cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norges litterære kanon
Perler i prosa
Det tredje bindet inneholder novellene: «En falkepleiers bekjennelse» av Ingvar Ambjørnsen, «Carl Lange» og «Jeg er ikke sånn, jeg er ikke sånn» av Kjell Askildsen, «Frisøren» av Rune Belsvik, «Hjelpere» av Jonny Halberg, «Jakarandablomsten» av Toril Brekke, «Maleren» av Finn Carling, «Idealtid» av Lars Saabye Christensen, «Svevet over Haukeli» av Arild Dahl, «Dronningdager» av Gro Dahle, «Rød som en brannbil» av Rolf Enger, «Kjøtt og kjærlighet (all of me)» av Marianne Fastvold, «Flagget skal dere gjøre til et seil» av Willy Flock, «Vår alles kjære» av Kjartan Fløgstad, «Eg kunne ikkje seie det til deg» av Jon Fosse, «Piknik med døden» av Erling T. Gjelsvik, «Bommen» av Johan Fredrik Grøgaard, «Melk» av Erik Fosnes Hansen, «Ingen vanlig dag» av Ebba Haslund, «På Gamletun i Europa» av Hans Herbjørnsrud, «Dødsbryllup» av Lisbet Hiide, «Nattdyr» av Winnie Holsten, «Dei siste beat-poetane i Midthordland» av Ragnar Hovland, «Vera, den første» av Espen Haavardsholm, «Det nye vinduet» av Roy Jacobsen, «Piken som danset rumba med Vårherre» av Margaret Johansen, «Hjemkomst» av Jan Kjærstad, «Dervisjenes dans» av Sissel Lange-Nielsen, «Den nye maskina» av Arvid Torgeir Lie, «Ekko av en ung manns latter» av Sissel Lie, «Roten til alt ondt» av Merethe Lindstrøm, «Det er så jævlig stille'» av Øystein Lønn, «Sylvia Plath står opp» av Karin Moe, «Fri» av Sidsel Mørck, «Slakteren fra Sofia», «Vin i Kabelvåg» og «Mitt Norge» av Arild Nyquist, «Le bonheur» av Tor Obrestad, «Avgrunn» av Morten Harry Olsen, «Om å si nei» og «Drageegget» av Mari Osmundsen, «Som en tiger i bur» av Per Petterson, «I marskalk Konjevs hovedkvarter» av Dag Skogheim, «Smykket» av Dag Solstad, «Vestover» av Thorvald Steen, «Hvit brud» av Laila Stien, «Det gode hjertet» av Karin Sveen, «Ferien» av Marit Tusvik, «Ho blei borte i trappene» av Stein Versto. «Perleporten» og «Den lange reisen til et annet menneske» av Bjørg Vik, «Vivi, gørrheten og jeg» av Herbjørg Wassmo, «Budbringeren» av Jan Wiese, «Baksida av medaljen» av Einar Økland.
Forlagsserier
Flere forlag har gitt ut «klassikerserier», av mindre definitiv karakter enn de utvalgene som nevnes ovenfor.
Aaslestad, Selboe mfl
De fire litteraturviterne Jørgen M. Sejersted, Tone Selboe, Petter Aaslestad og Erik Bjerck Hagen utga boken Den norske litterære kanon 1900–1960 på Aschehoug. Boken ble lansert 29. mai 2007, og omfatter seksten forfattere. Innenfor sine premisser (debut mellom 1900 og 1960) var det de to sakprosaforfatterne Bull og Seip; og fraværet av Johan Falkberget (debut 1907) og Jens Bjørneboe (debut 1954) som ble bemerket. Redaktørene forsvarte fraværet av Bjørneboe med at han tilhørte perioden etter 1960.
1900-tallsantologien fra 2007 ble i 2009 fulgt opp av antologien Den norske litterære kanon 1700-1900 hvor fem bidragsytere drøftet klassiker-status og kanon-verdighet for 13 forfattere, i tillegg til å behandle de tre sjangrene folkeviser, eventyr og salmer. Utvalget er gjort av fem professorer i litteratur: Erik Bjerck Hagen, Petter Aaslestad, Jørgen Sejerstedt, Tone Selboe og Jon Haarberg.
Dagbladets sommerkåringer
{| border="0"
25 romaner 1981–2006
Dagbladet presenterte sommeren 2006 et juryert utvalg av de «25 beste norske romanene og novellesamlingene utgitt mellom 1981 og 2006». Jury var professorene Per Thomas Andersen og Tore Rem; og kritikerne Fredrik Wandrup, Marta Norheim, Cathrine Krøger og Cathrine Sandnes. I tilknytning serien ble det også gjennomført en leseravstemning, som ble vunnet av Beatles.
25 sakprosabøker 1945–2008
Dagbladet presenterte sommeren 2008 et juryert utvalg av de 25 viktigste norske sakprosabøkene etter andre verdenskrig. I juryen satt Johan Tønnesson, Karianne Bjellås Gilje, Cecilie Naper, Fredrik Thue og Ottar Grepstad, sammen med fire representanter fra avisen.
Leseravstemninger
{| border="0"
Dangerous Love (film, 1920)
Dangerous Love er en amerikansk stumfilm-western fra 1920 regissert av Charles Bartlett. Manus er basert på en roman fra 1917 av Charles E. Winter.
Norges litterære kanon
Den norske bokklubben 1986
I forbindelse med Den norske bokklubbens 25-årsjubileum ble det i 1986 gjennomført en undersøkelse om medlemmenes favorittbok gjennom klubbens historie. Avstemningen omfattet både norske og oversatte bøker.
VG / Scanfact 1995
En spørreundersøkelse på oppdrag fra VG våren 1995 om nordmenns favorittforfattere. Tallene skiller seg fra undersøkelser med egeninitiert deltagelse, blant annet med flere Fønhus- og Sandemo-lesere.
{| border="0"
Bokklubben Nye Bøker 2001
I forbindelse med Bokklubben Nye Bøkers 25-årsjubileum ble det i 2001 gjennomført en undersøkelse om medlemmenes favorittbok gjennom klubbens historie. Avstemningen omfattet både norske og oversatte bøker.
Dagbladet / Nitimen 2007
Norsk Litteraturfestival samarbeidet med Dagbladet og Nitimen om en lytter/leser-avstemning våren 2007: Folkets favoritt. 2 491 stemmer ble gitt i på ti forhåndsnominerte romaner. 25 % av stemmene ble avgitt til vinneren.
Lee Ki-bok
Lee Ki-bok (født 18. juli 1995) er en sørkoreansk curlingspiller.
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor laget hans endte som nummer 7.
Ressursbasert økonomi
Ressursbasert økonomi er betegnelsen på en økonomisk modell hvor et lands bruttonasjonalprodukt (BNP) i all hovedsak skapes gjennom utnytting av naturressurser, hva enten de er gjenvinnbare eller ikke.
Eksempler på ressursbaserte økonomier finner man blant annet i
Alternativ bruk av betegnelsen
Ressursbasert økonomi kan også betegne en hypotetisk økonomisk modell hvor varer, tjenester og informasjon kun er kostnadsbelagt ut i fra vurderingen av realressurser som kostnader. Realressurser her vil være direkteomsatte ressurser dersom kapitaleiende mellomtjenere er borte, hvor en parlamentarisk valgt fordelingsaktør ikke behøves.
I denne definisjonen er ressurser for eksempel teknologi, vitenskap, tid eller arbeidskraft. Penger vil da ikke regnes som en ressurs. En slik modell presenteres blant annet av Jacques Fresco i forbindelse med «Venus-prosjektet». Denne teorien og modellen vurderer valuta (penger eller byttemidler) som en uekte ressurs som "beskatter" distribusjonseffektivitet. Også «Zeigeist»- og «Technocracy-bevegelsen» benytter begrepet på en lignende måte. Venusprosjektet har markert at de ikke formelt støtter Zeitgeistbevegelsen.
Langeleik
Langeleik, også kalt  langleik, langhørpu og langspill, er et norsk folkeinstrument. Det er et strengeinstrument i form av en siter som har en lang, smal resonanskasse, med eller uten bunn, og antallet strenger kan variere. Vanligvis dreier det seg om én melodistreng med tverrbånd under og sju akkompagnementsstrenger.
Langeleikens historie i Norge
Instrumentet ble i utgangspunktet kalt langspill. Det er funnet en langeleik som er datert så tidlig som 1524. Instrumentet var utbredt over det meste av landet. Det er funnet rester av langeleiker så langt nord som til Finnmark.
Som bruksinstrument i våre dager har langeleiken bare overlevd i Valdres. I Valdres var det på 1800-tallet flere kvinner som var kjent for sitt langeleikspill. Mange av disse kvinnene hadde en liten dukke festet til høyrehånden mens de spilte, og for tilhørerne så det da ut som om dukken danset på bordet til langeleikens toner. "«Bestemor til Ola Brustugu, ho Barbro på Kleiven, spelte langeleik. Ho hadde eit par «dokke-figurar» som dansa etter spelet hennar. Dette totte mange var lettsindig. Ein dag kom det inn til Barbro ein framandkar. Han spurde kva ho ville ha for langeleiken sin. Nei, ho hadde ikkje tenkt å selja han. Men så tok han opp 5 dalar og la på bordet. Så tok han langeleiken og la han bort i peisen og brende han opp. Dei skulle ha vore så musikalske forfedrane til Peiseguten.»"Berit Pynten er i ettertid blitt stående som en av de mest kjente Valdres-musikantene med langeleiken som instrument: "«Berit hadde, som sume andre langeleikspelarar, to dokkor som «dansa» etter som ho slo med pretten. Sonedotteri til Berit Pynten, ho Guri Kårstad, har i «Valdres» 22/2 1955 skrive mel. a. dette om dokkeparet til Berit.""«Vi småjenter tok oss ofte turer til Pynten for å høre langeleikspel, og det som drog oss mest, var å se et dukkepar som danset når bestemor spilte. Dukkene skulle forestille mann og kone, og de var kledd i fine, gamle nasjonaldrakter. (---) Det var et stativ som dukkene stod på. Dukkene hadde ledd i knær og ankler, så de var bevegelige... I hodene på dem var festet en tråd i og opp gjennom stativet. Så viklet hun trådene fra dukken på pekefingren som hun førte spretten med, altså på høyre handa. Når så spillet tok til, danset dukkene.»»"
Beslektede instrumenter
Blant beslektete klimpreinstrumenter og bordunsitere kan nevnes nederlandsk Hommel, svensk Hummel, fransk Épinette des Vosges, og amerikansk Appalachian dulcimer, også kjent som ''«mountain dulcimer»:
Bulacan (kommune)
Bulacan (Bayan ng Bulacan) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Bulacan. Folkemengden var på 76,565 innbyggere i 2015.
Historie
Byen, og provinsen, har sitt navn etter bomullen sov en gang vokste her i store mengder. Byen ble grunnlagt av augustinerordenens prester i 1574. I 1591 hadde den aqllerede 4800 innbyggere, Den ble hovedstad for provinsen som den deler navn med. Det var først kort tid etter den amerikanske okkupasjon at hovedstaden ble forlagt til Malolos like ved.
Rekvikfossen
Rekvikfossen (også skrevet Rekevikfossen) er et fossefall i Gaular kommune i Sogn og Fjordane. Det ligger i elva Gaula, rundt 4 kilometer fra Gaulas munning i Dalsfjorden. Fossen er synlig fra riksvei 610, og det er parkeringsmulighet i nærheten.
Bulacan (kommune)
Barangayer
Bulacan er inndelt i 14 barangayer.
Rekvikfossen
Fossen er fredet for laksefiske. Over fossen starter fisket i begynnelsen av juli i et normalår.
Pokémon Mystery Dungeon: Gates to Infinity
Pokémon Mystery Dungeon: Gates to Infinity (japansk: ) er et spill i videospillserien Pokémon Mystery Dungeon, som er en spinoffserie fra Pokémon-serien. Det er det niende spillet i Pokémon Mystery Dungeon-serien, og ble utgitt 23. november 2012 i Japan, 24. mars 2013 i Nord-Amerika og 17. og 18. mai 2013 i henholdsvis Europa og Australia.
Spillet fokuserer sterkt på pokémoner fra regionen «Unova», som først dukket opp i spillene Pokémon Black og White fra 2010. I likhet med tidligere spill i Mystery Dungeon-serien våkner spilleren opp etter en rar drøm og har blitt forvandlet til en pokémon, og må komme seg gjennom tilfeldig genererte grotter med diverse utfordringer.
Lambada
Lambada er en dans som ble verdenskjent på slutten av 1980-tallet. Opprinnelsen til dansen er uklar. Enkelte hevder at den oppsto i Brasil mens andre hevder at den oppsto i Bolivia. Noen av dansene som dannet utgangspunkt for lambada er forró, sayas, maxixe og carimbó.
Ordet lambada kommer fra et portugisisk ord brukt i Brasil som betegner den rytmiske bevegelsen til en visp. Bevegelsene i dansen skal etterligne denne bevegelsen. Den franske gruppen Kaoma slo igjennom i 1989 med sangen «Lambada» som solgte i over 5 millioner eksemplarer. Denne sangen er en uautorisert oversettelse til portugisisk av bolivansk folkesang «Llorando se fue», som opprinnelig ble sunget av den bolivianske gruppen Los Kjarkas.
Joshua Toulmin Smith
Joshua Toulmin Smith (født 29. mai 1816, død 28. april 1869) var en britisk politisk teoretiker, advokat og lokalhistoriker fra Birmingham.
Bakgrunn og virke
Smith ble født i Birmingham i 1816 og flyttet til London i 1835 der han arbeidet mot en karriere som advokat og studerte ved Lincoln's Inn. Smith opptrådte ikke i retten før i 1849 da han avbrøt sine jusstudier for å bosette seg med sin nye hustru Martha i USA hvor han foreleste i filosofi og frenologi. Han var samtidig en ustoppelig skribent. I 1839 fikk han et diplom fra Det kongelige danske samfunn for antikviteter i København for sitt arbeid om den norrøne oppdagelsen av Amerika, The Discovery of America by the Northmen in the Tenth Century. Hans interesse for geologi og påfølgende avhandling førte til at han ble tilbudt en stilling som president for nylig opprettede Geologists' Association, skjønt han avslo.
Hovedfokuset i artiklene han skrev i mange år var å fremme selvstyre gjennom tradisjonelle institusjoner som kommuner, sognestyrer og valgkretser, et emne som også ble ført videre av hans datter Lucy Toulmin Smith. Under koleraepidemien i 1847 førte Smiths kunnskap i lovverket kombinert med hans engasjement i sitt eget nabolag til at han krevde bedre hygiene og reformer som krevde lokalt ansvar. I hans verk Local Self-Government and Centralisation fra 1851 ble fulgt opp i 1854 med The Parish and its Obligations and Powers.
I 1852 avslo Smith et tilbud om stille til valg til parlamentssetet for Sheffield ved valget det samme året. I 1854 gikk han derimot sammen med pastor M.W. Malet og W.J. Evelyn (parlamentsmedlem for Surrey) i å danne Anti-sentraliseringsunionen, som overlevde fram til 1857. Det samme året la han til mellomnavnet «Toulmin» som en referanse til sin oldefar Joshua Toulmin.
På midten av 1800-tallet var den radikale lokalstyrebevegelsen blitt framtredende blant middelklassen. Smith så tilbake på angelsakserne som et eksempel på livsstil og selvstyre. Han fremmet en visjon om at angelsakserne var symbolsk for frihet og felles ansvar, noe Smith fremmet utrettelig. Historien har vist, argumenterte han, at «lokalt selvstyre har eksistert i England, og var en makt til å holde i sjakk de mest ambisiøse monarker...» Beviset for dette kunne bli funnet i middelalderdokumenter som Dommedagsboken (en undersøkelse av eiendom og skatt i England som ble utført i 1086 etter ordre fra Vilhelm Erobreren). I The Parish beskriver Smith Dommedagsboken som «en opptegnelser av handlingen til institusjoner av lokalt selvstyre til et fritt folk».
Smiths mistillit til parlamentet førte til etableringen av ukeavisen Parliamentary Remembrancer (1857–1865) som nedtegnet de parlamentariske sesjonene som kom lokale autoriteter og offentligheten til gode. Avisen ble også benyttet for instruksjoner, og Smith ga eksempelvis mye plass og entusiasme til et prosjekt i 1861 for å kunne reprodusere Dommedagsboken for de enkelte fylker og grevskap ved hjelp av en ny fotografisk prosess som var kalt fotozinkografi, det ble overvåket av Henry James ved Ordnance Survey, den britiske etaten med nasjonalt ansvar for landmåling og kartpublikasjon. I sin avis fremmet Smith Dommedagsboken for å fortelle om frie engelskmenn i et fritt England og uttrykte et intenst ønske om at hver mann som brydde seg om landets ve og vel skulle ha et eksemplar og lese det. Han oppmuntret abonnement og anklaget de som ikke ønsket et eksemplar for ikke å være patriotiske.
Det omfattende arbeidet med å lede avisen kombinert med Smiths andre oppgaver, inkludert hans advokatvirksomhet må få skylden for hans stadig dårligere helse. I 1869 druknet Smith i Lancing i West Sussex.
En del brev fra Smith til trykkeren William Hodgetts i Birmingham er arkivert ved Universitetet i Birminghams avdeling for spesielle samlinger, beliggende i hovedbiblioteket.
Santiago Montoya Muñoz
Santiago Montoya Muñoz (født 15. september 1991) er en kolombiansk fotballspiller som spiller for den kolombianske klubben Deportes Tolima, på lån fra den brasilianske klubben Club de Regatas Vasco da Gama.
Jernbane i Nepal
Per 2010 har Nepal ingen nasjonalt jernbanenettverk. De nærmeste jernbanelinjene for passasjer- og godstrafikk ligger i India og drives av Indian Railways. Disse banene går til Nepals grense eller krysser grensen og går litt inn på slettene i Nepal. Samlet lengde på disse banene mellom Janakpur og Jainagar som ligger ved grensen til India, er 59 km og sporvidden er 762 mm. I 2008 ble det lagt frem seriøse forslag om å utbygge jernbaneforbindelse fra Lhasa i Tibet til Nepal.
Carl Christian Nicolaj Balle
Carl Christian Nicolaj Balle (født 25. desember 1806 i København, død 1855) var en dansk prest (i Vesterbølle og Nebsager) og komponist.
St. Andreaslogen Agder
St. Andreaslogen Agder er en St. Andreasloge (St. Andreasloge nr. 10) i Den Norske Frimurerorden som ble innviet den 11. september 1970 i Kristiansand. Logen ble umiddelbart lagt under Den Norske Store Landsloge.
Logens valgspråk er Per Tenebras ad Corona Victoriae (Gjennom Mørket til Seierens Krone).
Elissa
Elissa kan sikte til:
Elvis (andre betydninger)
Elvis har flere betydninger:
Væleren biotopvernområde
Væleren biotopvernområde (106 daa, hvorav cirka 16 daa landareal) ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 38 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Området ligger i innsjøen Væleren i Holleia, nær Tyristrand i Ringerike kommune, Buskerud, og inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.
Biotopvernområdet dekker holmene Geitøya, Flatøya, Lomøya med Nordre, Midtre og Søndre Lomøyskjæret, Smalskjæret og Gåseskjæret i Væleren og en sone på 50 m rundt hver holme. Sør for Søndre Lomøyskjæret, mot Høgøya, går grensen for verneområdet midt i sundet. Vest for Gåseskjæret, mot fastlandet, går grensen for verneområdet midt i sundet.
Biotopvernområdet skal bevare et område som har særskilt betydning som økologisk funksjonsområde i form av hekkelokalitet for makrellterne, hettemåke, fiskemåke og storlom. Det er en målsetting å beholde verneverdiene i best mulig tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.
Rødt (andre betydninger)
Rødt kan referere til:
Kim Min-chan
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor laget hans endte som nummer 7.
Storbreatinden
Storbreatinden er et fjell øst for Krossbu ved Sognefjellet i Lom kommune i Innlandet. Toppen har en høyde på 2 018 meter over havet.
Bartolomeo Cristofori
Bartolomeo Cristofori (1655–1731) var en italiensk musikkinstrumentmaker som regnes som oppfinner av hammerklaveret.
Liv og virke
I 1690 ansatte Ferdinando de' Medici, sønnen til den toskanske storhertugen Cosimo III, Cristofori som instrumentbygger og -stemmer ved hoffet i Firenze. Cristofori arbeidet på denne tida med en ny anslagsmekanikk som gjorde det mulig å spille dynamisk. Inventarfortegnelsen fra år 1700 lister opp et «arpicembalo che fà il piano e il forte» (dvs «cembalo som kan spille sterkt og svakt») med et toneomfang på fire oktaver. Instrumentet er datert 1698 og regnes som historiens første piano. I årene som fulgte forbedret Cristofori teknikken, men hammerklaveret slo først gjennom etter ytterligere forbedringer av Gottfried Silbermann.
Bare tre originale hammerklaver fra Christoforis verksted er bevart, ett står i Leipzig, ett i Roma og ett i New York.
Christofori bygde også en rekke andre instrumenter, tilsammen er det bevart ti eksemplarer av ulik type fra hans verksted. Han restaurerte enkelte verdifulle eldre cembali og utviklet to nye tangentinstrumenter, spinettone (stort spinett med flere registre) og et ovalt spinett med bass-strengene i midten, dvs der instrumentet er lengst. Dessuten bygde han instrumenter av eksisterende typer, også disse er dokumentert i inventarlista fra år 1700: et clavicytherium (cembalo med vertikalt stilte strenger) og to cembali av italiensk 2 x 8' konstruksjon; en av dem med ramme i det uvanlige materialet ibenholt.
Kroatias nasjonalbank
Kroatias nasjonalbank (kroatisk: Hrvatska narodna banka) er sentralbanken i Kroatia.
Historie
Kroatia fikk sin uavhengighet fra Jugoslavia 25. juni 1991. Sentralbanken ble etablert i Artikkel 53 i republikkens grunnlov, vedtatt 21. desember 1990. Denne artikkelen fastsetter sentralbankens uavhengighet, rolle, overordnede ansvarsområder og oppgaver. Sentralbankens overordnede styringsmål defineres også her; en stabil valuta og generell likviditet, både innenlandsk og i forhold til utlandet. Artikkelen fastsetter også at sentralbankens status skal fastsettes i en egen lov.
En resolusjon av 8. oktober 1991, sammen med beslutningen om å erstatte den jugoslaviske dinaren med kroatiske dinarer fastsatte mer detaljert sentralbankens plikter og ansvarsområder.
4. november 1991 kom den første sentralbankloven, som da erstattet resolusjonen fra 1991. Bankens nåværende navn ble gitt 15. desember 1997, som et tillegg til grunnloven. Teksten i Artikkel 53 ble også justert noe, bl.a. ble kravet om at bankens overskudd skulle tilfalle regjeringen, fjernet. De overordnede styringsmålene ble også tatt ut, for heller å spesifiseres i sentralbankloven.
Den kroatiske dinaren, introdusert 23. desember 1991 som en overgangsvaluta, ble eneste gyldige betalingsmiddel 1. januar 1992. Den ble erstattet av den nåværende kunaen 30. mai 1994.
Sentralbanken ligger i Kroatias hovedstad, Zagreb.
Oppgaver og målsettinger
Sentralbankens primære styringsmål er en lav og stabil inflasjon. Såfremt ikke dette hovedmålet rammes, skal banken ellers støtte landets økonomiske politikk, og handle innenfor prinsippene om en åpen markedsøkonomi og fri konkurranse.
Sentralbankens oppgaver inkluderer:
I tillegg kommer sentralbankens rolle som koordinator mellom andre offentlige instanser, og samarbeide med internasjonale organer.
Sentralbanksjef
Sentralbanksjef er pr august 2018 Boris Vujčić. Han har hatt denne stillingen siden 8. juli 2012.
Blå (andre betydninger)
Blå kan sikte til:
John Tayler
John Tayler (født 4. juli 1742 i New York, død 19. mars 1829 i Albany, New York) var en amerikansk, demokratisk-republikansk politiker.
Lars Elstrup
Lars Dahl Elstrup (født 24. mars 1963 i Råby) er en tidligere dansk fotballspiller som spilte for flere danske klubber i tillegg til proffspill i nederlandske Feyenoord og engelske Luton Town. Han fikk 34 kamper og skåret 13 mål for, og var også en del av det danske laget som vant EM i fotball 1992.
John Tayler
Tayler giftet seg 1764 med Margarita Van Valkenburgh. Ved forretningsvirksomhet skaffet han seg en betydelig formue.
Lars Elstrup
Klubbkarriere
Elstrup seniordebuterte for sin lokale klubb Randers Freja i 1981, og i de neste fem sesongene ble han klubbens toppskårer i lavere divisjoner før han foran 1986-sesongen meldte overgang til eliteserieklubben Brøndby IF. Her spilte han kun syv kamper og skåret to mål før han flyttet til Nederland for proffspill i Feyenoord Rotterdam. Her spilte han i to sesonger, men skårte bare ni mål.
John Tayler
Tayler var leder for New York State Assembly, underhuset i delstatens lovgivende forsamling, i periodene 1777-1779, 1780-1781 og 1785-1787. Han var medlem av delstatens senat 1802-1813, og tjenestegjorde 1811 som leder av delstatens senat.
Lars Elstrup
Klubbkarriere
I 1988 flyttet han tilbake til Danmark og meldte overgang til Odense Boldklub. I sin første sesong for klubben spilte han 16 kamper og skårte 14 mål, noe som førte til at han ble kalt opp til det danske landslaget av Sepp Piontek. I 1989-sesongen spilte han bare tolv kamper før han forsøkte seg med proffspill igjen, men denne gang hos den engelsek førstedivisjonsklubben Luton Town. Elstrup signerte for Luton Town den 21. august 1989 for £850 000, noe som var og fortsatt er, overgangsrekord for klubben.
John Tayler
Tayler var viseguvernør i New York 1811, 1813-1817 og 1817-1822. Han fungerte som delstatens guvernør i perioden 24. februar til 1. juli 1817, da han tok hånd om guvernørembetet da Daniel D. Tompkins gikk av for å tiltre som USAs visepresident, og fram til etterfølgeren DeWitt Clinton ble innvalgt og tiltrådte embetet.
Lars Elstrup
Klubbkarriere
Etter to sesonger hos Luton, hvor han spilte 60 kamper og skårte 19 mål, vendte han tilbake til Danmark og Odense BK. Fra 1991 til 1993 spilte han 44 kamper og skårte 24 mål, før han noe overraskende la opp karrieren som fotballspiller og trakk seg tilbake fra offentligheten.
John Tayler
Duellen mellom Aaron Burr og Alexander Hamilton, som endte med Hamiltons død, startet hjemme hos John Taylor.
Lars Elstrup
Landslagskarriere
Elstrup landslagsdebuterte i august 1988 mot i Stockholm, og Danmark vant 2-1 ved at Elstrup skårte begge målene før han ble byttet ut. Hans mest berømte landslagsmål skårte han i kampen mot  den 17. juni 1992 under EM-sluttspillet i Sverige. Elstrups mål som førte til 2-1 fordel Danmark gjorde at Danmark gikk videre til semifinalen, for så å vinne hele turneringen. Totalt spilte Elstrup 34 kamper og skåret 13 mål for det danske landslaget i perioden 1988 til han la opp i 1993.
Puyi
Puyi (kinesisk: 溥儀, pinyin: Pǔyí, mer fullstendig 愛新覺羅．溥儀, Aisin-Gioro Puyi, født 7. februar 1906 i Beijing i Qing-dynastiet, død 17. oktober 1967 i Běijīng i Folkerepublikken Kina) var Kinas siste keiser, fra 1908 til 1924, med navnet Xuantong-keiseren (navnet kunngjort i 1909).
Bakgrunn
Puyi var sønn av prins Zaifeng (1883–1951) og hans hustru Youlan (1884–1921). Faren var yngre halvbror av den regjerende keiser Guangxu.
Keiser av Kina («regjerende» og ikke-regjerende)
Bare mellom 1908 og 1912 ble han regnet som «regjerende» keiser (trass i sin alder) – skjønt hans far, Zaifeng, ledet formynderregjeringen. Etter Qing-dynastiets fall i 1912 ble han betraktet som «ikke-regjerende keiser», enda keiserdømmet var avskaffet og erstattet med republikansk styre. Puyi beholdt imidlertid nominelt sin tittel som Qing-dynastiets keiser og overhode over keiserklanen Aisin Gioro fram til 5. november 1924, da krigsherren Feng Yuxiang fordrev ham fra Den forbudte by.
Puyis keiserinne var Wan Rong (klannavn: Gobulo), men han hadde flere ektefeller (konkubiner) ved siden av henne. Imidlertid er det bare Wan Rong som er blitt anerkjent som hans kone av Folkerepublikken Kina (men da var hun forlengst avgått med døden).
Etter fangenskapet
Etter omskoleringen begynte han å arbeide som gartner og giftet seg på nytt, denne gang med en sykepleierske.
I Folkerepublikken Kina ble han etter hvert medlem av Det kinesiske folks politiske rådgivende konferanse, fra 1964 til sin død i 1967, under navnet Aixinjueluo Puyi. Han omtales gjerne som «Den siste keiser» (末代皇帝).
Han døde av kreft i 1967, og ble først begravet i Babaoshan revolusjonære gravlund, men levningene ble senere flyttet til de vestlige Qing-gravene.
Ekteskap
I 1922 ble Puyi gift med to adelskvinner som han hadde plukket ut på grunnlag av fotografier. Som sin keiserinne tok han Wan Rong, og som sidehustru Wen Xiu. Sistnevnte skilte seg fra ham under deres opphold i Tianjin i 1931. Forholdet hans til keiserinnen var godt fra begynnelsen av, men hun ble med tiden avhengig av opium, og forholdet forverret seg. Senere isolerte hun seg fra hele hofflivet, levde tilbaketrukket i narkotikaavhengigheten sin, og døde til slutt i 1946.
Som keiser av Mansjukuo tok Puyi i 1937 Tan Yuling som ny sidehustru. Hun døde under uavklarte omstendigheter i 1942. I 1943 giftet han seg så med den femtenårige Li Yuqin (1928–2001).
Etter løslatelsen fra fengsel giftet han seg i 1962 med Li Shuxian (1925–1997).
Filmer
Puyis liv er skildret i
Abels elliptiske funksjoner
Abels elliptiske funksjoner er matematiske funksjoner av en kompleks variabel og med to perioder. De ble først oppdaget og utforsket av Niels Henrik Abel og er en generalisering av de trigonometriske funksjonene. De spiller en meget viktig rolle i moderne matematikk og teoretisk fysikk. Tilsvarende funksjoner ble omtrent samtidig etablert av Carl Gustav Jacobi. Selv om funksjonene til Abel har flere teoretiske fortrinn, har Jacobis elliptiske funksjoner endt opp som standardfunksjoner. Dette kan ha med å gjøre at Abel døde kun et par år etter at han presenterte dem, mens Jacobi kunne fortsette sin bearbeidelse av dem i mange år. Både de elliptiske funksjonene til Abel og Jacobi kan utledes fra en mer generell formulering gitt senere av Karl Weierstrass basert på dobbeltperiodisitet.
Historie
Helt på slutten av 1700-tallet definerte Gauss de første elliptiske funksjoner i forbindelse med delingen av lemniskatens buelengde. De er spesialtilfelle av de mer generelle, elliptiske funksjonene som først ble etablert av Abel i 1823 da han fremdeles var student. Hans utgangspunkt var de elliptiske integral som tidligere var blitt grundig studert av Adrien-Marie Legendre. Året etter kunne han bekjentgjøre den store oppdagelse at funksjonene hadde to perioder. Dette gjorde dem dermed mer interessante enn de vanlige, trigonometriske funksjonene som bare har en periode. Samtidig betydde dette at funksjonene måtte betraktes å være komplekse selv om teorien for komplekse funksjoner ennå ikke var skikkelig etablert.
I de følgende årene fortsatte Abel med å studere disse funksjonene og deres egenskaper. Han prøvde også å generalisere dem til funksjoner med enda flere perioder, men lot være med å publisere sine resultat. Først i begynnelsen av 1827 skrev han sammen sitt første, store arbeid Recherches sur les fonctions elliptiques om sine oppdagelser. Helt på slutten av året blir han kjent med at Jacobi arbeider med transformasjoner av elliptiske integral. Han gjør da ferdig den andre delen av sitt verk om elliptiske funksjoner hvor han i et appendiks viser at Jacobis resultat lett følger fra hans egne teorier. Og da Jacobi i enda et arbeid innfører elliptiske funksjoner uten å referere til Abel, opplever denne å være i et kappløp med den tyske matematikeren om æren for deres oppdagelse. Han skynder seg med å gjøre ferdig flere arbeid for å sikre sin posisjon, men dør mindre enn et år senere. I mellomtiden skriver Jacobi sitt store verk Fundamenta nova theoriae functionum ellipticarum om elliptiske funksjoner i bokform og som kommer ut i 1829. Dette kom til å bli standardverket om denne nye funksjonsteorien i årene som fulgte.
Matematikk
Under sitt opphold i København i 1823 ble Abel anbefalt av Ferdinand Degen å studere de elliptiske integralene som Legendre tidligere hadde undersøkt i stor detalj. For sin teori om elliptiske funksjoner tok Abel sitt utgangspunkt i det bestemte integralet
hvor c og e  er vilkårlige parametre. De kan foreløbig betraktes å være reelle tall, men vil senere også kunne ta komplekse verdier. I det spesielle tilfellet og  gir dette integralet buelengden for en sirkel, mens for  fremkommer buelengden for en lemniskate. På den måten kunne han skape kontakt både til de trigonometriske funksjonene (sirkulære funksjoner) og de lemniskatiske funksjonene til Gauss.
Verdien u av integralet er en funksjon av dets øvre grense x. Så lenge som x < 1/c, øker denne verdien jevnt og antar en maksimal verdi
For å frembringe mer av sammenhengen mellom integralet u og dets øvre grense x, gjør nå Abel det geniale valg å betrakte x som en funksjon u. Denne funksjonen x = φ(u) er dermed entydig i intervallet 0 ≤ u ≤ ω/2 med φ(0) = 0. Da det definerende integralet er en odde funksjon av x, vil også funksjonen φ(u)  være odde. Den kan derfor utvides til å gjelde i hele intervallet -ω/2 ≤ u ≤ ω/2 med φ(±ω/2) = ±1/c.
Den deriverte av Abels elliptiske funksjon φ(u) kan finnes ved å derivere begge sider av integralet som definerer den, med hensyn på den variable u. Venstresiden blir da ganske enkelt lik med 1, mens på høyresiden inngår sammen med kvadratroten for. Sammen gir dette
som nå er en like funksjon φ' (u) = φ' (-u) med de spesielle verdiene φ' (±ω/2) = 0  og φ' (0) = 1.
For de to kvadratrøttene som opptrer i den deriverte funksjonen, innførte Abel de to nye funksjonene
Addisjonsformler
Fra tidligere arbeid av Euler og Legendre med elliptiske integral var det på Abels tid kjent at disse oppfylte visse addisjonsteorem. Det vil derfor også være tilfelle for integralet som Abel benyttet for sin definisjon av elliptiske funksjoner. Likevel kunne han presentere en ny utledning av teoremet i dette tilfellet som ga
For de to andre elliptiske funksjonene fant han på samme måte
og tilsvarende for de andre funksjonene,
Med u = ω/2 har man dermed φ(ω) = 0. På denne måten blir nå funksjonene definerte i hele intervallet -ω ≤ u ≤ ω. Ved å foreta et slikt stepp til med bruk av addisjonsformlene, finner man at φ(u + ω) = -φ(u). Det betyr at denne funksjonen er periodisk da φ(u + 2ω) = φ(u) hvor 2ω er dens periode. På samme måte finnes f(u + ω) = -f(u) og F(u + ω) = F(u). Perioden til f(u) er derfor også 2ω, mens F(u) har perioden ω.
Kompleks utvidelse
hvor parametrene c og e er byttet om. Her kan den øvre grensen y betraktes som en funksjon av integralets verdi v. Denne er reell og øker jevnt fra null til en maksimal verdi
For denne komplekse utvidelsen behøver man også verdiene til de to andre, elliptiske funksjonene for imaginære argument. Man finner at f(±iω' /2) = √(1 + c2/e2) og F(±iω'/2) = 0. Det gir
og for de andre funksjonene,
Da f(±ω/2) = 0, ser man disse tre elliptiske funksjonene divergerer i punktene ω/2 ± iω' /2 og i andre relatert ved symmetri. Nærmere undersøkelser viser at dette er enkle poler, men denne delen av matematisk analyse var ikke særlig utviklet på Abels tid.
Dobbeltperiodisitet
Med den komplekse utvidelsen ble funksjonene opprinnelig definert for imaginære argument i området -ω' /2 ≤ v ≤ ω' /2. Med bruk av addisjonsformlene er dette gyldighetsområdet utvidet til -ω'  ≤ v ≤ ω' . Ved å la u erstattes med u + iω' /2 i de ovenstående ligningene, følger at φ(u + iω' ) = -φ(u). Denne elliptiske funksjonen er da periodisk i imaginær retning med periode 2iω'. I tillegg har man da også
slik at man kan ekvivalent si at den har to komplekse perioder ω1,2 = ω ± i ω' . Da φ(0) = 0, vil funksjonen også være null i alle punkt w = mω + inω'  hvor m og n er vilkårlige heltall, positive som negative eller null. Disse nullpunktene danner derfor et regelmessig gitter i det komplekse planet. Det gjelder også for polene til funksjonen.
For de to andre funksjonene til Abel finner man på tilsvarende måte at f(u + iω' ) = f(u) og F(u + iω' ) = -F(u). Perioden til f(u) er derfor iω'  i imaginær retning, mens den er 2iω'  for F(u). Igjen vil nullpunktene og polene til disse to elliptiske funksjonene danne et gitter som avspeiler deres dobbeltperiodisitet. Etter at Gauss var død, viste det seg at han hadde funnet tilsvarende egenskaper ved de lemniskatiske funksjonene.
Jacobis elliptiske funksjoner
Fra definisjonene ser man at Abels elliptiske funksjoner er relaterte til Jacobis elliptiske funksjoner med imaginær modulus k = ie/c. Den nøyaktige sammenhengen finnes ved et skifte av integrasjonsvariabel i de definerende integralene som gir
De to sekundære funksjonene blir dermed
Etter at Abel døde i 1829 fortsatte Jacobi med sine undersøkelser av de elliptiske funksjonene. Etterhvert kom de til å bli numerisk tabulert og benyttes som en standard frem til i dag. Fra relasjoner mellom disse funksjonene for imaginære verdier av modulus, kan de tilsvarende funksjonene til Abel beregnes.
Robotron
VEB Robotron var den største elektronikkprodusenten i Øst-Tyskland. Selskapet hadde hovedkontor i Dresden og hadde i 1988 67 110 medarbeidere. Selskapet produserte fjernsynsapparat, personlige datamaskiner og ESER stormaskiner.
Robotron administrerte forskjellige entiteter.
Forskjellige varemerker
Robotron-skrivere ble solgt i Vest-Tyskland som «Sömtron» eller «Präsident», og den vesttyske grenen av Commodore brukte noen Robotron-deler til sine skrivere. I Øst-Tyskland ble Epson-skrivere solgt med Robotronmerket (men den tekniske beskrivelsen på baksiden var med «Epson»-logo).
Borstel (Schleswig-Holstein)
Borstel er en kommune i kretsen Segeberg i Schleswig-Holstein, Tyskland. Borstel ligger i Bad Bramstedtlands amt.
Robotron
Forskjellige varemerker
Rett før Tysklands gjenforening og 23. august 1990 ble Robotrons databaseprogramvare-selskap skilt ut.
Borstel (Schleswig-Holstein)
Kjente personer
Kjente personer fra Borstel:
Hvit (andre betydninger)
Hvit kan sikte til:
Kerenskijoffensiven
Kerenskijoffensiven, også kalt julioffensiven eller Galiciaoffensiven, var en offensiv satt i gang av den russiske provisoriske regjering mot Sentralmaktene på østfronten under første verdenskrig. Dette var den siste russiske offensiven under krigen. Den ble igangsatt 1. juni 1917 etter ordre fra Aleksandr Kerenskij som var krigsminister i den provisoriske regjeringen, og har fått sitt navn etter ham.
Bakgrunn
Tidspunktet for beslutningen om å videreføre krigen gjennom en slik offensiv var uheldig, da det etter februarrevolusjonen var befolkningen krigstrett og ønsket fred. Dette fredsønsket var også sterkt innen hæren, slik at kampevnen stadig ble dårligere. Denne var svært svekket etter tsarens fall, og ble ytterligere svekket etter motstand fra sovjetet i Petrograd og bolsjevikiske agitatorer innen de militære rekker. Kerenskij håpet imidlertid at en russisk seier ved fronten ville gi de provisoriske myndighetene ny støtte og gjenreise soldatenes kampmoral.
Kampene
Etter hvert som de russiske tapene steg, sank stridsmoralen tilsvarende, og det ble stadig mer vanlig med ordrenekt, og soldatkomiteer diskuterte om de skulle følge ordrer.
Den russiske framrykkingen brøt sammen 16. juli og to dager senere gikk de tyske og østerriksk-ungarske styrkene til motangrep. De møtte lite motstand og rykket framover gjennom Galicia og Ukraina helt fram til Sjuruch-elven. De russiske linjene brøt sammen 20. juli og 23. juli hadde russerne trukket seg tilbake 240 km.
Virkninger
Denne militære katastrofen svekket den provisoriske regjeringen ytterligere og øket faren for et bolsjevikisk statskupp. I stedet for å styrke den russiske kampmoralen, viste den i stedet at den russiske kampmoralen var fullstendig fraværende, og ingen russiske generaler kunne regne med at hans ordrer ble iverksatt. Offensiven markerte på mange måter avslutningen av kampene på østfronten, bortsett fra det tyske angrepet og erobringen av Riga 1.-3. september, da de russiske styrkene som skulle forsvare byen nektet å kjempe og flyktet fra de framrykkende tyske styrkene, samt Operasjon Albion da de tyske styrkene okkuperte de estiske øyene Saaremaa (Ösel), Hiiumaa (Dagö) og Muhu (Moon) i september/oktober.
Lur
Lur er et av Norges eldste musikkinstrumenter, og kan føres tilbake til bronsealderen. Man skiller i dag mellom to ulike hovedtyper av dette blåseinstrumentet. Den ene luren er av metall, og ble benyttet i bronsealderen. Lengden kunne være opptil 2,5 meter, og lurene ser ut til å ha blitt lagt parvis – den ene vridd mot høyre, den andre mot venstre. Når de er funnet i myrer og andre offersteder, er de alltid blitt ofret parvis, noe som også gjelder bronsealderens ofringer av sverd og smykker. Den andre typen er neverluren eller langluren, som var et gjeterinstrument tvunnet av never eller laget av to eller fire sammenlimte trerenner omviklet med never, bast eller lignende.
Bronselur
Det er funnet 54 lurer støpt i bronse i arkeologiske funn fra bronsealderen i Nord-Europa, enten hele eller i fragmenter. Fire av funnene er fra Norge; de to beste bevarte fra Revheim på Jæren og to andre på Rossum i Gran, Oppland.
I Danmark er det funnet ikke mindre enn 39 lurer i arkeologiske funn, det mest kjente funnet er Lurene fra Brudevælte. Noen av dem kan fortsatt spilles på, og i 1890-årene begynte Nationalmuséet i København å markere sankthans med å spille bronsealder-lur fra museets tak. Denne skikken tok slutt med andre verdenskrig og nazistenes interesse for de eldgamle instrumentene. I Sverige finnes det fragmenter fra tretten lurer, og noen instrumenter er funnet i Tyskland og Estland. Et av mest fullkomne parene, lurene fra Revheim, er funnet i Norge. De ble funnet i en myr på gården Revheim i Rogaland. To fragmenter er også funnet på gården Rossum i Brandbu, Hadeland. Helleristninger i Østfold og Bohuslän viser luren i bruk, selv om ingen rester etter instrumentene er funnet i området.
Hver bronsealder-lur krevde støping av opp til tretten presist formede og tilpassede deler. Dagens messingkopier er lagd av plater som loddes sammen. I bronsealderen brukte man derimot den kompliserte cire perdue-teknikken (= tapt voks) med bruk av bivoks. Ved moderne forsøk på rekonstruksjon har man ikke fått til et instrument like perfekt som de 3 000 år gamle originalene, f.eks paret som ble funnet i Tellerup på Fyn, som det også er gjort innspillinger med. Våren 2012 ble det fremstilt et par bronselurer i C på verkstedet til den danske bronsestøperen Peter Jensen. Disse lurer er tro kopier av de store Brudevældelurene fra Nationalmuseet i København. Lurene disponeres av initiativtakerne Jens Chr. Kloster og Gaute Vikdal i b.la. Ensemblet Klang av Oldtid.
Lur er det instrumentet som oftest blir nevnt i sagalitteraturen. Norrøne menn brukte lur som signal- og varslingsinstrument både på sjø og land. Olav Tryggvason, Olav den hellige og andre konger og stormenn ga ordre om lurblåsing når de skulle samle mennene til ting, samle skipene, gå i land, gå i strid og i andre viktige sammenhenger. Knapt noe annet instrument har spilt en så viktig rolle i norsk historie som luren i vikingtiden og langt inn i middelalderen.
Tre- og neverlur
I Osebergskipet (datert til ca. år 850) er det funnet et trerør som av de fleste forskere tolkes som en lur. Dette instrumentet er sammensatt av to halvdeler, med fem ringformede bånd skåret inn med ujevne mellomrom, trolig for å kunne gi feste for det materialet som holder delene sammen.
I motsetning til messingluren ble neverluren først og fremst benyttet som et praktisk arbeidsredskap knyttet opp til den tradisjonelle stølsdriften. Her har instrumentet spilt en avgjørende rolle i kommunikasjonen mellom mennesker og mellom mennesker og dyr. Den har kraftig lyd, og folkene på stølene brukte luren for å komme i kontakt med hverandre. Det fantes flere signaler i lokalmiljøet som hadde sin spesielle betydning. Gjennom blåsing på luren kunne budeia og gjeteren også signalisere til dyrene og kalle dem tilbake til stølen. Luren har hatt funksjon som skremmeredskap mot ulv og bjørn som tidligere var en stor trussel mot folk og dyr.
I Norge deler en gjerne luren inn i tre typer: Luren blåses på samme måte som et messingblåseinstrument (trompet), og den tynneste enden er formet som et ganske lite munnstykke som leppene presses mot. Ved hjelp av overblåsningsteknikken kan en få fram et utvalg av toner fra naturtoneskalaen. Og jo lenger røret er, jo flere toner kan en få fram. De fleste lurer er fra ca. 150 til 200 centimeter lange, og kalles derfor ofte for langlur. Det finnes også en type som kalles stuttlur (galdrelur), og som egentlig er en slags ropert brukt til å forsterke stemmen. Disse instrumentene ble av naturlige årsaker kun benyttet som signal- og skremmeinstrumenter. De forekom en god del på setra, men var kanskje vel så vanlige blant fiskerne på kysten. Her benyttet de stuttluren til å signalisere eller å holde kontakten med andre båter. Det var særlig i tåke og dårlig vær at stuttluren var et viktig redskap. Vi kjenner en slik tradisjon langs kysten vår fra Nordland til Rogaland.
Det har vært gjort forsøk på å skrive ny musikk til bronseluren som musikkinstrument og i kombinasjon med moderne musikkinstrumenter, i nyere tid blant annet ved Gaute Vikdal og Ørjan Horn, i samarbeid med Ivar Atle Fjordheim og Jens Chr. Kloster. En konsert i Stavanger Konserthus ble kalt for Orgelmiks med bronselur. Det ble gjort ved å gjenskape de gamle bronselurene ved hjelp av skanning og 3D-teknikk.
Samisk lur
Carl von Linné rapporterte i fra sin reise i 1732 fra norsk, finsk og svensk Lappland at fjellsamene brukte «lur» (en slags trompet) som musikkinstrument.
Yusuke Morozumi
Yusuke Morozumi (født 16. januar 1985) er en japansk curlingspiller.
Sogn og Fjordane Idrettskrins
Sogn og Fjordane Idrettskrins (stiftet 1945) er et organisasjonsledd i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, og er et fellesorgan for all idrett i Sogn og Fjordane.
Yusuke Morozumi
Han representerte Japan under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor laget hans endte som nummer 8.
Sogn og Fjordane Idrettskrins
Sogn og Fjordane Distriktslag for Idrett ble stiftet sammen med 20 andre distriktslag i 1919. Distriktslaget dannet sammen med lagene fra Arbeidernes Idrettsforbund Sogn og Fjordane Idrettskrins i 1945.
Jan Tesař
Idrettskarriere
Tesař deltok ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors, der han ble slått ut i semifinalen på 400 meter. Han løp på 47,27, som var 20. beste tid. Året etter deltok han på Tsjekkias stafettlag på 4 x 400 meter ved VM i friidrett 2013, men de fikk 19. beste tid i innledningsheatet, og nådde ikke finalen.
Jimmy Melia
Jimmy Melia (født 1. november 1937 på Merseyside i Liverpool i England) er en tidligere fotballspiller og manager. Mest kjent er han fra de ti sesongene han tilbragte i Liverpool FC.
Jan Tesař
Idrettskarriere
Ved EM i friidrett innendørs 2015 kom Tsjekkia på 3.-plass på 4 x 400 meter stafett, med Tesař på laget. De satte ny tsjekkisk rekord med tiden 3:04,09. Han deltok også på 400 meter individuelt, men med 8. beste tid i semifinalen nådde han ikke finalen.
Tsjekkia deltok i First League ved Lag-EM i friidrett, og han deltok på det tsjekkiske stafettlaget som vant 4 x 400 meter stafett. Han fikk bronse på 400 meter ved Sommeruniversiaden 2015, bak Luguelín Santos og Leaname Maotoanong, med ny personlig rekord på 45,73 sekunder.
Jimmy Melia
Karriere som spiller
Sesongen etter spilte Melia 27 kamper for Liverpool. Han fulgte opp suksessen sesongen etter da han spilte 36 kamper og scoret ti mål.
Liverpool klarte ikke å rykke opp til den øverste divisjonen i England, og på grunn av dette trakk daværende manager Phil Taylor seg fra ansvaret i å lede klubben. Mannen som tok over ansvaret for Liverpool, ble den legendariske manageren som løftet Liverpool tilbake til toppen i engelsk fotball, nemlig Bill Shankly.
Shankly hadde stor sans for Melia, og lot han spille fast i jakten på opprykket til den øverste divisjonen. I sesongen 1961/1962 klarte endelig Liverpool det lenge ønskede opprykket, i det de vant ligaen med 8 poeng forsprang på Leyton Orient.
Melia klarte overgangen til 1. divisjon på en utmerket måte. Han spilte 39 kamper, og Liverpool oppnådde en respektabel 8.-plass i ligaen.
I sesongen 1963/1964 vant Liverpool 1. divisjon for første gang siden sesongen 1946/1947. Melia spilte 24 kamper for mesterne dette året, men da han mottok medaljen spilte han for en annen klubb, Wolverhampton. Klubbskiftet skjedde i mars 1964.