cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rudyard Kipling
Familie
Kipling ble født i Bombay, India. Hans far, John Lockwood Kipling, var lærer ved kunstskolen Jeejeebhoy School of Art. Han og moren, Alice MacDonald, skal visstnok ha møttes ved Rudyard Lake i Staffordshire, England, derav det litt spesielle mellomnavnet. Hans tante på morssiden var gift med maleren Edward Burne-Jones, og unge Kipling og hans søster tilbrakte mye tid hos dem i England fra de var seks til tolv år. Foreldrene forble i India. Kipling var også fetter av den britiske statsministeren Stanley Baldwin som satt i tre perioder i mellomkrigstiden.
Kipling giftet seg i 1892 med Carrie Balestier, datter av hans amerikanske venn og kollega Wolcott Balestier. Paret bosatte seg i USA og fikk tre barn, og bosatte seg etter hvert i Sussex i England. Den eldste datteren døde seks år gammel av lungebetennelse i 1899, og sønnen døde under slaget ved Loos i 1914. Kipling døde i 1936 og etterlot seg en enke og en datter.
Forfatterskap
Kipling skrev for en stor del bøker for barn og unge. Bøkene øvde atskillig innflytelse: Speiderbevegelsen hadde nytte av Kim (førsteutgave 1901) og Jungelboka, hvis verden lå til grunn for «Ulvungene». If— ble grunnlov for Roverspeiderne. Diktet If— finnes i norsk språkdrakt, gjendiktet av Andre Bjerke som Hvis.
Hans opplevelser på britisk kostskole ble til ungdomsromanen Stalky & Co, utgitt på dansk under tittelen Stilk & Co. I Norge kom boken ut i 1929 under tittelen Kork & Co., i Barbra Rings oversettelse. Modellen for hovedpersonen var den senere generalen Lionel Dunsterville. Den norske utgaven fra 1929 inneholder et forord skrevet av Dunsterville spesielt for den norske utgaven, datert «London, juni 1929».
Den norske litteraturkritikeren og forlagskonsulenten Eugenia Kielland holdt et radiokåseri om Kim som hun ga ut i bokform i 1950, i samlingen ''Evige venner. Klassisk litteratur i et nøtteskall''. Hun innledet kåseriet med følgende introduksjon av Kipling:"«Overmåte populær i tiden på begge sider av århundreskiftet var forfatteren Rudyard Kipling, født i India av engelske foreldre, men oppdratt på kostskoler i England – det er derfra vi har den fornøyelige gutteboken Stalky & Co., som allverden kjenner.»"Kipling regnes for banebrytende i måten å bygge opp noveller på, og novellen Skipet som fant seg selv er et godt eksempel på hvordan han flettet gode historier sammen med moralske poenger.
Utover i 1900-tallet ble han beskyldt for å være talsmann for britisk imperialisme. Særlig diktet The White Man's Burden har blitt oppfattet som et symbol på europeisk rasisme og aspirasjoner om å dominere den tredje verden. Det har også blitt hevdet at hans verk preges av militarisme og fordommer, og han har på 1900-tallet vært en omstridt person i litteraturen, samtidig som han har vært anerkjent som en god skildrer av sin samtid og en god historieforteller, og hans fortellinger for barn regnes som store klassikere.
Bibliografi (utvalg)
• Plain Tales from the Hills (1888)
• The Phantom Rickshaw and other Eerie Tales (1888)
• The Light That Failed (1890)
• Mandalay (1890) (dikt)
• Gunga Din (1890) (dikt)
• The Jungle Book (1894) (noveller)
• The Second Jungle Book (1895) (noveller)
• If— (1895) (dikt)
• Captains Courageous (1897)
• The Day's Work (1898)
• Stalky & Co. (1899)
Drekkedagsnatta
Drekkedagsnatta er navnet på en fest som avholdes i Kongsberg 22. desember hvert år. Festen stammer fra tida med gruvedrift på Sølvverket. Tradisjonen har røtter fra 1600-tallet da gruvearbeiderne gikk ned fra de nærliggende gruvene til selve byen i et fakkeltog, for å hente sine lønninger og forberede seg til jul.
Rudyard Kipling
Bibliografi (utvalg)
• Kim (1901)
Drekkedagsnatta
I moderne tid fortsetter tradisjonen som en hyllest til Kongsbergs hardtarbeidende forfedre. Beboere og besøkende marsjerer fra landsbyen til åsene, med lommelykt i hånden, for å hedre gruvearbeidere som pleide å tilbringe sine lange vinterdager der, og de feires med en stor fest i skogen ved Perseløkka, som ligger langs den gamle veien mellom Funkelia og Kronene i Håvet. Festen feires med bål, gitarspilling, trekkspill, uformell dans og drikking.
Drekkedagsnatta 2007 endte i tragedie da en 18-åring endte i koma etter å ha blitt slått ned.
Rudyard Kipling
Bibliografi (utvalg)
• Just So Stories (1902)
• Life's Handicap (1915) (noveller)
Marius Andersen
Marius Andersen (født 9. januar 1985) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spillet forward for Lillehammer Ishockeyklubb.
Han har gått på ishockeylinjen på Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer, og har representert Norge både på U18- og U20-nivå. Etter videregående spilte han 2 sesonger i Boston, USA for Walpole jr stars i Eastern junior Hockey League. Høsten 2006 ble han, sammen med Dennis Løvold Sveum, tatt ut til det norske A-landslaget i ishockey og deres treningssamling i Italia. Andersen er en spiller med teknikk, spilleforståelse og målteft som sine sterke sider. Han har Furuset IF som sin moderklubb, og har i sin seniorkarriere vært plaget av en del skader i rygg og skulder.
Lasiocampoidea
Lasiocampoidea er en gruppe av sommerfugler som omfatter to familier, anthelidespinnere (Anthelidae) og ekte spinnere (Lasiocampidae). De førstnevnte finnes bare i Australia mens de sistnevnte forekommer i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis. De ble før gjerne regnet til gruppen Bombycoidea, men skiller seg fra disse på noen trekk ved vingeårenettet, og på at larvene er tett hårete hos Lasiocampoidea, mens de er nakne eller glissent hårete hos Bombycoidea. Medlemmene av Lasiocampoidea er middels store til store, sterkt hårete sommerfugler med brede vinger. Munndelene er vanligvis tilbakedannet hos de voksne sommerfuglene. Antennene er fjærformede hos hannene, trådformede eller smalt fjærformede hos de vanligvis betydelig større hunnene. Larvene er tett kledt med korte, oppstående hår, i tillegg har de ofte lange hår.
Erika Eleniak
Erika Eleniak (født 29. september 1969 i Glendale i California) er en amerikansk skuespiller kjent for sin rolle som Shauni McClain i TV-serien Baywatch.
I 2006 var hun en av deltakerne i den fjerde sesongen av reality-TV-serien Celebrity Fit Club som handler om overvektige kjendiser som skal miste mest mulig vekt som en del av en konkurranse.
Marble Bar (Vest-Australia)
Marble Bar er et tettsted og en steinformasjon i Pilbararegionen i nordvestlige Vest-Australia 1476 kilometer nordøst for delstatshovedstaden Perth. Stedet er best kjent for ekstremvarme og har slått flere temperaturrekorder. I 2006 hadde tettstedet 194 innbyggere. Under gullrushet i 1890-årene hadde tettstedet over 5000 innbyggere.
Tettstedet ble grunnlagt i 1893 som følge av gullfunn i området. Frem til 1950-tallet var den tilknyttet havnebyen Port Hedland med en smallsporet jernbane.
Lundeborg-vrakene
Lundeborg-vrakene er to fartøyvrak som ble oppdaget i 1973 og 1981 i farvannet nord for den danske byen Lundeborg, som ligger sørøst på Fyn i Danmark. De arkeologiske undersøkelsene av det første vraket i 1981 fulgt til oppdagelse av et andre vrak bare 100 meter sørvest for vrakstedet. Begge vrakene er klinkbygget, og de hadde formodentlig vært benyttet som lokale fraktfartøy som skulle frakte teglstein fra teglverkene i Lundeborg.
Under Karl Gustav-krigene ble Danmark invadert av svenskene, som ødela teglverkene i 1659, og da opphørte all produksjon av teglstein for godt. I renessansen var produksjonen av teglstein i stor vekst ettersom byggingen av store kongelige slotts- og kirkebygginger ble startet samtidig med adelens bygging av mindre slott og herregårder. Teglverkene ble oppført på steder hvor det var enkel adgang til «rødler», det øverste laget av leire og brensel for store teglovner. Under reparasjonen av Kalundborg slott i 1625 var det et forbruk på 24 021 takstein og 3 200 murstein. Som brensel ble ved hentet fra nærliggende skog, eller den ankom med sjøtransport. Det vanlige transportfartøyet for frakt av teglstein var de lokale skutene.
Lundeborg 1
Det første skutevraket som ble oppdaget av dykkere i 1973, var sannsynligvis forlist fordi det var for tungt lastet med en last på 12 000 vingeteglstein av med en sammenlagt vekt på 36 tonn. Denne lastenlå på bunnen, hvor vraket ble funnet, og en datering gjort på grunnlag av identifisering av gjenstander viste at fartøyet kan ha forlist mellom 1615 og 1659. Undersøkelser mellom 1979 og 1981 påviste et bunnparti med syv bordganger i styrbordsside og fem bordganger i babordsside, samt en del av kjølen og spantene.
Vraket var cirka 16 meter langt og 4-5 meter bredt med et skarpt undervannsskrog, for det mest oppført i furu og eik. En rekonstruksjon av utseendet er mulig, for det var et seilfartøy med en til to master og som kan ha hatt tre tverrbjelker midtskips hvor det åpne lasterommet rommet den tunge lasten. Det hadde et halvdekk i akterskipet, og funn av brukgjenstander og knokler i forskipet viser at kabyssen og mannskapets oppholdssted muligens lå forrest i skipet.
Det er ikke mulig å bestemme om skipet var er en skutetype med én mast eller en «krejer» eller «stangkrejer» med to master. Funn av rester fra riggingen viser at seilfartøyet hadde et råseil, og rester etter en robåt viser at det hadde båt med seg.
Lundeborg 2
Det andre vraket ble oppdaget av dykkere fra Langelands museum i 1981, ikke langt fra det første vrakstedet, og det ble også undersøkt. Lite er bevart av dette vraket, og bare en 4,35 meter lang og 1,8 meter bred side av styrbordssiden med fem spanter og syv bordganger har blitt oppdaget og undersøkt. Det viser at fartøyet som hadde forlist, bare 100 m fra det første vrakstedet, var noe større med en lengde på 15-20 meter og en bredde på 4-6 meter. Det var et klinkbygget seilfartøy helt oppført i eik.
Dateringen viser at fartøyet formodentlig stammet fra før 1659, ettersom det har en last som besto av flere munkestein, men i mindre mengder. Det var et meget drektig fartøy med et bredt og rommerlig midtskip for lasten. og antageligvis en skute.
Nina Holmén
Siv Nina Anette Holmén (født Wärn 29. september 1951 i Esse) er en finsk friidrettsutøver som konkurrerte på mellom- og langdistanser.
Under EM 1974 tok Nina Holmén EM-gull på 3000 meter med tiden 8.55,10. Hun ble nummer ni på 1500 meter ved OL 1976. I terrengløp tok Holmén VM-sølv i 1974.
Holmén konkurrerte for Helsingfors IFK. Hun er mor til Janne Holmén, som er europamester på maraton.
HV
HV kan vise til:
Dhimmitude
Dhimmitude er en opprinnelig franskspråklig islamkritisk neologisme som betegner en påstått tilslutning eller overgivelse til såkalte «islamske krav». Den benyttes ofte i nedsettende forstand, og er utledet ved å legge til suffikset -tude til det arabiske adjektivet dhimmi, som betyr beskyttet. Uttrykket refererer til en ikke-muslimsk person i en muslimsk stat, et emne i sharia-lovgivning.
Begrepet har de siste årene blitt mye benyttet i en del islamkritiske miljøer og blant tilhengere av Eurabia-konspirasjonsteorien. Det ble først brukt i denne betydningen av Bat Ye'or, som også har utviklet «Eurabia»-hypotesen.
Ye'or populariserte videre begrepet i sin bok ''The Decline of Eastern Christianity under Islam. From Jihad to Dhimmitude. Seventh-Twentieth Century'' og 2003-oppfølgeren Islam and Dhimmitude: Where Civilizations Collide
Andre som benytter begrepet er Fjordman og Robert Spencer. Bloggeren Fjordman har skrevet essays om «siste dhimmi-nytt fra Norge». Den amerikanske antimuslimske bloggen Jihad Watch som redigeres av Robert Spencer, har gitt ut en egen pris for «årets dhimmi». Hvor årets dhimmi gikk til Barack Obama og dommeren Tom Schalken. «Årets anti-dhimmi» gikk til Pamela Geller og Geert Wilders.
Jorge Fucile
Jorge Ciro Fucile Perdomo (født 19. november 1984) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den uruguayanske klubben Club Nacional de Football.
Han spiller forsvar, og er også en del av. Fucile har spilt for en annen klubb i sin karriere, Liverpool Montevideo fra Uruguay. Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Henrik Klouman
Henrik Klouman (født 26. januar 1985) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte forward. Han har spilt for Lillehammer Ishockeyklubb i norsk eliteserie, samt ulike klubber i svensk første og andre divisjon.
Han har gått på ishockeylinjen på Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer, og har representert Norge både på U18- og U20-nivå.
Doncaster Rovers FC
Doncaster Rovers Football Club er en engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1879, og ble valgt inn i The Football League i 1901. «The Rovers», som er kallenavnet til Doncaster Rovers, spiller, fra 2007, hjemmekampene sine på Keepmoat Stadium i Doncaster – klubben spilte tidligere hjemmekamper på Belle Vue. Byen Doncaster ligger i den engelske regionen Yorkshire og Humber, omtrent 35 km nordøst for Sheffield.
Spillerstall
Oppdatert 7. mars 2023.
Mamonas
Mamonas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Ascenso MX
Ascenso MX (tidligere Liga de Ascenso og Primera División A) er det nest høyeste nivået i meksikansk fotball for menn. Hver sesong består av to turneringer: apertura (juli–desember) og clausura (januar–juni). Vinnerne av de to turneringene møter hverandre i en dobbeltkamp for å avgjøre hvem som rykker opp til Liga MX. Etter hver clausura-turnering rykker det laget som har færrest poeng i gjennomsnitt de siste tre sesongene i Ascenso MX ned til Segunda División Profesional. Ascenso MX består i Apertura 2012 av 15 lag.
Habakkuks bok
Habakkuk (hebraisk: – Ḥăḇaqqûq; i bibeloversettelsen fra 1930 Habakuk; gresk:  – Ambakoum) er en bok i Den hebraiske Bibelen og Det gamle testamentet, og er den åttende boken blant de tolv mindre profeter. Boken beskriver synene til den jødiske profeten Habakkuk, som også blir ansett som forfatteren. Den ble antakelig skrevet på slutten av 600-tallet f.Kr. Det blir ikke oppgitt noen direkte tidsangivelse, men ut fra det som beskrives av den politiske situasjonen boken skrives inn i, kan man anta at boken er skrevet rundt 610 f.Kr., noe som gjør Habakkuk til samtidig med Jeremia. Spådommen om den kommende babylonske invasjonen (1:6) indikerer at Habakkuk levde i kongedømmet Judea på slutten av styret til Josjia (640–609 f.Kr.) eller ved begynnelsen av styret til Jojakim (609–598 f.Kr.).
Av de tre kapitlene i boken er de første to en dialog mellom Jahve og profeten. Budskapet er at «den rettferdige skal leve ved sin troskap» (2:4), noe spiller en viktig rolle i kristen tanke. Det er benyttet i Brev til romerne, Brev til galaterne og Brevet til hebreerne. En kopi av disse kapitlene er inkludert i Habakkuk-kommentarene (1QpHab) som ble funnet blant Dødehavsrullene i 1947 og publisert i 1951. Kapittel 3 kan være et uavhengig tillegg, nå anerkjent som et liturgisk stykke, men antagelig skrevet av samme forfatter som de to foregående kapitlene.
Innholdet i boken beskrives som såkalt kultprofeti, det vil si profetier som bruker litterære former som var i bruk i de kultiske handlingene i blant annet tempelet i Jerusalem. Det har også blitt foreslått at Habakkuk hadde en funksjon ved tempelet. Et viktig trekk ved boken er også at det ikke blir talt i Guds navn eller på vegne av Gud i boken.
Forfatteren
Det fins ingen biografisk informasjon om profeten Habakkuk. Faktisk vet en mindre om ham enn noen annen skribent i Bibelen. Den eneste man vet om ham er at det eksisterer en bok med hans navn. Hans navn kan komme fra det hebraiske ordet, khavak, i betydningen «omfavnelse, favntak», eller fra det akkadiske ordet hambakuku som henviser til en plantevekst.
Habakkuk identifiserer seg selv som en profet i åpningsverset. Grunnet bokens liturgiske vesen har en del forskere fremsatt en hypotese om at han kan ha vært en tempelprofet. Tempelprofeter er beskrevet i Første krønikebok 25:1 der de spiller lyre, harpe og symbal. Det er mulig at dette gjenspeiles i Habakkuk 3:19b, og at Habakkuk kan ha vært en levitt og sanger i tempelet i Jerusalem.
Sosnowiec
Sosnowiec er en by i det sørlige Polen, ved en sideelv til Wisła. Den ligger i sentrum av det store gruve- og industriområdet rundt Katowice («Det øverschlesiske industriområde»). Byen ligger i det schlesiske voivodskap, skjønt er historisk sett en del av Lille-Polen. Den har status som distriktsnivåby.
Whyalla (Sør-Australia)
Byen har vært brukt som utskipningshavn for jernmalm. Og fra rundt andre verdenskrig har den også vært industriby med skipsverft og jernverk som hovednæringer.
Korvetten HMAS «Whyalla» som ble bygget under andre verdenskrig er utstilt i Whyalla som museumsskip.
Fremont County (Wyoming)
Fremont County er et fylke i den amerikanske delstaten Wyoming. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Hot Springs County i nord, Washakie County i nordøst, Natrona County i øst, Carbon County i sørøst, Sweetwater County i sør, Teton County og Park County i nordvest og mot Sublette County i vest.
Fremont Countys totale areal er 23,988 km² hvorav 216 km² er vann. I 2000 hadde fylket 35,804 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Lander.
Historie
Fylket ble grunnlagt i 1884 og har fått sitt navn etter oppdageren, politikeren og generalen John C. Frémont.
Karl H. Borch
Karl Henrik Borch (født 13. mars 1919, død 5. desember 1986) var professor ved Norges Handelshøyskole mellom 1963 og 1986. Han blir regnet som en av grunnleggerne av forskningsfeltet om modellering av økonomiske beslutninger under usikkerhet.
Kunstnerkoloni
Selv om de enkelte kunstnerkolonier har vært kjent fra år tilbake, er det først forsket på fenomenet de seneste årene. Mest kjent i dag er Nina Lübbrens  Artists’ Colonies in Europe 1870-1910(Manchester University Press 2001)
Ifølge Nina Lübbren har så mange som 3 000 profesjonelle kunstnere hatt kortere eller lengre forhold til det en kan kalle en masseutvandring fra større byer og på landet mellom 1870 og 1920. (Hetebølgene som jevnlig plaget beboerne i de større europeiske innlandsbyene kan hatt sitt å si). Oppholdene har vært av varierende lengde og der er identifisert over 80 slike foci.
Forskjellige typer kolonier
Koloniene kan kategoriseres som tre slags:
Grunner for at koloniene oppsto
Motivene for å flytte på landet har variert, slik at det ikke finnes noen klar fellesnevner. Noen steder dreide det seg om lyskvalitet (Skagen er velkjent, men også andre kyststrøk). Landskapsmaleri i direkte kontakt med motivet var en annen grunn. Det var vanligvis billigere å bo på landet. Markedet for landlig kunst var imidlertid økende etterhvert som det nye borgerskapet fikk økonomi til å drømme om «det gode liv utenfor byen». Paul Gauguin skrev i et brev fra Bretagne: J'aime la Bretagne: j'y trouve le sauvage, le primitif. (Jeg elsker Bretagne. Jeg finner der det ville, det primitive), noe mange fant at han også formidlet gjennom bildene. Slik sett, handlet bildene mere om urbane maleres reaksjon på den moderne tidsalder, noe som viser i at så sent som i 1914 var der bønder som drev på gamlemåten og i gammeldagse antrekk som ble avbildet, framfor det nyere landbruket som var på vei inn.
Til bohemer å skulle være, var de moderate. De store faktene hørte tydeligvis bylivet til, sammen med avant-garden. Kunstnerkoloniene var nok tolerante overfor noen sider av livet, mens andre ble holdt unna. Selv om innovasjon ikke var kolonienes sterke side, er det ubestridelig at utendørsmaling som ble praktisert bl. a. ved Barbizon-skolen førte videre til impresjonismen
Nesten verdensomspennende
Kunstnerkoloniene oppsto flere steder i verden, som USA og Australia, men hovedkonsentrasjonen synes å ha vært i det sentrale Europa, med Nederland, Tyskland og Frankrike (rundt Paris og ved kysten av Normandie og Bretagne) som hovedområder. Lübbren har funnet at 35 forskjellige nasjonaliteter har forekommet, med amerikanere, briter og tyskere som de største gjestegruppene. En amerikansk malerinne (Annie Goater) skriver i 1885 at «hennes» koloni var besøkt av kunstnere fra: Russland, Sverige, England, Østerrike, Tyskland, Frankrike, Australia og De forente stater, som «levde sammen, spiste sammen og hadde samme mål.»
Noen kolonier var mere internasjonale enn andre. Barbizon, Pont-Aven, Giverny, Katwijk, Newlyn og Dachau tiltrakk seg kunstnere fra hele verden. Amerikanere viste godt igjen i Rijsoord, Egmond, Grèz-sur-Loing, Laren og St Ives. Grèz-sur-Loing var populært blant skandinaver en periode omkring 1880-tallet, mens tyskerne var den største gruppen av ikke-nederlendere i Katvijk. På den annen side var utlendinger sjeldnere på steder som Sint-Martens-Latem, Tervueren, Nagybanya, Kronberg, Skagen (ikke-skandinaver), Staithes, Worpswede og Willingshausen.
Noen malere var nesten permanent tilstede i noen kolonier, slik som Jean-François Millet i Barbizon, Robert Wylie i Pont-Aven, Otto Modersohn i Worpswede, Heinrich Otto i Willinghausen, og Claude Monet i Giverny. De var ikke nødvendigvis ledere, men fungerte som respekterte medlemmer som på en måte sto for kontinuiteten.
Andre kunstnere dro fra koloni til koloni. Max Liebermann, for eksempel, malte i Barbizon, Dachau, Etzenhausen og flere små nederlandske kolonier av kort varighet.
Danmark: Ikke bare Skagen
Dansk kunsthistorie beskriver i alt fire loci for kunstnerkolonier:
Hvordan det gikk
De fleste kunstnerkoloniene overlevde ikke den første verdenskrigen. Det økonomiske, kulturelle og politiske klimaet etterpå gjorde koloniene til anakronismer i en moderne verden, og kunsten beveget seg andre veier. Noen av koloniene har endret seg, og overlevd som sentre for kulturturisme. Ahrenshoop, Barbizon, Fischerhude, Katwijk, Laren, Sint-Martens-Latem, Skagen, Volendam, Willingshausen og Worpswede har i dag egne og tildels omfattende kunstmuseer fra epoken.
Andre steder er ifølge skjønnere degenerert til rene kommersialiserte kitch-samlinger.
Ordet kunstnerkoloni har også vært brukt i Norge om bolig- og ateliersamlinger for kunstnere i offentlig regi, der Ekely-området peker seg ut.
Quitzdorf am See
Quitzdorf am See er en kommune i den midterste delen av Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Kommunen har 1 391 innbyggere (31. desember 2008) og er en del av Forvaltningsforbundet Diehsa.
Kommunen ble opprettet i 1994 gjennom en sammenslåing av de to tidligere kommunene Kollm og Sproitz og ble oppkalt etter landsbyen Quitzdorf som måtte vike for oppdemmingen av Talsperre Quitzdorf.
Lawrence Feuerbach
Lawrence Edward Joseph «Leon» Feuerbach (født 1879, død 16. november 1911) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Quitzdorf am See
Quitzdorf ligger i midten av kretsen og grenser i øst til Niesky. Quitzdorf am See er knyttet sammen med Bundesstraße 156 i vest, Bundesstraße 115 i øst og Bundesautobahn 4 i sør. De nærmeste jernbanestasjonene er Kodersdorf (Anschlussstelle 93; ca. 20 km unna) og Nieder Seifersdorf (92; 12 km) i øst og Weißenberg (91; 10 km) i vestlig retning. Banestrekningen Horka–Falkenberg går gjennom kommunen med en jernbanestasjon i Petershain.
Lawrence Feuerbach
Feuerbach vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han kom på tredjeplass i kulestøt med et støt på 13,37 bak sine landsmenn Ralph Rose som satte ny verdensrekord med 14,81 og William Coe.
Quitzdorf am See
Quitzdorf am See befinner seg mellom biosfærereservatet hede- og innsjølandskapet i Oberlausitz i nordn og høydedraget Dubrau i sør og er omgitt av et landskap som er rikt på skog og tjern. Kollm og Sproitz ligger like ved Talsperre Quitzdorf, som demmer opp Schwarzer Schöps.
Distrikter i kommunen er Horscha (sorbisk: Hóršow), Kollm (Chołm), Petershain (Hóznica), Sproitz (Sprjojcy) og Steinölsa (Kamjentna Wólšinka).
Quitzdorf am See var en kommune i Niederschlesischer Oberlausitzkreis frem til 1. august 2008, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Görlitz.
Ombúes de Oribe
Navn
Byen er oppkalt etter Manuel Oribe, uruguayansk offiser og politiker.
Befolkning
Ombúes de Oribe har 89 innbyggere (Beregning 2011)
Håkon Aalmen
Håkon Aalmen (født 27. november 1990) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han spilte tidligere for Hamarkameratene, der han debuterte 1. november 2009 mot som 18-åring. Han meldte overgang til Brumunddal 12. februar 2015.
Arne Garborg
Arne Garborg (født Aadne Eivindsson Garborg; 25. januar 1851, død 14. januar 1924) var en norsk forfatter og intellektuell som skrev mest på landsmål (nynorsk). Han skrev romaner, artikler, dikt, utførte oversettelser og drev målarbeid for å videreutvikle det norske skriftspråket som Ivar Aasen hadde lagt grunnlaget for.
Liv og diktning
Han var fra gården Garborg, ca. 5 km vest fra tettstedet Undheim i Time kommune på Jæren i Rogaland fylke. Her vokste han opp sammen med åtte søsken og foreldra Eivind Aadneson Garborg og Ane Oline Johnsdotter Raugstad. Han sa fra seg odelen og farsgården. Faren slet med tunge tanker etter en religiøs omvendelse, og tok sitt eget liv i 1870. Hulda Garborg skrev at mannen slet med samvittigheten for at han sa fra seg slektsgården, og for kanskje å ha forårsaket farens selvmord. Noen hevder at Garborg slet selv med å holde fast ved barnetroen og kom inn i en religiøs krise, andre mener at Garborgs religiøse interesse var en del av hans brennende samfunnsengasjement.
Garborg gikk på lærerseminaret Christiansands Stiftsseminarium i Holt. En periode arbeidet han som lærer i Søndeled ved Risør. I 1887 giftet han seg med Hulda Bergersen og de bodde noen år i Kolbotn ved Savalen i Østerdalen. I 1897 flyttet de til Labråten i Asker, som ble hovedhjemmet deres i flere tiår.
Før samarbeidet med Mons Litleré begynte hadde Garborg bare gitt en roman på landsmål, Bondestudentar. Artikler og essay Garborg hadde skrevet på dansk-norsk ga Litleré ut på landsmål. Da Garborg skulle gi ut Hos Mama (1890) på et stort forlag i København ville Litleré gi den ut også på landsmål i Garborgs egen oversettelse som Hjå ho mor. Litleré avtalte med forlaget Philipsen i København at den danske versjonen skulle komme ut først, mens versjonen på nynorsk skulle være 50 øre billigere. De to versjonen er noe stilistisk forskjellige og i ettertid er det versjonen på landsmål/nynorsk som blir trykket opp. En ny versjon på nynorsk kom i 1922 og den avviker språklig fra 1890-utgaven. Samarbeidet med Garborg var trolig en viktig drahjelp for Litleré. Garborg ga ut ti titler hos Litleré.
Selv om det var som forfatter han ble kjent, var det som bladmann han skaffet levebrød. Det første bladet han gav ut, het «Seminaristen». Første nummer ble utgitt i Risør i oktober 1871. Bladet som var en avis for lærere endret senere navn til "Lærer-standens avis". Den ble lagt ned i 1873. I 1872 grunnla Garborg avisa Tvedestrandsposten, i 1877 avisa Fedraheimen, der han var redaktør frem til 1892. På 1880-tallet var han også journalist i Dagbladet. I 1894 grunnla han sammen med Rasmus Steinsvik avisa Den 17de Mai. Avisa skifta i 1935 navn til Norsk Tidend. Mellom 1908 og 1916 var han involvert i utgivelsen av det georgistiske tidsskriftet Retfærd.
I 1899 la han fram språknormen midlandsnormalen sammen med Rasmus Flo. Garborg benyttet denne rettskrivingen fra da av, og da hans Skriftir i samling kom ut var alle verkene omskrevne etter denne normen.
Garborg deltok i sedelighetsdebatten, blant annet gjennom sine mange artikler i Dagbladet, og hans roman «Mannfolk» (1886) som gjorde at Garborg mistet sin jobb i Riksrevisjonen. Garborg var særlig kritisk til de radikale beskrivelser i Henrik Ibsens Gjengangere. I målsaken var Garborg i opposisjon til Bjørnstjerne Bjørnson, men Bjørnson prøvde likevel ved flere anledninger å få ham til å bli redaktør av Dagbladet uten å lykkes.
På Jæren, 0,5 km sørøst for Undheim sentrum, fikk Garborg i 1899 bygget en sommerbolig/skrivestue, et jærhus i Knudaheio.
Arne Garborg er hedret med gatenavn i flere norske kommuner.
Askerkretsen
Fra 1897 bodde ekteparet Garborg på Labråten i den såkalte «Kunstnerdalen» i Asker. Ekteparet var sentrale i den såkalte Askerkretsen som ellers omfattet ekteparene Marta og Rasmus Steinsvik, og Karen og Ivar Mortensson. I tillegg var Tilla og Otto Valstad, samt Rasmus Løland, Steinar Schjøtt, Olav Nygard, Kristofer Uppdal og Aksel Waldemar Johannessen med i kretsen. Ekteparene Garborg, Mortensson og Steinsvik hadde et fellesprosjekt i avisen «Den 17de Mai». Rasmus Steinsvik tok opp lån og kjøpte Labråten i 1897, med sikte på at de tre familiene skulle bruke hver sin del av gården og bygningene. Ekteparet Garborg var frontfigurer i kampen for landsmålet og for den tradisjonelle bygdekulturen. Labråten handlet blant annet om å skape et hjem for Arne Garborg som ikke hadde slått seg ned noe sted. På Labråten kunne de være nær byen og samtidig utenfor byen.
Kristoffer Holm
Kristoffer Holm (født 11. januar 1984) er en norsk ishockeyspiller.
Frank Silva
Frank Silva (1950–1995) var en amerikansk skuespiller og filmarbeider som hadde flere oppdrag som set decorator og rekvisitør, blant annet på tv-serien Twin Peaks. Han er imidlertid mest kjent fra rollen som morderen Bob fra samme serie. Silva jobbet på settet til serien da David Lynch spurte ham om å spille rollen som Bob. Han hadde også samme rolle i filmen Twin Peaks: Fire Walk with Me (1992).
Kristoffer Holm
Han spilte for Lillehammer Ishockeyklubb, Furuset Ishockey, Stjernen Hockey, IK Comet, Vålerenga Ishockey og Prinsdalen Wheels. Han la opp etter 2014–15-sesongen.
Han har gått på ishockeylinjen på Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer, og har representert Norge både på U18- og U20-nivå.
Frank Silva
Silva hadde studert lysdesign ved San Francisco State University (Master) før han havnet i filmbransjen. Han hadde sitt første filmoppdrag i komedien Joysticks (1983) og i 1990 var han rekvisitør på David Lynchs film Wild at Heart.
Silva døde av aids i 1995.
Industriell metal
Industriell metal (industrial metal på engelsk) er en musikksjanger basert på heavy metal blandet med industrielle keyboardlyder og forvrengte gitarer og i noen tilfeller elektronisk musikk. Vokalen på industrielle metal-band kan være rå, men også ren vokal brukes i mange band.
Sjangertvist
Industrial metal regnes som en form for alternativ metal, og mange av bandene har sporet for langt fra heavy metal-sjangeren til å kunne regnes som «ekte» heavy metal-band. Flere band (som f.eks. Ulver) har gitt ut variert musikk på de ulike albumene sine og ses derfor likevel på som metal-band, men ikke alle utgivelsene blir sett på som metal-album.
Grindal
Grindal er ei bygd i Rennebu. Grindal grenser nordover til Å, i sør til Voll og østover til Tverdal.
Grindal er først og fremst ei jordbruksbygd, og det er kyr og sauer det går i. Men enkelte av bygdas innbyggere livnærer seg på andre ting, som for eksempel laks og maskiner. Lakseelva Orkla renner gjennom dalføret.
4H-klubben Solrenning 4H har sitt utspring på Grindal, men har de siste årene vært nødt til å trekke lenger oppover bygda for sine arrangement, siden de ikke har noe egnet klubblokale.
Rasmus Flo
Rasmus Flo (født 29. september 1851, død 30. november 1905) var en norsk lærer, filolog og målmann. Gjennom sitt arbeid med den første nynorsknormalen, fikk han stor påvirkning på utviklingen av skriftspråket.
Liv og gjerning
Rasmus var bondesønn fra bygden Flo i Stryn kommune i Nordfjord. 20 år gammel gikk han ut fra seminaret på Stord. Han livnærte seg som lærer mens han leste seg frem til artium (1873) og i 1881 til filologisk embetseksamen. 1878-85 var han lærer på Kongsvinger mellomskole, så ett år vikar på Tromsø høyere skole og deretter to år lærer på Valdres kommunale mellomskule. ”Han høvde elles ikkje godt til aa vera skulemeister”, skriv Halvdan Koht, og han fikk vansker med å få seg arbeid.
I studentårene stod Flo nær Olaus Fjørtoft, delte hans meninger og målsyn. Liksom Fjørtoft skrev han på bygdemålet, lett tiljevnet og mest mulig lydrett. Siden nærmet han seg Aasens norm, men kuttet vekk foreldede bøyningsendinger og noen døde konsonanter.
I 1892 fikk Moltke Moe han med i arbeidet med Nordahl Rolfsens lesebok. Flo hjalp Moe med stilføring og rettskriving i nynorskutgaven av Rolfsens lesebok, et arbeid han passet svært godt til med sin sans for naturlig stil. Steinar Schjøtt fikk og hjelp av Flo med oversettelse til sin nye utgave av Snorre Sturlasons kongesagaer. Flo oversatte mange av skaldekvedene i verket. Flo stod i tillegg bak det tyngste arbeidet med bind to og tre av Austlids lesebok.
Både gjennom leseboken (Rolfsens) og arbeid for Det Norske Samlaget fikk Flo påvirkning på utviklingen av nynorsk skriftspråk. Han var med i den første rettskrivingsnemnden for nynorsk (1899). I hovedsak var det han som satt opp forslaget til flertallet i nemnda (Flo og Arne Garborg), den såkalte midlandsnormalen. Flo skal ha vært den eneste som fikk rette på språkføringen til Garborg.
Flo var med i Det Norske Samlaget sitt styre 1894-1903. Det samme året som han kom inn i styret tok han på seg å redigere forlaget sitt nystartede tidsskrift Syn og Segn. Han var styrer fra det første heftet av Syn og Segn til han døde. I tidsskriftet skrev han om mange slags emner, både sagngranskning, samfunnsvitenskap, sjelelære, naturfag og geologi. Flo oversatte elles en av barnebokforfattaren Frederick Marryat sine bøker (Styrmann Stav, 1900).
Flo levde et kravløst liv i små kår. Han døde i Kristiania (Oslo).
Den multinasjonale styrken i Libanon
Den multinasjonale styrken i Libanon (forkortet MNF) var en internasjonal fredsbevarende styrke som ble opprettet i 1982 for å se til evakueringen av PLOs styrker fra Libanon i kjølvannet av Israels invasjon av landet. Styrken bestod av amerikanske, franske, italienske og britiske tropper.
Bakgrunn
USA hadde tidligere vært involvert i libanesiske affærer gjennom Operasjon Blå Flaggermus under krisen i Libanon i 1958. Under denne intervensjonen ble 14,000 amerikanske tropper utplassert i Libanon for å slå ned på den libanesiske opposisjonens opprør mot president Camille Chamoun. Operasjonen ble ansett som en suksess, og Chamoun forble ved makten.
I 1975 brøt den libanesiske borgerkrigen ut. Videre destabilisering ble forårsaket av Israels invasjon av landet i 1982, som hadde som mål å tvinge PLO ut av Libanon.
Mens Libanons hovedstad Beirut var under beleiring av israelske styrker, forhandlet den amerikanske ambassadøren Philip Habib mellom de krigførende partene for å få istand en fredsbevarende styrke i Beirut. I august lyktes man i å få på plass en avtale som innebar en tilbaketrekning av syriske og palestinske soldater fra Beirut. Avtalen innebar også utplasseringen av en multinasjonal styrke som skulle være til stede under evakueringen og forhindre videre trefninger mellom partene.
Økt involvering i Libanon
Den amerikanske kontingenten bestod opprinnelig av 1400 tropper, og økte senere til 1800. Den amerikanske bataljonens hovedkvarter ble plassert ved Beiruts internasjonale lufthavn. Frankrikes bidrag bestod av 1500 soldater som ble utplassert i Vest-Beirut. Italia bidrog med 1400 tropper som ble utplassert mellom de franske og de amerikanske troppene. I februar 1983 bestemte Storbritannia seg for å støtte styrken ved å bidra med væpnede kjøretøy.
Vinteren 1982-83 var lykkes MNF med oppdraget sitt. Selv om styrken offisielt var nøytral, hadde den flere ganger forhindret trefninger mellom varierende libanesiske fraksjoner og israelske styrker. Den 23. februar kom det nesten til trefninger mellom amerikanske og israelske styrker da israelerne ble nektet passasje gjennom et amerikansk-kontrollert område i Beirut. Etter hvert som amerikanerne begynte å samarbeide mer og mer med den libanesiske hæren, økte antallet angrep fra sjia-muslimske fraksjoner, kanskje fremfor alt Hizbollah. Den 18. april ble den amerikanske ambassaden i Beirut bombet, og 63 mennesker mistet livet.
Den 17. mai 1983 ble den såkalte 17. mai-avtalen undertegnet mellom Israel og Libanon. Avtalen gjorde offisielt slutt på Israels første krig i Libanon, og tillot Israel å utplassere styrker i det sørlige Libanon for å se til at ingen militante infiltrerte Nord-Israel. Med denne avtalen trakk Israel sine styrker ut av Beirut, og begynte en etappedelt tilbaketrekning fra Libanon. Ettersom israelerne trakk seg ut, gikk Syria til offensiv mot den libanesiske hæren, som led et alvorlig nederlag i den såkalte Fjellkrigen.
Høsten 1983 ble amerikanske styrker gjentatte ganger bombardert av sjiamuslimske og drusiske militser, og mange soldater ble drept som følger av trefningene. Som en gjengjeldelse bombarderte amerikanske krigsskip militsenes baser nær Beirut.
Kasernebombingen
Den 23. oktober ble MNF-styrken påført et hardt slag da biler fylt med eksplosiver detonerte inne i den franske og den amerikanske basen i Beirut, hvor 241 amerikanere og 58 franskmenn ble drept. De store tapstallene førte til harde reaksjoner hjemmefra, og mange amerikanere ønsket en tilbaketrekning fra Beirut. Imidlertid ønsket ikke Reagan å trekke seg ut ennå, og uttalte at soldatene ville forbli utplassert.
Senere trefninger og tilbaketrekning
Franske fly gjengjeldte kasernebombingen ved å bombe Irans revolusjonsgarde i Bekaa-dalen i november. På dette tidspunktet økte spenningen mellom USA og Syria, ettersom syriske batterier skjøt mot amerikanske fly som patruljerte libanesisk luftrom. Spenningene kulminerte den 4. desember da amerikanske fly gjengjeldte et syrisk missilangrep ved å gå til et omfattende angrep mot syriske batterier i fjellområdene øst for Beirut. Under operasjonen skjøt syrerne ned to amerikanske fly, hvor en pilot døde og en annen tatt til fange av syriske soldater. Den samme dagen ble åtte amerikanske soldater drept når syrisk-støttede militser bombarderte en observasjonspost.
Mens kampene i Libanon pågikk, forlot Yasir Arafat og mange av hans PLO-krigere den 20. desember Tunisia for å returnere til Libanon. Den 21. desember ble MNF igjen utsatt for et dødelig bombeangrep, hvor en fransk soldat og 14 libanesere ble drept.
I januar 1984 gikk USAs president Ronald Reagan med på å trekke styrkene ut etter at Libanons statsminister og hans kabinett hadde trukket seg og Libanon vandret inn i en ny periode med kaos. Sekterisk vold, hvor drusiske og sjiamuslimske grupperinger begynte å kjempe mot hverandre utenfor Beirut, brøt ut for fullt i februar, og den 7. februar trakk de 1700 amerikanske soldatene seg ut av landet. Det siste amerikanerne foretok seg i Libanon, var å utføre et omfattende bombardement av syriske styrker, hvor generalen som kommanderte de syriske styrkene i Libanon ble drept. Italienerne trakk seg ut den 20. februar, og den siste franske soldaten var ute den 31. mars.
Tapstall
Totalt 265 amerikanske soldater mistet livet i Libanon. Alle unntatt ni av disse omkom i trefninger med libanesiske eller syriske styrker, og alle unntatt 24 under bombingen av kasernen. Frankrike mistet 58 soldater, alle ble drept under kasernebombingen.
Petter Furberg
Petter Furberg (født 15. desember 1923 i Sande, Vestfold, død 22. juni 1999 i Horten) var en norsk politiker (Ap). Han ble innvalgt på Stortinget fra Vestfold i 1969.
Furberg var riksrevisor og leder av Riksrevisjonen i perioden 1981–1990.
Livgarde
Livgarde er et et elitekorps i en hær som er livvakt for et statsoverhode eller en fyrste. De fleste land har en eller annen form for livgarde i sitt militære system. I Norge er livgarden Hans Majestet Kongens Garde. I militær tradisjon blir en avdeling hvis oppgave det er å passe på presidenter eller kongelige gjerne kalt livgarde som fellesbetegnelse, slik som Hans Majestet Kongens Garde i Norge. Disse har i dag oftest en mer seremoniell funksjon, men ivaretar samtidig noe av sine gamle plikter. I praksis har ofte mer spesielt tilpassede avdelinger innen politi/forsvar/annet tatt over de aller fleste rene livvaktfunksjoner for offisielle myndighetspersoner i verden i dag, selv om livgardene består. Livgarden har ofte en kombinasjon av seremonielle- og paradefunksjoner og en mer moderne militær infanterifunksjon.
Historie
Oppdaget med å beskytte kongen eller herskeren har alltid vært en svært viktig oppgave. Helt tilbake til antikken kan vi finne egne avdelinger med livgarde regimenter, slik som pretorianergarden hos Romerne. I Norden hadde man i vikingtiden og middelalderen en egen hird og hirdmenn. Hirdmennene måtte sverge evig troskap til sin herre og love å følge han i både krig og fred, og ofre livet for han om nødvendig. Den eldste The Queen's Body Guard of the Yeomen of the Guard er den britiske monarkens seremonielle livgarde. Den ble opprettet av Henrik VII i 1485 under slaget ved Bosworth Field, og bærer fortsatt uniformer fra tudortiden i rødt og gull. En av de mest kjente livgardene er sveitsergarden i Vatikanet som ankom som leiesoldater til Roma 22. januar 1506. Den spanske livgarden Guardia Real har også røtter tilbake til middelalderen. Napoleons Garde Impériale ble etter hvert en modell for andre livgardeavdelinger i Europa, og blant annet kopiert av både det det russiske og tyske imperiet. I Sverige har man Högvakten som livgardeavdeling. Den ble opprettet i 1523 for å forsvare Stockholms slott og kongefamilien. Den Kongelige Livgarde, i dagligtale bare kalt livgarden, i Danmark ble opprettet av Frederik III den 30. juni 1658. Den 8. november (etterhvert kjent som «Gardens dag») 1856 ble «Hans Majestæt Kongens Norske Garde» besluttet opprettet ved kongelig resolusjon. Før den tid hadde nordmenn tjenestegjort i blant annet den svenske og den danske livgarden.
Politisk kvarter
Politisk kvarter er et norsk aktualitetsprogram som har gått på NRK Radio siden 1968. Programmet tar vanligvis for seg en to-tre dagsaktuelle saker som debatteres i studio av relevante debattanter med programleder som ordstyrer. Sendingen har et stort fokus på norsk politikk. Programmet sendes på P2, alle hverdager fra klokken 7:45 og er en del av Nyhetsmorgen. Fra 2014 til 2020 ble programmet også overført på NRK2, og fra 2020 sendes det på NRK1. Om sommeren erstattes programmet med Sommerkvarteret.
Programmet hadde i 2008 et gjennomsnittlig lyttertall på drøyt 80 000. Det kan ellers nevnes at programmet ble lastet ned over 972 000 ganger på podkast i 2017, noe som plasserte det på en niendeplass over NRKs mest nedlastede radioprogrammer.
Den første sendingen gikk på lufta den 30. oktober 1968. Herbjørn Sørebø var første programleder. Programmet ble sendt rundt kl 18 på kvelden de første årene. Det ble nedlagt på slutten av 1980-tallet, men gjenoppstod i 1995 i en fornyet versjon i forbindelse med introduksjonen av Nyhetsmorgen.
The Marshall Mathers LP
The Marshall Mathers LP er Eminems tredje album på et større plateselskap. Det ble sluppet ut 23. mai 2000. Albumet ble det best-selgende rap-albumet gjennom tidene. The Marshall Mathers LP er også det første hardcore rap-albumet i historien som har blitt nominert til Grammy Award i klassen Album of the Year.
Albumet inneholder hit-singlene «Stan», «The Real Slim Shady» og «The Way I Am». De sangene på albumet som ble oppfattet som mest sjokkerende er «Kill You» og «Kim», som er to eksempler på hans tekster som ble oppfattet som hatefulle mot kvinner. I sangen «Kim» fantaserer Eminem om å drepe konen sin, Kimberly Ann Scott, ved å kutte halsen hennes. Eminem lagde denne sangen fordi Kimberly skulle ha hatt et forhold med en annen mann. Kim skilte seg fra Marshall noen uker senere, og Marshall overtok foreldreretten til datteren deres Hailie.
Tekstene i The Marshall Mathers LP er blitt kritisert som kjønnsdiskriminerende, voldelige og homofobiske (ettersom Eminem nevner ordene «fag» og «faggot» flere ganger i en del av hans sanger). Dette vakte oppsikt hos medlemmene fra Gay and Lesbian Alliance Against Defamation (GLAAD). Eminem prøvde å unnskylde seg ved å si at han ikke mener det han skriver i tekstene sine personlig, og at han ikke er homofob. Dette gjorde han ved å fremføre sangen «Stan» med den homofile artisten Elton John på en Grammy Award-utdeling, og avslutte ved å gi John en klem.
Odd Vattekar
Han var sønn av kjøpmann Nils Vattekar og hustru Kari Eri. Han gikk Bergens katedralskole og Oslo handelsgymnasium før han studerte i England, Tyskland, Sveits og Sverige. Han var diplomkandidat fra Handelshøjskolen i København.
Vattekar ble i 1942 ansatt som funksjonær ved Nordisk Aluminiumindustri i Holmestrand. Han ble personalsjef i 1945, kontorsjef i 1959 og fabrikkdirektør og stedfortreder for administrerende direktør i 1966.
Vattekar ble høyremann etter krigen. Han formann i Holmestrand Høyre, medlem av Holmestrand bystyre og formannskap 1956–1962 og 1968–1971, medlem av Vestfold fylkesting og fylkesutvalg 1968–1971 og innvalgt på Stortinget fra Vestfold 1969–1981. Han var medlem av Stortingets finanskomité 1969–1975 og nestformann i Stortingets industrikomité 1975–1981.
Han ble tildelt Deltagermedaljen og Kong Olav Vs jubileumsmedalje 1957–1982.
Morophaga choragella
Morophaga choragella er en sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Denne arten lever i skog, der larvene utvikler seg inne i kjuker.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 23-35 millimeter), brunspraglete møll. Antennene er trådformede og litt over halvparten så lange som forvingene. Hodet er kledt med korte, gråbrune, hårlignende skjell. Forkroppen er brun med lysere sider. Forvingene er avrundede, grunnfargen er gulbrun med mørkere tegninger, også en del små, hvite flekker. Midt i vingen går det en kommaformet, mørkere flekk ut fra bakkanten, denne er kantet med hvitt. Forvingens vingefrynser av mørkt gråbrune med en smal, lys midtstripe og fire smale, hvite felter. Bakvingen er grå, med korte hårfrynser som er lysgrå med et mørkere bånd i midten. Larven er skittent gulhvit med mørkbrunt hode.
Levevis
Arten lever i løv- og blandingsskog. Larvene utvikler seg i kjuker og i soppangrepet, død ved. Den er kjent fra knivkjuke (Piptoporus betulinus), ildkjuke (Phellinus ignarius) og svovelkjuke (Laetiporus sulphureus), men kan trolig også bruke andre arter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni-juli og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten er utbredt over store deler av den palearktiske sone. I Norge er den utbredt i Sør-Norge nord til Oppland og Sogn og Fjordane.
Dave Laut
David «Dave» Lester Laut (født 21. desember 1956 i Findlay, Ohio, død 27. august 2009 i Oxnard, California) var en amerikansk kulestøter.