cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint-Pierre (Martinique)
Historie
Byen ble grunnlagt i 1635 av Pierre Bélain som var guvernør på den nærliggende øya Saint Kitts på oppdrag fra Richelieu. Saint-Pierre var hovedstad på Martinique fram til 1692, da setet for øyas myndigheter ble flyttet til Fort-de-France. Saint-Pierre var fremdeles en av de viktigste handelsplassene i området, først og fremst på grunn av sukker- og slavehandel. Saint-Pierre hadde tidlig utbygd infrastruktur sammenlignet med andre steder i Karibia, med blant annet hestejernbane, elektrisk gatebelysning, botanisk hage og asyl.
Den 8. mai 1902 brøt vulkanen Pelée ut. Mellom 26 000 og 36 000 av byens innbyggere omkom i katastrofen. Av de 40 fartøyene som lå til anker ved hvanen, unnslapp bare to.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Pierre (Martinique)
Ulsjøløpet
Ulsjøløpet er et årlig 11 km langt turrenn på ski som blir arrangert på Vest-Torpa i Nordre Land kommune. Løpet blir arrangert hver skjærtorsdag hvis føreforholdene tillater det. Hvis det er sein påske, er det siste søndagen i mars som er renndatoen.
Ulsjøløpet ble første gang arrangert 29. mars 1956 av Vest Torpa Ungdomslag. Da var både start og mål på Ullsjøen, og løypa på ca. 5 km gikk rundt Ullsjøen, stort sett på isflata. Dette var ikke uten problemer, da det var bløtt vårføre og løypa slo gjennom snøen og ned i overvannet på isen mange steder. Året etter var start og mål flyttet ned til ungdomslokalet Skogtun. Løypa gikk da opp til Ullsjøen og rundt denne. Senere har løypetraseen blitt utvidet litt, til den har dagens lengde. I 1986 var deltagelsen størst, med 283 løpere.
Tilsammen har man måttet avlyse på grunn av føreforholdene i 1973, 1976, 1990 og 2012.
Tidlig renessanse
Tidlig renessanse er den stilepoke som i kunsthistorien befinner seg mellom slutten av 1300-tallet og begynnelsen av 1500-tallet, og som markerer overgangen mellom middelalderen og høyrenessansen i Italia. Renessansen representerer en kulturell gjenfødelse i nordlige Italia til renessansen gikk over til høyrenessansen og fikk sitt sentrum i Roma. Ved at tyngdepunktet for tidlig renessanse falt på 1400-tallet i Italia ble epoken også karakterisert som det, «Quattrocento». Se også hovedartikkel Den italienske renessansen.
Renessansen modnet senere på 1500-tallet i nordlige Europa, hovedsakelig England, Frankrike, Tyskland og Flandern. Det meste av tidlig renessanse ble i nordlige Europa skapt mellom 1420 og 1550.
Arven fra antikken
Begrepet renessanse betyr gjenfødsel og benyttes for å betegne en bred kulturell prestasjon innenfor en rekke kunstarter, maleri, arkitektur, skulptur, musikk og litteratur, foruten en fornyet interesse i klassisk kunst og ideer fra antikkens Hellas og Roma.
Italienerne hadde aldri glemt Romerrikets storhet og som sentrum for verdens sivilisasjon. Renessansen, gjenfødelsens ære, var å gjenoppvekke nasjonens stolthet, og slå en bro over det som italienerne oppfattet som en trist mellomtid som de ikke helt korrekt kalte «den gotiske periode» da barbarene herjet nasjonen og ødela Romerriket. Om disse forestillingene ikke var historisk korrekt spilte mindre rolle.
Gjenoppdagelsen av den klassiske verden endret maleriet radikalt og maleriets emner ble forandret med lånte temaer fra romersk historie og mytologi og i kristen kunst ble den menneskeliggjort i klassisk ånd. Klassiske kunstneriske prinsipper som harmoni, proporsjon, realistisk uttrykk, og rasjonelle positurer ble emulert og videreført. Oppdagelsen av perspektivet revolusjonerte maleriet. Renessansen var likevel mer enn en kun teknisk landevinning, og var også en ideologisk bevegelse hvor det krystalliserte seg en tanke og en tro på at gjennom studiet av de intellektuelle og kunstneriske skattene til antikken kunne man nå større storhet og kunnskap, og som fremmet en ny humanisme.
Arkitekten og kunstskribenten Leone Battista Alberti (1404–1472) slo fast at «Vi skal ikke anvende antikkens kunstregler på våre verk slik at vi setter oss fast i antikkens lover; la oss heller inspireres av antikken for å skape nytt, og beflitte oss, ikke for å bli antikkens etterlignere, men å om mulig å overgå dem».
Tema og symbolisme
De første store kunstnergenerasjonen i den tidlige renessanse var Donatello (1386–1466) i skulptur, Filippo Brunelleschi (1377–1446) i arkitektur, og den unge døde Masaccio (1401–1428) i maleri. De delte alle en felles forståelse, en tro på den teologiske grunnmur i kunsten og overbevisningen om at kunstnerisk utvikling og framgang var av den største betydning. De søkte en kunstform i overensstemmelse med den naturlige verden og med den menneskelige personlighet. Til tross for kunstens verdsliggjøring, sanselighet og naturalisme hadde renessansen kirkens velsignelse. Den nye filosofien så bort fra middelalderens skille mellom kristent og hedensk med utgangspunkt i en filosofi hvor alt var gjennomsyret av Guds kraft: naturen var Guds skapelse og et speilbilde av Guds tanke, og således ble kunsten et speilbilde av den guddommelige sannhet (se Nyplatonisme).
Rasjonell undersøkelse betydde å oppdage de korrekte lovene for proporsjon i arkitekturen og for representasjonen av den menneskelige kropp og systematisk gjengivelse av det billedmessige rom. Kunstnerne gikk hinsides naturalismen i ren avbildning av naturen. Kunsten var et ideal, hvor de søkte uhåndgripelig kvaliteter, fylt med skjønnhet og en betydning større enn hva naturen selv besto av. Disse karakteristikker, avbildningen av de ideelle former i en monumental åndelig skjønnhet, heller enn den direkte gjengivelse av den fysiske verden, var fundamental i renessansens ideologi.
Utfordringen å visualisere den nøyaktige og korrekte representasjon som angikk mengden i skulpturell form, eller de billedlige overveielser av målt rom og effekten av lys og farge ble adressert med metodisk undersøkelse. Tidlig renessanse var således en tid for innovasjon og kunstnerisk vekst som ble innfridd.
Kunstverkene fra tidlig renessanse var hovedsakelig religiøse ved at kirken var kunstnernes viktigste oppdragsgiver, men også rene figurative temaer eksisterte. Den religiøse symbolikken er i stor grad trukket fra verkene til Jacobus de Voragine, italiensk kronikør, erkebiskop av Genova og forfatter av Legenda aurea (latin for Gylne legender, omkring 1260), en av de mest populære religiøse verker i middelalderen som handlet om livene til de store helgenene. Noen malerier benyttet seg av verdslige tema, men ofte behandlet som en religiøs eller mytologisk representasjon.
Arkitekturens gjenfødelse
Ikke noe sted sto tro på renessansen sterkere enn i den norditalienske handelsbyen Firenze, Dante og Giottos by. Den fremste av de nye renessansekunstnerne var arkitekten Filippo Brunelleschi som arbeidet med fullførelsen av den store gotiske domkirken, Santa Maria del Fiore, Den hellige Maria blomstens basilika, hvis konstruksjon ble påbegynt i 1296 og fortsatte i nær seks århundrer.
Firenze vil krone domkirken med en veldig kuppel, men kun Brunelleschi fant løsningen, og som hans berømmelse hviler på, ved hvordan det store spennet mellom pilarene som kuppelen skulle hvile på kunne løses. Basert på studier av Romas antikke ruiner, men istedenfor antikkens kupler i massiv støpemasse, brukte Brunelleschi et dobbelt lag med murstein og i en annen mer langstrakt form, delt i «ribber», det vil si horisontale halvbuer av stein som adskilte de ulike seksjonene. Således skapte han en ny arkitektur basert på den klassiske byggekunstens formelementer, men løst fritt i en ny skjønnhet og harmoni.
Pazzi-kapellet, Capella Pazzi, i gården til Santa Croce-kirken i Firenze, ble tegnet av Brunelleschi i 1430 og bygd ferdig i 1444 for den mektige familien Pazzi. Til tross for de antikke formelementene har kapellet lite til felles med et antikt tempel, og enda mindre med det gotiske formspråket. Brunelleschi føyde sammen søyler, pilastrer og buer og skapte derved et helhetlig uttrykk som ikke har sitt like i tidligere tiders byggverk. I fasaden er to sidefelter forent ved hjelp av en sentral bue; dette er en tilpasning av antikkens triumfbuemotiv. Den fullstendige likevekten i fordelingen mellom vertikale og horisontale deler er det første vitnesbyrd på renessansens behov for en klar geometrisk avveining av formene.
Historien om en dør
Syv skulptører konkurrerte, men etterhvert ble det en konkurranse mellom to utfordrere: Filippo Brunelleschi og den meget unge Lorenzo Ghiberti (1378–1455), og Firenze valgte Ghibertis løsning som bokstavelig åpnet dørene for den tidlige renessansen. Brunelleschi tok nederlaget så tungt at han dro til Roma for å studere arkitektur og tok aldri opp skulptur igjen.
Det tok Ghiberti over tyve år å fullføre «Paradisportene», som Michelangelo kalte dem, med sin forgylling. De forgylte bronsedørene består av tjueåtte paneler hvor tyve viser en bibelsk scene fra Det nye testamente. De åtte nedre panelene viser de fire evangelieforfatterne og kirkefedrene. Panelene er omgitt av et rammeverk av bladverk i dørkarmen og forgylte byster av profetene og sibyller ved panelenes skjæringspunkter.
Maleriets betydning
En endring som kom med den tidlige renessansens var kunstnerens navn fikk betydning. Mange av dem ble meget berømte. Men ved utgangen av middelalderen var de knapt mer enn håndverkere å betrakte, og de fleste kom fra et miljø uten formue og rang: Andrea del Castagno og Benozzo Gozzoli var av bondeslekt, Uccello var sønn av en barberer, Filippo Lippi var sønn av en slakter, brødrene Antonio og Piero del Pollaiuolo var sønner av en fuglehandler, Mantegnas far var tømmermann og Cosimo Turas far en skomaker. Ved hoffene blir kunstnere betalt dårligere enn poeter og lærde ettersom de livnærte seg ved fysisk arbeid. Selv etter at kunstnerne ble berømte og anerkjente som kunstnere forble de fleste likevel stort sett fattige hele livet. Det var først i høyrenessansen på 1500-tallet at kunstnere fikk betaling og anerkjennelse i henhold til sine kunstneriske prestasjoner.
I tidligere epoker hadde maleriet hatt kun en dekorativ funksjon innenfor arkitekturen, men med den tidlige renessansen får malerkunsten preg av mer enn kun håndverk. I Firenze oppfattet renessansekunstnerne maleriet som en malt tegning hvor tegningen og skissen ble sett på som kunstens ide eller ånd og hvor kunstens teori kunne utprøves.
Middelalderen portrett visualiserte mennesket gjennom dens rolle, posisjon og symbol, men den tidlige renessanse ønsket vise modellens psykologiske og fysiske kjennetegn. Først ved hjelp av en positur i profil, men med større teknisk kunnskap kunne kunstnerne fylle den malte tegningen med et plastisk rom til modellen ble sett i halvprofil skrått forfra på langt mer virkelighetstro og realistisk måte.
Larvik Scandi Line
Larvik Scandi Line ASA var et norsk rederikonsern som drev ferjeselskapene Larvik Line AS fra Larvik og Scandi Line AS fra Sandefjord. Konsernet ble dannet i 1994 etter at Vard AS solgte selskapene A/S Scandi Line og Larvik Line AS til Olav Nils Sunde. De ble slått sammen til konsernet Larvik Scandi Line ASA med datterselskapene Scandi Line AS og Larvik Line AS.
Selskapene opererte med totalt tre faste skip som hadde hjemmehavn i Sandefjord og Larvik, med unntak av noen innleide skip fra andre rederier og reisebyråer i samarbeid. Scandi Line AS opererte ruten Sandefjord–Strömstad mens Larvik Line AS opererte ruten Larvik–Fredrikshavn.
Historie
Larvik Scandi Line AS ble opprettet som utgangspunkt med to ferjeselskaper, A/S Scandi Line Sandefjord-Strømstad Linjen i 1986 og A/S Larvik-Fredrikshavnferjen i 1936, som opererte ruter fra Sandefjord–Strömstad, og Larvik–Frederikshavn.
I 1986 tok investeringsselskapet Vard AS over A/S Larvik-Fredrikshavnferjen og endret navnet til Larvik Line AS, som også senere kjøpte opp A/S Scandi Line i 1990.
I 1994 solgte Vard AS selskapene Larvik Line A/S og A/S Scandi Line til investoren Olav Nils Sunde, som slo selskapene sammen til konsernet Larvik Scandi Line ASA, med datterselskapene med deres respektive varemerker og skipene under navnet Larvik Line AS (Larvik-Frederikshavn) og Scandi Line AS (Sandefjord-Strømstad).
Hovedkontoret og administrasjonen for konsernet Larvik Scandi Line ASA lå i Oslo, mens utsalgssted og lokalkontor for Larvik Line AS og Scandi Line AS samt markedsavdeling lå i de tidligere hovedkontorene for A/S Scandi Line og Larvik Line AS i Sandefjord og Larvik.
Sunde valgte å selge Larvik Line-delen til Color Line i sesongen 1996 mot aksjer i Color Line, som resulterte i at Larvik Lines skip og linje ble slått sammen til Color Line, mens Scandi Line-delen forble i Larvik Scandi Line ASA og fikk drive ruten Sandefjord–Strømstad selvstendig under det som var igjen av Larvik Scandi Line ASA med egne skip og varemerke.
Scandi Line-delen ble i 1999 solgt og slått sammen med Color Line til det nye datterselskapet Color Scandi Line, som tok over skipene og ruten til Scandi Line samme år Sunde ble konsernsjef i Color Line, og etter år 2000 opphørte Larvik Scandi Line ASA som selskap.
Scandi Line AS (1994–1999)
Sandefjord–Strømstad
Tidligere skip
Larvik Line AS (1994–1996)
Larvik–Frederikshavn
Tidligere skip
Patis
Patis kan være:
John J. McMahon
John Joseph McMahon (født 27. september 1875 i Hinsdale i delstaten New York i USA, død 31. desember 1932 i Trenton i New Jersey) var katolsk biskop av Trenton.
Biskop
Den 2. mars 1928 utnevnte pave Pius XI ham til biskop av Trenton. Biskopen av Buffalo, William Turner, bispeviet ham 26. april samme år; medkonsekratorer var biskopen av Newark, Thomas Joseph Walsh, og biskopen av Albany, Edmund Francis Gibbons.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
DS «Orion»
DS «Orion» (kallesignal JQLF) var et hurtigruteskip som ble overlevert Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS) i september 1874. Skipet var byggnummer 69 ved verftet H. Murray & Co i Port Glasgow, Skottland og kostet 84 802 speciedaler. Skipet gikk i rederiets Hamburg-rute og i kystruten mellom Oslo og Hammerfest før hun i 1898 kom inn i hurtigruten. DS «Orion» var satt inn i Finnmarksruten da hun var underveis fra Tromsø til Vadsø i desember 1903. Det brøt ut brann ombord, og skipet ble totalskadet. 8 mennesker omkom, og vraket ble slept til Stavanger og hugget opp.
Laure Pequegnot
Laure Pequegnot (født 30. september 1975 i Échirolles) er en tidligere, fransk alpinist.
DS «Orion»
Det Bergenske Dampskibsselskab hadde som tradisjon å navngi skipene sine etter fenomener og objekter på nattehimmelen. Orion er et stjernebilde.
Lucho González
Luis Oscar «Lucho» González (født 19. januar 1981 i Buenos Aires i Argentina) er en fotballspiller som spiller for den brasilianske klubben Clube Atlético Paranaense og det. Han kom til Porto fra River Plate i 2005. Han vant serien med River Plate sesongen før han dro og han har vært med på to seriegull med Porto. Han spilte deretter for Marseille, før han igjen gikk tilbake til Porto i 2012.
DS «Orion»
Historie
Da DS «Orion» ble overlevert i september 1874 var hun rederiets største skip til da. Skipet var bygd for å settes inn i rederiets rute mellom Nord-Norge og Hamburg i Tyskland. DS «Orion» var forfulgt av uhell; allerede 5. desember 1874 på en av sine første turer, grunnstøtte hun og sank. Forliset skjedde ved Meløyvær i Troms, og skipet ble ikke hevet før våren 1875. Hun ble slept til Bergen og reparert. I 1888 lå hun ved Bergen mekaniske verksted for oppgradering og ombygging. Skipet fikk nytt dekkshus og innredning, og en ny tosylindret compound dampmaskin ble installert. Under testkjøring eksploderte kjelen og kvestet maskinbesetningen og flere verkstedansatte.
Laure Pequegnot
Karriere
Under OL 2002 i Salt Lake City tok hun sølvmedaljen i slalåm. På grunn av skader og formsvikt oppnådde hun ikke like gode resultater de påfølgende sesongene. Under VM 2005 i Bormio var hun med på å vinne bronse for Frankrike i lagkonkurransen.
DS «Orion»
I hurtigruten
7. juli 1898 ble DS «Orion» satt inn i hurtigrutetrafikk. I oktober 1898 ble skipet satt inn på forlengelsesruten fra Tromsø til Vadsø. I 1899 ble det installert elektrisk belysning ombord. Fra 1. juli 1901 til 1. juni 1902 gikk hun i fast rotasjon i hurtigruten. I 1902 var skipet ved Laxevaag Maskin & Jernskibsbyggeri i Bergen for å forlenges midtskips, og for å sette inn en ny trippel ekspansjons dampmaskin. Denne gangen gikk testkjøringen uten uhell, og hun tok opp igjen seilingene i hurtigruten. 12. desember 1903 var skipet underveis fra Tromsø til Vadsø da en oljelampe veltet midtskips og startet en brann som raskt kom ut av kontroll. 7 besetningsmedlemmer og 1 passasjer omkom i flammene, men resten av passasjerene og mannskapet berget seg i livbåtene. Vraket ble slept til Vardø og solgt på auksjon for 9 000 kroner. Det ble deretter slept til Stavanger og hugget opp. Dampmaskinen ble kjøpt av BDS og senere montert i rederiets hurtigruteskip DS «Lyra» som ble levert i 1905. Det Bergenske Dampskibsselskab brukte aldri mer navnet «Orion» på noen av skipene sine.
Laure Pequegnot
Karriere
I februar 2007 kunngjorde Laure Pequegnot at hun la opp som alpinist.
DS «Orion»
Skipet
DS «Orion»s tonnasje var ved levering 681 Bruttoregistertonn og 412 Nettoregistertonn. Lasting og lossing foregikk med en skipskran forut og midtskips. Hovedmaskinen var en kullfyrt compound dampmaskin bygd av Robert Steele & Co. Oppgitt ytelse var 120 nhk (nominelle hestekrefter). I 1888 fikk skipet en ny compound dampmaskin med oppgitt ytelse 529 ihk (indikerte hestekrefter. I 1902 fikk DS «Orion» enda en gang ny hovedmaskin. Denne gangen var det en trippel ekspansjon dampmaskin med oppgitt ytelse 126 nhk og 750 ihk.
No Life ’Til Leather
No Life 'Til Leather er Metallicas store gjennombrudds demo. Medlemmene var da James Hetfield, Lars Ulrich, Ron McGovney (bass) og Dave Mustaine (gitar).
Revival
Sporliste
Alle tekster skrevet av John Fogerty.
No Life ’Til Leather
Eksterne lenker
List of Metallica demos Demo dei Metallica
Halles komet
Halles komet er et musikkalbum med Halles komet, utgitt i 2007.
Svartsengi kraftverk
Svartsengi kraftverk er et geotermisk kraftverk på Island. Det er beliggende sydvest på Island på halvøya Reykjanes nord for Grindavík og eies av HS Orka.
Prøveboring i Svartengiområdet startet i november 1971, og det ble planlagt å bore 700 meter dypt. På 250 meters dyp var temperaturen om lag 200°C, og det ble da boret tre brønner på opptil 400 meters dybde. Varmtvannsproduksjon fra disse brønnene startet i 1976. Spillvann fra anlegget dannet etter hvert en lagune av blått, mineralholdig vann. Den blå lagune er i dag et populært spabad.
Etter flere utvidelser av anlegget var produksjonen i 2007 på 75 megawatt (MW) elektrisk energi og 150 MW termisk energi.
Titus Tarău
Titus Tarău (født 2. mars 1946 i Săcădat, Bihor) er en rumensk tidligere basketballspiller som spilte som «center».
Tarău begynte å spille basketball mens han gikk på «Emanuil Gojdu»-gymnaset i Oradea. Der spilte han for Dinamo Oradea. Midtveis, skiftet han skole og gikk på «Sf. Sava»-gymnaset i București. Der spilte han andredivisjonsbasketball for Olimpia București, laget som var sponset av Undervisningsdepartamentet. Etter at han ble ferdig med gymnaset, begynte han på Landbrukshøyskolen, men gikk over til Idrettshøyskolen etter kort tid. Mens han var student, spilte han førstedivisjonsbasketball for ICEF (senere kalt IEFS), Idrettshøyskolens lag. I 1968 skrev han under kontrakt med Steaua, militærets idrettslag, som han vant to landsmesterskaper med, i 1977 og 1979. Han spilte for Steaua til 1980, da han la opp. I 1973 ble han utnevt til «Beste spiller». Etter at han la opp, har han arbeidet for det rumenske basketballforbundet.
Han spilte 232 kamper for landslaget, og deltok i minst 4 Europamesterskaper.
Filutforsker
miniatyr|Mørkt tema for filutforskeren «Nemo» i brukermiljøet [[Linux Mint.]] En filutforsker er en type programvare som viser filene og mappene på datamaskin eller fra et tilkoblet lagringsmedium for eksempel på ekstern harddisk, nettverk eller minnepenn). Med filutforsker kan man navigere gjennom mapper. slette eller omdøpe filer og organisere dem i mapper.
Vivianna Torun Bülow-Hübe
Vivianna Torun Bülow-Hübe (født 4. desember 1927 i Malmö, død 3. juli 2004 i København) var en svensk sølvsmed og formgiver.
Bülow-Hübe ble utdannet ved Konstfack i Stockholm på 1940-tallet og tilknyttet Georg Jensen som designer fra 1967. Bülow-Hübe skapte blant annet smykker, skulpturer og bestikk i en unik og enkel stil inspirert av naturens egne former.
Filutforsker
I den norske utgaven av Microsoft Windows heter programmet «Filutforsker», mens Apple kaller den Finder, Forskjellige Linux-distribusjoner har filutforskere, blant annet med navn som «Nemo», «Nautilus», Doplhin og «Thunar».
Vivianna Torun Bülow-Hübe
Hennes kanskje mest kjente arbeid er armbåndsuret «Vivianna», utformet som et åpent armbånd med urskive i speil uten siffer.
Hun ble tildelt den prestisjefylte Lunning-prisen 1960 og Prins Eugen-medaljen 1992.
High School Musical: The Concert
High School Musical: The Concert var opprinnelig en konsertturné i Nord-Amerika basert på den amerikanske filmmusikalen High School Musical fra The Walt Disney Company. Turnéen startet 30. november 2006 og endte 29. mai 2007. Det ble også holdt konserter i Sør-Amerika.
Liste over byer i New York
Liste over byer i New York er en oversikt over de byene i den amerikanske delstaten New York som har over 15 000 innbyggere per 2013.
Folketallet fra 2010 er basert på en folketelling, og tallene fra 2013 er estimater basert på denne folketellingen.
Sist oppdatert i august 2014
Leiasundet
Leiasundet er en gammel fiskerihavn på Kvitsøy. Et 3,9 m høyt steinkors som er mer enn 1000 år gammelt, viser sjøveien inn til Leiasundet.
Kvitsøy kringkaster lå ved Leiasundet.
Samba
Samba er en brasiliansk musikk- og dansesjanger og er den mest utbredte musikkformen av afrikansk opphav i Brasil. Sentrale instrumenter er pandeiro, cavaquinho, gitar og ulike perkusjonsinstrumenter. Ordet «samba» antas å komme fra det angolanske ordet semba, som er navnet på en tradisjonell dans.
Historie
Sambaen oppstod trolig i delstaten Bahia i nordøst-Brasil, og den er fremdeless en del av musikktradisjonen i området. Likevel regnes sambaen for å være en musikkform som oppsto i Rio de Janeiro på begynnelsen av 1900-tallet, på grunn av den store mengden av slaver som migrerte fra Bahia til kaffiplantasjene i delstaten Rio. Andre sjangere som maxixe og lundu blir regnet som forløpere for sambaen.
Den første innspillingen av samba skal ha vært låta «Pelo Telefone» som ble spilt inn i 1916. Sangen ble svært populær, og bidro til at musikkstilen ble kjent utenfor Rio-området.
På 1930-tallet var den første sambaskolen stifta av en gruppe musikere under ledelse av Ismael Silva. Den fikk navnet Deixa Falar, og bidro til å tilpasse formen slik at den lettere kunne brukes som parademusikk under karnevalet. En annen sentral person var komponisten og tekstforfatteren Noel Rosa, som fikk stor popularitet med samba som uttrykksform. Samtidig ble musikken spredt over hele landet via radio, og i presidentperioden til Getúlio Vargas fikk sambaen en tilnærmet status som Brasils «offisielle» musikk.
I de følgende årene utviklet sambaen seg i flere retninger, fra den lavmælte samba canção til de store trommeorkestra som brukes i sambaskolene. En av disse nye variantene var bossa nova, som oppsto blant musikere hovedsakelig av middelklassebakgrunn, blant andre João Gilberto og Antônio Carlos Jobim. På 1960-tallet begynte bossa nova-musikere med innsamling og gjenoppliving av den eldre sambatradisjonen. Flere artister ble gjort kjent for et større publikum og spilte inn de første platene sine, som blant annet Cartola, Nelson Cavaquinho, Zé Keti og Clementina de Jesus.
På 1970-tallet kunne en høre mye samba på brasilianske radiostasjoner. De mest spilte var komponister og sangere som Martinho da Vila, Clara Nunes og Beth Carvalho.
Etter en periode på begynnelsen av 1980-tallet, da radiostasjonane hadde fokusert lite på samba og mer på diskomusikk og brasiliansk rock, kom sambaen tilbake med en ny variant som bar navnet pagode. Stilen oppsto i drabantbyane til Rio de Janeiro, og var særpreget av et mer folkelig språk, og instrumenter som banjo og tantã. Kjente artister innenfor denne sjangeren var Zeca Pagodinho, Almir Guineto, Grupo Fundo de Quintal, Jorge Aragão og Jovelina Pérola Negra.
Standard samba
Samba spilles med en rytmeseksjon, der grunnpulsen blir markert med surdo eller tantã. Det lille strengeinstrumentet cavaquinho utgjør en viktig del av det harmonisk-rytmiske elementet, og handtrommen pandeiro har en utfyllende rolle i det rytmiske mønsteret. Andre instrument er gitaren, ofte en gitarvariant med 7 strenger, som spiller kontrapunktiske basslinjer.
Partido alto
Dette er en variant av samba med mer markert bruk av pandeiroen og mer fokus på rytmikken. Melodiene i Partido alto er alltid i dur-tonearter, og som regel delt opp i refreng og vers. Versene er som regel improviserte.
Pagode
En populær form som oppsto i drabantbyene til Rio de Janeiro, og som nå har blitt en av de dominerende musikkformene i Brasil. Det startet på 1980-tallet med innføringen av instrumentene banjo, tantã og repique, i tillegg til cavaquinho, gitar og pandeiro. I dag er det vanlig å bruke elektriske instrument som el-gitar, el-bass og keyboard, i tillegg til trommesett, som ikke har vært vanlig i tradisjonell samba. Pagode-artister opptrer ofte på brasiliansk TV, som regel med dansere som en del av sceneshowet.
Samba de breque
En variant der teksten var historier som artisten til dels sang, til dels framførte som dialoger.
Samba-Canção
En variant som har vært svært utbredt på brasilianske radiostasjoner. Stilen er preget av romantiske tekster og en rolig rytme, og vært påvirket av meksikansk bolero og amerikanske ballader.
Kjente artister: Noel Rosa, Ângela Maria, Nelson Gonçalves, Cauby Peixoto, Agnaldo Rayol, Dolores Duran, Maysa, Lindomar Castilho og Alexandre Pires.
Samba-Enredo
Varianten som brukes av sambaskolene under karnevalsprosesjonene. Tekstene i samba-enredo forteller som regel en historie som blir illustrert av forestillingen til sambaskolen under paraden i Sambodromen. Melodien blir som regel sunget av en mann, akkompagnert av en cavaquinho og av hele trommeorkesteret til sambaskolen. Dette gir et komplekst og intenst lydbilde, som òg er kjend som batucada.
Andre varianter
Samba-reggae – en stil som oppsto i Bahia på slutten av 1980-tallet.
Samba de roda – en eldre variant, der deltakarane står i en ring mens enkeltmedlemmer danser i midten etter tur.
Samba rock en nyere variant med innslag av funk og soul.
Axel Heibergs land
Axel Heibergs land (engelsk: Axel Heiberg Island) er en av Dronning Elizabeth-øyene i Nunavut-territoriet, Canada. Den ligger vest for Ellesmereøya på 80° N. De høyere partiene på øya er bredekt. Øya har et areal på 43 178 km² og er den sjette største øya i Canada. Det er ingen fastboende på øya, men en forskningsstasjon er tidvis bemannet.
Den har tidligere vært bebodd av inuitter, men var ubebodd da Otto Sverdrup utforsket området omkring 1900 og oppkalte øya etter den norske finansmannen Axel Heiberg, som hadde støttet ekspedisjonen økonomisk. Norge forsøkte i 1930-åra å gjøre krav på øya.
I 1960 opprettet forskere fra McGill-universitetet en forskningsstasjon innerst i Expedition Fiord (tidligere Sørfjorden). Stasjonen hadde på 1960-tallet en bemanning på 20, men brukes i dag bare for kortvarige feltarbeider.
General of the Armies
General of the Armies of the United States er den høyest mulige graden i det amerikanske militære system. Graden General of the Armies har kun blitt tildelt to ganger i amerikansk historie, og kun en gang til en offiser i live. Graden rangerer over General of the Army (legg merke til forskjellen; entall og flertall). De eneste personene i USAs historie som har innehatt graden General of the Armies er John J. Pershing og, posthumt, George Washington. Da George Washington i 1976 posthumt ble forfremmet til General of the Armies, ble det samtidig bestemt at ingen senere kan bli forfremmet til denne graden. Graden er med andre ord forbeholdt Pershing og landsfaderen Washington.
Det ble aldri utarbeidet et eget gradsmerke for denne graden.
Axel Heibergs land
Fossile skoger
Bartrær var viktigst, spesielt Metasequoia, men også representanter for andre slekter som Cathaya, Chamaecyparis, Ginkgo, Glyptostrobus, lerk (Larix), gran (Picea), furu (Pinus), Pseudolarix, Taiwania og hemlokk (Tsuga). Av løvtrær fantes blant annet lønn (Acer), or (Alnus), bjørk (Betula), hickory (Carya), kastanje (Castanea), katusuratre (Cercidiphyllum), hassel (Corylus), bøk (Fagus), ask (Fraxinus), Ilex, valnøtt (Juglans), ambratre (Liquidambar), Nyssa, Nyssidium, platan (Platanus), vingenøtt (Pterocarya), eik (Quercus), Rhus, pil (Salix), lind (Tilia) og alm (Ulmus).
Dyrelivet var også rikt med alligatorer, skilpadder og forskjellige pattedyr, blant annet primater, tapirer, brontotherer og den flodhestlignende Coryphodon.
Apocellus
Apocellus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små til middelsstore kortvinger. Kroppen er litt flattrykt. Hodet er stort og bredt (omtrent så bredt som pronotum), mer eller mindre kvadratisk på form. Fasettøynene er ganske små. Pronotum er bredest ved eller like bak framhjørnene, med tydelige, dype lengdefurer i midten. Dekkvingene er ganske korte. Bakkroppen er sylindrisk, med opphøyde sidekanter. I forhjørnene av hvert ryggledd er det et lite, trekantet, avgrenset felt. Beina er ganske korte. Kroppen har markerte innskjæringer mellom hode og pronotum, og mellom pronotum og dekkvinger, slik at den blir tydelig 3-delt.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-, Mellom- og Nord-Amerika.
Chatou
Chatou er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de vestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 14 km fra sentrum av Paris. Den ligger ved Seinen og har mange store hus i ulike arkitektoniske stilarter eiet av privatpersoner. Den var tidligere et møtepunkt for impresjonistiske malere, blant annet malte Renoir en rekke portretter av Fournaise-familien og av landskapsmotiver her.
Maleren André Derain var født i Chatou i 1880.
Necydalopsis
Necydalopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, spinkel, rød og svart trebukk. Den er relativt lite sklerotisert, dekkvingene er mer eller mindre myke og bøyelige. Antennene er tynne, litt kortere enn kroppen. Pronotum er rødt, litt lengre enn bredt, med et par knøler midt på men uten tenner på sidene. Dekkvingene er svarte, tilspisset i den bakre delen slik at det ikke dekker hele bakkroppen. Beina er lange og slanke, lårene litt klubbeformede.
Utbredelse
Arten er utbredt i Chile.
Liste over kulturminner i Fitjar
Liste over kulturminner i Fitjar er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Fitjar. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Spenntre
Et spenntre er en sammenkobling av et sett noder, der alle kan nå alle, via en eller flere linker. Det er et tre (datastruktur), i den forstand at det ikke har rundturer (sykluser); det finnes bare en enkelt sti mellom ethvert par noder i et spenntre. I og med at alle linker kobler to noder sammen, er antall linker i et spenntre lik antall noder minus 1.
Treets kostnad er summen av hver links kostnad. Et minimalt spenntre (MST) er det rimeligste spenntre av alle mulige; man kan finne flere MST med lik kostnad.
Innen grafteori har man utviklet måter for å beregne spenntrær. For å finne MST starter man med en tom mengde MST, og legger til trygge linker, en i gangen, inntil alle noder er i samme MST. Man kan finne MST med Prims algoritme, der man legger til den rimeligste linken, inntil alle noder er tatt med i MST. Under arbeidet er nodene delt inn i to nodesett: De som er med i MST, og de som enda ikke er med. Alternativt, kan man bruke Kruskals algoritme som legger til nye linker i stigende rekkefølge, uansett om det gir et slikt to-delt nodesett. Disse kan være noe forskjellige hva angår kjøretid.
I praktiske situasjoner har man nett der noder og linker tilkommer og forsvinner over tid, slik at spenntrær må omberegnes. Som eksempel nevnes Spanning tree protocol, som sier hvordan man i et datanett skal samsnakke for å vedlikeholde et korrekt spenntre (fri for sykluser), samt reservelinker der det er mulig.
Nye spor
Nye spor kan vise til:
Jackson Guitars
Jackson Guitars er en gitarprodusent opprinnelig dannet og eid av Grover Jackson. Den er antakelig mest kjent for modellen «Rhoads V», konstruert av gitaristen Randy Rhoads. Det var denne modellen som inspirerte Grover til å starte selskapet Jackson Guitar company. Jackson Guitars er berømte for deres slanke og elegante gitarmodeller, som spesielt er brukt av musikere innen genre som metal og rock, deriblant Megadeth og Def Leppard. Gitarene er spesielt konstruert for rask og teknisk gitarspilling, også kalt «shredding».
Murmansk jernbanestasjon
Siden oktober 1941 begynte arbeiderne på stasjonen og i Murmanbanen å produsere pansertog til den røde armé under andre verdenskrig.
I 1930-årene ble Murmansk-Kandalaksha-strekningen elektrifisert med likestrøm, men i 2001 ble den omgjort til vekselstrøm.
Scheldeprijs 2022
Scheldeprijs 2022 var et endags sykkelritt i Belgia og Nederland den 6. april 2022. Rittet var for mannlige, profesjonelle syklister, og var en del av UCI ProSeries 2022.
Rittet ble vunnet av Alexander Kristoff.
Landkjenning (album)
Landkjenning er et album av det norske bandet Glittertind. Albumet ble gitt ut i mai 2009 på Napalm Records, og etterfulgte EP-en Til Dovre faller, utgitt i 2005.
Landkjenning ble spilt inn av Torbjørn Sandvik og Geirmund Simonsen høsten og vinteren 2008. Gjestemusikerne Erlend Viken, Stefan Theofilakis og Kaja Fjellberg Pettersen deltok også på platen.
Et sentralt tema på platen er Olav Tryggvason og kristningen av Norge.
Albumet nådde en 20.-plass på VG-lista topp 30 norsk.
Spor nummer 6, «Glittertind», er basert på «Gloria» fra Vindens Hjul.
Joseph Ratzinger den eldre
Joseph Ratzinger den eldre (født 6. mars 1877, død 25. august 1959) var en bayersk politimann og far til pave Benedikt XVI (født Joseph Ratzinger den yngre), samt til kirkemusikeren Georg Ratzinger og professor Maria Ratzinger. Han var nevø av den katolske presten og riksdagsmannen Georg Ratzinger.
MS «Kommandøren» (1962)
MS «Kommandøren» et passasjerskip bygget i 1962 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk i Snøggrute Bergen-Sogn for rederiet frem til 1989.
Joseph Ratzinger den eldre
Joseph Ratzinger d.e. var gift med Maria, født Peintner. Hustruens familie stammet fra Syd-Tirol i Østerrike (nå i Italia).
MS «Kommandøren» (1962)
Skipet ble senere solgt til Møgsters Rederi, Stavanger, senere videresolgt til St. Vincents, Karibien.
Joseph Ratzinger den eldre
Liv
Joseph Ratzinger tjenestegjorde i mange år i Bayerns statspoliti (Landespolizei). Etter nasjonalsosialistenes maktovertagelse, da han allerede var en eldre mann, måtte familien flytte mange ganger på grunn av Ratzingers anti-nazistiske holdning. Fra 1936 tjenestegjorde han i det nye føderale politiet, frem til han året etter, 60 år gammel, gikk av med pensjon og slo seg ned i den lille byen Traunstein, hvor han tilbragte resten av sitt liv. Han opplevet at begge hans sønner ble prester i 1950, og da han døde i 1959 var Joseph Ratzinger den yngre allerede professor og en anerkjent teolog.
Node (grafteori)
I grafteorien er en node eller et hjørne en fundamental enhet av en graf, som ofte representerer strukturelle enheter. Noder er ofte relatert ved hjelp av kanter. Når grafer tegnes, representeres ofte noder som sirkler merket med et tall eller lignende, og kanter som linjer eller piler mellom disse sirklene.
To noder sies å være naboer hvis det finnes en kant imellom dem. En node kalles en isolert node hvis det ikke finnes kanter til noen andre noder i grafen, og en bladnode hvis den kun har én nabo.
Noder, eller hjørner, i grafer er relatert til, men ikke det samme som, hjørner i geomeriske figurer. Man kan definere en graf basert på den geometriske figuren, der hvert hjørne på figuren relateres til en node i grafen, og hver kant i figuren til en kant i grafen. Imidlertid vil hjørner og kanter i den geometriske figuren ha geometriske egenskaper, som man ikke nødvendigvis vil ha for noder og kanter i en generell graf.
Georg Büchner
Karl Georg Büchner (1813–1837) var en tysk forfatter og dramatiker. Han regnes på tross av sin tidlige død, som en av de viktigste politiske forfattere under Vormärz.
Bakgrunn
Karl Georg Büchner vokste opp i Darmstadt, og studerte fra 1831 medisin ved Universitetet i Strasbourg. Her bodde han hos en av professorene, Johann Jakob Jaeglé. Büchner ble etter kort tid hemmelig forlovet med Jaeglés datter Minna, og de holdt sammen helt til Büchners død.
Dikter og forfatter
Hans første manus, Dantons død, ble skrevet og utgitt (i en sterkt redigert form) i 1835. Lenz ble skrevet samme år. I 1836 fullførte han Leonce og Lena og et medisinskfaglig verk – som han samme år ble tildelt doktorgrad for ved Universitetet i Zurich. Han begynte også på manuset Woyzeck samme år.
Büchners mest spilte drama i dag er Woyzeck, som er et ufullført fragment, og ble aldri oppført i forfatterens levetid. Dramaet ble først publisert i 1877. Stykket ble på 1900-tallet særlig kjent gjennom Alban Bergs opera Wozzeck fra 1926. Både operaen og originalversjonen hører i dag til standardrepertoaret på europeiske scener.
Det eneste stykket som Büchner fikk trykt i sin levetid, var dramaet Dantons død i 1835, og da i en beskåret versjon. Heller ikke dette ble uroppført før lenge etter hans død, i 1902.
Adaptasjoner av Büchners tekster
Woyzeck er filmatisert en rekke ganger; den mest kjente versjonen er trolig Werner Herzogs fra 1979 med Klaus Kinski i hovedrollen.
Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
Boulogne-Billancourt
Boulogne-Billancourt, omtales ofte bare Boulogne, er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de vestlige forstedene til Paris. Den ligger 8,2 km fra sentrum av Paris.
Historie
I 1860 ble Boulogne sammenslått med Billancourt. Her ble den første Renault-automobil til. Fortsatt (2016) har selskapet sitt hovedkvarter her; og det har også elektronikkonsernet Thomson og selskapet Vallourec. Byens navn var til 1924 Boulogne-sur-Seine; da ble det endret til Boulogne-Billancourt.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Boulogne-Billancourt
General of the Army (USA)
General of the Army er US Armys motstykke til British Armys Field Marshal. Kjennetegnes ved et gradsmerke med 5 stjerner. Graden kan kun brukes i krigstid. Den amerikanske marinens ekvivalent er Fleet Admiral. Den britiske marinens ekvivalent er Admiral of the Fleet.
Allround-NM på skøyter junior 1977 for herrer
Allround-NM på skøyter junior 1977 for herrer ble avholdt 5. og 6. februar 1977 på Gjemselund stadion i Kongsvinger med 33 deltakere fra 18 klubber. Teknisk arrangør var Kongsvinger Idrettslag.
Sammenlagt herrer junior
Det var klubbene Arbeidernes Skøyteklubb og Sportsklubben Ceres som stilte med flest deltagere med fem løpere hver og i tillegg stilte Leinstrand Idrettslag med fire løpere og Oslo Skøiteklub med tre løpere. Arrangørklubben Kongsvinger Idrettslag hadde med en løper. Totalt var 18 forskjellige klubber representert med skøyteløperdeltagere.
Philippe de Champaigne
Philippe de Champaigne (født 26. mai 1602 i Brussel, død 12. august 1674 i Paris) var en fransk barokkmaler.
Maler
Han flyttet til Paris i 1621, der han en tid arbeidet hos Georges Lallemand og gjorde Nicolas Poussins bekjentskap. Den sist nevntes innflytelse er tydelig i Champaignes tidlige produksjon. Han han arbeidet med Nicolas Poussin i dekorasjonen av Palais du Luxembourg under ledelse av Nicolas Duchesne, hvis datter han giftet seg med. For å unnslippe Poussins sjalusi begav ham seg i 1627 atter til Brussel, men dronningmoren Marie de Medici kalte ham raskt tilbake for atbeidet på Palais de Luxembourg.
Etter sin beskytter Duchesnes død, arbeidet Champaigne for dronningmoren og for kardinal Richelieu,: Han dekorerte kardinalens palass, kuppelen til Sorbonne-kirken og andre bygninger. Han var medlem av Académie Royale de Peinture i 1648.
Senere i livet (1640), kom han under påvirkning av jansenismen. Etter at hans lammede datter angivelig mirakuløst ble helbredet ved nonneklosteret i Port-Royal, malte han det berømte, men utypiske maleriet Ex-Voto (1662), nå i Louvre, som representerer kunstnerens datter med Cathérine-Agnès Arnauld.
Champaigne produserte et veldig stort antall malerier, hovedsakelig religiøse verker og portretter. Han var påvirket av Rubens i begynnelsen av sitt liv, stilen ble senere mer asketisk.
Han døde i Paris.
Antigone
Antigone (gresk: Ἀντιγόνη) er i gresk mytologi datter av Kong Oidipus av Theben og hans mor Iokaste; de to giftet seg uvitende om sitt familieforhold. Hun er kjent gjennom fortellingen om sin usvikelige lojalitet og kjærlighet til sin blinde far, og hvordan hun vil sikre sin bror Polyneikes en anstendig begravelse til tross for at han har forrådt Theben.
Navnet betyr «ubøyelig», og også «anti-generasjon», altså «det motsatte av sine forfedre».
Theben-kretsen i de greske tragedier
De syv skuespillene som regnes til Theben-tragediene er Aischylos, De syv mot Theben, Sofokles, Kong Oidipus, Oidipus i Kolonos, og Antigone, og Evripides, Fønikerinnene, De Bønnfallende, og Bakkantinnene.
Ross O’Hanley
Ross O'Hanley (født 2. februar 1939 i Everett i Massachusetts, død 7. april 1972 i Needham i Massachusetts) var en safety i amerikansk fotball som spilte for Boston Patriots i American Football League (AFL) fra 1960 til 1965. Han ble utvalgt til All-AFL i 1960.
O'Hanley ble valgt av Miami Dolphins i AFL Expansion Draft i 1966, men spilte aldri en kamp for dem. Han pådro seg en kraftig lårskade i sesongoppkjøringen og måtte stå over heler 1966-sesongen, og ble kuttet og pensjonerte seg før 1967-sesongen.
Etter idrettskarrieren jobbet O'Hanley som en mattelærer i high school og som en assistent for Massachusetts generaladvokat før han fikk en hjernesvulst i 1971.
Kasjk
Kasjk (persisk: کشک) eller qurut er et meieriprodukt laget av fortykket myse, som er vanlig i Sentral-Asia. Kasjk skiller seg fra ostemasse, siden det blir fremstilt av myse.
Produksjon og forbruk
Tradisjonelt er det nomader som produserer kasjk. Det er en egnet måte å oppbevare melk på der det ikke finnes lagerutstyr.
Det første kasjkprodusentene gjør er å salte og presse vannet ut av mysen. For at den skal miste vann og tykne, legges saltet myse i tøyposer. Disse posene henges opp, slik at vannet gradvis drypper ut. Når mysen har tyknet nok rulles det deigete kuler av den. Disse ballene legges igjen under solen for å bli helt tørket. Nå er kasjk klar for lagring og transport.
Kasjk-kuler er til oppbevaring og må tilberedes før inntak. Kasjk må tilsettes vann for å tynne den ut igjen. For å gjøre dette legges kulene i vann og bløtlegges over natten. Dette kan skje både i store kvanta for salg eller små mengder til eget forbruk. Når kulene er bløtlagt, gnis de mot hverandre slik, at mesteparten av massen løses opp i vannet. Denne kasjken er klar for salg på flaske eller bruk på bordet.
Fylkesvei 2708
Fylkesvei 2708  går mellom Mjøndalen og Øvre Sund bru i Drammen.
Historikk
Før europaveien ble flyttet til Strømsåstunnelen var Fv28 del av riksvei 283.
Da Rv283 ble flyttet til Åssiden ble veien nummerert fylkesvei 35, sammen med fylkesvei 27. Da regionsreformen trådte i kraft 1. januar 2010 ble deler av riksvei 35 i Ringerike omklassifisert til fylkesvei, for å unngå navnekonflikt fikk veien nummeret Fv28.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 28.
Reykjanes kraftverk
Reykjanes kraftverk (islandsk Reykjanesvirkjun, også benevnt Suðurnes kraftverk) er et geotermisk kraftverk på Island. Det er beliggende sydvest på Island på halvøya Reykjanes. sørvest for hovedstaden Reykjavík. Kraftverket eies av HS Orka.
Energiproduksjon fra kraftverket startet i mai 2006, og anlegget styres fra det nærliggende Svartsengi kraftverk. Det produseres kun elektrisk energi, og installert effekt er 100 megawatt (MW) fordelt på to dampturbiner.
Alan Miller
Alan Miller (født 19. juni 1937 i Mount Kisco i New York) er en advokat og tidligere fullback i amerikansk fotball. Han spilte college football da han gikk på Boston College hvor han ble inkludert i All East og All New England-lagene i 1959, samt Catholic All American Team i 1958 og 1959. Miller ble vant Omelia-troféet i 1959 og spilte for North Squad i Senior Bowl All Star-kampen som ble spilt i Mobile i Alabama i 1960. I likhet med en del andre idrettsutøvere som gikk på Boston College signerte han en proffkontrakt med Boston Patriots i American Football League, og spilte for dem i lagets første år i 1960. Han ledet laget på løp den sesongen før han ble byttet til Oakland Raiders hvor han ble utnevnt AFL All-Star i 1961. Han forble med Raiders ut 1965-sesongen, og var lagkaptein fra 1963 til 1965 og ble utnevt til lagets MVP i 1965.
Advokatkarriere
Miller studerte jus ved Boston University, og ble uteksaminert med en juris doctor degree cum laude fra Boston University Law School i 1964, hvor han var nest best i sitt årskull. Han var redaktør for Boston University Law Review. Etter å ha fullført studiene og idrettskarrieren var Miller juridisk rådgiver for American og National Football League Players Association fra 1967 til 1972. I 2007 ble han tildelt Silver Shingle Award fra Boston University School of Law for sitt arbeid innen feltet. Han var også juridisk rådgiver for World Football League Players Association og jobbet som ekspertkommentator for NFL-kamper på NBC.
Miller er en advokat innen motorsport og er også agent for flere utøvere, inkludert Jimmie Johnson, Helio Castroneves, Clint Bowyer, Martin Truex Jr. og Greg Moore. Miller ble sammen med Castroneves siktet for skatteundragelse i 2008 som stammet fra Castroneves’ første kontrakt med Penske Racing.
Reddalskanalen
Reddalskanalen er en kanal i Grimstad som forbinder Landvikvannet og Reddalsvannet med havet. Kanalen er delt opp i to deler, den første mellom havet og Landvikvannet, og den andre mellom Landvikvannet og Reddalsvannet. Sistnevnte også kalt for Eineidkanalen.