrunde. Politiregiment sør og Einsatzkommando 5 (under ledelse av HSSPF Friedrich Jeckeln) hadde da overtatt ansvar for massedrap på jøder og dette pågikk minst til 11. oktober. I oktober 1941 ble sigøynere massakrert i Babij Jar trolig fordi deres nomadiske livsstil ble ansett som en sikkerhetsrisiko. Sonderkommando 4a og 5 var Kyiv og rettet sine aksjoner mot antatte kommunister og ukrainske nasjonalister. Høsten og vinteren var størstedelen av de henrettede i Babij Jar trolig sovjetiske krigsfanger. De fleste massakrene vinteren 1942 skjedde i en anti-tank grøft nær Babij Jar. Etter krigen ble anslått at grøften inneholdt 25 000 lik. Ifølge Aristov var det ved utgangen av november 42 000 myrdede i Babij Jar, hvorav 40 000 jøder. Dawidowicz oppgir at 75 000 var drept innen 3. november og anslår at 90 000 av 100 000 drepte var jøder.
I månedene som fulgte, ble flere tusener fanget og ført til Babij Jar for å bli skutt. Det er estimert at over 100 000 beboere fra Kyiv av alle etniske grupper, de fleste sivile, ble drept av nazistene under den andre verdenskrig. En sovjetisk undersøkelseskommisjon ble nedsatt like etter at Kyiv var tilbakeerobret i november 1943, for å undersøke hva som var skjedd. Et kvinnelig vitne, S.B. Berljand, fortalte at hun så førti lastebiler ankomme kløften en septemberdag. Hver lastebil var full av jøder, voksne og barn, og ca femten meter fra kløftens begynnelse gav tyskerne jødene ordre om å kle av seg og løpe langs kanten av kløften, mens de skjøt dem med maskingevær. Sonderkommando 4a begikk mordene, hjulpet og oppmuntret av to lokale politibataljoner. Noen av jødene som ble skutt og falt ned i ravinen, var fortsatt i live. Tyskerne kastet likevel jord over. Man kunne se jorden bevege seg, fordi folk fremdeles var i live under den.
Carl Frederik Pedersen (roer)
Carl Frederik Pedersen (født 30. september 1884, død 3. september 1968) var en dansk roer som deltok i OL 1912 i Stockholm.
Babij Jar
Flere massedrap
Massehenrettelsene ved Babij Jar fortsatte inntil de tyske styrkene forlot Kyiv. Den 10. januar 1942 ble om lag 100 sjømenn fra en militærflåte henrettet her. I tillegg var Babij Jar åsted for henrettelse av beboere fra fire romleire. Etter ulike estimat ble 70 000-200 000 romfolk henrettet her i årene 1941-43. Pasienter fra Ivan Pavlov psykiatriske sykehus ble gasset ihjel, og likene dumpet i Babij Jar. Tusener av andre ukrainere ble også henrettet her. Blant disse var 621 medlemmer av Organisasjonen av Ukrainske Nasjonalister (OUN) Den ukrainske poeten og aktivisten Olena Teliha og hennes mann Mykhailo Teliha ble drept her den 21. februar 1942.
Carl Frederik Pedersen (roer)
Pedersen ble olympisk mester i roing i OL 1912 i Stockholm. Han vant firer med styrmann innrigger sammen med Ejler Allert, Carl Møller, Jørgen Hansen og Poul Hartmann (styrmann). Mannskapet representerte Nykjøbing Falster Roklub.
Babij Jar
Syretz konsentrasjonsleir
Under okkupasjonen ble Syretz konsentrasjonsleir opprettet på nordvestsiden av Babij Jar. Den fikk navn etter elven Syretz like ved, en sideelv til Dnjepr. Internerte kommunister, sovjetiske krigsfanger og sovjetiske partisaner ble henrettet her. Den 18. februar 1943 ble tre av fotballspillerne til Dynamo Kyiv drept. De hadde spilt «Dødens kamp» mot et lag fra tyske Luftwaffe. Det er anslått at 25,000 ukrainere ble drept i leiren.
Ettertiden
Sovjetiske styrker frigjorde Kyiv 6. november. Da Nikita Krusjtsjov, partisjef i den ukrainske delrepublikken, spaserte på hovedgaten skal ha han blitt møtt av en ung mann som ropte: «Jeg er den eneste jøden igjen! Jeg er den eneste levende jøde i Kyiv!» Mannen skal ha overlevd fordi han ble skjult av sin slaviske kone.
Etter krigen forsøkte sovjetisk myndigheter å tilsløre minnet om hva som skjedde i Babij Jar. Sovjetiske myndigheter skilte ikke mellom ulike kategorier ofre for nazistene, alle var «sovjetiske borgere», og holocaust var tabu som tema i sovjetisk historieskriving. I Ukraina hadde samarbeidet med okkupasjonsmakten vært så omfattende at sentralmyndighetene valgte en forsonlig linje som kan ha innbefattet aksept for antisemittiske holdninger. Massakren ble for ettertiden kjent gjennom tyske arkiver og sovjetiske øyenvitner. Jødiske grupper ble hindret i å avholde minneseremonier på stedet.
Sovjetiske myndigheter utnyttet antisemittiske holdninger i befolkningen for politiske formål blant annet i forbindelse med Sovjetunionens anti-israelske politikk (spesielt under Leonid Bresjnevs styre) og beskyldte til dels sionistene i å ha samarbeidet med nazistene om Babij Jar. Da Nikita Khrusjtsjov rett etter krigen ble partisjef i Ukraina avslo han ønske om å sette opp holocaustminnesmerke. I 1957 kom spørsmålet om et minnesmerke ved Babij Jar opp på nytt: Da sovjetiske myndigheter oppdaget at nesten alle de døde i Babij Jar var jøder, ville de ikke sette opp noe minnesmerke, men satte i stedet opp et idrettsanlegg. Selve kløften ble gjort om til en innsjø ved hjelp av en demning i seks etasjers høyde. I mars 1961 brøt demningen sammen, og en flodbølge av gjørme strømmet inn i Kyiv og drepte over 100 personer. Samme år publiserte Jevgenij Jevtusjenko diktet «Babij Jar» i Literaturnaja Gazeta, Sovjetunionens ledende litteraturtidsskrift. Diktet brøt et tabu i sovjetisk offentlighet. Han la i siste strofe inn setningen «Når siste jødehataren er lagd i grav, først då kan Internasjonalen klinge som ein glad fanfare.» Jevgenij Jevtusjenko skrev diktet Babij Jar i protest mot opprettelsen av et sportssenter på stedet. Dette førte til at han ble anklaget for å være sionist, og han reiste siden til USA. Dmitrij Sjostakovitjs symfoni nr 13 Babij Jar har også massakren som tema, i likhet med Anatolij Kuznetsovs roman fra 1966.Dmitrij Sjostakovitsj komponerte sin 13. symfoni med utgangspunkt i dette diktet og fire andre av Jevtusjenko. I 1972 ble 27 jøder arrestert for å ha lagt ned blomster ved Babij Jar. Først i 1976 tillot myndighetene oppføringen av et monument i sovjetisk stil som ikke nevner jøder spesifikt.
Sovjetiske myndigheter la etter krigen til grunn at alle ofrene for den tyske krigføringen var «sovjetiske», og ville ikke skjelne mellom folkegrupper. Etter oppløsningen av Sovjetunionen har Ukraina gått gjennom en lignende utvikling, der holocaust ikke har noen spesiell plass i nasjonens historie. The Atlantic rapporterte i 2016 at det sto et sovjetisk monument til minne om borgere av Kyiv som ble drept på stedet.
Nigel Donohue
Nigel Donohue (født 20. desember 1969) er en britisk judoka.
Kongsbregne
Kongsbregne (latin: Osmunda regalis) er en art bregner innenfor kongsbregneslekten i kongsbregnefamilien. Den er den eneste arten av kongsbregneslekten som vokser i Norge.
Varianter og hybrid
Variantene og dene ene hybriden av kongsbregne er:
Osmunda ruggii, en hybrid mellom Osmunda claytoniana og Osmunda regalis, er steril og en av de få hybrider vi kjenner til i hele kongsbregnefamilien.
Kjennetegn og utbredelse
Disse bregnene likner ikke helt på «tradisjonelle» bregner, da de tidvis kan være mer busk-aktige i form og oppbygging. De er også ofte ganske opprette og smale, men ikke alltid. Kongsbregne blir 40-160 cm høye, og har lyse- eller mellomgrønne, dobbelt flikete blad. De sterile bladplatene er avlange til eggerunde, 25-40 cm brede, og sekundærflikene står parvis. Bladene har gaffelgreinete nerver og ofte en litt fint tannet bladkant. Bladskaftet er kort.
Utbredelse
Kongsbregne er sjelden i Norge, og finnes i Vest-Agder (Kristiansand og Søgne), Hardanger (Fusa og Kvam) og i Ytre Sogn (Solund). Den er mer utbredt i hele det sørlige Sverige og i Danmark utenom midt-Jylland. Vokser ellers i Vest- og Sentral-Europa, middelhavsområdet, rundt Svartehavet, i Himalaya, Øst-Asia og det østlige Nord-Amerika. I tillegg noen spredte steder i tropene og på den sørlige halvkule.
Nikolaj Ozjegin
Nikolaj Afanasievitsj Ozjegin (russisk: Николай Афанасьевич Ожегин, født 4. mai 1971) er en russisk judoka.
Han representerte Russland under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Oviedo (Florida)
Den har og dekker et areal på 40,57 km².
Bangladeshs riksvåpen
Bangladeshs riksvåpen ble vedtatt kort etter at landet ble uavhengighet 1971.
Sentralmotivet er en gull vannlilje, omgitt av gull risaks, flytende på en gull vannflate. Over vannliljen er det fire gull stjerner og tre juteblader.
Vannliljen er landets nasjonalblomst, og er representativ for de store elvene som renner gjennom Bangladesh. Ris representerer viktigheten av planeten som basisføde for befolkningen, og for landets jordbruk. De fire stjernene representerer fire prinsipper som ble nedfelt i Bangladesh' første grunnlov: nasjonalisme, trosnøytralitet, sosialisme, og demokrati.
Mamma tar semester
Mamma tar semester er en svensk filmkomedie fra 1957, regissert av Schamyl Bauman. Manuset ble skrevet av Sven Björkman, Arthur Spjuth og Schamyl Bauman. Det litterære forelegget var norskfødte Elsa Appelquists hørespill, Mamma gör revolution, som ble sendt i Sveriges Radio i 1949. Det ble også filmatisert i 1950 under den tittelen.
Den hadde premiere i Sverige 1. august 1957.
Handling
Karin er husmor og bor i Trosa med sin arbeidskrevende familie, ektemannen Ragnar og to sønner. En dag overraskes hun av et besøk av sin søster Sylvia, motedirektør i Stockholm, som hun ikke har sett på seks år. Sylvia [stannar] på middag og hun merker at Ragnar behandler søsteren som en hjemmeslave. Hun forsøker å overtale Karin om å følge med henne til Stockholm for å få litt ferie og etter en krangel med sin mann bestemmer Karin seg for å reise.
Landsturneringen i sjakk
Landsturneringen i sjakk er Norges Sjakkforbunds årlige turnering for kåring av offisielle norgesmestre. Turneringen er blitt arrangert årlig siden 1918 med unntak av 1928 og 1939 på grunn av Nordisk turnering, samt krigsårene 1940-44.
Tidligere arrangører
2021 Bergen. Avlyst pga. koronapandemien. Eliteklassen ble likevel avholdt, og ble spilt i Oslo.
Armenia under Sommer-OL 2016
Armenia deltok under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016. Den armenske troppen bestod av 33 utøvere, 25 menn og 8 kvinner, som deltok i åtte ulike idrettsgrener. Dette var sjette gangen Armenia deltok i et sommer-OL siden landet ble selvstendig fra Sovjetunionen. Svømmeren Vahan Mkhitarjan var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Hallandale Beach (Florida)
Hallandale Beach er en amerikansk by som ligger i Broward County i Florida.
Den har og dekker et areal på 12 km².
Se opp når våren kommer
Se opp når våren kommer er en sang som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1969. Sangen ble også gitt ut på albumet Wenche på topp i 1973.
Æthelweard
Æthelweard er et gammelengelsk mannsnavn.
Etymologi
Navneleddet æthel er dannet av gammelengelske æthel, «edel». Den norrøne formen av leddet er aðal. Navneleddet weard er dannet av gammelengelske weard, «vokter». Den norrøne formen av leddet er vǫrðr.
Aðalvarður er en islandsk form av navnet.
Utbredelse
Æthelweard er kjent brukt i England fra 700-tallet. Æthelweard var et populært mannsnavn i England fra 900-tallet til 1000-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Orlando Fuentes
Orlando Fuentes (født 19. november 1974) er en amerikansk judoka.
Han representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Saint-Gilles (Manche)
Saint-Gilles är en kommune i departementet Manche i regionen Normandie nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Marigny som tilhører arrondissementet Saint-Lô. I hadde Saint-Gilles 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Gilles
Christian Süß
Christian Süß (født 28. juli 1985 i Ahlen) er en tysk bordtennisspiller. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte han Tyskland under Sommer-OL 2008, der han tok sølv i lagkonkurransen sammen med Timo Boll og Dimitrij Ovtcharov.
Maor Tiyouri
Maor Tiyouri (født 13. august 1990) er en israelsk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Hun representerte Israel i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 90 i maratonløpet.
Buffalo Bills i NFL-sesongen 2018
Buffalo Bills spilte i lagets 49. sesong i National Football League og 59. totalt. Det var også den fjerde sesongen under eierne Terry og Kim Pegula, og andre under duoen av hovedtrener og general manager Sean McDermott og Brandon Beane. Laget avsluttet 2017-sesongen 9–7 og nådde sluttspillet for første gang siden 1999. Etter et 21–17 tap mot divisjonsrivalene Miami Dolphins i uke 13 var det ikke lenger mulig for Bills å tangere sesongresultatet fra fjoråret. Med et 27–23 tap mot New York Jets uken etter var det heller ikke mulig for Bills å nå sluttspillet, og de avsluttet sesongen 6–10.
Offseason
Den 1. mai 2018, tre uker etter at Buffalo Sabres' NHL-sesong var over, annonserte lagets president Russ Brandon at han sa opp sin stilling med Pegula Sports and Entertainment. I en pressemelding sa Brandon at dette hadde vært planen etter å ha nådd 20 år med Bills i november 2017, og at han fullførte sine ansvar med Bills og Sabres ut NHL-sesongen før han sa opp. En rapport i The Buffalo News påstod at Brandon hadde vært involvert i en intern etterforskning angående upassende forhold til kvinnelige ansatte; hverken Bills, Sabres eller Brandon nevnte dette i sine pressemeldinger.
Draft
Draftbytter
Hinnebregne
Hinnebregne (latin: Hymenophyllum wilsonii) er en art av flerårige bregner innenfor hinnebregneslekten. Den er den eneste arten av denne slekten (og av hinnebregnefamilien) som vokser i Norge.
Buffalo Bills i NFL-sesongen 2018
Sesongoppkjøring
Bills' motstandere og terminliste for sesongoppkjøringen ble annonsert 11. april 2018. Det var den første gangen siden 2005 at Bills ikke møtte Detroit Lions i sesongoppkjøringen.
Terminliste
Bills' terminliste for 2018 ble annonsert 19. april 2018 Merk: Divisjonsmotstandere er i fet tekst.
Hinnebregne
Planten er vanskelig å oppdage, bare 2–10 cm høy. Bladplatene er bare ett cellelag tykke, og den krypende jordstengelen er liten og tynn. Den har små, skrått oppstående, enkelt flikete (gaffeldelte) eller uflikete blader som er rundt lansettformede. Bladene er mellom- eller mørkegrønne, og blir brune når vinteren er over og hvis den overlever frosten. Midtnerven er rett og brun, og bladkanten er meget fint tannete.
Sporehushopene (sori) er meget spesielle, idet de omgis av to mørkebrune eller brun-fiolette små begerbladfliker som kan være formet som en krukke eller åpen sekk rundt sori.
Panama City (Florida)
Den har og dekker et areal på 106,36 km².
Hinnebregne
I Norge vokser den kun langs hele kysten av Vestlandet, i Norden forøvrig finner vi den på Færøyene, og sjelden på det sørlige Island.
Ra-ta-ta
«Ra-ta-ta» er en sang skrevet av David Hall og Juwens Hellburg som ble spilt inn og gitt ut på singel med Rotation i 1970.
Si ja til kjærlighet
Si ja til kjærlighet (Ein hoch der Liebe) er en sang skrevet av Jankowski, Schäble og Bernhard som ble gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1968. Sangen ble også gitt ut på albumet Wenche på topp i 1973.
Ra-ta-ta
Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1970. Sangen ble også gitt ut på albumet Som… en lekende vind senere samme år.
Kendall West (Florida)
Kendall West er en amerikansk by som ligger i Miami-Dade County i Florida.
Poul Hartmann
Poul Richard Hartmann (født 1. mai 1878, død 29. juni 1969) var en dansk roer som deltok i OL 1912 i Stockholm.
Kendall West (Florida)
Den har og dekker et areal på 7,8 km².
Poul Hartmann
Hartmann ble olympisk mester i roing under OL 1912 i Stockholm. Han var styrmann på den danske fireren som vant klassen firer med styrmann inriggers. Roerne var Ejler Allert, Carl Møller, Jørgen Hansen og Carl Pedersen. Mannskapet representerte Nykjøbings paa Falster.
Dang Ye-seo
Dang Ye-seo (født 27. april 1981 i Changchun) er en sørkoreansk bordtennisspiller. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte hun Sør-Korea under Sommer-OL 2008, der hun tok bronse i lagkonkurransen sammen med Kim Kyung-ah og Park Mi-young.
Myskebregne
Myskebregne (latin: Dennstaedtia punctilobula) er en art av flerårige bregner innenfor Dennstaedtiaslekten i einstapefamilien.
Jordstenglene er krypende like under bakken. Planten skilles fra einstape ved at hele bladplatenes kontur er lansettformet og ikke trekantet. Bladene har et relativt langt bladskaft, som er snaut nederst, men som oppover får hårdekke og kjertelhår. Selve bladene er tre ganger fliket, mellomgrønne og har kjertelhårene på undersiden. De ter 15-22 primærfliker, lansettformede sekundærfliker, og disse har grove tenner eller tertiærfliker.
Sporehushopene (sori) på denne bregnen er små, og sitter nær bladkanten.
I Norden får vi av og til besøk av isolerte forekomster av myskebregne i det sørvestre Sverige, men neppe i Norge. USA (Appalachene), og spredt i Europa sør for Norden.
Heia mamma
«Heia mamma» er en sang som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1971.
Orchestia
Orchestia er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Arter
Tidligere inkludert i slekten Orchestia:
Bosnia-Hercegovina under Sommer-OL 2016
Bosnia-Hercegovina deltok under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016.
Ivan Netov
Ivan Netov (født 22. oktober 1968) er en bulgarsk judoka.
Han representerte Bulgaria under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Xiphotheata
Xiphotheata er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, svarte trebukker med lyse flekker og tverrbånd. Antennene er nokså tynne og vanligvis kortere enn kroppen. Pronotum har buede sider uten tenner. Dekkvingene er tilspisset bak, slik at hele dyret virker langstrakt dråpeformet. Forbeina er påfallende lange og kraftige.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
TVNorge
Eierskap
TVNorge ble tidlig kjent på grunn av programmene Casino og Starshot.
I 1997 kjøpte TV 2 49,33 % av aksjene i TVNorge, men solgte aksjene til det luxembourgske mediekonsernet SBS Broadcasting i 2004, som ble kjøpt av ProSiebenSat.1 Media i 2007. 14. desember 2012 ble TVNorge solgt fra tyske SBS Nordic til amerikanske Discovery Communications.
TVNorge
Kanalen startet sine sendinger den 5. desember 1988 med et timelangt og direktesendt underholdningsprogram fra Oslo Cabaret med Lill Babs og Tomboy som musikalske trekkplastre. Æren av å åpne kanalen fikk programleder Hallvard Flatland.
Blant kanalens mest populære programmer de seneste årene, finner vi blant annet 71° nord, Alt for Norge, I kveld med YLVIS, Helt perfekt.
SBS Media hadde i 2011 en totalomsetning på 1 milliard kroner. Det var en økning på 35,7 prosent fra året før (754 millioner kroner), og det høyeste noen gang for selskapet. Driftsresultatet ble på 230 millioner kroner, en økning på 74,2 prosent fra året før. Dette ga en driftsmargin på 22,5 prosent.
Oscar Stribolt
Peter Oscar Stribolt Petersen (født 12. februar 1873 i København, død 20. mai 1927) var en dansk skuespiller. Han hadde kallenavnet «Stri».
TVNorge
TVNorge
Discovery Networks Norge og TVNorge har i dag rundt 160 ansatte. Kanalen har dekningsgrad på 95,4 %. TVNorge er Norges tredje største TV-kanal basert på antall seere. TVNorge distribueres via satellitt, kabel-tv og det digitale bakkenettet. Kanalen retter sine sendinger i stor grad mot seere i alderen 15 til 50 år, og har de siste årene økt antall norske egenproduksjoner sterkt. Deriblant har satsing på humor vært svært viktig
Oscar Stribolt
Han ble først utdannet smed. En god sangstemme brakte ham til teatret hvor han debuterte i 1893 på Nørrebros Teater. Stribolt var seinere engasjert ved Sønderbros Teater (fra 1902), Central Teatret, Scala-Teatret (fra 1913). Han var en meget populær varietéskuespiller som opptrådte i utallige revyer ofte i par med Olga Svendsen.
TVNorge
TVNorge
Programinvesteringene økte i 2011 til 489, 9 millioner kroner, fra 367, 6 året før.
Lykon fra Troas
Lykon fra Troas (ca. 300 f.Kr. – filosof.
TVNorge
TVNorge
De skiftet logo første gang i 1995, fra TVN til TVNorge.
Lykon fra Troas
Lykon var en disippel av Straton fra Lampsakos og etterfulgte ham som den fjerde skolark ved den peripatetiske skolen. Denne posten hadde han fra 270/268 til 226/224 f.Kr., dvs i over 40 år.
TVNorge
Profiler i TVNorge
2021 (ufullstendig):
Philip Laats
Philip Laats (født 2. februar 1963) er en belgisk judoka.
Lykon fra Troas
Ifølge Cicero og Klemens av Alexandria skrev Lykon om grensene mellom godt og ondt. Apuleius antyder at Lykon skrev et verk om dyrenes natur.
TVNorge
Profiler i TVNorge
Tidligere profiler (utvalg):
Philip Laats
Han representerte Belgia i Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Lykon fra Troas
Cicero skrev i De finibus bonorum et malorum at Lykon var uvanlig veltalende til å ha så lite å si.
Asemini
Asemini er en gruppe av biller som tilhører gruppen stubbebukker i familien trebukker (Cerambycidae). De kan kjennes på brun eller svart farge, forholdsvis korte antenner og dekkvinger med lengderibber.
Utseende
Små til middelsstore (7–25 mm), vanligvis brune eller svarte trebukker med forholdsvis korte antenner. Hodet er skrått fremoverrettet, fasettøynene gjerne forholdsvis store og nyreformede. Pronotum har jevnt rundede sider og er moderat hvelvet. Dekkvingene har vanligvis tydelige lengderibber.
TVNorge
Omleggingene i 2009
Kanalens daværende kommunikasjonsdirektør, Ditlef M. Jacobsen, begrunnet avgjørelsen med at kanalen ønsket å rendyrke sin profil som underholdningskanal kombinert med en stadig sterkere konkurranse blant nyhetsmediene. Han poengterte også at kanalen både hadde mindre forutsetninger og ressurser til å lage tyngre nyhetssendinger enn NRK og TV 2, og at seertallene hadde vært sviktende det siste året. Dette kombinert med at Internett stadig «spiser seg mer og mer innpå» var også en medvirkende årsak. En annen grunn til at kanalen ga opp nyhetskampen er omleggingen fra analog til digitalt sendenettverk. Direktør Øystein Kristiansen i Mastiff fortalte at TVNorge baserte mye av sin nyhetsdekning på samarbeid med lokal-TV-stasjoner. Men på grunn av at flere av disse hadde gått overende de senere årene falt grunnlaget for samarbeidet bort.
Asemini
Levevis
De fleste av disse billene har larver i død ved av bartrær. De voksne billene er gjerne nattaktive og besøker ikke blomster.
TVNorge
Omleggingene i 2009
Kanalens administrerende direktør, Harald Strømme, hevdet at avgjørelsen ikke var finanskriserelatert, men et offensivt grep for å rendyrke TVNorges profil som en bred, sterk underholdningskanal. «Avgjørelsen hviler på et ønske om å være framtidsrettede og kunne investere i de områdene vi er best. Vi må kjempe der vi har størst muskler, og er best egnet til kamp».
TVNorge HD
TVNorge var den første norske TV-kanalen til å starte sendinger i HD. TVNorge HD startet sendingene 3. oktober 2008 og har det samme sendingsskjemaet som TVNorge. Programmer som ikke er tilgjengelig i HD, vil bli sendt i standard-definisjon (dette vil i hovedsak inkludere eldre programmer).
Asemini
Skadedyr
Noen av artene kan angripe bygningstømmer og trestolper, men de fleste er regnet som harmløse. Enkelte arter kan også angripe levende trær, og kan trolig, dersom trærne er stresset av tørke, bidra til å drepe dem.
Oscar Stribolt
Oscar Stribolt ble den 12. mars 1898 gift med Anna Jensine Dagmar Petersen. Han døde den 20. mai 1927 og ligger begravd på Solbjerg Parkkirkegård på Frederiksberg.
Asemini
Systematisk inndeling / nordiske arter
Inndelingen følger Danilevsky (2006).
TVNorge
TVNorge og politisk reklame
TVNorge er en tydelig motstander av forbudet mot politisk reklame i Norge og har ved et par anledninger utfordret bestemmelsen. Som en reaksjon i 2008 bestemte Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg at norske myndigheters forbud mot politisk reklame krenker ytringsfriheten på et området der vernet er spesielt viktig, nemlig politiske ytringer. Dommen var enstemmig.
Seerpotensial / Dekningsgrad
De deler av befolkningen som har hatt mulighet til å ta inn TVNorge ved et gitt årstall.
South Miami Heights (Florida)
South Miami Heights er en amerikansk by som ligger i Miami-Dade County i Florida.
Den har og dekker et areal på 12,83 km².
Lycosa alba
Lycosa alba er en av edderkoppene i gruppen ulveedderkopper (Lycosidae). De jakter vanligvis på jordbunn, de spinner ikke fangstnett.
Tihomir Orešković
Liv og virke
Orešković ble født av kroatiske foreldre, som siden utvandret til Canada. Orešković fullførte i 1989 et studium i kjemi ved McMaster University i Canada. I 1991 fullførte han et MBA-studium i finans- og informasjonssystemer samme sted. Orešković har gjort karrière i den farmasøytiske industri, særlig i selskaper som tilhører (2016) selskapet Teva.
Lycosa alba
Artene i slekten Lycosa kalles egentlige taranteller, men er langt mindre enn de store fugleedderkoppene som i dagligtale omtales som «taranteller». Den er utbredt i Sør-Europa, men finnes ikke i Norge.
Tihomir Orešković
Liv og virke
Den partiløse Orešković dannet i 2016 en høyre-sentrumregjering med grunnlag i det konservative partiet HDZ og partiet MOST (Broen), stiftet i 2012.
Lycosa alba
Utseende
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Tihomir Orešković
Liv og virke
I en avstemning i Kroatias parlament 16. juni 2016, tapte Orešković et mistillitsvotum med 125 stemmer, 15 stemmer mot og to fraværende. Orešković hadde kommet i konflikt med lederen av HDZ, Tomislav Karamarko som var anklaget for å ha hatt for nære forbindelser med en lobbyist for Ungarns statlige oljeselskap.
Lycosa alba
Utseende
Flere av artene i slekten Lycosa er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
There Must Be a Good Day Comin’
«There Must Be a Good Day Comin'» er en sang skrevet av David Reilly og ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1971. Sangen ble også gitt ut på albumet Wenche på topp i 1973.
Hestespreng
Hestespreng (latin: Cryptogramma crispa), er en art av bregner innenfor hestesprengslekten i hestesprengfamilien (Adiantaceae eller Pteridaceae). Den er den eneste representanten for denne slekten og familien som vokser i Norge. På engelsk heter den «Parsley fern», mens andre arter i slekten ofte kalles «Rockbrake».
Bregnen er bare 10-25 cm høy. Bregnene er dimorfe, det vil si at de har ulike fertile og sterile blad. Bladene er typisk flikete, de fertile blad vokser i midten, og har normalt sporehus i alle bladflikene. Bladskaftene er grønne og lyse med brune stilk-skjell som er brunaktige.
Sterile bladplater er avlangt trekantede, tredobbelt fliket, og har læraktige bladfliker som er lysegrønne. Bladstrukturen og dens fliker kan minne en god del om persille, derav det engelske navnet.
Hestespreng vokser i hele Norge, mest i fjellet, på Vestlendet også ned til havnivå. I Hordaland opp til over 1500 moh. Den vokser gjerne i steinete, åpne, kalkfattige områder, samt snøleier, grasbakker og rasmarker i fjellet, liker godt snødekke om vinteren.
Jayaraman Anbazhagan
Jayaraman Anbazhagan (tamilsk: ஜெயராமன் அன்பழகன், født 10. juni 1958, død 10. juni 2020 i Chennai) var en indisk filmprodusent og politiker.
Politiker
Han satt i tre valgperioder som representant i delstaten Tamil Nadus lovgivende forsamling (2011, og 2016) for valgkretsen Chepauk-Thiruvallikeni i Chennai District (2011 og 2016). Han tilhørte partiet Dravida Munnetra Kazhagam. Første gang han satt i forsamlingen (fra 2001) var det for Theagaraya Nagar Constituency,. Han stilte til valg også i 2006, men ble da ikke valgt.
Anbazhagan døde 10. juni 2020 i Rela Institute & Medical Centre i Chromepet i Chennai av COVID-19, og var den første indiske politiker som hadde dødd av koronaviruset.
Østerrike under Paralympiske vinterleker 2014
Østerrike deltok i de Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland.
Bakkenteigen
Universitetsanlegget på Bakkenteigen omfatter også Bakkenteigen kulturhus som ble tatt i bruk som teater- og konsertlokale da høyskolesenteret åpnet. Storsalen der har sitteplasser til 450 personer.
Valrico (Florida)
Valrico er en amerikansk by som ligger i Hillsborough County i Florida.
Den har og dekker et areal på 36,83 km².
Yukio Mishima
Yukio Mishima (japansk: 三島 由紀夫, Mishima Yukio), psevdonym for Kimitake Hiraoka (平岡 公威, Hiraoka Kimitake) (født 14. januar 1925 i Tokyo, død 25. november 1970 i Tokyo) var en japansk forfatter, poet, dramatiker, skuespiller og filmregissør. Han ble betraktet som en av landets fremste forfattere i tiden etter den andre verdenskrig. Han ble lansert som kandidat for Nobelprisen i litteratur i 1968, men prisen gikk isteden til hans landsmann Yasunari Kawabata. Hans forfatterskap omfattet blant annet romanene En maskes bekjennelser og Den gylne paviljongs tempel, begge utgitt på norsk henholdsvis 1986 og 1963. I hans selvbiografiske essay, Sol og stål (engelsk utgivelse Sun and Steel, 1970), fortalte han at ikke lenger bare ville skape med blekk, men også med eget kjøtt. Han ble kroppsbygger i voksen alder, men ikke primært for å komme i form, men for å endre og omforme seg selv. Hans avantgardistiske verker viste en blanding av moderne og tradisjonell estetikk som brøt kulturelle grenser, og med et fokus på seksualitet, død, og politisk endring. Hans gjennombrudd, dannelsesromanen En maskes bekjennelser, utgitt i 1948 i Japan, har også sterke selvbiografiske trekk og omhandlet blant annet homofiles ensomhet og sosial fremmedgjøring. En rekke av hans skuespill er oversatt til norsk og satt opp på norske teatre.
Mishima var også politisk aktivist med en egen blanding av høyreradikal nasjonalisme og kulturkonservatisme som kampsaker. Han var også fylt med selvmotsigelser. Han var en ivrig japansk patriot, men unnlot å tjenestegjøre som soldat under den andre verdenskrig ved en falsk legeerklæring. Han var homofil, men giftet seg med en kvinne og skaffet seg på den måten en konvensjonell ytre fasade med barn. Han kritiserte tomheten og materialismen i etterkrigstidens japanske samfunn, og fremmet verdiene til middelalderens Japan og mente at bushidō, «samuraienes vei», burde følges på nytt. Han huskes for hans rituelle selvmord ved seppuku etter et mislykket forsøk på statskupp kjent som «Mishima-hendelsen».
I 1985 kom en spillefilm om Mishimas liv, Mishima: A Life in Four Chapters, regissert av Paul Schrader og med Ken Ogata i rollen som forfatteren. I 1988 ble en egen litterær pris, Mishima Yukio-prisen, etablert til ære for hans liv og verk.
Tidlig liv
Mishimas tidligste barndom var dominerte av tilstedeværelsen av hans bestemor, Natsuko, som tok med seg gutten og fjernet ham fra hans umiddelbare familie i flere år. Natsuko var barnebarn av Matsudaira Yoritaka, daimyō av Shishido i den gamle provinsen Hitachi, og hadde blitt oppfostret i husholdningen til prins Arisugawa Taruhito. Hun hadde beholdt en betydelig aristokratisk selvfølelse og pretensjoner, selv etter å ha giftet seg Mishimas bestefar, en byråkrat som hadde skaffet seg en formue i den nyåpne kolonigrensen i nord og som til sist ble generalguvernør av prefekturet Karafuto på øya Sakhalin (nå okkupert av Russland). Via sin bestemor nedstammet Mishima direkte fra Tokugawa Ieyasu (1543–1616), grunnlegger og den første shogun av Tokugawashogunatet. Natsuko hadde lett til å ty til vold og morbide raserianfall, som tidvis er antydet i Mishimas tekster. Det er til bestemoren som en del biografer har sporet Mishimas dødsfascinasjon. Natsuko tillot ikke at Mishima var ute i friluft for å delta i noen form for sport eller være sammen med jevnaldrende gutter; isteden tilbrakte han det meste av tiden alene eller sammen med sin kusiner og deres dukker. Hun anvendte det lille barnet som trøster og sykepleier. Hun er beskrevet som bitter, herskesyk og humørsyk, og dukker opp som figur i ulike versjoner i Mishimas verker.
Undervisning og første litterære forsøk
Da han var seks år ble Mishima tatt inn i eliteskolen Gakushūin i Tokyo. Mishima gjorde det bra på skolen og utmerket seg i japansk og vestlig klassisk litteratur. Da han var tolv begynte han å skrive sine første egne fortellinger. Fra tidlig av leste han Oscar Wilde, Rainer Maria Rilke og H.C. Andersen. Den voksne forfatteren Mishima erklærte selv at vestlig litteratur, engelsk, tysk, men særlig fransk, hadde vært vel så viktig for ham som den japanske. Han studerte språk som tysk, fransk og engelsk. Etter seks år på skolen ble han den yngste medlemmet av redaksjonen av skolens litterære klubb. Han var tiltrukket av verkene til den japanske forfatteren Michizō Tachihara (1914–1939), som igjen skapte en verdsetting av den klassisk japanske poesiformen waka. Hans første utgitte verker omfattet wakapoesi, før han vendte sin oppmerksomhet til prosa.
Han ble oppfordret til å skrive en novelle for Gakushūins litterære magasin og sendte inn «Skogen i full blomstring» (花ざかりの森, «Hanazakari no Mori»), en fortelling hvor fortelleren beskrev følelsen av hans forfedre som på et vis fortsatt levde med ham. Mishimas lærere var så imponert at anbefalte fortellingen for det prestisjefylte litterære magasinet Bungei-Bunka. Fortellingen benyttet seg av metaforer og aforismer som senere ble hans kjennetegn. Novellen ble utgitt i boform i et begrenset opplag, 4 000 kopier, ettersom krigen førte til mangel på papir. For å beskytte ham fra et mulig tilbakeslag med mobbing fra hans medelever, skaffet hans lærere ham et forfatternavn, «Yukio Mishima».
En annen fortelling, «Sigaretten» (煙草, «Tabako»), ble utgitt i 1946. Den beskrev en del av den hån og trakassering han møtte på skolen da han tilsto for medlemmer av skolens rugbylag at han tilhørte skolens litterære klubb. Dette traume skaffet også materiale for den senere fortellingen «Gutten som skrev poesi» (詩を書く少年, «Shi o Kaku Shōnen») i 1954.
Mishima mottok beskjed om innrullering i den keiserlige japanske hær under den andre verdenskrig. Da han ble innkalt for medisinsk undersøkelse var han forkjølet, og da den unge militærlegen hørte rallingen fra lungene ble han feildiagnosert for tuberkulose, og erklært som uegnet for militærtjeneste.
Selv om han autoritære far hadde nektet ham å skrive andre historier, fortsatte Mishima skrive hver eneste kveld i hemmelighet, støttet og beskyttet av sin mor som alltid var den første som leste hva han skrev. I 1947 ble han immatrikulert på Universitetet i Tokyo. Han fikk seg også en posisjon som embetsmann i regjeringens finansdepartement. Han var i ferd med å skaffe seg en lovende karriere, men imidlertid hadde han utmattet seg selv i slik grad at hans far gikk med på at han sa opp stillingen i departementet. Isteden benyttet han tiden til å skrive på heltid.
Etterkrigslitteraturen
Også i 1946 begynte Mishima på sin første roman, Tyvene (盗賊, Tōzoku), en fortelling om to unge medlemmer av aristokratiet som ble trukket mot selvmordet. Boken plasserte Mishima i rekken av annengenerasjonen etterkrigsforfattere. Han fulgte denne opp med En maskes bekjennelser, som var blitt utviklet til en roman, og utgitt 1949. Det ble hans gjennombrudd, både i Japan og etter hvert i Vesten; norsk utgave i 1986. Det var en sterkt selvbiografiske roman om en ung homofil som må skjule seg bak en maske for å tilpasses samfunnet. Den er en bevegende redegjørelse for hans oppvekst, om bestemoren, forvirringen om eget kjønn og egen seksualitet, og om at «mitt hjertes sympati for Død og Natt og Blod lot seg ikke fornekte». Romanen gjorde den 24-årige forfatteren berømt i hjemlandet. I samme tidsrom utga han en rekke essayer i Kindai Bungaku om forfatteren Yasunari Kawabata som han alltid hadde en dyp anerkjennelse for.
Hans forfatterskap gjorde ham internasjonalt kjent, særlig blant det engelsklesende publikum i Europa og USA. Han reiste omfattende; i 1952 besøkte han Hellas som hadde fascinert ham siden barndommen. Elementer fra hans besøk opptrer i Lyden av bølgene (潮騒, Shiosai), som ble utgitt i 1954 og hvor han hadde latt seg inspirere av den antikke greske legenden om Dafnis og Chloë (gresk: Δάφνις καὶ Χλόη), den eneste kjente fortellingen av den greske forfatteren Longos fra 100-tallet e.Kr.
Mishima benyttet seg også av samtidige hendelser i mange av sine verker. Den gylne paviljongs tempel (金閣寺, Kinkaku-ji) som ble utgitt i 1956 er en fiktiv fortelling om brenningen av det berømte tempelet i Kyoto. Etter banketten (宴のあと, Utage no ato), utgitt i 1960, fulgte hendelsene rundt politikeren Hachirō Aritas kampanje for bli guvernør av Tokyo at Mishima ble saksøkt for brudd på privatlivets fred. I 1962 ble Mishimas mest avantgardiske verk, Vakre stjerne (Utsukushii hoshi) utgitt. Den er til tider sjangermessig nær science-fiction, og mottagelsen var blandet.
Mishima ble betraktet for Nobelprisen i litteratur tre ganger, og var utpekt som en favoritt i mange utenlandske publikasjoner. Imidlertid var det hans tidlige mentor som i 1968 vant Nobelprisen, og Mishima innså at sjansene for den vil bli gitt til en ny japaner i nær framtid var svært liten.
Skuespiller og modell
Mishima var også skuespiller, og hadde en hovedrolle i Yasuzo Masumuras film fra 1960, Karakkaze Yarō (からっ風野郎, «Redd for å dø»). Han hadde også roller i andre filmer, som kortfilmen Yukoku (憂國, «Patriotisme»), regissert av ham selv, 1966; Kurotokage (黒蜥蝪, «Svarte firfirsle»), en detektivhistorie fra 1968, regissert av Kinji Fukasaku; og Hitokiri (人斬り), en samuraifilm fra 1969, regissert av Hideo Gosha. Han sang også tittelsangen til Karakkaze Yarō, tekst av seg selv og musikk av Shichirō Fukazawa.
Private liv
Yukio Mishima var en ordenes mann som i 1955 i godt voksen alder bestemte seg for å bli kroppsbygger. Det tidligere mobbeofferet var liten og spinkel, kun 164 cm høy og med uproporsjonalt korte bein. Han begynte å løfte vekter, styrke- og diettprogram på tre sesjoner i uken, og som ikke ble avbrutt for de siste femten årene av hans liv. «Han ville ikke lenger bare skape med blekk, men også med eget kjøtt. Med kroppen som materie ble han sitt eget kunstverk. Å trene handlet ikke primært om å komme i form, men om å forme og omforme seg.» Den norske psykologen Finn Skårderud definerte Mishima som et relevant sakskompleks ved at kroppsbyggingen er selvbygging, i betydningen å pumpe opp det psykologiske selvet: «Som fremragende stilist og intellektuell evner han å gi ord til kroppens grovere språk. Han setter ord til de sterke symbolske koblingene mellom muskler, maskulinitet, askese, smerte, skjønnhet og mestring. Han er en kroppstenker som reflekterer selvbevissthet om sitt fysiske og mentale selvbyggerprosjekt.» I Mishimas essay Sol og stål (太陽と鉄) fra 1968 beklaget han over den vektlegging som intellektuelle la på sinnet over legemet: «Takket være solen og stålet lærte jeg kroppens språk, likeledes å som å lære et fremmed språk.» Stålet var det japanske sverdet ved at han tok opp kendo, tradisjonelt japansk fektekunst.
Etter kortvarig å ha vurdert en ekteskapelig allianse med Michiko Shōda (som senere giftet seg med kronprins Akihito og er nå keiserinne Michiko), giftet Mishima seg med Yoko Sugiyama den 11. juni 1958. Paret fikk to barn: en datter ved navn Noriko (født 2. juni 1959) og en sønn ved navn Iichiro (født 2. mai 1962).
I 1967 lot Mishima seg innrullere i Japans selvforsvarsstyrker og gjennomgikk grunnleggende trening. Han som hadde dimittert fra militæret ved å simulere tuberkulose, lærte seg å fly kampfly. Studentopprøret og venstreradikale strømninger preget universitetene. Et år senere opprettet han Tatenokai («Skjoldsamfunnet»), en privat, reaksjonær og nasjonalistisk milits viet til tradisjonelle japanske verdier. Den besto av rundt 80 unge, frustrerte og høyreekstreme studenter som studerte militære prinsipper og fysisk disiplin, og sverget på å forsvare Japans keiser. Mishima trenet dem selv, ikledt en uniform designet av ham selv. Han fikk tillatelse av forsvaret, og fikk lov til å anvende hærens fasiliteter. Under Mishimas ideologi var keiseren ikke nødvendigvis den regjerende keiseren, men heller en abstrakt essens av Japan. I De dødes stemmer (Eirei no Koe) fordømte han faktisk keiser Hirohito for å ha avsverget sitt krav på guddommelighet etter den andre verdenskrig, og argumenterte at millioner av japanere hadde dødd i krigen for deres «levende gud» keiseren, og at ved at Showakeiserens benektet sin guddommelighet betydde at alle de som døde for ham, hadde gjort det forgjeves.
I hans siste ti år av sitt liv skrev Mishima flere dramaer i full lengde, spilte i flere filmer og var med på å regissere en tilpasning av en av sine fortellinger fra 1961 til en film under samme tittel, Patriotisme (1966). Han arbeidet også med sin siste tetralogi (fire verker), Fruktbarhetens hav (Hōjō no Umi) som utkom som føljetong fra september 1965.
Mishima forefektet en meget særegen og personlig utgave av nasjonalisme mot slutten av sitt liv. Han var mislikt av venstresiden, særskilt for hans endeframme engasjement til bushidō, samuraienes strenge morallære og livsstil, og av tradisjonelle nasjonalister for hans meninger i «Et forsvar av kulturen» (文化防衛論, Bunka Bōeiron) hvor han hevdet at Hirohito burde ha abdisert og tatt ansvaret for tapene av liv i krigen.
College (Alaska)
College er en by i Fairbanks North Star Borough i delstaten Alaska i USA. Byen hadde en befolkning på 12,964 i.
Yukio Mishima
Kuppforsøk og rituelt selvmord
Den 25. november 1970 benyttet Mishima og fire medlemmer av Tatenokai som påskudd at de kom for å besøke kommandanten for Ichigayaleiren, Tokyo-hovedkvarteret for den østlige kommando av Japans selvforsvarsstyrker. Straks de var innenfor barrikaderte de kontoret og bandt kommandanten fast til en stol. Med et forberedt manifest og et banner som listet opp deres krav gikk Mishima ut på balkongen for å tale til soldatene nedenfor. Han var i sin uniform og med et hodebånd med teksten «Sju liv for nasjonen». Det var hensikten at hans bombastiske tale skulle begeistre og inspirere til statskupp. Han ville ha de mellom åtte hundre og tusen soldatene til å følge ham til det keiserlige palasset for å gjenreise keiserens makt og den japanske krigersjelens storhet. Han lyktes kun i å irritere soldatene. Mishima hadde også innkalt pressen. Både soldatene og journalistene buet og hånte ham.
Mishima avsluttet sin planlagte tale etter kun noen få minutter, ropte «Lenge leve keiseren!», vendte tilbake til kommandantens kontor og begikk seppuku. Den rituelle handlingen var å presse et kort sverd, tradisjonelt en tantō, inn i buken, og trekke bladet fra venstre mot høyre for skjære opp maven. I sin fortelling Patriotisme hadde Mishima gitt et morbid løfte om sitt eget seppuku, og begikk sitt rituelle selvmord slik han hadde forestilt seg det og således eksemplifisere den militære ånd som hæren selv hadde mislyktes å opprettholde. I dette ritualet stakk han seg med dolk ved å benytte begge hender til å presse den inn i seg selv, snittet opp maven og tømte sine egne innvoller ut som «en masse av blodige slanger».
Den assisterende kaishakunins plikt mot slutten av ritualet var å halshogge den som ofret seg selv. Ved denne anledningen var oppgaven gitt et av medlemmene av Tatenokai, Masakatsu Morita. Han klarte derimot ikke å utføre oppgaven etter hensikten. Etter flere mislykkede forsøk på å halshogge Mishima tillot han et annet medlem av Tatenokai, Hiroyasu Koga, å utføre oppgaven. Morita knelte deretter og stakk seg selv i buken og Koga utførte på nytt kaishakunins plikt.
Et annet tradisjonelt element av selvmordsritualet var å komponere såkalte dødsdikt. Mishima planla sitt selvmord omhyggelig minst ett år i forveien, og ingen utenfor gruppen av håndplukkede Tatenokai-medlemmer hadde noen indikasjon på hva han hadde i tankene. Hans biograf og oversetter John Nathan antyder at kuppforsøket var kun et påskudd for det rituelle selvmordet som Mishima lenge hadde drømt om. Mishima sikret seg at alle hans affærer var i orden, og etterlot seg penger til det juridiske forsvaret av de overlevende Tatenokai-medlemmene som hadde blitt med ham på den siste ferden. I hans forfatterskap finnes det både en melankoli og dødslengsel. I juli 1970, fire måneder før sin død, skrev Mishima selv i en avisartikkel: «Når jeg tenker på mitt livs siste femogtyve år, forundres jeg over deres tomhet. Jeg kan knapt si at jeg har levet.»