cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UltraSPARC II
En viktig nyhet var at prosessorens pipeline kunne utføre 4 instruksjoner per syklus, også under betingede hopp og cache miss. Ytelsen til nivå-2 cache ble også økt gjennom nye instruksjoner for henting av instruksjoner, der inntil tre kommende instruksjoner kunne hentes på forhånd (prefetch).
SIMD-instruksjonene Visual Instruction Set (VIS) ble også forbedret i form av sanntids MPEG-2-dekoding, forbedret støtte for 3D-grafikk i form av støtte for texture-mapping og triangle rendering, og en høyere ytelse ved at VIS ikke behøvde å benytte ekstern RAM. VIS opptok kun 3 % av prosessorens størrelse.
Lignende instruksjoner ble senere innført i x86-arkitekturen i form av MMX, 3DNow!, SSE, SSE2 og SSE3.
De første utgavene ble lansert i hastigheter på 250, 300, 336 og 360 MHz (Sun STP1031), og var klokkemultipliserte 2, 3 og 4 ganger: Hastighetene mot ekstern RAM var 83 MHz ved 250 Mhz, 75 eller 100 MHz ved 300 MHz, 84 MHz ved 336 MHz og 90, 120 eller 180 MHz ved 360 MHz.
Med 300 MHz og 2 Mb ekstern nicå-2 cache-RAM hadde UltraSPARC II en ytelse på 420 SPEC92int og 660 SPEC92fp.
UltraSPARC II hadde 5,4 millioner transistorer. De første utgavene ble fabrikkert med en 350 nanometers 5-lags CMOS-prosess, benyttet en intern spenning på 2,5 Volt, og støttet ekstern nivå-2 cache på 1, 2 eller 4 Mb. Størrelsen var 12.5 x 12.5 mm, eller 149 mm².
I mars 1999 ble UltraSPARC II lansert i en ny utgave med kodenavnet «Sapphire-Black», fabrikkert med en 250 nanometers 5-lags CMOS prosess, med en intern spenning på 1.9 Volt og støtte for ekstern nivå-2 cache på opptil 8 Mb.
Tom of Finland
Touko Valio Laaksonen (født 8. mai 1920, død 7. november 1991), kjent under pseudonymet Tom of Finland, var en finsk illustratør. Han er kjent for sine homoerotiske og pornografiske tegninger der han kombinerer maskuline klisjeer med litt sår estetikk og en god del humor. Fra slutten av 1950-årene og framover skal han ha produsert over 3,500 brukstegninger av karikert muskuløse sjømenn, motorsyklister, uniformerte politifolk, skogs- og kroppsarbeidere, gjerne selvsikkert poserende i henslengte omfavnelser eller seksuell aktivitet. Hans bildeverden av fetisjistiske fantasier og seksualiserte stereotypier har påvirket både den vestlige homsekulturen og den allmenne populærkulturens forestillinger om homofile drømmemenn.
UltraSPARC II
UltraSPARC IIe
Den 11. september 2000 lanserte Sun Microsystems UltraSPARC IIe (kodenavn: «Hummingbird», produktkode: Sun SME1701) for innebygde systemer. Prosessoren hadde 256 Kb integrert nivå-2 cache-RAM, en integrert minnekontroller for 66 MHz PC-100 SDRAM, og en integrert kontroller for 32-bit 66 MHz PCI-buss.
UltraSPARC IIi
UltraSPARC IIi (kodenavn: «Sabre») var en lavkostnads-utgave som ble introdusert i 1997 i hastigheter på 270-360 MHz. Den var fabrikkert med en 350 nanometers 5-lags CMOS-prosess, med en størrelse på 156 mm², og hadde 256 Kb, 512 Kb, 1 Mb eller 2 Mb nivå-2 cache. Den interne spenningen var 1.9 Volt.
I 1998 ble en forbedret utgave (kodenavn: «Sapphire-Red») produsert med en 250 nanometers CMOS-prosess. Den hadde også en intern spenning på 1.9 Volt, og 2 Mb nivå-2 cache. Prosessoren ble lansert i hastigheter på 333 (Sun SME1040), 360 (Sun SME1430) og 440 Mhz (Sun SME1430)
UltraSPARC IIe+
UltraSPARC IIe+ (kodenavn: «Phantom») ble introdusert i 2002 i hastigheter på 550 til 650 MHz og en nivå-2 cache på 512 Kb. Prosessoren ble produsert med en 180 nanometers kobber CMOS-prosess, og hadde en spenning på 1.7 Volt.
Otto Tangen
Otto Tangen (født 28. januar 1886, død 13. oktober 1956) var en norsk ingeniør og skiløper.
Tangen arbeidet i årene 1912–1918 ved Sulitjelma gruber. I 1922 kom han til Løkken Verk, hvor han de ti første årene var bygningssjef. Deretter var han i 20 år ingeniør ved oppredningsverket ved Orkla Grube-Aktiebolag. Etter oppnådd aldergrense i 1954 flyttet han til Trondheim.
I sin ungdom var Tangen kjent som skiløper. Han vant hopprennet i yngste klasse i Holmenkollen i 1906, og de neste fem årene var han blant Norges beste kombinertløpere. I 1911 var han Norges representant i konkurransen i Saltsjöbaden, der han vant både langrenn og kombinert. Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1911 sammen med Knut Holst. Han representerte IF Liv fra Hønefoss.
Citroën Xantia
Citroën Xantia er en stor familiebil produsert av den franske bilprodusenten Citroën. Bilen ble lansert på slutten av 1992 og ble produsert mellom 1993 og 2001. Bilen fikk en «ansiktsløftning» i 1998. Citroën har solgt over 1,2 millioner biler av modellen i løpet av 8 års produksjon. Etter at produksjonen i Europa ble avsluttet i 2001, tok selskapet SAIPA Corporation i Iran over produksjonen og produserte modellen fram til september 2010.
Xantia ble laget for erstatte Citroën BX med ønske om å konkurrere hardere med bilmodeller som Ford Mondeo, Nissan Primera, Rover 400, Toyota Carina E og Vauxhall Cavalier.
O.B.T. Johnsen
I Nedre gate har Johnsen tegnet nr.8, en bygning som ble reist i 1899. Bygget ble opprinnelig brukt som lager, men ble i 1918 tatt i bruk som lokaler for J. L. Tiedemanns Tobaksfabrik. Senere har det hovedsakelig vært kontorer her, og i nyere tid også leiligheter. Øvrige bygg som ble reist av Johnsen er Bygdøy Alle 14 og Dalsbergstien 3.
Etter eiendomskrakket ved århundreskiftet var det generelt lite å gjøre for arkitekter, og Johnsen forlot Christiania og flyttet ut til sin gård på Nadderud hvor han bodde resten av sitt liv.
Pseudokrater
Et pseudokrater er en vulkansk landform som ligner på et ekte vulkankrater, men som i motsetning til ekte vulkankratere ikke har noen utbruddsåpning som det faktisk har strømmet lava ut fra. Pseudokratere er også kjent som «rotløse kjeglevulkaner», siden de mangler et kanalsystem med magma under jordens overflate.
Pseudokratere dannes ved dampeksplosjoner som oppstår når varm lava flyter ut over et vått underlag, som for eksempel en sump, en innsjø eller et tjern. De eksplosive gassene bryter gjennom lavaoverflaten på nesten samme vis som i et freatisk utbrudd, og tefra bygger opp kraterlignende former som kan ligne meget på ekte vulkankratere.
Kjente eksempler finnes på Island, blant annet kraterne i innsjøen Mývatn (Skútustaðagígar), Rauðhólar utenfor hovedstaden Reykjavík og Landbrotshólar sørøst på Island. Pseudokratere har også blitt oppdaget på Mars, noe som tyder på at det en gang var vann på planeten.
Politiradio
En politiradio (scanner) er en radio som tidligere tok inn radiokanaler som politi, brannvesen og ambulanser benyttet (ikke forveksles med radioene som politiet bruker).
Slike scannere var tidligere forbudt i Norge, men fra 2002 ble det tillatt å lytte på disse frekvensene. De kommer i forskjellige størrelser, og har forskjellig antall kanaler som man kan lagre. En annen forskjell er hvor hurtig de kan skanne (derav kallenavnet scanner) over kanalene som er ferdiginnstilt, eller innenfor visse radiofrekvenser som man velger. Man skiller hovedsakelig i to hovedtyper, bærbare og baseradioer.
De første politiradioene var utstyrt med krystaller som gjorde at man kun kunne lytte på de kanalene man hadde krystaller til, samt type analog radio hvor man manuelt måtte velge kanal ved å stille på frekvenshjulet. Så kom de digitale radioene som gjorde at man kunne forhåndsinnstille de kanalene man ønsket, eller sette radioen til å automatisk skanne i en eller flere utvalgte frekvensområder.
Et digitalt nødnett med TETRA-teknologi var ferdig utbygd i Norge i 2015. Alle meldinger sendes kryptert noe som gjør det avlyttingssikkert.
Www.scannernytt.no
200 (tall)
200 (to hundre) er det naturlige tallet som kommer etter 199 og kommer før 201. 200 er et partall.
I andre sammenhenger
200 er også:
Andre tall på 200-tallet
242
Hvalbarde
Bard eller barde (av norr. barð som betyr skjegg og trolig stammer fra lty. eller nederl.), også kalt hvalbarde og hvalbein, er en benlignende substans som ligner en hårkam og består av proteinet keratin og mineralet hydroksylapatitt (en form for apatitt som blant annet også utgjør en hovedkomponent i tannemalje).
Retthvalene, som har mange lange og fine barder, svømmer sakte, typisk 2-8 km/t (artsavhengig), gjennom vannet og filtrerer ut de minste organismene som hoppekreps, krill og andre zooplankton. En nyere studie viser at grønlandshvalens barder, som er svært lange og myke, fungerer som et nett (det floker) når dyret svømmer med en hastighet på er cirka 0,8 m/s med åpen kjeft, noe som er typisk for arten. Tester gjort i tank med ulik fart viser at grønlandshvalens barder fanger best ved nettopp denne svømmehastigheten.
Finnhvalene svømmer fortere, opp mot 40-50 km/t (Virginie Bouetel, 2005), mot byttet med åpen kjeft, der underkjeven kan stå i 90° vinkel, samtidig som hvalen sluker opp mot 60 m³ vann, slik at strupeposen kan bli nærmere tre ganger så stor. Deretter siles vannet vekk gjennom bardene, ved at tungen presses mot dem, og plankton, krill, virvelløse dyr og småfisk som måtte bli tilbake svelges ved at tungen børster dem vekk fra bardene.
Boston erkebispedømme
Boston erkebispedømme er et erkebispedømme i Den katolske kirke i USA med sete i Boston, Massachusetts.
Hvalbarde
Gråhvalen derimot bruker en litt annet teknikk, siden den i hovedsak finner føden på havbunnen. Den virvler opp bunnslam og sluker en munnfull, som siles gjennom bardene.
Boston erkebispedømme
Erkebispedømmet ble hardt rammet av den store pedofiliskandalen som rammet landet i 2002. Avisen «The The Boston Globe» nøstet opp historien omkring presten John Geoghan, som ble dømt for å ha misbrukt en rekke barn over en periode på over 30 år. Det kom frem at daværende erkebiskop, kardinal Law, allerede i 1980-årene kjente til hans pedofile legning og troverdige anklager om overgrep. Kardinalens reaksjon på dette var å flytte presten fra den ene menigheten til den andre, uten å advare noen, sørge for psykiatrisk behandling eller straffe ham på noen måte.
Hvalbarde
Evolusjonsteorien
De første bardehvalene hadde trolig tenner, men disse har gjennom evolusjon blitt omdannet til barder, som følge av dyras matvaner over tid. Det er også gjort funn som kan antyde at de første bardehvalene kan ha hatt både tenner og barder. De eldste fossile funn som er gjort av barder er omkring 15 millioner år gamle, men siden de relativt myke bardene trolig vanskelig fossiliserer seg, mener forskerne at bardene kan/må ha oppstått tidligere, kanskje alt for omkring 36 millioner år siden. Dette begrunnes med at det er funnet hodeskaller av utdødde bardehval-lignende hvalarter som er betydelig eldre enn de funn som er gjort av barder. Siden skallen hos bardehvalene skiller seg klart fra skallen hos tannhvaler, antar derfor forskerne at også bardene oppsto mye tidligere.
Boston erkebispedømme
Etter en periode med stor press mot Law beklaget han sin handlemåte, men avviste kravet om at han måtte gå av. Mot erkebispedømmet Boston forelå det på et tidspunkt rundt 450 sivile klagemål fra mennesker som hevder at de i sin ungdom har blitt seksuelt misbrukt av katolske prester. Et særlig graverende kasus var en senere avsatt prest Paul Shanley, som kun var blitt forflyttet gang på gang innen Boston til tross for sterke indikasjoner på at noe var galt, og til tross for at han i 1979 hadde vært med på å stifte og senere støtte opp om "NAMBLA", the North American Man-Boy Love Association. I 2002 sendte kardinal Law en skriftlig unnskyldning til biskop Gerald Barnes av San Bernardino i California, for at han i 1990 hadde anbefalt Shanley til tjeneste der. Den gangen ble gransket for flere sannsynlige voldtekter av en ung gutt. Han hadde ikke visst om beskyldningene mot Shanley, ellers ville han aldri ha anbefalt ham, skrev han i brevet. Fra dokumentene går det imidlertid frem at beskyldningene mot Shanley gikk tilbake til 1960-tallet.
Regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk
Regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk (amharisk ደቡብ ብሔሮች ብሔረሰቦችና ሕዝቦች ክልል, Ye Debub Biheroch Bihereseboch na Hizboch) er en av de ni regionene (kililoch) i Etiopia. Den ble opprettet i 1996 da den nye, etnisk baserte føderale inndelinga av landet ble innført. Regionhovedstaden er Awasa. Andre større byer er Arba Minch, Dila, Hosaena og Sodo. Regionen hadde 15 042 531 innbyggere ved folketellingen i 2007. Regionen ligger sør i Etiopia, og grenser til det omstridte Ilemitriangelet.
Deborah Lipstadt
Deborah Esther Lipstadt (født 18. mars 1947 i New York) er en amerikansk teolog, forfatter av boken Denying the Holocaust og professor ved «Modern Jewish and Holocaust Studies» ved Emory University i Atlanta. Hennes mastergrad og doktorgrad i teologi ble avlagt ved Brandeis University.
Dommer Charles Gray konkluderte (Royal High Court, april 2000):
Før søksmålet hadde boken hennes bare blitt solgt i et beskjedent antall eksemplarer. Oppmerksomheten som rettssaken førte med seg, gjorde derimot sitt til at salgstallene økte kraftig. Lipstadt anerkjennes idag som en autoritet innenfor studiet av holocaust-benektelse. Hun har vunnet en rekke priser for sitt akademiske virke som forsker og underviser, og opptrer hyppig i media som kommentator.
Saken mellom Lipstadt og Irving pågikk i seks år og hun publisert i 2005 boken History on Trial: My Day in Court with a Holocaust Denier (Harper Collins). Ved forberedelsene til rettssaken brukte hun vitnesbyrd og materiale fra Rettssaken mot Adolf Eichmann. Israelske myndigheter ga henne i den forbindelse tilgang til Eichmanns båndlagte memorarer - resultatet ble boken The Eichmann Trial (Schocken Nextbook, 2011).
Boken The Eichmann Trial som gir en generell oversikt over saken og dens juridiske problemstillinger. Lipstadt konkluderte med at dommen mot Eichmann var korrekt. Lipstadt fremholder at Eichmann oppholdt seg ulovlig i Argentina under falskt navn og han hadde medvirket til forbrytelser som Argentina hadde fordømt. Hun mener at saken mot Eichmann var en riktig anvendelse av universell jurisdiksjon. Hun beskriver Eichmann i boken som fullstendig dedikert til etnisk rensing og hun mener Eichmann var motivert av antisemittisme og visste nøyaktig hva han gjorde uten å angre. Lipstadt mener bruk av vitner uten kjennskap til Eichmann var juridisk problematisk, men at det fra historisk perspektiv var avgjørende fordi de ofrenes stemme endelig ble hørt. Lipstadt kritiserte Hausner for retorisk å legge hele ansvaret for 1,5 millioner deporterte jøder til dødsleirene på Eichmann noe som ikke er historisk korrekt. En femtedel av boken brukes til kritikk av Arendts bok, men Lipstadt mener Arendt gjorde rett i å fokusere på hvordan tilsynelatende vanlige og normale folk kunne gjøre groteske ting. En anmelder er kritisk til at den ubegrensede moralske autoriteten Lipstadt tillegger holocaustoverlevende. Lipstadt er enig med Arendt i at vanlige mennesker kan begå grusomme handlinger under bestemte forhold, men mener at Arendt tok feil om Eichmann.
Lipstadt publiserte i 2019 boken Antisemitism: Here and Now om voksende antisemittisk retorikk og antisemittiske handlinger både i USA og i Europa.
Hadrian IV
Hadrian IV (latin: Adrianus IV; født Nicholas Breakspear(e) ca. 1100, død 1. september 1159) var Den katolske kirkes pave fra 4. desember 1154 til sin død. Han er i Norge særlig kjent for at han 1152/1153 besøkte landet som kardinal og etter fullmakt fra pave Eugenius III opphøyet bispedømmet Nidaros til erkebispesete og opprettet Hamar bispedømme. Under denne rundreisen ble det også opprettet katedralskoler i Trondheim, Hamar, Oslo og Bergen. Nicholas Breakspear er den eneste engelskmann som er blitt valgt til pave.
Tidlig liv og virke
Man har kommet frem til at han ble født i Abbots Langley i Hertfordshire og fikk sin tidligste utdannelse ved Abbey School i St. Albans. Hans far, Robert Breakspear, var prest i Bath bispedømme (sølibatet var fortsatt ikke en generell regel i Den romersk-katolske kirke), og ble senere munk i St. Albans. Nicholas forsøkte selv å bli munk der, men fikk ifølge klosterets krønike beskjed om å fortsette sin utdannelse og komme tilbake når han var mer egnet. Han reiste i stedet til Paris og ble etterhvert munk i et kloster nær Arles. Han ble prior for klosteret, og i 1137 ble han valgt til abbed.
I klosteret ble han kjent for sine reformvilje, som førte til at det ble klaget på ham til Roma. Pave Eugenius III ble på grunn av dette vennlig stemt mot ham, og ved konsistoriet 1146 ble han kreert til kardinalbiskop av Albano.
Vel tilbake i Roma ble kardinal Breakspear tatt vel imot av den nye paven, Anastasius IV. Etter dennes død deltok han i pavevalget 1154 som en av 33 stemmeberettigede, og på valgets andre dag ble det flertall for ham. Han aksepterte valget og tok som fjerde pave navnet Hadrian.
Som pave
At Breakspears synes å ha vært «på rett sted til rett tid», i henhold til den pavelige bibliotekaren Bradford Lee Eden, var det som førte til at han ble valgt til pave lørdag 4. desember 1154, selv omhan også må har hatt eksepsjonelle kvaliteter, både for å nå rangeringen han hadde og vurdert på hans skandinaviske reise – eller som debn engelske munken William av Newburgh senere skrev, «opphøyd fra støvet for å sitte midt blant fyrster». I følge den italienske kardinal Boso (død 1178) måtte Breakspear tvinges «mot sin vilje» på den pavelige trone. Han tok navnet Hadrian IV, muligens til ære for Hadrian I, som hadde æret sankt Alban, den første engelske martyr og ga klosteret med dette navnet dets privilegier. Det var, antyder historikeren Julius Norwich, et «klokt valg, for en energi og kraft var desperat nødvendig».
Et av hans første tiltak som pave var å forsøke å styrte Arnold av Brescia, som ledet den anti-pavelige fraksjonen i Roma. Uroen som fulgte førte til mordet på en kardinal, og rett før palmesøndag 1155 gikk Hadrian til det drastiske skritt å plassere Roma under interdikt. Som følge av dette valgte senatet å sende Arnold i eksil. Paven og Fredrik I Barbarossa var samme år sentrale i å sikre at Arnold ble henrettet.
Pave Hadrian kronet Fredrik I i Peterskirken den 18. juni 1155. Dette hisset opp romerne så til de grader at paven måtte flykte fra byen, og han kunne ikke vende tilbake før i november 1156. Senere oppsto en konflikt mellom pave og keiser, som ser ut til å ha begynt med en uheldig oversettelse av et brev, som gav inntrykk av at paven så på Frederik som sin vasall. Dette ble oppklart gjennom et nytt brev, men skaden hadde skjedd og det vokste fram en stadig dypere mistro mellom dem. I august 1159 var Hadrian nær ved å ekskommunisere keiseren, men han døde 1. september i Anagni, før dette kunne gjøres.
Hadrian ble gravlagt i Peterskirken.
I forbindelse med 850-årsjubileet for opprettelsen av Nidaros erkebispedømme la Norges statsminister Kjell Magne Bondevik på vegne av Regjeringen ned en krans ved Hadrians monument i kirkens krypt.
Småskala vannkraftverk
Småskala vannkraftverk er betegnelse på kraftverk med installert effekt på inntil 10 MW. Småskala vannkraftverk kan deles inn i 3 underkategorier, mikro-, mini- og småkraftverk.
Afar (region)
Afar er én av de ni regionene (kililoch) i Etiopia. De fleste innbyggerne er afarer, og hovedstaden er Asayita.
Afarforsenkningen er et lavtliggende, varmt og tørt område som er dannet i møtet mellom tre jordskorpeplater. Det var her man fant «Lucy»-skjelettet, et over tre mill år gammelt skjelett av ei Australopithecus afarensis-kvinne.
Farakka kraftverk
Farakka kraftverk er et kullkraftverk beliggende i nærheten av Farakka-demningen i området Murshidabad i delstaten Vest-Bengal i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1600 MW fordelt på tre 200 MW og to 500 MW blokker/turbiner. Operatør er det indiske selskapet West Bengal Power Development.
Anlegget ble utbygd i årene 1990–1996. Brenselstypen er kull. Kjølevann kommer fra reservoaret bak Farakka-demningen.
Årlig produksjon i 2006–07 var totalt 10,638 TWh, og utslippene av CO2 var 10,4795 millioner tonn.
Curt Bräuer
Curt Bräuer (født 24. februar 1889 i Breslau, død 8. september 1969 i Wiesbaden) var en tysk karrierediplomat og offiser. Under den tyske invasjonen av Norge var han tysk sendemann i Norge, og det var Bräuer som leverte ultimatumet til den norske regjeringen den 9. april.
Studium og første verdenskrig
Han var sønn av kjøpmannen Conrad Bräuer og hans hustru Wilhelmine, født Pätzold.
Bräuer studerte jus og statsvitenskap fra 1907 til 1910 ved Det schlesische Friedrich-Wilhelms-universitet og ved Ernst-Moritz-Arndt-universitetet. Han var medlem av studentforeningene Corps Lusatia Breslau (1907) og Guestfalia Greifswald (1909).
Etter at han avla første statseksamen i begynnelsen av 1911 og ble promovert til doctor juris, trådte han den 8. mars 1911 i inn i den prøyssiske justistjenesten. Samme år meldte han seg som ettåringsfrivillig. Fra 1914 studerte han orientalske språk i Berlin.
Fra 5. september 1914 til juli 1918 var han involvert i første verdenskrig. Dermed var det først den 13. desember 1919 at han kunne avlegge assessoreksamen. Den 31. januar 1920 ble han innkalt til tjeneste i utenrikstjenesten og var i første omgang attaché for utenrikshandelsavdelingen, og så fra juli 1920 ved Abteilung VI (Amerika, Spania, Portugal) ved det tyske utenriksdepartementet (Auswärtiges Amt - AA).
Sør-Afrika, Brussel, Paris
Bräuer var en tradisjonell yrkesdiplomat og opplært til lojalt å representere sitt land på best mulig måte. I Sør-Afrika viste han seg som en dyktig forhandler på grunnlag av sitt kjennskap til lokale forhold. Han var i Belgia da Hitler kom til makten og forble i tjeneste som de fleste andre.
Den 24. september 1920 ble han forflyttet til det tyske generalkonsulat i Kappstaden og senere til Pretoria. Fra juli 1925 var han konsul og kom i august 1925 tilbake til utenriksdepartementet i Berlin. I Abteilung II (Vest- og Sørøst-Europa) ble han ansvarlig for Tsjekkoslovakia.
Arabia (andre betydninger)
Arabia kan vise til:
Curt Bräuer
Sør-Afrika, Brussel, Paris
Den 1. august 1935 ble han medlem av NSDAP (Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei, nazistpartiet), som var kommet til makten. Det var et lite antall partimedlemmer blant ledende tjenestemenn i utenriksdepartementet, og presset mot de øvrige tiltok da Ribbentrop tok over i 1938. Bräuers sjef, Werner von Grundherr, søkte om medlemskap i NSDAP, men Martin Bormann sørget for at søknaden ble avslått, begrunnet med von Grundherrs holdninger. Yrkesdiplomatene fikk ellers fortsette som før.
Etter at han ved utgangen av 1937 ble satt på et spesialoppdrag i utenriksdepartementet, var han frem til utbruddet av andre verdenskrig ambassaderåd i Paris. Derfra rapporterte han i et memorandum av 11. mars 1938 til Auswärtiges Amt at det var hans vurdering at Frankrike ikke kom til å gripe inn i tilfelle en tysk militær okkupasjon av Østerrike.
Oslo 1939/1940
Han ble den 3. november 1939 sendt som sendemann til Oslo. Han var sendemann til 17. april 1940. Fra 16. april til 24. april var han «Bevollmächtiger des Reichs in Norwegen». Fra tiltredelsen var ordren fra Ribbentrop å overvåke Norges nøytralitet.
Bräuer visste ikke om den forestående invasjonen av Norge før han fikk beskjed om kvelden 8. april (bare timer før angrepet) om å overlevere et ultimatum til den norske regjeringen ved utenriksminister Halvdan Koht neste dag. Ultimatumet inneholdt en oppfordring om at Norge ikke måtte yte motstand mot de ankommende tyske styrker, en anmodning nordmennene ikke etterkom. I en samtale med kong Haakon VII prøvde han neste dag å innhente hans godkjennelse av Vidkun Quislings kuppregjering, men uten hell. Quisling måtte snart etter tre tilbake etter påtrykk fra den tyske riksregjering.
Halvdan Kohts notater viser at Bräuer var saklig og ryddig i forhandling med motparten.
Bräuer etablerte den 15. april sammen med Theodor Habicht og i samarbeid med Høyesterett det såkalte Administrasjonsrådet for de okkuperte norske områder. Det var Bräuers forhåpning at den norske regjering ville anerkjenne denne nye strukturen. Men regjeringen godkjente ikke Administrasjonsrådet som politisk institusjon, bare som en forvaltningsinstans. Ikke desto mindre forsøkte Bräuer overfor Berlin å skape det inntrykk at Administrasjonsrådet hadde fått en slags norsk politisk regjeringsstatus.
Bräuer var overbevist om at den norske regjeringen ville ha akseptert den tyske overmakten, hvis det ikke hadde vært for Hitlers krav om Vidkun Quisling som statsminister. Bräuer hadde heller ikke ansporet til eller støttet Quislings maktovertagelse. Den nye regjering ledet av Quisling ble fremlagt som et fait accompli til Bräuer og tyskerne. Hitler skal ha tatt nyheten om statskuppet positivt, og han gav samme kveld Bräuer ordre om å slutte å forhandle med Nygaardsvold. Bräuer kunne fortsette å forhandle med kong Haakon, så lenge kongen anerkjente Quislings makt. Bräuer var imidlertid dypt skeptisk til Quislings evner og hans påståtte støtte i befolkningen, og begynte straks å arbeide for andre løsninger. Derfor var han åpen for det norske initiativet om et administrasjonsråd for de besatte områdene sammensatt av en del høyere norske tjenestemenn. Hitler bestemte seg for å følge Bräuer og Habichts linje, men valgte å holde Quisling i «reserve», i tilfelle han kunne komme til nytte i fremtiden. I en velregissert overdragelsesseremoni i radioen sørget Bräuer for at Paal Berg overtok makten fra Quisling i tilsynelatende ordnede former. Bräuer hadde sørget for å legge opp seremonien slik at det virket som at Berg frifant Quisling for kuppet uken før, selv om dette ikke var Bergs intensjon. Quisling følte seg også manipulert, men kunne lite gjøre uten tysk støtte.
Regjeringen Nygaardsvold og kongen kom ikke til å anerkjenne Administrasjonsrådet som en lovlig erstatter for regjeringen, og krigshandlingene i Norge fortsatte. Vanskelighetene opprørte Hitler, som la ansvaret for de vanskelige forholdene på Bräuer og Habicht. Kort tid deretter ble Bräuer trukket tilbake fra Oslo, og utenriksminister Joachim von Ribbentrop og Auswärtiges Amt ble fratatt ansvaret for Norge. Den 16. april 1940 ble Bräuer satt i midlertidig pensjon som diplomat.
Etter Bräuers avsettelse ble det Josef Terboven som tok over i Oslo, en mann som Hitler mente var en sterkere og mer aktiv politisk personlighet. Terboven ble innsatt som Reichskommissar for det okkuperte Norge.
Krigstjeneste og fangenskap
Våren 1940 hadde Braüer og hans kone nettopp fått en datter da krigen avbrøt familielivet. Den 4. mai 1940 ble han innkalt til tjeneste i Wehrmacht og 1. november 1944 forfremmet til Oberstleutnant i reserven. I 1945 havnet han i sovjetisk krigsfangenskap og ble ikke løslatt før i desember 1953.
Etterkrigstiden
I 1954 utløste et planlagt foredrag av Bräuer for en norsk studentforening oppstandelse i den norske befolkning. Det var meningen at Bräuer skulle redegjøre for hendelsene rundt den tyske invasjon i 1940 sett fra sitt perspektiv. Den norske regjering benyttet rettslige midler for å forhindre Bräuers innreise til Norge.
I april 1959 ble Bräuer nok en gang gitt et spesialoppdrag av Auswärtiges Amt.
I populærkultur
Den østerrikske skuespilleren Karl Markovics hadde rollen som Bräuer i den norske filmen Kongens nei fra 2016.
Loughor
Loughor (walisisk Llwchwr) er en lite havneby i Swansea i det sørlige Wales. Den er dermed en by som ligger innenfor og administreres som del av en annen by. I tillegg har Loughor nærmest blitt en forstad til nabobyen Gorseinon, som også tilhører Swansea. En slik konstellasjon er mulig i Storbritannia ettersom bystatus ikke nødvendigvis betyr at man må ha egne administrative organer i moderne forstand.
Historie
Byen vokste opp rundt den romersk festningen Leucarum. Normannerne reiste en festning over ruinene av denne i 1106, og som kalles Loughor Castle. Den ble reist av Henry de Beaumont, 1. jarl av Warwick, som en del av den normanniske erobringen av Wales, og ligger ved en strategisk vei og vadested. I årenes løp var festningen involvert i flere konflikter, og ble erobret av Llywelyn den store i 1215. I løpet av 1800-tallet forfalt festningen og ble overvokst med eføy. Det walisiske navnet for festningen er Casllwchwr.
Byen vokste som en havn og tidlig på 1900-tallet var det store tinn- og stålverker de fremste industriene. Byen Loughor kan bli skilt inn i to områder definert av dagens valgområder, Nedre og Øvre Loughor, som har adskilt historie. Nedre ligger nærmere havet og ligger på lavt i terrenget mens Øvre Loughor, som navnet indikerer ligger høyere opp. Loughor utviklet seg rundt festningen i hva som er Nedre Loughor mens Øvre Loughor har en særskilt bosetningen rundt hva som nå er området rundt veien Glebe Road. Byen Øvre Loughor var godt etablert som en adskilt by på midten av 1800-tallet. I dag er Loughor hovedsakelig en pendlerby for Swansea og Llanelli via Loughor-bruen og har smeltet sammen med nabobyen Gorseinon.
Skoler
Blant de lokalene skolene er grunnskolene Tre Uchaf og Casllwchwr. På motsatt side av førstnevnte er den videregående skolen tilhørende Gower College Swansea.
Kjente personer
James Henry Govier (1910 – 1974), den britiske maleren, som også drev med etsning og gravering ved skolen i Swansea, gjorde et antall bilder av Loughor. Han bodde i Gorseinon og hadde arbeid ved Glynn Vivian kunstgalleri i Swansea, Nasjonalgalleriet i Wales, Nasjonalbiblioteket i Wales og i flere andre nasjonale samlinger.
Geox-TMC
Geox-TMC var et spansk sykkellag. Laget ble opprettet som Saunier Duval-Prodir i 2004 og laglederen var Mauro Gianetti.
Etter at Riccardo Riccò ble tatt i doping under Tour de France 2008, og laget valgte å sparke han og Leonardo Piepoli, samt å trekke seg fra Tour de France, trakk Saunier Duval, som hadde vært sponsor siden starten, seg. American Beef kom inn som ny sponsor. I tiden etter kom og gikk flere sponsorer, før det etter 2011-sesongen ikke lyktes å finne en ny.
Klang(!)
Klang(!) er et musikkstykke for brassband, skrevet av den norske komponisten Ørjan Matre på bestilling fra Jaren Hornmusikkforening i 2001. Verket ble urframført av samme brassband i forbindelse med norgesmesterkapet for brassband i 2002.
I 2006 var stykket pliktnummer i NM for brassband.
Action painting
Action painting er en beskrivelse av en bestemt teknikk, hvor maleriet er utført med store sveipende strøk, teknikken er spesielt knyttet til Jackson Pollock.
Teknikken hadde sitt gjennombrudd i USA på 1940-tallet og innebærer at fargen dryppes, sprøytes og kastes på lerretet. Bildet kan også utsettes for voldsomme handlinger der kunstneren tramper op lerretet eller sykler over det. Skapelsesprosessen blir en del av verket og etterlater mange og tydelige spor.
Action painting er beslektet med abstrakt ekspresjonisme.
Kilder
R. Broby-Johansen: Kunstordbok Tiden forlag 1970
Alticus arnoldorum
Alticus arnoldorum er en art i gruppen tangkvabber. Den finnes i strandsonen på korallrev i Stillehavet.
Den holder seg stort sett over vannlinjen, men puster gjennom gjellene og tildels gjennom huden, så den vil kveles hvis den tørker helt ut. Den blir ca. 8 cm lang.
Ndiss Kaba Badji
Han var suspendert i perioden juni 2005 til mai 2007 på grunn av en positiv dopingtest.
Tidlig karriere og utestengelse
Badji deltok ved juniorafrikamesterskapet i 2001, som ble arrangert i Réduit i Mauritius, der han fikk sølv, kun slått av landsmannen Abdou Demba Lam. Badji hoppet her 15,09 meter. Året etter deltok han ved junior-VM i friidrett 2002 i Kingston på Jamaica, der han kom på 9.-plass i tresteg. Han deltok også i lengde, men ble slått ut i kvalifiserinsrunden med 7,37 meter som lengste hopp, som var 1 cm unna en plass i finalen. Hans personlige rekorder i 2002 var 7,83 og 16,30 meter, begge satt i Dakar i mai og juni 2002. I august deltok han ved Afrikamesterskapet i friidrett 2002, der han kom på femteplass i lengde, med et langt hopp på 7,90, men her hadde han 3,6 m/s i medvind.
I august 2003 deltok han ved Universiaden i Daegu i Sør-Korea, der han kom på femteplass i lengde. I oktober fikk han sølv i lengde ved Panafrikanske leker, kun slått av Ignisious Gaisah. Her hoppet Badji 7,92 meter, som var ny personlig rekord.
Han brøt 8-metersgrensen første gang i februar 2004, ved et innendørsstevne i Moskva. Denne personlige rekorden stod helt til februar 2010. Ved VM i friidrett innendørs 2004 i mars nådde han ikke finalen, men ble slått ut i kvalifiseringsrunden. Han vant senere sølv i lengde ved Afrikamesterskapet i friidrett 2004 i Brazzaville i juli, bak Jonathan Chimier, og 1. august satte han ny personlig rekord med 8,20 meter i Sestriere. Han deltok også ved sommer-OL 2004, men 7,74 meter i kvalifiseringsrunden holdt ikke til videre avansement.
I mars 2005 testet Badji positivt på Androstenedion, og ble utestengt fra konkurranser fra juni 2005 til mai 2007. Han rakk imidlertid å delta på Islamic Solidarity Games 2005 i april, der han fikk sølv i tresteg, bak Mohammed Hazouri, og bronse i lengdesprang. Igjen hoppet han over 8 meter, denne gangen 8,02.
Comeback og videre karriere
Hans første store mesterskap etter dopingsaken var Panafrikanske leker 2007 i juli. Her vant han gull i tresteg, med lengden 16,80. Han stilte også i lengde, men her kom han på femteplass.
Ved VM i friidrett 2007 i Osaka i Japan i august hoppet han 8,04 i kvalifiseringen, og gikk til finalen. Der fikk han 8,01 som beste hopp, og endte på 7.-plass i finalen. Irving Saladino vant VM-gullet, med 8,57 meter.
I 2008 vant han gull i tresteg ved Afrikamesterskapet i friidrett 2008, med ny senegalesisk rekord på 17,07 meter. Ved sommer-OL 2008, hans andre OL, stilte han både i lengde og tresteg. I lengde nådde han finalen, og kom på 6.-plass med 8,16 meter. I tresteg gjorde han ingen gyldige hopp, og gikk dermed ikke videre fra kvalifiseringsrunden. Ved Golden League-stevnet Memorial Van Damme i Brussen fikk han fjerdeplass.
Badji vant to internasjonale sølvmedaljer i 2009. Ved Universiaden 2009 i Beograd fikk han sølv i lengde, bak sørkoreanske Kim Deok-Hyeon. Også ved Jeux de la Francophonie i Beirut fikk han sølv i lengde, denne gangen bak marokkanske Yahya Berrabah. Alle hoppene hans ved Jeux de la Francophonie var over 8 meter, og det lengste hoppet hans var på 8,32 meter. Berrabah hoppet 8,49 meter i sitt vinnerhopp. I august var det VM i friidett 2009, der han ble slått ut i kvalifiseringsrunden.
Ved VM i friidrett innendørs 2010 i Doha hoppet han 7,93 meter i kvalifiseringen, som var den sjette beste lengden. I finalen hoppet han 7,86 som lengste hopp, samme lengde som tyske Christian Reif, men Reif tok femteplassen fordi hans nest lengste hopp var lenger enn Badjis, som da fikk sjetteplass. I Afrikamesterskapet i friidrett 2010 i Nairobi fikk han en ny sølvmedalje i lengde, med 8,10 meter i finalen, denne gangen bak sørafrikanske Khotso Mokoena. Han deltok i lengde ved Panafrikanske leker 2011, der han fikk bronse med 7,83 meter. Her gikk gullet til Luvo Manyonga og sølvet til Ignisious Gaisah.
I mars 2012 deltok Badji ved VM i friidrett innendørs 2012 i Istanbul. Han fikk femte beste lengde i kvalifiseringen, og var en av de åtte som fikk hoppe i finalen. I finalen hoppet han 7,93 og 7,97 meter, som holdt til femteplass. VM-gullet gikk til brasilianske Mauro Vinícius da Silva, som hoppet 8,23 meter.
Bi (jade)
Bi, (kinesisk: 璧; pinyin: bì; Wade-Giles: pi) er en rund skive av jade (særlig nefrittisk jade) med et hull i midten som hadde en i dag ukjent symbolsk betydning i det antikke Kina.
De eldste funn er fra neolittisk tid, og fremfor alt fra Liangzhukulturen (ca. 3400–2250 f.Kr). Senere eksemplarer er funnet fra Shang-, Zhou- og Han-dynastiene.
I neolittiske graver er bi blitt funnet på magen eller brystkassen til den begravde. Flere av de eldste kinesiske kultgjenstander var stiliserte verktøy, men ingen etablert teori finnes for bi. Eldre funn er helt blanke mens yngre funn ofte prydes av snirklete mønstre. Ingen kjent bi er beskriftet med tekst.
En senere tradisjon forbinder den runde bi med Himmelen (som ble ansett som rund i antikk kinesisk kosmologi) mens en annen artefakt, cong, ble sett på som knyttet med jorden (som ble ansett som firkantet).
De små bi-lignende jadeskiver som i dag bæres rundt halsen av mange kinesere anses som lykkebringende, men de kalles ikke bi.
BlueCom
BlueCom var et norsk bredbåndsselskap. Det ble etablert i 1997 under navnet NettNett. BlueCom leverer bredbånd og Internettjenester til privat- og bedriftskunder over hele Norge. De leverte sin første ADSL-linje i april 2000.
I juni 2004 ble BlueCom AS oppkjøpt av det børsnoterte selskapet Catch Communications ASA. Catch er i dag en del av Ventelo-gruppen og Bluecom har skiftet navn til Ventelo Bluecom.
Friends of the Earth
Friends of the Earth (FoE) er en internasjonal sammenslutning av demokratiske miljøorganisasjoner med medlemsorganisasjoner fra alle kontinenter. I 2006 har Friends of the Earth International 71 medlemsorganisasjoner. I Norge representeres de ved Naturvernforbundet.
Amhara (region)
Amhara (amharisk: አማራ) er en av ni regioner (kililoch) i Etiopia, som ble etablert 1996 da den nye, etnisk baserte, føderale inndelingen ble innført.
Regionhovedstaden er Bahir Dar mens den største byen er Gonder. Regionen hadde 17 214 056 innbyggere ved folketellingen i 2007. Regionen omfatter amharernes tradisjonelle leveområder, og de utgjør 91,5 prosent av regionens befolkning. Amhara omfatter det meste av de tidligere provinsene Begemder, Gojjam og Wello. Urbaniseringsgraden var 12,3 % i 2007.
Tanasjøen, Etiopias største innsjø, ligger i Amhara.
Gillis Grafström
Gillis Grafström er én av få som har tatt medalje i både sommer- og vinter-OL.
Han døde 44 år gammel av blodforgiftning. Han var bosatt i Potsdam fra 1925 til sin død. I Potsdam var en gate oppkalt etter ham (Gillis Grafström-Strasse), i 2003 ble den omdøpt til Ulanenweg.
I 1929 ble Grafström tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.
Baltimore erkebispedømme
Baltimore erkebispedømme er et erkebispedømme i Den katolske kirke i USA med sete i Baltimore i USA. Det er det eldste katolske bispedømmet i landet.
Jurisdiksjonen ble opprettet som et apostolisk prefektur med navnet United States of America i 1784. Hele USA hadde til da ligget under det engelske hierarkiet siden det ble gjenopprettet i 1622. I 1789 fikk prefekturet status som bispedømme, og endret navn til Baltimore, og i 1808 ble det elevert til metropolitterkebispedømme. En rekke andre bispedømmer har blitt utskilt fra Baltimore.
Regiment
Et regiment (fra latin regimentum, styre) er en stor militær organisasjon. Begrepet brukes i dag i to forskjellige betydninger; som operativ avdeling og som administrativ avdeling.
Regiment som administrativ avdeling i Storbritannia og Samveldet
Administrative regimenter har som formål å bære tradisjoner. De har ofte flere hundre år gammel historie, og det er regimentets oppgave å bære tradisjonene videre. Såkalte battle honours tildeles regimentene og bæres videre av dem. Regimentene har ofte egne uniformer eller uniformsdetaljer (f.eks. et særegent hodeplagg). I Storbritannia har hvert regiment et eget regimenthovedkvarter med regimentsmuseum, regimentspisesal og fasiliteter for sammenkomster.
Hvert administrative regiment ledes av en høyere offiser, som regel en generaloffiser, som tidligere har tjenestegjort i en av regimentets operative avdelinger. Denne offiseren har tittelen Colonel of the Regiment. Han har ingen operativ kommando over soldatene i regimentet, men skal påse at regimentes tradisjoner overholdes. I monarkier er det i tillegg vanlig at regimentene har en kongelig beskytter, med tittelen Colonel-in-Chief. I tillegg er det ofte andre stillinger med lignende oppgaver, som Regimental Sergeant-Major eller Sergeant-Major of the Regiment og Regimental Warrant Officer.
Administrative regimenter består av flere operative avdelinger. Et infanteriregiment består typisk av 3 bataljoner, et kavaleriregiment av 3–6 eskadroner og et feltartilleriregiment av 2–4 bataljoner. Det finnes imidlertid mange unntak; infanteriregimentet Royal Australian Regiment består av 6 bataljoner, mens Royal Highland Fusiliers kun består av én bataljon. Det er dessuten ikke uvanlig at regimentene i tillegg til de operative avdelingene har en musikkavdeling (trompeterkorps, fløytekorps, sekkepipekorps e.l.) og en egen reserveavdeling.
Regimentnavn forkortes gjerne ved at regiment droppes fra tittelen; Royal Regiment of Ghurkas blir Royal Ghurkas, Royal Horse Artillery Regiment blir Royal Horse Artillery, osv. Regimentenes operative enheter nummereres vanligvis med arabertall; 1. bataljon, Prinsens Livgarde; 2. bataljon, Prinsens Livgarde; osv.
166 (tall)
166 (ett hundre og sekstiseks) er det naturlige tallet som kommer etter 165 og kommer før 167. 166 er et partall.
Regiment
Regiment som administrativ avdeling i andre land
I den amerikanske hæren er regimenter tradisjonsbærere ved at alle bataljoner tilhører et regiment, men regimentet har ingen funksjon utover dette (betegnelsen regiment benyttes imidlertid av historiske årsaker som navn på noen operative avdelinger i panservåpenet (armored cavalry regiment) og hærens flyvåpen (aviation regiment)). I Norge har regiment tidligere vært benyttet som navn på operative avdelinger med et geografisk ansvar innen Norge (se under), men Forsvarssjefen har foreslått at begrepet gjeninnføres i betydningen administrativ avdeling, der hvert regiment ledes av en fagsjef.
3. etappe i Tour de France 2006
Info
Etappen hadde både sprint og klatreelementer og startet i Esch-sur-Alzettei Luxembourg og går gjennom Belgia før den endte opp i Valkenburg i den nederlandske provinsen Limburg.
Tre ryttere måtte bryte etter etappen, deriblant en av favorittene til å vinne touren, Alejandro Valverde, som ble skadet etter en velt. Fred Rodriguez, en av Robbie McEwens viktigste hjelperyttere måtte også bryte etter et velt.
Thor Hushovd stivnet i de siste bakkene og mistet dermed den gule ledertrøyen til Tom Boonen som da fikk både den grønne og den gule trøyen.
1. sprint (Mersch)
Etter 35 km
2. sprint (Spa)
Etter 144 km
1. klatring (Côte de la Haute-Levée)
Etter 131 km, kategori 3
2. klatring (Côte de Oneux)
Etter 155 km, kategori 3
3. klatring (Côte de Petit-Rechain)
Etter 165,5 km, kategori 4
4. klatring (Côte de Loorberg)
Etter 189 km, kategori 4
5. klatring (Côte de Trintelen)
Etter 201 km, kategori 4
USS «Independence»
USS «Independence» er syv skip i den amerikanske marinen.
Maudal kraftverk
Maudal kraftverk er et  vannkraftverk i Maudalsåna i Gjesdal kommune i Rogaland.
Kraftverket utnytter et fall fra reguleringsmagasinet Stora Myrvatnet til Maudal. Kraftverket ble utvidet i 1949 og delvis modifisert i 1999.
Stora Myrvatnet reguleres mellom 614 og 592 moh. Kraftverket eies av Lyse Energi.
Installert effekt er på 25 MW fra to peltonturbiner og to francisturbiner. Midlere årsproduksjon er på 97 GWh.
Bakgrunnen for opprettelsen av Maudal Kraftlag
Ved inngangen til 1920-årene hadde kommunene som deltok i Skeiene transformatorstasjon i Høyland utenfor Sandnes en avtale om levering av kraft fra Stavanger elektrisitetsverk til 1928. Partene diskuterte også et mer langsiktig samarbeid. Stavanger satt med betydelige vannkraftrettigheter i Sira-vassdraget, mens Sandnes hadde kjøpt rettigheter i Maudal-vassdraget i Forsand kommune i 1917. I 1923 ble tre alternativer diskutert: Det ene gikk ut på at Stavanger skulle bygge kraftverk i Åna-Sira, kalkulert til 10 millioner kroner. Et annet alternativ var å kjøpe Flørli-anlegget og utvide dette. Kostnadene ble anslått til 10,8 millioner kroner. Det tredje alternativet var utbygging av Maudal-vassdraget, kalkulert til 7,8 millioner kroner.
Stavanger håpet i det lengste å kunne gå i gang med storstilte planer om å bygge kraftverk i Åna-Sira. Utbyggingen ble utsatt fordi kommunene hadde store gjeldsproblemer i denne perioden. Kjøp av Flørli var en mer realistisk løsning, men Stavanger fant prisen svært høy. Jærkommunene ivret mest for å bygge ut Maudal.
Stavanger Elektrisitetsverk forhandlet om kjøp med eierne av Flørli. Sandnes og jærkommunene fortsatte å planlegge utbygging av Maudal. Etter at forhandlingene mellom Stavanger elektrisitetsverk og Flørli-eierne skar seg, var Stavanger Elektrisitetsverk våren 1926 innstilt på å inngå en femårskontrakt for leveranser av 4500 kW fra et delvis utbygd Maudal kraftverk.
Maudal kraftanlegg opprettet 16. juni 1926
Kontrakten la grunnlaget for opprettelse av Maudal Kraftanlegg, som ble opprettet av kommunene Sandnes, Høyland, Klepp, Time samt Riska sogn den 16. juni 1926. Leiekontrakten med Stavanger glapp etter at det igjen kom fart i forhandlingene mellom Stavanger og de private eierne av Flørli i september 1926. Stavanger Elektrisitetsverk kjøpte Flørli for 3,745 millioner kroner. Dermed var mye av grunnlaget for utbyggingen av Maudal falt bort. Det ble ført harde forhandlinger om økonomisk kompensasjon til Maudal-gruppen fra Stavanger elektrisitetsverk. Stavanger nektet å stå ved sine muntlige tilsagn om kompensasjon. Det endte med at Maudal i november 1928 aksepterte en engangskompensasjon på kr 100 000.
Vedtak om utbygging i 1928
Det tok lang tid før sårene etter denne bataljen ble leget i Maudal-kommunene. På den annen side tvang krangelen fram vilje blant medlemmene av Maudal Kraftanlegg til selv å ta større ansvar for egen utbygging. Våren 1928 ble det truffet vedtak om å gå i gang. Det ble dessuten innledet forhandlinger om at elektrisitetsverkene i Håland og Hetland skulle gå inn som medeiere i Maudal kraftanlegg fra sommeren 1932. Dette styrket det økonomiske grunnlaget for utbyggingen. Det ble også åpnet opp for at Randaberg kommune kunne bli medlem, hvor elektrisk lys ennå ikke var særlig utbredt.
Kraftverket kom i drift 7. september 1930
Utbyggingen av første trinn ved Maudal kraftanlegg ble gjennomført i årene 1928 til 1930. Kværner Bruk leverte to vertikale Pelton-turbiner, hver med en kapasitet på 4400 hk. Generatorene ble levert av NEBB, og det ble bygd en 50 kV kraftledning fra Maudal til Skeiene transformatorstasjon – en strekning på 42,3 km. Kraftstasjonen kom i drift 7. september 1930, og overtok da strømleveringen til Sandnes, Høyland, Klepp, Time og Riska elektrisitetsverker. Totale byggekostnader var 1,6 millioner kroner.
Raskt økende forbruk i 1930-årene
Forbruket i Maudal-kommunene økte raskere enn antatt og i 1938 ble Maudal utvidet med et tredje aggregat, en Francis-turbin på 13 000 hk. Det ble dessuten bygd en ny kraftledning, som gikk parallelt med den eksisterende linjen.