cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Britpop
Britpop-grupper brakte britisk alternativ rock opp i lyset og inn i mainstream, og dannet ryggraden av den større britiske kulturbevegelsen som ble kalt for Cool Britannia. «Battle of Britpop», da Blur og Oasis slåss om førsteplassen på hitlistene, førte britpop som fenomen på forsiden av britisk presse i 1995. Ved 1997 hadde imidlertid bevegelsen begynte å minske i kraft; mange av musikkgruppene hadde begynt å snuble og gå i oppløsning. Populariteten til rene popgrupper som Spice Girls «rev tidsalderens ånd vekk fra de ansvarlige for britpop.» Selv om dets mer populære band greide å gjenta kommersiell suksess i Amerika, særlig USA, hadde den britiske bevegelsen i stor grad falt fra hverandre ved slutten av tiåret. I årene etter dukket det opp nye band som så ble klassifisert som Post-britpop.
Da musikknettstedet Pitchfork kåret de 50 beste britpop-albumene, kom Pulp-albumet Different Class på første plass.
Koreansk gjenforening
Koreansk gjenforening (Hangul: 통일, eller 남북통일 (i Sør-Korea: Sør-Nord gjenforening) og 북남통일 (i Nord-Korea: Nord-Sør gjenforening)) sikter til en mulig fremtidig gjenforening av de to koreanske statene Sør-Korea og Nord-Korea.
Prosessen mot en gjenforening ble startet med 15. juni-erklæringen som ble signert på det koreanske toppmøtet 15. juni 2000, der de to nasjonenes ledere Kim Dae-jung og Kim Jong-il ble enige om å arbeide for en fredelig gjenforening av Korea.
Men det finnes en rekke hinder i veien før en gjenforening kan skje. De to koreanske statene har utviklet seg i stikk motsatt retning etter Koreakrigen, og på det politiske og økonomiske området er det så store forskjeller at mange ser for seg en løs konføderasjon som et første skritt på veien til gjenforening.
Mange kortsiktige løsninger må også finnes på flere områder. Et stort antall flyktninger fra Nord-Korea lever i skjul i Kina, der de venter på å kunne reise til et tredjeland som vil tillate flyktningene videre reise til Sør-Korea. Ved en gjenforening vil denne flyktningstrømmen trolig eksplodere og påføre Sør-Korea betydelige problemer av både økonomisk og politisk art. De langsiktige utfordringene finnes innenfor mange områder, så som kultur, de diametralt motsatte politiske ideologiene som ligger til grunn for de to statsdannelsene, foruten farene for diskriminering.
Delingen
Japans kolonisering av Korea mellom 1910 og 1945 satte dype spor i det koreanske samfunnet, men bidro også til utviklingen av en koreansk nasjonalisme som stod opp mot okkupasjonsmakten. Etter Japans kapitulasjon, som markerte slutten på den andre verdenskrig, overtok USA og Sovjetunionen kontrollen over Korea, henholdsvis sør og nord for 38. breddegrad. Målet var at FN skulle gjennomføre uavhengige valg, og etablere av et nytt koreansk styre. Sovjetunionen nektet imidlertid FN adgang til den nordlige delen av landet, og FN kunne derfor bare gjennomføre valg i den sørlige delen av landet.
Da den sørlige delen av Korea proklamerte etableringen av Republikken Korea i august 1948, ble dette fulgt opp i nord, ved proklamasjonen av den demokratiske folkerepublikken Korea. I juni 1950 invaderte Nord-Korea den sørlige delen av landet, noe som ble starten på den treårige Koreakrigen. Den sørkoreanske regjeringen mottok militær og økonomisk støtte fra USA og FN, mens den nordkoreanske delen av landet fikk tilsvarende støtte fra Kina og Sovjetunionen.
Våpenhvileavtalen som satte en stopper for krigshandlingene i juli 1953 førte til små endringer i grensene mellom det som nå ble ansett som to koreanske stater. Sør-Korea fikk en liten territorial vekst som en følge av krigen. Noen fredsavtale er ikke signert etter krigen, og det skjer rett som det er grensetrefninger der det skytes over den koreanske grensen.
Begge de koreanske statene har gjenforening som sitt politiske mål, og en gjenforening anses som viktig for den koreanske nasjonale identitet. Et tiltak med en viss suksess har vært å etablere felleskoreansk lag i internasjonale idrettsarrangement som har representert Korea under et felles flagg.
Dette skjedde i 1991 da de to statene deltok med felles lag i det 41. VM i bordtennis i Chiba, Japan og det 6. VM i fotball for ungdom i Lisboa, Portugal. Dette er senere fulgt opp ved at de to statene marsjerte inn med felles tropp under åpningsseremonien til sommer-OL i 2000 og 2004 og i vinter-OL i 2006, men landene konkurrerte som separate nasjoner.
Gjenforeningsflagget er ment å representere hele Korea. Bakgrunnen er hvit med den koreanske halvøy i blått i midten. Øya Jeju sørvest for halvøya er tatt med, men andre småøyer som hører de to nasjonene til er det ikke. En variant finnes dog, og inkluderer øya Ulleung og Dokdo øst for halvøya. Flagget har ingen offisiell status for verken Nord-Korea eller Sør-Korea.
Status
Politiske analytikere og koreanere flest mener gjenforeningsprosessen allerede har startet. Den demilitariserte sonen som skiller de to koreanske statene er imidlertid fremdeles en av verdens mest befestede grenser.
Møter
Etter toppmøtet i Pyongyang mellom den sørkoreanske leder Kim Dae-jung og den nordkoreanske leder Kim Jong-il som varte fra 13. juni til 15. juni 2000, gav møtelederne for Millennium-møtet i FN i september samme år sin tilslutning til en erklæring som ønsket at den koreanske 15. juni-erklæringen skulle bringe fred, stabilitet og gjenforening på den koreanske halvøy. En tilsvarende resolusjon ble sju uker senere sendt ut fra FNs generalforsamling signert av 150 medlemsnasjoner.
En planlagt debatt i FNs generalforsamling om emnet i 2002 ble utsatt i ett år etter henstilling fra de to koreanske statene, og når emnet igjen skulle debatteres i 2003, ble det fjernet fra agendaen.
Temaet ble ikke tatt opp igjen før i 2007, etter det andre koreanske toppmøtet i Pyongyang fra 2. til 4. oktober 2007. Disse samtalene ble avholdt samtidig med en runde av Sekspartsforhandlingene i Beijing som bandt seg til målet om en atomvåpenfri koreahalvøy.
Økonomi
Et panel satt ned av den sørkoreanske regjeringen beregner kostnaden for en gjenforening til et beløp som tilsvarer 44.000 USD per sørkoreansk innbygger (eller vel 273.000 norske kroner per 16. august 2010). Gjenforeningskostnaden ble offentliggjort 15. august 2010. Kostnaden kan reduseres til en sjuendedel ved en gradvis tilnærming og åpning av den nordkoreanske økonomien, ifølge Presidential Council for Future and Vision, men selv da kommer kostnaden på 6.600 USD per sørkoreaner.
Politikk og ideologi
De politiske systemene i de to koreanske statene er diametralt motsatte og fiendskapen skinner klart igjennom i det nordkoreanske statseide nyhetsbyrået Korean Central News Agency sine stadige angrep på den sørkoreanske regjeringen som anklages for å være amerikanske marionetter.
Til tross for det har den sørkoreanske innstillingen overfor Nord-Korea endret seg dramatisk de siste to tiårene. Under president Park Chung-hee ble hatet mot nord næret fra høyeste hold, mens tilnærming til nord gjennom Solskinnspolitikken har vært rådende under de mer liberale presidentene Kim Dae-jung og Roh Moo-hyun på 1990-tallet og 2000-tallet. Da president Lee Myung-bak ble valgt i 2008 kjølnet forholdet til Nord-Korea betydelig.
Populærkultur
Den koreanske gjenforeningen har vært tema i en rekke produksjoner, i hovedsak sørkoreanske:
Gliese 649
Ifølge Johnson et al. (2009) har en planet på masse tilsvarende Saturn blitt oppdaget rundt den røde dvergstjernen. Planeten har 32,8 % av Jupiters masse og ligger 1,15 astronomiske enheter (AE) fra stjernen i eksentrisk bane (e=0,3). Med en antatt lysstyrke på 4,5 % av solen ligger den beboelige sonen ved 0,21 AE og planeten vil da være så kald som om den lå 5,5 AE fra en sol-lignende stjerne.
Slaget ved Fimreite
Slaget er beskrevet i Sverres saga.
Bakgrunn
Da slaget stod, var det borgerkrigstid i Norge. Dette var en periode med konflikter som startet i 1130 og varte, riktignok inkludert flere rimelig fredelige perioder, helt til 1240. Hovedkonflikten gikk ut på at man var uenige om hvem som skulle være konge i Norge. Magnus ble konge i 1161, og etter å ha kjempet ned flere motstandere, trodde han etter seieren i slaget på Re i 1177 at kongedømmet hans var sikret. Senere samme år dukket imidlertid Sverre opp og krevde kongsnavn og tronen. Sverre hevdet å være sønn av Sigurd Munn (norsk konge 1136-1155), Magnus' fetter. Sverre tok over som leder av Birkebeinerne og tok opp kampen med Magnus. Sverre greide etterhvert å ta kontroll over Trøndelag, mens Magnus hadde mest støtte på Vestlandet. Magnus hadde også allierte i Danmark, med moren Kristins fetter kong Valdemar den store, mens Sverre hadde støttespillere i Sverige med Birger Brosa.
Slagets forløp
Kong Sverre hadde dratt til Sogndal for å slå ned et opprør som hadde kostet to av hans sysselmenn livet. Magnus Erlingsson hadde fått nyss om at Sverre befant seg på de trakter. Etter å ha mobilisert i Bergen, og med sterk dansk støtte, dro han innover Sognefjorden med sine 26 skip for å ta et endelig oppgjør med Sverre. Kong Sverre, som kun hadde 14 skip, innså at situasjonen var ille. Men ved å oppildne sine menn og med krigslist greide han likevel å bekjempe fienden.
Sverre hadde færre menn enn Magnus, men hadde likevel fordel av at han var en svært dyktig hærfører, som tok i bruk nye og utradisjonelle metoder i krigføringen. Ifølge Sverres saga lot Magnus på tradisjonell måte skipene sine tenge (binde) sammen, mens Sverre lot sine skip fare løse. Sverre selv sprang i en småbåt og dirigerte de andre skipene sine mot fiendens svake punkter. På Magnus' flanke ble skipene ryddet ett for ett, og mennene hans tok seg over til skipene innenfor. Det oppstod trengsel og panikk, folk hoppet på sjøen, og de siste skipene sank under folkemengden. Sagaen overdriver nok når den lar 2000 mann miste livet sammen med Magnus i slaget ved Fimreite, men mannefallet var stort.
I slaget falt flere av Magnus' fremste menn, blant andre Orm Kongsbror.
Etter slaget
Konsekvensene av slaget var at store deler av det gamle aristokratiet ble utslettet og Sverre satte inn sine egne menn i disse maktposisjonene. Dette var med på å sikre hans stilling som konge i Norge.
Rimnersvallen
Rimnersvallen er en idrettsarena i Uddevalla, Sverige for fotball og friidrett. Den ble tatt i bruk 30. juli 1922 og ble ombygd til fotball-VM i 1958. Den har i dag en publikumkapasitet på 12 000 tilskuere. Den er 105 x 65 meter og er hjemmearenaen til IK Oddevold og Uddevalla IS. I forbindelse med Svenska Fotbollförbundets 100 års- jubileum i 2004 ble det arrangert en damelandskamp mellom Norge og Sverige på arenaen, Norge vant med 4-0.
Det ble i 1958 spilt en VM-kamp i fotball på Rimnersvallen:
Eldbjørg Raknes
Eldbjørg Raknes (født 9. februar 1970 i Midsund) er en norsk jazzvokalist, kjent for sitt arbeid med a cappella, innovativ stemmebruk og elektroniske effekter.
Hun er utdannet ved musikklinja på Atlanten videregående skole i Kristiansund (1986–89), teaterlinja på Romerike Folkehøgskole (1990) og Jazzlinja (NTNU) (1991–94) med spesialisering i sang, pedagogikk, arrangement og komposisjon, og er engasjert som førsteamanuensis på Jazzlinja (NTNU). Hun har turnert med Rikskonsertene og deltatt ved flere internasjonale jazzfestivaler, blant annet som medlem av gruppene Bodega Band, TINGeLING, Søyr (1994–96), ESE, Kvitretten og Trondheim Voices, samt i duo med Anders Jormin (2004–). Hun mottok Kardemommestipendiet i 2000. I 2011 ble hun tildelt Radka Toneff Minnepris, samt Buddy-prisen og i 2012 Gammleng-prisen i klassen jazz.
Raknes driver eget plateselskap, My Recordings (2006). Eldbjørg er søster til bassisten Steinar Raknes og psykolog Solfrid Raknes.
85 år og alt intakt
85 år og alt intakt er et musikkalbum med GT-Sara, utgitt i 2009.
Niederaussem kraftverk
Niederaussem kraftverk  er et varmekraftverk i byen Bergheim sørvest i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på brutto 3 864 MW. Utslippet av CO2 er blant de største i hele Europa fra ett enkeltpunkt, med 27,4 millioner tonn CO2 i 2007, eller halvparten av Norges totale klimagassutslipp. De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 22 300 000 tonn.
Utbyggingen startet i 1960 og nådde 2 700 MW i 1974. Et tilleggsanlegg ble bygd 1986–88, med kalksteinsbasrt rensing som gir biproduktet gips. Sommeren 2002 åpnet den hittil siste enheten. Anlegget opplevde en brann den 6. juni 2006.
Brenselkilden er steinkull, naturgass og fyringsolje, og det ble i perioden 2004–06 i gjennomsnitt produsert 25,43 TWh årlig. Enhet I ble stengt i 2000, men fortsatt drives de eldre enhetene II (93 MW) og III (303 MW). Enhet nr IV er en gassblokk på 390 MW med kogenerasjon, slik at anlegget også leverer fjernvarme. Operatør er energiselskapet RWE Power AG.
Clement Deykin
Deykin var med på det britiske laget i rugby union under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt kun to kamper. Storbritannia spilte en kamp, de tapte til Frankrike med 8-27. I den andre kampen vant Frankrike med 27-17 over et tysk lag. Frankrike ble olympiske mestere og både Storbritannia og Tyskland er av IOC oppført som sølvmedaljevinnere.
Hans Oster
Hans Oster (født 9. august 1887 i Dresden i Tyskland, henrettet 9. april 1945 i Flossenbürg konsentrasjonsleir) var en tysk general og antinazist som deltok i det mislykkede 20. juli-attentatet. Han ble arrestert like etter og året etter dømt til døden og henrettet.
Bakgrunn
Oster tilhørte en protestantisk prestefamilie. Faren var sogneprest for den reformerte franske menighet i Dresden.
Militær karriere
Etter abitur ble han i 1907 yrkesoffiser, og deltok i første verdenskrig, til sist som offiser i generalstaben. Han ble forfremmet til major i 1929. I 1932 ble han tvunget til å avslutte sin tjeneste på grunn av et «æresspørsmål» (et forhold til en annen offisers kone).
I 1935 ble han rekruttert til Abwehr av admiral Wilhelm Canaris. Begge var nasjonalkonservativt innstilt, og avviste nasjonalsosialismen. De konspirerte i flere år mot det nasjonalsosialistiske regimet. Oster var en av de mest aktive antinazistene, og gikk allerede i 1938 inn for snarest mulig å drepe Hitler og begå statskupp for å avsette nasjonalsosialistene.
Under annen verdenskrig var Hans Oster Canaris' kontaktmann til den militære motstanden mot regimet, hjulpet av menn som Helmuth Groscurth og Georg Thomas, som i tidsrommet mellom Polen-felttoget og angrepene på vestfronten prøvde å stille kjeppene i hjulene for de nasjonalsosialistiske krigsplaner. Han gikk til og med så langt at han advarte Nederland og Belgia om de tyske angrepsplaner og angrepsdatoen, via Bert Sas, den nederlandske militærattaché i Berlin.
I 1942 ble han forgremmet til generalmajor.
Da Hans von Dohnanyi ble fengslet i april 1943 fikk Gestapo også mistanke til Oster, og han ble permittert og satt under overvåkning. Etter det mislykkede 20. juli-attentatet ble Oster arrestert allerede dagen etter. Kort før krigens slutt ble Oster, som da hadde graden generalmajor, dømt til døden i en skueprosess og hengt i konsentrasjonsleiren Flossenbürg sammen med Dietrich Bonhoeffer og Wilhelm Canaris. For å ydmyke de dødsdømte, ble de tvunget til å kle av seg og gå nakne til galgen.
Oster var gift med Gertrud Knoop, som tilhørte en bremisk tekstilindustrifamilie. Han hadde tre barn, blant annet sønnen Achim Oster, som etter krigen ble generalmajor i den tyske hæren, og i egenskap av militærattaché i Spania fikk i oppdrag å arrestere Spiegel-redaktøren Conrad Ahlers i forbindelse med Spiegelaffæren.
Therese Nortvedt
Therese Nortvedt (født 23. juli 1953) er en norsk billedkunstner.
Nortvedt er utdannet blant annet ved Statens kunstakademi i Oslo, og har hatt separatutstillinger i en rekke land. Hennes verker er innkjøpt av blant annet Museet for samtidskunst, Astrup Fearnly Samlingen, Nasjonalgalleriet og Norsk kulturråd.
Ludvig Kragtorp
Ludvig Larsen Kragtorp (født 14. november 1862 i Rødenes, død 25. februar 1928 på Mysen ) var en norsk lege og politiker (V). Han tok examen artium i 1884, og var cand.med. fra 1892. Han var lærer ved Smaalenenes amtsskole 1885–1886, privatlege i Høland i 1893, kommunelege i Spydeberg 1893–1912, samt direktør i Abnormskolevæsenet 1913–1928. Kragtorp var ordfører i Spydeberg 1904–1907, og var innvalgt på Stortinget fra Eidsberg krets i Smaalenenes amt (Østfold) 1907–1915.
Pietro Bembo
Bakgrunn
Han fikk en humanistisk utdannelse i Firenze, og senere under Aldo Manuzio og Pietro Pomponazzi i Padova og Ferrara, og ble senere et fremstående medlem av den humanistiske kretsen rundt Manuzio i Venezia. I 1513 gikk han inn i den geistlige stand, og trådte inn i Johanitterordenen.
Ferrara, Urbino
Mens han studerte i Ferrara var han blitt lagt merke til av Alfonso d'Este og hans hustru Lucrezia Borgia, som han i mange år skulle ha et platonsk vennskap med. Ryktespredere i samtiden ville ha det til at forholdet ikke var platonsk, noe som kunne synes å ha støtte av de mange kjærlighetsbrev som er blitt bevart for ettertiden, men disse ryktene må likevel ses i sammenheng med tidens intrigemakeri.
Anders Ryssdal (politiker)
Anders Ryssdal (født 29. desember 1953) er en norsk journalist og lokalpolitiker fra Senterpartiet. Han var ordfører i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane fra 1999 til 2015.
Pietro Bembo
Ferrara, Urbino
Fra 1506 til 1511 var han ved hoffet i Urbino, der han var en ledende intellektuell skikkelse, og ble venn med maleren Raffaello Sanzio.
Anders Ryssdal (politiker)
Ryssdal er utdannet lærer, men har i mange år arbeidet som journalist i lokalavisen Firda Tidend, hvor han også fungerte som redaktør fra 1987 til 1988. Han har arbeidet som lærer i Vanylven kommune og senere fem år som informasjonsleder i Sogn og Fjordane Energi (SFE). Ryssdal er medlem av fylkestinget i Sogn og Fjordane fra 2011.
Pietro Bembo
Roma
Han dro til Roma i 1512 sammen sin nære venn Giulio de' Medici. Det påfølgende år ble han og den fremtidige kardinal Jacopo Sadoleto utnevnt til sekretærer for pave Leo X.
I Roma ble han forelsket i "Morosina", den unge datter av en mann tilknyttet det pavelige hoff, og etter hennes ønske trakk han seg etter Leo Xs død seg tilbake fra det offentlige bosatte seg sammen med henne i Padova. Der bodde han fra 1521, og hans hus i Treville ble sentrum for en stedlig litterær krets, med størrelser som for eksempel Aonio Paleario og filosofen Vincenzo Maggi. Han bygde også opp et stort bibliotek. Med «Morosina» (død 1535) fikk han barna Lucilio, Torquato og Elena.
I 1529 ble han engasjert av republikken Venezia som dens historieskriver, og gitt i oppgave å fullføre en fremstilling av republikkens historie som var blitt påbegynt av Marcantonio Sabellico. Han rakk å dekke perioden fra 1487 til 1513. Det følgende år, 1530, ble han utnevnt til bibliotekar for Markuskatedralen i Venezia. Brev han forfattet på denne tiden vitner om en frivolitet som grenset til hedenske moraloppfatninger. Han fikk en rekke uekte barn.
Han ble kreert til kardinal in pectore av pave Paul III den 20. desember 1538; utnevnelsen ble publisert den 10. november 1539, med San Clemente som tittelkirke.
Klebæk Høje
Klebæk Høje ligger langs den såkalte Hærvejen i Bække i Ribe amt i Jylland. Det består av to bronsealdergravhauger og en skipssetning fra vikingtiden med en to meter høy runestein i forstavnen. Innskriften lyder nedenfra og opp: «Revne og Tobbe gjorde disse kumler etter sin mor Vibrog».
Av de opprinnelige 60 steinene som engang utgjorde den praktfulle skipsetningen på 45 m, er det bare ni steiner igjen. De manglende steinene er blitt markert med mindre steiner for å vise skipets opprinnelige form.
Gliese 674
Gliese 674 (Gliese-Jahreiss 674) er en rød dvergstjerne som ligger rundt 15 lysår unna i det sørlige stjernebildet Alteret. Stjernen befinner seg i fasen før hovedserien.
7. januar 2007 brukte Bonfils HARPS-spektrografen i ESO og fant en planet med en middels masse rundt den røde dvergstjernen i en uvanlig eksentrisk bane.
Fugløya (Kristiansund)
Fugløya er en øy som ligger i Bolgsvaet mellom Freiøya og Nordlandet i Kristiansund kommune. Arealet er på 220 daa.
Kulturminne
Fugløya var planlagt innlemmet i en utbygging av industriområdet på Husøya i tidligere Frei kommune. Øya ble, etter en folkeaksjon i kommunen, kåret til kulturminne for kommunen i kulturminneåret 1997.
Formannskapet i Frei kommune forsøkte å sette resultatet av avstemningen til side, og vedtok i stedet å kåre Rastarkalv til kommunens kulturminne. Dette vedtaket ble overprøvd av sekretariatet i kulturminnestafetten, som slo fast at det var kommunens innbyggere som skulle avgjøre. Øya ble også valgt til kulturminne for Møre og Romsdal fylke.
Naturreservat
Etter vedtak i statsråd er Fugløya med tilhørende sjøareal gitt status som naturreservat for sjøfugl f.o.m. 1. august 2010. Området er inkludert i Møre og Romsdal fylkes verneplan for hekkende sjøfugl. Denne verneplana ble oversendt Direktoratet for Naturforvaltning, som støttet fylkets tilrådning om vern av Fugløya. DN sendte sin tilrådning til Miljøverndepartementet som planla å gjøre vernevedtak i løpet av høsten 2007 og 2008.
Ingen andre viltområder har høyere naturverdi i tidligere Frei kommune.
Fugleliv
Fugløya regnes som den viktigste hekkeplassen for sjøfugl i gamle Frei kommune, og en av de viktigste hekkeplassene på Nordmøre. Norsk ornitologisk forening har gjennom en årrekke fulgt med fuglelivet og ringmerket fugler på øya. I 2002 er det registrert 450 par fiskemåke, 300 par makrell- og rødnebbterne, 15 par ærfugl, 5 par grågås, 5 par gråmåse og 2 par svartbak. I tillegg er det registrert hekking av siland (2001), 2 par kanadagås (2005), samt stokkand, tjeld, storspove, strandsnipe og skjærpiplerke.
Bruk og bosetting
Ifølge Gards- og ættesoge for Frei ble øya i tidlige tider brukt til fisketørking av ulike kjøpmenn i Kristiansund. Det er usikkert hvorvidt noen bodde der fast på den tida. Den første eieren som er nevnt i boka er Fredrik Schmedling fra Bolga, og den første som er nevnt som bosatt på øya er Bergljot Thoresen.
Øya ble fraflytta i 2003, men i mange år bodde brødrene Frank og Roald Thoresen på øya og drev med tradisjonelt fiske. Et portrettprogram med brødrene har vært sendt på TV Nordmøre. Et gardsbruk lå tidligere på øya. Bygningene, tuftene og kulturlandskapet er prega av tidligere klippfiskproduksjon på øya. 19. mai 2018 oppsto det brann i bolighuset. Da brannmannskap fra brannvesenet og redningsskøyta «Erik Bye» ankom øya, var huset overtent og sto ikke til å redde. Det ble foretatt en kontrollert nedbrenning av huset samt spylt på mye vann rundt huset så brannen ikke skulle spre seg.
Tommy Runar
Tommy Runar (født 25. april 1982) er en norsk fotballspiller som er målvakt for Jerv. Han har tidligere spilt for klubben. Runar er opprinnelig fra Grimstad, og kom til Start i 2004.
1183 Jutta
1183 Jutta er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Polana, en undergruppe av Nysa-familien. Den ble oppdaget 22. februar 1930 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Tommy Runar
Deler av sesongen 2008 blir han utleid til Fredrikstad og har der fått flere kamper for en skadet Lasse Staw. Etter 2009-sesongen gikk Runar fra Start tilbake til Jerv.
Fysisk person
Fysisk person er en juridisk betegnelse på et anskuelig menneske som er underlagt de fysiske lover, til forskjell fra en juridisk person, som er en organisasjon som etter loven behandles som et selvstendig rettssubjekt uavhengig av sine fysiske medlemmer eller eiere.
For eksempel gjelder menneskerettighetene kun for fysiske personer.
Johan VI av Portugal
Johan VI av Portugal (portugisisk: Dom João VI; født 13. mai 1767, død 10. mars 1826) var konge av Det forente kongerike Portugal, Brasil og Algarve fra 1816 til 1822, og, selv om det forente kongerike som han styrte over, opphørte å eksistere, forble han så de jure fra 1822 til 1825; etter at Brasil ble anerkjent som uavhengig under traktaten i Rio de Janeiro i 1825, fortsatte han som konge av Portugal og Algarve fram til sin død i 1826. Under den nevnte trakten ble han også titulær keiser av Brasil for livet, mens hans sønn Pedro ble både de facto og de jure monark av det nylige uavhengige landet.
Liv og virke
Johan VI ble født i Lisboa i 1767 som sønn av Peter III av Portugal og dronning Maria I av Portugal. Han var i begynnelsen en infante (prins, men ikke arving til tronen) av Portugal, og ble først kronprins da hans eldre bror José døde i 1788 av kopper 27 år gammel. Før han tiltrådte den portugisiske tronen hadde han titlene som hertug av Braganza og hertug av Beja, foruten også fyrste av Brasil. Han tjenestegjorde, fra 1799, som prinsregent av Portugal (og senere, fra 1815, som prinsregent av det forente kongerike Portugal, Brasil og Algarve), grunnet hans mor mentale sykdom. Til sist etterfulgte han sin mor som monark av det portugisiske imperiet, men uten noen endring i hans autoritet ettersom han som regent allerede hadde absolutt makt.
Som en av de siste representanter av eneveldet levde han i en urolig tid, hans styre opplevde aldri varig fred. Gjennom hans periode som regent og senere som konge fortsatte europeiske stormakter, som kongedømmet Spania, kongedømmet Frankrike og senere dets etterfølger, det første franske keiserdømme, og Storbritannia (fra 1801, Det forente kongeriket Storbritannia og Nord-Irland) å blande seg inn i portugisiske affærer. Da keiser Napoléon Bonapartes hær invaderte Portugal, ble den kongelige familie tvunget til flykte over Atlanterhavet og til Brasil. I Sør-Amerika måtte han stå over frihetsopprør som reflekterte tilsvarende hendelser i hovedstaden. Han ble tvunget til å vende tilbake til Europa midt i nye konflikter. Hans ekteskap var ikke mindre konfliktfylt da hans hustru, Carlota Joaquina av Spania, jevnlig konspirerte mot sin ektemann i favør av personlige interesser eller de til hennes opprinnelige hjemland Spania. Han tapte Brasil da hans sønn Pedro erklærte uavhengighet, og hans andre sønn Miguel (den senere Miguel I av Portugal) ledet et opprør som hadde til hensikt å avsette ham. I henhold til senere historisk forskning, kan hans død ha vært forsaket av forgiftning med arsenikk.
Til tross for motgangen etterlot han seg et varig merke, særlig i Brasil hvor han opprettet tallrike institusjoner og tjenester som la grunnlaget for et nasjonalt selvstyre. Han er likevel blitt sett på som en komisk figur, ikke alltid like rettferdig, i portugisisk og brasiliansk historiografi, anklaget for latskap, mangel på politisk kløkt og stadig ubestemt, og ofte framstilt som tunghørt og fysisk grotesk.
Ettermæle
I løpet av Johans få år i Brasil beordret han opprettelsen av en rekke institusjoner, prosjekter og tjenester som skaffet landet stor foredeler økonomisk, administrativt, juridisk, vitenskapelig, kulturelt, kunstnerisk, og på andre måter, skjønt ikke alle var like vellykte, og en del fungerte direkte dårlig eller var unødvendige, eksempelvis Hipólito José da Costa. Blant disse var han ansvarlig for etableringen av Imprensa Régia, Brasils første forlag, Jardim Botânico (den botaniske hagen i Rio de Janeiro), Arsenal de Marinha do Rio de Janeiro (en militær organisasjon i den brasilianske marine), Fábrica de Pólvora (kruttfabrikk), Rio de Janeiros brannavdeling, Brasils handelsflåte, og hospitalet Casa dos Expostos. Han etablerte også ulike utdanningsprogrammer i Rio, Pernambuco, Bahia og andre steder, med undervisning i teologi, mekanikk, hydrodynamikk, kjemi, matematikk, geometri, botanikk, landbruk og språk som fransk og engelsk, med mere.
1184 Gaea
1184 Gaea er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 5. september 1926 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Asteroiden er oppkalt etter Gaia, en gudinne eller guddommelig personifisering av Jorden i antikkens greske religion og mytologi.
Kenneth Høie
Kenneth Høie (født 11. september 1979) er en norsk tidligere fotballkeeper fra Haugesund som sist spilte for. Han har også spilt for klubbene, , , , og.
Kenneth Høie kom til Bryne foran 2003-sesongen, og var også en tid aktuell for den skotske eliteserieklubben Dundee FC i 2004. I 2005 gikk han til hvor han varierte mellom å være første- og andrekeeper. I 2006 signerte Høie en ny toårskontrakt med Start. På starten av 2007-sesongen ble Høie degradert til tredjekeeper, og ble etter hvert lånt ut til i 1. divisjon.
Bodø/Glimts førstekeeper Pavel Londak ble langtidsskadet etter to serierunder i 2007 sesongen. Siden klubben da hadde bare én spilleklar keeper på A-laget søkte de om dispensasjon fra Norges Fotballforbund til å hente inn Kenneth Høie som erstatning. Høie sto fast som førstekeeper mens han var i Bodø/Glimt, og fikk 10 kamper på låneoppholdet. Etter at han kom tilbake til Start til høstsesongen var Høie førstekeeper.
I 2012 gikk han gratis til Elfsborg, før han skrev under for Djurgården.
Kenneth Høie la opp etter 2016-sesongen.
Ruth von Kleist-Retzow
Ruth von Kleist-Retzow født grevinne von Zedlitz-Trützschler (født 4. februar 1867 i Nieder Großenborau, Niederschlesien, død 2. oktober 1945 i Kieckow, Hinterpommern) var aktiv i den bekjennende kirke og i motstanden mot nasjonalsosialismen.
Liv
Ruth von Kleist-Retzow ble født som tredje av seks barn av grev Robert von Zedlitz-Trützschler og hans hustru Agnes født von Rohr-Levetzow i Landkreis Freystadt im Niederschlesien. I 1881 flyttet familien til Oppeln, hvor faren var blitt utnevnt til regjeringspresident av Otto von Bismarck. Her lærte komtessen den pommerskfødte juristen Jürgen von Kleist-Retzow å kjenne. Han var sønn av den tidligere overpresidenten for Rhinprovinsen, Hans Hugo von Kleist-Retzow. De ble gift 4. februar 1886 i Oppeln.
Samme år flyttet det unge ekteparet til Köslin og deretter til Belgard i Pommern, hvor mannen ble landråd. De fikk fire barn mens de bodde i Belgard.
14. desember 1897, kort etter det femte barnets fødsel, døde Jürgen von Kleist-Retzow i Dresden på vei til et kuropphold. Den 30 år gamle enken måtte dermed ta ansvar for sin egen fremtid. For at barna skulle få gå på en bedre skole flyttet familien i 1899 til Stettin, hvor hun også tok to pleiesønner inn i familien: Herbert og Gottfried von Bismarck. Sitt gods i Kieckow overlot hun til en forvalter å bestyre.
Ved utbruddet av første verdenskrig reiste Ruth von Kleist-Retzow tilbake til Kieckow, og overtok selv driften av familieeiendommen. I 1919 solgte den da 52 år gamle Kleist-Retzow sin bolig i byen, og trakk seg helt tilbake til enkesetet Klein Krössin i nærheten av godset. Hun brukte tiden på å beskjeftige seg med teologiske, politiske og sosiale spørsmål. I 1926 skrev hun en bok med tittelen Die soziale Krisis und die Verantwortung des Gutsbesitzers, hvor hun krevde at godseiere viste ansvarsfølelse i omgangen med sin eiendom. Hun var også aktiv i den såkalte Berneuchener Bewegung, som arbeidet for fornyelse av den protestantiske kirken, fromhet og et forpliktende geistlig liv. Videre var hun allerede fra slutten av 1920-tallet opptatt av nasjonalsosialismen, og delte sine tanker med Ewald von Kleist-Schmenzin, som i 1932 offentliggjorde skriftet Der Nationalsozialismus – eine Gefahr.
I Stettin ble hun kjent med kretsen rundt Dietrich Bonhoeffer, som ledet den bekjennende kirkens presteseminar i Finkelwalde i nærheten av Stettin. Ubevisst kom hun til å virke som formidler mellom den intellektuelle, kristelig pregede kretsen rundt Bonhoeffer og den konservative militære motstanden mot det nasjonalsosialistiske regimet. Hun pleiet også nær kontakt med godseiernaboene Hans Jürgen og Ewald von Kleist. Hennes hus i Klein Krössin ble et samlingspunkt for regimekritiske aktivister.
Etter at 20. juli-attentatet mislyktes i 1944, opplevde Kleist-Retzow at mange av hennes venner og slektninger ble dømt til døden og henrettet, eller begikk selvmord. Ewald von Kleist-Schmenzin ble henrettet 9. april 1945 i Plötzensee, og Dietrich Bonhoeffer samme dag i konsentrasjonsleiren Flossenbürg.
Hun forsøkte selv å flykte fra den fremrykkende horden av Stalins soldater, men klarte ikke å følge med de andre flyktningene til fots og måtte bli værende i Kieckow. Etter grusomme opplevelser etter stalinistenes okkupasjon av hjemstedet døde hun 78 år gammel i oktober 1945.
Jo Inge Nes
Nes har siden 1992 vært ansatt som distriktsmusiker i Møre og Romsdal, med hovedinstrumentet slagverk. Han har skrevet musikk til teateroppsetninger, kunstutstillinger og konserter. Blant annet «I Begynnelsen Var Fallet», bestillingsverk for Statkraft, sammen med forfatter Svein Sæter, og verket «Terra» sammen med kunstnerne Brit Dyrnes og Guri Sandvik.
Nes jobber som kursinstruktør og foredragsholder gjennom firmaet «Jones Kulturleveranser». Er bosatt på Sunndalsøra på Nordmøre.
Paris–Roubaix 2015
Paris–Roubaix 2015 var den 113. utgaven av sykkelrittet Paris–Roubaix. 2015-utgaven gikk av stabelen 12. april, strakk seg over 253 km, fra Compiègne til velodromen i Roubaix, og inneholdt 27 brosteinspartier på til sammen 52,7 km. Dette er 1,6 km mer enn i 2014. Samme løype ble syklet i 2013. Det ble vunnet av John Degenkolb foran Zdeněk Štybar og Greg Van Avermaet.
Lutherstadt Mansfeld
Mansfeld (nå egentlig Lutherstadt Mansfeld) er en liten by i Sachsen-Anhalt i Tyskland, med 8.988 innbyggere i 2005. Den ligger ikke så langt fra Harz-fjellene.
Byen dukker opp i historisk kildemateriale fra 973. Siden 1996 har den hatt ordet «Lutherstadt» som tillegg i navnet. Martin Luther bodde her i deler av sin barndom, og sang i kor i St. Georg kirke. Foreldrenes hus er idag museum.
FA-cupen 1953/54
FA-cupen 1953/54 var den 73. sesongen av den engelske FA-cupen. West Bromwich Albion slo Preston North End 3–2 i finalen.
1185 Nikko
1185 Nikko er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 17. november 1927 av Okuro Oikawa i Tokyo.
Laurentius Laurinus
Laurentius Laurinus (født cirka 1573 i Söderköping, død 1655/1656) var rektor i Söderköping og kyrkoherde i Häradshammars församling, en menighet i Norrköping kommune i Östergötland.
Herbert Nicol
Herbert St. John Nicol (født 12. april 1873, død 10. februar 1950) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Laurentius Laurinus
Biografi
Etter å ha studert i Uppsala 1594 og tatt en filosofieksamen ved et av de tyske universitetene ble han presteviet i 1603 og utnevnt til rektor ved Söderköpings skole i 1608. I 1609 ble han til kyrkoherde i Häradshammars og Jonsbergs församlingar i Linköpings stift.
Bibliografi
I 1622 gav han ut en musiklærebok, Musicae rudimenta pro incipientibus necessaria, den første svenske undervisningsbok i sang.
I tillegg til salmer skrev han en rekke teologiske verk og oversatte andre fra latin. Han har også skrevet andre skrifter, deriblant En kort Sveriges chrönika ifrån Magog alt inn till Fröken Christinas regemente
I himmelen, i himmelen
Han er kjent som forfatter av salmen I himmelen, i himmelen fra 1620. Salmen, som opprinnelig hadde fem vers, ble trolig brukt i hans hustrus begravelse og ble tatt med da talen fra begravelsen ble trykket i 1622 under tittelen En Christeligh Liikpredikan. Den har vært i svenske salmebøker siden midt på 1600-tallet.
Arches nasjonalpark
Arches nasjonalpark er en nasjonalpark i delstaten Utah i USA. Parken ble etablert 12. november 1971, og er på 309 km². Den viktigste naturattraksjonen i parken er den verdenskjente stenbuen Delicate Arch, og parken verner over 2000 naturlige buer i sandsten, i tillegg til et stort utvalg unike geologiske ressurser og formasjoner.
Parken ligger i nærheten av byen Moab i delstaten Utah, USA, og er 309 km² i størrelse. Høyeste punkt er på 1723 moh på Elephant Butte, og laveste punkt 1425 moh ved parkens informasjonssenter. 42 buer har rast sammen på grunn av erosjon siden 1970. Arches nasjonalpark har i gjennomsnitt ca. 250 mm nedbør i året.
Området blir administrert av National Park Service, og ble opprinnelig opprettet som et nasjonalt monument 12. april 1929. Det ble omgjort til nasjonalpark 12. november 1971. Over 730 000 mennesker besøkte parken i 2004.
Lars Gjendemsjø
Lars Gjendemsjø (født 31. mars 1906 i Fræna, død 26. mai 1996 i Bergen) var en norsk motstandsmann og offiser under andre verdenskrig. Etter krigen markerte han seg med sosialt arbeide særlig for krigsveteraner, spesielt krigsseilere, og som lobbyist for disse gruppenes sak. For dette arbeidet ble han i 1972 hedret med St. Olavs Orden.
Gjendemsjø arbeidet som gårdsarbeider, fisker og deltok på selfangst før han i 1924 kom inn på treårig lærerskole i Tromsø. På grunn av nedgangstidene og dårlig økonomi i kommunene viste det seg umulig å få praktisert yrket etter avsluttende eksamen. Han arbeidet som livsforsikringsagent, senere ble han annonserekvisitør i Bergens Arbeiderblad og fra 1931 annonsesjef i NKP-avisen Arbeidet i Bergen. I 1937 tok han eksamen ved Handelsskole. I august 1940 ble Arbeidet forbudt av de tyske okkupantene, og Gjendemsjø gikk inn i en vikarstilling som lærer.
Andre verdenskrig
Fra sommeren 1940 til oktober 1941 var Gjendemsjø medlem av motstandsgruppen Stein-organisasjonen. Gruppen ble infiltrert av Gestapo og rullet opp i oktober 1941. Gjendemsjø ble arrestert 2. oktober. I november samme år ble han innlagt på det tyske krigslasarettet på Grønnestølen skole. Ved hjelp av en medfange klarte han rømme herfra natten mellom 17. og 18. november. Han ble holdt skjult av Hjemmefronten, og den 10. februar 1942 ble han sammen med omkring 40 andre flyktninger sendt fra Bremnes til Shetland med motorkutteren MK «Rupee».
Gjendemsjø ble innrullert ved Den norske brigaden i Skottland, hvor han ble utdannet som liaison-offiser og tilsluttet 4. bataljon av Kings Own Scottish Borderers. Her ble han videreutdannet som etterretningsoffiser, etterhvert forfremmet til løytnant. I perioden oktober 1944 – april 1945 fulgte han denne bataljonen i kamp på kontinentet, i en periode som kompanisjef. I april 1945 ble han kalt til Political Investigation Department London, hvor han ble tilsluttet en gruppe med oppdrag å forhøre tyske krigsfanger. Han vendte tilbake til Norge med skip til Stavanger 17. mai 1945, hvor han fortsatte som liaison ved de britiske styrkene inntil disse ble trukket tilbake.
Etter krigen
Gjendemsjø satt 1963–67 i Bergen bystyre for Sosialistisk Folkeparti. Av andre verv kan nevnes medlem av Nortrashiputvalget 1970, formann i Kristian Stein-organisasjonens forening 1945–50 og formann i Aktive Krigsdeltageres Forening fra 1952.
Utmerkelser
For sitt virke under krigen mottok han Deltakermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje, France and Germany Star og Defence Medal. Han ble dessuten «Mentioned in Dispatches» mens han var i britisk krigstjeneste.
Khamal Thapa
Khamal Thapa er en ekstrem, rojalistisk politiker i Nepal, som blei kjent for sin rolle under det kongelige diktaturet i 2005 og 2006.
Lukttinden
Lukttinden er et fjell i Vefsn kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 348 meter over havet. Fjellet ligger øst for Ømmervatnet, midt mellom Mo i Rana og Mosjøen. I nærheten av fjellet ligger de mer kjente Okstindan. Lukttinden er i motsetning til disse ikke omringet av isbreer, og er derfor et lettere turmål.
Khamal Thapa
I 1999 blei han valgt inn i parlamentet som representant for det rojalistiske partiet Rastriya Prajatantra Party(RPP).
Thapa i Gyanendras kuppregjering
Etter at kong Gyanendra gjorde sitt andre statskupp 1. februar 2005, tok all makt og innsatte seg sjøl i statsministerens sted, blei Thapa innenriksminister. Han gjorde seg bemerka ved å gå offentlig inn for å slå hardt ned på all opposisjon.
10. januar 2006 erklærte han seg som leder av det opprinnelige RPP. En majoritet fortsatte å følge RPPs partileder, Pashupati SJB Rana, så følgen blei at Thapa i praksis danna sitt eget, høyremonarkistiske parti, som blei kjent som RPP (Thapa). (Dette partiet har ingen forbindelse med den fløya av RPP som var leda av den kjente politikeren Surya Bahadur Thapa, som siden 1991 har vært kjent i Nepal som RPP (Thapa).)
Vinner av Gyanendras lokalvalg
Gyanendras mål var å skape et nytt, monarkistisk politisk system, der bare kongetro partier deltok. Da de fleste parlamentariske partiene i protest danna Sjupartialliansen for demokrati i Nepal, planla Gyanendra nyvalg uten dem. I første omgang utlyste han lokalvalg den 8. februar 2006.
Valget blei boikotta av alle parlamentariske partier, også de rojalistiske. Av de nye småpartiene som stilte opp, var Khamal Thapas RPP det partiet som gjorde det best.
Khamal Thapa uttalte at dette viser befolkningas store tillit til regjeringa og til hans parti spesielt.
Valget blei bare holdt i storbyer som tilsammen hadde under 10% av befolkninga. Siden deltakelsen ifølge offisielle tall lå rundt 20% (opposisjonen sa den var lavere), kan Thapas parti i aller beste fall ha fått oppimot 1% av stemmene til alle med stemmerett.
Dette gjorde Thapas parti til den sterkeste kandidaten til å vinne Gyanendras planlagte parlamentsvalg. Valgseieren gjorde også at Thapas parti et part måneder våren 2006 fikk ordførere og mange andre poster i ei rekke byer.
Thapa i demokratiopprøret 2006
Under demokratiopprøret Jana Andolan 2006 var Khamal Thapa blant de aller mest uforsonlige i regjeringa. Som innenriksminister trua han med at politiet skulle skyte med skarpt mot demonstrantene. Amnesty International og FNs representant i Nepal var blant dem som protesterte mot uttalelsene hans.
Thapas parti etter demokratiets seier
Da diktaturet var styrta, blei det bekrefta at Thapas parti var inspirert og finansiert av kongehuset.
De lokale kommunestyrene som blei valgt i februar blei jaga ut av kontorene, angivelig etter at de hadde prøvd å bevilge seg sjøl store pengesummer da diktaturet falt.
Sommeren 2006 ga høyesterett hovedfløya av RPP, nå også kjent som RPP(Rana), enerett til å bruke partinavnet og partisymbolet. 26. oktober 2006 gikk Khamal Thapa av som leder for sitt parti, og blei erstatta av Rabindra Nath Sharma. Partiet er nå kjent som RPP(N) eller RPP(Nepal).
Khamal Thapa etter april 2006
I mai 2006 blei Khamal Thapa satt på ei liste over rojalistiske politikere som ikke fikk lov til å forlate Nepal.
Han blei arrestert, men noe seinere satt fri av høyesterett.
I januar 2007 blei han arrestert igjen. Denne gangen blei han anklaga for å være medansvarlig for urolighetene i Tarai.
Aonio Paleario
Aonio Paleario, Antonio Della Paglia eller Antonio Degli Pagliaricci (født ca. 1503 i Veroli i Italia, henrettet 3. juli 1570 i Roma) var en italiensk humanist og reformator.
Han inngikk i 1520, da han reiste til Roma, i den fremstående litterære krets rundt pave Leo X. Etter "Sacco di Roma" dro han først til Perugia og senere til Siena, der han ble lærer.
I 1536 ble han bemerket for det didaktiske latinske diktet De immortalitate animarum, som var delt i tre bøker. Den første inneholder gudsbeviser, og de neste to kommer med henholdsvis teologiske og filosofiske argumenter for sjelens udødelighet.
I 1542 ble hans traktat Della Pienezza, sufficienza, et satisfazione della passione di Christo (også kjent som Libellus de morte Christi) gjenstand for anklager om heresi, men han forsvarte seg med fremgang mot anklagene overfor inkvisisjonen. Hans karriere utviklet seg visere med professorater i Lucca og senere i Milano. Men her fornyet hans motstandere sine angrep mot ham, og i 1567 ble han formelt anklaget for heresi i Milano. Han ble stilt for retten i Roma og dømt til døden i oktober 1569. Dommen ble fullbyrdet i juli det påfølgende år.
Njalla
Njalla (nordsamisk) eller njalle (sørsamisk) er en form for stabbur. Det sto på en trestamme på 2-3 meters høyde, eventuelt på en struktur av flere stammer. Dette skulle hindre dyr i å ta seg inn til maten.
Gerd Thoreid
Gerd Miriam Thoreid (født 17. september 1924 på Hamar, død 14. november 2020 på Kongsvinger) var en norsk musiker og sanger. Hun gikk for å være Norges eldste stand-up-komiker. Artistnavnet hennes var GT-Sara, et kallenavn hun fikk av Dag Frøland da hun deltok i radioprogrammet Har du lyst har du lov. Der sang hun «Vill ni se en stjärna», som Zarah Leander hadde gjort kjent i hele Skandinavia. Siden Thoreid alltid var på farten og initialene i navnet hennes var GT (Gerd Thoreid), ga artistnavnet seg selv, mente Dag Frøland. Hun gjorde sin første TV-opptreden i 1975.
I 2007 platedebuterte hun som 83-åring med albumet GT-Sara på farten med Full Rulle. GT-Sara ble dermed Norges eldste platedebutant noensinne. Albumet lå lenge blant toppene på VG-lista. «Ballongvisa» gikk til topps på Norsktoppen og figurerte på Norsktopplista i seks uker.
Thoothukudi (distrikt)
Thoothukudi (tamilsk: தூத்துக்குடி மாவட்டம் ) er et distrikt i den indiske delstaten Tamil Nadu. Distriktets hovedstad er Thoothukudi.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,738,376 innbyggere i distriktet, mot 1,572,273 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 50,15 % av befolkningen.
Ane (slektsprogram)
Ane er et norskutviklet, norskspråklig og gratis slektsdataprogram som benyttes under Windows. Den aller første utgaven av programmet ble laget høsten 2002. Programmet kan benyttes til å lagre og vedlikeholde slektsopplysninger og tilhørende kilder, kart og bilder. Opplysningene lagres på GEDCOM-formatet og kan derfor leses/importeres av de fleste slektsprogrammer. Ane kan på samme måte lese opplysninger fra andre slektsprogrammer.
Thoothukudi (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,81 % i 2011 mot 11,73 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 970 i 2011 mot 953 i 2001.
Taluker
I Tamil Nadu er taluk det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Thoothukudi distrikt har 8 taluker.
Villa Felicidad
Villa Felicidad er en by i kommunen Progreso i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 1 344 innbyggere.
Befolkning
Villa Felicidad har 1 344 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Cobá
Cobá er en stor ruinby fra den førkolumbiske mayakulturen i delstaten Quintana Roo på Yucatánhalvøya i Mexico. Den befinner seg rundt 90 km øst for Chichen Itza og 44 km nordvest for Tulum. Det meste av byen blei bygd mellom 500 og 900 i vår tidsregning. I sin storhetstid hadde den rundt 50 000 innbyggere, og dekka et område på 80 km².
GT-Sara på farten
GT-Sara på farten med Full Rulle er et musikkalbum med GT-Sara & Full Rulle (m/venner), utgitt i 2007. Dette er hennes første album, og ble utgitt etter at GT-Sara (Gerd Thoreid) var fylt 83 år.