cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romersk kunst
Tidlig kristen og bysantinsk kunst
I den første kristne perioden av det sene romerske keiserriket, i tiden 350-500 e.Kr. blomstret veggmaleri, mosaikkdekorasjon av takflater og gulv foruten gravskulptur, mens skulptur i legemsstørrelse og panelmaleri døde ut, antagelig av religiøse grunner. Da keiser Konstantin den store (272-337) flyttet keiserrikets hovedstad til Bysants (deretter omdøpt til Konstantinopel) tok romersk kunst til seg i stadig større grad østlige, orientalske påvirkninger og framsto i Østromerrikets bysantinske formspråk. Da Roma ble plyndret og herjet av barberere på 400-tallet flyttet kunstnere ut og fant oppdragsgivere i den østlige hovedstaden. Den store kirken Hagia Sofia i Konstantinopel sysselsatte rundt 10 000 arbeidere og kunstnere, det siste store utbrudd av romersk kunst og engangseksperiment som aldri ble videreført i bysantinsk arkitektur, under keiser Justinian I den store (527-565), som også ga ordre om å skape de berømte mosaikker i Ravenna.
Maleri
Vår kunnskap om antikk romersk maleri støtter seg hovedsakelig på levninger av kunstgjenstander fra Pompeii og Herculaenum, og særlig på veggmaleri som ble bevart for ettertiden ved vulkanutbruddet fra Vesuv i år 79 e.Kr. Ingenting er blitt bevart av greske malerier som ble importert til Roma i løpet av 300- og 400-tallet, eller av maleri gjort på treverk i Italia i løpet av den samme perioden. Sammenlagt er de malerier som ble skapt i løpet av nær 900 år er det kun de som ble skapt innenfor en rekkevidde av rundt 200 år av romersk historie som er blitt bevart for ettertiden – det aller meste er gått tapt.
Det meste av disse veggmalerier ble gjort ved hjelp av metoden secco («tørr»), men en del freskomalerier eksisterte også i romersk tid. Det er bevislig fra mosaikker og noen få inskripsjoner at en del romerske malerier var tilpasninger eller rene kopier av tidligere greske verker. Imidlertid, et ytterligere lag av forvirring er det faktum at inskripsjonen kan være nedtegnelser av navnene av innvandrende greske kunstnere fra romersk tid, og ikke fra antikke greske originaler, som ble kopiert.
Mangfoldighet i emner
Hellenistiske motiv som fra gresk mytologi i klassisistisk form var vanlig under hele den romerske epoken, mens erotiske motiv og portretter og landskapsbilder er å betrakte som egenartet romersk.
Romersk maleri rommer mange ulike stiler og veksling i moteretninger og var mangfoldige i sine emnevalg: dyreliv, stilleben, scener fra hverdagslivet, portretter og en del mytologiske emner. I løpet av den hellenistiske tiden ble gledene på landet langt fra storbyenes urbane mas og dyrket gledene i landlivets fred (noe som fikk gjennomslag i litteraturen, se pastorale romanser og hyrdediktning), og ble i maleriet representert med scener av hyrder, gjetere, landsens templer, landskap med fjell og bondehus. Erotiske scener er også relativt vanlige. I den senere keiserriket, etter år 200 e.Kr., ble tidlige kristne tema blandet med hedensk billedspråk på veggene i katakombene.
Den tyske arkeologen August Mau har forsøkt seg på å skille mellom fire epoker innenfor romersk veggmaleri, det som kalles for de pompeiske stilene: den første stilen var den strukturelle; den andre var den arkitektoniske; den tredje var en reaksjon på de foregående og tillot større figurativ og fargerik dekorasjon; og den fjerde var den såkalte intrikate stil som fungerte som en syntese mellom den andre stilens illusjonisme og den tredje stilens figurative preg.
Landskap og vistas
Den viktigste nyvinning i romersk maleri sammenlignet med gresk var utviklingen av landskapsmaleriet, spesielt ved å benytte perspektiv, da luftperspektiv for å gjenskape illusjon av rom, en malerisk teknikk som var mulig gjennom den avanserte og ofte tidkrevende freskoteknikken. Riktig matematisk perspektiv ble dog først utviklet rundt 1500 år senere. Overflatestrukturer, skyggelegging og fargelegging er godt utført, men skala og romfølelse er fortsatt ikke gjengitt riktig. Vista er romersk begrep som viser til et fjernt syn, eller utsyn. Noen landskapsmalerier var rene naturbilder, særlig hager med blomster og trær, mens andre var arkitektoniske utsyn (vistas) som avbildet urbane bygninger. Andre landskap viste episoder fra mytologien, den mest berømte demonstrerte scener fra Odysseen.
I henhold til den engelske historikeren Ernst Gombrich skal kunsten i Det fjerne østen ha kjent til landskapsmaleriet i kun borgerlige (sivile) eller militære scener. Denne teorien, forsvart av Franz Wickhoff, er dog diskutabel. Det er mulig å se bevis på gresk kunnskap i landskap i Platons Critias:
Stilleben
Romersk stilleben er ofte plassert i illusjonistiske nisjer eller hyller og avbilder mangfoldige hverdagsobjekter som frukt, levende og døde dyr, sjømat og skalldyr. Eksempler på temaet av glasskrukken fylt med vann er dyktig malt og tjente senere som modeller for det samme emnet av kunstnere under renessansen og barokken.
Portretter
Plinius den eldre klagde ofte over nedgangen i den romerske portrettkunsten: «Malingen av portretter som pleide å bli overført gjennom tidsaldrene med nøyaktig likhet av folk har helt forsvunnet... latskap har ødelagt kunstartene».
I Hellas og i Roma ble veggmalerier ikke betraktet som en høyverdig kunstart. De mest prestisjebetonte kunstformene foruten skulptur var maleri på treplate, tavle eller pergamentrull, det vil si tempera eller enkaustisk maling. Beklageligvis ettersom trevare er et forgjengelig materiale er det svært få eksempler av slike malerier som har overlevd, hovedsakelig Septimius Severus-tondoen (italiensk Tondo severiano) fra rundt 200 e.Kr. og de velkjente Fayyum-portrettene på romersk-egyptiske sarkofagene. Portrettene ble plassert på mumienes kister og viste hodet, eller hodet og den øvre delen av brystet, sett forfra. Bakgrunnen var alltid i monokrome farger, stundom med dekorative elementer.
I henhold til den kunstneriske tradisjon er bildene opplagt avledet mer fra den gresk-romerske tradisjonen enn den egyptiske. De er usedvanlig realistiske, skjønt de varierer meget i kunstnerisk kvalitet og kan indikere at tilsvarende kunst var omfattende i andre sammenhenger, men som ikke har blitt bevart for ettertiden. Noen få portretter ble malt på glass og medaljer fra den senere keiserriket har blitt bevart, vanligvis som myntportretter, noen som også er blitt betraktet som meget realistiske.
Sjangrescener
Romerske sjangrescener har vanligvis avbildet romere i hverdagsliv og fritid. De omfatter spill, musikk og i seksuelle omgang i ulike variasjoner. En del scener avbilder både guder og gudinner i deres hverdagsliv.
Triumfmalerier
Fra 200-tallet f.Kr. dukket en spesifikk sjangre kjent som triumfmaleri, bevitnet av Plinius den eldre. Disse var malerier som viste triumferende inntog etter militære seierer, representert med episoder fra krigen og erobrede regioner og byer. Sammendragskart ble tegnet for utheve militærkampanjens høydepunkter. Den jødiske historikeren Josefus har beskrevet de malerier som ble utført etter at keiserne Vespasian og Titus ødela Jerusalem:
Disse maleriene har forsvunnet helt, men det er sannsynlig at de påvirket komposisjonen av historiske relieffer som ble utskåret på militære sarcophagus; Titusbuen, og Trajansøylen. Dette beviser betydningen av landskapsmaleriet som stundom tenderte mot perspektivgjengivelse.
Denne episoden er vanskelig å presisere. En av Ranuccios hypoteser er at den viser til en seier som konsul Fabius Maximus Rullianus fikk i løpet av den andre krigen mot samnittene i år 326 f.Kr. (se Samnitterkrigene). Presentasjonen av figurene med størrelser som var proporsjonert i henhold til deres betydning er et typisk romersk trekk, og gjenfinnes også i plebeiiske relieffer. Dette maleriet ble utført i triumfmaleriets begynnelse, og antagelig gjort i løpet av begynnelsen av 200-tallet f.Kr. for å dekorere graven.
Mosaikk
En mosaikk er en dekorativ komposisjon av små fargebiter (tessera) av porselen, stein eller glass som festes på et hardt underlag med kitt eller sement slik at bitene dannet et mønster eller et bilde. Til tross for at mosaikker er kjent de fleste kulturer og eldste er mer enn 5000 år gamle gjorde romerne mosaikkbilder til egen kunstart. Selve ordet mosaikk kommer fra latin, opus musivium som betyr arbeid viet til musene.
Både i Italia og i de romerske provinsene var mosaikkbilder meget populære, og foruten av rene dekorasjoner på gulv og vegger besto de av hovedsakelig fortolkninger av kjente malerier, eksempelvis Alekandermosaikken i Casa del Fauno ved Pompeii som gjenga slaget ved Issus eller Gaugamela. Det ble konstruert mellom 200- og 100-tallet f.Kr. etter et tidlig gresk maleri fra 300-tallet f.Kr. som ble bestilt av en av Aleksander den stores generaler. Andre motiver var landskap og portretter, rammet inn av dekorative elementer og motiver.
Et annet bilde fra Pompeii kjennes kun som referanse som ble gjort av Helana, datter av en romersk-egypter ved navn Timon, og hun er en av flere kvinnelige kunstnere som nevnes, og er uansett en av de aller første profesjonelle kvinnelige kunstnere som er nevnt med navn (ingen fra antikkens Hellas nevnes). Mosaikken ble utført med en utsøkt begrenset fargepalett, kun fire farger – svart, hvitt, rødt og gult, og med deres mellomliggende graderinger.
Meget vakre arbeid ble fortsatt utført så sent på 400-tallet e.Kr., eksempelvis Føniksmosaikken i Antiochia. Mosaikk fortsatte å være et viktig billedmedium inn i den kristne kunsten, spesielt i øst.
Guinea under VM i friidrett 2022
Guinea var påmeldt med en deltaker som ikke startet under VM i friidrett 2022 (utendørs) fra 15. til 24. juli 2022 i Eugene, Oregon i USA.
Resultater
Guinea var påmeldt med en utøver.
Romersk kunst
Romersk skulptur
Tradisjonell romersk skulptur er delt i fem kategorier: portrett, historisk relieff, gravrelieffer, sarkofagi, og kopier av antikke greske verker. Romersk skulptur var i stor grad påvirket av greske eksempler, spesielt greske bronsestatuer. Det er kun takket være romerske kopier at en kunnskap av greske originaler er blitt videreført til ettertiden. Et eksempel på dette finnes British Museum hvor en intakt romersk kopi fra 100-tallet e.Kr. av Venus er utstilt mens en tilsvarende gresk original fra 400-tallet f.Kr. i Louvre mangler armene.
Romerne hadde begynt å samle på greske skulpturer allerede på 200-tallet f.Kr., og da Hellas ble underlagt Romerriket som provinsen Achaea i år 146 f.Kr. var strømmen av greske statuer til Roma økende. Bare helligdommen i Delfi skal ha blitt bestjålet med over 500 statuer. I et brev fra Cicero til en venn i Athen bønnfalt om flere statuer da han bygde nytt hus på landet i nærheten av dagens Frascati og trengte dekorasjon.
I motsetningen til hva tidligere arkeologer trodde var disse skulpturene store polykrome (mangefargede) terrakottabilder, men den malte overflaten på mange av dem har blitt slitt vekk i årenes løp. Romerne var bortimot uten sidestykke i sin bruk av et mangfold av materialer, som marmor og porfyr, brukt både for maleri og for skulptur, ikke bare av estetiske grunner, men også av økonomiske.
Det som framfor alt skiller romersk billedkunst fra gresk er forfedredyrkelsen. Det er antagelig en arv fra etruskerne som gjorde at romerne i høyere grad avbildet seg selv, ofte sammen med sine forfedre. Når de underla seg den greske kunsten ble den greske formen tilpasset en romersk sammenheng som førte fram til den romerske, realistiske portrettkunsten.
Embetsmenn lot seg gjerne avbilde i den romerske embetsdrakten, togaen, sammen med byster av fedre og forfedre. Den nakne atletiske greske ynglingen kunne ikke anvendes på ærefulle, eldre romerske generaler og andre helter. Isteden skapte kunstnere en tilpasset hybridform, en panserstatue stående i gresk positur. Det vil si at den romerske herskeren er ikledd romersk rustning som dekoreres med fortellende relieffer.
De romerske statuene var, som de hellenistiske, masseproduserte og den samme statue kunne tjene ulike herskere. Portrettet ble spesialbestilt, og hodene på statuene ble ganske enkelt byttet med nye herskere. De dekorative elementene ble tatt opp i den private kunsten og ble videreført i keramikk og metallarbeider. Parallelt med denne skulpturtradisjonen ble en kvinnelig portrettkunst tilvirket som anvendte seg av referanser fra den romerske dikterkunsten til eksempelvis Horatius og Vergil. Akkurat som i dag kunne man stundom følge den romerske kvinnemotene veksle fra det ene året til det andre.
Portrett
Portrettskulpturen fra den republikanske tiden tenderte til å være mer beskjeden, realistisk og naturalistisk sammenlignet med de tidligste verkene fra keiserriket da portrettene i den ytre anatomiske form kunne være realistiske, men fungerte i en propagandahensikt i positur, utrustning, og attributter. Ettersom de fleste keisere fra Augustus ble guddommeliggjort er deres avbildninger til dels idealisert. Romerne ble avbildet som krigere eller heroiske eventyrere i gresk ånd.
I tjeneste hos de romerske herskerne avspeilet den romerske kunsten både herskernes personlige smak og den allmenne stiltrendene. Eksempelvis ble Augustus' Ara Pacis fra år 9 f.Kr. avbildet i den strenge, gresk klassisismens prosesjoner for gi den romerske fredens velsignelser en allegorisk og verdig form.
Omkring årene 50-75 e.Kr. skjedde en stilforandring da Egypt ble en ny inspirasjonskilde. Motiv fra Nilen og den egyptiske mytologien fikk til sammen med en ny livlig fargeskala erstatte den klassiske enkeltheten. Innen portrettkunsten ble idealiseringen erstattet av påtagelig realisme uten forskjønnelse.
Med keiser Hadrian omkring 120 e.Kr. kom klassisismen tilbake med alvorstung tone i billedkunsten. Hadrian var en stor beundrer av den greske kunsten og forlot sin residens til fordel for Athen. Han anla også helskjegg som de greske filosofene.
Historiske relieff
Mens greske skulptører tradisjonelt illustrerte militære bedrifter ved å benytte seg av mytologiske allegorier benyttet romerne en mer direkte dokumentarisk stil. Romerske relieffer av slag- og kampscener, som på Trajansøylen, ble skapt for ære og glorifisere Romas makt og styrke, men gir også førstehåndsrepresentasjon av militære drakter og militært utstyr. Trajansøylen nedtegner de ulike krigene, de dakiske krigene, som ble ført av keiser Trajan mot Dakia, dagens Romania.
I løpet av den kristne tiden etter år 300 e.Kr. fortsatte dekorasjoner av dørpanaler og sarkofagi, men skulptur i fullstørrelse døde ut og var ikke et viktig element i de tidlige kirkene
Arkitektur
Det er innenfor arkitekturen at romersk kunst gjorde sine største nyvinninger og overgikk grekerne. Ettersom Romerriket strakte seg over et så stort område og omfattet så mange urbaniserte arealer, utviklet romerske ingeniører metoder for å bygge byer i stor skala, blant annet ved bruk av sement og betong. Denne nye støpemasse ble oppfunnet på republikansk tid, besto av ulike mindre stein, bruddstein, teglfragmenter som ble bundet sammen ved hjelp av kalk, og dette avviklet tidligere tiders byggteknikk med klinverk eller soltørket tegl.
Den romerske arkitekturen kan beskrives som konstruktiv mer avansert enn den greske. Hvor grekerne stablet steinblokker i sin representasjonsarkitektur og kun perifert benyttet hvelv og buer, gjenfinnes disse elementene overalt i den romerske arkitekturen. Både betongen og hvelvet var forutsetninger for romernes raske gjennomføring av den infrastruktur som ingen annen sivilisasjon tidligere hadde hatt muligheter for.
Store og massive bygninger som Pantheon og Colosseum kunne aldri ha blitt konstruert med tidligere materialer og metoder. Selv om betong hadde vært oppfunnet og tilgjengelig i tusener av år, tidligst i Midtøsten, utvidet romerne dens bruk fra befestningsverker til deres mest imponerende bygninger og monumenter, og utnyttet materialets styrke og lave kostnader. Betongen ble dekket med mørtel, og forblending av stein eller marmor. Dekorative flerfargede og forgylte skulpturer ble stundom lagt på for å skape en blendende effekt av makt og rikdom.
På grunn av disse metodene er romersk kjent for sin bestandighet og hvor mange bygninger fortsatt står, og en del er fortsatt i bruk, hovedsakelig bygninger som ble omgjort til kirker i løpet av den kristne tiden. Mange ruiner er derimot plyndret for sin marmor og er etterlatt med sin betongstøpemasse ubeskyttet, noe som reduserer konstruksjonens opprinnelige størrelse og storslagenhet, eksempelvis som med Basilika Konstantin, den største og siste basilika i Forum Romanum, Roma.
I løpet av den republikanske tiden kombinerte romersk arkitektur greske og etruskiske elementer, og skapte nyvinninger som det runde tempel og rundbuen. Etterhvert som den romerske makt vokste i tidlige empiret jevnet de første keiserne hele slum og sumper for å bygge store palasser på Palatinerhøyden og andre nærliggende områder som krevde avanserte ingeniørmetoder og planlegging i stor skala. Romerske bygninger ble deretter bygget i kommersielle, politiske og sosiale grupperinger kalt for et forum, hvor Julius Cæsar var den første og flere andre kom senere, og hvor Forum Romanum er den mest berømte. Den største arena i Romerriket, Colosseum, ble fullført i år 80 e.Kr. og lå i enden av forum. Areanaen kunne romme over 50 000 tilskuere, hadde forheng for å gi skygge mot sollyset og kunne sette opp storslagne forestillinger med gladiatorer og teaterkriger. Dette mesterverket innenfor romersk arkitektur viser og sammenfatter romersk ingeniørkunsts effektivitet og den innlemmer alle tre arkitektoniske ordener — dorisk, jonisk og korintisk. Mindre feiret, men like betydningsfull for iallfall de fleste romerske borgere var den femetasjes insula eller boligblokker, som huset tusener av romere.
Framstående eksempler av kupler er Pantheon, Diocletianus’ bad, og Caracallas bad. Pantheon, som var dedikert de planetariske guder, er det best bevarte tempel fra antikk tid med et intakt tak som har et åpent «øye» i midten. Takets høyde er nøyaktig lik interiørets diameter og skaper en inngjerding av det som den store norske eksperten på oldtidens arkitektur, Hans Peter L'Orange, kaller for «det kosmiske rom», og det «mest betydningsfulle monument i hele den romerske keisertidsarkitektur». Selve bygningskroppen, den kuppelkronede sylinderen, er reist i betong med teglforskalling, opus testaceum. Den fullkomne, halvkuleformede kuppelen er på typisk romersk vis bygget inn i et avstrebende betongmassiv slik at kun den øverste kalott kommer til syne på utsiden og resten er skjult i bygningen. På forsiden er en søylefasade og en tempelfront som skjuler bygningskroppen.
Disse grandiose bygningene tjente senere som inspirasjon og modeller for den italienske renessansen, eksempelvis ved Filippo Brunelleschi. Ved regimet til Konstantin den store (306-337 e.Kr.), kom Romas siste store bygningsprogram i gang, blant annet reisningen av Konstantinbuen i nærheten av Colosseum, som resirkulerte en del stein fra forumet i nærheten for å skape en eklektisk stilblanding.
Romerske akvedukter, også basert på buen, var vanlige over hele Romerriket og helt nødvendig for å forflytte vann til store urbane områder. Deres stående murerhåndverk er blitt stående som imponerende bedrifter, eksempelvis Pont du Gard med tre buerader, og akvedukten i Segovia, som tjener som tause vitnemål for deres kvalitet og konstruksjon.
Horsfjärden
Horsfjärden eller Hårsfjärden er en bukt i Stockholms skjærgård, som ligger mellom Muskö og Södertörn innenfor den større bukten Mysingen. Horsfjärden har i lang tid vært baseområde for svenske marinestyrker (Märsgarn, Muskö base og Berga militærbase). På fastlandssiden av Horsfjärden ligger Årsta havsbad, et fritidshusområde bygget etter initiativ fra arkitekt Sven Wallander. De første husene ble bygget av HSB i 1929. Den 17. september 1941 skjedde Horsfjärd-katastrofen her da tre svenske destroyere fortøyd ved marinens base på øya Märsgarn ble sprengt og ødelagt i en ødeleggende ulykke. I ulykken, som ennå ikke er helt klarlagt årsaken til, ble 33 mennesker drept.I løpet av andre halvdel av 1982 skjedde en av de mest publiserte ubåtbruddene i Sverige her. Etter sonarindikasjoner sperret marinen Horsfjärden og under et intensivt, men resultatløst søk etter fremmed undervannsaktivitet i bukten, detonerte den svenske marinen 44 ubåtbomber og 4 miner. I ubåtkommisjonens rapport våren 1983 ble Sovjetunionen utpekt som fornærmende part etter lyd- og bunnanalyser. I ubåtundersøkelsene fra 1995 og 2001 kunne imidlertid ikke denne betegnelsen fastslås med sikkerhet, siden ingen av de tekniske bevisene som ble samlet inn under og etter Hårsfjärd-hendelsen peker klart mot Østen og Sovjetunionen. Ifølge noen debattanter har det i stedet dukket opp bevis som peker på eller tyder på at de utenlandske ubåtene kom fra Vesten, det vil si militæralliansen NATO.
Kvernevik skole
Kvernevik skole er en barneskole i Kvernevik som i skoleåret 2011-2012 hadde 420 elever.
Elevene fortsetter på Smiodden skole på ungdomstrinnet.
Septimusikk 3
Septimusikk 3 er et musikkalbum med Septimus, utgitt i 1983.
Iacovos Hadjiconstantinou
Iacovos Hadjiconstantinou (født 17. november 1994) er en kypriotisk svømmer.
Walkin’ in the Sunshine
«Walkin' in the Sunshine» er en amerikansk popsang, skrevet av Roger Miller.
Iacovos Hadjiconstantinou
Han representerte Kypros under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Walkin’ in the Sunshine
Innspillingen til Roger Miller ble utgitt på singlen Smash S-2081 i 1967. Produsent var Jerry Kennedy. B-siden var «Home».
Svensk versjon
Lars Berghagen har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Går omkring i solen».
Listeplasseringer
Versjonen til Miller lå som # 6 på Billboard Easy Listening-listen, som # 7 på Billboard Hot Country Singles-listen og som # 37 på Billboard Hot 100-listen i 1967.
Christine Elise
Christine Elise McCarthy (født 12. februar 1965) er en amerikansk film- og TV-skuespillerinne som er best kjent for sin rolle som Emily Valentine i Beverly Hills 90210.
Elise er født i Boston, Massachusetts som datter av kunstnere.
Hun ble utskrevet fra den prestisjefylte Boston Latin School i 1983.
Elise hadde en tilbakevendende rolle i siste sesong av China Beach som hun flere ganger siden har fremhevet som den beste profesjonelle opplevelse hun noensinne har hatt. Hun hadde rollen som Kyle i filmen fra 1990 Child's Play 2. Hun hadde også en tilbakevendende rolle i TV-serien Beverly Hills 90210 og ER. Hun var med i TV-filmen Vanishing Point sammen med Viggo Mortensen som roste henne for hennes rolle. De skulle møtes igjen i et annet prosjekt Boiling Point, men hennes karakter ble etter hvert skrevet ut av serien. Elise hadde også en tilbakevendende rolle i Heat of the Night.
Under sitt fødenavn Christine McCarthy har hun også hatt en livslang kjærlighed for å leve som profesjonell fotograf. I februar 2008 ble hennes arbeider utstilt på en "2-Cup Cafe", i Boston, Massachusetts. Sommeren 2008 var det en utvalgt utstilling av hennes bilder på en restaurant i Paris – "Pink Flamingos".
Lindisfarne-evangeliene
Lindisfarne-evangeliene er et illuminert manuskript skrevet på latin fra tidlig middelalder i England. Det ble produsert på Lindisfarne, i sin tid også kalt for «den hellige øya», og som ligger utenfor kysten i Northumberland.
Manuskriptet er fullstendig, skjønt det mangler det opprinnelige omslaget, og er forbausende godt bevart, den høye alderen tatt i betraktning. Det blir i dag oppbevart ved British Library i London hvor det er katalogisert som Cotton MS Nero D.IV.
Historie
Lindisfarne-evangeliene er antatt å være arbeidet til en munk ved navn Eadfrith (Ædfrith), og som ble biskop av Lindisfarne i 698 og døde i 721. Moderne forskning indikerer en datering for manuskriptet rundt år 715 og det er antatt at det ble skapt til ære for den hellige Cuthbert av Lindisfarne. Det er også mulig at Eadfrith fikk boken produsert før år 698 for å kunne feire forhøyningen av Cuthberts relikvier dette året. Evangeliene er rikt illustrert i insulær stil og ble opprinnelig innkapslet i en vakker lærinnbinding dekket med juveler og metallarbeid utført av anakoreten (eremitten) Billfrith på 700-tallet. I løpet av angrep fra norrøne vikinger mot Lindisfarne gikk dette kostbare omslaget tapt, og det ble gjort en erstatning så sent som 1852.
Kampanje for relokalisering
Det har vært en kampanje for å få Lindisfarne-evangeliene levert tilbake og huset i nordøstlige England, en flytting som British Library har heftig satt seg imot og som er blitt fordømt av internasjonale forskere. Flere mulige lokaliseringer har blitt fremmet, inkludert Durhamkatedralen, Lindisfarne i seg selv, eller et av museene i Newcastle upon Tyne eller Sunderland.
Julian Ryerson
Julian Ryerson (født 17. november 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben Borussia Dortmund.
Isosaphanodes
Isosaphanodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Julian Ryerson
Viking
Julian Ryerson kom til Viking fra Lyngdal Idrettslag sommeren 2013. Ryerson fikk sin debut i Tippeligaen mot IK Start 24. juli 2015 på Sør Arena i Kristiansand. Ryerson erstattet Suleiman Abdullahi etter 90 minutter, i en kamp Viking vant 3 - 0. Ryerson scoret sitt første mål for klubben i en 2 - 2 kamp mot Lillestrøm Sportsklubb 28. august 2016. Viking ledet 2 - 1 til det gjensto 8 minutter av kampen, men et mål av Marius Lundemo sørget for poengdeling. Ryerson spilte totalt 18 kamper i Tippeligaen for klubben i gjennom 2016-sesongen, derav 12 fra start. I forkant av 2017-sesongen ønsket Viking å forlenge avtalen med spilleren, uten at det resulterte i enighet mellom klubb og spiller. 18. april 2017 ble det offentliggjort at Ryerson og Viking hadde blitt enige om en kontraktforlengelse med varighet ut 2018-sesongen.
Arizona Cardinals i NFL-sesongen 2021
Arizona Cardinals spilte i lagets 102. sesong i National Football League, 34. i Arizona og tredje under hovedtrener Kliff Kingsbury. De forbedret på fjorårets sesongresultat og sikret lagets første vinnende sesong siden 2015 med en seier over Seattle Seahawks i uke 11. Cardinals startet sesongen 7–0 for første gang siden 1974 da laget spilte i St. Louis. Til tross for et nederlag mot Indianapolis Colts i uke 16 sikret Arizona en tur til sluttspillet for første gang siden 2015 etter at Minnesota Vikings tapte mot Los Angeles Rams
Julian Ryerson
Union Berlin
Den 31. juli 2018 ble det offentliggjort på klubbens hjemmesider at spilleren hadde undertegnet en kontrakt frem til 30. juni 2021.
Isosaphanodes
Utbredelse
Arten er utbredt i den Demokratiske republikken Kongo.
Arizona Cardinals i NFL-sesongen 2021
Det er første sesong siden 2010 at cornerback Patrick Peterson ikke er en del av laget, etter at han signerte med Minnesota Vikings 18. mars.
Julian Ryerson
Landslagskarriere
Ryerson har en rekke kamper for aldersbestemte landslag. Debuten kom for Norges U18-landslag mot Russland på NTC Senec arena i Slovakia 20. april 2015. Debuten på U21-landslaget kom i en kamp mot Portugal på Estadio Antonio Coimbra da Mota arena 24. mars 2017. Ryerson ble byttet inn for Erlend Dahl Reitan etter 46 minutter i en kamp som endte 3 - 1 til hjemmelaget.
Arizona Cardinals i NFL-sesongen 2021
Sesongoppkjøring
Cardinals' motstandere og terminliste for sesongoppkjøringen be annonsert 12. mai. Nettverk samt dato og klokkeslett ferdigstilles senere.
Terminliste
Merk: Divisjonslag vises i fet tekst.
Julian Ryerson
Landslagskarriere
Den 18. november 2020 fikk han sin første landskamp for mot.
Arizona Cardinals i NFL-sesongen 2021
Uke 16: mot Indianapolis Colts
Julekamper i National Football League
Julian Ryerson
Annet
Ryerson er fetter av Brann-spiller Mathias Rasmussen og nevø av tidligere Mandalskameratene-spiller Roger Rasmussen.
Arizona Cardinals i NFL-sesongen 2021
Individuelt
Statistikker oppdatert etter -sesongen
Julian Ryerson
Annet
Ryerson bodde og spilte miniputtfotball i Kvinesdal frem til familien flyttet til nabokommunen Lyngdal da Julian var fem år gammel.
Freda Utley
Første år
Freda Utleys far var involvert med George Bernard Shaw, Fabian Society og arbeiderkamp før han ble advokat, journalist og forretningsmann. Han ble introdusert til Fredas mor ved Edward Aveling, Karl Marx' oversetter og langvarige partner av hans datter Eleanor. I sine memoarer beskrev Freda Utley hennes tidlige innflytelse som «liberal, sosialistisk og fritenkende, sterkt farget av opprørets poesi og frihet og legender, fortellinger og romantiske heroisme og eventyr.»
Hun fikk sin utdannelse ved en kostskole i Sveits og etter at hun kom tilbake til England, fikk hun sin akademiske grad i historie ved King's College London. Generalstreiken i Storbritannia 1926, og hva hun selv kaller for «forræderiet» av arbeiderne av British Trade Union Council (fagforeningen) og Labour Party (arbeiderpartiet), førte til at hun gikk i retning av kommunismen. Etter å ha besøkt Russland som visepresident av universitetets arbeiderføderasjon i 1927, meldte hun seg inn i det britiske kommunistpartiet i 1928. Utley skrev om sin radikalisme: «Det var en lidenskap for menneskehetens frigjøring, ikke noen blåkopi av et planlagt samfunn eller noen mystisk lengsel etter å smelte sammen i et fellesskap som frikjente meg fra personlig ansvar, som både førte meg inn i kommunismens fold, og fikk meg til å forlate den så raskt som jeg lærte at det betydde underkastelse til det mest totale tyranni som menneskeheten noensinne har erfart.»
Fra 1926 til 1928 var hun forskerstipendiat ved London School of Economics. I løpet av denne perioden fokuserte hun på arbeid og produksjon, i hennes tilfelle i tekstilindustrien i Lancashire som da begynte å møte konkurranse fra India og Japan.
I 1928 giftet hun seg med den jødisk-russiske økonomen Arcadi Berdichevsky som arbeidet i England for Arcos, den sovjetiske handelsdelegasjonen. Etter et besøk i Sovjetunionen i 1928 sendte Komintern Berdichevsky og Freda Utley på oppdrag til Sibir, Kina og Japan hvor de bodde i ni måneder. I 1931 utga hun sin første bok, Lancashire and the Far East, som etablerte henne som en autoritet på emnet internasjonal konkurranse i tekstilhandelen.
Da hun reiste tilbake til Moskva med sin ektefelle ble hun etter hvert desillusjonert med kommunistsystemets udugelighet i å dekke anstendig medisinsk behov eller boligbehov, foruten å være korrupt og hierarkisk. Mens hun bodde i Moskva fra 1930 til 1936 arbeidet hun som oversetter, redaktør og seniorforsker ved Instituttet for verdensøkonomi og politikk hos det russiske vitenskapsakademiet. I løpet av denne tiden skrev hun også, fra et marxistisk perspektiv, Japan's Feet of Clay, en oversikt over japansk tekstilindustri som også angrep vestlig støtte til japansk imperialisme. Boken var en internasjonal bestselger innenfor sitt fag, ble oversatt til fem språk, og sikret henne omdømme i kommunistsirkler.
Den 14. april 1936 ble hennes ektefelle arrestert som da var leder for en regjeringsoppnevnt gruppe for import og eksport. Ute avstand til å hjelpe ham, reiste hun raskt til England med sin unge sønn Jon ved å benytte sitt engelske navn og pass. Der mobiliserte hun betydningsfulle venner på venstresiden som George Bernard Shaw, Bertrand Russell og Harold Laski, som forsøkte å finne Arcadi, og hun sendte faktisk også et brev direkte til den sovjetiske lederen Josef Stalin. Hun mottok to postkort fra Arcadi som rapporterte at han var dømt til fem års forvisning til en konsentrasjonsleir nord for Polarsirkelen. Årsaken var påstått tilknytning til trotskisme. I 1956 fikk hun høre at han hadde dødd 30. mars 1938. Det var ikke før i 2004 at hennes sønn Jon Basil Utley fikk vite fra de russiske myndighetene detaljene om hans død. Han ble skutt for å ha ledet en hungerstreik ved arbeidsleiren i Vorkuta. Han ble «rehabilitert» posthumt i 1961 etter Stalin under de sovjetiske rehabiliteringslovene.
I 1938 utga Freda Utley to bøker om Japans militærangrep på Kina i begynnelsen av andre kinesisk-japanske krig (1937–1945). Den ene, Japan's Gamble in China, hadde innledning av Harold Laski, og beskrev Japan som «en politistat, styrt av et byråkrati knyttet til et plutokrati». Avisen News Chronicle gjorde henne til krigskorrespondent og hun tilbrakte tre måneder i Kina i 1938, med to turer til frontlinjene. I hennes bok China at War (1939) idealiserte hun kinesiske kommunister. Arbeidet fremmet betydelig sympati for Kina og bidro til forverrede forhold til Japan før den andre verdenskrig. Hennes mål var å skaffe seg internasjonalt omdømme og bevise sin kommunistiske kredibilitet for å få frikjent sin ektefelle. Forfatteren Francis Beckett inkluderte et kapittel om Utleys prøvelser i sin bok Stalin's British Victims (2004).
Antikommunistisk periode
Utley, sammen med sin sønn og mor, utvandret til USA i 1939. I troen om at Arcadi var død, uttrykte hun i 1940 sin avsky for kommunismen og Sovjetunionen i boken The Dream We Lost, senere gjenutgitt som Lost Illusions. Bertrand Russell skrev i innledningen: «Jeg ble kjent med Freda Utley først da hun var i prosessen med å bli kommunist; jeg fortsatte å kjenne henne gjennom stadiene av hennes desillusjonering, tragedien med arresteringen av hennes ektemann, og desperasjonen påført ved at hennes anstrengelser for å få ham løslatt ikke lyktes.» Utley beskrev hennes lange avhandling som utgått fra «den eneste vestlige forfatter som har kjent Russland både fra innsiden og nedenfra, delt en del av motgangene og all den frykt til det russiske folk som er kraftig brakt til taushet.» I et intervju skrev forfatteren Pearl Buck: «Det er en sterk, uinntagelig anklage mot russisk kommunisme. Det er en heftig dramatisk fortelling og en som er interessant nok til å bli gjort som en roman, fortelling av et glimrende sinn, strengt sannferdig i sitt arbeid...»
Prokommunistiske utgivere og intellektuelle i både England og i USA forsøkte å diskreditere Utley. I den posthumt utgitte boken Reagan, In His Own Hand: The Writings of Ronald Reagan That Reveal His Revolutionary Vision for America, skrev Ronald Reagan om Utley: «...mange av de intellektuelle ville ikke høre hva hun hadde å si. Hun hadde imponerende akademiske akkreditiver da hun kom til USA, men forlag og akademia lukket sin dører for henne. Hun forsto alt for godt. Hun hadde forsøkt kommunismen og lært om dens falskhet. Hun sa: «Kun de 'som aldri har helt og holdent forpliktet seg for den kommunistiske saken' kan tro på den.»
Utley skrev til en kommunistisk venn: «Jeg har ikke foregitt å være en stalinist, men har holdt min munn lukket om Russland fram til nå. Naturligvis har jeg ingen illusjoner igjen, heller ikke noen før de tok Arcadi. Jeg er ikke en trotskist da jeg har blitt overbevist om at alle diktaturer er mye av det samme og at makt korrumperer alle. Uten demokrati kan det aldri bli noen virkelig sosialisme. Men jeg frykter at verden utvikler seg mot «nasjonalsosialisme» i en russisk-tysk modell. Liten forskjell mellom dem.»
I 1948 sendte Readers Digest Utley til Tyskland, noe som førte til Utleys neste bok, The High Cost of Vengeance som kritiserte krigsforbrytelsene til de allierte under den andre verdenskrig, inkludert utvisningen av millioner tyskere fra europeiske nasjoner etter krigen, og Morgenthauplanen. En nyere beregning, inkludert tyske krigsfanger, døde totalt 3 millioner tyskere unødvendig etter de alliertes seier. ) Hun anklaget også USA for å ha torturert tyske fanger, alliertes bruk av tysk slavearbeid i Frankrike og Sovjetunionen, og kritiserte Nürnbergprosessens lovlighet. Utleys bok ble hudflettet av avisen The New York Times, men rost av Reinhold Niebuhr i magasinet The Nation.
Hennes siste undersøkelser med emne fra Østen, The China Story, ble utgitt i 1951 og solgte utmerket i flere måneder. Time Magazine karakteriserte Utley som en «førstehånds observatør av hendelser i Kina».
Som følge av Suezkrisen i 1956 tilbrakte Utley seks måneder i Midtøsten og utga sin siste bok om internasjonale affærer, Will the Middle East Go West? I den ønsket hun å advare om at USAs støtte til Israel ville føre araberlandene inn i de ventende armene til kommunistene.
Sphaerocanthon
Sphaerocanthon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.
Freda Utley
Antikommunistisk periode
I 1970 utga Freda Utley første bind av sin selvbiografi Odyssey of a Liberal som nedtegnet hennes første erfaringer i Fabiansamfunnet, utdannelse, ekteskap, livet i Sovjetunionen og reiser fram til 1945. Hun kom aldri så langt som å utgi det planlagte bind 2.
Ved hennes død i 1978, skrev Time minneord om henne. The New York Times nevnte en samling av ledende konservative som viste sin respekt for Utley ti år etter hennes død. I 2005 donerte hennes sønn Jon Utley Freda, Utley-prisen for å fremme frihet, administrert av Atlas Economic Research Foundation. 10 000 dollar om året gis de tankesmier som fremmer økonomisk liberalisme og minimalistisk regjering.
Kontroverser
Freda Utleys bestselger Japan's Feet of Clay ble kritisert for faktafeil, for å overdrive et negativt syn på det japanske folket og for ikke forstå japansk klassesystem. Den japanske regjering holdt henne ansvarlig for å anstifte negative japanske følelser som førte til amerikansk boikott av japanske varer.
Sphaerocanthon
Systematisk inndeling
Artene blir nå gjerne regnet til slekten Nanos.
Senjutsu
Senjutsu (japansk: 戦術, løst oversatt «taktikk og strategi») er det britiske heavy metal-bandet Iron Maidens 17. studioalbum som ble gitt ut 3. september 2021.
Geoffrey Butler
Han representerte Caymanøyene under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Freda Utley
Kontroverser
Utley støttet Münchenavtalen av 1938 med Adolf Hitler ettersom hun mente at Sovjetunionen var langt farligere enn Hitler og tvilte på om USA og Storbritannia kunne beseire den tyske krigsmaskin. Straks hun kom til USA sympatiserte hun med Amerikas første komité (AFC) som motsatte seg at USA skulle gå inn i verdenskrigen. I 1941 nådde hun det brede publikumet i Reader's Digest ved å oppfordre til fredsforhandlinger mellom det nasjonalsosialistiske Tyskland og England. Hun motsatte seg kravene for Tysklands betingelsesløse overgivelse. Som mange andre som motsatte seg amerikansk deltagelse i krigen, møtte hun motstand. Godt kjent med at hennes syn var begrunnet i opposisjon til Sovjetunionen, forsøkte interesseorganisasjonen Friends of the Soviet Union i fire år å få henne deportert. Til sist fikk kongressdelegaten Jerry Voorhis i 1944 innført et privat lovforslag for «the relief of Freda Utley» fra loven Alien Registration Act av 1940.
Utleys kritikk av de alliertes politikk i sin bok The High Cost of Vengeance fra 1949, inkludert anklager "Forbrytelser mot menneskeheten" og utsagn som: «Det er ingen kriminalitet som nazistene begikk som vi eller våre allierte ikke selv har begått.» Deborah Lipstadt karakteriserte hennes synspunkter som Holocaust-benektelse på grunn av slike utsagn.
På 1950-tallet ga Utley hjelp til senator Joseph McCarthy for å sette sammen hans lister over høyt plasserte antatte kommunistsympatisører. Hun ga bevis mot kinaeksperten Owen Lattimore i Tydings-komiteen og bevis mot påståtte «medreisende» (kommunistsympatisører) som asiaforskeren J. K. Fairbank og forfatteren av Rød stjerne over Kina, Edgar Snow, til andre kongresskomiteer.
Senjutsu
Albumets første singel, «The Writing on the Wall», kom 15. juli 2021 og fikk positiv omtale i Dagbladet og VG. Albumets andre singel, «Stratego», ble gitt ut litt over én måned senere.
VM i friidrett 2019 – 1500 meter menn
Øvelsen 1500 meter menn i VM i friidrett 2019 blir avholdt på Khalifa International Stadium i Doha, Qatar
Resultater
Note:
Forsøksheat
Kvalifisering: De 6 første i hvert heat (Q) og de seks raskeste ellers (q) gikk videre til semifinale.
Teddese Lemi og Matthew Ramsden får løpe semifinale etter at fall ødela løpet deres.
Semifinale
De fem første i hvert heat (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.
Finale
Finalen startet 6. oktober kl. 19:40.
Min sang (album)
Min sang er et musikkalbum med Jenny Jenssen og Septimus, utgitt i 1996.
Mankari
Mankari (Mānkari eller Maankari) var en nedarvet tittel som ble brukt av adelen som eide store landeiendommer og hadde rett til å skattlegge sine livegne bønder. De hadde en offisiell stilling som Darbar (court) og hadde enkelte spesielle seremonielle rettigheter og plikter ved hoffet, i råd, ved bryllup, festivaler, forsamlinger etc. Denne tittelen hadde de fått på grunn av fortjenstfullt arbeide i det militære, som byråkrat eller for innsamling av skatt, eller for deres forfedres bragder.
Haris Bandey
Haris Bandey (født 14. februar 1999) er en pakistansk svømmer.
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Auckland City
Auckland City var frem til 1. november 2010 en bykommune på Nordøya på New Zealand, men ble innlemmet i konurbasjonen Auckland og mistet sin bystatus. Ved sin oppløsning hadde bykommunen et innbyggertall på 450 000.
Sundhordlen
Sundhordlen eller Sundhord Lehn var en av de opprinnelige forleningene i landet etter Magnus Lagabøtes landslov.
Skipreider
Sundhordlen var fra gammelt av inndelt i følgende skipreider:
Prestegjeld
Lenet omfattet fra middelalderen følgende prestegjeld:
Forskningsformidling
Forskningsformidling er å kommunisere innsikter, arbeidsmåter og holdninger fra spesialisert vitenskap til personer utenfor faget. Forskningsformidling inkluderer bidrag til samfunnsdebatt med argumentasjon hentet fra forskningen. Det kan både dreie seg om formidling av etablerte innsikter i faget og resultater fra nyere forskning. Tidligere var det vanligere å bruke ordet folkeopplysning, men har også vært kjent som popularisering av forskning.
Dagens lov om universiteter og høyskoler §1-3 (§1-3 om institusjonenes virksomhet) gjør det klart at universiteter og høyskoler skal bidra til å spre og formidle resultater fra forskning og faglig og kunstnerisk utviklingsarbeid. Mange forskningsinstitusjoner overlater ansvar for formidling av forskning til andre enn forskerne selv, så som informasjonskonsulenter, kommunikasjonstab og forskningsjournalister. Det er derfor foreslått å bruke det utvidede begrepet forskningskommunikasjon om formidling av forskningsbasert kunnskap til allmenheten. Norges forskningsråd har en videre definisjon av forskningsformidling, og regner også forskeres formidling til andre forskere som en del av forskningsformidlingen. «Forskningsformidling og -kommunikasjon kan defineres ut fra målgruppene aktivitetene er rettet mot. Den kan være allmennrettet mot det brede publikum, brukerrettet mot forvaltning, næringsliv, offentlig sektor og andre som har bruk for kunnskapen i utøvelsen av sitt yrke eller sin profesjon, eller forskerrettet, det vil si fra forskere rettet mot andre forskere i form av vitenskapelig publisering, fagbøker, forelesninger etc.»
Norske publikasjoner og nettsteder for forskningsformidling
Nettstedet forskning.no driver mest forskningsjournalistikk, men legger også ut artikler og innlegg av forskere som ikke er skrevet av journalister.
Mange forskere blogger om faget sitt. I noen eksempler er naturvitenforskningsformidlingsbloggen kollokvium.no og geoforskning.no
Kramgoa låtar 2
Kramgoa låtar 2 er et musikkalbum med Vikingarna, utgitt den 13. april 1975.
Justo Apu Sahuaraura (distrikt)
Justo Apu Sahuaraura er et distrikt i provinsen Aymaraes i regionen Apurímac i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 030408 og hovedstaden er Pichihua.
Distriktet ble opprettet den 28. september 1984.
Pol Arias
Pol Arias (født 8. august 1996) er en andorransk svømmer.
Han representerte Andorra under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Dimitrios Dimitriou
Dimitrios Dimitriou (født 31. juli 1997) er en gresk svømmer.
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Sana Bakkoush
Sana Bakkoush er en fiktiv skikkelse i nettserien Skam og hovedfiguren i fjerde sesong. Karakteren ble spilt av Iman Meskini, som fikk god kritikk for rolleskildringen i serien. Pettersen ble nominert til publikumsprisen under Gullruten 2018 for arbeidet.
Míchel (fotballspiller)
José Miguel González Martín del Campo (født 23. mars 1963), bedre kjent som «Míchel» er en spansk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Sana Bakkoush
I serien
I første sesong framstår Sana som en bestemt og litt skarp person. Hun blir omtalt som «gæren», og det blir stadig satt spørsmåltegn rundt hennes tilnærming til norsk kultur på grunn av hennes muslimske bakgrunn. Sana klarer allikevel å vise at hun bryr seg om venninnene sine. I andre sesong får man etter hvert se Sana fra en annen vinkel. Man får vite at hun er i trøbbel med noen andre muslimske jenter. I etterkant viser det seg at hatet hun fikk av dem gjennom en instagramkonto egentlig var fra noen Penetrator-gutter. I en samtale mellom Sana og Noora Amalie Sætre, viser Sana sin vennligere side. Sana gir Noora noen kloke råd om William og Vilde, og hun setter spørsmålstegn ved Nooras synspunkter. Gjennom Nooras øyne blir Sana en person som forstår og stiller spørsmål ved vanskelige ting. Sana og Noora blir gode venninner. Videre i tredje sesong får man se vennskapet mellom Sana og Isak Valtersen. Isak havner i trøbbel, og Sana hjelper han. Noen ganger virker Sana belærende ovenfor Isak, særlig hvis hun opplever at han fordømmer islam. Sana uttrykker ubevisst at hun føler seg angrepet av kommentarene hun får.
Míchel (fotballspiller)
Míchel markerte seg tidlig i Real Marid, og ble relativt tidlig med i Real Madrid. Han debuterte på A-laget som nittenåring, men ble mer fast to år senere. Michel var del av Quinta del Buitre, («Gribbeflokken»), det vil si en rekke egne talenter fra Real Madrid med Emilio Butragueño (med kallenavnet «El Buitre») som leder. Míchel var fast på laget, og spilte aldri mindre enn 31 kamper for Real Madrid. Mot slutten av karrieren ble Michel skadet, og i 1996 dro han fra Real Madrid til meksikanske Atlético Celaya, der han ble gjenforent med Butragueño. Året etter la Míchel opp som fotballspiller.