cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mirjana Marković
Senere år
Hun og sønnen Marko bodde senere i hver sin villa i Barvikha ved Moskva. Den lille byen Barvikha huser flere avsatte statsledere i eksil. Marković flyttet i eksil i 2003. Hun flyktet til Russland etter korrupsjonstiltale i hjemlandet. EU låste hennes eiendeler som var antatt delvis å ha blitt tilegnet på ulovlig vis, EU opphevet restriksjonene i 2014 da ikke lenger fryktet at hun var en trussel mot demokratiet i regionen. Arrestordren ble suspendert slik at hun kunne reise inn i Serbia i forbindelse med mannens begravelse i Beograd. Marković lot være å reise til begravelsen og serbiske myndigheter utstedte arrestordren på nytt.
Lee Kang-seok
Han deltok hurtigløp under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada i øvelsen 500 meter, der han endte på 4.-plass.
Carl Friedrich Cramer
Carl Friedrich Cramer (1752–1807) var en tysk teolog, bokhandler og redaktør av musiktidsskrifter. Som bidragsyter i ulike tidsskrifter bidro han til å utbre sine opplysningsideer i Tyskland.
Liv og virke
Cramer var sønn av den tysk-danske hoffpredikanten og opplysningsteologen Johan Andreas Cramer (1723–1788), og vokste opp i nærheten av København.
Cramer studerte i Göttingen og ble professor i filosofi i Kiel, som den gang tilhørte Danmark. I 1794 ble han avskjediget på grunn av sine sympatier for den franske revolusjonen. Han reiste da til Paris og etablerte en bokhandel, men måtte gi opp foretaket og konsentrerte seg deretter om forfattervirksomhet. Han gav ut et seks binds verk om Klopstock, oversatte Rousseau til tysk, Klopstock og Schiller til fransk og ble med det en viktig formidler mellom fransk og tysk kultur. Han redigerte også et par musikkmagasiner og publiserte i 1786 en oversikt over fransk musikkhistorie.
Flatanger
Geografi
Det finnes mange huler, hellere og fjellformasjoner i kommunen, for eksempel Hanshelleren, som blir anvendt til klatresport. Den ytterste skjærgården har lite vegetasjon, men store deler av Flatanger er dekket av løv-, gran- eller furuskog. Jordsmonnet er forholdsvis karrig. Her finnes også en rekke små og større vann og vassdrag, størst er Lauvsnesvatnet (2,7 km²) med den 700–800 m lange Lauvsneselva. Til tross for sin begrensede lengde, regnes den som en god lakseelv, målt i antall laks tatt per lakseførende meter. Plantelivet i kommunen er ikke spesielt rikt, men noen sjeldne arter finnes. Kommuneblomsten er østersurt. Det finnes betydelige bestander av elg, hjort og rådyr. I skjærgården er det mye sjøfugl, i tillegg til havørn.
Carl Friedrich Cramer
Liv og virke
Cramer hjalp den unge Christoph Ernst Friedrich Weyse til København for at han skulle kunne bli musikus.
Flatanger
Geografi
Foruten administrasjonssenteret og tettstedet Lauvsnes (ca. 440 innbyggere) finnes småsteder som Utvorda, Innvorda, Oppland, Småværet, Vik, Kvaløysæter, Jøssund, Einvika, Hasvåg og Sitter. Hasvåg og Småværet ligger på halvøya Sørneset, sørvest i kommunen.
Samfunn
I Den norske kirke er Flatanger inndelt i Sør-Flatanger og Nord-Flatanger sogn, med henholdsvis Vik kirke og Løvøy kirke som sognekirker, i Flatanger prestegjeld, som i sin tur hører under Namdal prosti i Nidaros bispedømme. Halmøya er trolig det eldste kirkestedet i Flatanger. Flatanger lensmannsdistrikt tilhører Trøndelag politidistrikt, mens kommunen i domstolene sorterer under Namdal tingrett og Frostating lagmannsrett.
Det finnes to kommunale grunnskoler i Flatanger, Lauvsnes skole og Utvorda oppvekstsenter, i tillegg til den private barne- og ungdomsskolen Flatanger Montessoriskole. Kommunen kjøper også skoleplasser i nabokommunene. Det finnes også to barnehager, skolefritidsordning, folkebibliotek og kulturskoletilbud.
Kommunestyrevalget 2011
Viktige politiske saker i kommunen hadde vært spørsmålet om hytteutbyggingen i strandsonen, eventuell vindkraftutbygging, skolestruktur og deltagelse i interkommunalt samarbeid. Fra 2011 besto flertallet i kommunestyret av Senterpartiet, Høyre, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Fremskrittspartiet, mens Venstre, som hadde ordføreren i årene 2003–2011, satt i opposisjon.
Stockholmsbörsen
Stockholmsbörsen er Sveriges største markedsplass for handel med verdipapir. Foruten aksjer i svenske selskaper handles det også med andre typer verdipapirer, for eksempel obligasjoner, warrants, opsjoner og terminer.
Flatanger
Næringsliv
Fra gammelt av var jordbruk og fiske, ofte drevet i kombinasjon, de viktigste næringsveiene i Flatanger kommune. Med etableringen av AS Namdalens Træsliperi i 1909 ble industrien en viktig næring. Tresliperiet ble lagt ned i 1979. På denne tida ble fiskeoppdrett introdusert i kommunen og i løpet av de neste 30 årene har denne næringen vokst til å bli den viktigste i Flatanger. Jordbruket, og særlig fiskeriene, har gått tilsvarende tilbake. Jordbruket omfatter 9 000 dekar, og ligger oftest innerst i fjordene, særlig i området Sitter–Utvorda. Det produseres årlig 17 500 tonn laks, fordelt på 16 konsesjoner, i Flatanger. Kommunen regnes derfor som landets femte største havbrukskommune. Verdien av produksjonen tilsvarer 500 000 kroner per innbygger.
Stockholmsbörsen
Handelen er helt og holdent elektronisk, aksjehandelen skjer i det såkalte SAX-systemet og derivathandelen i Click-systemet. Handelen foregår altså ikke lenger på et spesifikt sted, i motsetning til tidligere hvor all handel foregikk i Börshuset i Stockholm. Et stort antall fondkommisjonærer og banker, både svenske og utenlandske, er medlemmer på Stockholmsbörsen og gir dermed sine kunder, såvel institusjoner som privatpersoner, rett til å handle på markedsplassen.
Follo Fotballklubb
Follo Fotballklubb (stiftet 29. september 2000) er en norsk fotballklubb fra Ski i Nordre Follo kommune i Viken. Klubben er en sammenslåing av spillere fra seks lokale klubber: Ås, Ski, Oppegård, Langhus, og Nordby. I 2013 spilte Follo FK i 1. divisjon (Adeccoligaen). I 2014 rykket laget ned til 2. divisjon, men rykket opp, og spiller i 2015 i 1. divisjon.
Stockholmsbörsen
Stockholmsbörsen drives av aksjeselskapet OMX, som også er notert på børsen. OMX driver også børsene i Helsingfors, København, Tallinn, Riga og Vilnius, under fellesnavnet The Nordic Exchange.
Flatanger
Historie
Om kvelden 27. januar 2014 brøt det ut en lyngbrann da en lavspentledning fant ned og antente knusktørr vegetasjon. Brannen spredte seg meget raskt med en tørr og sterk østlig til sørøstlig vind og utviklet seg til en av de store brannene i vest vinteren 2014. Den ødela 64 bygninger – flere enn noen annen brann i Norge siden 1945.
Kultur
Av flere severdigheter har man Villa fyr, oppført i 1839, som var det siste kullblussfyret som ble bygd i Norge, og Utvorda kystfort, som ble anlagt av tyskerne under den andre verdenskrig. Under Mursteinsfjellet ved Utvorda står fire bautasteiner. På samme øy ble det også gjort et arkeologisk funn av en hel hval. Flatanger bygdemuseum, stiftet i 1972, ligger i et tidligere skolebygg mellom Lauvsnes og Vik, og er åpent i sommermånedene.
Kommunens tusenårssted er møteplassen på Stranda på Lauvsnes. Stedet ble valgt ut fordi det de siste hundre årene har vært en av de største møteplassene i kommunen, med handelsvirksomhet og dampskipanløp.
Stockholmsbörsen
Åpningstider for handel
Stockholmsbörsen er åpen mandag-fredag 09:00-17:30, unntatt høytidsdager. Aksjer i nærmere 300 selskap handles på Stockholmsbörsen. Handelen ble elektronisk 1. juni 1990.
Børsindekser
Aksjeindekser som beskriver utviklingen på Stockholmsbörsen''
Flatanger
Sport
De siste årene har Flatanger blitt en populær destinasjon for sportsklatring. Særlig den tsjekkiske klatreren Adam Ondra har bidratt til å gjøre Flatanger kjent i hele verden som klatrested, etter at han har gjort en rekke førstebestigninger av ruter i den øverste delen av graderingsskalaen. I 2012 gikk Ondra ruta Change, som med graden 9b+ på det tidspunktet var verdens vanskeligste klatrerute. Høsten 2017 fullførte han det enda hardere prosjektet Silence (frem til da bare omtalt som «Project Hard»), og ga ruta graden 9c, til nå verdens eneste rute av denne vanskelighetsgraden.
Stockholmsbörsen
Inndeling av selskaper notert på Stockholmsbörsen
Siden 2006 er de svenske, danske og finske børsene slått sammen til den Nordiska listan og de tre baltiske landenes børser slått sammen til en baltisk liste. Målsetningen er på sikt å forene disse to til én liste. Den nordiske listen er oppdelt i tre lister:
Follo Fotballklubb
Klubben spiller i lyseblå drakter på hjemmebane, mens bortedraktene i 2014 er mørkeblå. Follo FK brukte rosa bortedrakt fra 2010-2013, og første gang da laget slo ut Rosenborg i semifinalen i cupen i 2010. Opphavet var i forbindelse med Kreftforeningens kampanje "rosa sløyfe". Det var Lindex som kom med ideen den gangen og var med som sponsor.
Stockholmsbörsen
Inndeling av selskaper notert på Stockholmsbörsen
Dessuten benyttes en sektorinndeling i henhold til GICS, Global Industry Classification Standard. Selskapene inndeles i ti ulike sektorer basert på deres hovedvirksomhet. De ti sektorene er:
Follo Fotballklubb
Follo FK spiller hjemmekampene sine på Ski stadion. Christian Qvist Jacobsen er ansvarlig trener i klubben og Rene Elshaug er assistent.
Flatanger
Sport
Det meste av klatringen i Flatanger finnes i og rundt den store og bratte hula Hanshelleren.
Follo Fotballklubb
Follos hittil største prestasjon er å kvalifisere seg til cupfinalen 2010 ved å slå ut Rosenborg 3-2 e.e.o. i semifinalen. I finalen tapte de 0-2 mot Strømsgodset.
Historie
Follo FK startet i 3. divisjon for 2001-sesongen, og rykket direkte opp i 2. divisjon, etter å ha slått LSK 2 i kvalifiseringen. Da var det under ledelse av Hans Knutsen og Aksel Bergo. I 2002 ledet den nevnte duoen det nyopprykkete laget til en respektabel 3.-plass. I 2003 satset klubben på to ex. spillere. Erland Johnsen og Sindre Rekdal tok over roret og etter en meget rotete 2003-sesong hvor det ikke ble avgjort før i siste seriekamp i forhold til nedrykk.
Diokletian
Gaius Aurelius Valerius Diocletianus (født 22. desember 236, død 3. desember 311), født Diocles, var romersk keiser som Diokletian fra november 284 til 1. mai 305. Diokletian avsluttet perioden kjent som krisen i det tredje århundret (235-284). Han etablerte et autokratisk regjeringssystem, og var ansvarlig for å legge grunnarbeidet for den andre fase i Romerrikets historie, kjent som dominatet. Diokletian gjenreiste keiserriket, og hans reformer la i stor grad grunnlaget for at Romerriket fortsatt skulle få overleve i flere århundrer.
Tidlig liv
Diokletian ble sannsynligvis født nær Salona ved kysten av Dalmatia. Hans foreldre var antageligvis frisatte slaver, og den fremtidige keiseren vokste opp i et fattig hushold. Han giftet seg med Prisca og fikk datteren Valeria, som begge blir antatt å ha vært kristne.
Diokletian søkte lykken i militæret, og viste seg som en dyktig og ambisiøs soldat. På denne tiden var Romerriket oppslukt av en rekke kaotiske borgerkriger, mellom 235 og 284 hadde mellom 20 og 25 keisere kjempet om kontrollen av keiserriket. Diokletian steg raskt gjennom gradene til han ble utnevnt som ansvarlig for grenseforsvaret langs nedre Donau. I 282 opphøyet legionene ved øvre Donau sin kommandør Carus til keiser, og Diokletian ble forfremmet til leder for kavaleriet i keiserens garde. Året etter ble han beæret med et konsulat. Under et felttog mot perserne i 284 ble Carus truffet av lynet og drept, han ble etterfulgt av sine to sønner, Numerian og Carinus. Numerian døde kort tid etter og Diokletian fikk oppgaven å hevne hans mord. Diokletian dømte Numerians pretoriske prefekt, Arrius Aper, til døden for drapet på keiseren og henrettet ham personlig foran legionen. Diokletian ble utnevnt som keiser i Numerians sted, 20. november 284, og gikk raskt til angrep på sin medkeiser Carinus. Han møtte Carinus’ tropper ved Margum nær Beograd 1. april 285. Under slaget ble Carinus drept av en av sine egne offiserer, og siden det nå kun var én keiserkandidat igjen, overga Carinus’ menn seg. Diokletian ble med dette enehersker over Romerriket.
Diokletians regjeringstid
Det virket i begynnelsen som om Diokletian skulle få den samme skjebnen som sine kortlivede forgjengere. Han utkjempet flere lange serier med kriger over hele keiserriket; han måtte forsvare rikets utstrakte grense samtidig som han også ble tvunget til å forsvare seg mot interne rivaler. Men Diokletian lyktes i å slå tilbake de germanske og sarmatiske invasjonene over Rhinen og Donau, en sarasensk invasjon fra Sinai, han beseiret perserne og han beseiret sine politiske motstandere internt.
I november 285 utnevnte Diokletian Maximianus som cæsar, og ga ham kontrollen over de vestlige provinsene. Keiseren selv kunne ikke lenger holde seg ved grenseelvene, han måtte til Roma for å ta seg av regjeringen av riket, så han trengte en dyktig general til å kommandere grenseforsvaret. 1. april 286, kun noen få måneder senere, forfremmet Diokletian Maximianus til Augustus. Det samme året gjorde Carausius opprør og erklærte seg keiser av Britannia. Maximianus var opptatt med å holde forsvaret av Rhinen, så han manglet ressursene til å stoppe Carausius. I 289 mislyktes et invasjonsforsøk på grunn av dårlig vær, og det britanniske rikets selvstendighet skulle vare i ni år før Konstantius I, Maximianus' cæsar, endelig klarte å beseire Carausius’ etterfølger Allectus i 296.
I 292 innførte Diokletian tetrarkiet og valgte en ny arvtaker, Galerius. Galerius giftet seg med Diokletians datter og ble gitt tittelen caesar og prefekturet Illyricum. Samtidig gjorde Maximianus i vest det samme, og erklærte Konstantius Klorus som sin cæsar.
Persernes angrep på Syria i 296 førte til at Lucius Domitius Domitianus anså Diokletians makt for å være tilstrekkelig for å håndheve keiserens overherredømme. Lucius valgte å erklære seg keiser av Egypt, men døde året etter. Hans etterfølger Aurelius Achilleus ble beseiret av Diokletian utenfor Alexandria tidlig i 298.
1. mai 305 valgte Diokletian å annonsere sin abdikasjon, noe han også tvang Maximian til å gjøre. Han trakk seg tilbake til sitt palass, Spalatum, nær Salona ved Adriaterhavet. Palasset la grunnlaget for utviklingen av byen Split i dagens Kroatia. Diokletian døde her 3. desember 311.
Follo Fotballklubb
Historie
Foran 2004 sesongen kom Aksel Bergo tilbake til klubben og Follo FK rykket opp til Adeccoligaen. Der overlevde de debutsesongen med klar margin, men rykket i 2006 ned til 2. divisjon igjen. 2009 sesongen ble klubbens tredje på rad, på Norges tredje høyeste nivå. Stallen var yngre enn noen gang, og det endte med et noe overraskende, men fortjent opprykk til Adeccoligaen med hele 14 poeng foran Hødd, Kristiansund og 2. laget til Rosenborg. 2010 sesongen var en underlig sesong for Follo. Laget spilte seg fram til cupfinalen, der de tapte 0-2 mot Strømsgodset, og kom på 12.-plass i 1. divisjon. På tross av at de rent sportslig klarte å unngå å rykke ned, ble laget allikevel tvangsnedflyttet da man ikke hadde søkt om lisens for videre spill i 1. divisjon.
2011 sesongen startet med en økonomisk opprydning, og klubben gikk over til amatørkontrakter. 18 spillere forlot klubben. Det var derfor en god presentasjon da et svært ungt Follo FK-lag likevel holdt plassen etter uavgjoret mot Ålesund 2 i siste hjemmekamp. I 2012 var økonomien styrket og nøkterne, profesjonelle kontrakter ble gjeninnført. Ungdommene var ett år eldre og med litt forsterkninger gikk pilene bare en vei, og Follo FK rykket på nok opp som serievinner av 2. divisjon.
2012-sesongen ble også husket for kampfiksingssaken. Follo FK slo alarm etter mistanker om at tre spillere på Follo FK og to i Asker var innblandet i kampfiksing. Saken synes å ha internasjonale forgreininger og etterforskes ennå.
I 2012 startet Follo FK et eget fotballakademi. Oppslutningen var stor. Akademiet ledes av Hugo Pereira, tidligere leder av Manchester Uniteds fotballakademi i Lisboa. Klubben rekrutterte flere erfarne trenere til akademiet og til de aldersbestemte lagene i klubben: Rui Barrosso (Sporting Lisboa), Jorge Cordeiro (ex-Benfica) og Tom Dent (ex-Fulham).
Sesongen 2013 huskes for spill i Adeccoligaen og en vellykket redningsaksjon på slutten av året. Rent sportslig ble det totalt sett en dårlig sesong som endte med nedrykk. Siste halvdel var imidlertid ganske bra. Med samme poengfangst i første halvdel hadde laget havnet midt på tabellen.
Plassering i serie og cup:
2001: 1.-plass 3. div menn avd 2 – 1. runde NM. Slått ut av
2002: 3.-plass 2. div menn avd 1 – 1. runde NM. Slått ut av
2003: 11.-plass 2. div menn avd 1 – 1. runde NM. Slått ut av
2004: 1.-plass 2. div menn avd 2 – 1. runde NM. Slått ut av
2005: 11.-plass Adeccoligaen – 2. runde NM. Slått ut av
Diokletian
Reformer
Diokletian trygget sin stilling som hersker over Romerriket, etter femti år med internt kaos som nesten så keiserriket falle fra hverandre fullstendig. Diokletian mente at å fortsette med det samme politiske systemet for regjeringen av keiserriket ville være katastrofalt for rikets videre overlevelse. Han igangsatte flere reformer for å unngå at keiserriket igjen skulle forfalle til anarki, blant annet å dele riket i to slik at det ble enklere å kontrollere, han introduserte et nytt system for arvefølgen, han fjernet de siste restene av republikken og han reformerte økonomien for å redusere hyperinflasjonen.
Follo Fotballklubb
Historie
2006: 15.-plass Adeccoligaen – Kvartfinale NM. Slått ut av
Diokletian
Reformer
Diokletian valgte å kalle seg Dominus et Deus (Herre og Gud), i motsetning til tidligere keisere som brukte tittelen Princeps (første borger) som brakte med seg assosiasjoner om en grad av likeverd og demokrati. Diokletian fjernet denne fasaden og erklærte til hele verden at han var keiserrikets eneveldende hersker. Han innførte kompliserte seremonier rundt hoffet, og keiseren selv skulle aldri bli sett av den menige befolkningen; fikk man audiens ble det krevd at en skulle ligge med ansiktet mot gulvet for ikke å se på keiseren.
Follo Fotballklubb
Historie
2007: 5.-plass 2. div menn avd 4 – 2. runde NM. Slått ut av
2008: 6.-plass 2. div menn avd 1 – 2. runde NM. Slått ut av
Diokletian
Religiøse
Den romerske keiseren, som i begynnelsen hadde vært en militær diktator, var blitt rikt forkledd som en konstitusjonell monark. Legitimiteten til keiseren lå i en lang rekke av titler med tradisjoner fra den gamle republikken, men som med tiden hadde mistet mye av sine originale betydninger. Makten til keiseren lå i hans kontroll over rikets legioner og den pretorianske garde, og titlene han ble beæret med var kun nominelle. Legionenes makt ble reflektert i keiserens viktigste tittel; Imperator, som var en militær ærestittel. Dette systemet ble fulgt de første to hundre årene av keiserriket, men fra og med Septimius Severus begynte keiserne å ignorere mange av de gamle republikanske tradisjonene og regjerte åpenlyst mer som diktatorer enn konstitusjonelle monarker. Diokletian merket at tittelen trengte å være basert på noe mer enn kun militær makt for å kunne holde keiserriket stabilt, så han begynte å bygge ut et nytt grunnlag for legitimering av keiserverdigheten fra den gamle statsreligionen, med seg selv som halvguddommelig yppersteprest (Pontifex Maximus).
Follo Fotballklubb
Historie
2009: 1.-plass 2. div menn avd 2 – 2. runde NM. Slått ut av
Diokletian
Religiøse
I 303 igangsatte Diokletian den siste og største av Romerrikets kristenforfølgelser. I den tidlige perioden av Diokletians regjeringstid var det Galerius som var mest ivrig etter å slokne kristendommen, men senere ble også Diokletian overbevist og viste selv iver etter å forfølge kristne i hans første «edikt mot de kristne» (24. februar 303). Kristne soldater måtte forlate militæret, og senere ble kirkens besittelser konfiskert og kristne bøker brent. Etter to branner i Diokletians palass tok han til sterkere midler mot de kristne; de ble nå tvunget til enten å frasi seg kristendommen eller bli henrettet. Denne bølgen av kristenforfølgelse skulle vare helt til 313, da Konstantin den store ga ut Milanoediktet. De mest intense forfølgelsesårene var imidlertid 303-304.
Follo Fotballklubb
Historie
2010: 12.-plass Adeccoligaen – Cupfinalen. Slått av i cupfinalen
Diokletian
Religiøse
En effekt av disse forfølgelsene var Marinus Dalmatineren som flyktet til Titanofjellet og dannet grunnlaget for den senere republikken San Marino.
Follo Fotballklubb
Historie
2011: 10.-plass 2. div menn avd 2 – 1. runde NM. Slått ut av
Diokletian
Politiske reformer
Diokletians erfaringer gjennom hans første ni år med å haste rundt i riket for å møte de mange problemene riket sto overfor, brakte ham til den konklusjonen at keiserriket var for stort for én enkel keiser. Det var for eksempel ikke mulig å svare på både germanernes invasjoner over Rhinen og oppreisingen i Egypt samtidig. Diokletians radikale løsning på problemet var å dele riket på midten i en østlig (pars Orientalis) og en vestlig (pars Occidentalis) del, hvor grensen gikk like øst for Italia. Selv om denne oppdelingen ikke varte lenge i første omgang, skulle den etter hvert bli permanent.
Spørsmålet om arverekkefølgen ble aldri løst i det tidlige Romerriket; det fantes intet system for å etablere hvem som skulle overta etter at en keiser døde, noe som ofte førte til borgerkriger. Tidlige keisere favoriserte et system hvor de adopterte en arving, men legionene likte ikke dette systemet, og ønsket heller å innføre et system hvor keiserens biologiske etterkommere var rikets eneste sanne arvinger. I tillegg mente senatet de hadde retten til å velge en ny keiser. Slik ble det vanligvis tre, om ikke flere, rivaler som alle ble sett som den rettmessige keiseren. For å løse dette problemet innførte Diokletian tetrarkiet, hvor en eldre keiser (Augustus) skulle herske i øst og én i vest, hver med en yngre keiser (Cæsar) under seg. Når de eldre keiserne døde skulle de yngre overta deres roller og utnevne to nye cæsari, og på den måten skulle arvespørsmålet være løst.
Follo Fotballklubb
Historie
2012: 1.-plass 2. div menn avd 4 – 1. runde NM. Slått ut av
Diokletian
Politiske reformer
Systemet ble innført i 292 og Diokletian valgte Østromerriket for seg selv, med hovedstad i Nikomedia, og ga Vestromerriket til Maximianus, med hovedstad i Milano. Romas beliggelse var fjernt fra områdene hvor rikets skjebne ble bestemt gjennom militærmakt. Samtidig som den økte keisernes mulighet til effektivt å styre riket, marginaliserte tetrarkiet senatet som forble i Roma. I 293 utnevnte Diokletian og Maximianus sine cæsari, respektive Galerius og Konstantius, og adopterte dem formelt som sine arvinger. Hver av disse to cæsari ble gitt autoritet over et prefektur som tilsvarte rundt en fjerdedel av keiserriket, Galerius fikk Illyricum mens Konstantius fikk Gallia.
Follo Fotballklubb
Historie
2013: 15.-plass Adeccoligaen – 3. runde NM. Slått ut av
Diokletian
Politiske reformer
De naturlige opportunistiske trekk ved romersk keiserlig politikk brakte raskt tetrarkiets fall, og det varte ikke lenge før keiserriket igjen var samlet under en eneste keiser. Da Diokletian trakk seg tilbake i 305 ble han og Maximianus etterfulgt av sine to cæsari, men da disse to skulle velge nye cæsari blandet både militæret og senatet seg inn. Resultatet ble nye borgerkriger som ikke ble avsluttet før Konstantin den store samlet hele keiserriket under seg i 324. Det samlede riket varte ikke lenge; Romerrikets to halvdeler skiltes endelig ved Theodosius den stores død i 395.
Raufossmopeden
Raufossmopeden er en moped produsert på Raufoss i årene 1958-1962.
Diokletian
Militære
Diokletian utvidet den romerske hæren fra rundt 400 000 til over 450 000 og delte den inn i to hovedgrener: grensetroppene (limitanei eller ripenses) som var stasjonert langs grensene, og mobile felttropper (comitatenses) som ble brukt som reserver. Rundt to tredjedeler av hæren var grensetropper, resten var de mobile reservene som ble stasjonert sentralt for lett å bevege seg dit de trengtes. Størrelsen på de mobile legionene ble redusert til rundt tusen mann, for å sørge for større strategisk og taktisk fleksibilitet. Siden de var nærmere rikets maktsentre, og derfor politisk farligere, ble felttroppene bedre betalt enn soldatene ved grensene. Denne forskjellsbehandlingen skulle senere føre til problemer.
Raufossmopeden
Historie
I 1956 tegnet Raufoss Ammunisjonsfabrikker kontrakt med Zündapp-Werke i München om lisensproduksjon av fabrikkens mopedmotorer (type 255). I 1957 startet fabrikken utviklingen av sin egen moped. Rammer og platedeler ble produsert på Raufoss, og delene ble overflatebehandlet ved fabrikkens avanserte anlegg. Dette gjaldt både rustbeskyttelse, lakkering og fornikling. Mopeden ble produsert i utgavene 110, 111, 112, 113 og 114.
Diokletian
Militære
Diokletian reduserte makten til den pretorianske prefekten; i stedet hadde hver av de fire keiserne to militære kommandanter, en Magister Militum (Kommandør for infanteriet) og Magister Equitum (Kommandør for kavaleriet ). Ved å stykke opp de enkelte posters militære makt reduserte Diokletian deres muligheter som politiske rivaler. Det viser også at kavaleriet nå hadde fått en økende betydning i den romerske hæren.
Raufossmopeden
Historie
I oktober 1958 ble Raufoss-mopeden vist for 300 forhandlere og pressefolk. Den første modellen hadde to gir og pedaler, og ble solgt i desember 1958, men senere versjoner av 110 ble også solgt med tre girs motor. 111 hadde tre gir og pedaler. 111 hadde lang bensintank og 111-8 hadde kort bensintank. 112 hadde tre gir på hånd eller tre gir fot, denne hadde også to forskjellige type bensintanker, kort og lang. 113 hadde tre gir på fot med kort bensintank. 114 var den eneste med fire girs motor med kort bensintank.
Follo Fotballklubb
Historie
2014: 1.-plass 2. div menn avd 4 – 3. runde NM. Slått ut av 2015: 13.-plass Obos-ligaen - 2016: 5,-plass 2.div menn avd 1 2017: 14,-plass 2 div menn avd 1 2018: 6,- plass 3 div menn avd 1 2019: 3,- plass 3 div menn avd 2 2020
Raufossmopeden
Historie
13. oktober 1958 var det mopeddag på Raufoss, på denne dagen var det 276 gjester. Det var også ni aviser, ni institusjoner og 113 firmaer. Fylkesmessig var det bare Finnmark som ikke var representert. Mopeden ble demonstrert for gjestene, dens utmerkede egenskaper ble vist på Raufossmopedens egen prøvebane. Mopeddagens avslutning var ved Strand Hotel på Gjøvik.
Follo Fotballklubb
Historie
2021: 10,-plass 3 div menn avd 2
2022: 2,-plass 3 div menn avd 4 Norgesmesterskapet i fotball for menn 2021-22 Slått ut av i 1. runde
Samfundets Støtter
Samfundets Støtter er et drama av Henrik Ibsen utgitt i 1877. Stykket hadde premiere på Odense Teater, 14. november 1877. Handlingen foregår i konsul Bernicks hus i en mindre, norsk kystby.
Handling
Karsten Bernick er den dominerende forretningsmannen i en liten kystby i Norge, med interesser innenfor shipping og skipsbygging fra et veletablert familie-firma. Nå planlegger Karsten sitt aller mest ambisiøse prosjekt til nå, og støtter byggingen av en ny jernbane som skal forbinde byen han bor med hovedlinjen. Dette kommer til å åpne en fruktbar dal, som Karsten i all hemmelighet har kjøpt opp allerede. Men plutselig kommer Johan Tønnesen - konas yngre bror - tilbake fra Amerika til hjem-byen som han stukket av fra for 15 år siden. På det tidspunktet trodde folk i byen deres at han hadde stukket etter å ha stjålet penger fra familie-bedriften Bernick, og for å unngå en offentlig skandale fordi han hadde en affære med en skuespillerinne.
Men ingenting av dette var egentlig sant. Han forlot hjem-byen deres for å ta på seg skylden for Bernick, som var den som faktisk hadde hatt en affære og nesten ble tatt på fersken sammen med skuespilleren. Det var ingen penger å stjele ettersom Bernick-firmaet på det tidspunktet var nesten konkurs. Sammen med Tønnesen kommer også hans halv-søster Lona, som en gang hadde elsket og ble elsket av Bernick. Men han hadde tidligere avvist henne, og heller giftet seg med sin nåværende kone for å få tilgang til hennes penger slik at han kunne gjenoppbygge familie-bedriften fra konkursens rand. I årene etter at Tønnesen forsvant, har resten av byen bygget stadig større rykter om hans ondskap, godt hjulpet av at Bernick nekter å fortelle dem sannheten.
Tønnesen forelsker seg snart i Dina Dorf, en ung kvinne som er datter av den samme skuespillerinnen som var involvert i skandalen for 15 år siden. Tønnesen krever at Bernick forteller henne sannheten, men Bernick nekter. Tønnesen sier han ønsker å reise tilbake til USA for å rydde opp i noen forretninger han holdt på med der, og deretter komme tilbake til hjem-byen deres for å gifte seg med Dina. Men Bernick ser samtidig en mulighet til å komme seg ut av alle problemene sine. Verftet hans reparerer et amerikansk skip, kalt Indian Girl, som egentlig ikke er sjødyktig. Han beordrer formannen sin ved verftet å fullføre arbeidet innen neste dag, selv om dette betyr å sende skipet og dets mannskap til den sikre døden - fordi Bernick ønsker at Tønnesen også skal dø om bord.
På denne måten tror Bernick at han kommer til å være fri for ethvert problem i fremtiden. Men situasjonen utvikler seg ikke som planlagt. Tønnesen stikker av, sammen med Dina om bord på et annet skip som er mye tryggere. I tillegg havner Bernicks unge sønn på Indian Girl, tilsynelatende på vei mot den sikre død. Bernick oppdager at komplottet hans har gått katastrofalt galt den kvelden, samtidig som resten av byens innbyggere har planlagt en sammenkomst for å hedre Bernick for hans langvarige bidrag til byen deres. Bernick får imidlertid alt for stort samvittighetsnag, og han ønsker endelig å fortelle sannheten til alle han kjenner - og samtidig redde sønnens liv.
Raufossmopeden
Historie
Før produksjonen startet ble det kjøpt inn topp moderne utstyr som brennlakkeringsanlegg og et prøveaggregat for og måle effekt,turtall osv.
Ved overflatebehandling og lakkering ble kjemiskrensing og fosfatering benyttet før moped delene ble brennlakkert.
Fra 1962 til 1965/66 ble det produsert Raufoss-mopeder som opplæring og på hobbybasis. Disse fikk rammenummer som fortsatte der fabrikken sluttet.
I 1962 ble cirka 20 mopeder sendt til tyrkia for og bli solgt der, det ble også solgt 2 stykker i USA.
Roma-tur med Raufossmoped
Turen gikk fra Raufoss høsten 1959. På denne turen ble det brukt to gullfargede 110 og en rød og beige 111. Den ene av 110`ene hadde mye av ekstrautstyret som var tilgjengerlig til mopedene. Dette var scooterskjold, vindskjerm, og som på de to andre mopedene var det sidevesker. Etter et par mil fikk den ene av mopedene et lite problem, men dette var lett å fikse, så turen kunne fortsette. Den gikk videre ned til Østfold og så til Sverige. Etter en båttur var mopedene i Danmark, etter en lang kjøretur var de i Tyskland. Turen gjennom Tyskland gikk omtrent der Autobahn 7 går i dag. Halvveis nedover Tyskland ble det en overnatting i Sennhütte, dagen etter gikk turen til SUSPA rett utenfor Nürnberg, SUSPA var en deleprodusent til mopeden. Neste besøk på turen var hos Zündapp Werke i München, her var det omvisning på fabrikken. Etter kjøring med Alpene i horisonten var mopedene i Østerrike, etter smale og bratte veier nærmet de seg Brennerpasset og Italia. Turen gikk sørover gjennom Province of Belluno. Dette er et bratt landskap så mopedene ble testet godt. Turen gikk så til Passo Della Raticosa, som ligger et par mil sør for Bologna. Etter mange mil på mopedsete var de endelig framme i Roma. Her ble det kjøring forbi Colosseum og parkering foran Fontana di Trevi. På turen hjemover gikk det nordover mot Pisa. Rett utenfor Pisa fikk den ene mopeden en sjelden punktering. Da punkteringen var reparert ble det kjøretur til Middelhavet, etter dette gikk turen nordover mot Genova. Framme i Genova ble det en velt i trikkeskinnene, heldigvis ble det ikke store skaden så det var lett å reparere. Tilbake i Alpene lekte mopedene seg på de smale og svingete veiene. Etter dette fikk både mopedene og førerne en pust i bakken på St.Gotthard-passet. Turen gikk så videre til UNION en annen deleprodusent for mopeden, turen gikk så nordover i Tyskland og der etter til Frederikshavn i Danmark. Etter en båttur til Norge var mopedene endelig på Raufoss igjen.
Lü Bu
Lü Bu (tradisjonell kinesisk: 呂布, forenklet kinesisk: 吕布, pinyin: Lǚ Bù, født 156 i Wuyuan i det som i dag er Indre Mongolia i Kina, død 7. februar 199) var en militær general og krigsherre under Han-dynastiet og De tre kongedømmers tid i det gamle Kina. Lu Bu var ifølge Beretningen om de tre kongedømmer en mester i ridning, bueskyting og armert kampstil, og ble derfor også kjent som «flyvende general» Hans bilde som en pen og mektig kriger utstyrt med en Ji (en slags hellebard) på toppen av sin hest Røde Hare var senere popularisert av den 14. århundres historiske novellen Beretningen om de tre kongedømmer.
Foruten å være uovertruffen på slagmarken var Lu Bu også kjent for å ha myrdet to separate mestere (begge adoptivfedrene hans). Han var vel kanskje mest kjent for sitt amorøse forhold til den oppdiktede Diao Chan som førte til hans mord på sin adoptivfar Dong Zhuo, den tyranniske krigsherren som holdt keiser Xian i sin makt. På grunn av sin legendariske ferdighet ble det ofte frarådet om å forfølge ham på slagmarken.
Lu Bu ble til slutt beseiret og tatt til fange av Cao Cao ved Xiapi. Lu Bu ble kvalt til døde som var et tegn på feighet.
Dynasty Warriors & Total War
Lu Bu er en spillbar figur i Dynasty Warriors-serien av Koei, hvor hans valgte våpen er en kinesisk hellebard. Lu Bu er også i strategispillet Total War: Three Kingdoms der han kan bli brukt som general.
Plazas de soberanía
Plazas de soberanía (spansk: «suverenitetsområder») er et felles begrep for de nåværende spanske territoriene på fastlandet i Nord-Afrika. De er tidvis omtalt som África Septentrional Española, «Spansk Nord-Afrika, Områdene tilhører Spania, men Marokko gjør krav på dem. Plazas de soberanía utgjør et av få gjenværende europeiske områder på eller i tilknytning til det afrikanske fastlandet.
Disse områdene har vært underlagt Spania siden 1400-tallet, og er adskilte små landområder som grenser til Marokko og spredt langs kysten av Middelhavet. Navnet viser til det faktum at disse områdene har vært en del av Spania siden opprettelsen av den moderne spanske staten (1492–1556), og er adskilt fra de afrikanske områdene som ble ervervet av Spania i løpet av 1800- og 1900-tallet. I løpet av 1900-tallet har disse områdene gradvis mistet både sin militære nytte, og med unntak av Ceuta og Melilla, også deres opprinnelige befolkning. Den siste folketelling ble utført i 1970 og befolkningen besto da så godt som utelukkende av militært personell.
Geografi
Plazas de soberanía deles i to områder, alle områdene klassifiseres som en del av Spania og inngår dermed i Den europeiske union. Plazas de soberanía inngår ikke i noen av Spanias selvstyrte regioner, men står i direkte forvaltning av Spanias regjering. Isla Perejil er beskrevet som et ingenmannsland. Geografisk, men ikke politisk, tilhører også Isla de Alborán til området. Det er en liten øy vest i Middelhavet, rundt 50 km fra kysten av Afrika og 90 km fra Europa, og tilhører kommunen Almería på det spanske fastlandet.
Historisk sett ble det gjort et skille mellom såkalte plazas mayores, «de større suverenitetsområdene», bestående av byene Ceuta og Melilla, og plazas menores, «de mindre suverenitetsområder», som gjaldt et antall mindre enklaver og øyer langs kysten.
Plazas menores
Plazas menores, «de mindre suverenitetsområder», er betegnelsen småøyer utenfor Marokkos kyst. Øyene har i dag ingen fast befolkning, bortsett fra de militærstyrker som Spania har stasjonert der. Det kreves særskilt tillatelse for å besøke disse områdene. Peñón de Vélez de la Gomera er i dag en halvøy, men var en øy fram til en storm i 1934 som dannet sandbro (tombolo) til fastlandet.
Historie
I løpet av reconquista (gjenerobringen), og hovedsakelig som følge av erobringen av Granada i 1492, erobret militære styrker fra kongerikene Castilla og Portugal og opprettholdt tallrike lokaliseringer i Nord-Afrika for handel og som forsvar mot muslimske barbareskpirater.
I 1415 erobret portugiserne byen Ceuta. Den pavelig bulle i 1481, Æterni regis («Evige konger»), hadde gitt Portugal all rett til land sør for Kanariøyene. Kun denne øygruppen og besittelsene Santa Cruz de la Mar Pequeña (1476–1524), Melilla (erobret av Pedro de Estopiñán i 1497), Villa Cisneros (grunnlagt i 1502 i nåværende Vest-Sahara), Mazalquivir (1505), Peñón de Vélez de la Gomera (1508), Oran (1509–1790), Alger (1510–1529), Bugia (1510–1554), Tripoli (1511–1551) og Tunis (1535–1569) forble spanske områder i Afrika. Til sist, som følge av Portugals uavhengighet fra Spania, ble Ceuta avgitt av Portugal til Spania i 1668.
I 1848 erobret spanske tropper Islas Chafarinas. På slutten av 1800-tallet, etter den såkalte kappløpet om Afrika, hadde europeiske stater fordelt det meste av det afrikanske kontinentet om til kolonier. Fez-traktaten, som ble signert den 30. mars 1912, gjorde det meste av Marokko til et fransk protektorat, mens Spania tok rollen som beskyttende makt over den nordlige delen som ble kalt Spansk Marokko.
Da Spania oppga sitt protektorat og anerkjente Marokkos uavhengighet i 1956, ble disse mindre områdene ikke oppgitt. Spania hadde holdt disse lenge før etableringen av protektoratet.
Den 11. juli 2002 stasjonerte Marokko seks politisoldater på Isla Perejil, noe som Spania rettet formell klage på. Spania valgte da å sette i gang en militæroperasjon, Operasjon Romeo-Sierra. Angrepet ble utført i underkant av en uke senere av en spanske spesialstyrke, Grupo de Operaciones Especiales, og med støtte fra spansk marine og luftstyrker. De seks marokkanske politisoldatene gjorde ikke motstand, men ble tatt til fange og deretter forvist fra øya. Øya har siden vært bemannet av begge stater.
I mai 2012 ble øyene igjen en hodepine for den spanske regjeringen. Afrikanere forsøkte å komme seg til Europa ved å benytte de spanske områdene som springbrett. Fire båter nådde Islas Chafarinas. I august samme år nådde enda flere ulovlige innvandrere fram til Isla de Tierra. Spanske hovedstaden som forsøkte å stoppe afrikansk innvandring, men det kunne bare skje i samarbeid med marokkanske myndigheter.
Thebenromanen
Thebenromanen (fransk: Roman de Thèbes) er en fransk roman på rimede vers fra 1155. Den er en av tre franske rimromaner som mellom 1155 og 1165 ble dikta over antikke emner på ulike steder i Frankrike. Sammen med Aeneasromanen og Trojaromanen utgjør Thebenromanen den såkalte antikke syklus. Det spesielle med de antikke romanene er at mens handlinga er lagt til det gamle Hellas (i dette tilfellet Theben eller med en tilknytning til denne byen), er personene, skikkene og miljøet umiskjennelig fransk høymiddelalder, og verkene kan trygt regnes å tilhøre den høviske litteraturen. Det antikke forelegget er sannsynligvis Statius' Thebaide.
I Thebenromanen gjenfortelles historia om Ødipus og hans to sønner Eteokles og Polyneikes. Som i andre liknende verk er det overnaturlige utelatt, mens det er lagt vekt på å skildre kostbarhetene ved hoffet og riddernes og jomfruenes påkledning. Det er lagt inn flere kjærlighetshistorier som ikke finnes i forelegget, og den høviske kurtoisi blomstrer i antikke omgivelser. Thesevs er hertug, og Ismene er blitt abbedisse i et nonnekloster.
Thebenromanen er skrevet i åttestavelses kupletter. Den er blitt tillagt Benoît de Sainte-Maure, som skrev Trojaromanen, men dette er høyst usikkert.
Antonella Lualdi
Antonella Lualdi (gresk: Αντονέλλα Λουάλντι; opprinnelig Antoinette De Pascale, født 6. juli 1931 i Beirut i Libanon, død 10. august 2023 i Trani utenfor Roma) var en italiensk skuespillerinne og til tider regiassistent. Hun spilte i mer enn 90 franske og italienske filmer, særlig på 1950- og 1960-tallet.
Bakgrunn
Antonella Lualdi ble født i Beirut ettersom hennes far, en sivilingeniør, var ansvarlig for en italienskdesignet bro i byen, og han giftet seg med en gresk kvinne som bodde i Libanon. Under andre Verdenskrig ble hun med da familien flyttet først til Aleppo, og så ved krigsslutt til farens fedreland, Italia.
I tenårene hadde hun femårig studietid i teater. Etter å ha vunnet en talentkonkurranse arrangert av filmmagasinet Hollywood, der hun ble presentert som «Signorina X» (= Frøken X), inviterte hun leserne til å velge ut et scenenavn for henne. Hun var da 18 år.
Karriere
Snart dukket hun, 19 år gammel, opp i musikalfilmen Signorinella (1949); senere, i 1950, i Canzoni per le strade. Under arbeidet med denne møtte hun skuespilleren Franco Interlenghi.
Hun ble snart ansett som en stjerne som Lucia Bosè og Gina Lollobrigida. På 1950-tallet opplevde hun en rekke suksesser som i Miracolo a Viggiù (1951) av Luigi Giachino, Ha fatto 13 (1951) av Carlo Manzoni, La cieca di Sorrento (1953) av Giacomo Gentilomo, È arrivato l’accordatore (1952) av Duilio Coletti, og Il capotto (1952) av Alberto Lattuada. Skuespilleren Franco Interlenghi møtte hun imens på nytt; han var da fersk fra den store Federico Fellini-suksessen I Vitelloni (1953). De giftet seg 1955 og de fikk to døtre: Antonella Interlenghi, som også ble skuespillerinne, og Stella var med i filmen Top Crack (1967).
Hun debuterte også i Frankrike. Han stod der først på scenen, med komedien Le Moulin de la Galette. Den turnerte hun med i flere europeiske land. Et høydepunkt i karrieren var hennes rolle som Mathilde de la Mole i Claude Autant-Laras filmatisering av Stendhals roman Le rouge et le noi. I en annen betydelig romanfilmatisering, Un vie etter romanen av Guy de Maupassant, tok hun regi fra Alexandre Astruc, og spilte rollen som Gilberte de Fourcheville. Frem til et stykke inn på 1970-tallet hadde hun mange roller i international film.
I 1974 debuterte hun også i Frankrike som sangerinne, med en viss suksess og rosende mottagelse. Hun var også til tider regiassistent, blant annet for Ferdinando Baldi.
På 1970-tallet var hun i redaksjonen til avisen Sorrisi på via Virgilio i Roma, i samme bygning er hovedkvarteret til CAM, som hun innspilte Il sogno på 45 rpm-plater for, med arrangementer og orkesterledelse av Stelvio Cipriani. Hun dukket opp naken i den italienske utgaven av Playboy i juni 1979.
I senere år ble det hovedsakelig deltagelse TV-filmer og serier, eksempelvis i den franske TV-serien Les Cordier, juge et flic og Commissaire Cordier, som ble produsert fra 1992 til 2005. Her spilte hun den italienske hustruen til hovedrolleinnehaveren, Pierre Mondy.
Fra 1992 gjenvant hun noe av sin gamle popularitet i den franske TV-serien Il commissario Cordier i rollen som Lucia Cordier, den italienske hustruen til hovedpersonen (spilt av Pierre Mondy). I 2018 publiserte han sin selvbiografi, med tittelen Io Antonella amata da Franco (Jeg, Antonella, elsket av Franco). Samme år deltok hun som sangerinne i sangen Voyages Extraordinaires av Alessandro Orlando Graiano.
Han døde den 10. august 2023, 92 år gammel, etter lang tids sykdom, på et sykehus i Trani nær Roma. Begravelsen var i kirken Santa Chiara a Vigna Clara i Roma.
Wanshan (Tongren)
Wanshan (kinesisk: 万山特区; pinyin: Wànshān Tèqū) er et bydistrikt i byprefekturet Tongren i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 61,510 innbyggere i 1999.
A Special EP
A Special EP er en EP med Ralph Myerz and the Jack Herren Band, utgitt i 2002.
Vefsna
Vefsna (sørsamisk: Vaapstejeanoe) er en elv i Nordland fylke. Den har sitt utspring i Børgefjell og i grensefjellene mellom Norge og Sverige. Den renner gjennom kommunene Hattfjelldal, Grane og Vefsn og passerer Mosjøen før den renner ut i Vefsnfjorden. Elva er 163,4 km lang, og har et nedbørfelt på 4 231 km². Middelvannføringen ved munningen er 207,07 m³/s.
Geografi
Vefsna er det største vassdraget i Nordland og drenerer sørlige deler av fylket fra Børgefjell i sør til Mosjøen i nord. Deler av nedbørfeltet ligger på svensk side. Vassdraget består av svært mange elver der Vefsna er hovedelva. Elva drenerer store deler av de sørligste fjellområdene i fylket. Det er en rekke store og små innsjøer i nedbørsområdet. Når det gjelder vegetasjon dominerer den nordboreale sone, men også de alpine soner har betydelig utstrekning. Mindre områder i sør når opp i høyalpin sone. Mellomboreal vegetasjon finnes i en smal sone langs størstedelen av hovedvannstrengene. Fattige granskogtyper dominerer, men også rikere skogtyper dekker et betydelig areal. Flere store myrområder samt et stort antall småmyrer ligger i nedbørfeltet.
Før elva munner ut i Mosjøen renner den gjennom et dalføre fra sør mot nord. Ved Trofors renner Svenningelva inn fra sør som den største sideelva, mens hovedløpet skifter retning og kommer fra øst. Elva renner nå for en stor del i øst-vestlig retning fra Hattfjelldal. På denne strekningen kommer Store Fiplingdalselva inn som en sideelv fra sør. I Hattfjelldal renner Elsvasselva inn fra øst. Denne elva har sin opprinnelse fra Elsvatn som er overført til Røssvatnet i forbindelse med vassdragsreguleringen her. Ved Vefsenmo ca. 9 km sør for Hattfjelldal sentrum renner Unkerelva og Susna sammen, og dette er starten på Vefsna. Simskardvatnet regnes som Vefsnas kilde. Dette er en innsjø som ligger i et goldt fjellområde i 877 moh. Ut fra Simskarvatnet renner Simskarelva som senere skifter navn til Tiplingselva, som igjen skifter navn til Susna etter samløp med Harvasselva med kilder i Sverige.
Unkra renner fra øst og kommer fra Unkervatnet med et areal på 13,7 km2 og er vassdragets nest største innsjø. Mye av nedbørsfeltet til dette vannet ligger i Sverige.
Svenningelva renner fra Store Majavatnet som er den største innsjøen i vassdraget med et areal på 16 km2. Dette er den sørligste delen av vassdraget. Svenningselva renner mot nord via lille Majavatnet, Sefrivatnet og Kjerringvatnet til Store Svenningvatnet.
Den 42 km lange elvestrekningen fra Trofors til Mosjøen renner i flere fosser og stryk, selv om høyden ikke er mer enn 53 moh. ved Trofors. Fossene og strykene heter Troforsen, Fellingsfoss, Laksfors og Forsjordfoss fra sør mot nord. Kvigtind som ligger innenfor Børgefjell nasjonalpark i sør, er nedbørfeltets høyeste topp. Langs Vefsna og Svenningsalelva følger Nordlandsbanen og Europavei 6.
Fiske
På 70-tallet ble Vefsna infisert av lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Etter omfattende rotenonbehandling ble elva friskmeldt i 2018.
Kraftutbygging
Under Røssåga-utbyggingen i 1950-årene ble Vefsna omfattende regulert da sideelvene Gluggvasselva, Elsvasselva og Fisklauselva, samt flere bekkeinntak ble overført til Røssvatnet. Det pågikk lenge en debatt om elva skulle bygges ut i større skala eller ikke, men i 2009 ble Vefsna tatt inn i Verneplan for vassdrag og planene ble skrinlagt.
Rett fra hjertet (Bjøro Håland-album)
Rett fra hjertet er et musikkalbum med Bjøro Håland, utgitt i 1989.
Dynodorcus antaeus
Dynodorcus antaeus er en stor og kraftig bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor og kraftig (34 - 86 millimeter), halvblank, svart hjortebille. Den er en av de største artene i Dorcini. Hannens kjever (mandibler) er sterkt forstørrede, krumme, med en kraftig tann på oversiden noe innenfor midten. Det brede hodet har en grunn grop i midten. Hunnen er mye mindre og har ikke forstørrede kjever.