cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
De Syngende Husmødre
Skjærstad, som jobbet som talentspeider, presenterte damene for Arne Bendiksen som umiddelbart falt både for deres jordnære sjarme og deres egne vokalarrangementer. Nesten uten promosjon solgte debutplaten De syngende husmødre (1978) umiddelbart til gull (som den gang var 50 000 eksemplarer). Til sammen ga gruppen ut sju plater hos Bendiksen frem til 1984. Repertoaret besto utelukkende av gamle, norskspråklige slagere som «Marina», «Gamle Svarten», «Midnattsolens land» og «Zanzibar», mens albumet La oss leve for hverandre (1981) – bortsett fra tittelmelodien – består av kjente og populære kristne sanger med en sangstil som kunne minne om Frelsesarmeens. Alle platene solgte jevnt over like godt, og til sammen ble det solgt mye over 500 000 plater med De Syngende Husmødre, noe som gjør at de rangerer svært høyt på lista over landets mestselgende artister på 1980-tallet. Tallet er usikkert fordi det passerte 500 000 en god stund før konkursen hos Arne Bendiksen AS, tallet som er beregnet men ikke offentlig nærmer seg 900 000. Ved siden av det norske salget var de svært populære på Færøyene, der de ble mottatt som superstjerner i 1983.
De kom nesten ikke på hitlistene, fordi de stort sett solgte utenfor de sentrale bybutikkene listene baserte seg på. Men har ligget i flere perioder på VG-lista med albumene Lukk opp din hjertedør (1979) 15 plass som beste og Husmødrenes favoritter (1980) med 20 plass som beste. De opptrådte bare to ganger på TV, hos Odd Grythe i Husker du? (1977), og i sommershowet Sommerteltet (1982). Da de ga ut sin siste plate hos Bendiksen, Kjent og kjært (1984), hadde Paula Bysveen sluttet (1983). Som kvartett dalte interessen hos damene noe. Selv om de ble en trio etter at Aud Røgeberg sluttet (1989), holdt de det likevel gående lokalt til midt på 1990-tallet og ga ut en lokal plate i 1990. Ragnhild Johnsen, som hun nå heter, er fortsatt aktiv som musiker og synger til underholdning og dans, mens hun akkompagnerer seg selv på trekkspill. De Syngende Husmødre ga ut platen Lykkeland (2010). Platen var en nyutgivelse av Hvite roser fra Athen (1990). Etter denne utgivelsen har flere av de opprinnelige og gjenlevende medlemmene møttes for mimring i flere anledninger.
Le magicien
Le magicien er en fransk stumfilm fra 1898, regissert av Georges Méliès.
Handling
En trollmann tryller frem et bord og en boks ut av løse luften, og forsvinner så mens han hopper mot boksen. Han dukker opp fra boksen og tar plass - når det plutselig dukker opp en bankett på bordet, men den forsvinner like plutselig sammen med bordet og stolen før trollmannen rekker å spise. En annen mann banker ham på skulderen, og han blir forvandlet til en renessansen-skulptør.
Når han løfter en halvferdig byste på en sokkel og skal arbeide med hammer og meisel, bare for å oppdage at bysten har våknet til live. Trollmannen forsøker deretter å omfavne skulpturen, men den forsvinner og dukker opp som en rekke positurer.
Ahrensburg
Ahrensburg er en by i Schleswig-Holstein, Tyskland. Den tilhører Metropolregion Hamburg og ligger i Stormarn, omtrent 25 km nordøst for Hamburg. Befolkningen var på 31 276 innbyggere i 2010.
Viktige severdigheter er renessanseslottet fra 1595, og den tilhørende slottskirken med sine fattighus. Ruiner av Arnesveldeslottet fra ca. 1200 er fortsatt synlige i skogen sør for byen.
Den tidligmesolittiske Ahrensburgkulturen har navn etter de første boplassene fra denne. De ble funnet like utenfor byen av Alfred Rust tidlig på 1930-tallet.
Før 1867 het byen Woldenhorn. Ahrensburg fikk bystatus i 1949, og hadde da 17 775 innbyggere.
Vennskapsbyer er Esplugues de Llobregat (Spania), Feldkirchen in Kärnten (Østerrike), Ludwigslust (Tyskland) og Viljandi (Estland).
Skytsborg
Skytsborg (i dag kjent som Svartskjeggs borg eller Blackbeard's Castle) er en liten borg bygd i 1679 og ligger i Charlotte Amalie på St. Thomas, De amerikanske Jomfruøyer. Fortet ble bygd under ledelse av den danske guvernøren Jørgen Iversen Dyppel som et vakttårn over byens havn. Skytsborg ble i 1994 tatt opp på listen over nasjonale historiske landemerker og er i dag en av fem slike landemerker på De amerikanske Jomfruøyer. Fortet går i dag under navnet ’’’Blackbeard's Castle’’’, men det er ukjent når borgen fikk dette navnet.
Skytsborg var sammen med Fort Christian og Schmidtsbjerg en del av Charlotte Amalies vakttårn. Opprinnelig hadde Fort Christian også et vakttårn, Trygborg, men dette ble revet på 1870-tallet i forbindelse med renovering av festningen. På 1930-tallet fikk Schmidtsbjerg omfattende oppgraderinger, med blant annet større vinduer. Skytsborg er dermed det eneste gjenværende vakttårnet på St. Thomas og Karibia som har beholdt sitt opprinnelige utseende.
Tre feilaktige sagn
På 1800-tallet ble Skytsborg assosiert med tre forskjellige, men gale, sagn. Det første går ut på at Skytsborg ble bygd på 1600-tallet av sjørøvere og senere brukt av Edward Teach, også kjent som Blackbeard (Svartskjegg). Det kan ikke dokumenteres at Edward Teach noen gang har besøkt St. Thomas, men derimot var han aktiv i det øvrige Karibia. Et annet sagn er at borgen ble bygd under det første danske koloniseringsforsøket (1665-1666), men det er rikelig med dokumentasjon på at guvernør Jørgen Iversen Dyppel var ansvarlig for byggingen under det andre danske koloniseringsforsøket. Det siste sagnet er at nederlenderen Carl Baggaert bygde borgen på 1670-tallet på det høyeste punktet nord for Fort Christian i forbindelse med en uenighet med guvernør Jørgen Iversen Dyppel, noe som heller ikke kan dokumenteres.
Friidrett under Sommer-OL 1908
Friidrett under Sommer-OL 1908. Friidrett var med for fjerde gang på det olympiske programmet 1908 i London. Utøvere fra 21 nasjoner konkurrerte om 26 olympiske titler, én mer enn i St. Louis 1904. Det var kun menn som deltok og en nasjon kunne stille med opp til tolv utøvere i en gren.
400 meter
''*Da John Carpenter ble diskvalifisert protesterte de andre amerikanerne og uteble fra finalen. Wyndham Halswelle satte ny olympisk rekord i semifinalen med 48,4.
Munster (Indiana)
Munster er en by som ligger i Lake County i delstaten Indiana. Byen er en del av storbyregionen Chicago, og ligger 48 kilometer sørøst for Chicago Loop, det sentrale området i Chicago.
Friidrett under Sommer-OL 1908
1 500 meter
Norman Hallows satte ny olympisk rekord i semifinalen med 4.03,4
Munster (Indiana)
Ifølge folketellingen i 2010 bodde det 23 306 personer i Munster.
Friidrett under Sommer-OL 1908
Olympisk stafett
Olympisk stafett besto av 200 m, 200 m, 400 m og 800 m.
Munster (Indiana)
Håndverksbryggeriet Three Floyds Brewing holder til i Munster.
Storsjöyran
Storsjöyran, også kjent som abre Yran, er en av Sveriges eldste byfestivaler med aner tilbake til 1963. Storsjöyran ble den første musikkfestivalen i Sverige med konseptet med scener og restauranger uppbyggde midt i et bysentrum.
Lincoln University of Missouri
Ved universitetet var det 3 224 studenter og 199 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 123 for studenter folkeregistrert i Nebraska. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Admiral
Admiral (fra fransk via arabisk amir al bahr, «høvding på havet») betyr sjøoffiser av høyeste rang, en militær grad i krigsflåter, tilsvarende general i land- og luftstyrker. I Norge er admiral den høyeste rangen i sjøforsvaret. Den nest høyeste er viseadmiral og den tredje høyeste kontreadmiral.
Etymologi
Ordet admiral har kommet til norsk, som til andre europeiske språk, fra gammelfranske amirail, «sarasensk kommandant» rundt 1200-tallet, igjen fra middelalderlatin admiralis, admirallus. Disse kommer igjen fra arabisk amīr, eller amīr al- ( أمير الـ ), «kommandant av», som i amīr al-baḥr ( أمير البحر ), «kommandant til havs». Korsfarere lærte begrepet i løpet av deres trefninger med muslimske arabere, kanskje så tidlig som 1000-tallet. Forlengelsen av ordets betydning som «kommandant» til «kommandant til havs» synes å ha skjedd på 1100-tallet.
Normanniske Roger II av Sicilia (1095–1154) hyret den gresk kristne kjent som Georg av Antiokia, som tidligere hadde tjenestegjort som marinekommandant for flere nordafrikanske muslimske herskere. Roger tiltalte Georg ved høflig sedvane som «amir av amirer» (amir al-umara), det vil si som «kommandant av kommandanter», og denne tittelen ble latinisert på 1200-tallet som «ammiratus ammiratorum». Dette spredte seg i Europa, men ordet kom fortsatt til å beholde del-betydningen «muslimsk militær leder» i middelalderen.
Sicilianerne og senere genueser tok de første to delene av begrepet og benyttet dem som ett ord, amiral, fra deres aragonske motstandere. Franskmennene og spanjolene ga deres kommandanter til havs tilsvarende titler mens portugiserne endret det til almirante. Etter hvert som ordet ble benyttet av folk som snakket latin eller latinbasert språk (romanske språk) fikk det bokstaven «d» i tillegg og en rekke av ulike endelser og stavelser, eksempelvis «admyrall» på engelsk på 1300-tallet, noe som ble standardisert til «admiral» på 1500-tallet. Ordet ble således feilaktig knyttet til latinske admirabilis, «beundringsverdig». På blant annet svensk og fransk heter det amiral.
Ordet «admiral» har i dag bortimot eksklusivt fått betydningen den høyeste maritime rang i de fleste av verdens mariner, likestilt med rangen i hæren som (full) general. Imidlertid var det ikke alltid tilfelle, eksempelvis var det i en del europeiske land før slutten av den andre verdenskrig hvor admiral var den tredje høyeste rang i marinen etter generaladmiral og storadmiral.
Rangen som admiral har også blitt underinndelt i ulike grader, flere av dem er historisk forsvunnet mens andre har forblitt i bruk i de fleste av dagens mariner. Den britiske marine benytter farger (rød, hvitt og blått i nedgående orden) for å indikere ansiennitet av dens admiraler fram til 1864; eksempelvis var Horatio Nelsons høyeste rang som viseadmiral i hvitt. En del mariner har også benyttet titler fra hæren i marinen, under det engelske protektoratet med Oliver Cromwell ble betegnelsen «general at sea» benyttet.
Ulik nasjonal praksis
Den britiske marine, Royal Navy, har 3-5 Sea Lords, og den øverste leder for marinen og den maritime tjeneste har tittelen First Sea Lord med graden admiral.
Den amerikanske marine, United States Navy, har de tilsvarende gradene Rear Admiral som tilsvarer norske kontreadmiral, Vice Admiral og Admiral (i stigende rangorden). Den aller øverste, 5-stjernes grad, Fleet Admiral, eksisterer ikke lenger. Det ble godkjent av den amerikanske kongressen for å hedre 4 admiraler i US Navy for deres innsats under den andre verdenskrig. Den første som ble utnevnt, var Ernest J. King, sjef for US Navy under andre verdenskrig, den 7. desember 1944. Deretter ble William D. Leahy utnevnt den 15. desember 1944 og den 19. desember ble Chester W. Nimitz, seierherren i slaget om Midway, forfremmet til de 5 stjerner. Den sist utnevnte var William F. Halsey, som ble utnevnt den 11. desember 1945.
Kaptein var den høyeste rangen i US Navy fra dens begynnelse i 1775 og fram til 1857 da den amerikanske kongressen opprette den midlertidige tittelen som Flag Officer, noe som åpnet for titler som Commodore og Rear Admiral i 1862. Under den amerikanske borgerkrigen het admiraler Flag Officer, både for Nordstatenes (US Navy) og Sørstatenes flåte.
I Danmark-Norge ble den øverste admiral fram til 1683 kalt for rigsadmiral; under ham sto en rigsviceadmiral. Etter den tid ble flåtens øverste befalingsmenn i Danmark tiltalt som general-admiral, general-admiralløytnant, admiral, viseadmiral og schoutbynacht (fra 1771 kontreadmiral). De to første betegnelser er senere blitt opphevet, og flotilleadmiralen er kommet til som laveste admiral.
Filip av Cognac
Filip av Cognac (født tidlig på 1180-tallet, død en gang etter 1201) var en illegitim sønn av kong Rikard Løvehjerte av England og en ikke identifisert mor.
Filip ble voksen på slutten av 1190-tallet. Hans far giftet ham til sin myndling, Amélie de Jarnac, arvingen av Cognac i Charente. Imidlertid da hun døde uten en arving beholdt Rikard festningen og ga den videre til sin seneschal, Robert av Thornham.
Ingen andre kilder bekrefter dette, eller uttrykkelig indikerer at Aimar V av Limoges’ død var av voldelig art. Imidlertid, i Guiraut de Bornelhs planh (sørgesang) for ham, Planc e sospir, antyder at hans død var uventet.
Ytterligere en referanse til Filip er funnet i Pipe-rullene for 1201 for hans onkel, Johan av England: «Et Philippo f. R. Ricardi 1 m. de dono R.» («Og til Filip, sønn av kong Rikard, en mark som en gave»), men ingenting senere. Det virker sannsynlig at han må ha dødd tidlig på 1200-tallet.
Filip i fiksjon, drama og film
Den sparsommelig dokumenterte historiske figuren Filip av Cognac har blitt videreutviklet i litteraturen. William Shakespeare avbildet ham som Filip Bastarden i stykket Kong Johan (The Life and Death of King John, 1594–1596). Her er han sønn av lady Faulconbridge, enke etter sir Robert Faulconbridge, og han lærer om sitt farskap i første scene.
Som nevnt over er det intet som er kjent om den virkelige Filips mor. Shakespeares figur er hovedsakelig en fiktiv skapelse som deler navn og en far med sin historiske motpart.
En annen meget fiktiv utgave av Filip, spilt av Stephen Moyer, figurerer som den romantiske helten i Princess of Thieves (2001), en TV-film av det amerikanske selskapet The Walt Disney Company. Her spiller Keira Knightley en datter av Robin Hood. Filmen følger tradisjonen som ble startet av John Mair og popularisert av Walter Scott som plasserer legenden om Robin Hood til tiden under Rikard Løvehjertes regime. I denne fortellingen hjelper Robin Hoods familie og deres fredløse Filip i vinne – helt uhistorisk – den engelske tronen fra sin onkel, den tvilsomme Johan av England.
Kjell Gjøstein Resi
Kjell Gjøstein Resi (født 7. november 1937) er en norsk journalist. Han har arbeidet mange år i NRK der han 1973–1975 var korrespondent i Asia og rapporterte fra Vietnamkrigen. Han var NRKs korrespondent i Midtøsten (1977–1979). Han var også i en årrekke journalist i den norske redaksjonen i Deutschlandfunk og var redaksjonsjef for den norske redaksjonen i Deutsche Welles sendinger fra Tyskland. Han har vært mangeårig europakorrespondent i P4. I 2017 mottok han Prix Radios hederspris.
Marianne Löfgren
Marianne Löfgren (født som Jeannette Wedday Marianne Ida Carolina Löfgren 24. februar 1910 i Stockholm, død 4. september 1957 i Solna) var en svensk skuespiller.
Biografi
Löfgren debuterte på scenen på Oscarsteatern 1929. Hun ble deretter engasjert av Gösta Ekman 1931–1934, og Dramaten 1934–1937. Hun flyttet til Malmö stadsteater 1950–1954, og vendte tilbake til Stockholm og Vasateatern 1955. Hun var gift med regissøren Tycho Bergvall.
Daba Modibo Keïta
Daba Modibo Keita (født 5. april 1981) er en malisk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse 80 kilo. Han representerte Mali under Sommer-OL 2008, der han røk ut i kvartfinalen.
Ofredalstunnelen
Ofredalstunnelen er en veitunnel i Årdal kommune i Vestland. Tunnelen er 2200 meter lang, og går gjennom Seimsåsen mellom Seimsdalen og Åsete i Indre Ofredal. Tunnelen blir regnet som verdens bratteste tunnel. Ofredalstunnelen og den kommunale veien til Indre Ofredal ble åpnet i 1992. Veien opp dalen fra Indre Ofredal ble bygd som sysselsettingsprosjekt mellom 1935 og 1939.
På grunn av dårlige kartdata ble tunnelen sprengt halvveis med feil stigning; dette førte til at siste halvdelen måtte lages svært bratt, 15,5 % stigning, for å komme ut på riktig plass i Indre Ofredal. Bergens Tidende oppgir stigningen til 1:6.
Flat skatt
Flat skatt er en skatt hvor alle betaler den samme andelen av inntekten i skatt uavhengig av inntektsnivå og inntektssammensetning. Dette innebærer at marginalskatten alltid er lik gjennomsnittsskatten. Land som har flat skatt på inntekt inkluderer blant annet Grønland og Estland.
Marcon Bezzina
Marcon Bezzina (født 11. september 1985) er en maltesisk judoka som konkurrerer i klasse 63 kilo. Hun representerte Malta under Sommer-OL 2008, der hun røk ut i første runde.
Arne Scheie
Arne Scheie (født 7. januar 1944 i Skedsmo) er en norsk tidligere sportskommentator. Han jobbet i NRK fra 1971 til 2013 med fotball og skihopping som spesialfelt.
Scheie er utdannet cand.mag. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo og var lærer mens han studerte. Han fikk et vikariat i NRK TV-sporten i 1971 og ble fast ansatt 1. september 1972.
Han kommenterte sin første tysk-østerrikske hoppuka sesongen 1972/73, mens hans første tippekamp var Leicester - Tottenham på Filbert Street i 1973. I løpet av sin tid i NRK dekket Scheie åtte vinter-OL, kommenterte 871 fotballkamper og var til stede på 41 hoppuker. Det inkluderer 123 tippekamper og godt over 100 kamper med Norges herrelandslag i fotball.
Tidlig i sin karriere kommenterte Scheie også langrenn. Han var blant annet med som kommentator da Magne Myrmo ble den siste verdensmesteren på treski i 1974. Scheie har også kommentert skiskyting, svømming og bandy for NRK. Blant de kjente øyeblikkene i kommetatorvirksomheten er hans replikk til kollega Jon Herwig Carlsen etter at Tommy Ingebrigtsen hadde sikret VM-gull i storbakkerennet i Thunder Bay i 1995: «Får jeg kysse deg, Jon?», ropte Scheie, mens Carlsen svarte like spontant: «Ja! Kom igjen!». Også kommentaren «Vi har scoret i Marseille» etter Norges 2-1-seier over Brasil i VM i fotball i 1998 er blant hans mest kjente. Han huskes også for at han pleide å avslutte sine synspunkter og meninger med tilleggskommentaren "...det må det være lov til å si".
Scheie mottok Nikken-prisen i 2002 og fikk hedersprisen under Gullruten 2007. Hans siste fotballkamp som kommentator var cupfinalen mellom og  23. november 2013.
I 2005 var han gjesteartist på Folk og Røveres singel «Supermann», som nådde 15.-plass på VG-lista.
The Miller and the Sweep
The Miller and the Sweep er en britisk stumfilm fra 1898, regissert av George Albert Smith.
Handling
Foran en mølle som skal produsere mel kjemper to menn. Den ene er mølleren, og han svinger en pose mel. Den andre mannen er en skorsteinsfeier, og han svinger det som også kan være en pose mel. Men når posen går opp inneholder posen tydeligvis noe helt annet.
Rundt alt dette oppstyret samles også en rekke tilskuere.
Gunnar Høidahl
Gunnar Høidahl (født 1943 i Fredrikstad) er en norsk journalist som arbeidet i NRK. Han har vært NRKs korrespondent i Stockholm (1972–1974), Asia-korrespondent med base i Hongkong (1975–1979) og Beijing (1982–1985), samt utenriksredaktør, nyhetsredaktør, nyhetssjef og sportssjef i NRK Dagsrevyen. Han har også vært president for Eurovisions nyhetsorganisasjon.
Den sentralafrikanske økonomiske og monetære union
Den sentralafrikanske økonomiske og monetære union (fransk: Communauté économique et monétaire de l'Afrique centrale, CEMAC) er en monetær union mellom de seks sentralafrikanske landene Kamerun, Den sentralafrikanske republikk, Gabon, Republikken Kongo, Ekvatorial-Guinea og Tsjad. Unionen ble etablert i mars 1994, og har felles sentralbank; Sentralbanken for de sentralafrikanske statene.
Før denne unionen ble etablert hadde de samme landene en økonomi- og tollunion, 'Union douanière et économique de l'Afrique centrale (UDEAC). Denne unionen ble stiftet i 1964. Videreføringen i 1994 var et forsøk på å få til større regional integrasjon mellom medlemslandene.
Kling no, klokka
«Kling no, klokka» er en norsk julesalme, skrevet av Elias Blix og trykt i «4de aukade Utgaava» av Nokre salmar, Kristiania 1891.
I Nokre salmar har salmen melodireferanse til «Her vil ties, her vil bies», forøvrig samme melodireferanse som Grundtvig-salmen «Påskemorgen slukker sorgen» hadde i Landstads kirkesalmebog. I dag blir den oftest fremført til en norsk folketone fra Oppdal, en variant av en melodi fra Halle 1705/1708, slik den er notert i Norsk Salmebok (Nr. 65, seks vers).
Salmen er også tatt inn i den katolske salmeboken, Lov Herren, der med fire vers.
«Kling no, klokka» er den julesalmen av Blix som står sterkest i norsk sangtradisjon.
Reutov
Reutov (russisk: Реутов) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger 12 km øst for Moskva. Innbyggertall: 79 100 (2005 est.), 76 805 (folketelling 2002).
Reutov ble grunnlagt i 1573 og fikk innvilget bystatus i 1940. Byen er skilt fra Moskva av MKAD og Nosovikhinskoje-motorveien (du trenger bare å gå over gata for å komme dit). Reutov har nå status som vitenskapsby (Naukograd – russisk: Наукоград)
Tulsi Gabbard
Tulsi Gabbard (født 12. april 1981 i Leloaloa, Amerikansk Samoa) er en amerikansk politiker fra delstaten Hawaii som har representert Det demokratiske parti i Representantenes hus' forvars- og utenrikskomiteer siden 2013. I tillegg har hun vært en av nestlederne i sitt parti. Hun er også den første hindu og etniske samoaner i Kongressen. Gabbard er major i Arménasjonalgarden og var i aktiv tjeneste i Irak fra 2004 til 2005 og i Kuwait fra 2008 til 2009.
Biografi
Gabbard ble født som fjerde av fem barn. Hennes søsken heter Bhakti, Jai, Aryan og Vrindavan. Hennes mor er Carol Porter Gabbard, og faren, Gerald Michael «Mike» Gabbard, er det første samoanske medlemmet av senatet i Hawaii, hvor han representerer Det demokratiske partiet. Familien, som flyttet til Hawaii i 1983, bærer preg av to distinkte etniske bakgrunner og religiøse tradisjoner, henholdsvis katolsk-samoansk med innslag av østlig mystisisme på farssiden og euro-amerikansk med hinduistisk tro på morens.
Bortsett fra to år ved en misjonærdrevet skole på Filippinene har Gabbard tatt sin utdannelse opp til high school hjemme. I 2000 tok hun sin bachelor-grad i bedriftsøkonomi med vekt på internasjonale forhold fra Hawaii Pacific University.
Gabbard vervet seg til Hawaiis National Guard i april 2003, og søkte om å få tjenestegjøre i Irak sammen med sin avdeling. Under utplasseringen, som varte i ett år, tjenestegjorde hun som spesialist i en sanitetsavdeling, og ble utmerket med Meritorious Service Medal. Efter tilbakekomsten til USA arbeidet hun som assistent for senator Daniel Akaka i Washington D.C. Samtidig ble hun uteksaminert fra offiserskolen ved Alabamas militærakademi i mars 2007. Hun var den første kvinnen på femti år som avsluttet skolen med dens høyeste utmerkelse. Hun ble siden utnevnt til fenrik (Second Lieutenant) ved den 29. brigaden i Hawaiis Army National Guard, hvor hun ledet en tropp i miltærpolitiet. thumb|left|Tulsi Gabbard ble utnevnt til major den 12. oktober 2015 I 2009 meldte hun seg på nytt til tjeneste i Midtøsten med sin avdeling. I løpet av denne utplasseringen, som varte i atten måneder, ledet hun sin tropp i sikkerhetsoppdrag i Irak, i tillegg til at hun representerte USAs militære styrker som instruktør i Kuwait.
Tulsi Gabbard oppga de lange utenlandsoppholdene som grunn til at hun ble skilt fra sin ektemann Eduardo Tamayo. Hun sluttet senere å benytte navnet Tulsi Gabbard Tamayo.
I juni 2011 var Gabbard i Indonesia som del av en opplæring i fredsbevarende virksomhet i samarbeide med landets forsvar.
Gabbard giftet seg på ny i april 2015, denne gang med Abraham Williams.
I oktober 2015 ble hun forfremmet fra kaptein til major.
Politisk karriere
I 2002 stilte hun (under sitt daværende navn Gabbard Tamayo) som kandidat til Representantenes hus på Hawaii og vant med 64,9 % av stemmene. I en alder av 21 år ble hun den yngste folkevalgte i delstatens historie og det yngste kvinnelige medlem i noe amerikansk delstatsparlament noensinne. Hun representerte Oahu 42nd District. Gabbard stilte til gjenvalg i 2004, men meldte seg som frivillig National Guard-tjeneste i Irak, og bestemte seg for ikke å drive aktiv valgkamp. Hun mottok allikevel 25 % av stemmene.
Den 28. februar 2016 nedla hun sitt verv som nestleder i Det demokratiske partiet for å kunne gå offentlig ut med støtte til senator Bernie Sanders' valgkamp for å bli nominert som partiets presidentkandidat. Hun ble nevnt som en mulig kandidat til visepresidentvervet om Sanders skulle bli nominert.
Tulsi Gabbard ble også tidlig oppfattet som en av flere mulige demokratiske kandidater til presidentvalget i 2020,  og i desember 2018 bekreftet hun at hun vurderte å stille.
Den 11. januar 2019 kunngjorde hun at hun aktet å stille som kandidat ved USAs presidentvalg i 2020. Den 19. mars 2020 ga hun opp valgkampen efter å ha oppnådd bare to av de 1,991 delegatene som trengs for å blir partiets presidentkandidat. Hun gikk ut med støtte til tidligere visepresident Joe Biden. I forbindelse med nominasjonsvalgkampen kunngjorde Gabbard også at hun ikke stilte til gjenvalg i Representantenes hus.
Efter kongresskarrieren
Efter tiden i Representantenes hus startet hun sin egen podcast, This is Tulsi Gabbard, i 2021. Hun har siden opptrådt en rekke ganger i den høyreorienterte kabel-tvkanalen Fox News, hvor hun blant annet har kritisert NATO for å ha bidratt til å eskalere konfliktpotensialet i de tidligere Warszawapaktlandene, i særdeleshet Ukraina. Gabbard har gitt uttrykk for at Russlands invasjon av Ukraina 2022 må ses i lys av NATOs ekspansjon østover. Sammen med blant annet senator Rand Paul ble hun oppført på en offisiell ukrainsk liste over påståtte spredere av «russisk propaganda».
Politiske standpunkter
Tulsi Gabbard ble opprinnelig regnet for å tilhøre den liberale fløyen i Det demokratiske partiet.
Under behandlingen av et lovforslag om borgerlig vigsel for homofile i 2004 ga Gabbard uttrykk for motstand mot likekjønnet ekteskap. I debatten hevdet hun at det ikke var representativt for befolkningens holdning, men fremsatt av «homofile ekstremister». Hun har siden beklaget uttalelsene, og snudd i spørsmålet. I 2017 var hun én av rundt 190 representanter i Kongressen som introduserte Equality Act of 2017, et lovforslag for å utvide blant annet borgerrettighetsloven av 1964, til også å beskytte LHBT (lesbiske, homofile, bifile og transpersoner) mot diskriminering.
Ufurede ormebløtdyr
Ufurede ormebløtdyr (Caudofoveata) er en liten klasse med ørsmå ormelignende marine bløtdyr. Klassen blir ofte slått sammen med bukfurede ormebløtdyr (Solenogastres) til gruppen Aplacophora, men noen har regnet denne gruppen som parafyletisk. Imidlertid tyder nå nyere forskning på at den allikevel kan være monofyletisk. Ellers regner man med at gruppen med ufurede ormebløtdyr omhandler av cirka 120–150 arter.
Tulsi Gabbard
Politiske standpunkter
Under primærvalgene før presidentvalget i 2016 beskyldte hun sitt parti for å begrense antall debatter mellom de potensielle kandidatene, og uttalte siden at hun av denne grunn var blitt utestengt fra å bivåne dem. Partiledelsen har vært beskyldt for å begrense antallet debatter for å favorisere Hillary Clinton fremfor Bernie Sanders.
Ufurede ormebløtdyr
Ufurede ormebløtdyr blir cirka 1–30 mm lange og er typiske dyphavsmollusker. De mangler både skall og fot, men har i stedet ørsmå små skjell og kalkrike små pigger som dyret bruker til å bevege seg med. Artene lever i sendimentene på bunnen og livnærer seg av organisk detritus.
Tulsi Gabbard
Politiske standpunkter
Tulsi Gabbard har også stilt seg kritisk til president Barack Obamas håndtering av de væpnede stridighetene i Syria. Hun har gitt uttrykk for at landets president Bashar al-Assad bør få forbli ved makten for å hindre organisasjonen ISIL i å utvide sin makt. I denne forbindelsen har hun lansert budsjettforslag om å eliminere økonomisk støtte til amerikanske tiltak for å styrte Assad-regimet. Hun støttet imidlertid Det republikanske partiet i en avstemning for å skjerpe kontrollen med flyktninger fra Syria.
Den 6. januar 2016 var Gabbard med på å lansere lovforslaget «Zero Tolerance for Terror Act», som vil innføre sanksjoner mot Iran dersom landet tar i bruk ballistiske missiler eller støtter terrorhandlinger. Ifølge kontoret hennes skyldes lovforslaget at Iran prøveskjøt to slike missiler høsten 2015, hva som skal ha vært et brudd på en FN-resolusjon.
Ufurede ormebløtdyr
Inndeling
Inndelingen under følger WoRMS og er i henhold til Gofas (2009). Norske navn følger i hovedsak Artsdatabanken, men navn i parentes er kun uoffisielle beskrivelser.
Tulsi Gabbard
Politiske standpunkter
Ifølge egne utsagn deltok Gabbard i et møte med Syrias president Bashar al-Assad under et besøk i landet vinteren 2017. Hun har også stilt seg skeptisk til påstandene om at Assads regime sto bak et gassangrep mot sin egen befolkning, noe som uløste et bomberaid mot landets flyvåpen 7.april 2017.
Gabbard har gitt uttrykk for å ville føre en kompromissløs linje mot terrororganisasjoner, samtidig som hun har tatt klar avstand fra USAs militære intervensjoner overfor utenlandske regimer.
Dette føyer seg inn i flere områder hvor Gabbard ikke forfekter de samme holdningene som partiets sentrum og venstrefløy. Det gjelder blant annet hennes mer liberale holdning til privat våpeneierskap, kritikk mot at Barack Obama ikke brukte begrepet «islamsk ekstremisme» om terrorangrep, og hennes mer restriktive holdninger til innvandringsspørsmål.
Noreco
Noreco (en forkortelse av Norwegian Energy Company ASA) ose: NOR er et børsnotert investeringsselskap med fokus på olje, energi og offshore. Selskapet var fra etableringen i 2005 og fram til 2016 et oljeselskap med virksomhet på norsk, dansk og britisk sokkel, men denne virksomheten ble gradvis solgt. Selskapet ledes av Riulf Rustad og har kontorer i Oslo og London.
2005-2010
Noreco ble stiftet 12. mars 2005 av en gruppe industriledere i Stavanger-området med Lars Takla, tidligere direktør for ConocoPhillips i Norge, i spissen. De øvrige gründerne var Sverre Skogen (tidligere sjef for Aker Maritime), Ståle Kyllingstad (IKM-gründer), Tollak Melberg (Technor-gründer), Ole Melberg (tidligere Smedvig-sjef) samt Sigmund Rosnes fra Norske AEDC. Selskapet etablerte kontorer i Stavanger sentrum, og startet opp med kapital fra de 6 gründerne. I mai 2005 ble Scott Kerr ansatt som administrerende direktør. Kerr kom fra stillingen som administrerende direktør for BP ‘s datterselskap i Norge. I oktober 2005 mottok selskapet investeringskapital fra energiselskapet Lyse Energi, investeringsselskapet HitecVision samt det britiske investeringsselskapet 3i. I desember ble Noreco prekvalifisert som lisenshaver på norsk sokkel og fikk tildelt tre utvinningstillatelser i TFO 2005.
I 2006 kjøpte Noreco 25 prosent i PL 006C fra Lundin som omfattet funnet Sørøst-Tor i Ekofiskområdet. I tillegg ingikk selskapene en avtale om samarbeid om utforskning, utbygging og produksjon i den sørlige delen av Nordsjøen. Samarbeidet skulle ifølge Scott Kerr også omfatte felles søknader i konsesjonsrundene.
I 2007 kjøpte Noreco oljeselskapet Altinex for totalt 4,7 milliarder kroner. Med kjøpet av Altinex overtok Noreco en rekke lisenser på norsk, britisk og nederlandsk sokkel inkludert en dagsproduksjon på over 10.000 fat oljeekvivalenter. Noreco kvittet seg etter kjøpet med det meste av Altinex’ oljeservicevirksomhet. Altinex Reservoir Technology ble solgt til IKM Laboratorium AS i oktober 2007, og like før ble også datterselskapet Altinex Services solgt. I oktober ble Noreco notert på hovedlisten på Oslo Børs.
I 2008 styrket Noreco ytterligere sin portefølje i Danmark gjennom kjøpet av Talismans virksomhet i Danmark for 83 millioner USD. Gjennom kjøpet sikret Noreco seg 50 prosent andel i Siri-feltet der DONG Energy var operatør med de resterende andelene.
I februar 2009 gikk Noreco ut i media med et forslag om en fusjon med konkurrenten Det norske. Ifølge Scott Kerr ville en fusjon være det beste for begge selskapene og skape en sterk nummer to-aktør etter StatoilHydro på norsk sokkel. Forslaget hadde ikke vært diskutert med Det norske på forhånd og fikk blandet mottakelse hos nøkkelpersoner og eiere i Det norske. Kort tid etter ga Det norskes styre beskjed om at en fusjon ikke ville være aktuelt på kort sikt.
I 2010 solgte Noreco sine andeler i feltene Enoch og Oselvar til det japanske selskapet Marubeni Corporation for 43 millioner USD pluss 200 millioner kroner i pro et contra-oppgjør for utførte investeringer på Oselvar. I mars 2011 ble transaksjonen imidlertid stoppet, da Marubeni ikke fikk prekvalifisering av norske myndigheter. Ifølge Olje- og energidepartementet tilfredsstilte ikke selskapet myndighetenes krav som lisenshaver på norsk sokkel.
Tor Strand (1936–2022)
Tor Strand (født 23. april 1936, død 19. mars 2022) var en norsk journalist og forfatter.
Noreco
2011-
I mars 2011 ble det annonsert at Scott Kerr trakk seg fra jobben som administrerende direktør og ble erstattet av Einar Gjelsvik. I løpet av året ble det meste av konsernledelsen byttet ut, og på en ekstraordinær generalforsamling i august ble Ståle Kyllingstad utnevnt til ny styreleder etter Lars Takla.
Tor Strand (1936–2022)
Han ble ansatt i NRK i 1960 og arbeidet blant annet som NRKs utenrikskorrespondent i Moskva fra 1968 til 1971, i New York på 1970-tallet, og i London til 1987, da Per Øyvind Heradstveit tok over. Han var programdirektør i Fjernsynet fra 1987 og fjernsynsdirektør 1991-1994.
Julegleder (EP)
Julegleder er en musikk-EP med Rune Larsen og Magnhild Lersveen, utgitt i 1992.
Hans Bjørnstad
Hans Bjørnstad (født 18. mars 1928 i Lier, død 24. mai 2007) var en norsk skihopper. Han representerte Ski- og Ballklubben Drafn, og ble verdensmester i hopp i 1950 i Lake Placid.
Bjørnstad født på Sandaker Gård i Lier. Allerede som 11-åring tok han flere premier i lokale hopprenn i 1940. Etter krigen var han tilbake i 1946 som junior. Det året tok han 5 førstepremier, han ble nummer tre i junior-NM og nummer 5 i Holmenkollen. Året etter ble han nr. 6 i NM. I 1948 vant han fem skirenn, bl. a. kretsmesterskapet, og han tok en sjetteplass i Holmenkollen. Det viktigste som skjedde i 1949 var at han ble med i uttagningsrennet til VM i Lake Placid. Men han gjorde seg også bemerket ved å vinne hopprenn i både Drafnkollen og Skuibakken. Han ble nr. 6 i Holmenkollen det året.
Verdensmester
"Siden det likevel var så mange gode nordmenn med, besluttet jeg meg for å sette alt på et brett. Alt klaffet for meg i dag"...
Det var strålende solskinn og om lag åtte kuldegrader da rennet tok til. Bakken, som hadde fått et lag av nysnø oppå den pulveriserte isen fra isknusemaskinene, var imidlertid vanskelig å mestre. Forholdene innbød i det henseende til forsiktighet, noe som kom tydelig til uttrykk i Petter Hugsteds hopp. Petter satte utfor som førstemann, og 61,5 meter i første omgang var usedvanlig beskjedent av den vanligvis dristige olympiamester av 1948. – Det var at det var de unge hopperne som gjorde den største innsatsen. Arnfinn Bergmann, Chr. Mohn, Thorbjørn Falkanger var våre tre beste etter Bjørnstad, og de tilhører alle den unge garde som i mange år fremover vil kunne være med på å forsvare de norske farver. Det var liksom veteranene Petter Hugsted, Georg Thrane, Lindboe-Hansen og Asbjørn Ruud savnet den nødvendige dristighet til å kunne hevde seg i dagens konkurranse. Alle fire gjennomførte sine hopp i vakker stil, men lengdene ble for små.
- United Press forteller at Trygve Lie var blant tilskuerne da Birger Ruud åpnet rennet med et hopp på 61,5 meter. Dommere var Rolf Børde, Robert Faure, Holger Carlsson og amerikaneren Guttorm Paulsen."
127 meter
Samme år som Bjørnstad tok VM-gull, ble han også nummer to i Holmenkollen og fikk sølvmedalje i NM. Men selv om han fortsatte å hoppe godt utover på 50-tallet, klarte han ikke å kvalifisere seg for flere VM eller OL. Han viste imidlertid sin klasse da han slo til med 127 meter og ble bestemann under et kvalifikasjonsrenn i Oberstdorf 27. februar 1952. Dette hoppet var det lengste han gjorde i sin karriere. Tiden rundt Bjørnstads gjennombrudd var en brytningstid i internasjonal hoppsport. Hans Bjørnstad prøvde nye teknikker. Bl.a. prøvde han ut en ny type sats som senere ble kalt «fartssats». Dessuten hadde han lett for å ligge litt skjevt gjennom svevet. Men mange år senere så vi at hele vedenseliten hoppet på denne måten.
Venezuela under Panamerikanske leker 1963
Venezuela under Panamerikanske leker 1963. Venezuela deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på sjuendeplass med tre gull-, fem sølv og ni bronsemedaljer.
Noreco
2011-
I 2011 pågikk en konflikt mellom Noreco og Dong Energy om Siri-feltet i Danmark. Dong Energy hadde som operatør og 50 prosent eierandel i Siri-feltet vedtatt en reparasjonsløsning for Siri-plattforment som var påregnet å koste 2 milliarder danske kroner. Noreco var som eier av resterende 50 prosent ikke involvert i valget av utbedringsløsning, en beslutning som etter avtaleverket i lisensen krevde aksept fra begge lisenspartnerne. Noreco som hadde likviditetsproblemer foreslo på sin side en billigere «quick fix»-løsning, og nektet derfor å delta i Dongs planglagte prosjekt. Krangelen ble løst ved at Dong Energy overtok Norecos andel i Siri-feltet for 13 millioner USD, eller rundt 70 millioner kroner. Noreco beholdt imidlertid andelene i satellittfeltene Nini Øst, Nini og Cecilie.
I tillegg til salget av Siri-feltet gjorde Noreco en rekke salg av lisensandeler i 2011 som ett ledd i bedringen av likviditeten. I mai 2011 solgte Noreco sine andeler i Bragefeltet og Hyme-utbyggingen til Core Energy for 85 millioner USD (475 millioner kroner). I august ble Syd Arne-feltet på dansk sokkel solgt til Hess 200 millioner USD før skatt (50 millioner USD etter skatt). Videre ble andelen i Flyndre-utbyggingen solgt til Maersk Oil for 19 millioner kroner, andelen i Brynhild-utbyggingen solgt til Lundin for 2,4 millioner dollar (14 millioner kroner) og andelen i Zidane-funnet solgt til OMV for 180 millioner kroner. I 2013 besluttet styret å bytte ut Einar Gjelsvik med Svein Arild Killingland som administrerende direktør i selskapet. Killingland trakk seg imidlertid året etter og ble erstattet av Tommy Sundt.
I 2015 ble eierandelen i Oselvarfeltet solgt til CapeOmega for 201 millioner kroner. . I oktober samme år gikk Tommy Sundt av og ble erstattet av styreleder Silje Augustson. Noreco forsøkte i 2015 å selge den norske virksomheten til selskapet Djerv Energi, som delvis skulle eies av et amerikansk fond og delvis av Norecos aksjonærer. Dette ble ikke godkjent av Norecos obligasjonseiere. I stedet ble den norske virksomheten i 2016 solgt til Det norske. I januar 2016 tok lisenspartnerne E.ON og Premier Oil vederlagsfritt over Norecos eierandel i Huntington-feltet på britisk sokkel etter at Noreco hadde utelatt å betale en lisenskostnad, og Noreco var i løpet av 2016 ute av britisk sokkel.
I desember 2016 ble Norecos datterselskap i Danmark tilkjent en erstatning på 344 millioner dollar pluss renter fra et forsikringsselskap som følge av omfattende skader på infrastrukturen tilknyttet Siri-plattformen noen år tidligere. Dette førte til en betydelig økning i Norecos aksjekurs.
Virksomhet
Noreco hadde i august 2016 to lisensandeler i Danmark, deriblant en 10% andel i Lulita-feltet i Danmark, tilknyttet Harald-feltet.
Eierskap
Den 30. oktober 2017 var de 5 største aksjonærene
Bergen katedralskole
Bergen katedralskole (populært kalt Katten, også kalt Schola Cathedralis Bergensis) er en fylkeskommunal videregående skole i Bergen sentrum. Skolen ble grunnlagt av den katolske kirke (kardinal Breakspeare, senere pave Hadrian IV) i 1152/53, da formålet var å utdanne vordende prester. Opp gjennom historien har den også vært kjent som «Schola Bergensis», «Latinskolen» og «Den lærde skole». .
Skolen tilbyr studiespesialisering med realfag, språk, samfunnsfag og økonomi og international baccalaureate. Skolen driver også alternativ opplæring for minoritetsspråklige, realkompetansekartlegging og voksenopplæring.
Skolens motto er «Ex sapientia libertas», som betyr «Gjennom kunnskap og visdom til frihet». Det tradisjonsrike elevsamfunnet på skolen heter «Hugin». Elevsamfunnet står også bak en skoleavis som heter Opiniones Felisianae. «Katteli» er skolens hytte på Mjølfjell som benyttes til klasseturer.
Undervisningstilbud
Skolen har tre avdelinger:
Bergen katedralskole i Kong Oscars gate 36 har 18 klasser på ordinær studiespesialisering, 3 klasser på international baccalaureate (herav 1 pre-IB) og 3 klasser for minoritetsspråklige elever (herav 2 innføringsklasser og 1 vg1-klasse på studiespesialisering), totalt 24 klasser og inntil 650 elever (27 elever per klasse på ST og IB, 15 per klasse for de minoritetsspråklige).
Bergen Handelsgymnasium i Kalfarveien 2 er omgjort til et voksenopplæringssenter underlagt katedralskolen. Her er det 21 klasser med studiespesialiserende voksenopplæring, hvorav 10 klasser på dagtid og 11 på kveldstid. 14 av disse klassene er for minoritetsspråklige elever.
Kyrre skole i Lars Hilles gate 20B er en avdeling med tilpasset opplæring for elever med psykiske vansker.
Rektorer på Bergen katedralskole
Under andre verdenskrig hadde skolen i flere år en rektor med NS-bakgrunn, Philip Bing.
Scola Bergensis
Bergen katedralskole ble stiftet ca. 1153 og er dermed en av Norges eldste skoler. Den eksakte datoen er ukjent, men man antar at den ble opprettet under kardinal Nikolas Brekespears rundreise i Norge 1152–1153, sammen med Oslo katedralskole, Trondheim katedralskole og Hamar katedralskole. Den eldste kjente referanse til skolen i litteraturen er fra 1268. Skolen lå i begynnelsen på Holmen, hvor Bergenhus festning med Håkonshallen og Rosenkrantztårnet ligger nå.
Latinskolen
Etter reformasjonen flyttet Gjeble Pederssøn skolen til nordsiden av Domkirken i Bergen. På grunn av branner ble skolen gjenreist en rekke ganger, sist etter den store bybrannen i 1702. I 1750 ble Seminarium Fredericianum etablert som en slags høyere realskole i nøye tilknytning til katedralskolen. På 1800-tallet fikk katedralskolen behov for større og flere rom. På grunn av nærheten til kirken og fjellet kunne den gamle skolen ikke utvides mer. I 1834 ble tomten sør for kirken kjøpt, der hvor den gamle bispegården og Fransiskanermunkenes Olavskloster tidligere lå.
Bibliotek - historisk samling
Skolens historiske bibliotek er byens eldste, opprettet i 1774. I 1825 hadde biblioteket 362 bind, men fikk overdratt bøker fra Fastings Bogsamling i 1826 og Seminarium Fredericianums boksamling i 1828. Bøkene var oppbevart i Universitetsbiblioteket i en periode, men ble tilbakeført til skolen i 1992.
Den lærde skole
Hovedbygningen ble oppført etter stadskonduktør Ole Peter Riis Høeghs tegninger. Innvielsen av den nye «Kathedralskolebygning i Bergen» skjedde den 31. oktober 1840. Enkelte bygningsdeler fra bispegården og klosteret er inkorporet i skolebygget: flere marmortrinn ved skolens inngang og klebersteinsornamenter på bygningens sydside. Bygningen var opprinnelig på 3 etasjer. I sokkeletasjen lå det ved- og vaskekjellere. I første etasje var det et bibliotek, garderobe til elevne og fem klasserom, tilsvarende skolens klassetall. I andre etasje lå rektors leilighet og et auditorium.
Skolen skiftet med tiden karakter fra å være en forberedende presteskole, til å få en mer selvstendig stilling som den lærde skole med nye undervisningsfag. I 1840 var det i den femårige lærde skole 62 elever. I den 6-årige lærde skole i 1846 var antallet steget til 97. I den 7-årige lærde skole var elevtallet steget til 144. Skolen beregnet derfor at man hadde behov for ni klasseværelser. To rom fra rektorboligen ble derfor tatt i bruk til undervisning. Stortinget bevilget deretter 6000 spd. til innkjøp av en ny rektorbolig ovenfor skolen. I 1864 ble den nye rektorboligen tatt i bruk av Ivar Geelmuyden og hele skolebygget, foruten et værelse til «pedellen», kunne nå benyttes til kontor eller undervisningsformål. I forbindelse med ombyggingen fikk skolen ny innvendig trapp mellom første og andre etasje.
Latin- og realgymnasium
I 1869 fikk man ny lov om offentlige skoler som omgjorde den 7-årige skole til 6-årig middelskole med 3-årig gymnas ovenpå. I 1875 var elevtallet steget til 196. Som følge av dette fikk skolen i 1878 i alt 16 større og mindre klasserom. Skolebygget ble for lite og forstanderskapet ønsket å selge og bygge nytt. Departement og Storting ønsket ikke dette, og bygningen ble i 1884 påbygget med en etasje over den del som vendte mot gaten. Påbygget ble utført etter tegninger av Giovanni J. H. Müller og skolen fikk fem nye klasserom. Elevtallet var i 1885 steget til 357 elever. I 1912 fikk også sidebygget en ny etasje, ettersom Gymnasloven fra 1896 krevde større rom til naturfagsundervisning og selvstendig elevarbeid.
Det gamle gymnastikkbygget, «voltigerhus» ble revet og i 1869 erstattet av nytt gynmastikkbygg, oppført etter tegninger av Franz Wilhelm Schiertz. Bygget fikk først egen garderobe med en vask i 1906.
Etterkrigstiden
Nyere tilbygg: Eystein Michalsen (1957), sidebygg av Erik Fersum (1992) og mellombygg ved HLM Arkitektur 2017. I perioden 2016-2017 gjennomgikk også den gamle hovedbygningen en totalrenovering.
Grumantbyen
Grumantbyen (russisk: Грумант) er en fraflyttet sovjetrussisk bosetning på Svalbard som ble forlatt i 1961–62. Stedet ligger like sørvest for Longyearbyen og nordøst for Colesdalen i Isfjorden. «Grumant» var et pomorsk toponym som tidligere var brukt om hele Svalbard, og som kan være en forvanskning av «Grønland».
De første bosetningene her ble bygget omkring 1910. Det sovjetiske selskapet Arktikugol drev gruvedrift i Grumantdalen, men la ned driften på grunn av vanskelige havneforhold og fallende produksjon. Utskipningen av kull måtte derfor skje fra Colesbukta som fungerte som havn for Grumantbyen på den måten at kullet ble transportert dit på en 40 cm smalsporet jernbane. I etterkrigstiden var Grumantbyen det største tettstedet på Svalbard med opptil 1200 innbyggere. Mens det ikke er aktuelt å gjenoppta driften i Grumantbyen, har det fra russisk side vært på tale å starte drift i Colesbukta samt å bygge vei derfra til Barentsburg.
Les Rayons X
Les Rayons X er en fransk stumfilm fra 1898, regissert av Georges Méliès.
Handling
En vitenskapsmann bruker en maskin til Røntgenstråling for å trekke hele skjelettet ut av en pasient.
Men etter at skjelettet er ute av pasientens kropp, med huden liggende igjen på gulvet, begynner skjelettet å danse rundt i rommet!
Grumantbyen
Tidligere ble det også drevet hvalfangst på stedet.
Over Grumantbyen ligger fjellene Grønberget og Lindstrømfjellet.
Gnagerarten østmarkmus har sin eneste utbredelse på norsk jord i og nær Grumantbyen.
Modne kjække karer
Modne kjække karer er et musikkalbum av Dænsebændet, utgitt høsten 2009.
Pelicans at the Zoo
Pelicans at the Zoo er en britisk stumfilm fra 1898.
Fiskerstrand Verft
Fiskerstrand Verft AS er et verft i Fiskerstrand i Sula kommune i Møre og Romsdal. Verftet ble grunnlagt i 1909 som Fiskerstrand Slip & Motorverksted av Peder E. Fiskerstrand. Verftet står for både nybygg og reparasjon av ferjer og fiskebåter. Tørrdokken kan holde fartøyer opp til 150 meter.
Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris
Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris er en kunstnerpris som tildeles for å yte honnør til prisens mottakere, samt å støtte prismottakerens virksomhet. Prisen deles ut til utøvere av alle kunstformer og tildeles en gang hvert år. Prisen skal gå til en enkeltperson og mottakeren kan bare få prisen en gang.