cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biblioteket i Alexandria
Det kongelige biblioteket i Alexandria skal ha vært det største biblioteket i antikken. Biblioteket var knyttet til Museion (Μουσεῖον), som antagelig var den største intellektuelle institusjonen i antikken. Museion var et sted for musikk og poesi, inneholdt en filosofisk skole og et bibliotek som i Platons filosofiskole, foruten også et galleri for hellige skrifter.
Kildene er fragmenterte og motsier ofte hverandre, noe som gjør at forskere ikke er enige om for eksempel nøyaktig når biblioteket ble etablert, hvor mange bøker det inneholdt, hvem som brukte det og når biblioteket ble ødelagt. Det ser ut til å være enighet om at det var langt på vei kontinuerlig intellektuell aktivitet i Alexandria i minst 900 år, fra rundt 300 f.Kr. til 600-tallet e.Kr. Derimot er det usikkert både hvor mange bibliotek som eksisterte i byen i denne perioden, og hvor lenge det store, kongelige biblioteket i Alexandria var av samme omfang som i storhetstiden på 200- og 100-tallet f.Kr.
Selv om antikkens store boksamlinger har forsvunnet, kan de ha vært viktige for at kopiene vi i dag har er bevart, men dette er et komplekst spørsmål som historikere som Blum og Canfora muligens gir noe ulike vurderinger av. Alfabetisk ordning av bøker kan spores tilbake til biblioteket i Alexandria og dets første leder Zenodot.
I 2003 ble det på nytt åpnet et bibliotek i Alexandria, Bibliotheca Alexandrina, tegnet av det norske arkitektfirmaet Snøhetta, i håp om at det skal kunne leve opp til sin forgjengers ære.
Arkeologer har gjort utgravninger i deler av Brucheion, i 2004 ble det gjort funn som kan stamme fra Museion. Det ble funnet noe som kan ha vært 13 forelesningssaler som til sammen kan ha hatt plass til 5000 studenter.
Historisk bakgrunn
Fra Alexandria ble grunnlagt av den makedonske erobreren Aleksander den store i 330 f.Kr., ble Alexandria en naturlig møteplass for kulturene i Europa og Asia. Byen utfordret ganske raskt Atens posisjon som kulturelt senter for den samlede hellenistiske verden. Kongehuset i Egypt, det hellenistiske ptolemeerdynastiet, fikk enorme inntekter gjennom statseide monopoler (blant annet utvinning av naturressurser), eksport, skatter og egypternes tvangsarbeid. Egypt var dessuten stor produsent av papyrus, som bøkene ble skrevet på.
Museion ble grunnlagt av kong Ptolemaios I, eller muligens av hans sønn Ptolemaios II, innenfor murene av det kongelige palasset, eller kongelige kvarteret, også kalt Brucheion. Målsettingen var å samle all litteratur skrevet på gresk, samt en del litteratur fra andre kulturer oversatt til gresk.
Navnet Museion, eller musenes tempel, henspiller på de ni musene, eller skytsgudinnene, som man mente inspirerte til lyrikk, epikk, elegisk diktning (klagesang), tragedie, komedie, mimisk kunst, dans, historieskrivning og astronomi. Det var flere slike lærdomssentra eller museion i den antikke verden, med akademiet i Aten som forbilde og forelegg.
Også i Alexandria hadde Museion akademisk ansatte og studenter. Bygningene inneholdt blant annet forelesningssaler, laboratorier, astronomisk observatorium, spisesaler, boliger og tusenvis av bokruller. Ifølge Strabon var også Alexander den stores grav, Soma, nært knyttet sammen med Museion.
Det er sannsynlig at et motiv for opprettelsen av biblioteket var å rettferdiggjøre sitt styre over Egypt, og å vise verden den greske kulturens overlegenhet. Det er sannsynlig at biblioteket også inneholdt sentrale verker i andre kulturer, oversatt til gresk; og at et motiv for dette var at grekerne mente at for å mestre folkeslagene som var erobret, barbarene, måtte de også forstå dem. Først ble bøker fra Egypt og Hellas samlet inn, deretter trålet agenter Lilleasia og Europa for flere.
Hva inneholdt biblioteket
Ingen fortegnelse er bevart, bortsett fra noen fragmenter av Kallimakhos' katalog Pinakes. Målet var å samle all gresk litteratur, fra epos og drama til beskjedne kokebøker.
Blum skriver at det særlig ble satset på språk og litteratur, inkludert litteraturhistorie. Både eldre og nyere litteratur ble samlet inn, og Blum tror at allerede rundt år 250 f.Kr. var biblioteket forholdsvis godt oppdatert når det gjaldt den greske litteraturen. Ulike papyrusfunn datert til 200-tallet f.Kr. antyder at gresk litteratur var svært utbredt i Egypt. Samtidig oppdaget de trolig at noe av den gamle litteraturen allerede var tapt, for eksempel enkelte drama av Evripedes.
Særlig i bibliotekets første år ble det satset på vitenskap/naturfilosofi. Et ikke usannsynlig eksempel på nedtegnelsene som fantes i biblioteket er Heraclides av Pontus (ca. 390-310), som mente at jorden roterte rundt sin egen akse. Euklid, forfatter av den kjente læreboken Elementer, var muligens en periode leder for matematikkavdedlingen ved Museion. Arkimedes studerte muligens ved Museion og ble trolig lest der. Eratosthenes, som var leder for biblioteket ca. 245-205, beregnet jordens omkrets til 39 250 km, et tall som var det rådende gjennom resten av antikken og middelalderen. Medisinen gjorde betydelige fremskritt i Alexandria, siden grekerne der for en kort periode tillot dissekering av kropper. Det ble skrevet verker om geografi, matematikk, astronomi og medisin. Et annet eksempel er videreføring og videreutviklingen av babylonsk astronomi.
Det er sagt at biblioteket også inneholdt egyptiske og persiske tekster, i tillegg til den jødiske pentateuken.
Hvor mange bokruller
Det er enighet om at biblioteket mest trolig var det største i antikken. Både Blum og Hannam mener biblioteket var på sitt største på 200-tallet f.Kr. Hvor mange bokruller er usikkert, kildene anslår fra 40.000 til hele 700.000. Den eldste kilden, skrevet av Aristeas rundt 100 f.Kr., viser at det på denne tiden eksisterte en oppfatning av at biblioteket inneholdt 500.000 bokruller.
Det er sannsynlig at selv om biblioteket hadde et svært stort antall skriftruller, var mange av disse kopier eller andre versjoner av samme tekst. En rull inneholdt anslagsvis 10.000-20.000 ord. Mange verker ville dermed bestå av flere bokruller.
Det er omdiskutert om rullene var plassert i egne rom, eller om hyllene var plassert i rom som også var i bruk til annet, de fleste forskere synes å helle mot sistnevnte.
Området hvor det kongelige palasset lå, ligger i dag under vann. Det er derfor bare gjort begrensede arkeologiske undersøkelser. Hannam skriver at det i kildene ikke er omtalt noen bygninger som kunne ha vært store nok til å romme en halv million bokruller, selv ikke om bøkene var plassert i rom som også var i bruk til annet.
Om biblioteketet i Pergamon (biblioteket grunnlagt 196 f.Kr.), som ble regnet som et «konkurrerende» bibliotek til i Alexandria og det nest største i verden, skriver Plutark (45-120) at det inneholdt 200.000 ruller. Casson mener at det ut fra ruinene er mer sannsynlig med 30.-60.000. Prestisjen som lå i å ha flest bøker kan ha ført til at tallene ble overdrevet.
Etter hvert fantes det biblioteker også andre steder i Alexandria. Omfanget er imidlertid uklart. Noen mener at det ble etablert et datterbibliotek i Serapis-templet allerede under Ptolemaios III, med kopier av en del av bøkene som fantes i Museion. Andre mener at biblioteket i Serapis-templet ikke ble etablert før på 100-tallet e.Kr., for mer se under.
Bibliotekarene
Biblioteker var svært viktige for utforsking av tekster, fordi samme tekst ofte fantes i forskjellige versjoner, antall og kvalitet. Bibliotekets redaktører kopierte, redigerte og korrekturleste.
I Alexandria var bibliotekets redaktører særlig kjent for sitt arbeid med tekstene om Homer. De mest kjente redaktørene hadde også oftest tittelen hovedbibliotekar. Flere av bibliotekarene var kjente vitenskapsmenn med ulik faglig bakgrunn.
En oversikt over lederne for biblioteket som kildene sier noe særlig om:
Nedgangen
Fra ca. 220 f.Kr. begynte den hellenistiske verdens økonomiske og politiske nedgang, samtidig som Romerrikets innflytelse økte. Det kan virke som at dette enten innledet eller var et forvarsel for nedgangen for biblioteket. Muligens ble de økonomiske overføringene til biblioteket og Museion mindre fra Ptolemaios IV. I siste halvdel av 100-tallet f.Kr ble Egypt gjentatte ganger utsatt for angrep fra selukidene.
Fra midten av 100-tallet f.Kr har vi ikke lenger en god oversikt over hvem som var leder for biblioteket. Om ikke før, startet nedgangen for det store, kongelige biblioteket med Ptolemaios VIII, som utropte seg selv til farao og utviste alle greske intellektuelle fra Alexandria. Frem til han døde i 116 f.Kr. er det ukjent hvem som benyttet biblioteket. Det er også ukjent hva som skjedde med bokrullene. Trolig lå biblioteket brakk i flere år.
Det ser ut som at samtidig med at den greske andelen av befolkningen gikk ned, gikk bibliotekets status ned.
Det er mulig at deler av samlingen ble ødelagt av brann. Biblioteksbranner var vanlig, og erstatning av håndskrevne manuskripter var svært vanskelig, kostbart og tidkrevende. Papyrusruller hadde uansett begrenset varighet. Selv om de ble oppbevart i bygninger av stein, gjorde det fuktige klimaet i Alexandria at de vanskelig tålte mer enn et par hundre år. Skulle innholdet i alle rullene fra 200-tallet f.Kr. bevares, krevde det et omfattende kopieringsarbeid, som ikke er nevnt i kildene. Det finnes heller ikke omtaler av et stort, eksisterende bibliotek senere enn før Kristus.
Plutark skriver at det kongelige biblioteket brant under Julius Cæsars erobring ved Alexandria år 47 f.Kr. Dette er det imidlertid flere i dag som stiller spørsmål ved. Det er enighet om at noen bøker nær havnen trolig brente opp i kampene. Det er også enighet om at i alle fall deler av palassområdet var intakt etter kampene. Den svært aktive forfatteren Didymus Chalkenteros (63-10 f.Kr.) fortsatte sitt virke også etter dette, og hans store og varierte produksjon kunne ikke vært mulig uten i det minste en del av ressursene fra biblioteket. Noe må imidlertid ha skjedd med biblioteket før Plutarks tid, siden han rundt år 100 kunne hevde at det hadde blitt ødelagt. .
Plutark nevner videre at Kleopatra år 47 f.Kr. ble forært de 200.000 bøkene i biblioteket i Pergamon, som erstatning for de som gikk tapt. Plutark selv kommenterer her at hans kilde ikke er særlig troverdig. Historien viser imidlertid at biblioteket i Alexandria mest trolig ikke hadde sluttet å eksistere.
Alexandria var for øvrig preget av tronstridigheter frem til år 30 f.Kr., da Egypt ble romersk provins.
Da geografen Strabon besøkte Alexandria på 20-tallet f.Kr., virker det som at han i sin skildring tok forbehold om beskrivelser fra 200-tallet f.Kr. av omfanget av biblioteket virkelig kunne være sanne, samtidig som han i sine arbeider benyttet ressurser i Museion og dermed var kjent med omfanget av biblioteket på hans egen tid.
Det er dermed ingen støtte i kilder til at biblioteket hadde i nærheten av samme omfang som noen hundre år før, selv om Museion fortsatt var et senter i Alexandria. Fra omtrent denne tiden er også matematikeren og ingeniøren Heron av Alexandria (ca.10-ca.75).
116-126 e.Kr. oppsto det i Alexandria innbyrdeskrig mellom grekere og jøder. Under den påfølgende gjenoppbyggingen, grunnla keiser Hadrian et nytt bibliotek i Caesareum, et tempel dedisert keiser Augustus. Noen år etter dette finner vi ved Museion astronomen og matematikeren Klaudios Ptolemaios (som beskrev verdensbildet som skulle råde til Kopernikus og Kepler), og medisineren Galenos.
Tidlig på 200-tallet ble byen angrepet og plyndret av keiser Caracalla, alle keiserlige bidrag til Museion ble stanset, og alle utlendinger ble forvist fra lærestedet. I 269 erklærte den syriske byen Palmyra krig, opprøret ble på 270-tallet knust av keiser Aurelian, men deler av palassområdet ble ødelagt, og det er sannsynlig at i alle fall deler av boksamlinger som eventuelt var på palassområdet gikk tapt i kampene. I 298 plyndret keiser Diokletian byen, det er sannsynlig at det praktfulle palasset fra grekernes storhetstid igjen var utsatt.
Selv om det ikke er mulig å oppgi en klar dato for når biblioteket var borte, er historikerne ganske samstemte om at det meste av det som må ha vært igjen av det store biblioteket, var borte før år 300.
Biblioteket ved Serapis-templet
Det er uenighet om når biblioteket ved Serapis-templet ble etablert. Selve templet ble bygget av Ptolemaios III og var lagt til det høyeste sted i byen. Serapis var en gud oppfunnet av ptolemeerne for å skape en allianse mellom gresk og egyptisk religion. Simon Singh skriver at Kleopatra reetablerte biblioteket i Serapis-templet. Hannam mener imidlertid at dette finnes ingen beviser for, se også diskusjon over.
Strabon skrev rundt år 20 f.Kr. at templet da var i dårlig stand. Kilder skriver også om brann i Serapis på 100-tallet e.Kr.
En gang på 300-tallet ser det ut som at et muligens nytt lærested med navnet Museion var blitt etablert et annet sted i Alexandria enn på palassområdet Brucheion, men i kildene er det kun opplysninger om hvem som var medlemmer, det er ingen sikre opplysninger om sted eller andre sider ved institusjonen. Noen tror at dette nye stedet var Serapis.
I 391 provoserte biskop Theophilus hedenske fraksjoner ved å ødelegge templer og avsløre knepene som ble brukte for å lure folk til å tro at gudene talte gjennom de hule tempelstatuene. Dette førte til at flere nyplatonske professorer gjorde opprør og forskanset seg i Serapis. Etter at keiseren hadde gitt dem fritt leide, ble murene rundt ødelagt slik at templet ikke lenger kunne brukes som festning.
Opplysningstidens tolkninger som hos Edward Gibbon, som etablerte forestillingen om at kristne ødela biblioteket på dette tidspunktet, stemmer ikke med kildene. For eksempel skriver den samtidige nyplatonske historikeren Eunapios, som ellers ikke la mye imellom i sin omtale av kristne, ingenting om at bokruller skulle være ødelagt.
Ødelagt av araberne?
Det er en myte at biblioteket ble ødelagt av arabere. Hannam skriver at dette blir tilbakevist av de fleste historikere i dag.
Den mørke middelalder?
Den moderne fortellingen om ødeleggelsen av biblioteket i Alexandria er et eksempel på en omfattende mytologisering av kirkens negative rolle i senantikken. I den bestselgende boken og tv-serien Kosmos legger Carl Sagan den endelige ødeleggelsen av biblioteket i Serapis til like etter Hypatias død år 415.
I boken Fermats siste sats (2004) skriver Simon Singh at med ødeleggelsen av bøkene i 391 var nedstigningen til den mørke middelalderen begynt.
I realiteten var det kontinuerlig intellektuell aktivitet i Alexandria i alle fall til 600-tallet e.Kr. Selv om det store biblioteket var borte før år 300, var det andre biblioteker og flere filosofiskoler i byen.
Arven etter biblioteket
Aktiviteten ved Museion bidro uansett til flere fremskritt innen vitenskap, se avsnittet Hva inneholdt biblioteket.
Det moderne biblioteket i Alexandria
Selv om Alexandria lenge hadde hatt et universitetsbibliotek, så var det ikke like berømt som det gamle. Helt fra 1960-årene har man derfor ønsket seg et nytt studiesenter med bibliotek. I 1990-årene begynte man å bygge, i nærheten av stedet hvor det berømte biblioteket lå, og i 2003 åpnet man det nye og svært moderne biblioteket.
Dette var mulig takket være donasjoner fra andre store biblioteks samlinger, både fra Amerika og Europa. Det nye biblioteket mottok også støtte fra blant annet UNESCO, og mottok økonomisk støtte og gamle manuskripter fra den arabiske verden, som også ønsket å få på plass et seriøst, internasjonalt studiesenter i Midtøsten.
Gunnar Torvund
Gunnar Torvund (født 9. juli 1948, død 14. oktober 2019) var en norsk billedhugger og maler.
Hanshan
Hanshan kan vise til:
Gunnar Torvund
Han var utdannet fra Kongelige Danske Kunstakademi i København 1968-1970 og fra Statens kunstakademi 1970-1972. Han debuterte på Charlottenborg Forårsudstilling i 1970, på Høstutstillingen i 1971 og med separatutstilling i Oslo Kunstforening i 1974.
Blant hans utsmykningsoppdrag finnes flere altertavler, og bidrag til Mortensrud kirke. Han hadde arbeidsstipend 1977-79, 1994-96 og garantiinntekt fra 1999. Han mottok Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 2007. Torvund vokste opp i Hå kommune på Jæren og var bror av lyrikeren Helge Torvund.
Fylkesvei 587
Fylkesvei 587 går mellom Indre Arna og Nesttun i Bergen.
Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 580.
BMW 2002
BMW 2002, er en bilmodell fra BMW som tilhører 02-serien.
Lansering av BMW 2002 på grunn av avgasskrav i USA
USA var et marked BMW gjerne ville inn på, men motoren til den sportslige 105hk, 1600ti klarte ikke de strenge kravene til avgasser som USA allerede da hadde. Helmut Werner Bonsch og Alex von Falkenhausen, begge ansatte hos BMW eksprimenterte hver for seg å plassere motoren på 2 liter fra 2000-modellen, som tilfredsstilte kravene i USA, inn i 1600-2-karosseriet og BMW 2002 var født. De opprettholdt dermed det samme antall hestekrefter og klarte samtidig avgasskravene.
Varianter
Bilen kom som sedan, kombi (touring), halvkabriolet (targa) og kabriolet. Sistnevnte ble det kun produsert 200 stykker av, mens 1600-2/1602 hadde som kabriolet et produksjonstall på 1682. Halvkabrioletene ble det produsert 2317 stykker av så man kan si at de aldri ble særlig populære.
BMW 2002 ble lansert med en 2-liter motor med en enkel forgasser. Denne motoren presterte 100 hk. Raskt etter introduserte de modellen 2002 Ti. Denne hadde de to doble solex-forgasserne som fra før satt i 1602 Ti. Med denne konfigurasjonen hadde bilen en ytelse på 120 hk. 2002 Ti ble laget i 16448 eksemplarer, men ble ikke eksportert til USA på grunn av førnevnte avgasskrav.
I løpet av sitt produksjonsløp som varte fra 1968 til 1975 ble to nye motortyper introdusert.
2002 Tii (Touring International Injection) med mekanisk innsprøyting og 130 hk kom i 1971 og tok over for 2002Ti som da ble avsluttet som modell. Tii hadde som sin forløper Ti litt større bremser og litt stivere understell enn normalmodellen, men bortsett fra noen få detaljer var det lite annet som skilte denne bilen fra en vanlig 2002. Dette er den bilen som er mest ettertraktet som restaureringsobjekt, da den er mulig å få tak i på grunn av sitt forholdsvis høye antall produsert. En annen grunn til populariteten er at den kommer med et bra antall hestekrefter fra fabrikken, og at den i tillegg har meget god drivstofføkonomi. BMW 2002 TII ble det laget 44486 stykker av.
2002 Turbo kom i 1973 med 170 hk og denne modellen hadde selvfølgelig enda større bremser, forbedret clutch, differensialsperre og stivere understell. Den hadde også frontspoiler, bakspoiler, bredere hjulbuer og dette gjorde sitt til at den var lett å kjenne igjen mot en normal 2002. Turboteknologien var i sin barndom når det gjaldt bensinmotorer og turboen som ble montert var det man kunne kalle en lastebilturbo. Dette vil si at turboen var stor og tung, og trengte god tid før den begynte å produsere trykk. Ingen hjelpemidler som man finner på biler produsert i dag fantes. Wastegate, ladeluftkjølere eller andre former for elektroniske styringsmekanismer eksisterte ikke. Dette betød at når turbotrykket kom på rundt 4000 omdreininger så var det lurt å ha rettet inn bilen dit man skulle, for å unngå at man kom fram før seg selv.
2002 Turbo ble lansert på et lite heldig tidspunkt, for Suezkrisen slo til kort tid etter lansering, og folk ble opptatt av mer økonomiske biler. Kun 1672 biler ble laget og denne modellen i 1973 og 74, som dessuten aldri ble eksportert til USA.
I 1975 avtok produksjonen og 3-serien ble lansert som etterfølgeren til BMW 2002. Totalt ble det laget 401 947 stykker av BMW 2002, og som en del av Neue Klasse var dette bilene som reddet BMW fra ruin.
Produksjonstall
BMW 2002 ble laget i flere versjoner:
Andre tall:
Saint-John Perse
Saint-John Perse (døpt Marie-René-Alexis Saint-Léger) (født 31. mai 1887, død 20. september 1975) var en fransk forfatter og diplomat som mottok Nobelprisen i litteratur i 1960 «for hans høye flukt og billedskapende fantasi i hans diktning, som visjonært avspeiler tiden».
Han var en framstående diplomat fra 1914 og til 1940. I 1940 brøt det fascistiske Vichy-regimet like mye med Saint-John Perse som han brøt med dét. Regimet fratok ham ikke bare den franske Æreslegionen, men også hans franske statsborgerskap. Perse slo seg da ned i USA, hvor han bodde fram til 1967 og gjenopptok sitt forfatterskap.
Saint-John Perse debuterte tidlig på 1900-tallet, under eget navn (Éloges, 1911). Det er med utgivelsen Anabase (1924) at han første gang signerer «St.-J. Perse». Samme år blir han utnevnt til statssekretær i fransk UD, og oppga poesien til fordel for diplomatiet. Hans neste verk kom ikke ut før i 1942 med den talende tittelen Exil (1942), deretter kom Pluies (1943), Neiges (1944) og Vents (1946). Senere ga han ut store diktverker som Amers (1957), Chronique (1960), Oiseaux (1963) og Chant pour un équinoxe (1971). Noen av Saint-John Perses dikt er også oversatt til norsk ved Emil Boyson.
Liv og virke
I 1897 ble Hégésippe Légitimus, den første innfødte fra Guadeloupe, valgt til president for øyas hovedstyre og innførte et styre med en aktiv politikk mot kolonistene. Familien Leger vendte tilbake til Frankrike i 1899 og bosatte seg i Pau i sørvestlige Frankrike. Den unge Alexis følte seg som landsforvist, men tilbrakte mye tid med å haike rundt, fekte, ri på hester og seile i Atlanterhavet. Han begynte deretter med sine studier, fikk en bachelorgrad og begynte først å studere medisin, deretter juss ved Universitetet i Bordeaux. Han interesserte seg også for filosofi, etnologi, botanikk, antropologi, geologi og språkvitenskap. Da hans far døde i 1907 forsvant familiens økonomiske trygghet, og han måtte midlertidig avbryte studiene, men fullførte sin grad i 1910.
I 1904 møtte han den lyriske poeten Francis Jammes i Orthez, og de ble nære venner. Han frekventerte kulturklubber, og gjennom Jammes ble han kjent med Paul Claudel, «hvis høyspente idealisme ble hans lederstjerne». Han ble også kjent med Odilon Redon, Valery Larbaud, og André Gide. Han skrev poesi fra ung alder, allerede som gymnasiast en oversettelse av Pindaros, en lyrisk poet fra antikkens Hellas. Han skrev siden korte dikt inspirert av fortellingen om Robinson Crusoe (Images à Crusoe) hvor den aldrende Robinson befant seg i London og bekjempet vantrivselen ved å mane fram minner fra sin øy i Sørhavet, hvilket er bilder fra forfatterens egen øy i Karibia. Hans første poesibok var Éloges («Lovsanger») i 1911.
I 1914 gikk han inn i det franske diplomatiet og tilbrakte sine første år i Spania, Tyskland, og Storbritannia. Da den første verdenskrig brøt ut, var han presseattaché for regjeringen. Fra 1916 til 1921 var han sekretær for den franske ambassaden i Beijing. I 1921, mens han var i Washington D.C. som deltaker i en internasjonal nedrustningskonferanse, ble han oppdaget av Aristide Briand, den gang fransk statsminister, som rekrutterte ham som sin assistent. Leger var også begeistret for klassisk musikk og kjente Igor Stravinskij, Nadia Boulanger, og les Six.
Mens han var i Kina, hadde Alexis Leger skrevet sitt første lange dikt, «Anabase». I fjellene nordøst i for Beijing leide han seg et forlatt taoistisk tempel som skrivestue. Tittelen Anabase henspiller direkte på Xenofons Anabasis. Hans dikt fortalte om de nomadiske og krigerske mongolers hærtog gjennom en rekke slektsledd, anskueliggjør således hele menneskeslektens utviklingshistorie. I Paris ble han kjent med den intellektuelle poeten Paul Valéry, som benyttet sin innflytelse til å få diktet Anabase utgitt. Det ble utgitt i 1924 under psevdonymet «Saint-John Perse», et navn han benyttet videre for resten av livet. Navnet er en liten gåte, og det er flere teorier om bakgrunnen. Sannsynligvis er det satt sammen fra byen Saint-John på de britiske Antillene ved kysten av Venezuela, ikke langt fra hans barndomsøy. Etternavnet Perse er avledet fra den stoiske dikteren Persius.
Han utga deretter ingenting i to tiår, selv ikke en ny redigering av hans debutbok, ettersom han mente det ikke passet seg for en diplomat å skrive skjønnlitteratur. Suksessen med Anabase synes nærmest å ha vært pinlig for karrierediplomaten. Diktet gikk sin seiersgang gjennom Europa og ble kun oversatt av andre store diktere; til tysk av Hofmannsthal, til italiensk av Ungaretti, og til engelsk ved T.S. Eliot. Sistnevnte var den franske dikterens fremste talsmann, som etter selv å ha mottatt Nobelprisen hadde rett til å stille forslag til komiteen.
Vichy-regimet fratok ham den franske Æreslegionen og tilbakekalte hans franske statsborgerskap (det ble gjenopprettet etter krigen). Blant hans etterlatte papirer hadde nazistene funnet manuskripter til fem diktbøker, ett drama og en essaysamling, og de brente alt i pur ondskap. Han var i en del finansielle vanskeligheter i USA inntil Archibald MacLeish, direktør av det amerikanske nasjonalbibliotek, og selv en poet, skaffet nødvendige private midler som gjorde det mulig for biblioteket å ansette ham inntil hans offisielle pensjonering fra den franske statstjenesten i 1947. Perse avslo en undervisningsposisjon ved Harvard University.
I løpet av sitt amerikanske eksil skrev Perse sine lange dikt Exil, "et dikt født i av intet, et dikt av intet", Vents («Vinder»), Pluies, Neiges, Amers («Sjømerker»), og Chroniques. Han ble værende i USA lenge etter at krigen hadde sluttet, reiste omfattende, observerte naturen, og nøt vennskap med andre, blant annet med president Franklin D. Roosevelts regjeringsadvokat Francis Biddle og hans ektefelle, forfatteren Katherine Garrison Chapin. Perse hadde også et godt forhold til De forente nasjoners generalsekretær og forfatter Dag Hammarskjöld. I 1957 ga hans amerikanske venner ham en villa i Giens i Provence, og fra da av delte han sin tid mellom USA og Frankrike. I 1958 giftet han seg med amerikanske Dorothy Milburn Russell.
I 1960 ble han belønnet med Nobelprisen i litteratur. Etter prisen skrev han de lange diktene Chronique, Oiseaux, Chant pour un équinoxe, og de kortere Nocturne og Sécheresse. I 1962 samarbeidet Georges Braque med mestertrykkeren Aldo Crommelynck for å skape en serie av etsninger og akvatint titulert L’Ordre des Oiseaux, og som ble utgitt med teksten til Perses Oiseaux av forlaget Au Vent d'Arles.
Noen få måneder før han døde donerte Perse sitt bibliotek, manuskripter, og private papirer til stiftelsen Saint-John Perse, et forskningssenter dedikert til hans liv og verker, ved Cité du Livre, Aix-en-Provence, og som fortsatt er aktive. Han døde i sin villa i Giens og ble gravlagt i nærheten.
Bibliografi
Noen av Saint-John Perses tidlige dikt er oversatt til norsk av Emil Boyson. To av de større diktene er gitt ut samlet som Anabasis / Eksil (2003).
Ekvidistanse
Ekvidistanse angir høydeforskjellen mellom kotene i et kart.
Ekvidistansen kan være avhengig av kartets originale målestokk. På orienteringskart (konkurransekart), der målestokken normalt er 1: 10 000 eller 1: 15 000, er ekvidistansen 5 meter. På turkart, der målestokken normalt er 1: 25 000 eller 1: 50 000, er ekvidistansen 20 meter.
Forøvrig er normalekvidistansen:
Normalt er hver femte kote markert med en tykkere strek (betegnet «tellekote» eller «tellekurve»), for å lette oversikten i kartet.
Astrotrichilia
Astrotrichilia er en planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
BMW Isetta
BMW Isetta var en mikrobil produsert av BMW i perioden 1955–1962.
BMW Isetta ble lansert i 1955 og ble produsert på lisens fra italienske Iso. Isettan har for mange blitt en kultbil (jf. Heinkel og Messerschmitt) og står i kontrast til de større og kraftige bilene som BMW er kjent for.
Erling Gjelsvik
Erling Torstein Gjelsvik (født 24. februar 1949 i Bergen) er en norsk forfatter, dramatiker, journalist og oversetter.
Gjelsvik arbeider som skribent i BA. Han debuterte i 1978 med romanen Dødt løp.
Kontrovers
Gjelsvik har tatt til orde for at de rusmiddelavhengige i Nygårdsparken bør fjernes, med makt om nødvendig. Spesielt uttalelsen «Få disse asosiale rasshølene ut!» skapte stor misnøye blant de rusmiddelavhengige i Bergen
Bibliografi
Romanen Bergens mysterier ble påbegynt av Bernhard Roggen under pseudonymet Leonard og utgitt i 1845. I 1995 ble den fullført av Gjelsvik sammen med Willy Dahl og Gunnar Staalesen.
Roa stasjon
Stasjonen er fortsatt betjent av trafikkstyrer.
Én rushtidsavgang på linje R31 fra Oslo S har Roa stasjon som endestasjon i ruteplanen for 2023.
Innen utgangen av 2023 vil stasjonen ligge innenfor Ruters takstsoner i Oslo og Akershus i sone 2Ø.
Andrew Boyens
Andrew Victor Boyens (født 18. september 1983 i Dunedin), er en newzealandsk profesjonell fotballspiller som spiller for den amerikanske fotballklubben Chivas USA. Han spiller forsvar, og er også en del av. Boyens har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Dunedin Technical, Toronto FC og Red Bull New York.
Digital fotoramme
Digital fotoramme er en bilderamme som viser digitale bilder uten å måtte skrive dem ut eller bruke en datamaskin.
Funksjoner
<!--
Andre støtter flere multimedia innhold, inkludert filmklipp registrert i et digitalt kamera er film-modus, MPEG videofiler og / eller MP3-filer. Mange kan vise tekstfiler.
Visse rammer kan laste inn bilder over Internett fra RSS-feeder, deling av bilder nettsteder som Flickr, Picasa og fra e-post. Slike nettverk modeller vanligvis støtter trådløst (802,11) tilkoblinger.
Digitale fotorammer viser vanligvis bilder direkte fra kameraets minnekort, men visse rammer har også intern minne (lagringsplass) til tross for høy pris på innebygd minne. Noen tillater brukere å laste opp bilder til rammens minne via en USB-tilkobling, eller trådløst via Bluetooth-teknologi.
Noen inkluderer et oppladbart batteri.
De fleste 7 tommers (17.5cm) modeller viser bildene i 430 x 234 piksels oppløsning. Med noen modeller blir bredden på landskapsbilder strukket for å oppnå en størrelsesforhold på 16:9, som resulterer i merkbar forvrengning. Innebygde høyttalere er vanlig for avspilling av videoer med lyd, og mange rammer kommer med fjernkontroller.
Digital rammer kontra trykte bilder
En digital ramme gir den samme følelses-rike erfaringen som tradisjonelle fotoalbum uten å involvere eller oppta datamaskinen eller TV-en. Eye-catching in the room, er det i tillegg også en mer uformell måte å vise fram bildene til besøkende.
Rapidly falling prices [ 1 ] and revolutionary features, like the ability to update the contents remotely (eg, your travel photos can update in your parents living room minutes after you take them), are likely to make this gadget ubiquitous [ 2 ] and the natural replacement for printed photos.
Teknologien har raskt fallende priser og revolusjonerende funksjoner, for eksempel muligheten til å oppdatere innholdet eksternt (f.eks dine reisemål bilder kan oppdateres i foreldrenes stue minutter etter at du tar dem), vil sannsynligvis gjøre dette miniprogrammet allestedsnærværende og naturlig erstatning for trykte bilder.
Implementasjon (Gjennomføring)
En digital fotoramme består av tre hoveddeler, LCD-panelet, Kretskortet og rammen utenfor:
In the near future, as electronic paper displays improve to support high quality color, digital photo frames are expected to adopt this technology, to provide visibility from any angle and in very bright environments, as well as reduced physical thickness and lower power consumption.
I nær fremtid, som elektronisk papir viser bedre og høyere farge kvalitet, er digitale fotorammer forventet å adoptere denne teknologien, så den blir synlig fra alle vinkler og i svært lyse omgivelser, samt redusert fysisk dybde (tykkelse) og lavere strømforbruk.
Begrensninger
Because digital photo frame's display ratio doesn't always match the original picture ratio, some pictures cannot be displayed in a satisfactory manner.
Fordi digitale bilderammer ikke alltid har (aspect ratio)(f.eks 4:3 eller 16:9) i samsvarer med det opprinnelige bildets ratio, gjør at noen bilder ikke kan vises på en tilfredsstillende måte.
For example they may be rendered too small, with black borders, or they may be automatically zoomed-in and randomly cropped.
For eksempel kan de bli gjort for liten så svarte kanter vises på sidene, eller de kan være automatisk zoomet-inn og tilfeldig beskjært.
Med en datamaskin, kan dette problemet løses ved hjelp av generiske bilderedigerings programvare som Adobe Photoshop, eller spesialisert programvare som Digital Frame Master eller FrameSize, for å beskjære bildene før du overfører dem til den digitale fotorammen.
Without a computer, there is no other option but manually deleting incompatible pictures by using frame's built-in functions. Uten en datamaskin, er det ingen andre valg enn manuelt å slette bilder som ikke er kompatibel med de innebygde funksjonene til rammene.
Sikkerhetsemner
In February 2008, a number of digital photo frames manufactured in China were found to be carrying a Trojan horse dubbed Mocmex on their internal data storage. [ 3 ]
I februar 2008 ble en rekke digitale fotorammer produsert i Kina, som ble funnet å være en bærer av trojaneren kalt Mocmex på sine interne datalagringer.
Bergeheii
Bergeheii er et fjell i Valle kommune i Agder. Det har en høyde på 1 403 meter over havet og er det 19. høyeste fjellet i Aust-Agder av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Edmund Majowski
Edmund Majowski (født 12. november 1910 i Chorzów, død 26. oktober 1982) var en polsk-østerriksk fotballspiller (midtbane) og trener, i Norge kjent som trener for Norges herrelandslag i fotball (1957-58, fem privatkamper).
Frostdøl
Frostdøl er en elv i Nissedal kommune i Telemark. Elva har sitt utspring i Napevatnet på grensa til Fyresdal, og munner ut i Nisser. Den er en del av Arendalsvassdraget. Elva er utbygd til kraftproduksjon i Fjone kraftverk.
Edmund Majowski
Han spilte selv for de polske klubber AKS Chorzów (1925–29) og Pogoń Lwów (1930–39). Han emigrerte til Østerrike der han spilte for SC Wacker Wien (1940–47) og trente en del lag (1953–56). De fem kampene han ledet resulterte i tre seiere (2-0 over Finland, 6-5 over DDR, 2-1 borte over Danmark), en uavgjort (0-0 mot Nederland) og ett tap (0-2 hjemme mot Sverige). Han spilte for Polens herrelandslag i fotball (1933-34, tre kamper og en scoring).
Nanpu kullkraftverk
Nanpu kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Fujian, i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW, fordelt på to like store enheter, men ytterligere 2 x 670 MW enheter er under utbygging. Operatør er China Guodian Corporation.
På samme industriområde ligger også Fuzhou Jiangyin kullkraftverk.
Rosebladvepser
Utseende
Rosebladvepser er mellom 4 og 16 millimeter lange. Kroppen er kraftig, kort og bred, uten en innsnørt midje som hos stilkvepser. Fargene er svarte, gule eller røde. Noe er metalliske. Vingene er klare eller svakt røykfarget. Vingemerket og årenettet er tydelig. Vingespennet er mellom 4 og 15 millimeter.
Hodet er omtrent like bredt som brystet. Antennene har bare tre ledd, og er derfor forholdsvis korte. De har en svak utvidelse. Det siste og tredje leddet er langt.
Larvene ligner ganske mye på sommerfugllarver. De har er et markert hode, et brystparti med tre par bein, en bakkropp med flere vorteføtter.
Levevis
Rosebladvepser finnes i skog og ellers der larvens næringsplanter vokser. Flygetiden er tidlig om sommeren.
Hunnen legger rett på næringsplanten. Plantevepser skjærer et snitt i bladet, hvor hun plasserer egget. Bladet lukker seg omkring egget, som er beskyttet mot predatorer og dårlig vær.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever på blad på busker og trær.
Rosebladvepser tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadiet, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) vepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer, og dyret bygges opp igjen. Puppeperiodens lengde varierer med temperaturen.
Utbredelse
Rosebladvepser finnes i hele verden. Flere arter finnes i Norge, men de fleste artene lever i varme, tropiske strøk.
Systematisk inndeling
Rosebladvepser (Argidae) er i tradisjonell systematikk plassert i gruppen plantevepser, men denne regnes ofte som en parafyletisk gruppe. Det vil si at gruppen Tenthredinoidea («bladvepser») er av søstergruppene til stilkvepsene.
.je
.je er Jerseys landskodetoppnivådomene for Internett (ccTLD). Det er administrert av Island Networks.
Registrering
Registreringer foretas direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under kategoriserte subdomener på andre nivå.
Eksterne lenker
Toppdomän
Kiviõli
Kiviõli er en by i Ida-Viru fylke i det nordøstlige Estland. Kiviõli ligger sørvest for Narva. Byen har cirka 5 500 innbyggere og et areal på om lag 12 km².
Kiviõli har en større kjemisk fabrikk og er senter for skiferolje-produksjonen i Estland.
Kiviõli var tidligere en egen bykommune, men ble i 2017 innlemmet i Lüganuse kommune.
Mercedes Menafra
María de las Mercedes Menafra Rodríguez (født i Montevideo), gift med Jorge Luis Batlle Ibáñez, var Uruguays førstedame fra 1. mars 2000 til 1. mars 2005. Hun er en aktivist for kvinners rettigheter og arbeiderklassen (Todos por Uruguay).
Louis Jean Marie de Bourbon
Luis Jean Marie de Bourbon (født 16. november 1725, død 4. mars 1793) var sønn av Louis Alexandre de Bourbon, greve av Toulouse, og hans kone Marie Victoire de Noailles. Louis Alexandre de Bourbon var sønn av kong Ludvig XIV og hans elskerinne Madame de Montespan.
Louis Jean Marie de Bourbon ble født på Château de Rambouillet. Fra fødselen var han kjent som hertug av Penthièvre. Da han var tolv år døde faren, og han overtok hans militære titler. Han eide en av Europas største rikdommer.
Álberis da Silva
Álberis Sérigo Angelo da Silva (født 2. desember 1984) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den svenske klubben Kisa BK.
Karriere
da Silva startet karrieren i Independente AC, før han kom til Sverige i 2008. Etter et kortere opphold i FC Norrköping, samt et låneopphold i Motala AIF, ble da Silva hentet til Åtvidabergs FF, som den gang spilte i Superettan.
Francesco Sambiasi
Francesco Sambiasi eller Bi Fangji (født 1582 i Cosenza i Calabria i Italia, død januar 1649 i Kanton i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen. Han ble sendt med skuta Nossa Senhora da Piedade til Østen den 23. mars 1609 og ankom til Macao i 1610. Han virket en rekke steder i kinamisjonene: Beijing (1613–1616), Kiating og så Shanghai (1622), foretok så en reise til Korea, deretter i Kaifeng (1628), Shanxi, Shandong, Nanjing (1631–1643) og så i Macao («patente de Embaixador», 1645).
I 1646 gjorde den siste fordrevne Mingkeiseren Yongli ham til «folkemester» og året etter til mandarin.
Cabralea
Cabralea er en planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
Ron Lewin
Denis Ronald «Ron» Lewin (født 21. juni 1920 i Edmonton, London, død 24. september 1985) var en engelsk fotballspiller (forsvar) og trener, kjent som trener for Norges herrelandslag i fotball (1956–57).
Viimsi kommune
Viimsi  er en landkommune i Harju fylke i Estland. Den ligger på halvøya Viimsi og ei øy rett nordøst for Tallinn, som kommunen grenser til. Kommunen har cirka 19 200 innbyggere (2015) og et areal på om lag 73 km². Kommunens administrasjonssenter ligger i Viimsi.
Ron Lewin
Selv spilte han for Bradford City (1942–44), Fulham FC (1946-50, 41 kamper) og Gillingham FC (1950-55, 201 kamper og en scoring). Han avsluttet i klubben Cheltenham Town, før han overtok landslaget i en kort periode (1956-57, sytten kamper herunder fire VM-kvalifisering) og deretter trente eller coachet en rekke lag som Cheltenham (1958–60), Skeid Fotball (1961–62), Everton FC (1963–65), Walsall FC (1968–69) og Newcastle United (1979), samt lag fra Holland, Egypt, Hellas og Kuwait, og tilbrakte en tid i islandske Knattspyrnufélag Reykjavíkur (1980).
Viimsi kommune
De største tettstedene er Viimsi med 2 341 innbyggere, mens Haabneeme har 4 115 innbyggere, Randvere har 1 1359 og Püünsi 1 134 innbyggere, fulgt av Pringi med 891.
Kommunen rommer i sørøst havneanlegget Muuga, som er landets mest moderne havn og eksport- og importvei for Tallinn. Dette er en av de beste dyphavshavnene i Østersjøen og har også transitthandel til og fra Russland. Umiddelbart sør for kommunen og like øst for Tallinn, ligger Iru kraftverk som leverer elektrisitet og fjernvarme til hovedstadsområdet inkludert Maardu og sørlige deler av Viimsi.
Püssi
Püssi  er en by i Ida-Viru fylke i det nordøstlige Estland. Den ligger på nordkysten av landet, øst for Tallinn. Byen har cirka 900 innbyggere og et areal på om lag 2 km². Püssi var tidligere en egen kommune, men gikk i 2013 inn i Lüganuse kommune.
Stedet ligger på Tallinn-Narva-jernbanen og er omgitt av hedeland og skog. Det ligger 8–10 km vest for byen Kohtla-Järve, som er nesten helt sammenvokst med Kohtla-Nõmme, Jõhvi og andre industribyer til et sammenhengende byområde orientert øst-vest langs jernbanen mot Narva, og basert på oljeskifer-forekomstene i området.
Azadirachta
Azadirachta er en planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær. Mest kjent er «neemtreet» – Azadirachta indica.
Rafael Gratsj
Rafael Davidovisj Gratsj (russisk: Рафаель Давидович Грач; født 6. august 1932 i Kirov, død 28. juli 1982) var en sovjetisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo, 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Fire år senere, under vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han nummer tre på 500 meter, bak Jevgenij Grisjin og amerikanske Bill Disney.
Stjerner i sikte
Stjerner i sikte var en norsk talentkonkurranse med Jahn Teigen som gikk på TV 2 fra 1996 til 1998. Deltakerne skulle fremføre melodier av kjente artister der det var om å gjøre å ligne artistens sang så mye som mulig. Vinnerne i hvert land skulle året etter delta i European Soundmix Show i Amsterdam. Den var basert på et nederlandsk programkonsept utviklet av Endemol som ble produsert som egne utgaver i en rekke land i Europa. Den norske versjonen gikk opprinnelig på TV 3 i 1995 med tittelen Med blikket mot stjernene og var ledet av Ragnar Otnes.
Jahn Teigen var programleder mens Trond Myhre, Arild Rønsen, Grethe Svensen i 1996 og Anita Skorgan i 1997 og 1998 var dommere.
Annet
I 1997 kom en barneversjon kalt Småstjerner, som også ble ledet av Teigen.
José Francisco Ruiz Massieu
José Francisco Ruiz Massieu (født 22. juli 1946, død 28. september 1994) var en meksikansk politiker. Han var guvernør i Guerrero mellom 1987 og 1993. I 1994 ble han generalsekretær i partiet PRI. Den 28. september 1994 ble han drept i Mexico by. Raúl Salinas de Gortari (broren til eks-president Carlos Salinas de Gortari) ble omtalt som hjernen bak drapet. Salinas ble arrestert den 28. februar 1995.
Nina Simone
Nina Simone (egentlig Eunice Waymon) (født 21. februar 1933, død 21. april 2003) var en amerikansk sanger og pianist.
Hun ble født i Tryon i delstaten Nord-Carolina. Simone slo gjennom i 1959 med en innspilling av Gershwin-sangen «I Loves You, Porgy». Hun ble ofte omtalt som jazz-sangerinne, men ville selv ha seg frabedt denne kategoriseringen.
Simone engasjerte seg i borgerrettighetsbevegelsen i 1960-årene. I 1971 forlot hun USA, angivelig på grunn av rasisme, og bosatte seg etter hvert på forskjellige steder i Europa.
Nina Simone døde i Carry-le-Rouet i Frankrike. I 2018 ble hun innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Alajõe kommune
Alajõe er en tidligere landkommune i Ida-Viru fylke i det nordøstlige Estland. Den lå på kysten av Peipsisjøen, sørvest for Narva. Kommunen hadde cirka 338 innbyggere og et areal på om lag 110 km². Kommunens administrasjonssenter lå i Alajõe.
I 2017 ble Alajõe en del av den nyskapte Alutaguse kommune.
Luoyuan kullkraftverk
Luoyuan kullkraftverk er et kullkraftverk under utbygging i provinsen Fujian, i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 320 MW, fordelt på to like store enheter. Det eksisterer planer om ytterligere 2 x 1 000 MW enheter, men utbygging av disse er ikke startet. Operatøren er et selvstendig, lokalt energiselskap.
FA-cupen 1875/76
FA-cupen 1875/76 var den femte sesongen av FA-cupen. 32 lag deltok, men fem lag spilte aldri en kamp. Finalen mellom Wanderers og Old Etonians ble avgjort etter omkamp.
Savoy
Savoy har flere betydninger, blant annet:
Søren Abildgaard
Søren Abildgaard (født 18. februar 1718 i Flekkefjord, død 2. juli 1791) var en dansk-norsk tegner.
Hans første interesser gikk i retning av naturvitenskapene, og han hadde en utviklet sans for deres praktiske anvendelse, slik det viser seg i en rekke økonomiske småskrifter, som «Om Kalk og Kalkbrænderi», «Om Mergel», «Om Tørveproduktion», «Om Bilantserts i Norge», «Om Stutteri og Fiskeri», osv. Selv under reisen med Langebek fikk han tid til å finne opp en leirblanding til porselen, som han lot brenne i Stockholm. Ifølge Langebek tilbød den svenske regjering ham et par hundre «plåtar» for oppfinnelsen, men han tok ikke imot dem.