cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pinsebevegelsen
Asia
Sør-Korea har store tradisjonelle innslag av buddhisme, men har opplevd en stor kristen vekkelse de siste årene. Kristendommen har størst oppslutning som religion i Sør-Korea (ca. 28,5%). Bevegelsens største menigheten Yoido Full Gospel Church, ligger i Seoul, Sør-Korea. Menigheten teller 750 000 medlemmer, og ble grunnlagt av David Yonggi Cho. Etter hans død i 2021 har Yonghoon Lee tatt over som pastor. Egentlig må denne menigheten regnes som en modermenighet med flere små menigheter tilknyttet seg.
Afrika
I Afrika var det bare 5% pinsekristne for 30 år siden. I dag er det 17% av befolkningen som tilhører de pinsekarismatiske kristne. Land der veksten har vært stor er Sør-Afrika, Zimbabwe, Kenya og Niger.
Lothian and Borders Police
Lothian and Borders Police var en politistyrke som betjente City of Edinburgh, East Lothian, Midlothian, West Lothian og Scottish Borders i Skottland.
Hovedkvarteret lå i Edinburgh.
Derris
Derris er en gruppe klatrende belgfrukt-planter. Røttene (kalt derrisrot) hos noen av artene i denne gruppen, samt noen av artene i gruppen Lonchocarpus, inneholder rotenon som er sterkt giftig for insekter og fisk.
Mansk rovflue
Mansk rovflue (latin Machimus cowini, engelsk The Manx robber fly; mansk quaillag roosteyr Manninagh) er en av 7 100 arter av rovfluer (Asilidae) som er kjent verden over, og en av 28 arter som er kjent på De britiske øyer.
Spredning og habitat
Mansk rovflue ble først oppdaget på Man i Irskesjøen på 1940-tallet, derav dets navn «Mansk» (engelsk Manx) i betydning fra Man, skjønt denne arten har også blitt referert til som «Irsk rovflue» i boken British Soldier Flies and their Allies (Stubbs & Drake 2001). Den ble først antatt å være endemisk til øya Man, men forskeren Martin Speight har siden bekreftet at den har blitt funnet over Irskesjøen i sanddynene på østkysten av Irland. Det er ingen dokumenterte opptegnelser fra Storbritannia. Speight har også funnet den i Tyskland i 1987 og har identifisert fluer fra museer som er samlet inn fra nordlige Tyskland, Nederland, nordlige Frankrike og Ungarn som M. cowini, og ikke M. cingulatus som tidligere antatt.
Fluen ble først oppdaget i våtlandsområdet Ballaugh Curraghs i nordlige Man og ble observert der på nytt på midten av 1990-tallet da et par ble fanget av Steve Crellin, en lokal entomolog. Selv om disse ble funnet Curraghs var de antagelig assosiert med en menneskeskapt torvhekk. Det er også antatt den tidligere lokaliteten av arten ved veggrensen og jordbruksormådet i nærheten av gamle Ballamona Hospital, rett utenfor hovedstaden Douglas, har ubevisst blitt ødelagt av at vegen ble utvidet og bygging av hus langs vegen, da en økologisk undersøkelse som ble gjort forut byggingen av det nye sykehuset Nobles Hospital ikke kunne påvise noen arter til tross for omfattende prøver. Rovfluen eksisterer fortsatt ved et antall steder over hele nordsiden av Man, inkludert den nasjonale naturreservatet i Ayres og ved Manx Wildlife Trusts område ved Cronk y Bing hvor den antagelig er knyttet til de tørre sanddynene, muligens larvenes habitat, og vegetasjonen som bjørnebær og gulltorn. Det er mulig at mansk rovflue også eksisterer andre steder på Man, men dette er ikke påvist da forskerne hittil har hovedsakelig foretrukket å gjøre undersøkelser i de nordlige områdene. Speight har notert blomstrende kolonier som eksisterte langs sandkysten av nordøstlige delen av Man.
Taksonomi
Det vitenskapelige navnet for arten, Machimus cowini (Hobby, 1946), er navngitt etter den entomolog som oppdaget arten, W. S. Cowin. Det vitenskapelige navnet var en gang Epitriptus cowini, men ble omdøpt til Machimus cowini etter å ha blitt plassert i slekten Machimus.
Bevaring
Bevaringsstatusen for arten er for øyeblikket (2010) ukjent, men Manx Wildlife Trust og Manx National Trust mener at ved opprettelsen av naturreservatet har bevart habitaten for mansk rovflue fra fullstendig ødeleggelse.
Kultur
I 1979 utstedte Mans postvesen et frimerke med verdien 13 pence for å feire 100-årsjubileet til Manx Natural History & Antiquarian Society. Maleriet til J. H. Nicholson avbilder mansk rovflue og nevner artens tidligere vitenskapelige navn Epitriptus cowini.
Den 1. februar 2001 utstedte Mans postvesen igjen et frimerke som avbildet mansk rovflue i serien «Bugs and Bees» med verdien 58 pence.
Galsan undergrunnsstasjon
Galsan undergrunnsstasjon er en stasjon på linje 1 på Incheons undergrunnsbane.
Christer Majbäck
Christer Majbäck (født 30. januar 1964 i Kiruna) er en svensk tidligere langrennsløper.
Han vant seks medaljer, en gull, to sølv og tre bronse, i VM og OL i sin internasjonale karriere.
Han har også vunnet to verdenscup-renn og i 1997 kom han på andreplass i Vasaloppet.
NBI
NBI er en forkortelse for blant annet
Jærtistel
Jærtistel (Serratula tinctoria) er en flerårig urt i kurvplantefamilien.
Den har rød-fiolette blomster og har ikke torner. Arten er egentlig ikke en tistel. I Norge er den bare funnet et sted, i Hå kommune på Jæren. Den vokser på beite- og slåttemark og i småskog. Jærtistel er sterkt truet og er fredet i Norge.
Vitenskapsåret 1494
Vitenskapsåret 1494 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1494.
PS2
PS2 kan vise til:
Paul Garbagni
Paul Garbagni var en fransk regissør og manusforfatter.
Garbagni var sjef för Théâtre des Capucines på Boulevard des Italiens i Paris og ble engasjert av filmselskapet Pathé i Paris som manusforfatter og regissør.
Hornstull
Hornstull er et område i det vestlige Södermalm i Stockholm. Hornstull er navnet på stedet der Hornsgatan og Långholmsgatan krysser hverandre.
Hornstull har også en stasjon på Stockholms tunnelbane som åpnet 5. april 1964.
Hornstull har et helgemarked som kalles Street.
Orizabapåfuglspinner
Orizabapåfuglspinner (Rothschildia orizaba) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten lever i Mellom-Amerika. Denne oppsiktsvekkende sommerfuglen var av aztekene forbundet med guddommen Itzpapalotl.
Bahrain under Sommer-OL 2012
Bahrain deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Tolv utøvere, åtte menn og fire kvinner deltok i tre sporter, friidrett, svømming og skyting. Det var åttende gangen Bahrain deltok i et sommer-OL, de kom på delt syttiniendeplass med en bronsemedalje. Maryam Yusuf Jamal fikk bronse på 1500 meter, det var historiens første OL-medalje til Bahrain. Skytteren Azza Al Qasmi var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Morthond
Morthond, som også blir kalt Svartrot, blir regnet som den andre av Gondors syv elver.
Alfred Milner
Alfred Milner, 1. vicomte Milner, (født 23. mars 1854 i Giessen i storhertugdømmet Hessen, død 13. mai 1925 i Sturry Court i England) var en kontroversiell tyskfødt britisk statsmann og koloniadministrator. Han var kjent for Milners barnehage, en gruppe unge menn som han var mentor for og som i noen tilfeller ble svært viktige figurer i å drive det britiske imperiet, og for sin nøkkelinnflytelse i Sør-Afrikas historie, gjennom forsøket på å skaffe britisk hegemoni.
Morthond
Denne elva hadde sitt opphav i den søndre enden av Dwimorberg ved slutten av de dødes stier i fjellkjeden Kvitklettene, og derfra flyter den forbi det gamle fortet Erech. Så flyter den videre på en lang vei mot sør, mens den unngår Grønn åsene av Pinnath Gelin mens den får et tilløp av den lille elva Calenhir, og renner til sist ut i havet ved Edhellond.
Alfred Milner
Tidlig liv og utdannelse
Alfred Milner ble født i Gießen i Storhertugdømmet Hessen (nå del av det vestlige sentrale Tyskland) og var eneste sønn av Charles Milner. Hans mor var datter av generalmajor John Ready, tidligere viseguvernør av Prince Edward Island og senere Isle of Man.
Jakob J. Myklebust
Jakob Jakobson Myklebust (født 9. november 1851 i Breim, død 28. april 1922) var en bonde og stortingsrepresentant (V) fra Gloppen kommune. Han var ordfører i Gloppen kommune fra 1884 til 1886, og deretter ordfører for den nye Breim kommune fra 1886 til 1913.
Alfred Milner
Tidlig liv og utdannelse
Hans farfar, en engelskmann, slo seg ned i Tyskland og giftet seg med en tysk kvinne. Deres sønn, Charles Milner, praktiserte som lege i London og ble senere reader i engelsk ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen. Alfred Milner utdannet seg først ved Tübingen, så ved King's College i Cambridge og under Benjamin Jowett, som student ved Balliol College i Oxford fra 1872 til 1876. Han gikk ut i 1877 med beste karakterer i klassisk etter å ha vunnet Hertford-, Craven-, Eldon- og Derby–stipender og ble valgt til midlertidig stilling ved New College.
Morthond
Aragorn og hans følgesvenner unnslapp fra de dødes stier i Morthonds dal og fulgte elva et lite stykke til de kom til Erech på deres vei til sør Gondor.
Alfred Milner
Tidlig liv og utdannelse
I Oxford ble han en nær venn av Arnold Toynbee og deltok i hans sosialarbeid. Han skrev senere en hyllest til sin venn, «Arnold Toynbee: a Reminiscence» (1895).
Historien om Norge
Historien om Norge er en norsk TV-serie som gikk på NRK1 i 2003. Serien omhandlet Norges historie og tok for seg begynnelsen av den norske Middelalderen på 1100-tallet og frem til begynnelsen av 1800-tallet. Programleder og forteller for serien var Karsten Alnæs. Han var også forfatter av bokserien med samme navn som TV-serien var basert på. Serien ble sendt på søndager.
Innspillingen av serien startet høsten 2000. Det ble laget flere originale tegninger som skulle illustrerer steder, hendelser og episoder i serien. Disse ble laget av Esther M. Bjørneboe.
Første sesong hadde et seersnitt på rundt 600 000.
Episoder
Borgerkrigene har lenge herjet i Norge, men i 1163 ser det for første gang ut til at stormennene og kirken kan samles om en felles konge for landet, Magnus Erlingsson. Da trer det fram en ukjent mann som hevder å være kongssønn. Som en David mot Goliat kjemper han for tronen. Med seg har han en fillete krigerflokk kalt Birkebeinerne.
Alfred Milner
Tidlig liv og utdannelse
Milner snakket med spor av tysk aksent, men helt til slutten av sitt liv kalte Milner seg en «britisk rasepatriot». Han hadde store drømmer om et globalt parlament for imperiet med sete i London og delegater av britisk avstamning fra Canada, Australia, New Zealand og Sør–Afrika.
Morthond
Rivers of Gondor
Historien om Norge
Episoder
I 1258 ble det inngått en allianse mellom det norske og et av de spanske kongehus. Kong Håkon Håkonssons datter Kristina reiste til Castilla for å gifte seg med prins Don Felipe, broren til den mektige kong Alfonso X. Samtidig nærmer Norge seg Europa, både politisk og kulturelt. Bøker blir skrevet, musikk komponert, og bygninger som Nidarosdomen og Håkonshallen vitner om norsk storhetstid.
Det er 1349, og svartedauden har kommet til Norge. Ingen vet hvordan smitten blir overført, og panikken og fortvilelsen brer seg. I stedet for å jakte på rotta som er årsaken til smitten, ber man til helgener eller renser kroppen med ild. Imens raser pesten nådeløst videre.
Alfred Milner
Journalistikk og politikk
Han ble kalt til Inner Temple i 1881 og sluttet seg til staben i Pall Mall Gazette under John Morley. Han ble assisterende redaktør under William Thomas Stead.
Jakob J. Myklebust
Liv og virke
Jakob Myklebust skrev navnet sitt Jakob J. Myklebust for å skille det fra sin far, som også het Jakob Myklebust. Hans mor var Anne Steffensdotter Byrkjelo. Han var gift med Dorte Kobberstad. De fikk sønnen Jakob J. Myklebust, som også ble ordfører i Breim, og datteren Anna Jakobsdtr Myklebust, som etter endt husmorskole i Luster flyttet til Uskedalen og var Jordmor der frem til 1944 (noe hun fikke Kongens fortjenstmedalje for i 1949)
Alfred Milner
Egypt
Det var på grunn av Goschens innflytelse at Milner i 1889 ble visefinansminister i Egypt. Han ble i Egypt i fire år. Han periode falt sammen med de første store reformene, etter at faren for konkurs hadde blitt unngått. Milner reiste tilbake til England i 1892 og publiserte kort tid etterpå sin beretning England and Egypt som umiddelbart ble den rådende beretningen om arbeidet som var gjort siden den britiske okkupasjonen.
Historien om Norge
Episoder
Vi er i Lom en gang på 1200-tallet. Gudny og Kolbeins kjærlighet er intens. Denne episoden handler om ekteskapets vilkår i middelalderen, om kyskhet, impotens, sjalusi og homofil kjærlighet.
Alfred Milner
Egypt
Senere det året ble han utnevnt til styreformann i Inland Revenue. Han ble utnevnt til følgesvenn (CB) av Bathordenen i 1894 og til ridder kommandør (KCB) i 1895.
Historien om Norge
Episoder
På slutten av 1700-tallet reiser bonden Kristian Lofthus til kronprins Fredrik i København. Han forteller kronprinsen hvordan borgerne på Sørlandet skor seg på fattige bønder. Lofthus blir oppmuntret til å kjempe mot urettferdigheten. Lite ante kronprinsen at han dermed var med på å sette i gang en hel opprørsbevegelse i Norge.
Alfred Milner
Sør-Afrika
Milner forble i styret til Inland Revenue frem til 1897. Han ble regnet som den skarpeste og mest rettferdige embetsmannen i britisk tjeneste, og hans posisjon som en mann med et moderat liberalt syn markerte ham som en som alle partiene kunne ha tillit til. Hans moderate liberale syn ble nært knyttet til Goschen i finansdepartementet, Evelyn Baring i Egypt og Michael Hicks Beach og William Vernon Harcourt mens han var ved Inland Revenue. Øyeblikket for å få testet hans kapasitet på høyeste plan hadde kommet.
Historien om Norge
Episoder
På 1500-tallet var det vanlig å ty til kniv og øks når ens ære ble krenket. Det fikk ofte skjebnesvangre følger på de mange vertshusene. Men straffen kunne også bli hard for drapsmenn, som da bøddelen Samson Isberg hogde hodene av to drapsmenn på Etterstadsletta i Kristiania.
Alfred Milner
Sør-Afrika
I april sa Hercules George Robert Robinson opp sin stilling som høykommissær for det sørlige Afrika og guvernør for Kappkolonien. Situasjonen som oppstod på grunn av Jameson-raidet var svært vanskelig og krevde største omhu. Joseph Chamberlain, som nå var kolonisekretær, valgte Milner som Robinsons etterfølger. Valget ble kjølig godkjent av lederne for det liberale partiet og varmt anerkjent ved en avskjedsmiddag den 28. mars 1897 som den fremtidige statsminister Herbert Henry Asquith ledet. Utnevnelsen ble gjort på bakgrunn av at det trengtes en britisk statsmann som alle kunne gå god for. Han måtte dra til Sør-Afrika for å vurdere alle omstendighetene og formulere en politikk som kunne opprettholde britiske interesser samtidig som de måtte behandle Transvaal og Oranjefristaten rettferdig.
Historien om Norge
Episoder
Karsten Alnæs tar oss med til det katolske Norge på 12-1300-tallet. Livet var kort og døden nær – gjennomsnittlig levealder var bare 25 år.
Alnæs gir oss et innblikk i livet til norske småkårsfolk, og lar oss blant annet bli kjent med eventyrfortelleren Lars Hansen, en farløs husmannsgutt som ble sett på som en tilbakestående krøpling, men som har gitt oss våre mest kjente folkeeventyr.
Alnæs tar oss med til Finnmark 1627. Kvive Baardsen står på tinget i Hasvåg, tiltalt for trolldom.
Alfred Milner
Sør-Afrika
Alfred Milner nådde Cape Town i mai 1897. Umiddelbart måtte han ta seg av vanskelighetene med president Kruger om de fremmedes lov som hadde blitt lappet sammen. Først i august hadde han tid for seg selv til å bli kjent med landet og folkene før han skulle bestemme seg for politikkens retning. Mellom august 1897 og mai 1898 reiste han gjennom Kappkolonien, protektoratet Bechuanaland, Rhodesia og Basutoland. Milner lærte seg i løpet av denne perioden både nederlandsk og det sørafrikanske «taal», i tillegg til at reisene bedret hans forståelse av synspunktene til kappnederlendere og burgherne i Transvaal. Han kom til den konklusjon at der kunne ikke bli håp om fred og fremgang i Sør–Afrika mens der forble en «permanent underkuing av briter under nederlendere i republikkene». Milner henviste her til situasjonen i Transvaal som oppstod etter at det ble oppdaget gull. Tusenvis av lykkejegere flokket seg til område fra hele Europa, men først og fremst fra Storbritannia. Denne tilstrømningen av «uitlandere» (utlendinger) truet republikken deres. Transvaals president Kruger nektet å gi uitlanderne stemmerett.
Jakob J. Myklebust
Liv og virke
Han gikk på den private skolen for bondegutter, som ble drevet av Jakob Hjelmeset i Gloppen.
Myklebust var vararepresentant til Stortinget i flere perioder, og møtte som fast representant for Venstre i to perioder fra 1886 til 1891. I Breim fikk han tilnamnet «Stortings-Jakob». I flere år satt han også som formann i fylkestinget, og var amtsrevisor (fylkesrevisor). Mens han satt på Stortinget fikk han satt av 5000 kroner til en bygdevei i hjembygda Myklebustdalen ved Byrkjelo. Veien er i dag fylkesvei 693, eller Myklebustveien.
Han etablerte Myklebust meieri i 1876, det første meieriet i Nordfjord. Han ble ved århundreskiftet sentral i gjenopprettelsen av meieriet på Byrkjelo.
Historien om Norge
Episoder
Alette Sofie ble tvunget til å gifte seg med en eldre, velstående kjøpmann. Karsten Alnæs tar opp kjærlighetens kår i 1700-tallets Norge.
Iljusjin Il-14
Ilyushin Il-14 (NATO-kallenavn: Crate) var et russisk to-motors sivilt og militært transport- og passasjerfly som var et av det viktigste flyene for Aeroflot og flyselskapet i østblokk-landene i ettertidskrigen og helt til ut i 1990-årene.
Historien om Norge
Episoder
Alnæs gir oss denne gang et innblikk i matroslivet i seilskutetidas Norge, en tid som har betydd svært mye for landets velstand og gjorde oss til verdens tredje største sjøfartsnasjon.
Alnæs lar oss bli kjent med den visjonære og radikale Hans Nielsen Hauge. Hauges opplevelser sommeren 1796 førte til en omveltning som har preget norsk historie på flere måter.
Iljusjin Il-14
Utviklingen av Il-14
Flyet fløy første gang i 1950. Il-14 ble også bygget i Øst-Tyskland, Tsjekkoslovakia, og i Kina med betegnelsen Y-6.
Historien om Norge
Episoder
Alnæs gir oss et historisk bilde av skreifisket, som har gitt svimlende gevinster til den som hadde hellet med seg og døden til dem som ble sviktet av lykken.
Karsten Alnæs tar oss med til «mirakelåret» 1814 da Norge kjempet for sin nyvunne selvstendighet, en kamp som kunne fått en katastrofal utgang.
Iljusjin Il-14
Utviklingen av Il-14
I likhet med andre fly av samme størrelse og for samme formål bygget like etter andre verdenskrig var flyet ment å bli en erstatter og etterfølger til Douglas DC-3 og den russiske lisensbygde variant Lisunov Li-2.
Det var utstyrt med to 1900 HK Shvetsov ASh-82T-7 stjernemotorer. Antall bygde fly er usikkert, det er i alle fall over 1 000. Enkelte kilder oppgir over 1 122 inklusive de som ble bygget på lisens i Øst-Tyskland og Tsjekkoslovakia.
Ulykker med Il-14
Aviation Safety Network har i sin database registret 75 ulykker med sivile Il-14 frem til 1992. Det er grunn til å anta at at tallet er høyere. Det omfatter ikke eventuelle flyulykker i Sovjets flyvåpen som sjelden ble gjort kjent i vestlige media, og også sivile flyulykker bak jernteppet ble ikke alltid rapportert til den vestlige verden, med mindre den omfattet flyulykker hvor utenlandske passasjerer var omkommet.
25 personer, derav ti norske kvinner, omkom i Voronezj-ulykken 6. august 1955 ved byen Voronezj.
Alfred Milner
Sør-Afrika
Boerne (afrikandiske bønder) hadde etablert seg i Transvaal som deres lovede land etter deres Great Trek ut av Kappkolonien. Trekkets formål var å unnslippe britisk styre. De hadde allerede lyktes i å forsvare seg mot det britiske imperiets annektering av Transvaal under den første boerkrigen. Konflikten hadde gjort dem modige og fredsavtalen hadde gjort det svært vanskelig for Storbritannia å annektere Transvaal igjen og rettferdiggjøre det diplomatisk. For at en britisk annektering kunne skje, måtte britene ha en unnskyldning.
Det uavhengige Transvaal stod i veien for britenes drøm om å kontrollere hele Afrika fra Kapp til Kairo. Milner innså at med oppdagelsen av gull i Transvaal, hadde maktbalansen i Sør–Afrika dreiet fra Cape Town til Johannesburg. Han fryktet at dersom ikke hele Sør–Afrika ble ført under britisk kontroll snarlig, kunne det nylig velstående Transvaal som var kontrollert av afrikandere, forene seg med kappafrikanderne og sette hele den britiske stillingen i Sør–Afrika på spill.
Milner innså også som det triumferende gjenvalget i februar 1898 av Kruger som president i Transvaal viste, at regjeringen i Pretoria ville aldri på eget initiativ gjenoppta spørsmålene til uitlanderne. Dette gav Milner hans unnskyldning. I en tale holdt i Graaff Reinet, i kjerneområdet til Afrikander Bond i det britisk–kontrollerte Kapp, den 3. mars 1898, sa han at han var fast bestemt på å sikre frihet og likhet for de britiske undersåttene i Transvaal, og han oppfordret de nederlandske kolonistene til å påvirke regjeringen i Pretoria til å assimilere sine institusjoner, og ånden og temperamentet i dens administrasjon, til de i de frie samfunnene i Sør–Afrika. Effekten av denne talen var stor, og den alarmerte afrikanderne som nå så med bekymring på den virtuelle gjenopptagelsen av lederskapet til Cecil Rhodes over de progressive (britiske) partiet i Kapp.
Milner hadde et vakt inntrykk av afrikanderne og så generelt på britene som «en overlegen rase». Han hadde liten interesse for fredelig løsning på konflikten. Han kom til det synet at fullstendig britisk hegemoni kunne bare oppnås gjennom krig. En fremforhandlet fred var problematisk siden afrikanderne var britene tallmessig overlegne både i Transvaal, Oranjefristaten og Kapp.
Han var ikke alene i sitt syn. I et brev skrevet (11. mars) av en annen brite, statsminister John X. Merriman i Kappkolonien, til president Steyn i Oranjefristaten, sier han: «Den største faren ligger i holdningen til president Kruger og hans forgjeves håp om å bygge opp en stat på grunnlag av en trangsynt uopplyst minoritet, og hans gjenstridige avslag av alle muligheter for å bruke materialene som allerede ligger i hans hånd for å etablere en virkelig republikk på bredt fritt grunnlag. En slik tilstand kan ikke vare. Den vil brytes ned av nedarvet råttenhet.»
Det var ikke alle Bond–lederne som likte Kruger, men de var klar til å støtte ham, enten han gav reformer eller ikke, og de forsøkte å gjøre Milners stilling umulig. Hans vansker økte da at valg i Kappkolonien gav Bond flertallet i forsamlingen. Milner handler kun på konstitusjonelt grunnlag da han i oktober 1898 ba William Philip Schreiner danne regjering, selv om han visste at en slik regjering ville motsette seg enhver direkte britisk intervensjon i Transvaal.
Milner var overbevist om at dersom tilstanden fikk fortsette, ville det ende i at Storbritannia mistet Sør–Afrika. Han dro derfor til England i november 1898. Han dro tilbake til Kappkolonien i februar 1899 med full støtte fra Joseph Chamberlain, selv om regjeringen fremdeles klamret seg til håpet om at den moderate delen av nederlenderne i Kapp og Oranjefristaten ville oppfordre Kruger til å gi stemmerett til uitlanderne. Han fant situasjonen mer kritisk enn da han dro ti uker tidligere. I Johannesburg var stemningen spent, mens general William Butler som fungerte som høykommissær i Milners fravær, hadde gjort at det så ut som han ikke støttet uitlanderne i deres krav.
Den 4. mai skrev Milner et brev til kolonikontoret i London hvor han insisterte på at medisinen for å bli kvitt uroen i Transvaal var å rykke ondet opp med roten. «Det kan virke som et paradoks,» skrev han, «men det er sant at den eneste veien til å beskytte våre undersåtter, er å hjelpe dem med å slutte å være våre undersåtter.» Politikken med å la ting være gikk bare fra vondt til verre, og «saken for intervensjon er overveldende». Milner følte at kun kunne bli stabilitet i regionen dersom uitlanderne i Transvaal fikk stemmerett. Han hadde ikke basert sin sak mot Transvaal på ordlyden i konvensjonene og regnet bruken av ordet «suzerenitet» kun som et «etymologisk spørsmål», men han innså at spetakkelet av tusenvis av britiske undersåtter i Transvaal i form av «heloter» som han uttrykte det, undergrov prestisjen til Storbritannia i Sør–Afrika. Han ba om «slående bevis» for den britiske regjeringens intensjon om ikke å bli kastet fra sin ledende stilling. Denne sendingen ble telegrafert til London og var ment for umiddelbar publisering, men den ble holdt hemmelig en stund av regjeringen hjemme i Storbritannia.
Budskapet i sendingen var derimot kjent for de ledende politikerne i Kapp, og på initiativ fra Jan Hendrik Hofmeyr ble det avholdt en fredskonferanse 31. mai til 5. juni i Bloemfontein mellom høykommissæren og Kruger. Milner la frem tre krav: Transvaal måtte innføre en valglov som umiddelbart gav uitlanderne stemmerett, engelsk skulle brukes av parlamentet i Transvaal og alle lover fra parlamentet skulle vurderes og godkjennes av det britiske parlamentet. Dette var krav Milner visste at Kruger aldri ville gå med på. Kruger forlot møtet i tårer.
Andre boerkrig
I februar 1901 ble han bedt om å overta administrasjonen av de to boerstatene som begge nå var annektert av det britiske imperiet selv om andre boerkrig fremdeles pågikk. Han sa opp som guvernør i Kappkolonien mens han beholdt stillingen som høykommissær.
Arbeidet med å gjenoppbygge den sivile administrasjonen i Transvaal og Orange River-kolonien kunne bare utføres i begrenset grad mens operasjonene fortsatte i felten. Milner returnerte derfor til England for en «hardt tiltrengt ferie» som derimot for det meste ble brukt i arbeid ved kolonikontoret. Han nådde London den 24. mai 1901 og hadde en audiens hos Edward VII samme dag og ble adlet med tittelen baron Milner av St. James's og Cape Town. Han talte dagen etter ved en lunsjbankett til hans ære hvor han svarte kritikere som hevdet at med mer tid og tålmodighet fra Storbritannias del, kunne kanskje krigen ha vært unngått. Han hevdet at det de bad om å forsone seg med var «hat i komplett rustning, bevisstløs ambisjon, usårlig ignoranse.»
Freden
Diplomatiet i 1899 og gjennomføringen av krigen hadde ført til en stor endring i holdningen til det liberale partiet i England ovenfor Milner som Leonard Henry Courtney til og med karakteriserte som «et tapt sinn». En voldsom agitasjon for at han skulle kalles tilbake ble organisert, noe som også Henry Campbell-Bannerman sluttet seg til, men uten suksess, og i august returnerte han til Sør–Afrika hvor han kastet seg ut i den enorme oppgaven av å omforme administrasjonen. I fredsforhandlingene sluttet han seg til lord Kitchener, og han skrev utkastet til overgivelsesbetingelsene som ble signert i Pretoria den 31. mai 1902. Han ble den 1. juli gjort til vicomte (viscount) i anerkjennelse for sine tjenester.
Rett etter at fredsavtalen ble inngått, offentliggjorde Milner (21. juni) at Transvaal og Oranjefristaten var britiske kronkolonier. Samtidig endret han sin tittel som administrator til guvernør. Gjenoppbyggingsarbeidet som var nødvendig etter krigens herjinger, var enormt. Han sørget for en jevn inntektsstrøm ved å innføre en skatt på 10% på nettoproduksjonen i gullgruvene og viet ekstra oppmerksomhet til boernes tilbakevending til dagliglivet, britiske kolonisters som flyttet inn, utdannelse, rettsvesen, politistyrken og utviklingen av jernbanen. Mens dette gjenoppbyggelsesarbeidet pågikk, var politikken i England rystet av tarriffreformbevegelsen og Joseph Chamberlains avgang. Milner som da tilbrakte en kort ferie i Europa, ble oppfordret av Arthur James Balfour om å ta den ledige stillingen som statssekretær for koloniene. Dette tilbudet takket han nei til siden han mente det var viktig at han fullførte sitt arbeid i Sør–Afrika hvor økonomisk depresjon begynte å bli merkbar. Han var tilbake i Johannesburg i desember 1903 og måtte vurdere krisen i gullgruveindustrien som skyldtes en mangel på innfødt arbeidskraft. Han gikk nølende med på, godkjent av hjemmeregjeringen, forslaget til gruveeierne om å importere kinesiske arbeidere på treårskontrakter. Den første gruppen med kinesere ankom Rand i juni 1904.
I siste del av 1904 og de tidlige månedene av 1905 var lord Milner opptatt med utformingen av en plan som skulle gi Transvaal et system med representativ regjering. En tid hadde helsen hans vært preget av det store arbeidspresset, og han bestemte seg for å trekke seg tilbake. Han forlot Pretoria den 2. april, to dager etter at den representative regjeringen formelt ble innført. Han seilte til Europa allerede dagen etterpå. I en tale i Johannesburg kvelden før han dro, anbefalte han alle å fremme den materielle velstanden i landet og behandle nederlendere og briter absolutt likt. Han hadde henvist til sin deltagelse i krigen og la til: «Hva jeg ville foretrukket å bli husket for, er et voldsomt forsøk etter krigen ikke bare for å betale tilbake ødeleggelsene i katastrofen, men å gjenstarte koloniene på høyere sivilisert nivå enn de tidligere hadde hatt.» Han forlot Sør–Afrika mens den økonomiske krisen fremdeles var overhengende og på et tidspunkt da kritikernes stemme var hørbar overalt, men som kolonisekretær Alfred Lyttelton ordla seg, hadde han i åtte hendelsesrike år lagt et dypt og sterkt grunnlag for at et forent Sør–Afrika kunne dukke frem som en av de største statene i imperiet.
Erfaringen hans fra Sør-Afrika hadde vist ham at under vanskelighetene i situasjonen var der et bredere problem av med enhet i imperiet. I sin tale i Johannesburg konkluderte han med en referanse til emnet. «Når vi som kaller oss imperialister snakker om det britiske imperiet, tenker vi på en gruppe stater bundet sammen, ikke i en allianse eller allianser som kan bli inngått eller avsluttet, men i en permanent union. Av en slik union er herredømmets domener slik de eksisterer i dag bare råmaterialet.» Denne tesen utviklet han videre i en magasinartikkel skrevet med tanke på kolonikonferansen som ble holdt i London i 1907. Han talte for opprettelsen av et permanent vel overveid imperieråd og foretrakk favoriserende handelsforbindelser mellom Storbritannia og de andre medlemmene i imperiet. I senere år talte han for tariffreformen og imperiepreferanse.
I 1910 ble han grunnlegger av The Round Table, A Quarterly Review of the Politics of the British Empire, som hjalp til med å fremme en imperieføderasjon.
Refselsesforslaget
Et forslag om å refse lord Milner for et bruk på den de kinesiske arbeidsbestemmelsene ble lagt frem av et radikalt medlem av underhuset. Anklaget gikk ut på at Milner ikke hadde forbudt lettere kroppsavstraffelse av kineserne for mindre forseelser i stedet for fengsling. På vegne av den liberale regjeringen ble et tillegg lagt frem som sa at «forsamlingen, mens den nedtegner sin fordømmelse av pisking av kinesere som har brutt loven, ønsker i fredens og forsoningens interesser i Sør–Afrika å avstå fra å refse individer.» Dette forslaget ble vedtatt med 355 stemmer mot 135. Resultatet av denne venstrehåndsrefsen var at en motdemonstrasjon ble organisert, ledet av Henry Bartle Frere, og et offentlig brev ble signert av over 370 000 mennesker og gitt til lord Milner. Brevet uttrykte høy takknemlighet for hans tjenester i Afrika for kronen og imperiet.
Forretningsmann
Milner brukte tiden for det meste på forretningsinteresser i London etter at han kom tilbake fra Sør–Afrika, ved at han ble styreformann av gruveselskapet Rio Tinto Zinc. Men han forble aktiv i kampanjen for frihandel i imperiet. I perioden 1909 til 1911 var han en sterk motstander av budsjettet til David Lloyd George og det etterfølgende forsøket fra den liberale regjeringen på å begrense makten til House of Lords.
Første verdenskrig
Siden Milner som var en ledende konservativ, var den eneste brite som hadde erfaring i sivil ledelse av en krig, vendt Lloyd George seg til ham i desember 1916 da han dannet sin nasjonale regjering. Han ble medlem av det fem personer store krigskabinettet. Milner var antagelig det mest kompetente medlemmet i krigskabinettet etter statsministeren selv og ble derfor Lloyd Georges brannmann i mange kriser. Gradvis ble han den nest mektigste stemmen i krigsforetaket. Til tross for hans konservative tilbøyelighet ble han stadig mer oppgitt over landets militære lederskap som utviste en uproporsjonal innflytelse i krigsforetaket på grunn av konservativ støtte. Han støttet Lloyd George som var enda mer misfornøyd med militæret i hans vellykkede forsøk på å innføre konvoisystemet for de nølende admiralene og i mindre vellykkede forsøk på å forhindre det katastrofale Passchendaele–felttoget i 1917.
Milner var også hovedforfatter av Balfourerklæringen i 1917 selv om den ble utstedt med navnet til Arthur Balfour. Han var også en svært frittalende kritiker av den østerriksk–ungarske krig i Serbia og argumenterte at «der er mer som blir oversett der (enn) vi har blitt kjent med i tilfellet Belgia».
Han var talsmann for alliert samarbeid og deltok på en alliert konferanse i St. Petersburg i februar 1917. Milner var i Frankrike som representant for det britiske kabinettet i mars 1918 da tyskerne satt i gang store offensiv og var avgjørende i å få general Ferdinand Foch utnevnt som alliert generalissimo den 26. mars 1918.
Milner ble utnevnt til statssekretær for krig den 19. april 1918 og ledet rådet til hæren resten av krigen. Han ble utnevnt til kolonisekretær etter khaki–valget i 1918 og deltok i egenskap av dette embetet ved fredskonferansen i Paris i 1919 og skrev under på Versaillestraktaten.
England
Etter krigen assisterte Milner Royal Agriculture Society i å skaffe til veie Fordson–traktorer til å pløye og plante åkrene og kommuniserte direkte med Henry Ford ved hjelp av telegraf, ifølge Fords bok, «My Life and Work».
Egypt igjen
Hans siste store offentlige tjeneste var et oppdrag i Egypt fra desember 1919 til mars 1920 etter at det brøt ut alvorlige opptøyer der. Milner skulle gi anbefalinger om britisk–egyptiske relasjoner, spesifikt hvordan det britiske protektoratet som ble opprettet i 1915 kunne forsones med Zaghlul Pashas krav om selvstyre. Rapporten til Milner–kommisjonen la grunnlaget for en avtale som varte i en rekke år.
Siste årene
Lord Milner pensjonerte seg i 1921. Senere samme år giftet han seg med lady Violet Georgina Gascoyne-Cecil, enke etter Edward Cecil. Han forble aktiv i arbeidet til Rhodes–fondet og aksepterte på oppfordring fra statsminister Stanley Baldwin formannskapet i en komité for å undersøke en ny tariff av imperiepreferanse. Hans arbeid ble avbrutt da Baldwin tapte det etterfølgende valget.
Milner døde i Sturry Court nær Canterbury den 13. mai 1925 av sovesyke. Hans vicomte-tittel døde ut med han, siden det ikke fantes arvinger.
Mekkasura
En Mekkasura er en av «kapitlene» (sure) i Koranen som man mener ble åpenbart for Muhammed mens han fremdeles oppholdt seg i Mekka; og den er følgeligste en av de kronologisk tidlige suraene i Koranen.
Alexander Cappelen
Alexander Wright Cappelen (født 29. mai 1969 i Oslo) er en norsk etikk- og økonomiprofessor ved Norges Handelshøyskole (NHH).
Cappelen har hovedsakelig arbeidet innen forskningsområdene skattepolitikk, rettferdig fordeling, næringslivsetikk og adferdsøkonomi. Han var medlem av Den nasjonale forskningsetiske komité for samfunnsvitenskap og humaniora fra 2003–2009. Han leder sammen med Bertil Tungodden «FAIR»en forskningssenter (SFF - Senter for fremragende forskning) innen adferdsøkonomi tilknyttet NHH og Samfunns- og næringslivsforskning.
Mekkasura
Den andre kategorien durer er Medinasurene.
Alexander Cappelen
Cappelen er utdannet siviløkonom ved NHH i 1991, ble dr. oecon samme sted i 2000 og har også Mphil in Economics fra Oxford University. Han har vært postdoktorstipendiat på Økonomisk institutt ved Universitetet i Oslo. Han har vært knyttet til Norges forskningsråds etikk-program. I 2003 satt han i utvalget som foreslo etiske retningslinjer for Petroleumsfondet. Han var i perioden 2001–2005 leder for Senter for økonomi og etikk ved NHH. Han har to ganger vunnet Bronsesvampen, NHH-studentenes foreleserpris. I 2006 fikk han Ingvar Wedervangs forskningspris for yngre forskere. I 2013 ble han tildelt Akademikerprisen.
Mekkasura
Mekkasuraene er gjennomgående kortere, med en relativt kort ayat, og de står for det meste bakerst i Koranen. De fleste surer som inneholder muqatta'at er mekkanske.
Alexander Cappelen
Alexander Cappelen er bror av filosof Herman Cappelen, professor ved Universitetet i Oslo, sønn av skuespiller Kari Simonsen og forfatteren Peder Wright Cappelen,  som var etterkommer til Jørgen Wright Cappelen og tilhører den såkalte forlagsgrenen i den norske slekten Cappelen.
Mekkasura
Skillet mellom mekkasurer og medinasurer er primært av interesse ut fra stilistisk og tematisk synsvinkel. Klassifiseringen i de to periodene er blitt utført på grunnlag av faktorer som blant annet surens lengde eller nærværet/fraværet av visse nøkkelbegreper eller -ord (for eksempel al-Rahman som navn om Gud).
Mark Halsey
Mark R. Halsey (født 8. juli 1961 i Welwyn Garden City i Hertfordshire) er en engelsk tidligere fotballdommer og FIFA-dommer. Halsey dømte i Premier League i perioden 1999 til 2013. Han dømte for Bolton i Lancashire. Han begynte å dømme i 1989 og ble Premier League-dommer i 1999. Hans første internasjonale kamp var mellom mot  i 2004.
Halsey ble oppnevnt av FA som dommer i Community Shield mellom Manchester United og Chelsea 5. august 2007. Han hadde med seg Darren Cann og Martin Yerby som assistentdommere og Chris Foy var 4. dommer. Manchester United vant finalen 3–0 på straffesparkkonkurransen.
Den 24. februar 2008 dømte Halsey finalen i Ligacupen mellom Tottenham og Chelsea på Wembley. Han hadde med seg assistentdommerne Andy Garratt og som i Community Shield-finalen Martin Yerby. 4. dommer var Peter Walton.
Mark Halsey har dømt 230 kamper i Premier League.
Premier League-karriere
''Oppdatert 29. november 2010''
Else Kveine
Else Johanne Kveine (født 11. juli 1933, død 4. januar 2013) var en norsk forfatter og lærer.
Hun var født, oppvokst og bodde i Gausdal, og forholdet til livet på gården og i hjembygda preget forfatterskapet. Hun var i en årrekke lærer ved Myra skule, og ga i 1998 ut boka Soga om Myra skule – 150 år. Det er likevel som dikter hun var best kjent, og hun gav ut to diktsamlinger. Den første kom i 1977 og het Mellom tre, mens Alltid på veg heim ble utgitt i 2003. Begge ble utgitt på Lunde Forlag.
Sheik Yerbouti
Sheik Yerbouti er et musikkalbum (dobbelalbum) av Frank Zappa, utgitt i mars 1979 som den første utgivelsen på Zappa Records, distribuert av Phonogram Records. Albumet inneholder for det meste liveopptak innspilt i 1977 og 1978 med overdubbinger laget i studio. Albumet er Zappas mest solgte med over 2 millioner solgte enheter, og her finner man blant annet megahiten «Bobby Brown» og som nådde nummer en på listene i Norge og Sverige. Albumet ble senere utgitt som en enkel-CD.
Inspirasjon
Forsidebildet på albumet er et bilde av Zappa kledd som en araber. Tittelen er en lek med ord og er uttalt likt som disco-hiten "Shake Your Booty" av KC and the Sunshine Band fra 1976. Albumet har noen av Zappas mest satiriske og kontroversielle tekster. «Bobby Brown» ble utestengt fra "US airplay" på grunn av tekstens seksuelle innehold. «I Have Been in You» med teksten i Peter Framptons 1977 hit, «I'm in You» der meningen i Zappas låt har en litt annerledes mening. "Dancin' Fool", som ble nominert for en Grammy, ble en populær disco-hit på tross av sitt parodiske syn på disco-musikk. «Flakes», om late fagorganiserte arbeidere i California, som inkluderer en parodi på Bob Dylan. «Jewish Princes»", er en humoristisks betraktning av jødisk stereotypi, som tiltrakk seg oppmerksomhet fra Anti-Defamation League, til hvem Zappa nektet å gi noen unskyldning, og uttalte: "Unlike the unicorn, such creatures do exist—and deserve to be 'commemorated' with their own special opus".
"Rat Tomago" ble redigert fra en live-innspilling av «The Torture Never Stops», som opprinnelig ble gitt ut på albumet Zoot Allures i 1976. På samme måte er «The Sheik Yerbouti Tango«» hentet fra en a live-versjon av låten «Little House I Used to Live in», opprinnelig innspilt for albumet Burnt Weeny Sandwich i 1970.
Låtskriving og innspilling
Noen sanger på albumet, som «Rat Tomago», er forbundet med musique concrète, som er betegnelsen på musikalske komposisjoner med utgangspunkt i opptak av naturlige lyder som bearbeides elektronisk og settes inn i musikalske sammenhenger der lyden får en selvstendig verdi, og en studiodialog fra Zappas bandmedlemmer, Terry Bozzio og Patrick O'Hearn. Da han skrev «Rubber Shirt», kombinerte Zappa et spor av Terry der han spiller trommer i en musikalsk setting og Patrick spiller bass i en annen setting. Den originale opptredenen er ulik i tid og tempo. Zappa beskriver denne teknikken som "xenochrony".
Albumet ble spilt inn av Joe Chiccarelli. Han fortalte senere: "Zappas lydtekniker hadde ikke tid med innspilling for Zappa, så Zappa bestemte seg for å ta sjanse med meg. Jeg er så takknemlig fordi dette ga meg en karriere".
Spilleliste
Alle sangene er skrevet av Frank Zappa alene, bortsett fra «Rubber Shirt» som er av Bozzio/O'Hearn/Zappa.
Avon and Somerset Constabulary
Avon and Somerset Constabulary er en engelsk politistyrke som betjener distriktene South Gloucestershire, Bristol, North Somerset og Bath and North East Somerset. Disse distriktene utgjorde tidligere grevskapet Avon, som har gitt navn til styrken.
Sheik Yerbouti
Personell
Musikere:
Avon and Somerset Constabulary
Hovedkvarteret ligger i Portishead. Styrken har omkring 3400 polititjenestemenn og 350 spesialkonstabler (deltidskonstabler), som betjener et område med omkring 1,5 millioner innbyggere.
Screaming Bloody Murder
Screaming Bloody Murder er det femte studioalbumet til det kanadiske rockebandet Sum 41. Det ble, etter mange utsettelser, utgitt 29. mars 2011 gjennom plateselskapet Island Records. Sangen «Skumfuk» er nå tilgjengelig for nedlastning på Internett, samt bandet bekreftet at det vil bli utgitt en sang på 12 minutter som blir tilgjengelig for nedlastning via deres hjemmesider. Frontvokalist Deryck Whibley har uttalt at albumet vil ha et mer «metal»-preg over seg enn det tidligere Underclass Hero der de musikalsk beveger seg litt nærmere albumet Chuck de gav ut i 2004. Albumet er det første med gitarist Tom Thacker.
5. november 2009 postet frontmann Deryck Whibley på deres MySpace-side at Gil Norton vil være produsent for det nye albumet og at de hadde skrevet rundt 20 sanger for det nye albumet.
Sum 41 fullførte innspilling av alle instrumenter til det nye albumet 17. mars 2010, der Whibley uttalte at det kun gjensto å spille inn vokal til sangene i hans private hjemmestudio.
Personell
Tilleggspersonell
Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame er en liste over innvalgte i basketballsportens æresgalleri
Listen er oppdatert 8. juni 2010.
Slaget ved Sulci
Slaget ved Sulci var et sjøslag utkjempet i 258 f.Kr. mellom den romerske og karthagenske flåten nær byen Sulci. Det ble en mindre romersk seier. Den romerske flåten ble kommandert av konsul Gaius Sulpicius Paterculus.
Skalldyr
Skalldyr er en ikke-systematisk gruppe og brukes som en fellesbetegnelse om krepsdyr og skjell. Mange krepsdyr har det til felles at de har fem par føtter, der det fremste paret har blitt omdannet til klør. Slike klør er en populær matkilde. De vanligste krepsdyrene er reker, ferskvannskreps, sjøkreps,hummer, krabber og kongekrabbe. De vanligste skjellene er blåskjell, flatøsters og kamskjell.
Skalldyr inngår som næringskilde i en rekke matretter, som forretter, middager, supper og posteier. Skalldyr regnes som en eksklusiv råvare, men prisene varierer mellom sortene. Hummer og kongekrabbe er dyrt, mens reker og blåskjell er rimelige. Krepsdyr selges vanligvis levende eller kokte. Skalldyr er lett bedervelig mat, noe som stiller store krav til behandling og oppbevaring.
Sjørett
Sjørett er de rettsregler som angår skipsfart. Både nasjonale reguleringer og private internasjonale regelsett kan være relevante rettskilder. I norsk rett er sjøloven (sjøl.) av de mest sentrale lovene, men også andre norske lover og forskrifter kan være relevante. Sjøretten omfatter mange ulike typer reguleringer knyttet til sjøfart. Noen sentrale eksempler er regler om avtaler og kontrakter i sjøfartsforhold (sjøl. del IV), regler om navigasjon og berging (sjøl. kap. 16), regler om transport (sjøl. kap. 15) og befraktning til sjøs, men også en lang rekke andre typer rettsforhold knyttet til skip, rederier og skipsfart er aktuelle for sjøretten.
Sjøretten må avgrenses mot havretten som tar for seg folkerettslige spørsmål knyttet til havområdene.
Achatocarpaceae
Se teksten
Achatocarpaceae er en plantefamilie i ordenen Caryophyllales, som er en gruppe av basale, egentlige tofrøbladete planter. Den omfatter ca. 10 arter fordelt på 2 planteslekter. Plantene vokser i sørlige USA og Latin-Amerika.
Jakjeon undergrunnsstasjon
Jakjeon undergrunnsstasjon er en stasjon på linje 1 på Incheons undergrunnsbane.
Nenning
Nenning var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva lå i Beleriand, og hadde sin kilde i åsene som lå i Vest Beleriand sør for Ered Wethrin, og den lå ikke langt fra Núaths skogen. Den rant til Eglarests bukt hvor den rant ut i havet Belegaer.
Jakjeon undergrunnsstasjon
Omgivelser
Stasjonen ligger i et område med stor befolkningskonsentrasjon i form av flere høyblokker, noe som gjør trafikken spesielt tett i rushtiden.
Nenning
List of Middle-earth rivers Nenning Nenning
Wenche Dager
Wenche Dager (født 7. juni 1938) er en tidligere norsk programleder og journalist i NRK. Hun startet sin karriere i NRK i 1972. Tiden i NRK innbefatter nyhetsoppleser i radioen, arbeid ved distriktskontorer og programleder i TV-program som Norge rundt, Antenne Ti og Antennetimen. De siste årene av sin karriere arbeidet hun i NRKs nyhetsavdeling på Marienlyst. Hun befattet seg særlig med helse- og omsorgsjournalistikk.
Lester B. Pearson United World College of the Pacific
Lester B. Pearson College, United World College of the Pacific, er en av skolene til United World Colleges stiftelsen. Skolen ble grunnlagt i 1974, og oppkalt etter den canadiske statsministeren og vinneren av Nobels fredspris Lester Bowles Pearson. Skolen ligger i nærheten av Victoria i Britisk Columbia.
Wenche Dager
Hun gikk av med pensjon i 2008.
Lester B. Pearson United World College of the Pacific
Historie
Det var Kurt Hahn som så for seg en skole hvor unge mennesker fra hele verden kunne studere og bo sammen. Tanken bak dette var å skape økt forståelse og toleranse på kryss av etniske, religiøse og politiske grenser. Denne idéen kom til live med åpningen av Atlantic College i 1962. Skolen i Canada ble åpnet etter initiativ fra Lord Mountbatten, som på den tid var president for UWC stiftelsen. Siden har skolen uteksaminert over 3000 elever fra rundt 90 land.
Aktiviteter ved skolen
Utenom det faglige programmet må elevene også delta i andre samfunnsnyttige aktiviteter. Ved UWC of the Pacific tilbys det en rekke aktiviteter blant annet førstehjelp, friluftsliv og miljø- og kunstprosjekter.
UWC's motto
''UWC makes education a force to unite people, nations and cultures for peace and a sustainable future. We educate individuals to take responsibility for shaping a better world.''
Fylkesvei 7900
Fylkesvei 7900 går mellom Forneset, øst for Jøvik i Tromsø og Seljelvnes i Balsfjord kommune, via Laksvatn i Balsfjord. Veien er 63,5 km lang.