cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Henry Conley
William Henry Conley (født 11. juni 1840, død 25. juli 1897) var en filantrop og industrimann fra Pittsburg i USA. Han var gift med Sarah Shaffer (1841-1908). Sammen ga de organisatorisk og finansiell støtte til religiøse institusjoner i USA. William Conley ble opplært av sin onkel i trykkeribransjen i ti år. Conley var medeier av Riter Conley Selskapet, som produserte stål og varer under den andre industrielle revolusjonen.
Betelhjemmet
Conley og hans ektefelle holdt ofte bønnemøter og arrangementer hjemme hos seg selv. Conleys hjem ble noen ganger holdt åpent i flere uker av gangen til støtte for religiøst og veldedig arbeid. I følge Zion's Watch Tower, ble den årlige feiringen av minnet om Kristi død holdt i Conleys hjem. Conleys hus ble beskrevet som Betel (Guds hus). Den første registrerte omtale av Betel i forbindelse med Conley dukket opp i 1890, i forbindelse med misjonærhjemmet til Lucy Dunne, som ble etablert av William og Sarah Conley i Jerusalem.
Sven Höglund
Sven Gustaf Alvar Höglund (født 23. oktober 1910 i Vendel, død 21. august 1995 i Upplands Väsby) var en svensk syklist som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Höglund vant en olympisk bronsemedaljer i landeveissykling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen over 168 kilometer landevei. De andre på laget var Bernhard Britz og Arne Berg.
Darjeeling
Darjeeling (nepali, bengali ) er hovedstaden i Darjeeling distrikt i delstaten Vest-Bengal i India. Navnet er satt sammen av de tibetanske orda for lyn dorje og sted ling – lynets land.
Tveitfjellet
Tveitfjellet er et fjell i Sveio kommune i Hordaland. Fjellet er 136 meter høyt og på toppen finnes det en antennemast. Det nærmeste tettstedet er Tveit. Litt nordvest for toppen av Tveitfjellet ligger det en høyde kalt Longhammar.
Tveitfjellet må ikke forveksles med Tveitefjellet i nærheten av Erve ca. en mil øst-nordøst.
William Henry Conley
Forretninger og veldedige interesser
William jobbet seg opp fra bokholder til medeier av Riter Conley Selskapet, som er en verdensomspennende leverandør til boring, bergverksdrift, industri og maritime næringer. Conley var også direktør og aksjonær i Third National Bank of Allegheny.
Darjeeling
På siste del av 1800-tallet grunnla engelskmennene også store teplantasjer her, og distriktet er fortsatt berømt for sin Darjeeling te. Dette førte til stor innvandring fra Nepal (som den gangen fortsatt offisielt het Gorkha). Også arbeidere som i Nepal hørte til andre språkgrupper gikk over til å bruke nepali som fellesspårk. Den nepali-talende befolkninga i området kaller seg fortsatt gorkhaer, nå også for å ikke bli forveksla med innbyggere i Nepal. Darjeeling ble et viktig sentrum for språk, litteratur og kultur på nepali.
Byen Darjeeling har forbindelse til omverdenen via Darjeeling Himalayan Railway, en 80 km lang, smalsporet (610mm) jernbane (med kjælenavn «the Toy Train») til byen Siliguri.
William Henry Conley
Forretninger og veldedige interesser
William og hans kone var aktive i flere veldedige organisasjoner, blant annet et barnehjem, en skole for afroamerikanske barn og et lokalt sykehus.
Død
William Henry Conley etterlot seg sin kone Sarah. Etter en periode med langvarig sykdom, døde Sarah Conley 1. oktober 1908. For å ære ektemannens minne, donerte Sarah Conley verdier for nesten $500,000 (tilsvarende rundt $13.62 millioner i dagens verdi) til Wylie Avenue Church og Pittsburg Bible Institute
Kuai Dafu
Kuai Dafu (født 13. september 1945 i fra Binhai i Yancheng i provinsen Jiangsu i Kina) var en ledende rødegardist i Beijing under kulturrevolusjonen i Folkerepublikken Kina.
Virke
Han ble engasjert allerede våren 1966 med å kjempe for Maos sak og skrev iherdig veggaviser om den nye revolusjonen. Da ble han først oppfattet som kontrarevolusjonær, men fordi han faktisk endte opp på den vinnende side i vårens maktkamper, endret det seg nokså raskt.
Det gikk blant rødegardistene gjetord om hans konfrontasjon med og «rettssak»/kampsesjon mot Liu Shaoqis hustru Wang Guangmei i 1967. I 1972 produserte det britiske Granada TV et dokudrama basert på nedtegnelsene fra «rettssaken», med tittelen The Subject of Struggle. Senere, lenge etter kulturrevolusjonen, innrømmet Kuai at han på sin side var imponert over Wang Guangmeis standhaftighet.
Han beholdt sin maktposisjon helt til rødegardistbevegelsens inspirator Mao Zedong tok fra dem deres makt høsten 1968.
Konkret begynte tiltakene mot rødegardistene at grupper nyorganiserte arbeidere (om lag 30.000 ansatte ved 60 fabrikker i Beijing var blitt organisert i «Hovedstadens Mao Zedongs Tanker arbeiderpropagandagrupper») ble sendt til byens universiteter for å stanse urolighetene rødegardistene stor bak der. Gruppen som kom til Tsinghuauniversitetet den 27. juli 1968 ble møtt med steinkasting og skuddsalver på ordre fra Kuai Dafu. Fem medlemmer av arbeidergruppen ble drept, mange ble såret. Gruppen trakk seg tilbake.
Men dagen etter innkalte Mao Zedong personlig hovedstadens viktigste rødegardistledere til et møte i Folkets store hall. Blant studentlederne var Kuai Dafu. Mao tok fra sin side med seg Lin Biao, Zhou Enlai, Chen Boda, Kang Sheng, Jiang Qing, Lin Biaos kone Ye Qun, Xie Fuzhi, Wu De og den nye stabssjefen i Folkets frigjøringshær, Huang Yongsheng. Trass i denne storslåtte mottagelsen var dette et møte da studentene fikk høre dødsdommen over sin bevegelse. Mao sendte troppestyrker inn på mange læresteder for å skape ro, og samtidig ble sentrale rødegardister sendt «opp i fjellene og ned til landsbyene» (shang shan, xia xiang).
Han ble tillatt å vende hjem senere i 1970-årene.
I 1983 ble han dømt til 17 års fengsel. Han slo seg senere ned som forretningsmann i Shenzhen i provinsen Guangdong sør i landet.
Leoglymmius
Leoglymmius er en slekt av løpebiller.
Utseende
En middelsstor (8-10 millimeter), lang og slank, blankt mørkt brunrød til svart løpebille. Hodet er trekantet, på oversiden delt i tre store lober skilt av furer. Antennene er perlekjede-formede, nokså kraftige, de ytterste leddene med tallrike hår i den ytre delen, fasettøynene nokså store. Pronotum er rundet, lengre enn bredt, med tre dype lengdefurer. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige pumkrader. Beina er korte og kraftige.
Levevis
Disse billene er knyttet til død ved og kan finnes under barken på døde trær, der de lever som rovdyr. Arten lever i fjellskoger og er funnet i stammer av eukalyptus.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørøstlige Australia (New South Wales, Victoria og Tasmania).
Roger Neil Wheeler
Roger Neil Wheeler (født 1941) er en britisk offiser som var Chief of the General Staff, hærsjef for British Army, fra 1997 til 2000. Han ble i 2001 utnevnt til konstabel av Tower.
Etter tre år som sjef for militære operasjoner i Nord-Irland ble han kommandant for britiske styrker på NATO-oppdrag i Bosnia. Han ble øverstkommanderende for landstyrkene i 1996, og Chief of the General Staff året etter. I 2000 gikk han av med pensjon.
Wheeler er utnevnt til Knight of the Grand Cross av Order of the Bath og er derigjennom adlet. Han har dermed rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. Wheeler er også kommandør av Order of the British Empire.
Punjab
Punjab (punjabi: ਪੰਜਾਬ, پنجاب, urdu: پنجاب, hindi: पंजाब), også skrevet Panjab (persisk: پنجاب, panj-āb, «fem vann (elver)», uttales pandjaab) er en region i Asia.
Tidligere var området en enhetlig stat, men er nå splittet mellom India og Pakistan. Den indiske delen dekker (etter utskillelsen av den nye provinsen Haryana på 44 212 km² i 1966) et område på 50 362 km², mens regionen i Pakistan har et areal på 205 344 km². Befolkningen er på ca. 28 millioner (2011) i India og ca. 110 millioner (2017) i Pakistan.
Navnet Punjab betyr «landet med fem elver» og er satt sammen av de persiske ordene panj som betyr «fem» og aab som betyr «vann». Elvene, som alle ligger i elva Indus' nedbørfelt, er Beas, Chenab, Jhelum, Ravi og Sutlej. De fem elvene samler seg etterhvert i elva Panjnad (som kommer av panj (som ovenfor) og nadi, som også kan bety «kanal» eller «elv»), som munner ut i Indus nær byen Mithankot.
Punjab, både den indiske og pakistanske delen, er et kornkammer. Sukkerrør, korn, ris og annen mat dyrkes her og de fleste innbyggerne jobber i landbruket.
Det var også her sikh-religionen startet på 1500-tallet, ifølge tradisjonen med Guru Nanaks åpenbaring.
Ally Financial
Ally Financial, tidligere General Motors Acceptance Corporation (GMAC) er et datterselskap av General Motors som tilbyr finansielle tjenester, blant annet billån. Selskapet har sitt hovedkontor i Detroit i Michigan. Det har 31 400 ansatte (2006).
Oslo hovedbrannstasjon
Oslo hovedbrannstasjon, adresse Arne Garborgs plass nr 1 er Norges største brannstasjon.
Bygningen ble fullført i 1939, med Byarkitekten som arkitekt. Bygningen er dels i seks, og dels i åtte etasjer, kledd i tegl og med slangetårn mot Hospitalsgata.
Den ble tatt i bruk under siste verdenskrig i 1941. Hovedbrannstasjonen tar seg av beredskapen fra Rådhuset, Aker brygge, slottet, St.Hanshaugen, Sofienbergparken, Lodalen, Åkebergveien og Gamlebyen ned mot sjøen.
Den faste bemanningen på Hovedbrannstasjonen er 12–15 vaktmannskaper. I tillegg til disse befinner etatens ledelse, beredskapsavdeling, personalavdeling, deler av brannforebyggende avdeling (feieren har kontor på Rommen), økonomiavdeling, brannkorpsforening og infoenheten seg på Oslo hovedbrannstasjon.
Vaktmannskapene er fordelt på slangevogn, dykkerbil, høyderedskap og to redningsbiler.
Odd Faltinsen
Odd Magnus Faltinsen (født 9. januar 1944) er norsk professor emeritus på Institutt for marin teknikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim.
Oslo hovedbrannstasjon
Denne stasjonen er utstyrt med to biler spesialutstyrt for å berge mennesker etter ulykker og viljestyrte handlinger.
Odd Faltinsen
Faltinsen er opprinnelig fra Stavanger og studerte til en cand.real. i anvendt matematikk fra Universitetet i Bergen og Ph.D i marin teknologi (Naval architecture and marine engineering) ved University of Michigan (1971). Han var forsker og seniorforsker ved Det Norske Veritas 1986-74, dosent ved NTNU 1974-76 og professor i marin teknikk samme sted fra 1976. Han er Honorary professor ved Harbin Engineering University fra 2008. Han er også Visiting professor ved University College London. Faltinsen har vært leder for NTNU sin avdeling for marin teknikk 1982-84 og prodekan ved fakultetet for marin teknikk 1996-2001. Han er medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi (1976–), Det Norske Videnskaps-Akademi (innvalgt 1988), og ble i 1991 den fjerde nordmanns om ble innvalgt i det amerikanske National Academy of Engineering (1991–) «for hans analyser av hvordan bølger påvirker skip og oljeinstallasjoner». Han er også medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (1995–) og  Chinese Academy of Engineering (2007–). I 2011 mottok han Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning for «hans arbeider innen marin hydrodynamikk».
Iapetos
Iapetos (gresk: Ἰαπετός, «gjennomborreren» eller «såret, gjennomtrengt») var i henhold til gresk mytologi en av titanene, de gresk opphavelige gudene, som sønn av Uranos og Gaia. Med en oreanide, enten Klymene eller Asia, far til Atlas, Promethevs, Epimethevs, og Menoitios, og via Promethevs, Epimethevs og Atlas stamfedre til den menneskelige rase.
Odd Faltinsen
Faglig profil
Faltinsens fagområde er marin hydrodynamikk og hvordan strømning både eksternt og i tanker virker på oppførselen av skip og marine konstruksjoner. Han har skrevet tre lærebøker i emnet på engelsk. Den første læreboken er oversatt til kinesisk og koreansk. Den andre læreboken er oversatt til kinesisk. Faltinsen har utviklet teoretiske og numeriske metoder for hvordan deplasementsskip, hurtiggående fartøy og offshore-konstruksjoner oppfører seg i bølger. Den såkalte STF-metoden (Salvesen-Tuck-Faltinsen ) for bølgeinduserte bevegelser og belastninger på skip, presentert i 1970, er fremdeles brukt i ingeniørvirksomhet. Han har sammen med Rong Zhao utviklet viktige numeriske metoder for analyse av slamminglaster (væskeslag) på skip og har analytisk studert hvordan store slamminglaster samvirker med en konstruksjon og skaper dynamiske hydroelastiske effekter. Faltinsen har sammen med Alexander Timokha utviklet metoder for analyse av ikke-lineære væskebevegelser i tanker (sloshing) ved hjelp av variasjonsregning og perturbasjonmetoder.
Iapetos
Mytologiske forbindelser
Iapetos er den ene av titanene som er nevnt av Homer i Iliaden (sang 8, linjene 478–481) som var i Tartaros med Kronos. Han er en bror av Kronos som gjorde opprør mot faren Uranos.
Oslo hovedbrannstasjon
Hovedbrannstasjonen skal deles i to; ny hovedbrannstasjon der Bryn brannstasjon ligger og ny sentrumsbrannstasjon nær Oslo havn, på en eiendom mellom Oslo havnelager og terminalen for danskefergene. I 2021 foreslo imidlertid byrådet å stanse byggingen av hovedbrannstasjon på Bryn.
Iapetos
Mytologiske forbindelser
Iapetos' hustru var vanligvis en datter av Okeanos og Tethys, og het enten Klymene eller Asia.
I Hesiods Arbeid og dager er Prometheus henvist til som «sønn av Iapetos», men en mor er ikke nevnt. Imidlertid i Hesiods Theogonien er Klymene nevnt som Iapetos hustru og mor til Prometheus. I Aiskhylos' drama Promethevs i lenker er Promethevs sønnen til gudinnen Themis og ingen far er nevnt (men med Atlas som en bror). I Horatius' Oder beskriver han i Ode 1.3 hvordan «audax Iapeti genus/ Ignem fraude mala gentibus intulit»; «Det modige avkom av Iapetos (det vil si Promethevs])/brakte ild til mennesker ved ondt svik».
Ettersom de fleste titaner er koblet i ekteskap av bror og søster, kan det være at Aiskhylos benytter seg av en eldre tradisjon hvor Themis er Iapetos' hustru, men at tradisjonen til Hesiod foretrekker at Themis og Mnemosyne er Zevs' kvinner alene. Uansett ville det ha vært innenfor Aiskhylos' praksis for Zevs å ta hustruene til titanene som sine elskerinner etter å ha beseiret og styrtet ned deres ektefeller.
Kastrasjonsmyten
Ledet av Kronos gjorde Iapetos og hans brødre Krios, Koios og Hyperion opprør mot sin far Uranos. Krios, Koios, Hyperion og Iapetos voktet de fire hjørnene av verden mens Kronos, den femte og yngste av brødrene skjulte seg midten. Da Uranos kom ned fra himmelen for å ligge med Gaia, styrtet de fram og holdt faren fast mens Kronos kastrerte ham med en sigd eller kromkniv.
I denne myten representerte Iapetos og hans tre brødre de fire kosmiske søyler som holder himmelen adskilt fra jorden. Denne myten finnes i kosmologier i Midtøsten. Iapetos var uten tvil vestsøylen, en posisjon som senere og mer tydelig ble opprettholdt av hans sønn Atlas.
Navngiving
Iapetus, også kalt for Japetus, er den tredje største av Saturns måner, oppdaget av Giovanni Domenico Cassini i 1671.
Iapetos og Jafet
Blant annet Robert Graves har forsøksvis likestilt Iapetos med bibelske Jafet, sønn av Noah, basert på likheter i navnene og på gamle jødiske tradisjoner som hevder at Jafet er stamfar til grekerne, slaverne, italikerne, germanere, dravidene og videre.
Kast Mona i elven
Kast Mona i elven (originaltittel: Drowning Mona) er en detektivkomedie fra 2000 med Danny DeVito som Wyatt Rash, politisjef fra Verplanck, New York, som etterforsker Mona Dearlys mystiske død. Mona Dearly spilles av Bette Midler.
Handlingsreferat
Mona Dearly forsøker forgjeves å låse opp bilen sin. Bilnøklene hennes passer imidlertid til sønnens Yugo, så hun tar i stedet den bilen, og kjører av gårde. Men i en sving svikter bremsene på bilen fullstendig, og hun kjører utfor en klippe – og havner i Hudson River. Clarence (spilt av Tracey Walter) som er på fisketur i elven, blir vitne til utforkjøringen. Monas ektemann Phil (spilt av William Fichtner) og sønnen Jeph (spilt av Marcus Thomas) viser ingen spesielle tegn på sorg når de får vite om Monas dødsfall. Jeph er derimot langt mer bekymret for bilen sin.
Politisjefen Wyatt Rash (spilt av Danny DeVito) legger merke til at det ikke fantes noen bremsespor på veien der bilen havnet i vannet. Ellie Rash, Wyatts datter, ønsker å feire fordi hun føler at Dearly-familien behandlet Bobby – hennes forlovede og Jephs forretningspartner – dårlig. Men J.B. Landscaping går dårlig på grunn av Jephs latskap, og dårlige oppførsel. Phil og Rona (spilt av Jamie Lee Curtis) som har en affære, møtes ved Charm Motel.
Phil uttrykker sin glede over Monas død, men nekter for å ha vært involvert i dødsfallet. Bobby møter Murph (spilt av Mark Pellegrino) hans eldre bror. På grunn av sine økonomiske vanskeligheter har Bobby mottatt penger fra Murph, som mistenker at han hadde en finger med i Monas død. Wyatts etterforskning fører ham til Jeph, som påstår at Bobby tidligere hadde truet og angrepet Mona. Lucinda (spilt av Kathleen Wilhoite) den lokale mekanikeren som spesialiserer seg på Yugos-biler, informerer Wyatt om at kjøretøyet Mona satt i var blitt tuklet med på flere måter.
Phil forteller Wyatt at Mona tidligere mistenkte at han hadde vært utro mot henne. Han påstår også at Jeph og Mona hadde kranglet kvelden før ulykken. Bobby forteller Wyatt at han mislikte Mona, og at de hadde kranglet om Jephs lønn. I mellomtiden bryter Wyatt seg inn i Dearly-hjemmet, og oppdager at Monas og Jephs bilnøkler hadde blitt byttet om. Senere blir også Phil funnet død. Murph forteller dette til Ellie, som frykter at Bobby – som forlot hjemmet deres den natten – har drept igjen.
Arne Berg (syklist)
Axel Arne Berg (født 3. desember 1909 i Årsta, død 15. februar 1997 i Ösmo) var en svensk syklist som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Berg vant en olympisk bronsemedaljer i landeveissykling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen over 168 kilometer landevei. De andre på laget var Bernhard Britz og Sven Höglund.
Frank Gyland
Frank Gilbert Gyland (født 13. mars 1968 i Flekkefjord, Vest-Agder) er en norsk styrkeløfter, som er lam fra livet og ned og konkurrerer utelukkende i benkpress. Han har siden 2005 konkurrert for Kristiansand Atletklubb, etter tidligere å ha konkurrert for Flekkefjord Atletklubb. Gyland er gift med Lene, og sammen har de barna Hedda og Ole Jacob.
Som ungdom var Gyland aktiv på idrettsfronten. Han drev med både friidrett, ski, fotball og trav. Onsdag 17. november 1982, da Gyland var 14 år og gikk i niende klasse på Flekkefjord ungdomsskole, skjedde det imidlertid noe som snudde tilværelsen hans opp ned. Skolebussen han satt i kjørte av veien og rullet 50-60 meter ned en skråning, etter at bussjåføren hadde mistet kontrollen på det isglatte novemberføret. Tre elever, deriblant Gylands sidemann, mistet livet, og 18 elever ble innlagt på sykehus med skader. Gyland brakk ryggen og ble lam fra livet og ned. Likevel ga han ikke opp idretten. Han begynte å løfte vekter allerede under sitt opphold på Sunnaas sykehus da han skulle rehabilitere seg. Han bestemte seg så for å ta styrketrening valgfag på skolen, og med 20 kilo på stanga foretok han sitt første benkpressløft bare to måneder etter ulykken. Videre fortsatte han å trene benkpress med kamerater. Drøye to år etter ulykken vant han NM-sølv i klasse yngre junior -56 kg. Med et løft på 112,5 kg løftet han fem kg mindre enn den funksjonsfriske vinneren.
Foruten benkpress-løftingen har Gyland en rekke andre prestasjoner å vise til. I november 1992 deltok han i New York Marathon, sammen med flere andre norske idrettsutøvere med funksjonshemninger. Med Dag Otto Lauritzen som ledsager presterte han å pigge seg frem i rullestol på tre timer og 10 minutter. Han driver også med jakt, har bygget sin egen Harley-Davidson motorsykkel, og har dessuten deltatt i rullestoldansing på høyt nivå.
Stopp pressen! Det grøvste fra Paus-posten
'Stopp pressen! Det grøvste fra Paus-posten' er en samleplate med Ole Paus, utgitt i 1995.
Aserbajdsjan i Eurovision Song Contest
Aserbajdsjan debuterte i Eurovision Song Contest i 2008 og har deltatt 15 ganger. Sommeren 2007 ble den aserbajdsjanske kringkasteren İTV fullverdig medlem av EBU, noe som banet vei for landets første deltakelse i konkurransen. Siden debuten og frem til 2018 kvalifiserte Aserbajdsjan seg til finalen hvert eneste år, og i 2011 vant landet med sangen «Running Scared», fremført av Ell & Nikki. Landet ble for første gang slått ut i semifinalen i 2018 og for andre gang i 2023.
Historikk
Aserbajdsjan ønsket å delta i Eurovision Song Contest allerede i 2007, da med kringkasteren AzTV. Kanalen var imidlertid ikke aktivt medlem av EBU, noe som er et krav for å kunne delta i konkurransen. AzTV fikk heller ikke innvilget et aktivt medlemskap, siden EBU mente kanalen hadde for tette bånd til aserbajdsjanske myndigheter. 5. juli samme år ble imidlertid kringkasteren İTV aktivt EBU-medlem, og 15. oktober ga EBU grønt lyst for at Aserbajdsjan kunne delta i Eurovision Song Contest året etter. Elnur Hüseynov og Samir Javadzadeh ble Aserbajdsjans første representanter i Eurovision Song Contest. Med sangen «Day After Day» tok de seg videre fra den første semifinalen og endte på en åttendeplass i finalen. Året etter nådde landet sin første topp tre-plassering da AySel og Arash kom på tredjeplass med sangen «Always», bak Island og Norge. Dette ble starten på en fem år lang gullperiode for Aserbajdsjan. I årene 2009–13 kom landet på topp fem hvert eneste år. Aserbajdsjan fikk sin første seier i 2011, da Ell & Nikki vant konkurransen med «Running Scared». Vinnersangen fikk bare 221 poeng, noe som gir et snitt på 5,26 poeng fra hvert av de andre deltakerlandene. Dette er det laveste poengsnittet til en vinnersang siden dagens poengsystem ble innført i 1975. «Running Scared» fikk ingen poeng fra hverken Danmark, Norge, Tyskland, Irland eller Storbritannia. Dette er første og hittil eneste gang etter innføringen av telefonavstemning i 1998 at Norge ikke har gitt poeng til et vinnerbidrag i Eurovision Song Contest.
To nye topplasseringer fulgte i 2012 og 2013, men i 2014 innledet landet en langt svakere periode plasseringsmessig. I 2014 ble Aserbajdsjan nummer 22 av 26, landets hittil dårligste plassering. I 2015 kom Elnur Hüseynov på en tiendeplass i sin semifinale, landets dårligste plassering i en semifinale. De neste årene fulgte en 17. og en 14. plass. I 2018 kom Aserbajdsjans dårlige resultat, da landet for første gang ble slått ut i en semifinale. Siden fulgte flere år med middels plasseringer, og i 2023 ble landet slått ut i semifinalen for andre gang.
Hendelser
Takket være landets gode plasseringer har Eurovision Song Contest blitt svært populær i Aserbajdsjan og nærmest en «nasjonal affære». Flere ganger har også Aserbajdsjan kommet i medias søkelys i forbindelse med Eurovision Song Contest. Første gang var i 2009 da aserbajdsjansk sikkerhetspoliti fikk tak i identiteten til de 43 aserbajdsjanerne som stemte på erkefienden Armenia. Sikkerhetspolitiet mente de 43 kunne utgjøre en trussel mot landets sikkerhet og kalte flere av dem inn til «en samtale». BBC intervjuet en av dem som ble kalt inn til en samtale, og han ble fortalt at han hadde handlet «upatriotisk» ved å stemme på Armenia.
I 2012 arrangerte landet Eurovision Song Contest etter å ha vunnet året før. Aserbajdsjanske myndigheter brukte hele 160 millioner euro på arrangementet, inkludert byggingen av en splitter ny arena i hovedstaden Baku. Flere beboere i området ble tvangsflyttet for å få plass til arenaen. Under selve finaleuken i mai 2012 ble NRK-komikeren Amir Asgharnejad trakassert og truet av aserbajdsjansk politi på flyplassen i Baku. Asgharnejad har persiske røtter og var i Baku for å lage humorinnslag til NRK. Politiet mente han hadde tråkket på det aserbajdsjanske flagget, noe komikeren avviste. Hendelsen fikk NRK til å true med å trekke seg fra Eurovision Song Contest, men kanalen lot det imidlertid være, for «ikke å skape problemer for arrangører og artister».
I 2013 gjorde Aserbajdsjan seg bemerket på nytt i konkurransen da landet ikke ga et eneste poeng til sin nære allierte, Russland. Flere, blant dem Russlands utenriksminister Sergej Lavrov, stusset over dette, og aserbajdsjanske myndigheter krevde en omtelling. EBU avviste imidlertid at det hadde skjedd en feil og bekreftet at Aserbajdsjan faktisk ikke hadde gitt Russland noen poeng. Året etter ga imidlertid Aserbajdsjan 12 poeng til Russland.
Deltakere
Under er en liste over Aserbajdsjans deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten i 2008. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Stemmehistorikk
Oversikt over poeng til og fra Aserbajdsjan i finaler siden debuten i 2008. Tallene er hentet fra ESC Database.
Merk: Tabellene ovenfor er bare basert på poeng avgitt i finalene. Stemmer avgitt i semifinalene er ikke tatt med.
Bertrada av Montfort
Bertrada av Montfort (født ca. 1060, død 14. februar 1117) var først grevinne av Anjou, som gift med Fulko IV av Anjou, og deretter forlot hun sin mann til fordel for kong Filip I av Frankrike, og ble dronning av frankerne. Det siste var skandaløst da både hun og Frankrikes konge var gift hver på sin kant. Paven bannlyste Filip da han forsøkte å legitimere sin handling ved å sende dronning Bertha av Holland fra seg og ulovlig gifte seg med en allerede gift kvinne, det vil si begå bigami.
Bertrada fødte i sitt første ekteskap sønnen Fulko den yngre, greve av Anjou, og fra 1131 og til 1144 var han konge av Jerusalem.
Ekteskap med Fulko
Bertrada var datter av Simon I av Montfort og hans andre hustru Agnes av Evreux. Hun hadde to halvsøsken fra farens første ekteskap med Isabel av Broyles. Bertrada var den førstefødte i det andre og fikk etter seg fem søsken, fire brødre og en søster. En av hennes yngre brødre var Amaury III av Montfort, en innbitt fiende av kong Henrik I av England. Hun mistet født moren og deretter sin far i 1087 da hun var rundt 17 år gammel. Omsorgen for henne ble overtatt av en onkel på morssiden, Guillaume av Evreux. Han er en av få som har dokumentert sin tilstedeværelse i slaget ved Hastings av Vilhelm erobrerens våpenbrødre.
Bertrade ble gift med Fulko i 1089 etter at Fulko først hadde slått ned et opprør i Manceaux. Han var bortimot tretti år eldre enn henne, og han hadde vært gjennom minst fire hustruer før henne. Han ble kalt for le Réchin, et tilnavn med nå usikker betydning, fra «den grove» til «den mutte», og i henhold til Orderic Vitalis hadde han et negativt omdømme som «en mann med mange forkastelig, selv skandaløse vaner», hva nå det måtte innebære.
Bertrade født en gang rundt 1092 (eller kanskje så tidlig som 1089) en sønn, Fulko V, le Jeune, «den yngre», som var greve av Anjou og Maine fra 1109 og fram til 1129, og fra 1131 og til 1144 var han konge av Jerusalem.
Dronning av frankerne
Filip I, konge av Frankrike, hadde gått trett av sin første hustru Bertha av Holland, som han opprinnelig hadde giftet seg med som en del av en fredsavtale med greven av Flandern. Han besluttet å sende henne fra seg til festningen i Montreuil, som tilhørte Bertradas medgift, slik at han kunne gifte seg på nytt.
Snorgaffel
Snorgaffelteknikken er Østensjø Husflidslags prosjekt i Norges Husflidslags nasjonale dugnad «Rødlista», der kunnskap om tradisjonelle husflidsteknikker tas vare på og videreformidles.
Bertrada av Montfort
Dronning av frankerne
Etter å ha sikret seg forsikringer fra flere biskoper planla han først å gifte seg med Emma, datter av grev Roger I av Sicilia. Han rådførte seg også med sine fremste vasaller, flere som i praksis var mektigere enn ham selv, og en av dem var grev Fulko IV av Anjou som kom med flere forslag på passende kvinner. Historikere har hevdet at Bertrade sendte beskjed til kongen at hennes ekteskap med Fulko var null og ikke lovlig ettersom hans foregående hustru fortsatt levde og hun selv var klar til å gifte seg med Filip. Den franske kongen skal ha blitt forført av Bertrades skjønnhet, aksepterte og sendte en bud om å frakte henne til Paris. Uansett hva som lå under, en krønike for 1092 nevnte lakonisk kun at «Dette året tok Filip til hustru Bertrade, hustru av Fulko, greve av Anjou.» Det har forblitt uklart om Filip at hadde tatt henne med makt eller om hun forlot Fulko av en egen fri vilje da kronikørene har gitt antydninger i begge retninger. .
Snorgaffel
Teknikk
Teknikken ligner på enkel strikking eller hekling. Snorgaffelen holdes i én hånd, mens den andre fører tråden vekselvis rundt den ene og andre tinden, og løfter den nye masken over den forrige. Det er mulig å lage snorer med noe ulik utforming, avhengig av hvordan tråden tvinnes rundt tindene. Den vanligste teknikken gir en fast lisse med kvadratisk tverrsnitt og er forholdsvis uelastisk. Hver side av lissen ser ut som en flette.
Bertrada av Montfort
Dronning av frankerne
At Filip hadde sendt fra seg sin hustru, gjorde det ikke enklere for Filip for å gifte seg igjen, men ikke med grevinnen av Anjou da hennes ektemann Fulko fortsatt levde. Den eneste franske biskop som direkte protesterte mot at kongen krevde legitimering av handling om forlate sin dronning for en annen og gift kvinne, var Ivo av Chartres. Han protesterte kraftig mot dobbelt bigami, mante biskopene til ikke å delta i bryllupet og refererte til pave Urban II. Tre biskoper, som kronikørene omtaler med smiger, valgte å ikke å se forhindringer ved ekteskapet: erkebiskopen av Senlis, biskopene ved Troyes og Meaux, og erkebiskopen av Reims deltok i bryllupet den 15. mai 1092 til tross for at både Filip og Bertrade på hver sin kant hadde ektefeller som fortsatt levde. Ivo av Chartres deltok ikke og fortsatte kampen mot kongen som lot han bli fengslet for hans opposisjon. I stor grad ved Ivos fravær dømte et kirkeråd i Reims i 1094 i kongens favør.
Snorgaffel
Teknikk
Dr. Kristin Oppenheim beskrev i 1942 et snorgaffellignende redskap, der man i tillegg til selve gaffelen benytter en tykk jerntråd. Snoren blir strikket rundt denne, og når jerntråden så blir trukket ut, blir snoren mer elastisk enn om man strikket den uten jerntråden.
Bertrada av Montfort
Dronning av frankerne
Den stridbare Hugo av Die, fransk pavelig legat, bannlyste øyeblikkelig kong Filip og det ble først bekreftet av pave Urban II i 1095, basert på de ovennevnte grunnene, men opphevet den senere. Da Filip ikke endret seg ble bannlysningen fornyet. Robert I, greve av Flandern, stefar til Berthe av Holland, og Fulko IV av Anjou, Bertrades første ektemann, tok begge opp våpen som svar på bryllupet. I henhold til Orderic Vitalis var det «ingen gode menn lovpriste [Bertrade], unntatt for hennes skjønnhet.»
Snorgaffel
Teknikk
Ettersom både spikking av en snorgaffel, og fremstilling av snor på den, er enkelt, er dette en populær aktivitet på husflidskurs for barn og unge.
Bertrada av Montfort
Bannlysning
Med støtte fra paven snudde Raynald, erkebiskopen om Reims, og truet Hugo av Puiset til løslate Ivo av Chartres, og anmodet kongen om å oppgi Bertrade. Det gjorde det noe enklere for Filip at hans første hustru Berthe av Holland døde i Montreuil den 15. oktober 1094. Filip annonserte at om Gud hadde frigjort ham fra ekteskapets bånd, kunne biskopene gjøre det samme for Bertrade. Han og ba dem om å oppheve hennes første ekteskap til den aldrende Fulko IV og anerkjenne det kongelige ekteskapet. Paven nektet og krevde underkastelse og bot fra kongen. Hans legat, erkebiskop Hugo av Lyon, samlet et kirkeråd ved Autun som bannlyste Filip og Bertrade.
Snorgaffel
Teknikk
Snorgafler kan også brukes til gimping.
Bertrada av Montfort
Bannlysning
For å skaffe seg tid henvendte Filip seg til paven som i mars 1095 samlet et kirkeråd ved Piacenza i det nordlige Italia. Da kongen hevdet at det var uforutsette hindringer ba han om en utsettelse. Et nytt fransk kirkeråd ble samlet den 18. november 1095 ved Clermont. Rådet krevde korstog, men da pave Urban II konstaterte at kong Filip ikke deltok, opprettholdt ekskommunikasjon.
Chile under Panamerikanske leker 1951
Chile under Panamerikanske leker 1951. Chile deltok i de første Panamerikanske leker som ble arrangert i Buenos Aires mellom 25. februar og 3. mars 1951. Chile ble tredje beste nasjon med ni gull-, tjue sølv og tolv bronsemedaljer.
Bertrada av Montfort
Bannlysning
Denne bannlysningen ble dårlig mottatt av det franske folket. Kong Filip valgte å underkaste seg da folket mistet sine religiøse tjenester og lot som han adskilte seg fra Bertrade i 1096. Han bodde fortsatt sammen med henne mens han forsøkte å underminere pavens to fremste franske støttespillere, Ivo av Chartres og Hugo av Lyon. Da han forsøkte igjen å fremme Bertrade som sin offisielle hustru rådførte Ivo og Hugo seg med paven som bannlyste kongen på nytt, men paven død kort tid etter den 29. juli 1299. Den nye paven, Paschalis II, som ble valgt den 19. august 1099, var mer opptatt av stridighetene med Det tysk-romerske rike, men innkalte til kirkemøte i Valence og deretter i Poitiers i november 1100 hvor bannlysningen opprettholdt.
Snorgaffel
Utbredelse og historie
Det finnes ingen sikre funn av snorgafler fra arkeologiske utgravninger. Redskapet er ikke mer komplisert enn at folk kan ha brukt hvilken som helst gren med to kvister eller del av et horn med to tagger for å tvinne snorer. Det tidligste spor etter bruk av en forarbeidet snorgaffel i Skandinavia, er muligens funnet i Sverige. Under utgravning av middelalderdelen av byen Lödöse på vestkysten ble det funnet et redskap som er utformet som en stor snorgaffel med trådhullet som er karakteristisk for flere snorgafler.
Fra Danmark finnes skriftlig dokumentasjon på at snorgaffelteknikken ihvertfall var kjent på 1600-tallet. I 1664 satt Leonora Christina Ulfeldt, datter av kong Christian IV, i fangenskap i Blåtårn, mistenkt for å vært medskyldig i forræderi. Mens hun satt i fangenskap, laget hun seg en enkel snorgaffel av en treskje med brukket skjeblad. Silke til lissebåndene rev hun av fra den nederste kanten av natt-trøyen sin. Hun har selv skrevet om dette i den selvbiografiske boken Jammers Minde, som hun begynte å skrive mens hun satt fengslet.
Bertrada av Montfort
Bannlysning
I henhold til de religiøse krøniker ble situasjonen uutholdelig for Filip og Bertrade. Kirkene lukket dørene og ved kongeparets reiser til andre byer var kontorene stengt. Ingen tekster viser at det var opprør. Bannlysningen ble fjernet den 1. desember 1104.
Snorgaffel
Utbredelse og historie
Snorgaffelen gikk nesten ut av bruk da snorer av ulik utforming kom i handelen på 1800-tallet.
Bertrada av Montfort
Bannlysning
I henhold til abbed Suger i hans biografi over kong Filip ble hans daglig svakere: «For etter at han hadde bortført grevinnen av Anjou, kunne han ikke oppnå noe av verdi av kongelig verdighet; forbrukt av begjær for den frue han hadde tatt, han ga seg helt hen til å tilfredsstille sin lidenskap. Så han mistet interesse for statens affærer og brydde seg ikke om sitt legeme... (...) Da han var bortimot seksti opphørte han å være konge, pustet sin siste pust ved Melun-sur-Seine i nærværet av [sin sønn] Ludvig...»
Snorgaffel
Forløpere
Under arkeologiske utgravninger er det funnet flere artefakter som kan ha vært brukt til å fremstille snorer med kvadratisk tverrsnitt, men det er få sikre eksempler. Ofte er det bare eventuell slitasje rundt tindene/taggene som kan vise om redskapet har vært brukt til snortvinning.
Bertrada av Montfort
Bannlysning
Kong Filip døde den 29. juli 1108 og ble gravlagt etter hva som ble sagt å være hans eget ønske ved klosteret Benoît-sur-Loire, og ikke ved klosterkirken Saint-Denis sammen med sin forfedre. Han ble etterfulgt av sin sønn, Ludvig VI av Frankrike.
Snorgaffel
Forløpere
Under utgravning av en vikingkvinnegrav på Gotland i 1966 ble det funnet to eksempler på snorer. Ved rekonstruksjon er man kommet frem til at de er fremstilt på en forløper for snorgaffelen. I graver fra eldre middelalder er det funnet små hule rør fremstilt av lår- eller leggben fra ku eller andre dyr. Rørene har to eller tre tagger i den ene enden (figur 2). Det er antatt at man fremstilte snorer på dem, som på snorgaffelen, ved å tvinne et bånd eller en tråd rundt taggene, og at snoren ble ført gjennom røret etterhvert som den ble ferdig, det samme prinsippet som i leketøyet «strikkelise».
Bertrada av Montfort
Nonne
Etter Filips død forlot Bertrade hoffet i Paris og dro til grensene ved Anjou og Touraine hvor det var en kilde i en landsby opprettet i 1101 av den omvandrende reformatiske predikanten Robert av Arbrissel, og her ble det senere et religiøst hus, Fontevraud-klosteret.
Snorgaffel
Anvendelse
Ettersom man ikke trenger å kutte av tråden før man begynner arbeidet, kan snorene bli svært lange, og kan ha vært brukt i flere sammenhenger der man trengte en solid snor. I Norge har lisser knyttet med snorgaffel blant annet vært brukt som slitesnor nederst på kvinnestakker, og brukes fortsatt på enkelte bunader. I utgravningen på Gotland har rekonstruksjonen vist at snorene kan ha vært brukt til å henge nøkler og redskaper i beltet på kvinnedrakten. Lisser kan også brukes til andre formål, som håndklehemper og klessnorer. Materialet i disse snorene er hovedsakelig ull og bomull. I USA og England skal smale lisser av finere tråd, som silke, ha vært gitt som kjærestegave og brukt som brille- og klokkekjede. Det finnes også eksempler på at lisser laget med snorgaffel er sydd fast som dekorasjon på klesplagg.
Bertrada av Montfort
Nonne
Bertrade døde den 14. februar 1117 etter å ha grunnlagt nonneklosteret Hautes-Bruyères, underlagt Fontevraud, på land som hennes bror Amaury III av Montfort hadde avgitt ved Saint-Rémy-l'Honoré. William av Malmesbury skrev at «Bertrade, fortsatt ung og vakker, tok nonnesløret ved Fontevraud-klosteret, alltid sjarmerende for menn, behagelig for Gud, levde som en engel.» I 1128 ble levningene av Bertrade gravlagt på nytt under koret til klosterkirken ved Hautes-Bruyères under kobberplate som eksisterte fram til den franske revolusjon.
Jacques Monod
Jacques Lucien Monod (født 9. februar 1910 i Paris, død 31. mai 1976 samme sted) var en fransk biolog som fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin sammen med François Jacob og André Lwoff i 1965. Franskmannen som ble født i Paris var også mottaker av flere utmerkelser og priser, blant annet Æreslegionen. Sammen med François Jacob er Monod kjent for sitt arbeid med lac operon. Studier av kontrollmekanismen til uttrykk av gener i lac operon var det første eksempelet på et transkripsjonelt reguleringssystem. Han foreslo også eksistensen av mRNA-molekyler som forbinder informasjonen kodet i DNA og proteiner.
Monod ga også viktige bidrag til fagfeltet enzymologi med sin foreslåtte teori fra 1965 om allosteri, som han utarbeidet i samarbeid med Jeffries Wyman og Jean-Pierre Changeux. Hans doktorgradsarbeid undersøkte veksten av bakterier i blandinger av sukker og dokumenterte den sekvensielle utnyttelsen av to eller flere sukkere. Han innførte begrepet «diauxie» for å betegne de hyppige observasjonene av to forskjellige vekstfaser til bakterier dyrket i to sukkere.
Det eksperimentelle systemet brukt av Jacob og Monod var en vanlig bakterie, E. coli, men det grunnleggende reguleringskonseptet (beskrevet i artikkelen om lac operon) som ble oppdaget av Jacob og Monod er fundamental for cellulær regulering i alle organismer. Nøkkeltanken er at E. coli ikke tar seg bryet med å lage slike enzymer og på den måten bortkaste energi dersom det ikke er noe behov for å omdanne (metabolisere) laktose. Dette er tilfellet når f.eks. andre sukkerarter som glukose er tilgjengelig. Denne typen regulering blir kalt negativ (hemmende) genregulering ettersom operon blir inaktivert av et proteinkompleks som er fjernet i nærvær av laktose (regulatorisk induksjon).
Monod var også en tilhenger av den oppfatning om at alt liv på jorden oppstod ved uventede kjemiske kollisjoner og at alt det levende neppe ville bli kopiert selv i det store universet. I 1971 skrev han: «Mennesket vet i hvert fall at det er alene i den ufølsomme uendeligheten av universet, som det har dukket opp fra ved kun en tilfeldighet.» Han brukte denne dystre vurderingen som et springbrett for å argumentere for ateisme og tåpeligheten og meningsløsheten av eksistens. Monod trodde at vi bare er det «kjemiske ekstra» i et majestetisk, men upersonlig kosmisk drama – en irrelevant og utilsiktet oppvisning.
Monod var ikke kun en biolog, men også en god musiker og aktet forfatter i vitenskapsteori. Han var en politisk aktivist og stabssjef for operasjonene til Forces françaises de l'intérieur under andre verdenskrig. Under forberedelsene til den allierte landgangen ordnet han med fallskjermdropp (med våpen og ammunisjon), bombing av jernbane og oppfanging og videresending av post.
Jacques Monod døde i 1976 og ble gravlagt i Cimetière du Grand Jas i Cannes på Den franske rivieraen.
San Martín de las Pirámides
San Martín de las Pirámides er en kommune nordøst i den meksikanske delstaten México. Den hadde 24 851 innbyggere ved folketellinga i 2010. Kommunens areal er på 70 km².
Navnet kommer av de nærliggende pyramidene i Teotihuacan.
Atlas (mytologi)
Atlas (gresk: Ἄτλας, «den som holder ut») er en titan i gresk mytologi. Han er sønn av titanen Iapetos og deltok i titanenes kamp mot gudene. Zevs straffet ham ved å la ham bære himmelhvelvingen på sine skuldre. I motsetning til broren Prometeus og Epimeteus, kjempet Atlas på Kronos sin side mot Zevs, og det er grunnen til at han ble straffet med å måtte bære himmelhvelvingen på skuldrene sine. Hesperidene og Atlantis var Atlas' døtre. I annen mytologi er Atlas også sønnen til titanen Gaia.
Fjellkjeden Atlas har fått navn etter ham og det samme har dagens geografiske kartbøker ettersom det var vanlig å tegne inn Atlas som dekorasjon på tidlige kart. Også den arkitektoniske søyleskulpturen atlant er oppkalt etter Atlas.
Etymologi
Etymologien på navnet Atlas er usikker og fortsatt diskutert blant filologer. Vergil hadde glede i å oversette etymologier av greske navn ved å kombinere dem med adjektiver som tilsynelatende forklarte dem. For Atlas var hans adjektiv durus, «hard», «vedvarende» , noe som ga et forslag for George Doig at Vergil var klar over det greske τλήναι, «å holde ut»; Doig foreslår den mulighet at Vergil også var klar over Strabons bemerkning at det innfødte, stedegne nordafrikanske navnet for Atlasfjellene var Douris.
En del moderne lingvister har avledet det og dets greske rot fra urindoeuropeiske rot *tel, «å bære», «holde oppe», «støtte».
Straffen
Atlas hadde gått med sin bror Menoitios stilt seg på titanenes side i deres krig mot de olympiske gudene. Hans brødre Prometheus og Epimetheus veide fordeler og ulemper og forrådte de andre titanene ved å gå inn i en allianse med de olympiske gudene. Da titanene ble beseiret ble mange av dem, blant annet Menoitios, holdt fange i Tartaros, en del av underverden, men Zevs fordømte Atlas til å stå på den vestlige delen av verden (Gaia) og holde oppe himmelen (Uranos) på sine skuldre og således forhindre at de to gjenopptok deres opprinnelige omfavnelse.
Således var han Atlas Telamon, «den vedvarende Atlas» og ble en dublett av Koios, personliggjøringen av himmelaksen som himlene roterte rundt. En vanlig fortolkning i dag er at Atlas ble tvunget til å holde Jorden på sine skuldre, men klassisk kunst viser at Atlas holder himmelsfærene, ikke jordkloden; volumet av marmorkloden som ble fremmet av den berømte skulpturen Farnese Atlas, en romersk kopi av en hellenistisk statue hvor Atlas holder en solid klode på skuldre som tvinger ham til å støtte det ene kneet mot bakken, har nok bidratt til forvirringen. Det ble styrket på 1500-tallet da det utgitt kartverk som ble kalt for atlas.
Pedinorrhina subaenea
Pedinorrhina subaenea er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), litt flat, blankt svart gullbasse, dekkvingene gulaktige med svart rot. Pronotums sider er oransje. Dekkvingene er ganske tett og kraftig punkterte.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sentral-Afrika.
Systematisk plassering
Slekten har gjerne vært kjent som Plaesiorrhina, men dette navnet bør trolig brukes på slekten fra Madagaskar som tradisjonelt har vært kjent som Bothrorrhina.
Arnold Krog
Arnold Emil Krog (født 18. mars 1856 i Frederiksværk, død 7. juni 1931 i Tisvildeleje), var en dansk arkitekt, kunstmaler og keramiker, som fikk betydelig betydning for Den Kongerlige Porcelænsfabrik fra 1880-årene og en godt stykke inn på 1900-tallet.
Etter en kort karriere som arkitekt etter en italiensk reise i 1881–1882, viet Krog seg hovedsakelig til kunsthåndverk, og da først og fremst keramikk. I årene 1884–1916 var han direktør for Den Kongelige Porcelænsfabrik, hvis produksjon under hans ledelse oppnådde verdensberømmelse, fremfor alt gjennom verdensutstillingene i Paris i 1889 og 1900. Krogs kanskje mest betydningsfulle keramiske verk, modellert og malt av ham selv, er hans «Danmarksfontæne» som står ved Fredspalasset i Haag.
Cryptomma
Cryptomma er en slekt av billene i underfamilien graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordvestlige Sør-Amerika.
Štanjel
Štanjel er en landsby sørvest i Slovenia.
Byen ligger i kommunen Komen i regionen Primorska, vest i Slovenia. Den hadde 340 innbyggere i 2002. Befolkningen lever mest av jordbruk, spesielt vindyrking. I gamlebyen er det små butikker og en kirke. Utenfor er det et anlegg av fontener og skulpturer, og utenfor der igjen er det endeløse stier og åkrer.
Dunga
Carlos Caetano Bledorn Verri, kjent som Dunga, (født 31. oktober 1963 i Ijuí i Rio Grande do Sul) er en brasiliansk tidligere fotballspiller, og senere -trener. Han har per juni 2016 trent Brasils herrelandslag i fotball i to perioder; fra 2006 til 2010, da han trakk seg etter tapet mot Nederland i kvartfinalen i fotball-VM, og fra 2014 til 2016, da han ble avskjediget etter en rekke svake resultater i Copa América.
Dunga var med i VM-turneringene 1990, 1994 og 1998. Totalt spilte Dunga 91 landskamper og laget seks mål.
På klubblagsnivå spilte Dunga for Internacional (1980–1984, 1999–2000), Corinthians (1984–1985), Santos (1986–1987), Vasco da Gama (1987), Pisa (1987–1988), Fiorentina (1988–1992), Pescara (1992–1993), VfB Stuttgart (1993–1995) og Jubilo Iwata (1994–1998).
Han spilte sentral midtbane og var kjent som en kompromissløs tøffing på banen, som "aldri" slo en eneste feilpasning.
Kallenavnet uttales på brasiliansk portugisisk IPA: [ˈdũɡɐ], og er hentet fra den portugisiskspråklige versjonen av Snehvit og de syv dvergene. Dunga ligner veldig på dvergen som går under kallenavnet Dunga (Minsten på norsk).
Frankrike under EM i svømmesport 2021
Frankrike deltok under EM i svømmesport 2021 i Budapest i Ungarn fra 10. til 23. mai 2021.
Sambus
Sambus er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Ganske små, svarte, mer eller mindre blanke praktbiller. Kroppen er nærmest firkantet sett ovenfra. Dekkvingene har mønster av lyse, gjerne litt virvlende hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropiske deler av den gamle verden.