cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Howard Baker
Bakgrunn
Han var sønn av kongressrepresentant og advokat Howard Baker sr. og Dora Ann Ladd. Han tok sin collegeutdannelse ved Tulane University i New Orleans. Under den andre verdenskrig tjenestegjorde han i United States Navy, hvis befalsskole var samlokalisert med University of the South i Sewanee.
Etter krigen avla han sin juridiske eksamen ved University of Tennessee College of Law i 1949 og fikk advokatbevilling samme år.
Baker praktiserte som advokat sammen med faren i firmaet Baker, Donelson, Bearman, Caldwell & Berkowitz, som farfaren James F. Baker grunnla i Huntsville i 1888.
Politiker
Han tapte suppleringsvalget til USAs senat i 1964 mot Ross Bass. Bass tapte to år senere demokratenes primærvalg mot guvernør Frank G. Clement. Republikanerne i Tennessee nominerte Baker på nytt til senatet og i dette andre forsøketbeseiret han guvernør Clement. Baker ble gjenvalgt to ganger, i 1972 og i 1978. Han var minoritetsleder i Senatet 1977–1981 og majoritetsleder 1981–1985.
Baker etterfulgte Donald Regan den 27. februar 1987 som stabssjef i Det hvite hus. Relasjonene mellom et hvite hus og senatet hadde ikke vært de beste under Regans tid. USAs president Ronald Reagan ble ansett å ville forbedre atmosfæren ved å utse Baker til ny stabssjef. Baker selv hadde stilt seg kritisk til Donald Regans maktutøvelse, og ville ha en jevnere maktbalanse mellom Det hvite hus og USAs kongress. Ved å påta seg vervet som stabssjef, oppgav ham sitt opprinnerlig etterstrebede kandidatur til presidenvalget i 1988.
Året etter ble Baker etterfulgt av Kenneth Duberstein.
Baker tjenestegjorde også i George W. Bushs første presidentperiode som ambassadør i Japan.
Han var gift med døtre til to fremtredende republikanske politikere. Hans første hustru Joy, som døde av kreft, var datter av Everett Dirksen, mangeårig minoritetsleder i Senatet. Baker giftet seg på nytt i 1996 med Nancy Landon Kassebaum, datter av republikanernes presidentkandidat ved valget i 1936, Alf Landon. Nancy Landon Kassebaum Baker er også selv en fremtredende republikansk politiker; hun var representant til USAs senat fra Kansas 1978–1997.
I 1984 ble han tildelt Presidential Medal of Freedom.
Étang Saumâtre
Étang Saumâtre (også kjent som Azueisjøen) er den største innsjøen i Haiti. Den ligger sørøst i landet og grenser til Den dominikanske republikk. Benevnelsen saumâtre refererer til at vannet i innsjøen er salt (eau saumâtre betyr brakkvann). Saltsjøen har et areal på rundt 170 km², og ligger 29 km øst for hovedstaden Port-au-Prince, i det fruktbare lavlandet Plaine du Cul-de-Sac. Innsjøen er 29 km lang og på det meste 9,7 km bred, og er hjemsted for over 100 arter av sjøfugl, rødflamingo og spisskrokodille. Den er i så måte en av få innsjøer i verden med en så rik fauna. Fargen på innsjøen er en intens blåtone, og den er omgitt av kratt og kaktus.
Selve innsjøen er del av en kjede saltsjøer i sprekkedalen som er kjent som Cul-de-Sac i Haiti og Hoya de Enriquillo i Den dominkanske republikk. Fordi dalen tidligere var et marint sund ligger flere deler av den under havnivået.
Gerald Skinner
Gerald H. Skinner var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Skinner vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i trap med 387 poeng bak et annet lag fra Storbritannia med 407 og Canada med 405 poeng. De andre på laget var George Whitaker, John Butt, William Morris, Harold Creasey og Richard Hutton
Rohit Shetty
Rohit Shetty (født 14. mars 1973 i Mumbai i Maharashtra i India) er en indisk regissør og fotograf. Hans arbeid som regissør Golmaal, Golmaal Returns, All The Best: Fun Begins, Golmaal 3, Singham, Bol Bachchan og Chennai Express som har blitt mest kjente filmer i hans karrier.
Nettverk for privatarkiv i Finnmark
Nettverk for privatarkiv i Finnmark er et samarbeidsorgan for private arkiver i Finnmark. Det ble etablert i mai 2010.
Disse institusjonene er med: Statsarkivet i Tromsø, Interkommunalt arkiv Finnmark, Samisk arkiv/Sámi Arkiiva, Finnmark fylkesbibliotek, Museene for kystkultur og gjenreisning, Varanger museum, Verdensarvsenter for bergkunst/Alta Museum, RiddoDuottarMuseat, Deanu og Vàrjjat Museasidda Vuođđudus / Tana og Varanger Museumssiida.
Nettverket skal være et samarbeidsorgan mellom disse institusjonene og har rådgivende funksjon. Det skal være en faglig ressurs som skal drøfte arbeidsfordeling, faglige utfordringer og samarbeidsformer. Nettverkets sekretariat er lokalisert til Finnmark fylkesbibliotek, som er fylkeskoordinator for privatarkiv i Finnmark.
Kulpa naturminne
Kulpa naturminne i Holmestrand kommune ble opprettet i 1988, og utgjøres av noen små holmer på vestsiden av Killingholmen naturreservat. Naturminnet består av kalkstein og skifer fra silurtiden, og har høy forskningsverdi.
Formålet med fredningen er å verne en viktig lokalitet for forståelse av Oslofeltets fossilførende bergarter.
Coelocorynus ruteri
Coelocorynus ruteri er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Transdalsvatnet
Transdalsvatnet er et vatn i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det er rundt 1,1 km langt og 0,6 km bredt. Transdalsvatnet ligger 402 meter over havet, og har et areal på 0,47 km².
Kraftutbygging
Vannføringen fra Transdalsvatnet er overført til Klyvtveitvatnet gjennom en 756 meter lang tunnel for å nyttes i kraftproduksjon i Kløvtveit kraftverk. Overføringen tilsvarer rundt 42% av Dalelvas naturlige vannføring. Da Yndesdalsvassdraget i 1986 ble vernet mot kraftutbygging ble det gjort unntak for Transdalsvatnet og det nærliggende Austgulstølvatnet. Dette ble begrunnet med at vannføringen fra de to vatnene var nødvendige for en lønnsom utbygging av Kløvtveit kraftverk, som ble vurdert å «ha avgjørende betydning for distriktets kraftforsyning i fremtiden».
Coelocorynus ruteri
Levevis
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.
Transdalsvatnet
Fiske
Vatnet var tidligere kjent som et godt fiskevatn, hvor det ble tatt fisk av fin kvalitet. Men på grunn av sur nedbør på siste halvdel av forrige århundre ble fiskestammen utryddet, og Transdalsvatnet var fisketomt i mange år. I 2006 ble det imidlertid satt ut fisk i vatnet igjen, villfisk som var hentet fra andre deler av Yndesdalsvassdraget.
Coelocorynus ruteri
Utbredelse
Arten lever i Sentral-Afrika.
Jake Sanderson
Jake Sanderson (født 8. juli 2002) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Sykling under Stillehavslekene 1971
Sykling under Stillehavslekene 1971. Sykling var en av flere sporter som var med i de fjerde Stillehavslekene som ble arrangert i Papeete i Fransk Polynesia i perioden 25. august til 5. september 1971. Det var andre gangen som sykling var med på programmet i stillehavslekene. Det var seks øvelser for menn i både bane- og landeveissykling. Ny-Caledonia ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Fransk Polynesia med to.
Eksterne lenker
Stillehavslekene 1971
L’honestà negli amori
L'honestà negli amori er et dramma per musica i 3 akter av komponisten Alessandro Scarlatti. Skrevet i 1679-1680 da Scarlatti var 19 år gammel, den var hans andre opera. Den italienskspråklige librettoen er skrevet enten av D F Bernini eller Domenico Filippo Contini. Verket hadde urpremiere på i Roma 3. februar 1680.
Operaens arie «Già il sole dal Gange», som er blitt innspilt av Luciano Pavarotti og andre, har oppnådd en del popularitet.
Ressurshåndtering
Ressurshåndtering er innen informatikken teknikker for å håndtere systemressurser eller komponenter med begrenset tilgjengelighet. De inkluderer både det å unngå ressurslekkasjer og å dvele ved ressurskonkurranse (når flere prosesser ønsker å aksessere en begrenset ressurs). Ressurslekkasjer er et tema innenfor sekvensiell databehandling, mens ressurskonkurranse er et tema innenfor parallelle beregninger.
Symfoni nr. 13 (Mozart)
'''Symfoni nr. 13 i F-dur''', K. 112, av Wolfgang Amadeus Mozart, ble skrevet i Milano høsten 1771. Symfonien er i fire satser, og den andre er instrumentert bare for strykere. Verket har originalitet og humor, og benytter særs få instrument. Den tredje satsen, menuetten, kan ha blitt skrevet tidligere og innlemmet i symfonien. Det signerte manuskriptet viser at menuetten ble kopiert av Leopold Mozart. Nicholas Kenyon skildrer Symfoni nr. 13 som den siste i «tradisjonell form»—etter dette «er vi i begynnelsen av en annen verden»
Satser og instrumentering
Instrumenteringen var strykere, 2 oboer, 2 horn, fagott, continuo
Framføring
Den første framføringen var trolig på en konsert med Leopold og Wolfgang Mozart i boligen til Albert Michael von Mayr, den 22. eller 23. november 1771. På denne konserten kan en også kanskje for første gang ha hørt Mozarts 12. symfoni.
Suneserien
Suneserien er en serie illustrerte barne- og ungdomsbøker av det svenske forfatterteamet Anders Jacobsson og Sören Olsson. Den første boken ble utgitt i 1984. Hovedpersonen i serien er Karl Sune Rudolf Andersson. Handlingen utspiller seg i Glimmerdagg, en fiktiv by i Sverige. Sune går på skole i Söderskolan, som omfatter klassetrinnene 1-6. Sune-bøkene fortelles i tredje person-perspektiv, uten «jeg-forteller», i presens (nutid), mens Bert-serien fortelles i dagboksform.
Sune
Sune Andersson er en gutt i grunnskolealder, som bor i en to etasjers villa med sin familie. Familien består opprinnelig av – foruten Sune selv – far Rudolf, mor Karin, storesøster Anna og lillebror Håkan "Bråkan". I bind tre, Självklart, Sune, er lillesøster Isabelle født. Rudolf arbeider på kontor, og Karin på bibliotek.
Sune liker jenter, og kaller seg «jentesjarmør». Hans kjæreste og barndomsvenn heter Sophie Blixt, men Sune viser også interesse for flere andre jenter, med mindre de er ekle.
Seriens tilblivelse
Det hele startet i 1983 da Anders Jacobson jobbet på en grunnskole i Karlskoga. Lite hadde forandret seg siden han begynte i 1. klasse. En dag hørte Anders at den lokale radio ønsket programmer som handlet om hva personen som skrev ønsket, bare den hadde en lokal tilknytning. Anders skrev en episode om Sune, spilte den inn i sitt eget studio og sendte den til SR Örebro. Episoden ble populær, og stasjonen ønsket å gjøre en hel serie om Sune i Örebros lokalradio. Anders skrev flere episoder, og snart ringte hørte sinte lyttere fra andre deler av Örebro län og undret på hvorfor de ikke fikk høre fortsettelsen på Sagan om Sune. Sune kan snart bli hørt over hele lenet. Masse folk lyttet til Sune, både på jobb og hjemme. Sune var en 7 år gammel gutt i 1. klassetrinnet. Hans venn ble kalt Joakim Fröberg. Sune var ingen «tøffing» som likte å slåss eller spille fotball. I stedet ble han mer interessert i jenter.
Den lokale utgiver «Hegas» kontaktet Anders Jacobsson siden de ville gi ut boka. Sören Olsson tegnet Sune på bildene i boken Sagan om Sune, som kom ut i tide til jul 1984. Den andre boken, Sune börjar tvåan fra 1985, begynte Sören Olsson også skrive. Den tredje boken, Självklart Sune, kom i 1986, og der er begge oppført som forfattere. Boken Sune och Svarta Mannen, fra 1989 var opprinnelig ment å avslutte Suneserien i favør av den da år gamle Bert-serien. Men i stedet gikk seriene parallelt.
To svenske TV-julekalendere er basert på Sune-bøkene: Sunes jul fra 1991 samt Håkan Bråkan fra 2003. 1998 var Familjen Anderssons sjuka jul Sveriges radios julekalender. En film ble produsert i 1993, basert på boken Sunes sommar, og filmen Håkan Bråkan & Josef kom i 2004.
TV-serie
Noen år etter at bokserien ble til, ble det laget en animert TV-serie der Sune er ni år gammel. Sophie er mer gutteaktig enn i bøkene, og Sune synes ikke å være forelsket i henne. Sune har en venn som heter Herman, en intelligent og roligere gutt.
Persongalleri
Sunes klassekamerater
Andre bifigurer
Jazzkongen
Jazzkongen (originaltittel: King of Jazz) er en amerikansk filmmusikal fra 1930, regissert av John Murray Anderson. Filmen har ikke en gjennomgående handling, men består av et show med en rekke separate musikk-, dans- og komedienummer med orkesterlederen Paul Whiteman som kapellmester.
Om filmen
På det tidspunk da filmen ble laget, betød "jazz" for den brede befolkning den jazz-inspirerte synkoperete dansemusikken, som ble hørt overalt på grammofonplater og radiosendinger. På 1920-tallet leide Whiteman inn hvite jazzmusikere, som Joe Venuti og Eddie Lang (begge er med i filmen) Bix Beiderbecke (som forlot orkestret før innspillingen begynte), Frank Trumbauer og andre.
Hele Jazzkongen ble filmet i Technicolor og ble produsert av Carl Laemmle jr. for Universal Pictures. Filmen inneholder fler filmede sangnummer av Rythm Boys (Bing Crosby, Al Rinker og Harry Barris).
I 2013 ble filmen utvalgt til bevaring av US National Film Registry av Library of Congress da den anses for å være "kulturelt, historisk eller æstetisk viktig".
Herman Rosse mottok Oscar for beste scenografi for sitt arbeid på filmen.
Nick Perbix
Nick Perbix (født 15. juni 1998) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Tambo (elv)
Elva dannes ved samløpet mellom elvene Ene (som er en fortsettelse av Apurímac) og Perené ved landsbyen Puerto Prado, 400 meter over havet, på koordinatene. Elva renner først 70 km mot øst, før den snur mot nord. Ved byen Atalaya (287 moh) løper Tambo sammen med elva Urubamba og danner Ucayali, en av Amazonas' to hovedtilløpselver. Tambos totale lengde er 159 km.
Eliteserien i volleyball for menn 2023/24
Mizunoligaen 2023–24 er det øverste nivået i volleyball i Norge for menn sesongen 2023-24.
Ligaen består av 8 lag som spiller en grunnserie og deretter et sluttspill. TVN blir satt inn som lag nummer 9 i serien. De deltar kun i grunnserien og spiller kun hjemmekamper mot alle lag. Før sluttspillet begynner trekkes TVN fra tabellen og lagene justeres deretter. Sluttspillresultatene avgjør sluttabellen.
Sluttspillet
De to første lagene fra grunnserien går til semifinale. Lagene 3-6 fra grunnserien spiller kvartfinale. Alle lagene møter hverandre. De 2 beste lagene går til semifinale. Resultatene fra kvartfinalene avgjør sluttplassering for lag som ikke går videre til semifinalene. Høyest plassert lag i grunnserien av taperne av semifinalene, vinner bronsemedaljen.
Terminliste
Terminlisten ble publisert i appen Min Volleyball i august 2023.
2.serierunde
Lørdag 7.oktober Søndag 8.oktober
3.serierunde
Lørdag 14.oktober Søndag 15.oktober
4.serierunde
Fredag 20.oktober Lørdag 21.oktober
5.serierunde
Fredag 3.november Lørdag 4.november Søndag 5.november
6.serierunde
Lørdag 18.november Søndag 19.november
7.serierunde
Lørdag 9.desember Søndag 10.desember
8.serierunde
Lørdag 16.desember Søndag 17.desember
9.serierunde
Lørdag 6.januar
10.serierunde
Fredag 19.januar Lørdag 20.januar Søndag 21.januar
11.serierunde
Lørdag 27.januar Søndag 28.januar
12.serierunde
Lørdag 3.februar Søndag 3.februar
13.serierunde
Lørdag 10.februar Søndag 11.februar
14.serierunde
Lørdag 17.februar Søndag 18.februar
15.serierunde
Lørdag 24.februar Søndag 25.februar
16.serierunde
Søndag 3.mars
17.serierunde
Lørdag 16.mars Søndag 17.mars
Pitsunda
Pitsunda (abkhasisk: Пиҵунда; russisk: Пицунда; georgisk: ბიჭვინთა, Bitjvinta) er en kurby i distriktet Gagra i utbryterrepublikken Abkhasia i nordvestre Georgia. Småbyen ligger ved Svartehavets kyst, 25 kilometer sør for Gagra. Den hadde 11 000 innbyggere ifølge folketellingen i 1989, men dette tallet har sannsynligvis falt sterkt som følge av krigen på 1990-tallet.
Byen ble grunnlagt av grekerne på 400-tallet f.Kr. som en handelskoloni (Πιτυος; Pityous eller Pitiunt). Utgravninger i området har avdekket rester etter tre 300-tallskirker og et badehus med enestående mosaikkgulv. Av den tidligere havnen i den antikke byen gjenstår nå bare en innsjø inne i byen. Metropolitten av Pitsunda var til stede under kirkemøtet i Nikea i år 325. Sankt Johannes Chrysostomos ble landsforvist til byen og døde rett utenfor dens kyst i 407. På 500-tallet var byen et av de fremste politiske og religiøse senter i kongedømmet Egrisi (Lazica). Byen ble sete for en erkebiskop i 541.
Byen ble på 700-tallet del av kongedømmet Abkhasia, og på 900-tallet av Georgia. På slutten av 900-tallet bygde kong Bagrat III en anselig katedral i byen, og i den finnes det i dag spor av murmalinger fra 1200- og 1500-tallene.
Byen var også sete for det georgisk-ortodokse katolikatet i Abkhasia til sent 1500-tall da området kom under osmansk overhøyhet. Fra 1200- til 1400-tallet fantes det der en genovesisk handelskoloni kalt Pezonda.
I begynnelsen av 1800-tallet tilfalt byen Russland. Under Krimkrigen stod den 9. november 1853 utenfor dens kyster slaget ved Pitsunda.
Byen er i dag et turistby, gjerne besøkt av russere om sommeren.
Matty Beniers
Matty Beniers (født 5. november 2002) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Dodericrepa
Dodericrepa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (ca. 2 millimeter), ovale, blanke, svarte jordlopper med noe metallisk glans. Antenner og bein er gulrøde. Hodet er noksp bredt med rundede fasettøyne. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet, fint punktert, noe smalere enn dekkvingene, som er litt rundede med fine punktrader.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Brasil.
Gunnar Aas
Gunnar Aas (født 10. februar 1947) er en norsk trommeslager. Han er mest kjent som trommeslager i George Keller Band fra 1973 til 1974 da han ble erstatter av Per Ivar Johansen, sammen med dette bandet ga han ut to album i 1974. Han var med som studiomusiker på samtlige plateutgivelser på 70-tallet og 80-tallet med Finn Kalvik, Saft, Stein Ove Berg, Kirsti Sparboe, Tone Ringen, Eigil Berg og Lillebjørn Nilsen og var også mest som musiker i Det norske teatret. Siden 1990-tallet har han levd et tilbakelent liv fra studiovirksomhet og er bosatt i Oslo.
Nyanga (Zimbabwe)
Nyanga (tidligere Inyanga) er en by i provinsen Manicaland i Zimbabwe. Den ligger i den fjellrike østre del av landet. I nærheten ligger Nyanga nasjonalpark og i den er Inyangani, landets høyeste fjell.
Bernt Aksel Larsen
Bernt Aksel Larsen (født 25. februar 1960 i Kristiansand) er en norsk forretningsmann og revisor.
Larsen er utdannet skatterevisor og har blant annet jobbet som rådgiver for Skattedirektoratet. I tillegg har han drevet med internasjonal forretningsdrift og investeringsvirksomhet, først i Russland og de tidligere sovjetstatene, senere med mest fokus på Kina og Afrika. Han har tidligere bodd i Finland, St. Petersburg og Hongkong, men har siden 1995 bodd i Norge.
Larsen var blant initiativtakerne til Arctic Equestrian Games som siden 2006 har vært arrangert hvert år på Oslofjord Convention Center og som pr 2019 var Norges største hestesportstevne.
Bernt Aksel Larsen satt fra 2001 til 2012 i styret for det kristne trossamfunnet Brunstad Christian Church. Fra 2016 til 2018 var han spaltist i avisen Vårt Land.
Jules Verreaux
Jules Pierre Verreaux (født 24. august 1807, død 7. september 1873 i Paris) var en kjent fransk botaniker og ornitolog og en profesjonell samler av naturhistoriske prøver. Han var broren av Edouard Verreaux og nevø av Pierre Antoine Delalande.
Harold Creasey
Harold Percy Creasey (født 1883 i Leicester, død 1952 i Leicester) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Creasey vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i trap med 387 poeng bak et annet lag fra Storbritannia med 407 og Canada med 405 poeng. De andre på laget var George Whitaker, John Butt, William Morris, Richard Hutton og Gerald Skinner.
Roman Bürki
Roman Bürki (født 14. november 1990) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben St. Louis City SC.
Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Grasshopper og Thun fra Sveits.
Landslaget
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Han ble tatt ut i EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i ' tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Varanger museum
Varanger museum er et konsolidert museum i kommunene Vardø, Sør-Varanger og Vadsø. Museet har besøkssteder og utstillinger fra Pasvik i sør til Vardø i nord, og består bl. a. av Pomormuseet i Vardø, Tuormainengården, Esbensengården og Kjeldsenbruket i Vadsø, samt Grenselandmuseet, Labahågården og Strand skoleinternat i Sør-Varanger.
Til sammen disponerer museet et femtitalls bygninger fordelt på nærmere 20 anlegg med stor geografisk spredning rundt Varangerfjorden. Så å si hele bygningsmassen er eldre enn 2. verdenskrig, og består bl.a. av flere anlegg som er fredet etter lov om kulturminner. Både norske og kvenske/norskfinske anlegg er representert, og dekker et vidt spekter fra skolebygninger via fiskebruk og norske og kvenske/norskfinske nyreisingsbruk til handelsgårder.
Samlingene forøvrig inneholder ca. 30,000 gjenstander og nærmere 55,000 fotografier. Fotosamlingen omfatter bl.a. en meget stor samling fotografier etter Ellisif Wessel. Museet forvalter også en rekke privatarkiver, deriblant det omfattende arkivet etter handelshuset A. Brodtkorb i Vardø og etter A/S Sydvaranger i Kirkenes.
Varanger museum ble etablert 1. januar 2006 som et ledd i museumsreformen, men har røtter helt tilbake til 1894. Fra starten var Vardø museum og Vadsø museum – Ruija kvenmuseum med, mens Sør-Varanger museum kom med fra 1. september 2009. Museet har et særlig ansvar for pomorhistorie, kvensk/norskfinsk historie, grensehistorien nordøst i landet og partisanvirksomheten.
Museet sysselsetter i overkant av 20 årsverk.
William Morris (skytter)
William B. Morris var en britisk skytter som deltok i De olympiske leker i 1908 i London.
Morris vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL i 1908 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i trap med 387 poeng bak et annet lag fra Storbritannia med 407 og Canada med 405 poeng. De andre på laget var George Whitaker, John Butt, Harold Creasey, Richard Hutton og Gerald Skinner.
Klyvtveitelva
Klyvtveitelva er ei elv i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Den er 1,0 kilometer lang (4,1 kilometer regnet fra kildene på Flatefjellet), og har et nedbørfelt på 5,09 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,68 m³/s.
Vektløfting under Stillehavslekene 1971
Vektløfting under Stillehavslekene 1971. Vektløfting var en av flere sporter som var med i de fjerde stillehavslekene som ble arrangert i Papeete i Fransk Polynesia i perioden 25. august til 5. september 1971. Det var tredje gangen som vektløfting var med på programmet i stillehavslekene. Det ble konkurrert i åtte vektklasser, kun for menn. Fiji ble beste nasjon, de vant begge gullmedaljene.
Klyvtveitelva
Elva begynner som en rekke små bekker på Flatefjellet sør for Klyvtveitvatnet og på Blåfjellet i nord. Bekkene samles i Klyvtveitvatnet, og fra nordenden av vatnet renner Klyvtveitelva nordover i et bratt fall på vestsida av Blåfjellet ned til munningen i Austgulfjorden ved Klyvtveita, 2 km vest-sørvest for Austgulen.
Vektløfting under Stillehavslekene 1971
Eksterne lenker
Stillehavslekene 1971
Meroscalsis
Utseende
Middelsstore, bredt ovale, halvblanke, lyst gulbrune skjoldbiller, midtpartiet gjerne noe mørkere, kan ha mørke tegninger. Sett fra siden er de kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Det opphøyde midtpartiet av dekkvingene har ujevn, grov punktering.
Klyvtveitelva
Klyvtveitelva er utbygd til kraftproduksjon i Kløvtveit kraftverk, som utnytter fallet fra Klyvtveitvatnet ned til Austgulfjorden. Kraftverket ble ferdigstilt i 2006, og etter utbyggingen er elva stort sett tørrlagt hele tiden. Vann fra to innsjøer i nærliggende elver i det varig vernede Yndesdalsvassdraget, Austgulstølvatnet i Steinsdalelva og Transdalsvatnet i Dalelva, er også overført til Klyvtveitvatnet. Overføringene gjør at vannføringen til kraftverket blir mer enn fordoblet i forhold til Klyvtveitvatnets naturlige tilsig.
Meroscalsis
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia og Ny-Guinea.
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Kristin Friis
Kristin Friis (født 10. mai 1969) er en norsk romanforfatter, bosatt på Nesodden.
Coelocorynus wallacei
Coelocorynus wallacei er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.
Levevis
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.
Utbredelse
Arten lever i Sentral-Afrika.
EM i volleyball for menn 1955
EM i volleyball for menn 1955 (europamesterskapet i volleyball) ble arrangert i București i Romania i 1955.
Richard Hutton
Richard Hutton var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Thor Bjørn Schyberg
Thor Bjørn Schyberg (født 26. april 1901, død 9. november 1992) var en norsk reklamemann, i sin tid ansett som en av de beste i sitt slag her til lands.
Aegus (Micraegus) adelphus
Aegus (Micraegus) adelphus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En nokså liten (7 - 11 millimeter), avlang, blankt gulbrun hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) kraftige, sigdformede med en liten, innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, fint og jevnt punktert. Pronotum er trapesformet, bredest foran, blankt. Dekkvingene er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blankt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover). Dekkvingene har rader av korte, oppstående hår som følger punktradene.
Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.
Thor Bjørn Schyberg
I april 1933 ble han invitert av Walter Fürst til stiftelsesmøtet til Nasjonal Samling. Fürst hadde sett for seg Schyberg i rollen som bevegelsens propagandasjef, men allerede tre dager etter møtet meldte Schyberg at han ikke hadde tillit til partiets fører.
Han etablerte og ledet Bessegg, fabrikant av barberblad i 35 år, i likhet med firmaet Ekspressreklame A/S (landets første innen direkte reklame), og var medlem i direksjonen for Forenede Annonsebyråer A/S (1938–71).
Han var æresmedlem i Oslo Markedsføringsforening, samt mangeårig formann i Norsk og Nordisk Reklameforbund, tok initiativet til eget institutt i reklame og salg ved Norges handelshøyskole (1936), såvel som lignende ved Norges Markedshøyskole.
Ellers var han i styre og stell for Nansenhjelpen, Nasjonalhjelpen for krigens ofre og Det norske Flykningeråd. Schybergs store samling av plakater og annet materiell, er overlatt Universitetsbiblioteket og Handelshøyskolen BI Biblioteket. Selv skrev han sammen med byråkollega Paul Lorck Eidem en bok om reklamens historie i Norge, og bidro også til NRK-serien Alle tiders reklame (fire episoder).
Afrocrepis
Afrocrepis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter.
Bedroom Belongings
Bedroom Belongings er en musikk-EP med Bob Haley. EP-en ble utgitt i 2006.
Per Bråten
Per Bråten (født 16. mai 1949) er en norsk musiker, organist og pianist. Han er mest kjent som organist i det oppløste rockebandet Morgans fra 1966 til 1969 hvor bl.a. senere New Jordal Swingers-vokalist Eigil Berg var med på gitar, piano og sang. Han spilte også i Morgans' forgjengerband The Buttons fra 1965 til 14. juni 1966.
Sail Along Silv’ry Moon
Slagerversjonen ble spilt inn på single for Dot Records av Billy Vaughn and His Orchestra i 1957. Den var den første melodien som toppet VG-lista i 1958 og lå på lista i åtte uker, hvorav en førsteplass i tre uker.
Norske versjoner
John P. Larsen og Andreas Diesen har skrvet norske tekster. Larsens versjon bærer tittelen «Kjære måne vis vei». Diesens versjon heter «Samme ting sa vi».
Sam Hentges
Sam Hentges (født 26. juli 1999) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Island under Kortbane-EM i svømming 2015
Island deltok under Kortbane-EM i svømming 2015 i Netanya i Israel fra 2. til 6. desember 2015 med tre deltakere.
SARA
Search And Rescue Application (SARA) er utviklet av Christian Michelsens Institutt i Bergen. Programmet er utviklet på vegne av Hovedredningssentralen og Justis- og beredskapsdepartementet. Kystradiostasjon og Medico-tjenesten bruker også dette programmet, og alle er koblet sammen i programmet.
Programmet er basert på hendelser, og har en loggdel og en kartdel. Loggdelen består av vanlig loggføring i tillegg til faktapunkter for hendelsen og en sjekkliste over anbefalte tiltak. Medico-tjenesten har også en egen del for journalføring av pasienter. Det er også en administrativ del for endre parametere og for å ta ut statistikker, m.m.
Medico
Medico (Telemedical Maritime Assistance Services - TMAS) er en maritim tjeneste for formidling av legeråd som alle skipsfartsnasjoner gjennom ILO er pålagt å drifte.
Den norske tjenesten heter Radio Medico Norway (RMN) og er en del av den operative virksomheten ved Norsk Senter for Maritim Medisin (NSMM).
EM i volleyball for menn 1958
EM i volleyball for menn 1958 (europamesterskapet i volleyball) ble arrangert i Praha i Tsjekkoslovakia i 1958.
Kenny Agostino
Kenny Agostino (født 30. april 1992) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
UngOrg
Barne- og ungdomsorganisasjonene i Oslo (UngOrg) er organisasjon stiftet i 1984. Det er en paraplyorganisasjon som per april 2020 består av over 50 barne- og ungdomsorganisasjoner. UngOrg ble stiftet av AUF, Unge Høyre og Natur og Ungdom. UngOrg er et politisk interesse- og kompetansesenter for den unge frivilligheten i Oslo og fremmer saker som er viktig på tvers av alle medlemsorganisasjonene.
UngOrg tilbyr blant annet støtte og veiledning, arrangerer kurs og aktiviteter, låner ut lokaler og hjelper til med støtteordninger og frister. I tillegg driver UngOrg følgende tiltak for ungdom i Oslo:
Historikk
Organisasjonen het fram til 1. juni 2012 BURO (Barne- og ungdomsrådet i Oslo), men byttet navn blant for å unngå begrepsforvirring rundt ordet "ungdomsråd" og for å tydeliggjøre at de er en paraplyorganisasjon for byens barne- og ungdomsorganisasjoner.
Ballistisk koeffisient
Ballistisk koeffisient (BC, fra engelsk ballistic coefficient) er innen ballistikk et mål på et projektils evne til å overvinne luftmotstand. BC er omvendt proporsjonal med den negative akselerasjonen, et høyt BC-tall indikerer med andre ord lav negativ akselerasjon. Selv om det innebærer noen forenklinger, kan man si at en kule med høy BC har liten luftmotstand. BC er en funksjon av masse, diameter og luftmotstandskoeffisient. BC kan uttrykkes med enhetene kilogram per kvadratmeter (kg/m2) eller gammelengelsk pund per internasjonale kvadrattomme (lbs/in2) (hvor 1 lbs/in2 tilsvarer 703,069 581 kg/m2).
Generelt
Hvor:
Ballistikk
For å kalkulere BC for små og større skytevåpen brukes følgende formel: Hvor Formkoeffisienten (i) kan brukes uavhengig av kast-modell, og det finnes 6 ulike metoder for å beregene i: G-modellen, Bugless/Coxe, 3 Sky Screen, 4 Sky Screen, Target Zeroing eller Doppler radar.
Det finnes flere metoder for å beregne i eller Cd: Hvor
eller
luftmotstandskoeffisienten kan også regnes ut matematisk: Hvor
fra standard fysikk, som brukt i G-modellene: Hvor
Kommersiell bruk
Denne formelen brukes for å regne ut ballistisk koeffisient innen skytesport, men er redundant i forhold til BCprosjektil: Hvor:
Bakgrunn
I 1537 utførte Niccolò Tartaglia testskyting for å finne ut hvilken vinkel som gav maksimal skyteavstand. Konklusjonen var at den optimale vinkelen var nær 45 grader, og han noterte at kulebanen var kontinuerlig kurvet
I 1636 publiserte Galileo Galilei resultater i "Dialogues Concerning Two New Sciences", hvor han fant ut at et fallende legeme hadde konstant akselerasjon og beviste dermed at en kulebane var kurvet.
Omtrent i 1665 utledet Isaac Newton loven for luftmotstand, og sa at kulebanen var invers proporsjonal med luftmotstanden. Newton sine eksperimenter på luftmotstand ble utført både i luft og væske, og det ble vist at projektilets motstand økte proporsjonalt med tettheten til luften (eller væsken), og projektilets tverrsnittareal og vekt. Newton sine eksperiment ble bare gjort i lave hastigheter opp mot ca 260 m/s.
Disse teoriene ble utfordret i 1718 utfordret av John Keill i «Continental Mathematica»: «For å finne kurven som et projektil beskriver gjennom luften, med bakgrunn i antagelsene om gravitasjon og at tettheten til mediet er uniform, kan vi i stedet se på det dupliserte forholdet av hastigheten til luftmotstanden.» Dette utfordret tankegangen om at luftmotstanden øker eksponentielt i forhold til projektilets hastighet, men Keill gav ingen løsning på problemet. Johann Bernoulli tok utfordringen, og løste problemet med luftmotstand som varierte som etter hastighet, kjent som Bernoulli-ligningen. Dette er forløperen til konseptene om standardprojektiler.
I 1742 fant Benjamin Robins opp den ballistiske pendelen, et enkelt mekanisk verktøy som kunne måle hastigheten til et projektil. Robins rapporterte målte munningshastigheter fra 1400 til 1700 ft/s (427 til 518 m/s). Samme året publiserte han boken «New Principles of Gunnery» hvor han brukte numerisk integrasjon fra Eulers metode og fant ut at luftmotstand «varierer med kvadratet av hastigheten, men endrer seg rundt lydens hastighet.»
I 1753 demonstrerte Leonhard Euler hvordan en kulebane kunne kalkuleres teoretisk ved hjelp av hans metode (Eulers metode), som også hadde blitt brukt i Bernoulli-ligningen, men bare for motstand som varierte som kvadratet av hastigheten.
I 1844 ble den elektro-ballisiske kronografen oppfunnet, og i 1867 var den nøyaktig nok til å måle hastighet ned til en tiende milliondels av et sekund.
Testskyting
Fra midten av 1800-tallet drev mange land og deres militære forsvar med testskyting av forskjellige typer projektiler for å undersøke deres egenskaper med tanke på luftmotstand. Testene ble loggført og lagret i store ballistiske tabeller. Noen nevneverdige testskytinger som ble utført er:
Testprojektilene som ble brukt varierte mellom helt runde kuler, rotasjonsellipsoider og ogivaler (både hule, solide og med ulike kjerner) i kalibre 1, 1½, 2 og 3. Projektilene varierte i størrelse fra 75 mm og 3 kg, til 254 mm og 187 kg
Metoder og standardprojektiler
Mange forsvar brukte opp til 1860-tallet metoder fra matematisk analyse for å beregne kulebaner. De numeriske beregningene som trengtes for å beregne bare kulebanen til bare ett skudd måtte gjøres for hånd og tok veldig lang tid, og derfor begynte man å undersøke om man kunne utvikle enklere metoder ved hjelp av modeller for luftmotstand. Utviklingen ledet til store forenklinger i eksperimentell bruk av luftmotstand, nemlig konseptet om referansemodeller kalt standardprojektil. Standardprojektiler ble definert ved vekt og form, med spesifikke dimensjoner for ulike kalibre, og nye ballistiske tabeller ble laget ut ifra referansemodellene. Enklere kalkuleringer gjorde at man nå raskt kunne kalkulere ballistiske koeffisienter med god presisjon.
Bashforth-metoden
Bashforth bruker b som variabel for ballistisk koeffisient. Når b er lik eller mindre enn v2, så er b lik P for luftmotstanden til et projektil. Bashforth fant ut at luften som traff projektilene fikk forskjellig retning avhengig av projektilets form. Dette førte til at man tok med den ekstra faktoren for b som kalles «form-koeffisienten» (i). Dette gjorde seg særlig gjeldende ved hastigheter høyere enn 253 m/s. Derfor introduserte Bashforth det han kalte «den ukjente multiplikatoren» k som kunne ha hvilken som helst størrelse, og som skulle kompensere for ukjente effekter i luftmotstand over 253 m/s, med k > i. Bashforth integrerte deretter k og i for å få K_v.
Coelocorynus muhi
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.
Levevis
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.
Ballistisk koeffisient
Bashforth-metoden
Selv om Bashforth ikke klarte å finne ut av alle de «begrensede sonene» så viste han matematisk at det var 5 begrensede soner. Bashforth foreslo ikke et standardprojektil, men var klar over konseptet.
Mayevski-Siacci-metoden
I 1872 publiserte General Mayevski rapporten Trité Balistique Extérieure hvor han presenterte Mayevski-modellen.
Forskjellige matematiske modeller og ballistiske koeffisienter
De fleste ballistiske matematiske modeller (også tabeller eller software) tar for gitt en bestemt funksjon som beskriver luftmotstand korrekt, og beregner dermed flyvekarakteristikken til kulen ut ifra den ballistiske koeffisienten. Modellene gjør ikke forskjell på ulike kuletyper eller former (f.eks. wadcutter, flatbase, spitzer, boat-tail osv.), men antar at luftmotstandsfunksjonen stemmer ut ifra BC som blir publisert av kuleprodusenten. Likevel finnes det flere ulike standardmodeller som har blitt optimalisert for ulike projektilformer som:
Siden formene avviker mye mellom standardprojektilene vil også BC variere ut ifra hvilken referansemodell man bruker for den samme kulen, og for å illustrere dette publiserer kuleprodusenter som Berger, Lapua og Nosler både G1 og G7 BC-er for nesten alle kulene sine. Hvor mye et projektil avviker fra referansemodellen er matematisk uttrykt av formkoeffisienten (i). Referanseprojektilet man tar utgangspunkt i har alltid en formkoeffisient (i) på nøyaktig 1. Når et annet projektil har en lavere formkoeffisient (i) enn 1 tyder det på at projektilet har en lavere luftmotstand eller referansemodellen, mens en formkoeffisient større enn 1 indikerer at projektilet har mer luftmotstand enn referansemodellen. Generelt gir G1-modellen høyere BC-verdier for samme kulen enn G7, og brukes derfor ofte av ammunisjonsindustrien i reklame selv om kuleformen kanskje ligner mer på G7.
Transienter i kulers ballistiske koeffisient
Variasjoner i påstått BC for den samme kulen kan forklares med forskjeller i lufttetthet brukt for å regne ut spesifikke verdier, eller forskjellige avstand-hastighet-målinger brukt for å regne ut påstått BC. BC endrer seg også under flyving, og deklarert BC fra produsenten er alltid et gjennomsnitt brukt for en bestemt avstand og kulehastighet. I fagfeltet eksternballistikk studerer man blant annet den variable naturen til et projektils BC gjennom flyvning, og impliserer dermed at det er like viktig å vite hvordan en BC ble bestemt, som å vite BC-verdien i seg selv.
For å beregne BC (eller luftmotstandskoeffisient) presist må man utføre målinger ved hjelp av Dopplerradar, men dette er dyrt utstyr som vanlige skyte- og aerodynamikkentusiaster ikke har tilgang til. Weibel 1000e eller Infinition BR-1001 dopplerradarer brukes av myndigheter, profesjonelle balistikere, forsvar og noen få ammunisjonsprodusenter for å samle reell data om et projektils oppførsel. Under er målinger med dopplerradar av en monolittisk dreid .50 BMG kule med svært lav motstand (Lost River J40 13 mm (.510"), 50,1 gram (773 grain) i et løp med 1:380 mm tvist (1:15"): Testresultatene er gjennomsnitt av mange målinger. Den initielle økningen av BC verdi skyldes at projektilet alltid gir yaw og presesjon ut av løpet. Kulen hadde på forhånd en beregnet BC på 1,062 av kuleprodusenten Lost River Ballistic Technologies.
Målinger av forskjellige typer kuler med samme oppgitte BC kan gi helt andre resultat. For eksempel kan man se hvordan forskjellige hastigheter gir effekt på forskjellige 8.6 mm (.338) kuler produsert av den finske ammunisjonsprodusenten Lapua i deres .338 Lapua Magnum brosjyre, hvor det er brukt Dopperradar for å etablere BC.
Kreisau-kretsen
Kreisau-kretsen (tysk: Kreisauer Kreis) var et navn Gestapo ga enkelte tyske grupper som var opposisjonelle mot det nasjonalsosialistiske styret under andre verdenskrig.
Bakgrunnen for navnet var at den opprinnelige kretsen var sentrert rundt godset til Helmuth James von Moltke i Kreisau i Schlesien. Kreisau-kretsen er senere blitt anerkjent som en av de viktigste motstandsgruppene mot det nasjonalsosialistiske regimet. Den ble knust etter det mislykkede 20. juli-attentatet i 1944.
Formål
Motstanden mot det nasjonalsosialistiske styret holdt gruppen sammen, og gruppen tok sikte på å kunne etablere en ny samfunnsorden etter Adolf Hitlers fall. Gruppen hadde lange diskusjoner og politiske prosesser internt, og kom etter hvert fram til en samfunnsorden som var tuftet på kristne verdier og en desentralisert struktur, slik at en kunne unngå den manipulasjon av hele samfunnet som de så under Hitler.
Medlemmer
Grunnleggerne og de mest sentrale medlemmer var Helmuth James von Moltke, Peter Yorck von Wartenburg og Adam von Trott zu Solz. Disse tre representerte noen av de mest sentrale familiene i tysk historie. Mange av gruppens medlemmer hadde konservativ politisk bakgrunn og kom fra det tradisjonsorienterte aristokratiet og lavadel. Men gruppen trakk til seg også medlemmer fra en bredere bakgrunn, fra kirkelig hold, fra politisk liberale, fra sosialister, tidligere fagforeningsledere og fra diplomatiet.
Bredde
Enkelt sett kan gruppen grovt sett deles inn i fire kategorier, eller grupper:
Gruppen hadde flere tilknyttet enn de nevnte, og disse kategoriene er ikke helt entydige, bortsett fra den katolske gruppen, som hadde en enhetlig verdensanskuelse. Men det var eksempelvis forskjellige religiøse tilknytninger og politiske sympatier innen «adelsgruppen», hvor blant annet Einsiedel sto nær sosialdemokratene, og Haeften hadde en moralsk/religiøs begrunnelse for å være med, mer enn en tradisjonalistisk/nasjonalistisk/konservativ begrunnelse som kunne kjennetegne den adelige motstanden. Men inndelingen illustrerer den brede sammensetningen i gruppen.
Starten
Kretsen kom i stand tidlig i 1940 da Molkte og Yorck, som begge hadde vært virksomme i kritisk innstilte grupper, fant ut at de ville arbeide sammen. Utover 1940 ble det stadig tettere kontakt mellom de to og de utarbeidet sammen noen politiske skrifter. Etter hvert valgte de sammen forsiktig ut andre deltakere. Våren 1941 etablerte Moltke kontakt med Hans Bernd von Haeften og Adam von Trott zu Solz, som begge arbeidet i utenrikstjenesten, og i september knyttet Molkte seg til den katolske biskopen i Berlin, Konrad von Preysing som hadde stått fram som en sterk kritiker av det nasjonalsosialistiske styret.
Arbeidet
Kretsen møttes jevnlig og hadde sin første store samling i oktober 1940. Dette var på godset til Ernst von Borsig i Groß Behnitz i Nauen i Brandenburg. Her fant de blant annet ut at det var ønskelig å utvide kretsen, og den neste samlingen fant sted i pinsen 1942 (22. – 25. mai), den neste 16. til 18. oktober 1942 og den tredje samlingen var og i en pinse, 12.-14. juni 1943. Disse tre samlingene var hos Molkte i Kreisau. Den siste var sterkt preget av vendepunktet i krigen og særlig nederlaget i Stalingrad.
Oppløsningen
Moltke ble arrestert 19. januar 1944, og gruppen gikk da i oppløsning. For noen av gruppens medlemmer gikk da fokuset over i retning av et politisk kupp, og noen av dem deltok i 20. juli-attentatet. Da dette kuppforsøket falt sammen, ble mange av gruppens medlemmer arrestert og henrettet som f.eks. Trott, men også gruppemedlemmer som ikke hadde deltatt i kuppforsøket, som Moltke, Yorck og Delp.