cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Menn i mørket
Sundes taushet
Som en rent dokumentarisk, historisk beretning om gruppens motstandskamp har Menn i mørket flere åpenbare mangler. Den bærer preg av at Sunde i 1947 i stor grad måtte skildre begivenhetene ut fra egen hukommelse, uten arkiver eller organisasjon å støtte seg på. Organisasjonen omfattet dessuten et par hundre mann, med et støtteapparat like stort, i en virksomhet der man skulle vite minst mulig. Selv Sundes kunnskaper kunne ikke omfatte alle detaljer.
I boka skildret Sunde naturlig nok de aksjonene der han selv hadde spilt en aktiv rolle mest inngående. I ettertiden ble dette urettmessig tatt til inntekt for en av mytene om Sunde, at han som eventyrer og kriger tok for store sjanser, og la for liten vekt på organisasjonsarbeid og sikkerhet. I virkeligheten deltok han selv kun i et fåtall av de 39 kjente sabotasjeaksjonene gruppen gjennomførte.
Striden om boka
Selv om Osvald-gruppen hadde høy anseelse like etter krigen, ble det snart rettet alvorlige angrep mot Sunde og hans sabotasjeorganisasjon. Bankdirektører krevde erstatning for gruppens «bankran». De svenske eierne bak Per Kure krevde kompensasjon for anlegget Osvald-gruppen hadde sprengt. I avisene anklaget overlege Johan Scharffenberg gruppen for likvidasjoner. Når Sunde skrev Menn i mørket, var det dels som et forsvarsskrift.
Da boka kom i 1947 var Norge fortsatt preget av radikale vinder og beundring for motstandskjemperne, og den måtte snart trykkes i nye opplag. Sundes suksess ble imidlertid kortvarig. Selv ble han i 1949 involvert i det såkalte Furubotn-oppgjøret i NKP, der mange tidligere frender snart ble fiender. Under den kalde krigen ble dessuten kommunismen den nye fienden, og de kommunistiske krigsbragdene skjøvet inn i skyggen. Sunde selv ble i 1954 dømt som spion for Sovjet. Han kom ut som en bitter mann, og nektet nye utgivelser av Menn i mørket, som i mange år ble forvist til glemselen.
Først etter Sundes død ble boka hentet fram igjen. I 1987 utga Falken Forlag en ny utgave. Nå ble den lansert med etterord av Terje Halvorsen, og derved oppdatert med nye opplysninger som var kommet fram.
På 2000-tallet fikk boka ny aktualitet i kjølvannet av Lars Borgersruds omfattende forskning rundt Osvald-gruppen. I 2009 lanserte Spartacus forlag boka i ny utgave med et lengre forord av Borgersrud, oppdatert med flere bilder og kart. Siden har denne nye Menn i mørket-utgaven kommet i flere opplag.
Mer enn et halvt århundre etter at boka ble skrevet vekker den ennå sterke følelser. Forfatteren Egil Ulateig omtalte den så sent som i 2010 som en «uhyggelig» bok.
DCC
DCC kan vise til:
Beatlemania! With The Beatles
I USA ble Meet The Beatles gitt ut i januar 1964, og det inneholdt flesteparten av sangene til With The Beatles, og dermed ble dette albumet i liten grad solgt i USA.
Remi Lindholm
Remi Lindholm (født 17. januar 1998) er en finsk langrennsløper.
Han representerte Finland i 30 km skiathlon under Vinter-OL 2022 hvor han kom på 25. plass.
Apriltesene
Apriltesene (russisk: Aпрельские тезисы, aprelskie tezisy) var direktiver utferdet av bolsjeviklederen Vladimir Lenin da han vendte tilbake til Petrograd (St. Petersburg) fra sitt eksil i Sveits. Direktivene henvendte seg till bolsjeviker i Russland, og befestet at sovjetene (arbeiderrådene) skulle ta makten («all makt til sovjetene»), forkastet liberalerne og sosialdemokratene i den provisoriske regjering, klargjorde at bolsjevikene ikke skulle samarbeide med regjeringen og at det trenges nye kommunistpolicyer. Apriltesene påvirket julidagene og oktoberrevolusjonen under de påfølgende månedene. De inngår ideologisk i leninismen.
Defensie Cyber Commando
Defensie Cyber Commando (DCC) er en kommando i det nederlandske forsvaret som har ansvar for integrasjon av cyberoperasjoner i militære operasjoner. DCC ble opprettet 25. september 2014, og er i full drift tidlig i 2017.
Etablering og organisering
Etableringen av DCC var et resultat av cyberforsvarsstrategien for 2012, hvor det blant annet ble bestemt at det nederlandske forsvaret skal være i stand til å utføre cyberoperasjoner selv. I den fire år lange etableringsfasen vil DCC koste anslagsvis 50 millioner euro, med forventet kostnad på 21 millioner euro per år.
Kommandoen besto i begynnelsen av 2014 av totalt 60 personer fra alle fire våpengrener, inkludert 14 personer ansatt i selskapet Fox-IT med kompetanse til å utføre hacking.
I tillegg til en stab består DCC av tre avdelinger:
Dichodontus punctipennis
Dichodontus punctipennis er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor (ca. 25 millimeter) og kraftig, kort og bred, blank, svartbrun hornbille. Hannen har et krumt horn i pannen, pronotum er nokså bredt, i midten med et høyt, i spissen litt kløvet framspring. Framspringet er svært blankt, pronotum forøvrig med kraftig, nettmasket mikroskulptur. Dekkvingene er glatte og blanke, med fine punktrader. Undersiden er kledt med korte, gule hår. Hunnen mangler horn og pronotum er rundet med kraftig punktering.
Utbredelse
Arten lever i Malaysia.
Broddi Kristjánsson
Han representerte Island under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
UX
UX kan vise til:
VM i basketball for menn 1954
VM i basketball for menn 1954 (verdensmesterskapet i basketball for menn) ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil i 1954.
Mercury Bluff
Mercury Bluff er en fjellskrent ved Gerlovo Beach nordvest på Ioannes Paulus II Peninsula på Livingston Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Området ble besøkt tidlig på 1800-tallet av selfangere.
Skrenten er oppkalt etter den britiske selfangstskuta «Mercury» under kaptein Robert Wetherell som operererte ut fra Shirreff Cove i nærheten i 1820-21.
Klippen ligger 3,9 km sørvest for Cape Shirreff, 12 kmnnordøst for Rowe Point og 20,85 km nordøst for Essex Point.
Anton Kriel
Anton Kriel (født 11. september 1964) er en sørafrikansk badmintonspiller.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
Folkeviljen (illegal avis)
Folkeviljen var en av de illegale avisene som ble utgitt i Norge under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Avisen ble startet på Gjøvik i februar 1941. Leif Blichfeldt fra Oppland Arbeiderblad kom etterhvert til å innta redaktørrollen. Avisen hadde sitt tyngdepunkt i den lokale fagbevegelsen. Den kom ut to ganger i måneden i et opplag på 500 eksemplarer, og holdt stort sett utgivelsen i gang til krigens slutt.
Det meste av tiden ble Folkeviljen produsert hos gårdbruker Odd Hermanrud på hans plass på Østre Toten. Han holdt duplikatoren skjult under noen steinheller.
Flere personer tilknyttet Folkeviljen ble tatt av tyskerne, men de klarte aldri å rulle opp hele avisen. Journalist Helge Wåle var en av avisen utgivere. Han sto vanligvis for pakking og fordeling av avisen når den kom fra Hermanrud. En nazist oppdaget ved et tilfelle at Wåle hadde flere eksemplarer av avisen, han ble angitt og satt på Grini. Han klarte imidlertid å unngå å røpe de andre som sto bak avisen.
Blichfeldt ble tatt av Gestapo høsten 1943. Han ble arrestert sammen med sin medarbeider, lektoren Kirsten Smith som også hadde vært aktiv i lærermotstanden. Hun hadde vært sentral i arbeidet med illegale skrifter i Vest-Oppland, og satt inne med mye farlig kunnskap. Hun ble torturert under forhør, og for ikke å røpe noe svelget hun en giftpille hun hadde gjemt i en knebandasje. Hun ble brakt til sykehuset på Hamar og pumpet.
For å unngå at hun ble utsatt for nye forhør besluttet Milorg å «hente» henne ut fra sykehuset. Med hjelp fra en kvinnelig medisinerstudent på sykehuset tok de to Linge-karene Jon Gunleiksrud og Oddvar Doublaug seg inn der med en tilsynelatende blødende, bandasjert, skadet mann mellom seg. Sammen med den «skadde» overmannet de vakta og fikk Smith ut. Åtte dager senere var hun i Sverige.
Brinken (Oslo)
Brinken (5-63, 2-54) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går fra Åkebergveien og ender som blindvei nær krysset mellom Kjølberggata og Økernveien. Gateløpet har eksistert lenge og hatt forskjellige navn: Underhougsgaten, så Brinken, fra 1879 Brinkens gate og så Brinken igjen fra 1959. Gatenavnet betyr bratt skrent.
Bebyggelsen er langt fra enhetlig. Her er det variasjon i alder og stil. For det meste er det bygget i mur eller tegl, og mye er fra 1900-tallet, med bare noen rester fra 1800-tallet, f.eks. et trehus i nr. 23. I nord ble trehusbebyggelsen revet på 1980-tallet og erstattet med terrasseblokker. Kampens Mekaniske Verksted lå i nr. 50, men er bygget om til hotell og overført til Kjølberggata 29.
Kleivdals lærfabrikk
T.H. Kleivdal lærfabrikk var en fabrikk på Laksevåg i Bergen som drev med produksjon av lær til sko. Bedriften lå plassert på vestsiden av Nordrevågen, etter hvert som nærmeste nabo av ubåtbunkeren «Bruno», som ble oppført av den tyske okkupasjonsmakten fra 1941. I dag ligger Laksevåg industrihus på denne tomten med adressen Johan Berentsens vei 41.
Flytting til Laksevåg
Fra 1929 var Kleivdals fabrikker et aksjeselskap. Driften ble samtidig overtatt av T.H. Kleivdals eldste sønn, Hans Kleivdal.
Ødeleggelsen av fabrikken
Under andre verdenskrig ble Kleivdal lærfabrikk hardt rammet under bombingen av Laksevåg 4. oktober 1944. 36 av bedriftens ansatte ble drept på stedet, mens én person døde senere av skadene. Arbeiderne hadde gått i tilfluktsrommet, men dette fikk direkte treff av flere bomber. Fabrikkbygningen ble jevnet med jorden. På den utbombede tomten ble Laksevåg industrihus bygget, og Kleivdal fortsatte sin virksomhet der inntil bedriften ble nedlagt i 1960.
Produksjon
Fabrikkens produksjon var i første rekke alle sorter bunnlær, som sålelær, valchelær, bindsålelær, plattlær og fettlær. Læret ble fremstilt av garvet hud, først og fremst fra land i Sør-Amerika som Argentina og Uruguay, men også fra Australia, India og noen land i Afrika. Etter utbruddet av første verdenskrig ble det vanskelig å importere garveekstrakt fra utlandet, derfor begynte bedriften å selv produsere dette etter 1914.
Kleivdals lærfabrikk hadde marked over hele Norge. Bedriften fikk gullmedalje for sine produkter under Landsutstillingen i Bergen i 1928 og på Trøndelagsutstillingen i 1930. Fabrikken hadde mot slutten av 30-tallet hele 80 ansatte, og en årlig produksjon på 500 tonn bunnlær.
Koh Leng Kang
Koh Leng Kang (født 25. mai 1968) er en singaporsk badmintonspiller.
Han representerte Singapore under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
Mermnade-dynastiet
Mermnade-dynastiet (Mermnade betyr «falk») var et herskerdynasti som hadde kongemakten i oldtidsriket Lydia i Lilleasia (i dagens Tyrkia) fra ca. 687 f.Kr. til ca. 547 f.Kr. Dynastiet ble grunnlagt av kong Gyges som overtok makten etter å ha drept kong Kandaules (også kjent som Myrsilus eller Sadyattes ) rundt 680 f.Kr. Fire av Gyges' etterkommere styrte riket helt fram til kong Kroisos (Krøsus) ble tatt til fange av den fremadstormende persiske kong Kyros den store, sannsynligvis rundt 547 f.Kr.
Mermnadenes maktovertakelse
Før mermnadene overtok makten ble Lydia styrt av et heraklide-dynasti, det vil si at de i henhold til mytene nedstammet fra halvguden Herakles. Den greske historikeren Herodot, som skrev på 400-tallet f.Kr., skriver at heraklidenes første lydiske konge var Agron og at hans slekt hadde makten i 22 generasjoner, eller 505 år. Om Herodots tidslinje er riktig skulle Agron ha blitt konge i 1192 f.Kr., omtrent på samme tid som den myteomspunne Trojakrigen.
Herodot gjengir i sin bok Historier en noe bisarr fremstilling av mermnadenes maktovertakelse. Kong Kandaules av Lydia var svært forelsket i sin vakre hustru, og han skrøt av hennes skjønnhet overfor Gyges, hans mest betrodde medarbeider ved hoffet. Så langt gikk Kandaules at han overtalte Gyges til å gjemme seg inne på kongeparets soverom for å kunne se dronningen naken når hun la seg. Den lojale Gyges måtte motvillig gjøre dette, selv om det også hos lyderne var en stor skam å bli sett naken. Men da han snek seg ut av rommet etterpå oppdaget dronningen ham, uten at hun lot seg merke med det. Dagen etter innkalte hun Gyges som kom, uvitende om at han var avslørt. Dronningen ga med en gang uttrykk for at hun visste at det hele var Kandaules' ide, og hun ga Gyges valget mellom å drepe Kandaules og selv få dronningen og kongeriket, eller selv å bli drept. Gyges valgte å drepe kongen. Dette skal ha skjedd ca. 687 f.Kr. Det skal ha kommet til litt uroligheter etter kuppet, men partene ble enige om å konsultere Oraklet i Delfi, og derfra kom det beskjed om at Gyges skulle være konge. Dog uttalte oraklet at heraklidene skulle få sin hevn i femte slektsledd.
Herodots anekdoter om Kandaules og heraklidene bør tas med en klype salt. Moderne historikere mener det ikke finnes bevis for noen lydisk statsdannelse før Gyges tok makten.
Lydias situasjon under mermnadene
Gyges' regjeringstid var preget av kriger mot kimmerierne (kimrerne), et nomadisk folkeslag fra Kaukasus-området som på 680-tallet f.Kr. erobret Lydias naborike Frygia. Gyges ble drept i en trefning med kimmerierne rundt 644 f.Kr. og han etterfulgtes av sin sønn Ardys. Selv om kimmerierne hadde beleiret Lydias hovedstad Sardes lyktes de ikke med å beseire Lydia. Ardys betalte tributt til kong Asurbanipal av Assyria og mottok militær støtte fra ham i kampen mot kimmerierne. Mot slutten av 600-tallet f.Kr. ble Assyria nedkjempet av en føderasjon av medere, babylonere og skytere, noe som svekket også Lydia og som banet vei for perserriket under kong Kyros den store.
Mermnade-kongene skaffet seg store rikdommer, blant annet gjennom at de skaffet seg herredømme over elva Paktolos som inneholdt store mengder sølv og gull. Det er antatt at kong Gyges var den første som preget standardiserte (gull-)mynter i sin regjeringstid. I sin storhetstid under kong Kroisos på 500-tallet omfattet Lydia nesten hele Anatolia (Lilleasia), det vil si det som i dag er den asiatiske delen av Tyrkia.
Lydias fall
Det er uvisst akkurat når Lydia ble erobret av perserne, men det skal ha skjedd en gang mellom persernes erobring av Media (550 f.Kr.) og Babylon (539 f.Kr.). Ut fra en tidligere tolkning av Nabonidus-krøniken har årstallet 547 f.Kr. vært angitt, men denne tolkningen er trukket i tvil. Kroisos ledet lyderne til et angrep på Pteria i Kappadokia. Byen ble beleiret og erobret. Men Kyros den store mobiliserte en hær mot lyderne og Kroisos måtte trekke seg tilbake til Lydias hovedstad Sardes hvor han regnet med å være trygg. Kyros marsjerte imidlertid etter Kroisos helt til Sardes og slo lyderne. Kong Kroisos overga seg og ble tatt til fange. Det oppsto i ettertid myter rundt Kroisos, blant annet omkring hans angivelige vennskap med den persiske erobreren Kyros. Om vennskapet var reelt vites ikke, men det var Kyros' bevisste politikk å behandle de folkegruppene som ble beseiret med respekt. Sikkert var det i hvert fall at den usedvanlig velutstyrte statskassen til Kroisos i Sardes falt i persernes hender.
Stellan Österberg
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
Luftfrityrkoker
En luftfrityrkoker (airfryer, «luftsteker») er en liten varmluftsovn som kan settes på en kjøkkenbenk, og kan i likhet med varmluftsovner forøvrig brukes for simulere frityrsteking uten å fritere maten i olje. En vifte øverst sirkulerer varmluft slik at maten friteres gjennom varmluft, og ikke frityrolje. Maten plasseres i en skuff nederst i ovnen, og varm luft sirkulerer i skuffen, med temperaturer opp til 250 °C. Noen hevder at luftfrityrkokere sirkulerer luften betydelig raskere enn vanlige varmluftsovner slik at tilberedningstiden blir kortere, hvilket kan gjøre at maten kan få en sprøere overflate og samtidig beholder mer av saftigheten på innsiden. Luftfrityrkokere kan blant annet brukes til å tilberede pommes frites, kyllingnuggets, vårruller, fisk og kjøtt.
Aiguille Blanche de Peuterey
Det er tre topper på fjellet: Sammen med nabofjellet, Aiguille Noire de Peuterey (3 773 m) – danner Aiguille Blanche en del av Peuterey-ryggen (Intégrale), en av de tre store ryggene (de andre er Innominata og Brouillard ridges) til toppen Mont Blanc. Denne ble først klatret via en fjellkløft på Brenvasida av Paul Güssfeldt med Emile Rey, Christian Klucker og César Ollier 15–19. august 1893. Den første klatringa av hele ryggen inkludert Aiguille Noire de Peuterey (Intégrale) ble gjort 28.–31. juli 1934 av Adolf Göttner, Ludwig Schmaderer og Ferdinand Krobath.
Devonport Naval Base
Devonport Naval Base er en newzealandsk orlogsstasjon i Devonport på Nordøya. Stasjonen er hovedbasen for Royal New Zealand Navy og har vært i bruk siden 1841.
Ghostface
Ghostface (alternativt skrevet som Ghost Face eller GhostFace) er en fiktiv identitet benyttet av en rekke forskjellige karakterer i Scream-filmene. Ghostface dukket først opp i Scream fra 1996, som en forkledning som ble brukt av tenåringene Billy Loomis (spilt av Skeet Ulrich) og Stu Macher (spilt av Matthew Lillard) når de begår en rekke mord i den fiktive byen Woodsboro i California.
Billy / Stu som Ghostface knivstikker ofte sine offer mange ganger etter å ha drept dem, bortsett fra drapet på Tatum Riley som døde i en mekanisk garasjeport. Den andre Ghostface, skapt av Mickey og Mrs. Loomis, knivstakk ofte sine offer i hjel med flere knivstikk, men ofte på et offentlig sted eller med flest mulig vitner. Den tredje Ghostface, skapt av Sidneys halv-bror Roman, foretrakk mer rene drap med færre presise knivstikkinger. Men han brukte teater-effekter og film-rekvisitter for å narre eller angripe ofrene sine.
Identiteten brukes først og fremst som en forkledning for filmens viktigste antagonister, for å skjule den virkelige identiteten deres når de gjennomfører en rekke mord, og har som sådan blitt fremstilt av flere forskjellige skuespillere. Ghostface kontakter ofte sine tiltenkte offer på forhånd, for å håne eller true dem. Den skiftende identiteten til personen under masken betyr at Ghostface hadde flere forskjellige motivasjoner, for eksempel hevn eller berømmelse. Men hver morder deler det felles ønsket om å angripe Sidney Prescott (spilt av Neve Campbell) på grunn av en rekke hendelser indirekte forårsaket av moren hennes Maureen.
Ghostface-personaen forblir den samme gjennom samtlige Scream-filmer, med en svart hette og kappe, og en hvit gummi-maske som ligner på et spøkelse med et skrikende uttrykk. Selv personen under Ghostface-utkledningen er menneskelig, viser karakteren ofte ekstrem holdbarhet mot fysisk skade, og unaturlig veldig høy fysisk styrke. Samt en nesten overnaturlig evne til å snike seg innpå sine offer, og er i stand til å dukke opp og forsvinne fra tilsynelatende umulige situasjoner. Når han konfronterer sitt tiltenkte offer, blir Ghostface fremstilt på forskjellige måter: noen ganger som rask og effektiv. Men andre ganger som klønete - eller som kolliderer med forskjellige gjenstander, noe som forhindrer ham fra å følge etter sine tiltenkte offer - en egenskap som varierer, basert på hvem som benytter seg av Ghostface-kostymet. Ghostface har for vane å håne sine offer, og bruke lenger tid på et drap når morderen ser ut til å ha en klar fordel.
Motivasjonene for drapene variere i hver film, avhengig av hvilken morder som gjemmer seg bak kostymet. Billy ppåstår å ha blitt drevet til sinnssykdom på grunn av morens forlatelse, en hendelse han skyldte på Maureen. Etter å ha tatt hevn på Maureen, velger han å fortsette som seriemorder. Men Stu mener at gruppe-press fra jevnaldrende var hans motivasjon, for å begå drap som Ghostface. I Scream 2 siterer Mrs. Loomis hevn som sin motivasjon, mot personen hun holder ansvarlig for sønnens død - nemlig Sidney Prescott. Men Mickey ønsker bare berømmelsen, som hans involvering i drapene vil sørge for når han blir oppdaget.
Utdypende handling
I den første Scream-filemn (fra 1996) ringer Ghostface til tenåringen Casey Becker (spilt av Drew Barrymore) for å plage henne, før han slutt myrder hennes kjæreste Steve Orth (spilt av Kevin Patrick Walls) før Casey selv blir myrdet. Identiteten som Ghostface har blitt adoptert av de primære antagonistene til hver påfølgende Scream-film for å skjule gjerningspersonens egentlige identitet. I den originale Scream blir identiteten brukt av en morder som begår en rekke drap i den fiktive byen Woodsboro, California. Snart begynner Sidney Prescott (spilt av Neve Campbell) å motta hånende og truende telefon-samtaler fra Ghostface. Morderen påstår å sitte på kunnskap om hennes mor Maureen Prescott (spilt av Lynn McRee) som ble brutalt voldtatt og drept, ett år før hendelsene i den første filmen. Drapet på Maureen ble først skyldt på karakteren Cotton Weary (spilt av Liev Schreiber) men Ghostface-forkledningen lar mistankene fort falle på forskjellige mennesker, inkludert Sidneys kjæreste, Billy Loomis, Sidneys far, Neil Prescott, Sidneys bestevenn Randy Meeks, samt en annen student, Stu Macher.
Ghostface blir i løpet av filmen avslørt som både Billy og Stu, som avslører at de myrdet Sidneys mor og deretter forsøkte å legge skylden på Cotton. I den første filmen blir Sidney reddet av Gale Weathers (spilt av Courteney Cox) som skyter Billy for å hindre ham fra å drepe Sidney. Ghostfaces andre opptreden var i Scream 2 (fra 1997) hvor karakteren igjen ble brukt som en forkledning av de viktigste antagonistene. En serie drap skjer ved Windsor College, hvor Sidney nå befinner seg. Morderne håner igjen Sidney og forsøker å drepe henne, og senere dreper Randy Meeks. Ghostface-forkledningen gjør at mistankene faller på flere forskjellige karakterer, inkludert Cotton igjen, og Sidneys kjæreste Derek Feldman. Imidlertid avslører Mickey Altieri (spilt av Timothy Olyphant) en venn av Derek, seg selv som morderen - som søker berømmelse. Mickeys medskyldige blir avslørt for å være Billys mor (spilt av Laurie Metcalf) under aliaset Debbie Salt, som ønsker hevn mot Sidney etter sønnen Billys død. Mrs. Loomis skyter også Mickey, og forsøker å drepe Sidney. Cotton kommer Sidney til hjelp, og skyter fru Loomis i brystet. Sidney skyter deretter fru Loomis i hodet en gang til, bare for å være sikker på at fru Loomis aldri kan plage dem lenger.
I Skrik 3 (fra 2000) kommer det en ny Ghostface-morder som dreper både Cotton og hans kjæreste Christine Hamilton (spilt av Kelly Rutherford) i et forsøk på å oppdage hvor Sidney Prescott befinner seg nå. Morderen etterlater også fotografier av Maureen på åstedene, for å trekke Sidney ut av tilbaketrukkethet. Samtidig dreper Ghostface flere av rollebesetningen til "Stab 3" en fiktiv film basert på Sidney Prescott, og hennes tidligere erfaringer med en tidligere Ghostface. Etter hvert blir Ghostface avslørt som Sidneys ukjente halv-bror Roman Bridger (spilt av Scott Foley) født av moren deres Maureen etter at hun flyttet til Hollywood i forsøk på å begynne som skuespiller under navnet Rina Reynolds. Men etter å ha blitt gjeng-voldtatt og impregnert på en fest, gav hun opp Roman for adopsjon. Han forsøkte å oppsøke henne mange år senere, bare for å bli avvist. Roman begynte deretter å forfølge Maureen, og filme hennes forhold til en rekke andre menn - inkludert Hank Loomis, faren til den første Ghostface-morderen Billy Loomis.
Roman brukte disse opptakene til å avsløre for Billy hvorfor moren hans hadde "forlatt" ham før han overbeviste Billy om å drepe Maureen. Dette utløste hendelsene som fant sted Scream og Scream 2. Roman forsøker også å drepe Sidney, fordi hun hadde det familie-livet som Roman ble nektet som barn. I tillegg brukte Roman fotografier, og den syntetiserte stemmen til Maureen, for å håne Sidney - og for å narre Sidney til å tro at hun var i ferd med å miste forstanden. Med Sidneys hjelp klarer vennen hennes Dewey Riley (spilt av David Arquette) å drepe Roman.
I Scream 4 (fra 2011) dukker en annen Ghostface-morder opp i Woodsboro igjen, på 15-årsdagen for den første Ghostface-massakren utført av Billy og Stu. Denne nye morderen gjenskaper hendelser fra den første Scream-filmen, men denne morderen filmer også sine drap for å produsere sin egen film. Ghostface dreper flere tenåringer og politifolk, før de blir avslørt som Sidneys kusine Jill Roberts (spilt av Emma Roberts) og hennes venn Charlie Walker (spilt av Rory Culkin) som har til hensikt å drepe Sidney, og deretter anklage Jills tidligere kjæreste Trevor Sheldon (spilt av Nico Tortorella) men Jill forråder Charlie og stikker ham gjennom hjertet med kniv.
Den fjerde Ghostface, skapt av Jill og Charlie, forsøkte å filme hvert eneste drap de begikk. Charlie knivstakk flere ganger ofrene sine i hjel, på en mest mulig ond og brutal måte. Men Jill stort sett knivstakk sine ofre bare én gang. De offentliggjorde også noen av drapene sine, å få oppmerksomhet og media-oppslag skrevet om mordene deres. I Skrik 5 (fra 2022) den femte filmen i franchisen, planlegger to Scream-tilhengere, Amber Freeman og Richie Kirsch, å gjenopplive Ghostface enda en gang.
Gondwana-regnskogen
Gondwana-regnskogen (Gondwana Rainforests of Australia) tidligere kjent som Central Eastern Rainforest Reserves, er det mest omfattende området med subtropisk regnskog i verden. Regnskogen er 3665 km² stort og er hovedsakelig samlet rundt grensen mellom de australske delstatene New South Wales og Queensland.
Antallet besøkende til dette reservatet ligger på cirka 2 millioner mennesker hvert år. Skogene ble innskrevet på World Heritage List i 1986, den gang dekket den bare et område som var cirka 3108 km² stort og som ble utvidet i 1994 og dekket dermed visse områder i delstaten Queensland. Reservene som regnskogene er en del av har en ekstremt høy bevaringsverdi, med mer enn 200 sjeldne eller veldig truede plante-og dyrearter. Åtte separate områder har blitt identifisert som å ha en fremragende kulturarv og høy betydning for Australia og er inkludert som en del av den australske National Heritage List. Høyden på regnskog-reservene varierer fra havnivå til nesten 1600 meter (5200 fot) over havet. De kraftigst besøkte delene av denne nasjonalparken er Dorrigo National Park og Springbrook National Park.
Gondwana-regnskogene er på UNESCOs verdensarvliste.
John Curtin
Som medlem av Australian Labor Party dannet Curtin en mindretallsregjering i 1941. Curtin ledet Australian Labor Party til deres største seier noensinne med to tredeler av setene i underhuset og over 58 prosent ved det neste valget i 1943. Curtin døde to år senere og han ble etterfulgt i statsministerembetet av Ben Chifley. Curtin ble ansett som en av de største statsministerne for Australia. General Douglas MacArthur uttalte at Curtin var «en av de største statsmennene i krigstid». Hans forgjenger som statsminister, Arthur Fadden uttalte at «Det finnes ingen større politisk figur i det australske offentlige liv i min levetid enn John Curtin».
Hans navn blir noen ganger referert til som «John Joseph Ambrose Curtin». Curtin valgte navnet «Ambrose» som en bekreftelse på hans religiøse tro til katolisismen da han var rundt 14 år gammel, men dette navnet ble aldri en del av hans juridiske navn. Han forlot den katolske tro som en ung mann, og han droppet dermed også navnet «Ambrose» som en del av hans navn.
Johns far arbeidet som en politimann og var av irsk avstamning, Curtins skolegang varte frem til han fylte 14 år da han begynte å jobbe for en avis på hjemstedet Creswick. Han ble snart aktiv i både Australian Labor Party og i Victorias Sosialistparti som var en marxistisk gruppe. Han skrev flere artikler for forskjellige radikale og sosialistiske aviser under navnet Jack Curtin. Det antas at Curtin sitt første offentlig verv da han søkte på stillingen som sekretær for Brunswick Football Club som spilte australsk fotball, men han ble nedstemt. Han hadde tidligere spilt for Brunswick mellom 1903 og 1907.
Fra 1911 til 1915 var Curtin ansatt som sekretær for fagforeningen Timberworkers' Union og under den første verdenskrig var han pasifist. Han var Labor Party sin kandidat for distriktet Balaclava i 1914. Han ble for en kortvarig periode fengslet for å ha nektet å delta på en obligatorisk legeundersøkelse, selv om han visste at hans syn var så dårlig at han ikke ville vært aktuell for verving. I 1917 giftet han seg med Elsie Needham, søster av den australske politikeren Ted Needham. Curtin flyttet til Cottesloe i nærheten av Perth i 1917 for å bli redaktør for Westralian Worker, den offisielle avisen for den australske fagforeningen. I tillegg til hans holdning til arbeidstakerrettigheter, ble Curtin også en sterk talsmann for rettighetene til kvinner og barn.
I 1927, innkalte den føderale australske regjeringen til en kongelig kommisjon for barn og Curtin ble utnevnt som medlem av denne kommisjonen. Han stod til valg for det australske parlamentet flere ganger før han vant et føderalt sete for distriktet Fremantle i 1928. Han var ventet å bli valgt som minister til kabinettet til James Scullin sin Labor Party-regjeringen etter valget i 1929. Han mistet sitt sete i parlamentet som følge av valget i 1931, men han vant setet tilbake igjen tre år senere, i 1934.
Da Scullin gikk av som leder for Australian Labor Party i 1935, ble Curtin uventet valgt (med bare én stemmes overvekt) til å etterfølge ham som Labor-partiet nye leder. I september 1939 ble hele verden kastet ut i krig da Nazi-Tyskland invaderte Polen og Storbritannia og Frankrike erklærte Tyskland krig. Den daværende australske statsministeren Robert Menzies erklærte landets troskap og støtte til den britiske krigsinnsatsen mot tyskerne.
I 1941 reiste Robert Menzies til Storbritannia for å diskutere Australias rolle under krigen. Samtidig som han befant seg i Storbritannia, mistet Menzies mye av hans støtte fra sitt eget parti i hjemlandet. I 1941 ble Curtin innsatt som Australias nye statsminister etter Menzies. Den 7. desember 1941 brøt Stillehavskrigen ut. Curtin holdt en historisk tale som markerte et vendepunkt i Australia sitt forhold med Storbritannia. Mange følte at statsminister Curtin skrinla Australias politiske bånd med Storbritannia og Winston Churchill uten å ha noe solid partnerskap med USA. Denne talen fikk også kritikk på høyt nivå fra regjeringene i Storbritannia og USA og USAs president Roosevelt skal ha uttalt at det «luktet panikk» av talen hans.
Curtin døde den 5. juli 1945 i en alder av 60 år. Han var den andre australske statsministeren som døde mens han fremdeles var innsatt ved statsministerkontoret innen de seks siste årene. Kroppen hans ble returnert til Perth, ombord på en Dakota fra RAAF som ble eskortert under flyturen av ni jagerfly. Han ble gravlagt ved Karrakatta Cemetery i Perth i Australia. Begravelsen ble fulgt av over 30 000 som var tilstede på kirkegården med mange flere tilskuere langs gatene.
Curtin var mest kjent for hans betydelige utvidelse av forskjellige sosiale tjenester og velferdstilbud i hans periode som statsminister. Blant hans mange opprettelser av sosiale tjenester var blant annet fødselspermisjon for aboriginer i 1942. Vesentlige forbedringer med den australske pensjonsordningene ble gjort som for eksempel med uførhet og alderspensjonen økte. Curtin ble hedret med Curtin University of Technology i Perth, John Curtin College of the Arts i Fremantle og John Curtin School of Medical Research i Canberra. En bronsestatue av ham ble avduket den 14. august 2005. I 1975 ble han hedret med et frimerke som bærer hans portrett som ble utstedt av Australia Post.
Kōji Miya
Kōji Miya (født 25. mai 1965) er en japansk badmintonspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
Novoje Vremja
Novoje Vremja (russisk: Но́вое вре́мя; «Ny tid») var en avis i St. Petersburg, grunnlagt i 1868. Til 1869 kom den ut fem ganger i uken. Deretter kom den hver dag, og fra 1881 hadde den både en morgen- og en kveldsutgave. Fra 1891 tilkom et ukentlig illustrert supplement.
Avisen ble i 1876 overtatt av Aleksej Suvorin som gjorde den til organ for panslavismen med betydelig innflytelse. Novoje Vremya støttet entusiastisk opp om keiser Aleksander IIIs regjerings russifiseringstiltak og antijødiske politikk.
Avisen opphørte i Russland efter oktoberrevolusjonen, men ble senere fortsatt i Beograd av en sønn av Suvorin.
Yana Point
Yana Point (bulgarsk нос Яна, ‘Nos Yana’) er et nes på vestsiden av innløpet til Bruix Cove øst på Livingston Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Neset ligger mellom enden av Huronbreen i nordvest og Iskărbreen mot sørøst. Det er oppkalt etter bebyggelsen Jana vest i Bulgaria.
Yana Point ligger 3,7 km nord-nordøst for Helmet Peak, 9 km sør for Edinburgh Hill og 1,93 km vest for Rila Point.
Musab Kheder
Musab Kheder Kamal Djebril (født 26. september 1993) er en sudansk‌født qatarsk fotballspiller som spiller for Al-Sadd SC.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Nikita Pablo
Nikita Pablo (født 8. januar 1995) er en australsk synkronsvømmer.
Introducing... The Beatles
Introducing... The Beatles er det første Beatles-albumet utgitt i USA og det andre i Nord-Amerika. Vee-Jay Records hadde fått rettighetene til materialet på albumet Please Please Me allerede i 1963, og skulle gi det ut i juli etter at Capitol Records var kjølige. Enda Vee-Jay hadde rettighetene, utsatte de å gi ut albumet. Vee-Jay fikk problemer etter at de ikke hadde oppgitt royalties, og deres kontrakt med Beatles var erklært ugyldig i august samme år. Da Beatles ble populære i desember, skyndte Vee-Jay seg til å gi ut det de hadde rettigheter på så de rakk det før Capitol ga ut Meet the Beatles!.
Nikita Pablo
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Introducing... The Beatles
Albumet er Please Please me minus «Please Please Me» og «Ask Me Why», som Vee-Jay tidligere hadde gitt ut på single, i samme rekkefølge som originalen. Den 10. februar måtte imidlertid Vee-Jay fjerne «Love Me Do» og «P.S. I Love You», og erstattet dem med de to sangene som ble gitt ut som single.
Ivan Ivanov (badmintonspiller)
Ivan Ivanov (født 19. februar 1966) er en bulgarsk badmintonspiller.
Han representerte Bulgaria under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
VM i basketball for menn 1959
VM i basketball for menn 1959 (verdensmesterskapet i basketball for menn) ble arrangert i Chile i 1959.
Danielle Kettlewell
Danielle Kettlewell (født 17. november 1992) er en australsk synkronsvømmer.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Phonebloks
Phonebloks er et modulært smarttelefonkonsept av den nederlandske designeren Dave Hakkens. Poenget med det modulære og utskiftbare designet er å minimere elektronisk forsøpling ved å la brukerne oppgradere og endre smarttelefonens komponenter istedenfor at de kaster hele mobilen for å kjøpe en ny. Phoneblocks-modulene vil hver inneholde en av hovedkomponentene i en smarttelefon som for eksempel kameraet, batteriet, skjermen og prosessoren. Disse «blokkene» festes til hovedbrettet og holdes på plass av to skruer.
Ukrainas kvinnelandslag i håndball
Ukrainas kvinnelandslag i håndball representerer Ukraina i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av Federatsiji handbolu Ukrajiny. Landslaget kvalifiserte seg til sin første internasjonale turnering i 1994.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Ukraina har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Besuto Gai
Besuto Gai er en japansk film fra 1990 regissert av Tōru Murakawa.
Ricardo Fernandes
Ricardo Fernandes (født 12. november 1972) er en portugisisk badmintonspiller.
Dinornithiformes
Moafugler eller moaer (Dinornithiformes) er en utdødd orden av store flygeudyktige fugler i kladen Notopalaeognathae. Artene var endemiske til New Zealand, der de såvidt overlevde inn i historisk tid. Moafugler hadde mye til felles med strutsefugler utseendemessig, og lenge trodde man at deres nærmeste nålevende slektninger var emuen og kasuarene i Papua-Australia. Nyere forskning antyder imidlertid at tinamufugler, som er den eneste delgruppen med flygedyktige fugler i gruppen av primitive nåtidsfugler, er nærmere beslektet. Moafuglene omfatter minst ni arter, som er fordelt i tre familier.
Ricardo Fernandes
Han representerte Portugal under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble utslått i første runde i double.
Dinornithiformes
Taksonomi
I mer enn 150 år har antallet moa-arter vært omdiskutert. På begynnelsen av 1900-tallet ble det antatt å være 38 arter. I 2006 var tallet nede i ti arter, og i 2009 var antallet nede i ni arter.
Moaene i de tre slektene Anomalopteryx, Megalapteryx og Pachyornis var nærmere beslektet med hverandre enn med alle andre moaer. Kjempemoaer i slekten Dinornis var bare fjernt beslektet med alle andre moaer.
Biologi
Estimatene for vektangivelser blant moa-arter er og har vært kontroversielle. Estimater av Worthy & Scofield (2012) baserer seg på avanserte beregninger gjort av omkretsen på lårbenet (femur), som angitt av Dickison (2007) i tabell 3.6. Dette ga tildels svært høye og variable vektverdier. Nyere estimater, blant annet Brassey et al. (2013), inkluderer derfor flere faktorer i sine beregninger, og viser at beregningene av Worthy & Scofield (2012) kan ha vært vel optimistiske.
På New Zealand fantes det ingen landlevende pattedyr før maoriene ankom. En gruppe fugler utviklet seg derfor til å utnytte de nisjene som landpattedyr ellers ville ha fylt. Moafuglene utviklet seg til store, men langsomme planteetere som beveget seg sakte rundt i landskapet mens de beitet på det naturen hadde å by på. Fuglene hadde et svært fiberrikt kosthold. De svelget derfor steiner som ble liggende i kråsen og hjalp til med knuse fibrene. Slike små hauger med kråssteiner blir ofte funnet sammen med levninger av disse fuglene. Lenge trodde man at moaene bar hode og hals oppreist, men det var neppe tilfellet. De bar trolig snarere hodet i høyde med rygglinjen.
Den fysisk største arten, sørøykjempemoaen (Dinornis robustus), kunne bli godt over tre meter høy og på sitt mest ekstreme veie opp mot 345,5 kg ifølge Worthy & Scofield (2012), selv om snittvekten ble anslått til cirka 238 kg. Et nyere estimat av Brassey et al. (2013) anslår imidlertid at sørøykjempemoaen veide omkring 155–245 kg, med ei snittvekt på cirka 196 kg. Det knytter seg altså usikkerhet til estimatene. Den største elefantfuglen på Madagaskar ble allikevel mye tyngre enn sørøykjempemoaen, men ikke like høy. Dinornithiformes omfatter også åtte mindre arter, hvorav den minste var fjellmoaen (Megalapteryx didinus) med sin høyde på knapt 65–95 cm og ei vekt rundt 18,2–25,2 kg. Også dette estimatet knytter det seg usikkerhet til. Flere av artene viser sterk kjønnsdimorfisme, der hannene ofte var ganske mye mindre enn hunnene.
I dag vet vi at moaene ikke døde ut av naturlige årsaker, men ble utryddet av maorienes intense jakt og eggsanking. Utryddelsen av de nærmest forsvarsløse fuglene må ha skjedd ganske rasket etter at maoriene ankom øyene mot slutten av 1200-tallet. Hume (2017) hevder at fuglene forsvant i tidsrommet 1350–1450, men ingen vet nøyaktig når. Moaene var imidlertid for lengst utdødd da James Cook ankom øyene på senhøsten i 1769. Maoriene fortalte imidlertid villig de oppdagelsesreisende om forfedrene jakt på kjempefugler, som de kalte moa. Før maoriene ankom øyene var trolig den nå utdødde kjempeørnen (Harpagornis moorei) moaenes eneste reelle fiende. Kjempeørnen var trolig en artsspesialist og døde ganske sikkert ut fordi moaene forsvant. Det er den største ørnen som noen gang har blitt vitenskapelig beskrevet.
Slektskap
Kladogrammet under følger Bunce et al. (2009):
Kahramanmaraş
Regionen er mest kjent for produksjon av salep, et mel laget av tørka orkidéer, og den særegne dondurma-iskremen.
Fra Kahramanmaraş lufthavn er det flyforbindelser til Istanbul og Ankara.
Byen er av hetittisk opphav og het under romerene Germanica Cæsarea.
Kahramanmaraş ligger i nærheten av episenteret for jordskjelvet i Tyrkia og Syria 2023.
Klima
Kahramanmaraş har et middelhavsklima. Somrene er varme og tørre med en middeltemperatur på 35 °C og det kan være varmere enn 40 °C. Varmerekorden er på 45,2°C den 30. juli 2007. Vintrene er kalde og fuktige med temperaturer omkring 0-5 °C. Kulderekorden er på -9,6 °C fra 6. februar 1997.
Bjarne Rise
Bjarne Rise (født 18. juni 1904 i Minneapolis, USA, død 30. september 1984 i Oslo) var en norsk maler.
Bakgrunn
Bjarne Rise var født i Minneapolis, USA av norske foreldre. Da han var fem år gammel, flyttet familien tilbake til hjembygda Oppdal hvor han hadde sin oppvekst. Høsten 1925 flyttet han til Oslo hvor han først gikk på Kunst- og Håndverkskolen. Etter det studerte han ved Statens kunstakademi først i 1927 og i 1932/33 med Axel Revold senere, i 1935/36 med Georg Jacobsen. Han var også en tid, etter avsluttet studium ved Kunstakademiet, elev hos Aksel Jørgensen ved Kunstakademiet i København
Stil
Kunstneren Bjarne Rise regnes som Norges første surrealist. Periodevis dyrket han abstraksjonen men stort sett har hans kunst figurativ karakter. Både landskap, figurbilder og stilleben uttrykker en myk lyrisk følelse gjennom en lys koloritt og en bevisst konstruktiv oppbygging noe som viser påvirkningen fra Georg Jacobsen. Han var også påvirket av den danske maleren Vilhelm Bjerke Petersen.
Pamiers
Pamiers er en kommune i departementet Ariège i regionen Occitanie i det sørvestlige Frankrike. Elven Ariège renner gjennom kommunen.
Bjarne Rise
Arbeider
Rise er best kjent for sine altertavler og trerelieffer bl.a. altertavlene i Follafoss kirke, (1955), Fagerhaug kirke, (1960) og Ringkollkapellet, 1981), og kalkmalerier i Glomfjord kirke, 1957). I tillegg til malerier og trerelieffer arbeidet han med billedtepper. Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet i Oslo eier et trerelieff og 8 malerier av ham. I 1955 utga han en bok om kunstneren Jean Heiberg.
Pamiers
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Pamiers
Tønsberg Gravepark
Tønsberg Gravepark (uoffisielt navn) er en planlagt fornøyelsespark på Gulli i Tønsberg kommune i Vestfold og Telemark. Parken skal ligge like ved lokalene til Olsen Nauen Klokkestøperi, og vil når den står ferdig bestå av modifiserte grave- og anleggsmaskiner som vil funke som karuseller og attraksjoner for barn og unge. Konseptet er inspirert av den britiske fornøyelsesparkkjeden Diggerland som driver 4 fornøyelsesparker i England og en i USA.
Fornøyelsesparken skulle opprinnelig stå ferdig i 2019, men byggestarten har siden blitt utsatt.
Når parken står ferdig i nær framtid vil den bli større enn både Foldvik Familiepark i Stavern, Høyt og lavt i Larvik og Aktiv Fritid på Tjøme, og dermed bli Vestfolds største fornøyelsespark. Parken har også store potensialer til å bli et av Norges største turistattraksjoner.
Islands kvinnelandslag i håndball
Islands kvinnelandslag i håndball er Islands landslag i håndball for kvinner. Laget endte på 15.-plass i EM 2010 som var første gang laget deltok i et internasjonalt mesterskap. I VM 2011 ble Island nummer tolv, og i EM i 2012 ble Island nummer 15.
Lagets kaptein i EM 2010 var Rakel Dögg Bragadóttir, som tidligere spilte for Levanger Håndballklubb. På grunn av en korsbåndskade deltok hun ikke i VM 2011, men var med i EM i 2012.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun turneringer der Island har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Emily Rogers
Emily Rogers (født 25. mars 1998) er en australsk synkronsvømmer.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 20 i duett.
Jaroslav Krejčí
Jaroslav Krejčí (født 27. juni 1892 i Křemenec na Moravě i Mähren i Østerrike-Ungarn; død 18. mai 1956 i Leopoldovfengselet i Leopoldov i Tsjekkoslovakia) var en tsjekkoslovakisk advokat og politiker.
Bakgrunn
Jaroslav Krejčí tok gymnasiet i Uherské Hradiště i Mähren. Etter slutteksamen i rettsvitenskap fra Karlsuniversitetet i Praha med doktorgrad i 1916 virket Jaroslav Krejčí i forskjellige stillinger i embedsverket. På 1930-tallet underviste han i statsrett ved Masaryk-universitetet i Brno (fra 1938 som professor).
Justisminister i Tsjekkoslovakia
Jaroslav Krejčí var en nær venn av den tsjekkoslovakiske president Emil Hácha, og ble den 12. desember 1938 justisminister i Rudolf Berans regjering. Dette var etter Münchenavtalen, etter at områder var blitt overført til Tyskland (Sudetenland).
Justisminister, så statsminister, i Riksprotektoratet
Året etter, i 1939, oppstod riksprotektoratet Böhmen og Mähren, innenfor rammene av Det tyske rike, etter at også Slovakia var blitt utskilt - som en egen tyskvennlig stat. Riksprotektoratets statsminister [ministerpresident) Alois Eliáš beholdt da Krejčí som justisminister.
Fra 19. januar 1942 til 19. januar 1945 var så Krejčí etterfølger som statsminister; tyskerne hadde funnet ut at Alois Eliáš motarbeidet dem; de arresterte ham i 1941 og henrettet ham i 1942.
For Jaroslav Krejčís regjering var derimot samarbeidet mer komplett, og overvåket. Ettersom Riksprotektoratet trem til krigens aller siste faser lå såvidt det var utenfor de allierte bombeflys rekkevidde, leverte dets økonomi frem til krigsslutt nesten uforstyrret viktige krigsprodukter.
Fratreden, dom og straff
Krejčís etterfølger som ministerpresident ble i januar 1945 Richard Bienert.
Etter krigens slutt ble Krejčí dømt til 25 års fengsel for kollaborasjon. Han døde i fengsel.
Milano–Sanremo 2020
Milano–Sanremo 2020 var den 111. utgaven av sykkelrittet Milano–Sanremo, og ble arrangert 8. august 2020 etter å ha blitt utsatt fra 21. mars.
Wout van Aert vant.
Svenssonstiftelsen
Svenssonstiftelsen ble opprettet i 2014 av fagforbundet Industri Energi. Formålet var å arbeide for å fremme verdien av fagorganisering og respekt for faglige rettigheter, arbeide for å gjennomføre prosjekter som har som mål å øke fagorganisering, fellesskap og solidaritetsarbeid både nasjonalt og internasjonalt. Stiftelsen skulle i særlig grad arbeide for å utvikle aktiviteter i tilknytning til Arthur Svenssons internasjonale pris for faglige rettigheter, informere om prisen og følge opp prisvinnerne og deres arbeid. I 2021 ble stiftelsen lagt ned, og virksomheten videreføres av Industri Energi.
Daglig leder siden 1. januar 2019 var Espen Løken, som etter nedleggelsen av stiftelsen har fortsatt dette arbeidet i Industri Energi.