cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lonchotus
Utseende
Middelsstore, kraftige, blankt svarte biller. Kroppen er kort, bred og høyt hvelvet. Hos hannene er pronotum mer eller mindre uthulet foran, pannen har gjerne et kort horn. Pronotum er fint og tett punktert, dekkvingene spredt og grovt.
Levevis
Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar og nærliggende øyer (Aldabra, Komorene, Seychellene).
Jacob Egeris
Jacob Egeris Pedersen (født 9. mai 1990) er en dansk fotballspiller som spiller for den danske klubben B.93.
Han har en fortid som spiller i Danmark, hvor han har vært innom klubber som Lyngby BK, FC Nordsjælland, Viborg FF og Vejle Boldklub. Han kan anvendes som blant annet midtstoppet og sentral midtbanespiller.
Shannon Rowbury
Shannon Rowbury (født 19. september 1984) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 6 på 1500 meter.
Natallia Kareiva
Natallia Kareiva, belarusisk Наталля Карэйва - Natallja Karejva (født 14. november 1985) er en belarusisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 på 1500 meter.
Friedrichshof-kollektivet
Friedrichshof-kollektivet, eller «Aktionsanalytische Organisation», var en venstreradikal kollektivbevegelse med hovedsete i Friedrichshof i Østerrike og  avdelinger over hele Europa. Organisasjonen  ble grunnlagt i Wien i 1972  av en krets  rundt kunstneren Otto Muehl og ble oppløst i 1990.
På det meste bodde over 200 mennesker i senteret  i Friedrichshof og flere hundre andre i tilknyttede kollektiver først og fremst i tysktalende land. Et AA-kollektiv eksisterte kortvarig i Asker utenfor Oslo. Kollektivene ble i stor grad finansiert gjennom salg av dongeriklær i egne utsalg og gjennom brukerbetaling på kurs i bevegelsens filosofi og praksis.
AAOs ideologi omfattet skarp sivilisasjonskritikk med økologiske elementer, men vendte seg mot sekstiåtternes svermeri for autoritær kommunisme. Kollektivet praktiserte fri seksualitet innad og anså det monogame parforholdet som et hinder for individets selvrealisering. Man praktiserte en kollektivistisk barneoppdragelse der barna ikke skulle ha noe spesielt forhold til sine biologiske foreldre.
Et av de norske medlemmene av kollektivet var Wencke Mühleisen.
Afrikamesterskapet i friidrett 2016 – 1500 meter kvinner
1500 meter for kvinner ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016 ble arrangert 24. juni i Kings Park Stadium.
Sven Pettersson
Sven Pettersson er navnet til flere personer:
La costanza trionfante degl’amori e de gl’odii
La costanza trionfante degl'amori e degl'odii er en dramma per musica av Antonio Vivaldi. Den italienske librettoen ble skrevet av Antonio Marchi.
Operaen ble først framført på Teatro San Moisè under karnevalet i 1716. Den ble framført på nytt på samme teateret under karnevalet i 1718 med tittelen Artabano, re de' Parti.
Trond Helge Torsvik
Trond Helge Torsvik (født 12. oktober 1957) er en norsk professor i geofysikk ved Universitetet i Oslo. Han ledet 2013-2016 Centre for Earth Evolution and Dynamics - CEED som er et Senter for fremragende forskning (SFF). I 2015 mottok Torsvik utmerkelsen Leopold von Buch-plaketten for fremragende vitenskapelig bidrag til vår forståelse av geodynamikk. Prisen deles ut av German Geological Society. I 2016 mottok han også utmerkelsen The Arthur Holmes Medal & Honorary Membership fra EGU (European Geophysical Union).
Krujë (distrikt)
Krujë var et distrikt i regionen Durrës, i det vestlige Albania. Administrasjonssenter var byen Kruja. Distriktets areal var 372 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 64,357 innbyggere.
Trond Helge Torsvik
Utdanning
Torsvik mottok phd ved Universitetet i Bergen i 1985. Etter dette ble han ansatt som forsker ved Universitetet i Bergen og senere NGU, avbrutt av perioder som: gjesteforeleser ved University of Michigan i 1993-1994 og gjesteforeleser ved Universitetet i Lund i 1999-2001. Fra 2007 har han vært professor ved Universitetet i Oslo under forskningssenteret Physics of Geological Processes (PGP). Han ble adjungert professor i 2004 ved Universitetet i Witwatersrand i Sør-Afrika.
Radioimmunoterapi
Radioimmunoterapi (RIT) er en relativt ny behandlingsform. Ved å bruke antistoffer mot et spesielt antigen kan radioaktiv stråling gis spesifikt til celler man vil drepe. Dette kan f.eks. være kreftceller eller bakterier.
Trond Helge Torsvik
Ulike medlemskap
Han ble medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1993, Det Norske Videnskaps-Akademi i 1996, American Geophysical Union i 1999, Academia Europaea i 2005 og Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab i 2008.
Barahir (riksforstander)
Barahir er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den åttende regjerende riksforstander av Gondor.
Barahir ble født i år 2290, var sønn til Hador, og ble riksforstander da faren døde i 2395. Han var oppkalt etter Barahir, en helt fra første tideverv, og faren til helten Beren. Gondor hadde det relativt fredelig, og Barahir var den åttende riksforstanderen til å regjere i perioden kalt 'Våkent Fred'.
Barahir hadde to barn: sønnen Dior og datteren Rían. Etter at Barahir døde i år 2412 ble han etterfulgt av sin sønn.
Berlin Night Express
Berlin Night Express er et nattog mellom Malmö og Berlin. Toget går direkte mellom Sverige og Tyskland.
SJ la ned linjen i november 2011 og Veolia Transport tok over linjen foran sommersesongen 2012 med varemerket Snälltåget.
I 2020 ble trafikken stanset på grunn av covid-19 og fordi fergelinjen ble stengt av samme grunn. I 2021 er det planlagt trafikk på nytt, da landeveien via Storebæltbroen.
Tim Judah
Tim Judah (født 31. mars 1962) er en britisk journalist og statsviter. Han arbeider med reportasjer og politisk analyse i tidsskriftet The Economist. Han har forfattet flere bøker særlig om Serbia and Kosovo. I forbindelse med urolighetene i Ukraina i 2014 begynte han rapportere fra Kiev. Judah har også skrevet for New York Review of Books og tidsskriftet Prospect. Han har vært «visiting fellow» ved LSE.
Niels Jørgen Conradi
Niels Jørgen Conradi (født 28. november 1776 i Halden, død 1835) var en norsk apoteker.
Løveapoteket i Tønsberg ble startet i 1732 av Nicolai Lintz, og siden overdratt til hans nevø K.R. Henne. I 1803 ble apoteket kjøpt av Niels Jørgen Conradi, som hadde søkt og fått bevilling til å nedsette seg som apoteker i byen. Året etter giftet han seg med Helene Christine Henne og ekteparet fikk 12 barn. Niels Jørgen Conradi var født i Halden 28. november i 1776. Fjorten år gammel fikk han læreplass ved apoteket i Trondheim, senere ved Elefantapoteket i Kristiania og kunne etter avtjent prøvetid avlegge sin farmasøytiske kandidateksamen i København.
Begynnelsen av 1800-tallet var en periode preget av økonomiske nedgangstider og Conradi fikk merke dette. Konkurranse fra apotekene i Larvik og Holmestrand, samt stor forsørgelsesbyrde hjemme, førte til at Conradi kom i økonomisk uføre og situasjonen ble ytterligere forverret da apotekergården ble totalskadet av brann i 1822. Først seks år senere var apotekergården gjenoppført med rommelige lokaler for privatbolig, apotekerutsalg og laboratorium. Materialet viser forøvrig at apoteket betjente kunder fra hele fylket og leverte medisiner til fattigvesenet blant annet i Tønsberg, Våle, Ramnes, Nøtterøy og Andebu.
Til apotekergården hørte egen urtehage, for urter var grunnlaget i mange av apotekerens oppskrifter, og botanikk var en del av farmakologistudiet. Men det kunne imidlertid være behov for å supplere utvalget av urter og krydderier, noe som fremgår av apotekerens bestillinger på kjente krydderier og urter som ingefær, lakrisrot, pomeranskall, pepper, stjerneanis og rot fra legestokkrose.
Gjentatte ganger måtte Conradi oppta lån med pant i privilegiet og sine eiendommer. I 1831 må han selge mesteparten av sitt løsøre på auksjon. Seks uker før Conradi dør kan vi lese i hans kopibok, at helsetilstanden hans er svært dårlig: ”Efter en haard Sygdom er jeg saa udmattet at jeg neppe kan føre pennen”. Ved Conradis død 31. mai 1835 ble boet satt under behandling av skifteretten og ble først avsluttet 12 år senere.
Arkivet etter Conradi omhandler blant annet bestillinger av apotekervarer fra inn- og utland. I regnskapsbøkene vil man også kunne finne regnskapet for Conradis private husholdning, samt egen konto for en eiendom i Teglhagen. Kassaboken som dekker året 1822, inneholder byggeregnskapet for den nye apotekergården.
Typhloponemys
Typhloponemys er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Utseende
Små, nokså brede, dråpeformede kortvinger, oftest noe flate og brunrøde på farge, nakne. De har gjerne reduserte fasettøyne, antennene er nokså brede og flate, det ytterste leddet bladformet. Hodet er kort og bredt, pronotum rundet, bredt U-formet innskåret foran, dekkvingene nokså korte med markerte, tilbaketrukne bakhjørner.
Levevis
Artene er knyttet til termitter og maur.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika.
Christian Ludwig av Brandenburg-Schwedt
Christian Ludwig av Brandenburg-Schwedt (1677–1734) var en prins av Preussen av huset Hohenzollern og offiser i den prøyssiske armé.
Vinteren 1718/19 var Johann Sebastian Bach i Berlin, og med sine musikalske ferdigheter gjorde han inntrykk på den musikkglade Christian Ludwig. Han bad Bach om en av hans komposisjoner og fikk våren 1721 et partitur med tittelen Six Concerts avec plusieurs instruments som i dag kalles Brandenburgkonsertene.
Gramsh (distrikt)
Gramsh var et distrikt i regionen Elbasan, i Albania. Hovedstaden var byen Gramsh. Distriktets areal var 695 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 35,723 innbyggere.
Julenatt
Korsing
Som regel pleide man i god tid før jul – og senest julaften før solnedgang – å male kors på dørene, både i våningshus og uthus, med tjærekost, kull, kritt eller blod fra slaktingen for å beskytte seg mot «trollskap». Øltønner, kister, redskap, melstamper og kar ble merket på samme måte. Ikke engang dyra var trygge, de måtte også få et tjærekors i panna og på korsbeinet! Og med kniven risset man kors i smør og annen mat, ellers kunne den også bli fortrollet!
Under korsinga skulle man helst uttale ordene «Kors i Jesu navn» og var man særdeles sterk i trua, så hjalp det desto bedre!
Ville man ha ekstra beskyttelse så kunne man plassere stålredskaper rundt omkring på strategiske steder som f.eks. i stallen, i kornbingen, over stabbursdøra, ved brønnen og over dyra i fjøset.
Beskyttelsen måtte vanligvis stå der inntil tretten- eller tjuendedagen, inntil faren var over. På enkelte gamle hus har man funnet mange huggmerker i dørstokken etter øksene som har stått der som beskyttelse i jula.
Døde gjester
På julaften var det før vanlig å sette frem mat til ekstra «gjester» – som regel de døde slektningene sine. De avdøde beboerne skulle ikke komme hjem til tomt bord på julaften! Denne maten ble ikke rørt, for den var kun for «gjestene». Dersom maten forsvant i løpet av kvelden eller julenatten, så hadde man et bevis på at de hadde vært på besøk! Selv om man kunne risikere at også julereia og de underjordiske tok seg til rette, så var de få som våget å bryte denne skikken. Man hadde ofte også en tom seng stående, i tilfelle de døde «gjestene» ville legge seg nedpå litt. Ifølge Ørnulf Hodne har denne skikken blitt praktisert i Stryn så sent som i 1964.
Julehalm og Maria skål
Tradisjonelt pleide man å ta frem halm og bre utover gulvet i stua, og der lå hele familien samlet på julenatten. Dette kaltes julehalm. Skikken hadde sin opprinnelse fra norrøn tid hvor man søkte sammen som beskyttelse mot de onde kreftene som herjet den natten. Men i kristen tradisjon ble dette endret til å minnes Josef, Maria og Jesusbarnet i krybba i stallen, for i solidaritet å dele deres kår. Enkelte steder så ble skikken praktisert helt inntil 1940-tallet.
Det var også vanlig at karene lå i halmen og drakk seg fulle på sterkt øl og brennevin. Før i tida hadde man et mer liberalt syn på alkohol, man drakk jo gjerne øl blandet med vann til hverdags fordi man syntes vann smakte så lite, og det var mangel på melk.
Fra Rogaland fortelles det at man hadde den tradisjonen at barn og ungdom kledde seg nakne og lekte i julehalmen. De hoppet da opp etter veggene og landet i halmen inntil de ble så trøtte at de sovnet i halmen, mens de eldste satt oppe hele natta. I nyere tid har dette gjerne blitt sett på som syndig og umoralsk idet både gutter og jenter lekte nakne sammen. Men ifølge Olav Bø var det vanlig å sove nakne før i tiden og det var således normen og derfor ikke umoralsk.
Inntil slutten av 1700-tallet pleide man også å drikke «Maria skål» ved midnatt da julenatten startet, og neste morgen spiste man «Marias sengegraut» mens de fortsatt lå i halmen. Men ofte holdt de voksne seg våkne i julevake denne natta, for alt kunne skje. Dette var nemlig en av de farligste nettene i året, da Julereia og annet «faenskap» kunne være på ferde.
Julevake og julelys
I Telemark og noen andre steder var det vanlig å holde julevake (jolevak) hvor man satt oppe hele natten. De som holdt julevake pleide legge seg til å sove etter at julebadet (laugen) var vel overstått. Når kona hadde dekket på julebordet like før midnatt, så vekket hun de andre og ba dem til bords, så spiste de julemiddag. Dermed hadde de nok energi til å holde seg våkne hele natta, og således være på vakt overfor det onde. Blant de mest gudfryktige ble dette regnet som en stygg uskikk.
Det var om å gjøre å holde mest mulig leven, synge og lese hele tida, slik at de skremte bort trollskapet og det holdt seg unna.
Julereia
Julereia (eller juleskreia) var en brokete samling bestående av huldre, underjordiske, drapsmenn, drukkenbolter og annet pakk. Fra Telemark sies det at Volsungesagnets Gudrun Gjukesdotter og Sigurd Fåvnesbane (fra Edda diktene) leder an i spissen for julereia. De fremkalte vold og skadeverk overalt de kom. Spiste opp julematen og drakk opp ølet, varslet drap og slagsmål, samt bortførte både folk og fe!
Gjestefrihet
Det var ikke vanlig å ha gjester på julaften og julenatten, som regel var det folkene som hørte til på gården som søkte hjem til jul. Men det var også en uskreven lov om at ingen måtte nektes hus på julenatta for da rådet julefreden. Til og med fredløse kunne benytte seg av dette.
I enkelte bygder tok man også imot betalende gjester som fikk være med og feire jul, og da hadde de like mye rett som husfolket til å ta for seg av julematen og være med på festen. Dette var gjerne enslige ungkarer som bodde litt avsides, som betalte med slåttearbeid om sommeren for å slippe å sitte alene i jula.
Det sentraleuropeiske universitet
Det sentraleuropeiske universitet (Central European University, CEU) er et privat universitet i Wien som er akkreditert i Østerrike og USA. Et sentralt trekk ved CEUs aktiviteter er å fremme det åpne samfunnet. Universitetet er høyt rangert innen samfunnsvitenskap og humaniora. CEU ble grunnlagt i 1991 med finansiering fra finansmannen, aktivisten og filantropen George Soros, og hadde Budapest som hovedsete frem til september 2019.
Julenatt
Gjestefrihet
I mer kondisjonerte kretser var det heller ikke uvanlig at de barna som studerte, tok med seg studiekamerater og venner hjem til jul.
Det sentraleuropeiske universitet
I 2017 hadde CEU 1448 studenter fra 117 land og en stab på 723 personer fra mer enn 40 land.
Julenatt
Jule-magi
Klokken tolv julenatta, skulle etter sigende alt vann i elver, bekker og brønner bli til vin akkurat som Jesus gjorde vann til vin i bryllupet i Kana. Men det var få som torde gå ut for å smake. De modigste hentet noen bøtter og spann idet de mente at det skulle være helsebringende for både folk og fe.
På julenatten skulle visstnok dyrene få munn og mæle og kunne snakke som vanlige folk. I nattens mulm og mørke reiste de seg og vendte hodet mot øst og nikket tre ganger, før de ba fadervår. De som torde gå ut i fjøset julenatten kunne da få høre mange merkelige ting. Dyrene var nemlig også født med «mæle» slik som menneskene, men på grunn av menneskenes synd (syndefallet i Edens hage, da Eva ga Adam et eple å spise) mistet de senere denne, og kunne derfor bare snakke én dag i året.
Det sentraleuropeiske universitet
Historie
CEU ble grunnlagt i 1991 av George Soros, som donerte 880 millioner amerikanske dollar til universitetet.
Etableringen var en reaksjon på sosialistblokkens fall og ideen om å starte et universitet med fokus på utfordringene som fulgte av demokratisering og et åpent samfunn hadde oppstått våren 1989 blant akademikere i flere sentraleuropeiske land, f.eks. en serie forelesninger i Dubrovnik i det tidligere Jugoslavia i april 1989. Det ble gjort forsøk på å starte universitetet i Bratislava i daværende Tsjekkoslovakia i 1989/1990, men prosjektet ble skrinlagt på grunn av motstand fra nasjonalistiske tsjekkoslovakiske politikere. Rett etter etableringen i 1991 var hoveddelen av selskapet lokalisert i Praha, Tsjekkoslovakia, men etter uenigheter mellom Soros og den tsjekkiske regjeringen, spesielt statsminister Václav Klaus, flyttet selskapet til Budapest i Ungarn.
Da Soros ble gjenstand for politiske angrep i blant annet Sentral-Europa, ble CEU også mål for kritikk fra høyrenasjonalistiske krefter og motstandere av globalisering. Blant kritikerne var den ungarske statsministeren Viktor Orbán og hans regjering, som ofte omtalte CEU som «Soros-universitetet». I mars 2017 la den ungarske regjeringen fram et lovforslag som skulle innføre nye regler for universiteter i Ungarn drevet av utenlandske aktører, med spesielt strenge regler for aktører fra land utenfor EU. CEU-representanter mente at de nye reglene var spesielt rettet mot CEU.
I desember 2018 kunngjorde CEU at universitetet ville avvikle sin virksomhet i Ungarn, og i stedet flytte til Wien. Flyttingen skyldtes den ungarske regjeringens manglende vilje til å inngå avtalene som krevdes for at CEU skulle fortsette driften i Ungarn, og de nye ungarske lovene om universiteter drevet av utenlandske aktører.
Peqin (distrikt)
Peqin var et distrikt i regionen Elbasan, i Albania. Administrasjonssenteret i distriktet var byen Peqin. Distriktets areal var 191 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 32,920 innbyggere.
Bundesgartenschau
Bundesgartenschau (forkortet BUGA) er en utstilling med temaene hager og landskapsarkitektur og som er holdt annet hver år siden 1951 ulike steder i Tyskland. Det dreier seg om en utstilling på forbunds-, det vil si føderalt plan. En tilsvarende utstilling på delstatsnivå er Landesgartenschau. Hvert tiende år er den aktuelle utstillingen kalt Internationale Gartenschau (IGS) eller Internationale Gartenbauausstellung (IGA).
I Tyskland har hagebruk- og parkutstillinger en lang tradisjon. Et vendepunkt var den første kommunale utstillingen, Allgemeine Deutsche Gartenbauausstellung, som fant sted i Mainz 1901. Deutsche Gartenbauausstellung fulgte i 1914 i Altona i Hamburg. Dagens utstillinger ble skapt i Forbundsrepublikken Tyskland der viktige steg mot dagens Bundesgartenschau var Südwestdeutsche Gartenschau (Süwega) i Landau 1949 og Deutsche Gartenschau i Stuttgart 1950.
Elbasan (distrikt)
Elbasan var det arealmessig fjerde største distriktet i Albania, i regionen Elbasan midt i landet. Hovedstaden var byen Elbasan, mens nest største by var Cërrik. Distriktets areal var 1,290 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 224,974 innbyggere.
Distriktet var svært viktig kommunikasjonsmessig – her går jernbanelinje videre fra Tiranë til Nord-Makedonia, og en hovedvei sørøstover til Nord-Makedonia og Hellas. Allerede under Romerriket var regionen en viktig krysningsveg over til antikkens Makedonia.
Safet Sušić
Safet Sušić (født 13. april 1955) er en bosnisk fotballtrener og tidligere fotballspiller. I sin aktive karriere spilte han blant annet for Paris Saint-Germain og FK Sarajevo som angrepsspiller.
Under VM i fotball 2014 trente han, og han har tidligere trent Çaykur Rizespor og flere andre tyrkiske klubber.
Ellen-Birgitte Winther
Ellen-Birgitte Winther (født 20. februar 1976) er en norsk skuespiller.
Winther er utdannet ved Statens Teaterhøgskole i Oslo og har tidligere jobbet ved forskjellige teaterscener i Norge. Hun er for tiden ved Det Norske Teatret.
Hun er gift med skuespiller Frode Winther som også har hatt roller i Kaptein Sabeltann-universet. Hun spilte en av hovedrollene i TV-serien Valkyrien fra 2017 og ble nominert til Gullruten 2017 for beste kvinnelige skuespiller for rollen.
I de senere år har hun medvirket i den prisbelønte NRK-serien Magnus, Heksejakt og i TWIN.
Smartisme
Smartisme eller Smarta Sampradaya – smartatradisjonen, er en retning innenfor hinduismen.
Smartisme er en liberal og ikkesekteristiske retning innenfor den vediske hinduismen som regner alle de store hindugudene for å være former av den ene Brahman, og står dermed i kontrast med for eksempel vaishnavismen. Begrepet "smarta" refererer til tilhengerne til Vedaene og Śāstra. I dag kaller bare en seksjon av sørindiske brahminer seg smartaer.
Durrës (distrikt)
Durrës var et distrikt i regionen Durrës, i det vestlige Albania ved Adriaterhavet med utløp for elven Erzen. Hovedstaden var havnebyen Durrës, mens nest største by var Shijakh. Distriktets areal var 455 km². Ved folketellingen i 2010 hadde distriktet 242,801 innbyggere.
Beskrivelse
Distriktet var svært viktig for kommunikasjonene i Albania. Via havnen i Durrës går mye av landets utenrikshandel, og det er ferjedrift til Bari og Brindisi i Italia. Fra Durrës starter også Albanias jernbanenett via Tiranë i øst.
Fram til om lag andre verdenskrig var slettene langs kysten i distriktet vokst til som en sump, men omfattende drenering under Hoxha-perioden har omskapt distriktet til jordbruksland. Etter kommunismen har korridoren mellom Albanias to største byer – Durrës og Tirana – vokst fram som et sentrum for albansk tjenesteytende industri, og en rekke italienske og andre vestlige selskaper har investert i området øst i provinsen mot Tirana internasjonale lufthavn Nënë Tereza.
Durrës Plazh er et fordums strandområde som ble utviklet noe turistmessig allerede under Hoxha, og som nå gjennomgår sterk modernisering med utbygging av feriesteder for eksilalbanere og landets nye overklasse.
Oiticella
Oiticella er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 60 millimeter), gulbrune til gråbrune påfuglspinnere. Forvingen har en skrå, mørk stripe gjennom hele vingen, dessuten gjerne en tverrstripe nær roten. Den er ganske rundet og har forøvrig ingen tegninger.
Levevis
Som vanlig hos påfuglspinnere kan larvene finnes på mange forskjellige busker og trær. De spinner ikke noen kokong, men graver seg ned i jorden for å forvandle seg til en puppe i et utgravd kammer. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Larry James
George Lawrence «Larry» James (født 6. november 1947 i Mount Pleasant i New York i USA, død 6. november 2008 i Galloway Township i New Jersey) var en amerikansk friidrettsutøver og -trener.
James vant sølv på 400m under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var også med på USAs gullag som vant 4x400m stafett under samme OL.
Sinsen Idrettsforening
Sinsen Idrettsforening (stiftet 11. november 1938) er en tidligere norsk idrettsforening fra Sinsen i Oslo. Klubben gjorde seg mest bemerket som ishockeyklubb, men drev i perioder også med fotball og håndball.
Klubben het opprinnelig Sportsklubben Odd, Sinsen, men 3. februar 1939 ble navnet endret til Sinsen Idrettsforening. To uker senere besluttet klubben å melde seg inn i Norges Fotballforbund. I 1945 slo strøkets fire klubber – Falk 37, Stella, Granto og Sinsen IF – seg sammen og meldte seg inn i Norges Ishockeyforbund. Sinsen debuterte i 1. divisjon i ishockey i 1958 og spilte til sammen sju sesonger i øverste divisjon, med fjerdeplass i 1958 som best. I 1947 vant klubben det første norgesmesterskapet i ishockey for juniorer som ble arrangert. Sinsen IF fostret mange kjente ishockeyspillere, blant annet Trygve Bergeid, Geir Hoff, Svein Norman Hansen og Terje Thoen. Klubben hadde egen bane på «Lekern» mellom blokkene bak gamle Sinsen kino.
Anna Häfele
Anna Häfele (født 26. juni 1989 i Bad Arolsen, Hessen) er en tysk skihopper, som representerer SC Willingen.
Hun debuterte internasjonalt med 29.-plass i kontinentalcupen i Schönwald 8. februar 2005. Hun har fem pallplasseringer i kontinentalcupen, inkludert tre seire og én annenplass.
Hennes beste plassering i junior-VM er en 2.-plass i Štrbské Pleso i 2009.
Vålnes-saken (TV-serie)
Vålnes-saken er en norsk dokumentarserie om en uløst krimgåte fra Balsfjord i Troms. Per Vålnes ble meldt savnet fra sitt hjem 1. desember 2011. Noen få dager senere ble bilen hans funnet forlatt i Lavangsdalen utenfor Tromsø. Bilnøklene ble funnet i en bekk like ved. Politiet har brukt store ressurser på å oppklare saken og flere personer har vært siktet. Ingen har tilstått noe i politiavhør og både lik og åsted mangler.
True crime-serien hadde premiere på NRK TV og NRK1 i november 2021.
29. serierunde i Tippeligaen 2014
29. serierunde i Tippeligaen 2014 ble spilt søndag 2. november klokken 18. Alle kampene ble spilt samtidig slik at ingen skal få en fordel av å spille senere enn andre.
Tangen gravkapell
Tangen gravkapell ligger på Tangen kirkegård, i den østre delen av Strømsø. Bygningen er tegnet i nygotisk stil av stadsingeniør Halvor Heyerdahl og sto ferdig i 1876, ombygget i 1932 etter tegninger av byarkitekt Alf Bugge. Bygget var i bruk som gravkapell fram til ca 1990, men hadde forfalt så mye at rivning ble vedtatt i 1976. Dette ble imidlertid stoppet av Riksantikvaren i 1980, som anså kapellet som bevaringsverdig. Da man sluttet å bruke kapellet, økte forfallet dramatisk, og i 2007 var det kommet så langt at man enten måtte rive, eller restaurere. Eieren, Drammen kommune, satte i gang med reparasjonsarbeider, nye takstoler og takbjelker kom på plass og reparasjon av taket ble delvis utført. Skader på grunnmur og kapellets skifertekking ble i 2009 delvis utført, men pengene viste seg etterhvert og ikke strekke til. I 2014 tok derfor noen privatpersoner initiativet og satte i gang en lokal aksjon for å berge kapellet. Gjennom søknader til bl.a. Lyche-fondet og Einar Juels legat, foruten henvendelser til det lokale næringslivet, har gruppen klart å finansiere nødvendige midler. Gruppens arbeid er påskjønnet med en pris fra Selskabet til Drammens Forskjønnelse og Gavn, og Buskerud fylkeskommunes bevaringspris for 2019. Kulturminnerådets vurdering var at: Det er gjort en stor og omfattende jobb med restaureringen av Tangen gravkapell, som er et av få nygotiske kapeller i Norge. Kapellet blir benyttet til konserter og foredrag, og er på den måten gjort tilgjengelig for allmennheten. Komiteen for bevaring av Tangen gravkapell tildeles diplom for sin innsats for å redde Tangen gravkapell fra riving. En spesiell fokus rettes til den frivillige innsatsen for bevaringsarbeid som her er lagt ned for at framtidige genereasjoner fortsatt kan oppleve kapellet. Kapellet eies nå av Kirken i Drammen og brukes til kulturarrangementer.
Nansenmedaljen for fremragende forskning
Nansenmedaljen for fremragende forskning er en norsk sivil utmerkelse som tildeles av Nansenfondet.
Tangen gravkapell
Innvendig er kapellet dekorert med et stort freskomaleri «Kvinnene ved graven» av Knut Hermod Knutsen (1932), glassmaleri av Erling Clausen og en stor smijernslysekrone som antas å ha vært laget på Drammen Jernstøperi.
Nansenmedaljen for fremragende forskning
Kongen godkjente 25. april 2007 Nansenmedaljen for fremragende forskning som offisiell norsk dekorasjon. I ranglisten over offisielle norske dekorasjoner befinner medaljen seg på 15.-plass.
Medaljens utforming
Nansenmedaljen for fremragende forskning er preget i sølv og ble modellert i 1902 av Gustav Vigeland. På forsiden har medaljen et portrett av Fridtjof Nansen omgitt av innskriften «FRIDTJOF NANSENS BELØNNING FOR FREMRAGENDE FORSKNING». Baksiden bærer innskriften «FRIDTJOF NANSENS FOND TIL VIDENSKABENS FREMME» i en laurbærkrans. Medaljen er opphengt i et bånd som er kongeblått med smale hvite striper på hver side.
Mottakere
Nansenmedaljen for fremragende forskning kan tildeles forskere, som har levert vitenskapelige bidrag av internasjonal betydning på meget høyt nivå. Den kan tildeles norske forskere eller forskere som er fast bosatt i Norge.
Årstallet i oversiktene viser til året for tildeling av Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Nansenmedaljen for fremragende forskning ble første gang utdelt i 2003 og ble da tildelt alle levende mottakere av belønningen. Etter 2003 er belønningen og medaljen tildelt samtidig.
Alissonotum
Utseende
Middelsstore, blankt svarte biller, ganske kraftig bygde.
Levevis
Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, Afrika og med én art i den palearktiske sone.
The Iron Trail
The Iron Trail er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Roy William Neill.
Handling
Den ærlige jernbane-utbyggeren Murray O'Neil må konkurrere mot den korrupte jernbane-eieren Curtis Gordon om å være den første som klarer å fullføre en ny jernbane gjennom Alaska.
Fier (distrikt)
Fier var et distrikt i regionen Fier, ved Adriaterhavet i det vestlige Albania. Administrasjonssenteret var byen Fier. Distriktets areal var 850 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 200,154 innbyggere.
Distriktet Fier er et eldgammelt jordbruksdistrikt i Albania. Her anla Periander (627–585 f.Kr.) av Korint kolonien Apollonia, som forble et viktig handelssentrum under Romerriket og i tidlig middelalder. I de borgerkrigsliknende tilstandene etter pyramidespillenes sammenbrudd fra 1996, var distriktet åsted for blodige kamper mellom rivaliserende grupper og kriminelle. I dag bygges det ut noe turisme i Fier.
Shaktisme
Shaktisme (sanskrit:शाक्तं; Śāktaṃ; «maktlæren» eller «gudinnelæren») eller shakta er en av de fire hovedretningene innenfor hinduismen; de andre tre er shaivisme, vaishnavisme og smartisme. shaktismen er også den minste hovedretningen i hinduismen. Shaktisme viser til en rekke hinduistiske retninger som fokuserer på tilbedelsen av Shakti eller Devi – den hinduistiske gudemora – som den øverste guddommen.
Shaktisme er en trosretninger hvor Gudinnen blir tilbedt i første rekke, selv om det maskuline aspektet av gudinnen eller mannlige guder også kan tilbedes. Gudinnen ses i disse tradisjoner som den ytterste virkelighet og er både skaper og frelser, men i seg selv er hun uskapt. Tross at man tilber mange ulike gudinner innenfor shaktismen, så tror man at de alle manifesterer samme gudinne, det vil si at alle er Mahadevi, men i ulike skapninger. Det finnes vanskeligheter med begrepet shaktisme i den forstand at bestemte hellige tekster kun betoner mannligheten eller kvinneligheten.
Gudinnen har to sider. Den ene er god og trygg, mens den andre er vill og farlig. Den godlynte siden kontrolleres som oftest av en mannlig gud mens den ville siden er hinsides mannlige guders kontroll. På grunn av dette er det oftest de ville gudinnene som tilbedes. Shaktismen tror at Gudinnen er det høyeste prinsipp som ikke styres av noen annen. Av den anledning er de utemmede gudinnene som Kali og Durga populære.
Det finnes manglende kilder på shaktismens utvikling, men man tror at shaktismen har utviklet seg fra shaivisme ettersom det finnes likheter mellom disse to retningene. Innenfor shaivismen er Shiva sett på som den ytterste virkelighet mens innenfor shaktismen er det Gudinnen som har denne posisjonen. Shiva er isteden Gudinnens tilbeder. En forklaring fra shaktierne hvorfor de har rett, og ikke shivaiterne, er følgende: Shakti var Shivas kvinnelige partner og kraft, uten Shakti skulle Shiva være et lik. Shiva er derfor avhengig av Shakti for å kunne leve. Shakti er Gudinnen.
I løpet av shaktismens historie har retningen inspirert viktige verker i sanskritlitteratur og hindufilosofi, og den har fremdeles stor innflytelse på folkelig hinduisme i dag. I dag er shaktismen særlig utbredt i Assam og Bengal, men blir også praktisert både i andre deler av det indiske subkontinentet og utenfor India. Shaktismen har mange former, både tantriske og ikketantriske, men de to største og mest synlige formene er Srikula (Sri-familien), som står sterkest i Sør-India, og Kalikula (Kali-familien), som står sterkt i det nordlige og østlige India.
Wilhelm Hansen
Wilhelm Hansen (født 7. oktober 1776 i Vestby, død 3. oktober 1851 i Fredrikshald; senere Halden) var kjøpmann, trelasthandler, større eiendomsbesitter og stortingsrepresentant. Han var medlem av det første overordentlige Storting hvor han representerte Fredrikshald. Han møtte også på Stortinget i 1824–1826 og 1830–1832.
Hansen var født på gården Tunheim i Vestby. Han fikk merkantil utdannelse i England og slo seg deretter ned i Fredrikshald. Han var britisk visekonsul i Fredrikstad og Fredrikshald, og forlikskommisær i mange år.
Hansen ble valgt til Stortinget høsten 1814, men Stortinget nektet med 74 mot én stemme å la ham tiltre. Årsaken var at han sammen med Fredrikshalds borgere hadde avlagt troskapsed til den svenske kongen. Etter at unionen var vedtatt og den nye kong Karl IIs ed var lest opp for Stortinget 10. november, kunne Hansen tiltre som stortingsrepresentant fra 11. november 1814.
Han var gift med Anna Kathrine Wiel, datter av trelasthandler og kanselliråd Truls Wiel og Elisabeth Sofie Arbo. Sønnen Martin var også stortingsrepresentant.
Mallakastër (distrikt)
Mallakastër  var et distrikt i regionen Fier, i Albania. Administrasjonssenteret var byen Ballsh. Distriktets areal var 325 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 39,881 innbyggere.
Lushnjë (distrikt)
Lushnjë var et distrikt i regionen Fier, i Albania. Administrasjonssenteret var byen Lushnjë. Distriktets areal var 712 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 144,351 innbyggere.
Mallakastër (distrikt)
Mallakastër har betydelig oljeproduksjon omkring byen Ballsh, og det har vært problemer knyttet til gammeldags produksjonsutstyr og oljesøl i lokale naturmiljøer.
Lushnjë (distrikt)
Regionen har en betydelig del av Albanias oljeproduksjon, med landbaserte brønnpumper.
La clemenza di Tito
Bakgrunn
I juli 1791, det siste leveåret til Mozart, var han alt godt i gang med å skrive Tryllefløyten, da han ble bedt om å komponere en opera seria. Bestillinga kom fra impresarioen Domenico Guardasoni, som bodde i Praha og som hadde fått i oppdrag om å skaffe et nytt verk for å feire kroningen av Leopold II av Det tysk-romerske rike som konge av Böhmen. Seremonien fant sted 6. september og Guardasoni hadde fått oppdraget om operaen i juni. Det var derfor ikke mye tid.
Guardasoni tok først kontakt med Antonio Salieri, den mest kjente komponisten av italiensk opera i Wien på den tiden, men Salieri var for travel. Librettoen, som opprinnelig ble skrevet av Metastasio 40 år tidligere, ble kortet ned av hoffdikteren Caterino Mazzolà. Guardason tok så kontakt med Mozart, som han kjente via Don Giovanni, og var overbevist om at den unge komponisten kunne klare å lage en opera på den korte tiden. Mozart nølte ikke med å ta i mot tilbudet, som var det dobbelte av det han normalt fikk for en opera i Wien. Den første biografen til Mozart, Niemetschek, hevdet at operaen ble gjort ferdig på bare 18 dager, og i så stor hast at secco-resitativene ble skrevet av en annen komponist, trolig Süssmayr, som en tror var elev av Mozart. Andre forskere mener derimot at Mozart hadde arbeidet på operaen over lang tid, kanskje siden 1789. Det er nesten helt sikkert at noe av musikken til La clemenza di Tito var skrevet i april 1791.
Framførelser
Urpremieren fant sted noe timer etter kroningen av Leopold. Rollen som Sesto hadde kastratsopranen Domenico Bedini. Operaen ble første gang framført offentlig 6. september 1791 i Praha.
Operaen forble populær i mange år etter at Mozart døde. Den var den første operaen til Mozart som ble satt opp i London, 27. mars 1806. Med i besetningen var John Braham som lenge hadde sunget sammen med Nancy Storace, som hadde vært den første Susanna i Figaros bryllup i Wien.
Instrumentering
Operaen er instrumentert for to fløyter, to oboer, to klarinetter (eller bassettklarinett og bassetthorn), to fagotter, to valthorn, 2 trompeter, pauke og strykere. Basso continuoen i de «tørre» resitativene utføres på cembalo og cello. Under historisk informerte oppføringer brukes ofte hammerklaver.
Crangonyctidae
Crangonyctidae er en av de 4 familiene i overfamilien Crangonyctoidea som inngår i infraorden Gammarida - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet.
Denne gruppens arter lever alle i ferskvann. Gruppen har 8 slekter (hvorav en av disse utdødd) og 221 arter (hvorav tre er utdødde).
Gruppens taksonomi
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen av storkrepsenes taksonomi, med basis i WoRMS-databasen.
Hellen Obiri
Hellen Onsando Obiri (født 13. desember 1989 i Nyangusu i Kisii ) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun ble verdensmester på 3000 meter innendørs i 2012 og på 5000 meter utendørs i 2017.
2011
Obiri debuterte internasjonalt 15. mai 2011, i Shanghai Golden Grand Prix, der hun vant 2000 meter. Hun deltok på 1500 meter under VM i friidrett 2011, der hun kom på ellevteplass. I Military World Games 2011 fikk hun bronse på 800 meter, bak Maryna Arzamasava og Margarita Matsko, og hun kom på fjerdeplass på 1500 meter.
2012
Den 31. mai vant hun 1500 meter under Golden Gala i Roma, med ny personlig rekord på 3:59,68. Under VM i friidrett innendørs 2012 vant hun 3000 meter, et drøyt sekund foran Meseret Defar fra Etiopia.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 12 på 1500 meter.
2013
Hun vant 1500 meter under Diamond League-stevnet Prefontaine Classic i juni, med ny personlig rekord og stevnerekord på 3:58,58. I Meeting Herculis kom hun på andreplass. Hun kom på andreplass på 1500 meter totalt under Diamond League 2013, med seks poeng. Abeba Aregawi fra Sverige vant denne øvelsen i Diamond League denne sesongen.
Obiri representerte Kenya under VM i friidrett 2013, og fikk der bronse på 1500 meter, bak Abeba Aregawi og Jennifer Simpson.
2014
Stafett-VM i friidrett 2014 (IAAF World Relays) var første gang dette mesterskapet ble arrangert, og Kenya vant der 4 x 1500 meter stafett, med Obiri på laget. Laget satte verdensrekord med 16:33,58.
I Diamond League 2014 vant hun 3000 meter under Shanghai Golden Grand Prix i mai. Som i 2013 satte hun personlig rekord på 1500 meter under Prefontaine Classic 2014, denne gangen løp hun på 3:57,05, og vant dette stevnet. Tiden var også ny stevnerekord. På 1500 meter kom hun på fjerdeplass med fem poeng denne sesongen. I slutten av juli deltok hun i Samveldelekene 2014, og satte der ny mesterskapsrekord i forsøksheatet med 4:04,43, men i finalen endte hun på sjetteplass med tiden 4:10,84.
Hun vant 1500 meter under Afrikamesterskapet i friidrett 2014, foran Dawit Seyaum og Rababe Arafi. Under Verdenscupen i friidrett 2014 representerte hun Afrika, og løp inn til fjerdeplass på 1500 meter.
2015
Obiri konkurrerte ikke internasjonalt i 2015.
2016
Hun satte personlig rekord på 5000 meter under Prefontaine Classic, med 14:32,02. Under Kanyas OL-uttak i juni 2016 deltok hun på 5000 meter, og kom der på andreplass bak Vivian Cheruiyot. Hun tok sølv under Sommer-OL 2016, bak den samme Cheruiyot, men satte personlig rekord i finalen med 14:29,77. Hun vant 5000 meter under ett av stevnene i Diamond League 2016; Meeting Herkulis i Monaco, og kom på andreplass på 5000 meter sammenlagt med 28 poeng.
Under Mémorial Van Damme 2016 kom hun på andreplass på 5000 meter, og forbedret sin personlige rekord til 14:25,78.
2017
I Diamond League 2017 vant Obiri 5000 meter i tre av stevnene; Shanghai Golden Grand Prix, Golden Gala og Meeting Herculis, og fikk flest poent i kvalifisertingsstevnene. Hun kvalifiserte seg til Diamond League-finalen, som var Mémorial Van Damme 2017 i Brussel. Hun vant også 5000 meter i finalen, og vant dermed Diamond League 2017.
Hun representerte Kenya under VM i friidrett 2017, og vant der 5000 meter med tiden 14:34,86.
2021
I 2021 representerte hun Kenya på øvelsen 10,000 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo, og kom på 4. plass.
Joshua Maria Young
Joshua Maria Young (født Joshua Moody Young den 29. oktober 1808 i Shapleigh ved Acton i Maine i USA; død 18. september 1866 i Erie i Pennsylvania) var en amerikansk katolsk prelat som var den andre biskopen av bispedømmet Erie.
Bakgrunn
Joshua Maria Young tilhørte en stor familie; han hadde ni søsken, seks søstre og tre brødre. Hans foreldre var Jonathan og Mehetable Young. Han var opprinnelig en kongregasjonalist og dermed protestant. I 1816, i en alder av åtte, flyttet Young for å bo hos onkelen sin i Saco i Maine. I Portland ble han lærling i et trykkeri i 1823. Etter at han kom i kontakt med katolske bøker gjennom en arbeidskollega, bestemte han seg for å konvertere. I oktober 1828, i en alder av 20 år, ble han endelig døpt etter katolsk skikk. Han tok da mellomnavnet Maria.
I 1830 flyttet Young til Cincinnati i Ohio og ville orberede seg til prestestudier. I Cincinnati var han en kort tid redaktør og utgiver av The Catholic Telegraph.
I 1853 kom det melding om at paven hadde utnevnt Young til ny biskop i Pittsburgh. Men Youngs motvilje mot å ta imot dette nye embete, og oppfordinger fra katolikker i Pittsburgh, overbeviste Den hellige stol om å kansellere beslutningen.
Prest
Etter å ha tjent som misjonær blant indianerstammer i det vestlige USA, var Young kapellan ved St. Mary's Church i Lancaster. Som biskop Purcells teologiske rådgiver deltok Young på den første plenarsynode i Baltimore i 1853.
Biskop av Erie
Den 29. juli 1853 utnevnte pave Pius IX Young til den andre biskop av bispedømmet Erie. Biskop Purcell og medkonsekratorene, biskopene Martin John Spalding og Louis Amadeus Rappe, bispeviet ham den 23. april 1854 i katedralen i Cincinnati.
I løpet av sin 12-årige periode som biskop markerte han sen under den amerikanske borgerkrig som motstander av negerslaveriet. Da en oljebrønn ble oppdaget i Titusville i 1859, og et stort oljerush brøt ut, måtte Young bygge mange kirker langs Alleghenyelven og dens sideelv Oil Creek for de katolske nybyggerne. Ved begynnelsen av hans embetsperiode var det 28 katolske kirker i bispedømmet hans, ved slutten var det over 50 kirker. Samtidig grunnla han en rekke katolske skoler og barnehjem. Han introduserte også Sisters of St. Joseph fra Buffalo i New York til sitt bispedømme.
Biskop Young døde uventet i en alder av 57 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Reinhard Egger
Reinhard Egger (født 11. september 1989) er en østerriksk aker. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 8 i singel.
Kradser
En kradser er et pølsebrød med sennep og ketchup, som kan kjøpes i danske pølsevogner.
Ingrediensene til en kradser kan variere, men som basis gjelder at det anvendes et pølsebrød. På dette tilføyes forskjellig tilbehør som finnes i pølsevognen, og som brukes til andre retter. Typisk kan kunden fritt velge mellom hele utvalget uten at prisen endres.
Ved valg av få ingredienser som f.eks. ketchup, sennep og ristet løk, vil de bli anbragt på pølsebrødets underside. Dette fordi denne siden er mer plan enn oversiden, og tilbehøret vil derfor ikke gli av.
Ved valg av flere ingredienser, vil det oppskårede pølsebrød bli åpnet og ingrediensene lagt ned i åpningen, hvor pølsen normalt ligger. Ernæringsmessig er det ikke en spesielt fiberholdig rett, men det er dog den eneste rett i en pølsevogn som henvender seg til vegetarer.
Prismessig er en kradser billigere enn f.eks. en hotdog. Spesielt prisen har trolig også vært årsaken til kradserens popularitet. Etterspørselen har falt i nyere tid, og det er derfor sjeldent at man ser kradseren nevnt på pølsevognens menykart. Dermed ikke sagt at pølsemannen ikke er villig til å lage en.
It Isn’t Being Done This Season
It Isn't Being Done This Season er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av George L. Sargent.
Handling
Etter morens råd om å gifte seg for rikdom, avslår modellen Marcia Ventnor ekteskapsforslaget til Oliver Lawton, som hun elsker. I stedet aksepterer hun den velstående George Hunt, en importør av orientalske tepper. De reiser snart til Tyrkia på bryllupsreisen, hvor Hunt sikrer seg en kontrakt fra teppe-produsenten Afeif Bey. Men Afeif er forelsket i Marcia, noe som provoserer ektemannen og forårsaker misunnelse.
Men kort tid etter at Hunt-ekteparet kommer hjem, dør Hunt. Deretter møtes Marcia og Lawton igjen, som hadde blitt sendt til Tyrkia på samme oppdrag for å sikre en kontrakt. Men han er nå sint fordi Marcia ikke valgte å gifte seg med ham.
Henrik Georg Tønder
Henrik Georg Tønder (døpt 17. mai 1782, død 8. august 1834) var en norsk kjøpmann og stadshauptmann. Han var medlem av det første overordentlige Storting hvor han representerte Kragerø og Øster-Riisøer. Han møtte også på Stortinget i 1821–1823 og representerte da Bratsberg amt. Tønder var født i Skien som sønn av byfogd Peder Tønder og Elisabeth Gynge. Han var gift og bosatt i Kragerø og var eier av Østre Tåtøy. Gården er et kulturminne.
Sibirkornell
Sibirkornell (Cornus alba eller Swida alba) er en løvfellende busk i kornellfamilien. Denne arten er tradisjonelt blitt kalt kvitkornell på norsk, og navnet «sibirkornell» ble tidligere bare brukt om kultivaren 'Sibirica'.
Sibirkornell vokser i løv- og barskog og i kratt langs elvebredder. Den er utbredt øst i europeisk Russland og i Sibir, Mongolia, Korea og Nord-Kina. Denne hardføre planten er en av de vanligste hagebuskene i Norge. Villformen dyrkes ikke, men det finnes en rekke kultivarer, som 'Sibirica' med sterkt røde greiner, 'Elegantissima' med hvite bladkanter og 'Kesselringii' med mørke greiner. Arten antas å ha et visst potensial for å kunne fortrenge naturlig vegetasjon, og i Fremmedartslista er den plassert i kategorien høy risiko med bakgrunn i stort invasjonspotensial og liten økologisk effekt.