cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antoine Chomel
Han kom til Kina i mars 1701 og skulle være korrespondent for det franske akademi. Ett år senere døde han enten i Kanton eller i Macao.
Eissporthalle/Festplatz undergrunnsstasjon
Eissporthalle/Festplatz er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen har fått navn etter Frankfurts skøytesportarena som ligger i nærheten, og etter festplassen ved Ratsweg.
Bodil Cecilie Paus
Bodil Cecilie Paus (født 30. april 1979) er en norsk figurativ maler. Kunstuttrykket til Paus er i grenseland mellom figurativ kunst og pop art, som viser tradisjonelle motiver, ofte forenklet og med store rene flater, med lys og tekstur og stor romlighet. Bildene formidler harmoni, bryter noe med tradisjonell komposisjon, er stemningsfulle og personorienterte. Hun har en bevisst enkel fargebruk hvor enkeltelementer brytes ut og brukes som ansats for sterkere farger. En del av hennes bilder har store ensfargede flater som kan sammenlignes med bilder av Alex Katz. Andre bilder har likhetstrekk med David Hockney.
Paus har utdanning fra Oslo Kunstfagskole (1997–2000), Det statlige kunstakademi, avd billedkunst i St. Petersburg (2001) og Statens kunstakademi i Oslo (2005–).
Bodil Paus er datter av maleren Arne Paus.
Like a Tiger
Like a Tiger er et musikkalbum med Kirsti Carr, utgitt i 2005. Dette er hennes debutalbum som soloartist og hennes hittil siste.
Schwarzwälder Springertournee
Schwarzwälder Springertournee var et internasjonalt todagers hopprenn som ble arrangert årlig fra 1971 til 2003 i Schwarzwald i Tyskland.
Baiyu
Baiyü (kinesisk: 白玉县; pinyin: Báiyù Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne.
Schwarzwälder Springertournee
Til og med 1976 ble rennet holdt i normalbakkene Adlerschanze i Schönwald og Adlerschanze i Hinterzarten. Fra og med 1978 overtok storbakken Hochfirstschanze i Titisee-Neustadt for bakken i Hinterzarten. Fra og med 1994 var rennene i Schönwald og Titisee-Neustadt en del av kontinentalcupen.
Baiyu
Befolkningen var på 41,156 innbyggere i 1999.
Schwarzwälder Springertournee
Ideen til todagersrennet kom i 1968, da Adlerschanze i Schönwald ble gjenåpnet med et internasjonalt hopprenn etter at bakken var blitt ombygd året før. I det første todagersrennet i 1971 deltok 83 hoppere fra seks land.
Guano Apes
Guano Apes ble dannet i 1994 i Göttingen av gitarist Henning Rümenapp, bassist Stefan Ude og trommist Dennis Poschwatta. Vokalist Sandra Nasić ble med i bandet senere samme år. Bandets karrière tok av i 1996 etter at de vant en konkurranse for usignerte band med sangen Open Your Eyes. Sangen var også deres første og mest suksessfulle single.
Schwarzwälder Springertournee
I 1998 var det også kvinneklasse i todagersrennet.
Guano Apes
Bandet ble oppløst i februar 2005 da vokalist Sandra Nasić startet solokarriere. Resten av bandet gikk da sammen med Charles Simmons og dannet iO.
I 2009 hadde bandet en reunionkonsert på Austrian Music Festival Nova Rock. Rett etter denne konserten annonserte bandet at de var tilbake og sa også at det ville komme ett nytt album i 2011
Baiyu
Fylket grenser i vest til Jinsha Jiang, som det øvre løpet av Kinas største elv, Chang Jiang, heter. På vestsiden av elven begynner den autonome region Tibet.
Administrative enheter
Storkommunen Jianshe 建设镇
Kommunene Jinsha 金沙乡, Ronggai 绒盖乡, Zhangdu 章都乡, Marong 麻绒乡, Hepo 河坡乡, Rejia 热加乡, Denglong 登龙乡, Zengke 赠科乡, Acha 阿察乡, Maqiong 麻邛乡, Liaoxi 辽西乡, Nata 纳塔乡, Anzi 安孜乡, Gaiyu 盖玉乡, Shama 沙马乡, Shanyan 山岩乡
Pritjazjenije
Pritjazjenije (originaltittel: Притяжение) er en russisk film fra 2017, regissert av Fjodor Bondartsjuk.
Handling
Historien dreier seg om oberst Valentin Lebedev, som er ansvarlig for en militær operasjon, datteren hans Julija som utvikler et romantisk forhold til romvesenet Hekon, og hennes tidligere kjæreste Artjom som er filmens viktigste antagonist. Hekon er representant for en teknologisk avansert utenomjordisk rase, som har reist til jordkloden inkognito for å drive med forskning. Men når han reiser gjennom solsystemet, blir romskipet hans skadet av en meteor-regn.
Det russiske luftvåpenet forveksler romskipet hans med et militært romfartøy fra NATO, og skader fartøyet ved å skyte raketter mot den. Dette fører til at romskipet krasjer inn i flere bygninger i Moskva, og dreper flere hundre mennesker. Samme dag hadde Julija og Artjom drevet med meteor-titting, og Julijas venninne Svetlana blir drept når hun ser på noen meteorer. Den russiske regjeringen bestemmer seg for ikke ta kontakt med romskipet, og heller la det fikse seg selv. Området rundt landingsplassen blir evakuert og sperres av. Moskva blir deretter satt under portforbud.
I mellomtiden sniker Julija, Artjom og vennene hans Khariton, Ruslan og Piton seg inn på ulykkesstedet, for å undersøke romvesenet. De tar med seg rustningen hans, før en patrulje fra militæret oppdager dem. En annen dag sniker Julija seg igjen for å hente romvesenet, og plasserer ham sammen med en nerdete klassekamerat for å hjelpe romvesenet å komme seg. Romvesenet introduserer seg selv som Hekon, og forteller dem at han leter etter en enhet kjent som «Sjilk» som lar ham reise gjennom verdensrommet. Sjilk, som er navnet på romskipet, ser ut til å tiltrekke seg vann.
Men når han går gatelangs for å lete etter enheten, forveksler politiet ham med en rusmiddelavhengig mann. De sender ham til en politi-stasjon, for å bli avhørt. Men Julija informerer senere faren sin, om at hun er gravid med Hekons barn. Men hun sier dette bare for å distrahere ham, så Hekon kan forkle seg som en vitenskapsmann og få tak i Sjilk. Og fordi Julija var opprørt over at faren hennes ikke tilbrakte mer tid sammen med henne etter at moren døde. Artjom ankommer senere sammen med vennene sine, for å banke opp romvesenet. Når en av Artjoms venner forsøker å skyte Hekon, blir Ruslan skutt ved et uhell.
Afrikagullkatt
Afrikagullkatt (vitenskapelig navn Caracal aurata) er et kattedyr. Den er nært beslektet med karakalen og servalen, men er litt mindre enn disse. Arten har 19 kromosompar.
Fargen på pelsen varierer. Den er vanligvis kanelfarget eller rødbrun, men det finnes også svarte eller grå fargevarianter. Pelsen kan være flekkete hos noen, mens andre individer har ensfarget pels.
Kroppslengden varierer mellom 61 og 100 cm. Halen er 16-46 cm lang, og skulderhøyden er rundt 38-55 cm. Hanner veier 11-14 kg, mens den eneste hunnkatten som er veid, hadde en vekt på 6,2 kg. Den ligner på karakalen, men har kortere ører.
Afrikagullkatt lever i ca. 15 år i fangenskap. Den kan klatre, men jakter primært på bakken. De jakter på gnagere, fugler og aper. De kan også jakte på antiloper i gruppen Cephalophinae og til og med skogssvin. På grunn av dens bortgjemte levemåte, vet man ikke mye om denne katten.
Afrikagullkatt ligner på asiagullkatt, men studier indikerer at dette er på grunn av konvergent evolusjon.
Hovda
Hovda er ei elv i Stor-Elvdal og Åmot kommuner i Innlandet. Over storparten av sin lengde danner elva grense mellom de to kommunene.
Elva har utløp fra Storhovden og renner først mot sør på vestsida av Hovdsjøfjellet. Etter samløpet med Hemla, som kommer inn fra vest, fortsetter elva til den munner ut i Glåma mellom Rena og Steinvik. Hovda er 21,1 kilometer lang (24,9 km medregnet Sandbekken, som munner ut i Storhovden). Sideelva Hemla er imidlertid både lengre og har større vannføring enn hovedelva ved samløpet, og regnet fra Hemlas utspring på Gråberget til Hovdas munning i Glåma er vassdragets totale lengde 35,5 kilometer.
Den øvre delen av vassdraget nås ved å ta Strandsæterveien, som starter ved Strand kirke og går opp til hytteområdene på Hovdsjøfjellet. Den nedre delen nås ved å bruke Hovdliveien, som går på sørsida av elva opp til Hovdedalen sæter.
Jonathan Erlich
Jonathan Dario Erlich (født 5. april 1977) er en israelsk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvartfinalen i double.
Andiparos
Andiparos (gresk: Αντίπαρος) er en gresk øy som innenfor til øygruppen Kykladene. Navnet kommer fra dens plassering, andi = motsatt, av øya Paros, som den ligger rett ved siden av, kun 1,9 km unna. Det tar ti minutter med båt fra havnen Pounta til hovedhavnen ved landsbyen Kastro på Andiparos.
Geografi
Øya har en kystlinje på 57 km, er 12,5 km bred og 5,5 km lang med et areal på 45,182. I henhold til folketelling av 2011 bor det 1 211 mennesker på Antiparos, noe som utgjør en befolkningstetthet på 27 personer per km².
Midt på øya strekker fjellet St. Elias seg til 308 meter. Hovedbyen heter det samme som øya, Antiparos, men av den grunn refereres det vanligvis til som Kastro etter festningen. Antiparos består av vulkansk fjell og har tørt klima med høy fuktighet, og grunnet øyas form er den preget av til dels sterke vinder. Antiparos er hovedsakelig flat med mange små åser og høyder med liten vegetasjon.
Antiparos er skilt fra Paros med et sund, Amfigeio, som er mellom 1,5 og 1,9 km bredt, men det går ferge mellom havnene som tar i overkant av 10 minutter.
Antiparos ligger i hjertet av Kykladene. Sammen med flere småøyer og holmer, som ligger i den nordlige enden av sundet mellom Antiparos og Paros, utgjør Andiparos en kommune i regionen Sørlige egeiske øyer. En del av de andre øyene i kommunen er Despotiko, som ligger sørvest for Antiparos, er i dag ikke befolket, men har stor arkeologisk betydning. Øst for Despotiko ligger den mindre øya Strongyli. På Saliagos har man funnet den eldste kjente bosetningen i Kykladene. Den var fra neolittisk tid, rundt 4800 f.Kr.
Antiparos er kjent for sin særskilte kykladiske skjønnhet med hvite hus, brosteinslagte gater og vakre blomster foran husene. Den fremste bosetninger ligger i nordøstlige enden av øya, motsatt overfor Pounda på hovedøya Paros. Det historiske senteret er ruinene av en venetianske festning fra 1300-tallet som ligger nær byens sentrale torg og knyttet samme med handlegater i den maleriske kystgaten, preget av småbutikker og restauranter. Andre bosetninger St. Georgos i den sørvestlige enden, foruten Soros og Kampos. Populære strender er Psaralyki, Sifneiko, og Ag Spiridon.
På berget til sankt Johannes, rundt 177 meter over havnivået, er Antiparos' kjente grotte. Den har en imponerende kuppel i inngangen og blant de eldste stalaktitter i Europa. Inskripsjoner som er funnet i grotten tyder på at den ikke bare var kjent i antikken, men også i bruk. Utenfor grotten er kirken for sankt Johannes Spiliotis hvor det er en festival hver år.
Økonomi og administrasjon
Samfunnet Antiparos ble opprettet i 1914 og ble forfremmet til kommune i 2010 ved innføringen av Kallikrates-loven under prinsippet at «hver øy en kommune».
Øyas økonomi er basert på turisme, fiske, og jordbruk. Den har blitt et populært turistmål i sommermånedene for både grekere og andre besøkende fra Europa, foruten også landspekulanter fra USA. Inntektene fra Antiparos' grotte utgjør en betydelig andel av økonomien. De fleste øyboeren arbeider i butikkene, restaurantene og losjiene på øya i løpet av turistsesongen som strekker seg fra påsken og fram til oktober. Siden 1970- og 1980-tallet har også nudister kommet til øya, tiltrukket av de avstedsliggende og sandfylte strendene. Siden 1990-tallet har det vært et jevn utvikling av øya grunnet dens nærhet til Paros, og dens infrastruktur har blitt forbedret for å holde følge med tilstrømningen av turister.
Arkeologi
Det er omfattende neolittiske levninger på øya. De første undersøkelsene ble gjort av den reisende Theodore Bent som i 1884 på uvitenskapelig vis åpnet rundt 40 graver i to gravområder. I 1889 gjorde Christos Tsountas arkeologiske utgravninger på Despotiko og avslørte graver fra kykladisk sivilisasjon, en tidlig steinalderkultur. I tidsrommet 1964-1965 ble en neolittisk bosetning undersøkt på øya Saliagos og J. D. Evans fra den britiske skole i Athen. Steinfundamenter av bygninger, pilspisser gjort av obsidian, og keramikk ble funnet, sammen med en marmorstatuett som er kjent som «Den feite frue fra Saliagos».
Levninger fra klassisk tid er konsentrert på øya Despotiko. Øya Antiparos var identifisert i antikken som Prepesintho i henhold til skriftene til Strabon og Plinius den eldre
Historie
I løpet av bysantinsk tid og fram til 1200-tallet er informasjon om øyas historie svært spinkel. I 1207 ble Antiparos tatt av den venetiansk adelsmannen Marco Sanudo, og det forble værende under hans familie fram til andre halvdel av 1300-tallet da den gikk til familien Sommaripa, og i 1480 videre til familien Pisani.
Den venetiansk tid ble avbrutt i 1537 da Antiparos sammen med de øvrige øyene i Kykladene ble erobret av de muslimske osmanerne, og forble under osmanske styre fram til den greske frigjøringskrigen i 1821, bortsatt fra en periode på fire år fra 1770 til 1774 da det russiske keiserdømmet styrte øya. Russerne fjernet mange av de storslåtte stalaktittene fra Antiparos' store grotte og sendte dem til museet Eremitasjen i St. Petersburg.
I 1770 kunne den franske botanikeren Joseph Tornefort rapportere at Antiparos hadde 78 hus og rundt 200 besøkende. Tornefort kom for å besøke grotten, hvilket beskrevet i hans bok og siden markert i et maleri.
I 1794 skjedde en betydelig katastrofe da pirater fra Kefallinia og Peloponnes gikk i land og plyndret øya, og kidnappet datteren til den venetianske visekonsulen.
Øyboerne var blant de første i Kykladene som deltok i den greske uavhengighetskrigen i 1821 og i 1832 ble øya offisielt en del av den nye staten Hellas.
Under den andre verdenskrig ble den sørvestlige enden av øya, nær Agios Georgos, benyttet som en hemmelig ubåtsbase, men etter krigen ble dette stedet atter et rolig, avsidesliggende sted og har i de siste tiårene vokst til en turistlandsby. Antiparos ble kjent for grekere generelt i 1960 grunnet filmen Madalena hvor verkstendene til Finos Films bidro til å bedre stedets naturlige skjønnhet og historiske landskap.
Arkitektur
Arkitekturen, som på alle kykladisk øyer, krever streng regulering for å bevare øyenes enhet, hvilket består av hvite hus med blå dører og vinduer, gårdsrom og hager er dekorert med bougainvillea og andre blomster. Ofte består disse arkitektoniske trekkene av stein eller nabogater eller murene ved kirkegården.
Severdigheter
Ved øyas senter er den berømte grotten på Antiparos, en av de vakreste og mest mystiske grotter i verden. Hulen har blitt benyttet som et naturlig tilfluktsrom fra neolittisk tid og framover. Området ble også benyttet for å framstille keramikk og for å dyrke gudinnen Artemis. Ved inngang er det i dag den storslåtte kirken Agios Ioannis Spiliotis.
Tegn og innrissinger på stalaktittene og stalagmittene er vitnemål til alle besøkende, det samme er inskripsjonene på alteret til Aleksander den stores generaler og kong Otto.
Ringorm
Ringorm (Tinea corporis på latin) er en infeksjon med sopp ytterst i huden.
Andiparos
Antiparos' grotte
Grotten er meget omfattende og på flere nivåer. Den lyriske poeten Arkhilokhos fra Paros skal etter sigende ha etterlatt seg en inskripsjon i hulen. I 1673 bodde den franske arkeologen og ambassadør i Istanbul, marki de Nointel, tre daget i grotten, og feiret også julaften i den. Senere besøkende har også skrapet inn sine navn, blant annet lord Byron og nevnte kong Otto. Under den tysk okkupasjonen under den andre verdenskrig ble deler av grotten ødelagt. Grotten er blitt fullstendig utnyttet i tiden rundt 2005 ved finansiering fra EU ved å reise avsperringer, bygge trapper, installere lys, sikkerhetskameraer og høytalere for informere besøkende.
Ringorm
Ringorm merkes ved et kløende utslett formet som en rød ring. Ringorm er nært knyttet til fotsopp, skrittsopp og hodebunnssopp. Navnet kommer av utseende på utslettet, og har ingenting med orm å gjøre. Ringorm er ufarlig og behandles med soppdrepende krem. Ringorm er smittsom og kan spre seg på fra menneske til menneske ved hudkontakt, fra dyr til menneske, fra en gjenstand til menneske og fra jord til menneske.
Rogaland bondelag anbefaler jod-dusjing ved beiteslipp for å unngå ringorm.
Andiparos
Festningen
Det venetianske Kastro på Antiparos er et typisk eksempel på befestningsverk som ble etablert på Kykladene under «latinerne» (italienerne) i tiden 1200-1500. Denne konstruksjonen er datert til midten av 1400-tallet da Giovanni Loredano fra Venezia besluttet å gifte seg med Maria Sommaripa fra Antiparos.
Den opprinnelige konstruksjon hadde en ‘motte’, det vil si en høyde i midten og hus rundt dens omkrets. Husene var bygget en sammenhengende blokk hvor de ytre murene var en del av forsvarsmuren. Den eneste inngangen var på sørvingen. Innenfor hovedbosetningen utviklet husene seg til bygninger med tre etasjer, hver av dem med egen inngang som førte til en ytre trapp. I løpet av bosetningen ble sørvingen utvidet til å utgjøre en rektangulær omkrets kalt Xopyrga og innenfor den opprinnelige innhegningen rundt fundamentet til sirkelrundt tårn.
I moderne tid har festningens arkitektur blitt endret ved at en kirke har blitt lagt til og den sentrale høyden har blitt benyttet som en tårn som inneholdt en vannbeholder. Bolighusene har beholdt en del av den opprinnelige strukturen til tross for at øverste etasje har falt sammen. De fleste er derfor omgjort til hus med to etasjer og de fleste vender utover for å kunne fungere som butikker ved hovedgaten. En integrert del av festningen huser små flaggermus som kommer med skumringen og oppholder seg østtårnet.
Tricheops
Tricheops er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, langstrakte, mer eller mindre brunlige til svarte trebukker. Et særtrekk ved denne slekten er at fasettøynene er delt i tre lober.
Utbredelse
Arten er utbredt i Australia.
Major Grom (film)
Major Grom (originaltittel: Майор Гром) er en russisk film fra 2017, regissert av Vladimir Besedin.
Handling
Tre væpnede menn, kledd i røde sportsdrakter og forkledd som hockey-spillere fra den populære sovjetiske tegneserien «Puck! Puck!» bryter seg inn i en bank i St. Petersburg. De skremmer vekk besøkende, og forsøker å finne bank-lederen for å få tak i nøklene til en pengeskap. Ute av stand til å finne ham, tar lederen for gjengen tak i en liten jente, og truer med å skyte henne med mindre bank-sjefen kommer frem umiddelbart.
Som et resultat dukker det opp en mann fra motsatt side av rommet, som påstår å være bank-sjefen de ser etter. Men ranerne legger etter hvert merke til at sjefens ansikt, ikke stemmer overens med fotografiet på identifikasjonen hans. Etter å ha blitt avslørt, forsøker den ukjente mannen å angripe raneren - og slår ham ut. Det viser seg at den ukjente mannen heter Igor Grom, en politi-etterforsker fra St. Petersburg.
Dêrong
Dêrong (kinesisk: 得荣县; pinyin: Déróng Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne.
Befolkningen var på 23,255 innbyggere i 1999.
Fylket grenser i vest til Jinsha Jiang, som det øvre løpet av Kinas største elv, Chang Jiang, heter. På vestsiden av elven begynner den autonome region Tibet.
Irish National Liberation Army
Irish National Liberation Army (INLA) er en irsk republikansk paramilitær organisasjon, med tyngdepunkt i Nord-Irland. Den ble opprettet 8. desember 1974. Politisk deler den syn med Irish Republican Socialist Movement, og samme dag som INLA ble opprettet dannet medlemmene også Irish Republican Socialist Party (IRSP).
Burma Star
Burma Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste i Burma, Assam og Bengal, Kina og Malaya under andre verdenskrig.
Irish National Liberation Army
INLA hadde sitt høyeste aktivitetsnivå i slutten av 1970-årene og begynnelsen av 1980-årene, og hadde siden en tilbakegang som marginaliserte organisasjonen.
Burma Star
Utforming
Burma Star er utformet som en stjerne med seks tagger og er laget av bronse. Forsiden har en midtmedaljong som viser kong Georg VIs kronede monogram omgitt av en bord med innskriften «THE BURMA STAR». Baksiden er slett, men kan i noen tilfeller ha mottagerens navn inngravert. Medaljen er opphengt i et mørk blått bånd med en bred rød midtstripe og to smalere oransje striper ved kantene. Blått skal symbolisere de britiske styrkene og rødfargen styrkene fra Samveldelandene. Oransje står for solen.
Irish National Liberation Army
Det har blitt hevdet at INLA har brukt dekknavnene Catholic Reaction Force (CRF) og People's Republican Army (PRA) under aksjoner organisasjonen ikke ønsket å bli direkte knyttet til. I den første tiden brukte man også navnet People's Liberation Army (PLA). Det opprinnelige målet var å beskytte IRSPs medlemmer mot angrep fra Den offisielle IRA (OIRA), som INLA lenge hadde en blodig feide med.
Burma Star
Tildeling
Medaljen ble tildelt for minst én dags tjeneste mellom 11. desember 1941 og 2. september 1945 i den britiske hæren, marinen, luftvåpenet eller i handelsflåten. I tillegg til tjeneste i Burma 1941–45, kvalifiserer også tjeneste i Øst-Bengal og Assam fra 1942–43, i Kina og i Malaya etter februar 1942. Tjeneste til sjøs i farvannene i den østlige Bengalbukten, ved Sumatra, i Sundastredet og Malakkastredet kvalifiserte også for medaljen, men bare etter at man hadde gjort seg fortjent til 1939–1945 Star. Personell i Royal Air Force måtte ha gjennomført ett operasjonstokt.
Den som etter å ha gjort seg fortjent til Burma Star også kvalifiserte seg til Pacific Star, ble ikke tildelt en ekstra medalje. I stedet ble medaljebåndet for Burma Star utstyrt med båndspenne med innskriften «PACIFIC». På båndstripen ble dette markert med en rosett.
Irish National Liberation Army
Grunnleggelsen
Grunnleggerne av INLA var Seamus Costello og andre aktivister som hadde gått eller blitt presset ut av Den offisielle IRA etter at OIRA annonserte en våpenhvile i 1972. Costello var tilhenger av en blanding av tradisjonell militant republikanisme og marxistisk-orientert politikk. Kort tid etter grunnleggelsen brøt feiden med OIRA ut, ettersom sistnevnte organisasjon ville hindre at den nye grupperingen fikk startet skikkelig opp.
Den 20. februar 1975 ble INLA-medlemmet Hugh Ferguson det første dødsofferet i feiden. INLA utførte etterpå en av sine første operasjoner, mordet på det ledende OIRA-medlemmet Billy McMillen, og deretter fulgte en rekke mord på begge sider. Seamus Costello ble drept i Dublin den 6. oktober 1977. Hans død var et hardt slag for INLA, ettersom han var organisasjonens fremste og dyktigste politiske og militære leder.
Væpnet kamp
INLA utviklet er beskjeden organisasjon i Nord-Irland i løpet av 1970- og 1980-årene, med tyngdepunkt rundt Divis Flats i det vestlige Belfast. Området ble på folkemunne kalt «Planet of the IRPS», en referanse til partinavnet og filmen Planet of the Apes. Hovedkonkurrenten i rekrutteringen var Den provisoriske IRA (PIRA), og begge grupper var involvert i angrep på British Army og Royal Ulster Constabulary (RUC).
Den første aksjonen som gav INLA internasjonalt ry var mordet på Airey Neave den 30. mai 1979. Det ble begått med en bilbombe i London, og offeret var en av Margaret Thatchers nærmeste politiske støttespillere.
I 1980 ble nok en av INLAs grunnleggere drept. Ronnie Bunting, en av de få protestantene som var involvert i militant republikanisme. Han ble myrdet i sitt hjem av Ulster Defence Association. Samme år ble de ledende medlemmene Miriam Daly og Noel Lyttle drept. INLA hevdet av Special Air Service (SAS) var involvert i disse drapene.
INLA bombet i 1982 Mount Gabrial radarstasjon i Cork, en militærinstallasjon som gav assistanse til NATO og dermed ifølge den republikanske bevegelsen krenket irsk nøytralitet. 6. desember samme år sprengte de Ballykellybomben på et diskotek i Ballykkelly hvor de fleste av gjestene var britiske soldater. Elleve soldater og seks sivile omkom. Under rettssaken mot bombemennene kom det frem at INLA hadde utført flere rekognoseringer på diskoteket «for å se om det var nok soldater til å rettferdiggjøre muligheten for sivile ofre».
Bare du som vet
Bare du som veit er et musikkalbum med Geir Rønning, utgitt i 2008.
Irish National Liberation Army
Væpnet kamp
Medlemmer av INLA deltok i 1980 og 1981 i sultestriken i Maze fengsel. Målet for aksjonen var at fangene skulle få beholde status som politiske fanger. Tre av organisasjonens medlemmer, Patsy O'Hara, Kevin Lynch og Michael Devine, døde under sultestreiken. Dette gav INLA en langt høyere status innen den republikanske bevegelsen en organisasjonen hadde hatt tidligere.
20. november 1983 ble tre medlemmer av menighetene i Mountain Lodge pinsekirke i Darkley i Armagh drept under søndagsgudstjenesten. Catholic Reaction Force tok på seg ansvaret. En av drapsmennene var medlem av INLA, og våpenet som ble brukt kom fra et av INLAs lagre. Tim Pat Coogan hevder i sin bok The IRA at våpenet var blitt gitt til et medlem for at han skulle myrde en kjent lojalist, og at INLA ikke hadde sanksjonert angrepet. INLAs øverstkommanderende, Dominic McGlinchey, gikk ut og fordømte angrepet.
Utover 1980-årene kollapset INLA mer og mer på grunn av splittelser og kriminalitet, samt at mange medlemmer ble dømt på grunn av supergrass-systemet, det vil si vitner som fikk immunitet mot å angi andre. I 1987 oppstod en feide mellom Irish People's Liberation Organisation (IPLO) og INLA. IPLO var grunnlagt av personer som var ekskludert eller hadde trukket seg ut av INLA, og ønsket å erstatte organisasjonen. Fem INLA-medlemmer ble drept i feiden. Etter at INLA hadde drept IPLOs leder, Gerard Steenson, inngikk de våpenhvile. INLA var sterkt svekket etter feiden, men fortsatte å eksistere. IPLO som var tungt involvert i narkotikahandel, ble knust av PIRA i begynnelsen av 1990-årene.
INLA hadde et svært dårlig rykte på grunn av feider og kriminalitet, og i republikanske områder kunne man se graffiti hvor forbokstavene var utledet som «I Never Leave Anything» (»Jeg etterlater aldri noe») for INLA og I Rob Shops and Post offices» («jeg raner butikker og postkontorer») for IRSP.
I 1987, kort tid etter feiden med IPLO, kidnappet INLA en tannlege fra Dublin, John O'Grady, og krevde løsepenger for ham. Operasjonen ble ledet av Dessie O'Hare, kjent som «The Border Fox». Han kuttet av flere av O'Gradys fingre for å presse familien til å betale løsesummen. Kidnappingen endte med en skuddveksling med Garda Síochána, hvor O'Grady ble satt fri, O'Hare arrestert og et annet INLA-medlem drept.
Fire INLA-medlemmer, inkludert stabssjef Hugh Torney, ble arrestert av Gardaí i Balbriggan i 1995, mens de forsøkte å smugle våpen fra Dublin til Belfast. Torney annonserte sammen med to medanklagede en våpenhvile i bytte mot mildere straff. Ettersom de ikke hadde autoritet til å gjøre dette, ble de tre ekskludert. Sammen med Dessie McCleery, en av de to som hadde blitt arrestert sammen med Torney, og medgrunnleggeren John Fennell, startet Torney en egen fraksjon, INLA/GHQ («General Headquarters»). I feiden som fulgte drepte de Torneys etterfølger som stabssjef, Gino Gallagher. I 1996 drepte INLA både Torney og McCleery, og fraksjonen ble i stillhet oppløst.
Senere aktivitet
I desember 1997 myrdet tre INLA-medlemmer som satt fengslet i Maze fengsel, Billy Wright, lederen for Loyalist Volunteer Force, inne i fengselet.
INLA erklærte våpenhvile den 22. august 1998. Organisasjonen støtter ikke Belfastavtalen, men oppfordrer heller ikke republikanere til å ta opp den væpnede kampen igjen. Aktiviteten har etter at våpenhvilen ble annonsert vært begrenset til avstraffelser av småkriminelle i katolske boligområder.
Den uavhengige overvåkingskommisjon hevdet i sin rapport fra 2004 at INLA var tungt involvert i kriminalitet, spesielt i narkotikahandel. Dette hadde pågått i flere år. I 1999 var INLA i Dublin involvert i en feide med en kriminell bande. Et INLA-medlem, Patrick Campbell, ble drept av narkotikahandlere, og INLA drepte i ettertid minst en person som hevn. Den irske journalisten Paul Williams har hevdet at INLA etter Belfastavtalen først og fremst er en front for organisert kriminalitet, spesielt i Dublin. INLA og IRSP benekter dette, og påpeker at ingen er blitt dømt både for INLA-medlemskap og narkotikahandel. Organisasjonen og partiet benekter for enhver befatning med narkotikahandel.
INLA har annonsert at organisasjonen har stoppet minst to narkotikagjenger i Nord-Irland. Begrunnelsen for å gjøre dette er at narkotikahandelen er en utbytting av arbeiderklassen.
Den uavhengige overvåkingskommisjonens rapport fra oktober 2006 slår fast at INLA «ikke er kapabel til å gjennomføre en vedvarende kampanje [mot den britiske stat], eller heller ønsker [organisasjonen] å gjøre dette»
Ifølge University of Ulsters CAIN-prosjekt var INLA ansvarlig for 113 dødsfall under konflikten. Ofrene fordeler seg slik:
Ola Kamara
Ola Williams Kamara (født 15. oktober 1989) er en norsk fotballspiller som spiller for den svenske klubben.
Han har tidligere spilt for bl.a., , , , og D.C. United.
Kamara er halvt sierraleonsk og halvt norsk og har vokst opp i Oslo. Han spilte opprinnelig i Frigg, men gikk som junior til Stabæk. Han fikk sin debut for Stabæk da han var 16 år og kunne registrere flere innhopp mot slutten av 2006-sesongen. I 2007 var han utleid til Hønefoss. Han fikk ikke ny kontrakt med Stabæk i 2009, og reiste etter hvert videre til Strømsgodset. Her startet han som reserve, men spilte seg til fast plass halvveis i 2010-sesongen etter at klubben solgte Marcus Pedersen. Kamara scoret 1-0-målet i Strømsgodsets cupfinaleseier mot Follo 14. november 2010.
Etter at kontrakten med Strømsgodset utløp etter 2012-sesongen, valgte han å forlate klubben. Han signerte for SV Ried og gikk umiddelbart til 1860 München på lån 20. januar 2013. 27. juli 2013 ble det klart at han gikk tilbake til Strømsgodset på lån ut 2013-sesongen. I sin første kamp etter comebacket i godsettrøya scoret han hattrick mot Hønefoss BK, det første målet kom etter ett minutts spill. Kamara scoret 12 mål på 14 kamper i høstsesongen og var sterkt delaktig i å sikre Strømsgodset seriemesterskapet. 27. januar 2014 ble han klar for Austria Wien og skrev under en kontrakt på ett og et halvt år.
Kamara er norsk mester i fotball for junior (G-19) i 2008 for Stabæk og scoret også i finalen mot Viking. Han medvirket i den norske dokumentarfilmen Jenter fra 2007.
Landslagskarriere
Kamara har vært i troppen for U16-, U17- og U18-landslagene for Norge. Den 11. oktober 2013 debuterte han for det norske i VM-kvalifiseringskampen mot.
Lennart Elimä
Lennart Elimä (født 25. juni 1954) er en svensk tidligere skihopper.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1973 til 1977, med 53.-plass i 1974/75 og 1976/77 som beste sammenlagtplassering. Hans beste enkeltresultat var 42.-plass i Innsbruck 3. januar 1975. Han deltok i VM i 1974 og 1978, med 10.-plass i normalbakken og 6.-plass i lagkonkurransen i Lahtis i 1978 som beste plasseringer.
Moys
Moys er et norsk rockeband fra Enebakk som ble dannet i 1993. Originalbesetningen bestod av Henning Bergersen, Robert Cohn, Jørn Gundersen, Petter Brevig og Gard Sveen. Med sine norske tekster og klare referanser til 1970-årenes progrock ble de en del av den eksperimentelle undergrunnen i norsk rock i 1990-årene.
Lennart Elimä
I VM i skiflyging ble han nummer 41 i Oberstdorf i 1973 og nummer 21 i Vikersund i 1977.
Moys
Moys er inspirert av band som Tool, Alice in Chains og Soundgarden, men også Led Zeppelin, Black Sabbath, Pink Floyd og King Crimson. Stemningene fra skogene som omgir hjembygda Enebakk har også vært oppgitt som en viktig inspirasjonskilde. Moys har utgitt fire plater og gjort konserter over store deler av landet. Moys har spilt med artister som CC Cowboys, Seigmen, Helloween, Locomotives og Bruce Dickinson fra Iron Maiden. Moys er også kjent for å sette musikk til tekster av forfatteren Ragnhild Jølsen og utga i november 2009 platen «Måneskinn og tåke», med tekster av forfatteren.
Lennart Elimä
Lennart Elimä har blitt svensk mester én gang, i normalbakke i 1978. Han er yngre bror av skihopper Kurt Elimä.
Moys
Moys debuterte i april 1997 med albumet Virvel, produsert av Bernt Mikkel Haglund, og i desember 1998 kom oppfølgeren Omvendt grønn, produsert av Peter Lundell. Begge disse ble utgitt på plateselskapet Farmen, som senere utga artister som Tønes og Kaizers Orchestra. Moys turnerte kontinuerlig i Norge gjennom hele 1997 og store deler av 1998. Høsten 1998 sluttet både bassist Gard Sveen og gitarist Petter Brevig, men ble raskt erstattet av gitarist Øyvind Henriksen og Jørn Gundersen (som var bandets første bassist i 1993–1994). I 2000 ble gitarist Aksel Henriksen ny medlem. Bandets tredje plate Replika ble produsert av Bernt Mikkel Haglund og sluppet i mars 2001 på selskapet Grammofon AS Electra. Replika ble en kommersiell nedtur og solgte svært lite, på tross av omfattende turnering, blant annet sammen med bandet Locomotives. Etter et studioopphold med produsent Bernt Mikkel Haglund i Kautokeino for å spille inn bandets fjerde album sommeren 2003, oppsto det konflikt i bandet. Vokalist Henning Bergersen og trommeslager Robert Cohn fortsatte med nye medlemmer frem til høsten 2005. Moys hadde deretter et års pause før Henning Bergersen, Robert Cohn, Øyvind Henriksen og Jørn Gundersen kom sammen igjen høsten 2006 for å delta på plateprosjektet Lyden av Enebakk. Bandet ga deretter ut sin fjerde plate Måneskinn og tåke (2009), produsert av Willy Martinsen og utgitt på Carambole Records. Måneskinn og tåke ble en kommersiell opptur for Moys og fikk gode kritikker. Etter en rekke konserter vinteren 2009–2010, inkludert et samarbeid med forfatterne Arnhild Skre og Håkon Tysdal, arbeidet Moys i studio med sin femte plate, da bandet i en pressemelding i mars 2011 meldte at innspillingen var avbrutt og at bandet tok pause på ubestemt tid. Moys ble offisielt oppløst i september 2013.
I årene mellom 2011 og 2019 spilte trommeslager Robert Cohn blant annet i progbandet Krumpznylt, samt jobbet som DJ. Gitarist Øyvind Henriksen startet opp bandet Sverre Smed i 2016, sammen med de tidligere Moys-medlemmene Aksel Henriksen og Petter Brevig. De ga ut et selvtitulert album i 2018. Fra 2022 er også Moys-bassist Jørn Gundersen medlem av Sverre Smed. Vokalist Henning Bergersen utga i mai 2016 sitt første soloalbum Trollspeil, som bassist Jørn Gundersen også medvirket på. Tidligere Moys-bassist Gard Sveen er idag kjent som krimforfatter og har blant annet vunnet Riverton-prisen.
Moys ble gjenforent i mai 2019 og jobber med ny musikk.
Kortfinnegrindhval
Kortfinnegrindval (Globicephala macrorhynchus) er en art i slekten grindhvaler og tilhører tannhvalene.
Den kortfinnede grindvalen ligner den andre arten i slekten, langfinnet grindval, i utseende og levevis, skjønt det også er noen forskjeller. Den kortfinnede grindhvalen finnes i alle tropiske og subtropiske havområder; i det østlige Atlanterhavet nord til Biscayabukta.
Ready For the Ride
Ready For the Ride er et musikkalbum med Geir Rønning, utgitt i 2005.
Parlamentsplatz undergrunnsstasjon
Parlamentsplatz er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen ligger under plassen med samme navn.
Di 2
Di 2 var en type diesellokomotiver ved NSB som ble bygget mellom 1954 og 1973 i et antall av 54 stykker. Dette var et tre-akslet dieselhydraulisk skiftelok, hvor kraftoverføringen på hjulene ble drevet av kobbelstangdrift via blindhjul.
Beskrivelse og historie
Lokene fikk numrene 801-854. 801-803 og 806-808 ble levert av Maschinenbau Kiel (Mak) i to serier i henholdsvis 1954 og 1957. Thune produserte 804-805 i 1958 og 809-854 i perioden 1961-1973. Det spesielle med 804-805 fra Thune, var at de var de eneste «Thune-lokene» med MaK-motor, i tillegg hadde de en helt særegen avrunding av førerhustoppen. De åtte første maskinene hadde en MaK rekke-sekser motor på 575 hk, mens de resterende fikk en turboladet versjon på 600 hk fra Bergen Mekaniske Verksted, Bergen Diesel. Dette var en maritim motorkonstruksjon på hele 88,5 liter slagvolum. Maks turtall på ca. 750 omdr./min. Lokene hadde en noe stiv konstruksjon, da akselavstanden var hele 4.4 meter. På enkelte baner måtte strekkbolter i kurvene på sporet strammes etter hver gang loket hadde vært på besøk og det hadde heller ikke de beste kjøreegenskapene. Utrangeringen av lokomotivtypen begynte med lok 802 i 1979, mens det siste driftsloket, nr. 832, gikk i ordinær persontogskifting i Trondheim så sent som i 2005.
Støyende
Lokene gikk for å være sterke og solide, men var høylytte og hadde av den grunn et dårlig arbeidsmiljø for føreren. Larmen av motoren kunne i driftstiden bli oppfattet som så stor og plagsom at det i enkelte tilfeller ble erstattet av elektriske skiftelok (El 10) dersom det kom for massive klager fra folk som bodde langs jernbanen. Oljedamp og dieselallergi var et stadig problem på slutten av driftstiden, i enkelte tilfeller ble lokførerne syke av å kjøre typen. Ved utrangeringene opp gjennom årene satt mange av de originale sylinderforingene i motorene fremdeles i, og mange motorer ble tatt ut og solgt videre for nye tjenester.
Lokomotivtypen ble benyttet overalt i Norge, blant annet var typen fast innslag i fremføringen av godstoget over forbindelsessporet Oslo Ø – Oslo V, Havnebanen, hvor messingklokken i loket tikket på vei over gatene. Typen gikk i de siste godstogene på Skreiabanen, og ble brukt i enkelte små lokaltog på Arendalsbanen og søndagstoget på Valdresbanen frem til midten av 1980-tallet. Da utrangeringen av Di 2 begynte i 1980-årene, anskaffet NSB 17 brukte skiftelok fra Tyskland hvorav 16 av disse kom i drift. Disse lokene fikk litra Di 5, som også noen var eldre enn de Di 2 de erstattet. Di 2.827 og 839 ble omlakkert for bruk til Sesamtoget for barne-TV-programmet Sesam Stasjon, 827 har fremdeles det originale sesam-designet, mens 839 har blitt omlakkert til ny design igjen. Di 2.805, 807 og 817, har blitt foreviget over rådhusplassen, i Olsenbanden-filmene.
Avvikling
Lok nr. 848 fremførte det siste persontoget til Fagernes på Valdresbanen sommeren 1989, og lok nr. 854 ble i 1997 sendt til Nederland og bygget om, blant annet med ny motor fra Caterpillar og nytt førerhus. Planene lå til rette for å modernisere flere lok, men det ble ansett som for kostbart. Lokene som er igjen idag, er 817 hos Bergens Tekniske Museum, 833 ble tatt ut som museumslok for Norsk jernbanemuseum, 839 er utstilt på Grorud Vst, 841 er nyoppusset og ble blant annet brukt på Rjukanbanens 100-årsjubileum og tur over Solørbanen i 2009, 842 står utstilt på Hønefoss hos Norsk Samferdselshistorisk Senter, 848 står lagret utendørs på Grovane i Setesdalsbanens eie. Øvrige lok er skrotet.
Habsburgerallee undergrunnsstasjon
Habsburgerallee er en stasjon på Frankfurts undergrunnsbane. Stasjonen ligger under alleen med samme navn.
Liste over svenske riksantikvarier
Liste over svenske riksantikvarier er en oversikt over personer som har vært riksantikvarie i Sverige.
Riksantikvarien er øverste sjef for den statlige svenske forvaltningsmyndigheten Riksantikvarieämbetet, i norsk sammenheng svarer dette til direktoratet Riksantikvaren ledet av en riksantikvar.
Den første riksantikvarie i Sverige var Johannes Bureus, utnevnt av kong Gustav II Adolf den 20. mai 1630.
Siden 2012 har Lars Amréus vært riksantikvarie og dermed sjef for Riksantikvarieämbetet.
Liste over riksantikvarier
Oversikt over riksantikvarier fra 1630 til idag:
Storheia (Levanger)
Storheia er en ås i de trønderske kommunene Levanger og Frosta. Toppunktet på 370 meter over havet ligger omtrent 150 meter fra kommunegrensa, på Levangersiden.
Kartverket regner Liahøgda (356 moh) som Frostas kommunetopp, siden Storheias topp altså ikke ligger i Frosta kommune. Frostas høyeste punkt er likevel ved kommunegrensa på Storheia, 368,3 moh.
Koadjutor
Tittelen har også funnet anvendelse i protestantiske kirkesamfunn.
Attendorn
Attendorn er en Hansastad i Kreis Olpe i Sauerland i Regierungsbezirk Arnsberg i Nordrhein-Westfalen. Byen hadde 24 676 innbyggere den 31. desember 2015.
Abilene Christian University
Abilene Christian University er et privat, uavhengig kristent universitet i Abilene i delstaten Texas, USA. Det ble opprettet i 1906 og er tilknyttet det protestantiske trossamfunnet Churches of God.
Ved universitetet var det 4 777 studenter og 380 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 17 410 for studenter folkeregistrert i Nebraska. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Førerhund
En førerhund er en hund som har som oppgave å lede svaksynte og blinde utenom hindringer, slik at de kan ferdes så fritt og uhemmet som mulig. En førerhund er både en servicehund, tjenestehund og en familiehund for brukerne.
En godt opplært førerhund gir den blinde eller sterkt svaksynte mulighet til å bevege seg relativt trygt på egen hånd. Hunden vil lede den synshemmede utenom hindringer – til og med hindringer i høyden, som en gren i hodehøyde eller en åpen dør på en varebil. Den markerer fortauskanter ved å stoppe, og vil på kommando søke til blant annet fotgjengerovergang, dør, trapp, rulletrapp, heis og disk. Hunden kan også plukke opp en tapt gjenstand på kommando. Den kan imidlertid ikke skille rødt og grønt lys i gatekryss, slik mange tror, men venter på kommando fra brukeren, som selv vurderer når det er klart ut ifra pipelyd eller trafikkstøy.
Historie
På et veggmaleri i romerske Herculaneum fra 1. århundre f.Kr. finnes et motif av en hund som antakelig hjelper en blind person. Idéen om å systematisk trene dyr til hjelp for svaksynte kom fra Leopold Senefelder, en lege fra Wien.
Den første førerhundskolen i verden ble grunnlagt av Heinrich Stalling, forlegger og formann i den tyske sanitetshundeforeningen, i Oldenburg i 1916.
Hunderaser og egenskaper
Labrador retriever er p.g.a. sine sosiale evner og bruksegenskaper den mest benyttede hunderasen, men også andre raser benyttes i noen grad. Golden retriever benyttes en del. Schäferhund ble mye brukt tidligere, men er lite i bruk nå. Det er blitt ganske vanlig å bruke storpuddel, ettersom denne rasen også har gode arbeidsegenskaper og fungerer godt for en del personer med allergi, fordi den har voksende pels som ikke røyter. Pelsen kan derfor skylles ofte, noe som fører til mindre plager med allergener. Det benyttes også en del blandinger av labrador retriever og golden retriever, og av labrador retriever og storpuddel.
Hunder som skal blir førerhunder må være samarbeidsvillige, lærevillige, vennlige og mentalt stabile. De må dessuten ha et godt utviklet sanseapparat, god helse og en energisk, balansert holdning. Gode kandidater er verken overivrige eller late, men typisk svært oppmerksomme.
Å møte en førerhund på jobb
Når førerhunden er i tjeneste, bærer den en sele med en bøyle som brukeren kan holde i. På den måten kan brukeren følge hundens bevegelser og kjenne når hunden markerer hindringer ved å gå utenom eller stoppe.
De fleste vil en eller annen gang møte en førerhund i arbeid. Vær oppmerksom på at førerhunden behøver å være konsentrert om oppgavene sine for å kunne løse dem på en god måte. Å klappe, snakke til eller ta blikkontakt med en arbeidende førerhund er særdeles uønsket, og kan i verste fall forstyrre hund og bruker så mye at det går ut over sikkerheten. La derfor en førerhund i arbeid få lov til å løse oppgavene sine i fred, selv om hunden skulle forsøke å ta kontakt for å få oppmerksomhet.
Førerhunder får selvsagt gjerne leke og kose utenom arbeidet.
Førerhundskoler
I Norge utdannes det for tiden hunder ved tre førerhundskoler:
Førerhundens utdannelse
Skolene driver eget oppdrett av hundevalper og utdanner også sine egne instruktører. Opplæringen av en førerhund tar ca. 6-8 måneder og koster omkring 320.000 kroner. Skolene utdanner til sammen ca. 45-50 førerhunder hvert år.
Veien mot å bli førerhund starter allerede når valpene er små. De to første månedene tilbringer valpene på førerhundskolen, før de blir utplassert hos frivillige familier (såkalte fôrverter). Der bor de til de blir ca. halvannet år gamle. I denne tiden får de grunnleggende oppdragelse og miljøtrening av fôrverten, og fôrverter og valper får fortløpende oppfølging fra førerhundskolen. Når valpene er cirka halvannet år gammel, hentes hundene inn til testing for videre trening, men bare ca. halvparten av hundene klarer testen og får bli førerhunder.
Det er ikke slik at alle blinde og svaksynte ønsker eller kan benytte seg av førerhund, eller at en hvilken som helst bruker kan ha en hvilken som helst hund. Førerhunden blir nøye utvalgt for sin bruker og spesialtrent for å møte akkurat sin brukers spesielle behov og forutsetninger. Hund og bruker får også grundig oppfølging i ettertid, både av veterinær og skolen som har levert hunden.
Vitenskapsåret 1922
Vitenskapsåret 1922 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1922.
Bjørn-Owe Holmberg
Bjørn-Owe Holmberg (født 14. september 1959 i Finspång, Sverige) er en norsk fotograf som jobber med både stills og film. Han har laget mange reportasjer fra krigs- og konfliktområder og jobber ofte med humanitære prosjekter i både Afrika, Latin-Amerika, Midtøsten og Asia. Han bor på Kongsberg, hvor han er medeier i filmproduksjonsselskapet Kingsmountain, som lager dokumentarfilmer.
Nathan Dyer
Nathan Antone Jonah Dyer (født 29. november 1987) er en engelsk fotballspiller som fra 1. august 2020 er klubbløs.
Southampton FC
Dyer ble født i Trowbridge i Wiltshire, og ble medlem av Southampton FC Academy som tenåring. Han var medlem av Southamptons ungdomslag som nådde finalen FA Youth Cup i 2005. Han imponerte i sin debut for førstelaget til Southampton FC, hvor laget vant 2–0 hjemme mot Reading FC. Senere det samme året ble lånt ut i til Burnley FC og i 2008 signert han for tre år for Southampton FC, hvor han var fram til 2011.
Swansea City AFC
Dyer kom tilbake til Southampton ved slutten av hans tre måneder lange låneperiode utløp og ble øyeblikkelig lånt ut igjen, denne gangen til Swansea City fram til slutten av sesongen 2008–2009. Han imponerte i debuten i en 2-0 seier hjemme mot Reading. Den 24. januar skåret han i FA-cupen mot Southamptons erkerival Portsmouth FC. Den 5. april 2009 skåret Dyer åpningsmålet for Swansea mot en annen rival, Cardiff City FC.
Den 2. juni 2009 ble Dyer fast medlem av Swansea City og debuterte i åpningskampen i 2009–2010 mot Leicester City FC. Han skåret sitt første mål for Swansea den 26. september 2009, noe som ble vinnermålet mot Sheffield United FC. Den 7. november 2009 skåret Dyer sitt andre mål mot klubbens bitre rival Cardiff City FC.
Dyer begynte sesongen 2010–2011 rimelig bra og fikk et mål mot Preston, og hadde fin form hele sesongen og supporterne i klubben gjorde ham til sist til «Årets spiller for 2010–2011».