cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mehamn lufthavn
Historie
Samtidig som det ble bevilget penger til en egen lufthavn i Mehamn, stemte Stortinget seg for å bevilge penger til en ny vei, riksvei 888, som ville gi en vintersikker vei mellom fiskeværene Kjøllefjord, Mehamn og Gamvik, la Mehamn lufthavn betjene hele halvøya. Veidekke ble tildelt kontrakten om å bygge den nye lufthavnen. Fra de startet byggingen i slutten av 1973; det tok 39 dager fra start til det første flyet landet. Mehamn lufthavn ble åpnet 1. august 1974 av samferdselsminister Annemarie Lorentzen, samme dag som Sørkjosen lufthavn, Hammerfest lufthavn, Berlevåg lufthavn og Vadsø lufthavn også åpnet. Flyplassen ble eid av Veidekke fram til 1976, på grunn av at byggingen ble betalt sent. Både Widerøe og Norving søkte om konsesjon betjene Finnmark-ruten, som ville koble flyplassene sammen og til de primære flyplassene i Finnmark og Tromsø lufthavn. Norving planla å operere ruten med Britten-Norman Islander og Britten-Norman Trislander. Regjeringen valgte å tildele konsesjonen til Widerøe og deres Twin Ottere, fordi de mente at det beste var å bruke én operatør på alle konsesjonsrutene i landet.
Widerøe begynte å bruke Dash 8 på sine Finnmarksruter i 1995, da utfasingen av Twin Otter. Flyplassen ble overtatt av staten og Luftfartsverket (senere Avinor) 1. januar 1997 mot et vederlag på 3,9 millioner kroner til Gamvik kommune. Rutene til Mehamn ble omgjort til konsesjonssruter med støtte fra Samferdselsdepartementet fra 1. april 1997. 1. januar 2005 ble det åpnet sikkerhetskontroll ved flyplassen. Terminalbygget har blitt modernisert i flere runder og det ble bygget en ny garasje i 2005. Rullebanen ble forlenget og det ble installert et nytt lyssystem i 2011. 15. juni 2022 ble driften av det lokale kontrolltårnet nedlagt og flygekontrolltjenesten fjernstyres nå fra Bodø Remote Tower Center.
Trafikk
Widerøe har ruter til 6 flyplasser fra Mehamn, som betjenes med til sammen fire flygninger om dagen, der alle enten starter eller slutter i Kirkenes eller Tromsø. Både i Tromsø og i Kirkenes er det korresponderende avganger til resten av landet. Rutene er anbudsruter som er subsidiert av Samferdselsdepartementet, som også bestemmer avgangstidene. I 2019 reiste 23 261 passasjerer gjennom lufthavnen. Mehamn lufthavn betjener i hovedsak Gamvik og Lebesby kommuner.
Ulykker
11. mars 1982 skjedde Mehamn-ulykken, da Widerøe rute 933 styret i Barentshavet mellom Berlevåg lufthavn og Mehamn lufthavn, og drepte alle femten mennesker om bord i Twin Otter-flyet. Ulykken ble forårsaket av mekanisk svikt i høyderoret og vertikal stabilisatorene etter alvorlig klarluftsturbulens. En konspirasjonsteori oppstod om en kollisjon med et britisk Harrier-fly, som resulterte i fire granskninger, der ingen av dem fant bevis på en kollisjon.
Hans-Eric Hellberg
Hans-Eric Hellberg (født 11. mai 1927 i Stora Tuna, død 10. desember 2016 i Borlänge) var en svensk barnebokforfatter. Han debuterte i 1958 med Jan får en vän og skrev 77 bøker.
Hans mest omdiskuterte bøker er Kram (1973, norsk Gi meg en klem 1977), Puss (1975), Love love love (1977), Älskar, älskar inte (1979) og Förbjudna tankar (1989) om tenåringene Jonnie og Katarina som flytter inn i samme kollektiv; han er blyg og hun er tøff og direkte. Bøkene var et bestillingsverk fra et dansk forlag som ville ha en bok om sex.
SVTs julekalender Julpussar och stjärnsmällar fra 1986 bygger på hans bøker. Ti av hans bøker er oversatt til norsk, blant annet serien om Maria, og to av barnedetektivbøkene om Dunder & Brak.
Runde Miljøsenter
Runde Miljøsenter er en miljøforskningsstasjon, et formidlingssenter og et konferansesenter på fuglefjelløya Runde. Senteret åpnet 1. oktober 2009.
Arbeidsområde
Forskingssenteret på Runde ønsker å etablere infrastruktur for overvåking og forsking på miljøet, samt å promotere bærekraftig teknologi innen fiske, fangst og energiproduksjon. Senteret skal kunne benyttes av forskere både fra Norge og utlandet, og en ønsker å oppnå økt fokus på de viktige havområdene utenfor Møre, som er et av de viktigste gytefeltene i norske farvann.
Rundeskatten
«Rundeskatten» fra det nederlandske frakteskipet Akerendam hadde med seg på sin jomfrutur i 1725, da skipet kom ut av kurs og forliste utenfor Runde på Sunnmøre en stormfull natt til 8. mars samme år. 6. juli 1972 ble skatten oppdaget av tre sportsdykkere. Store deler av skatten ble senere hentet opp.
Kokkosniva-demningen
Kokkosniva-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Kitinen, ei nordlig sideelv til Kemijoki i Lappland, nordlige Finland. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 25 MW, ble påbegynt i 1987 og stod ferdig utbygd i 1990. Kraftverket er eid av Kemijoki Oy og Pohjolan Voima Oy.
Volvo PV 544
Volvo PV 544 er en bilmodell lansert av den svenske produsenten Volvo i 1958. Den ligner på PV 444, men er en mer moderne og nyere utgave. I løpet av 1956 og 1957 ble designarbeidet på PV 544 sluttført. Volvo PV 544 kom i 1958, som en videreutvikling av PV 444.
Den heldekkende og større frontruta ga bedre utsikt på samme måte som den utvidede bakruta. Interiøret var mer påkostet enn med 444. Dashbordets overflate var polstret (av hensyn til sikkerheten). Bredden på baksetet var økt takket være at armlenet nå var felt inn i karosseriet. Dermed var det mer behagelig å sitte tre passasjerer i baksetet. Utseendemessig var 544 en nokså gammeldags bil, men folk likte bilen som den var. Den hadde flere amerikanske trekk i eksteriøret. Fra 1958 til 1961 hadde 544 en B16 (1,6 l, 60 hk). I 1961 kom B18-motoren (1,8 l). Den hadde større slagvolum og var videreutviklet i forhold til B16. B18 hadde i utgangspunkt 75 hk, men kom også med doble SU-forgassere (Sport-utgave) med 90 hk (95 hk i 1965).
Gjennom produksjonsperioden (1958–1965) var det diverse småendringer på 544, slik som; felger, dekkdimensjon, blinklys foran, ryggelys, støtfangere, grill, emblem/merker, utvalget av farger etc.
Sverre Grette
Grette ble cand. jur. i 1911 og byråsjef i Justisdepartementet i 1920. Han var konstituert høyesterettsdommer et halvt år i 1930 og fast dommer i 1936. Fra 1952 var han høyesterettsjustitiarius frem til 1958, da han nådde aldersgrensen. Grette var blant annet også leder for Direktoratet for fiendtlig eiendom fra 1945 til 1958, medlem i Arbeidsretten og leder for Høyfjellskommisjonen.
Idrettslaget Braatt
Idrettslaget Braatt (stiftet 31. mars 1916) er en norsk idrettslag fra Kristiansund, som driver med allidrett, bryting, curling, hurtigløp på skøyter, innebandy, ishockey og kunstløp.
Historikk
Klubbens historie starter 28. juni 1914, da 6 fotballklubber gikk sammen og stiftet Romsdal Amts Fotballkrets, hvor ett av disse var Ynglingeforeningens Idrettslag (stiftet 1. april 1912).
Ynglingeforeningen meldte seg inn i Norges Fotballforbund etter etablering. Ledelsen i hovedforeningen så imidlertid med liten velvilje på den form for fritidsbeskjeftigelse som medlemmene i idrettslaget førte, og opinionen innen hovedforeningen ble etter hvert slik at medlemmene i idrettslaget fant at den eneste utvei, dersom de fortsatt skulle drive idrett, var å stifte en egen idrettsforening. Ledelsen fremsatte nemlig blant annet krav om at idrettslaget skulle melde seg ut av Norges Fotballforbund og herved at bryting og boksing var uverdig sport for ynglinger. Fotball hadde de forsåvidt ikke noe imot, men nedla kategorisk forbud mot enhver form for utøvelse av sporten på søndager, noe som betydde at da var konkurransemuligheten borte. Vinteren 1916 ble nødvendigheten av å stifte egen idrettsforening diskutert av idrettslagets medlemmer i flere møter, og den 31. mars 1916 ble det enighet om å stifte et nytt idrettslag som fikk navnet Idrettslaget Braatt, med Olaf Gaupseth som klubbens første formann.
Stifterne tok med en gang sikte på at laget skulle drive allsidig idrett, og på programmet fra stiftelsen sto bryting, fotball, boksing og friidrett. Det ble vedtatt at lagets farger skulle være sort og gult, og snart ble de todelte sorte og gule draktene velkjente. Braatt-merket ble tegnet av Helge Sverdup og preget av cicelør O. Olberg fra Kristiania. Det var også Helge Sverdrup som tegnet Ørnemerket.
Idretter
De to idrettsgrener som viste seg å ha livets rett fra starten av var bryting og fotball, og disse har vært drevet kontinuerlig fram til i dag.
Bryting
Idrettsgrenen som fremfor noen har gjort lagets navn kjent såvel nasjonalt som internasjonalt er brytesporten. Allerede høsten 1916 ble brytetreningen satt i gang i Pikeskolens gymnastikksal, og til tross for dårlig oppvarming og dårlig lys (parafinlamper) var lokalet fullsatt av ivrige aktive og passive medlemmer hver treningskveld.
Det første offentlige stevnet ble holdt i 1913 i friluft, mens den første klubbkonkurransen ble holdt i Pikeskolens gymnastikksal 25. mai 1917. Sistnevnte samlet 14 deltagere, og som dommere fungerte Olaf Gaupseth, Carl Bjørnæs og Petter Berge. Resultatene ble som følgende:
Braatts første Norgesmester ble Arne Gaupseth som ble mester i mellomvekt A på Hamar i 1924. Arne hadde et stort år 1924, og som kronen på verket ble han tatt ut til å representere Norge under de olympiske leker i Paris samme år. Han plasserte seg som nummer 5 av 34 deltagere. I de olympiske sommerleker i Amsterdam i 1928 fikk en annen Braatter representere Norge med flagget på brystet. Det var Robert Gaupseth som hadde en seier og et tap før han måtte trekke seg på grunn av skade. I samme OL deltok nok en Braatt-gutt, Karl Pedersen, som deltok for Sportsklubben 09 etter flytting til Oslo tidligere.
Innebandy
Klubben meldte seg på seriespill i innebandy foran 2018/19-sesongen, og består av det som før var Fosna Innebandyklubb og Stormvarslet Innebandyklubb. Klubbene deltok tidligere med felleslag i seriespill, slo seg sammen og ble en del av Idrettslaget Braatt.
Boulevard périphérique
Boulevard périphérique (fransk for ringveg) er den mest kjente av seks ringveier i og rundt Paris’ sentrum. Den 35,04 km lange motorvegen med for det meste åtte kjørefelt er anlagt langs byens administrative grense, men ligger på innsida av Boulogneskogen og Bois de Vincennes. Fartsgrensen er 80 km/t. En rekke fotobokser skal sjekke at den overholdes. – Périphérique brukes også om lignende ringveier (orbitaler) rundt en rekke franske byer.
Historikk
Da Paris’ siste bymur ble fjernet i 1920-årene, dannet det seg raskt ny bebyggelse i de områdene som ble ledige. Denne ble så revet, og motorveien ble påbegynt i 1958 og fullført i 1973. Den har 4-10 kjørefelt; mesteparten har åtte. Veien var ment å løse køproblemene i Paris, men ble snart Frankrikes mest trafikkerte og skapte sine egne bilkøer. Tett bebyggelse på begge sider gjorde det dessuten vanskelig å utvide veien. Målinger viser at gjennomsnittsfarten på virkedager er nede i 43 km/t fordi trafikken korker seg for å utnytte veiens maksimale kapasitet.
Veien er blitt kritisert for å danne en barriere mellom Paris og forstedene, og være en av Frankrikes største kilder til luftforurensninger og støy. 3,3 km av bilringen skal belegges med en ny type støysvak asfalt. . De grønne har også foreslått at veien overdekkes med et tak med solceller, noe som både vil redusere støyen og produsere strøm. I tillegg er det foreslått å redusere fartsgrensen til 70 km/t.
Shedinja
Shedinja er skallrestene som blir igjen når Nincada utvikler seg til Ninjask. Den er bare et tomt skall uten noe innvendig, og uten evne til å røre seg. I ryggen er det et hull, hvor Ninjask har krøpet ut da Nincada utviklet seg. Det sies at den som ser inn i dette hullet vil få stjålet sjelen fra seg. Den har også en glorie. Shedinja kan flyte rundt i lufta. Den er immun mot all direkte skade bortsett fra skade fra angrep som ville vært supereffektive mot den, på grunn av den spesielle evnen Wonder Guard. Men hvis den blir rammet av noe som kan skade den, blir den slått ut uansett. I spilla kan den ha maks 1 HP, uansett nivå, EV-er, og andre faktorer.
Boulevard périphérique
Historikk
I 2002 ble veien trafikkert av 1,1–1,2 mill. kjøretøy pr. dag; med en gjennomsnittlig kjørelengde på ca. 7 km tilsvarte dette en gjennomsnittlig årsdøgntrafikk på ca. 220 000–240 000.
Shedinja
Shedinja utvikler seg ikke direkte fra Nincada, men den dukker opp i en tom pokéball når Nincada utvikler seg til Ninjask, hvis treneren har plass i laget sitt til å ha den med seg. På grunn av at den ikke forandrer seg fra Nincada direkte, men oppstår når den utvikler seg, kan det diskuteres om Shedinja faktisk er en utvikling av Nincada. Men ifølge den offisielle pokédexen på pokémon.com er den en utvikling av Nincada.
Boulevard périphérique
Trafikk
Boulevard périphérique er ikke klassifisert som motorvei, men som kommunal vei. Den har derfor også andre trafikkregler enn motorveier, spesielt gjelder høyreregelen langs hele ringveien slik at påkjørslene har forkjørsrett foran trafikken i høyre spor. thumb|300px|Bilringene rundt Paris, hvorav kun Boulevard Périphérique er fullført. Ytterst Grand contournement de Paris, så Francilienne, A86 (Paris super-périphérique) og Boulevard Périphérique. Innenfor sistnevnte finnes ytterligere tre ringveier.
Asiatouren i landeveissykling 2015
Asiatouren i landeveissykling 2015 var den 11. sesongen av UCI Asia Tour.
Gjennom sesongen blir poeng utdelt til rytterne etter plassering på etapper, endagsritt og sluttstilling i ritt. Poengene varierer etter rangering på de ulike rittene. Hvert ritt har én kategori som avgjør hvilke lag som kan delta, poeng som utdeles, i tillegg til at den viser type ritt:
Filmåret 1904
Filmåret 1904 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1904.
Fødsler
|| skuespiller ||align=center|59 ||align=center|1964 ||
AirTran Airways
AirTran Airways var et amerikansk lavprisflyselskap basert i Orlando, men med største hovedflyplass i Atlanta. Selskapet hadde det tetteste rutenettverket i det sørøstlige USA. Selskapet ble i desember 2014 en integrert del av Southwest Airlines.
Flyflåten til AirTra bestod av 87 Boeing 717 og 39 Boeing 737-700 fly med flere 737-maskiner i bestilling. De gamle DC-9-flyene ble tatt ut av flåten i 2004. I motsetning til mange andre lavprissflyselskap har AirTran en egen kabin for reisende på første klasse.
Fanny Mendelssohn
Fanny Mendelssohn (født 14. november 1805 i Hamburg, død 14. mai 1847 i Berlin), senere Fanny Hensel, var en tysk pianist og komponist. Hun er best kjent som søster av Felix Mendelssohn, men hennes eget verk har i moderne tid høstet økende anerkjennelse.
Bakgrunn
Hun ble født i Hamburg i en jødisk familie under navnet Fanny Zippora Mendelssohn, men familien konverterte kort etter til kristendommen og hun ble døpt Fanny Cäcilie Mendelssohn Bartholdy. Hun fikk samme musikalske utdannelse og oppdragelse som sin bror.
Musiker, komponist
I likhet med ham viste hun tidlig musikalsk talent og begynte å skrive musikk. Hun ble imidlertid hemmet av tidens holdninger til kvinner, holdninger som åpenbart ble delt av hennes far og bror, som riktig nok var tolerante, men lite støttende når det gjaldt hennes virksomhet som komponist.
I 1829, etter flere års forlovelse, giftet hun seg med den berømte hoffmaleren Wilhelm Hensel, som var betydelig mer positivt innstilt til hennes komponistgjerning. Hennes stykker ble etterhvert gjerne spilt sammen med brorens under de populære familiekonsertene hjemme i Berlin.
Som pianist var Fanny en av støttespillerne for brorens komposisjoner. Ved hennes offentlige debut på piano i 1838, spilte hun Felix' pianokonsert nr. 1.
Mange har spilt Lieder ohne Worte eller sunget lieder av henne i den tro at det var hennes lillebror, Felix, som hadde komponert dem. Felix har da også komponert størstedelen av Lieder ohne Worte, men ikke dem alle. Når man hører hennes tidligste verker, da Felix ennå ikke var begynt å komponere, lyder det allerede som Mendelssohn, hva det jo også er, men der er ingen tvil om at hun har øvet innflyrelse på sin lillebror.
Felix var noe gammeldags i sin holdning til kvinner som kunne noe, og ville derfor ikke ha henne til å utgi verker i eget navn. I de siste år av sirt liv urgav hun imidlertid likevel en klavertrio, en del Lieder, seks Lieder ohne Worte for klaver og en klaversyklus, das Jahr, bestående av tolv stykker, et for hver måned.
Da den engelske dronning engang roste Felix Mendelssohn for hans klaverspill, svarte han: «Så skulle De bare høre min søster». Fannys klaverstykker er dessverre oversett, hvilket kun kan skyldes at hun er kvinne, da de to søskes musikk er av samme kvalitet og har store likherer.
Originalversjonene av hennes verker befinner seg i Stiftung Preußischer Kulturbesitz' Mendelssohn-Archiv, samt i privateie. Hun er gravlagt i Berlin på gravlundene ved Halleporten.
Hennes pianosonate "Påskesonate" ble oppført den 8. mars 2017 i London, i anledning kvinnedagen.
Verker med opustall
På Berlin-forlaget Bote & Bock utkom julaften 1846 tre hefter med utvalgte verker
1847 fulgte utgivelsen av tre nye hefter på Verlag A. M. Schlesinger (op. 4 og 5) og Bote & Bock (op. 6).
Etter hennes plutselige død utkom 1850 posthum på Leipzig-forlaget Breitkopf & Härtel ytterligere fire bind med etterlatte verker
Irmelin Sandman Lilius
Hun debuterte i 1955 med diktsamlingen Trollsång. I tillegg til noen billedbøker, som hun til dels illustrerer selv, er hun kjent for fantasybøkene i Fru Sola-trilogien, fra den fiktive byen Tulavall ved Finskebukta. Hennes egenart kommer også til uttrykk i Enhörningen (1962), Maharadjan av Scha-Scha-Scha-Slé (1964), Om Härligas Hus (1966) og Morgonlandet (1967). Hovedpersonene er unge jenter som reiser ut i verden for å møte eventyr, farer og hemmeligheter.
Romanserien Främlingsstjärnan (1980), Främlingsvägen (1982) och Främlingsstaden (1985) er skrevet for voksne, og skildrer kjærlighet og kunstnerkall i siste del av 1800-tallet. Handlingen er lagt til Tulavall, Karelen, Italia og Paris.
Hennes foreldre var forfatteren Rut Forsblom-Sandman og ingeniøren Bruno Sandman; hun giftet seg i 1957 med forfatteren og billedhuggeren Carl-Gustaf Lilius (1928–1998), og har skrevet om ektemannen i boken Sjutusen år I–IV (2003–2017). Den selvbiografiske Hand i hand (1985) skrev hun sammen med søsteren.
Ster ZLM Toer
Ster ZLM Toer – GP Jan van Heeswijk (tidl. Ster Elektrotoer) er et nederlandsk etapperitt (Kat. 2.1) på sykkel over fem etapper som arrangeres i juni. Siden 2005 har det vært med i UCI Europe Tour.
Scatman John
John Paul Larkin, kjent som Scatman John, (født 13. mars 1942 i El Monte i California, død 3. desember 1999 i Los Angeles) var en amerikansk sanger kjent som den som for alvor introduserte sangstilen scat-sang i populærmusikken. Scat-sang er en ordløs sangform og -teknikk som siden 1920-tallet har vært vanlig i jazzmusikk.
Ster ZLM Toer
Tradisjonelt starter man nord i Nederland og ender opp med de to siste etappene i Limburg, blant annet i Sittard-Geleen og Valkenburg. Det er også vanlig at rittet tar en avstikker innom nabolandene Tyskland og Belgia.
Scatman John
Scatmans album solgte over 2,5 millioner eksemplarer verden over. Scatman John mottok 14 gull og 18 platina for sine album og singler. En av hans største hits var «Scatman», som ble utgitt i 1995.
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2019 Mike Teunissen
Scatman John
Han døde av lungekreft i sitt hjem i Los Angeles 57 år gammel.
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2018 ikke arrangert
Scatman John
Diskografi
Album Singler
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2017  José Gonçalves
• 2016  Sep Vanmarcke
• 2015  André Greipel
• 2014  Philippe Gilbert
• 2013  Lars Boom
• 2012  Mark Cavendish
• 2011  Philippe Gilbert
• 2010  Adam Hansen
• 2009  Philippe Gilbert
• 2008  Enrico Gasparotto
Siberia
Siberia eller Sibiria var et kontinent i tidligere tider, som ofte lå like øst for Baltica og tidvis støtte sammen med dette kontinentet med dannelse av bl.a. Uralfjellene langs siden. Kontinentet hadde basis i et kraton (grunnfjellsskjold) som kalles Angaraland eller Angaraskjoldet, og idag utgjør Det sentralsibirske platå. Siberia og Angaraland er svært gamle grunnfjellsstrukturer.
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2007  Sebastian Langeveld
Will Knightley
Will Knightley (født 23. april 1946 i London) er en britisk skuespiller.
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2006  Kurt Asle Arvesen
Siberia
Siberias historie
Kontinentenes forflytning kan spores bakover i tid ved hjelp av fossiler, geologiske strukturer og paleomagnetisme. Med dagens teknologi kan vi spore Siberias historie 2,5 milliarder år tilbake, og det er derved et av de eldste kjente kratonene vi kjenner.
Will Knightley
Han har for det meste spilt i teater og er en av grunnleggerne av Half Moon Theatre i London.
Han har bodd hele livet i London hvor han ble født. Foreldrene var Violet og William Francis Knightley. Han hadde en eldre bror som het Colin. Han debuterte på en scene i 1963 i skuespillet Wolfshead: The Legend of Robin Hood. Han studerte ved Central School of Speech and Drama.
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2005  Stefan Schumacher
Will Knightley
Han er faren til skuespilleren Keira og komponisten Caleb Knightley.
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2004  Nick Nuyens
• 2003  Gerben Löwik
Will Knightley
Referanser
<References/>
Ster ZLM Toer
Vinnere
• 2002  Bart Voskamp
• 2001  Xavier Jan
• 2000  Andy de Smet
• 1999  Ralf Grabsch
• 1998  Karsten Kroon
• 1997  Eddy Bouwmans
• 1995  Bennie Gosink
• 1994  Jos Wolfkamp
• 1992  Martin van Steen
• 1991  Tristan Hoffman
• 1989  Reem Kok
• 1987  Theo Gevers
Grunnkretser i Eidsvoll kommune
Grunnkretser i Eidsvoll kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Eidsvoll kommune, Akershus, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Villa Caldogno Nordera
Villa Caldogno Nordera i Caldogno nord for Vicenza er en villa som det antas er designet av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Den er en av villaene i Veneto som UNESCO har satt på sin liste over verdensarven.
Den vicentinske aristokraten og silkehandleren Losco Caldogno arvet et gårdsbruk i Caldogna. Han hadde familiebånd til Muziani og Godi som benyttet seg av Palladio, og det er derfor ikke urimelig å anta at Caldogno også benyttet seg av den unge arkitekten når han skulle få modernisert gården. Det er arkitektoniske likheter med Villa Saraceno og Villa Muziani som også taler for at Palladio har tegnet villaen, men det finnes ingen tegninger eller annen dokumentasjon som kan bevise dette.
Vena jugularis interna
Vena jugularis interna er en dyp vene som drenerer blod vekk fra hjernen, overfladiske deler av ansiktet og fra nakken. Den er en direkte fortsettelse av sinus transversus, og begynner i den bakre del av foramen jugulare ved skallebasis. Ved startstedet av venen er den noe utvidet, og denne utvidelsen kalles bulbus superior.
Villa Caldogno Nordera
Arbeidet med villaen ble startet i 1542. Når arbeidet var ferdig er usikkert, men i 1567 var den beboelig og det er en datering på fasaden, 1570, som sannsynligvis er avslutningen av arbeidet med å dekorere den.
Giovanni Antonio Fasolo og Giovanni Battista Zelotti har dekorert villaen med fresker i et par av rommene.
Vena jugularis interna
Jugularis interna løper nedover på siden av halsen nesten loddrett, hvor den først er beliggende lateralt for arteria carotis interna, deretter lateralt for arteria carotis communis, og i nedre del av nakken forenes den med vena subclavia og danner vena brachiocephalica (vena innominata). Litt før slutten av vena jugularis interna ser man den andre dilatasjon, kalt bulbus inferior.
I nederste del av nakken har høyre vena jugularis interna litt avstand fra arteria carotis communis, og krysser første del av arteria subclavia, mens venstre vena jugularisnormalt overlapper arteria carotis communis.
Den venstre venen er vanligvis mindre enn den høyre, og hver vene har et par klaffer, som er plassert ca. 2,5 cm ovenfor slutten av venen.
Aïn Defla (provins)
Provinsen Aïn Defla (arabisk: ولاية عين الدفلى) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Aïn Defla.
Qasigiannguit kommune
Den ligger i Vestgrønland amt, rett sør for Diskobukten. Navnet betyr «små flekkede seler», og kummunevåpenet viser to reker; dette representerer rekefisket som var områdets viktigste inntektskilde tidligere.
Byer og bygder
Kommunen hadde én by og én bygd;
Byen Qasigiannguit er ligger i den sydøstlige delen av Diskobukten. Det første huset i denne kolonien ble innviet 25. juli 1734 av Hans Egedes søn Poul Egede. Kolonien ble «døpt» Christians Haab etter kong Christian VI.
Den største virksomheten i Qasigiannguit er byens hellefiskfabrikk. Det finnes to skoler i kommunen, og en tredje er under oppføring, denne vil bli Grønlands første efterskole;
I kommunen er det gjort arkeologiske funn fra bl.a. saqqaqkulturen, slike funn er utstilt i Qasigiannguit Lokalmuseum i Qasigiannguit.
Emily Brontë
Emily Jane Brontë (født 30. juli 1818 i Thornton i West Riding of Yorkshire, død 19. desember 1848 i Haworth i Bradford) var en engelsk forfatter. Hennes eneste roman, Stormfulle høyder (Wuthering Heights, 1847), regnes som en betydelig klassiker og er et godt eksempel på gotisk litteratur.
Bakgrunn
Hun var det femte av seks barn av den anglikanske presten Patrick Brontë (1777–1861). Søskenflokken var: Etternavnet Brontë er gresk (Βροντή) og betyr «torden». Bemerkelsesverdig nok ble de tre Brontë-søstrene alle kjente forfattere: Charlotte, Emily og Anne. Broren Branwell (1817–48) er kjent som maler.
I mai 1821 flyttet morens søster, tante Elizabeth, inn hos dem, og i september samme år døde moren. I november 1824 begynte Emily på skolen. I mai 1825 døde eldstesøsteren Maria av tuberkulose. Det samme gjorde ti år gamle Elizabeth måneden etter. Fra da av gikk barna på hjemmeskole og fikk undervisning av sin far og sin mors søster frem til 1830. I juni 1826 fikk Branwell en eske med tolv tinnsoldater som inspirerte de fire gjenlevende søsknene til fantasi-rikene Glass Town, Angria og Gondal. De to eldste diktet frem Glass Town og Angria; Emily og Anne fantaserte frem Gondal i 1831 mens Charlotte var på kostskole. I juli 1835 dro Emily til skolen Roe Head, der hennes undervisning ble betalt av at Charlotte arbeidet der som lærer, men alt i oktober overtok Anne Emilys friplass ved skolen. De tre månedene borte fra Haworth gjorde Emily så syk at Charlotte fryktet for livet hennes. Fratatt muligheten til å søke tilflukt i fantasi-riket Gondal hun delte med søsteren Anne, ble Emily fysisk syk. Charlotte på sin side lengtet etter fantasi-riket Angria som utløp for sin fantasi og skaperevne.
Søsknene hadde ingen isolert barndom. De ble ivaretatt av morens søster og den vennlige, midaldrende hushjelpen Tabitha Aykroyd. Prestegården der de bodde, var et sted der folk støtt kom innom. Avgjørende var også Patrick Brontës syn på barneoppdragelse, helt uvanlig Wordsworth-aktig liberalt i viktoriatiden. Han oppmuntret barna til å farte fritt rundt om på heiene og plukke de bøkene de likte fra reolene. Han lærte dem å lese, og underviste dem i geografi, historie og matematikk. Av sin sparsomme lønn klarte han å skaffe barna de beste lærerne innenfor kunst og musikk. Hans egen tidlige «ubeskrivelige glede» over å skrive, og hans kjærlighet til naturen bidro sterkt til at de utviklet et rikt indre liv.
Lærerinne
Høsten 1838 begynte Emily i en lærerpost i Halifax, men kom hjem til Haworth allerede i mars 1839. Deretter var hun hjemmeværende datter og farens husholderske, selv om hun og søstrene sommeren 1841 planla å åpne en skole selv. Det ble ikke av, og hun og Charlotte dro i stedet til Brüssel i februar 1842 for å bedre sine språkkunnskaper. I oktober 1842 døde tante Elizabeth og etterlot hver av niesene £ 350. Emily ble likevel i Haworth, ettersom deres far så svært dårlig frem til stæroperasjonen i 1846.
Forfatterinne
Charlottes venninne Ellen Nussey bemerket at Emily og Anne lenge var «som tvillinger», men med årene resulterte Emilys tvangsmessige behov for å trekke seg tilbake - (I'm happiest when most away ), spesielt fra sin familie som hun følte kunne misforstå henne - i at heller ikke Anne var kjent med Emilys arbeid. Deres felles fantasi-rike Gondal var av stor betydning for Stormfulle høyder. Tema og skildringer tyder på at romanen vokste frem av Gondal-sagaen, der det opptrer et mørkt, uutgrunnelig Gondal-barn som minner sterkt om Heathcliff. Emily fortsatte også å skrive om Gondal etter at romanen var ferdig. Emilys opplevelse av Maria Stuarts tragiske liv og død gjennomsyrer Gondal-sagaen.
Gondal er blitt kalt «det hemmelige rommet i Emily Brontës fantasi». De rundt 200 diktene hun etterlot seg, gir glimt inn i et sinn fylt av historier om kampvilje, sterk kjærlighet og tragedie, slik hun beretter om i Stormfulle høyder. Men Gondal var ikke så mye et alternativ til den virkelige verden som en måte å beskrive denne verden på. Gondal fikk Emily og Anne til å teste ut lyrikk som en måte å uttrykke seg på. Men med årene sluttet Anne å dele Emilys oppfatning av Gondal som hadde vært deres felles verksted og lekeplass. I oppveksten hadde Brontë-søstrene næret hverandres fantasi, og utprøvde og utviklet i sine tidlige historier forskjellige temaer og stilarter som ledet frem til deres dikt og romaner i voksen alder. De tre søstrene debuterte sammen som forfattere i 1846 med diktsamlingen Poems by Currer, Ellis, and Acton Bell, det vil si under mannlige psevdonym. Emily var «Ellis Bell». Bare to bøker ble solgt. Men i 1847 ble Emilys Stormfulle høyder og Annes roman Agnes Grey antatt for utgivelse, mens Charlottes The Professor ble refusert. I stedet ble hennes roman Jane Eyre utgitt 29. oktober 1847 og møtt med rosende anmeldelser. Forlaget skyndte seg da å utgi også søstrenes romaner.
Stormfulle høyder utkom i desember 1847, samtidig med søsteren Annes bok Agnes Grey. Boken ble først utgitt under samme psevdonym som diktene, «Ellis Bell». Da søsteren Charlotte utga ny utgave av boken i 1850, etter Emilys død, var forfatterens navn korrekt angitt i boken. Romanen ble først antatt å være skrevet av Charlotte Brontë, og den nye utgaven var ment å avkrefte dette. Hun fortsatte likevel å gjøre forandringer i senere utgaver, endringer som først nylig er fjernet, slik at boken er tilbakeført til Emilys versjon.
Emily Brontë døde i 1848 av tuberkulose, som sin mor og eldre søstre. Samme år døde også Branwell; året etter døde Anne av tuberkulose, og Charlotte i 1855. Deres far som levde til 1861, hadde da mistet alle sine barn.
Gunnel Linde
Gunnel Linde (født 14. oktober 1924 i Stockholm, død 12. juni 2014) var en svensk radio- og tv-medarbeider, journalist, tegner og barnebokforfatter.
På 1950-tallet produserte hun barneprogrammet Osynliga klubben och hönshusbåten i radio. I 1958 debuterte hun med barneboken med samme navn, boken beskrives som farsepreget og spennende. Hun er mest kjent for barneboken Den hvite steinen (1964, norsk 1965) som ble tv-serien Den hvite steinen i 1973 i regi av Göran Graffman, og Redd Joppe, død eller levende (1985), som ble tv-serie samme år.
Sammen med Berit Hedeby etablerte hun i 1971 foreningen Barnens rätt i samhället, hvor hun hadde ledende verv 1973-89. Hun mottok i 1987 det första Astrid Lindgrens Värld-stipendiet; og har vært medlem av Svenska barnboksakademien.
Aïn Témouchent (provins)
Provinsen Aïn Témouchent (arabisk: ولاية عين تموشنت) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Aïn Témouchent.
Byron Nelson
John Byron Nelson jr. (født 4. februar 1912 i Waxahachie i Texas, død 26. september 2006 i Roanoke i Texas) var en amerikansk profesjonell golfspiller som spilte på PGA-touren mellom 1935 og 1946. Han vant sin første major i The Masters i 1937. Siden tok han fire nye majors – US Open i 1939, PGA-mesterskapet i 1940 og 1945 og The Masters for andre gang i 1942.
Pumpekraftverk
Pumpekraftverk benyttes til lastfordeling ved å lagre energi i perioder med overskuddskraft. Slike kraftverk eksisterer både i forbindelse med konvensjonelle vannkraftverk og som frittstående anlegg, gjerne med kunstige magasin. Sistnevnte kan benyttes i forbindelse med vindkraftverk, der det vanligvis er mindre samsvar mellom kraftproduksjon og forbruk. I 2009 ble det fremmet forslag om å etablere samkjøring mellom et tenkt vindkraftverk i Skottland (og lignende for England og Tyskland), og et tenkt pumpekraftverk i Norge. Formålet er å utjevne døgnvariasjoner og å være reserve i tørre perioder. Samkjøring gjøres av sjøkabler som NorthConnect, NSN og NordLink.
Byron Nelson
Nelson mistet mange muligheter til å vinne flere majors på grunn av andre verdenskrig. I 1945, mens The Masters var utsatt, vant han 18 turneringer, hvorav 11 på rad. Til sammen vant han i 1944 og 1945 hele 31 av 54 turneringer han deltok i. Nelson la opp etter 1946-sesongen, bare 34 år gammel. I hele hans karriere vant han 52 profesjonelle turneringer. Mesterskapet HP Byron Nelson Championship er oppkalt etter ham.
Pumpekraftverk
I Norge
I Norge er hovedformålet med pumpekraftverk sesonglagring av energi fra sommer til vinter og til utnyttelse av store nedbørsmengder. I resten av verden, med mange sent regulerbare termiske kraftverk, benyttes pumpekraftverkene i hovedsak til døgnregulering – vannet pumpes opp om natten mens det om dagen produserer strøm.
Med økt overføringskapasitet mellom Norge og kontinentet samt mellom Norge og Storbritannia (fra 2021) er det større mulighet for å bruke eksisterende norske vannmagasin til døgnregulering. Tall fra 2011 antydet at det må være en prisforskjell på minst 20 øre/kWh for at det skal lønne seg. Anleggskostnadene for pumpekraftverk i Norge lå i 2011 mellom 3 og 20 millioner kroner per MW (megawatt) installert effekt. Statkraft antydet i 2011 at det i Sør-Norge var teknisk mulig å bygge ut pumpekraftverk med til sammen 10.000 til 25.000 MW. Statnett ønsket på den tiden ikke å legge til rette for storstilt utbygging. I 2021 var det 11 pumpekraftverk i Norge. De høye strømprisene i 2021 satte pumpekraftverk på nytt på dagsorden. Mer sol- og vindkraft, som ikke kan lagres, gjør det mer aktuelt å bruke pumpekraftverk for å regulere produksjonen. Hafslund Eco antydet i 2021 at det er nødvendig med 35-40 øre lavere pris ved pumping enn ved produksjon for de gunstige prosjektene; for prosjekter med lengre tunneler trengs det ifølge Hafslund større prisdifferanse.
Eksempler på pumpekraftverk
Noen pumpekraftverk i verden omfatter:
Eksterne lenker
Centrale idroelettrica
Byron Nelson
Byron Nelson døde i sitt hjem i Roanoke i Texas 26. september 2006.
Leonora Christina Ulfeldt
Leonora Christina Ulfeldt (født 8. juli 1621, død 16. mars 1698) var datter av Christian IV og Kirsten Munk. Hun ble forlovet med Corfitz Ulfeldt allerede i 9-årsalderen og giftet seg med ham som 15-åring den 9. oktober 1636. Corfitz Ulfeldt var stattholder i København og bodde i sin gård i Løvstræde, hvor Gråbrødretorv er i dag. Hun var med Ulfeldt på flere reiser rundt i Europa.
Ekteskapet skal ha vært meget lykkelig og resulterte i minst 15 barn, deriblant Leonora Sophie og Leo.
På flukt
Etter Christian IVs død brøt motsetningsforholdet til Frederik III og dronning Sophie Amalie ut i full blomst, og Leonora flyktet med Corfitz Ulfeldt til Sverige i 1651 og oppholdt seg i Stockholm 1652-54.
Derpå fulgte hun med Corfitz Ulfeldt da han sluttet seg til svenskene og med dem rykket inn i Danmark 1657. Hun måtte overta Ulfeldts forsvar, da han ble anklaget for forræderi i 1659 og var for syk til selv å forsvare seg. Begge ble arrestert av Frederik III i København i 1660 og fengslet i 17 måneder på Hammershus, hvorfra de på dramatisk vis forsøkte å flykte. Endelig løslatt i 1661 mot å gi avkall på fordringer (Ulfeldt var en av kongens store långivere) og størsteparten av sine eiendommer. Hun flyttet til Ellensborg på Fyn og fulgte med Corfitz Ulfeldt på kurreise til Nederland i 1662, derfra reiste hun til London i 1663 for å drive inn et gammelt tilgodehavende hos kongen.
Fangenskap
Frederik III forlangte henne utlevert som Ulfeldts medskyldige i høyforræderi. Hun ble derfor arrestert og sendt til København, hvor hun ble fengslet i Blåtårn på Københavns slott. Hun nektet kjennskap til Corfitz Ulfeldts forræderske handlinger, men ble holdt fanget i Blåtårn i 21 år, 9 måneder og 11 dager. Det var her hun skrev sin «franske selvbiografi». I 1673 begynte hun å skrive på sitt Jammers Minde, en skildring av fengselslivet stilet til sine barn. Da dronning Sophie Amalie døde ble Leonora Christine løslatt i 1685 og etter en kort tids opphold i Husum ved København flyttet hun til Birgittinerordenens kloster i Maribo.
Leonora Christina Ulfeldt ligger begravet i klosterkirken, den nåværende Maribo domkirke på Lolland.
Kulturkanonen
Leonora Christina Ulfeldts erindringsverk Jammersminde kom ut først i 1869. Verket er tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Miljøinstitutter
Miljøinstitutter er en betegnelse på de forskningsinstitutter som arbeider innenfor miljøforskning. I 2001 inngikk flere miljøinstitutt i Norge i aksjeselskapet Miljøalliansen AS for å dra fordel av hverandres spesial- og tverrkompetanse i norsk og internasjonal miljøforskning. Dette var forløperen til CIENS Forskningssenter for miljø og samfunn.
Clash by Night
Clash by Night er et teaterstykke av Clifford Odets. Tittelen er hentet fra Matthew Arnolds dikt «Dover Beach» (1867). Teaterstykket handler om en kvinne som er ulykkelig i ekteskapet og innleder et forhold til sin ektemanns bestekamerat. Det hadde premiere på Broadway i 1941, med Tallulah Bankhead, Lee J. Cobb og Joseph Schildkraut i hovedrollene, og ble avsluttet etter 49 forestillinger. Teaterstykket ble filmatisert i 1952, med Barbara Stanwyck, Paul Douglas og Robert Ryan i hovedrollene.
Handling
Den polsk-amerikanske snekkeren Jerry Wilenski bor i et lite hus i et arbeiderklasseområde på Staten Island sammen med sin kone, Mae, som han har vært gift med i sju år. De fikk nylig datteren Gloria sammen. Jerry er snill, men ikke spesielt intelligent, og Mae kjeder seg og er ulykkelig i ekteskapet. Sommeren 1941 kommer Jerrys bestekamerat, Earl Pfeiffer, på besøk fra Manhattan. Jerry inviterer ham til å bo i et ledig rom i huset. Mae og Earl innleder et forhold, noe som ender med at Jerry dreper Earl.
Premiere på Broadway
Teaterstykket hadde premiere på Belasco Theatre på Broadway 27. desember 1941 og ble avsluttet 7. februar 1942, etter 49 forestillinger. Det ble produsert av Billy Rose og regissert av Lee Strasberg.
Opprinnelige rolleinnehavere:
Teaterstykket ble utgitt i bokform av Random House i 1942.
Øvrige
Teaterstykket hadde nypremiere på Theater 3 i New York i februar 1998, med Jodie Markell som Mae Wilenski, Michael DellaFemina som Jerry Wilenski og Tom Gilroy som Earl Pfeiffer. Teaterstykket ble satt opp på The Artistic Home i Chicago i mars 2006.
Filmatisering
Teaterstykket ble filmatisert som Utladning i 1952, med Barbara Stanwyck, Paul Douglas, Robert Ryan og Marilyn Monroe i hovedrollene. Regien var ved Fritz Lang. Manuset, skrevet av Alfred Hayes, skilte seg fra teaterstykket på flere områder. Handligen er flyttet til Monterey i California. Jerry er en italiensk-amerikansk fisker og har etternavnet D'Amato. Earl blir heller ikke drept av Jerry på slutten.
Fjernsyn
John Frankenheimer regisserte en episode av Playhouse 90 basert på teaterstykket. Episoden ble sendt 13. juni 1957 på CBS, med Kim Stanley, E. G. Marshall og Lloyd Bridges i hovedrollene. William Durkee skrev manuset, som stort sett var tro mot teaterstykket. Den 14. juli 1959 ble enda en versjon av teaterstykket sendt på BBC, med Patricia Neal og Sam Wanamaker i hovedrollene.
Politiloven
Politiloven har flere betydninger:
Teddington
Teddington er et forstadsområde i det sørvestlige London på den nordsiden av elva Themsen, mellom Hampton Wick og Twickenham. Det strekker seg innover i landet fra Themsen til Bushy Park i bydelen Richmond upon Thames. Historisk var det innenfor Middlesex, men ble en del av distriktet Richmond upon Thames i 1965. Området er hovedsakelig et boligområde som strekker seg fra Themsen og til Bushy Park med en lang hovedgate preget av puber, restauranter, underholdningssentre og treningssentre ved elvesiden.
Etymologi
En myte (fremmet av Rudyard Kipling) ville ha det til at stedsnavnet Teddington var en forvanskning av Tides End Town (= byen der tidevannet snur) - men det stemmer ikke. Stedsnavnet Teddington er avledet fra navnet på en angelsaksisk høvding som het Tuda. Stedet var i angelsaksisk og normannisk tid kjent som Todyngton og Tutington.
Annaba (provins)
Provinsen Annaba (arabisk: ولاية عنابة) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Annaba.
Anne Brontë
Anne Brontë (født 17. januar 1820, død 28. mai 1849 i Scarborough) var den yngste av de tre Brontë-søstrene som nådde voksen alder: Charlotte er den eldste og Emily er den mellomste. I 1845 utgav de tre søstrene en diktsamling under mannlig pseudonym; Annes var «Acton Bell».
Bakgrunn
Som datter av den irske anglikanske presten, Patrick Brontë, bodde hun det meste av livet i småbyen Haworth, omgitt av Yorkshires lyngheier. Prestegården der familien bodde, var et sted der folk støtt kom innom. Avgjørende var også Patrick Brontës syn på barneoppdragelse, helt uvanlig liberalt i viktoriatiden. Han oppmuntret barna til å farte fritt rundt på heiene og plukke ut de bøkene de likte fra reolene. Han lærte dem å lese, og underviste dem selv i geografi, historie og matematikk. Av sin sparsomme lønn klarte han å skaffe barna de beste lærerne i området i kunst og musikk. Hans egen tidlige «ubeskrivelige glede» over å skrive, og hans kjærlighet til naturen bidro sterkt til at de utviklet et rikt indre liv. I noen år gikk Anne Brontë på kostskole.
Læringsnettverket
Læringsnettverket er et landsomfattende nettverk av norske attføringsbedrifter som driver tilpasset læring og kompensatorisk opplæring for å forberede deltakerepå arbeidslivet. Mange av nettverkets medlemmer har spesialisert seg på basiskompetanseopplæring, både som tilbydere av BKA-kurs til bedrifter og som tilpasset opplæring for personer som er søkt inn via Nav.
Anne Brontë
Bakgrunn
Annes interesse for geologi nevnes forbigående i bøkene hennes; i The Tenant Of Wildfell Hall omtales en bok av Humphry Davy. Selv hadde hun en del steiner hun samlet i Scarborough, ikke bare agater, karneoler og dryppstein, men også en sjelden type rød obsidian som ikke finnes i Storbritannia. I 2022 ble Anne Brontës steinsamling for første gang systematisk gjennomgått.
Voksenliv
Som 19-åring reiste Anne fra Haworth for å arbeide som guvernante mellom 1839 og 1845. Først kom hun til den velstående familien Ingham som hadde fem barn: Cunliffe (6), Mary (5), Martha (3), Emily (2) og babyen Harriet. Ekteparet tillot ingen disiplinering, og det ble dermed umulig for Anne å få noen kustus på flokken. I Agnes Grey har «Tom Bloomfield» (Cunliffe) et reir med fugleunger og forteller guvernanten hvordan han planlegger å torturere dem. Hun ser ingen annen utvei enn å ta en stor stein og slippe den ned på reiret for å spare fugleungene for dette. Om episoden er sann, har det vært pinefullt for dyrevennen Anne Brontë. I årene 1840-45 hadde hun en post hos Robinson-familien i Thorp Green ved York. Tilværelsen som guvernante var vanskelig å balansere, for hun stod over tjenerne, men spiste heller ikke sammen med herskapet, siden en guvernante ikke var høyt nok på strå til å regnes som en dame. Guvernanten måtte på et vis sørge for å være usynlig, for hennes nærvær gjorde arbeidsgiverne og deres omgangskrets ubekvemme; de kunne ikke snakke fritt i nærvær av en som verken var en tjener eller av deres egen klasse.
Robinson-familien gjenfinnes i Agnes Grey som familien Murray, og Anne skildrer dem langt mer sympatisk enn familien Bloomfield, som er et portrett av Ingham-familien. Anne underviste de tre Robinson-døtrene Lydia, Elizabeth og Mary som bare var noen få år yngre enn henne selv, og forsøkte å lære dem verdien av ærlighet og respekt for seg selv og for andre. De satte etter hvert stor pris på henne, og forholdet skildres blant annet i kapittel 7 av Agnes Grey.
Cotswold Olimpick Games
Cotswold Olimpick Games er en årlig sportsbegivenhet som avholdes på fredagen etter bank holiday i nærheten av byen Chipping Campden i Cotswolds i England. Lekene startet trolig i 1612, og har fortsatt, med lengre og kortere avbrudd, frem til idag. De ble startet av den lokale advokaten Robert Dover, med godkjennelse av Jakob I av England.