cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harald Tunheim
Hundekjøring
Han har i dag 50 – 60 hunder i kennelen "North Cape Huskies" på Øytun folkehøgskole (som i 2017 skiftet navn til Alta Folkehøyskole).Tunheim underviser ungdom i friluftsliv og hundekjøring. På slutten av 80-tallet bygde han opp Skandinavias første undervisningstilbud i hundekjøring ved Øytun folkehøgskole i Alta. På 90-tallet har andre skoler kommet etter, men Haralds linje er klart ledende i Norden på dette feltet. Tunheim vektlegger å formidle natur- og frilufslivsglede, og setter sledehundene inn i en sammenheng der de er en del av naturen.
Ti år etter hans forrige seier lyktes han igjen på Finnmarksløpets 500-kilometer. I 2018 vant han overlegent. Med startnummer 166 startet han ut fra Alta, og kjørte seg tidlig oppover. Inn til skjekkpunkt Jergul var han nummer 2, og inn til Valjok hadde han skaffet seg en ledelse som han bare økte og økte hele vegen inn til Alta.
Akon
Aliaume Damala Badara Akon Thiam (født 16. april 1973 ), mer kjent under sitt artistnavn Akon er en amerikansk R&B-sanger som i sine sju første år vokste opp i Senegal. I sjuårsalderen flyttet han til New Jersey i USA. Han er muslim, og er sønn av jazztrommeslageren Mor Thiam.
Akon ga ut sitt debutalbum Trouble i 2004, som ble en stor hit med sangen «Lonely». Sangen sto på VG-lista 2004 i flere uker. I 2006 lanserte han albumet, Konvicted. Singlene hans «I Wanna Love You, «Smack That» og «Don't Matter» oppnådde plasseringer på flere hitlister.
Cipriano de Rore
Cipriano de Rore (1515/1516 – 1565) var en flamsk  renessansekomponist, hovedsakelig kjent for sine madrigaler.
Liv og virke
Cipriano de Rore ble født inn i en velstående familie i den flamske byen Ronse vest for Brussel. Lite er kjent om hans tidlige år. Det er heller ikke kjent når han kom til Italia. Det har lenge vært antatt at han var kapellsanger i Markuskirken i Venezia, men det er ikke funnet belegg for antakelsen. Dersom det medfører riktighet er det rimelig å anta at han fikk undervisning av Adrian Willaert som var maestro di cappella i kirka, selv om et eventuelt undervisningsforhold nok ikke var formalisert.
Mellom 1542 og 1545 oppholdt Rore seg sannsynligvis i Brescia, men han reiste nå og da til Venezia der han hadde tett kontakt med Adrian Willaert og hans krets. Rores første meséner, og, tilhørte denne kretsen. Ulike hyllingsverk fra samme tid dokumenterer at Rore hadde gode forbindelse og nøt en høy anseelse hos norditalienske verdslige og geistlige dignitærer.
Fra 6. mai 1556 var Rore kapellmester hos hertug Ercole II. d'Estes hoff i Ferrara. Byen ble fra tidlig 1500-tall regnet som et senter for kunst, og spesielt musikk. Rore skrev minst 107 verk mens han var i Ferrarra, og ikke bare for Este-familien. Han utførte fremdeles oppdrag for Europas verdslige og geistlige øvrighet, eksempelvis skrev han madrigalen Un’ altra volta in Germania stride (1557) for keiser Karl V.
Rore mistet stillingen som hoffkapellmester da Ercole II. d’Este døde. I 1558 reiste han igjen tilbake til Flandern, denne gangen for å ta seg av sine foreldre som mistet levebrødet i uavhengighetskrigen. Regenten i Nederlandene, Margareta av Parma, som residerte i Brussel, formidlet i 1560 kontakt med hoffet til ektefellen, Ottavio Farnese i Parma, og i februar gikk Rore i hans tjeneste.
Da kollegaen Adrian Willaert døde i desember 1562, skrev Rore en motett til hans ære, og året etter ble han Willaerts etterfølger i den prestisjefylte stillingen som kapellmester i Markuskirka. Etter et års tid sa han fra seg den stillingen, sannsynligvis fordi musikkvirksomheten ved kirka var dårlig organisert, og vendte vendte tilbake til sin gamle stilling i Parma.
Rallidentidae
Rallidentidae er en familiegruppe av døgnfluene. Denne er en av døgnflue-familiene som bare finnes på den sørlige halvkulen, og omfatter bare én kjent art, Rallidens mcfarlanei fra New Zealand.
Cipriano de Rore
Liv og virke
Året etter døde Cipriano de Rore av ukjente årsaker.
Musikk
Cipriano de Rore var en av de mest innflytelsesrike komponistene på midten av 1500-tallet, hovedsakelig på grunn av gjennomslagskraften madrigalene hans fikk. I tillegg til at det er bevart 50 motetter og enkelte messer av ham, er i alt over 100 madrigaler autentisert som Rores verk. De fleste ble utgitt i sju madrigalbøker (de inneholder også verk av andre komponister). To av bøkene inneholder firstemmige madrigaler og fem inneholder femstemmige verk. En liten del av Rores madrigaler ble publisert i samleverk.
Med den første madrigalboka (1542) befestet Rore øyeblikkelig sitt ry som komponist. Boka etablerte fem stemmer som norm for madrigalformen, mot tidligere fire, og kombinerte den flamske motettens imitative polyfoni med den venetianske formen. I sine tidlige madrigaler var Rore sterkt influert av Adrian Willaert. En forskjell mellom dem er at Rore hovedsakelig valgte dystre teksttemaer, og tonesatte dem med tilhørende dramatiske musikalske virkemidler. Denne dreiningen av madrigaleformen mot en overveiende alvorlig stemning ble retningsgivende for madrigalkomposisjonene langt inn på 1600-tallet.
Rores madrigaler representerer formens første blomstringstid; alle utviklingslinjene sent på 1500-tallet kan spores tilbake til ham. I kirkemusikken var han mer tilbakeskuende, og forbindelsen med hans flamske røtter er langt klarere. Eksempelvis har messene likheter med verkene til Josquin des Prez.
Før 1550 tonesatte Rore mest tekster av Francesco Petrarca, en av de viktigste italienske dikterne på 1300-tallet. Forholdet mellom tekst og tone var viktig for Rore, og han regnes derfor blant foregangsmennene for den senere Claudio Monteverdis .
Rore publiserte ingenting mellom 1550 og 1557. I løpet av disse årene endret han komposisjonstilen i vesentlig grad. Særlig endret han det harmoniske og melodiske tonespråket ved gradvis å erstatte den tidligere polyfone stemmeføringen med homofone passasjer og tydeligere betone motsetningene lineær og akkordpreget. Med tanke på et levende tekstuttrykk og tekstforståelighet erstattet han den tette polyfone teksturen med et tonespråk som i tiltakende grad er harmonisk differensiert, ofte dristig, alltid transparent. Sangstemmene følger språkrytmen og toneteksturens muligheter ble klargjort gjennom kortere noteverdier.
Verk i utvalg
Viktige publikasjoner før 1550:
Viktige publikasjoner fra 1550:
Brandi Carlile
Brandi Carlile (født 1. juni 1981) er en amerikansk sanger og låtskriver. I Norge ble hun kjent med sangen «The Story», i forbindelse med en promo for Grey's Anatomy på TV 2. Det var også denne sangen som i hovedsak gjorde henne kjent utenfor USA.
I Norge spilte hun en konsert på Logen Teater i Bergen 28. april 2009, i forbindelse med Bergen Music Festival. 29. april 2009 spilte hun på John Dee i Oslo.
Brandi Carlile skulle spille på John Dee igjen i mai 2010. Denne konserten ble utsatt til 3. november 2010 på grunn av transportproblemer grunnet utbruddet til vulkanen Eyjafjallajökull på Island som førte aske over store deler av Europa som igjen førte til at luftrommet måtte stenges.
Miroslav Karásek
Miroslav Karásek var en tsjekkoslovakisk turner.
Han deltok i verdensmesterskapet i turn 1922, der det tsjekkoslovakiske laget vant gull foran Jugoslavia. I tillegg vant han gull i ringer individuelt. Dette gullet delte han med tre andre gymnaster: Leon Štukelj, Petar Sumi og sin landsmann Josef Malý.
Fylkesvei 6560
Fylkesvei 6560 (Fv6560) går mellom Skjærli og Kotsøy i Midtre Gauldal kommune.
William Jones (roer)
William Jones var en uruguayansk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors)
Fylkesvei 6560
Den tar av fra europavei 6 ved Skjærli og går østover via Budal til fylkesvei 30 ved Kotsøy.
William Jones (roer)
Jones vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i dobbeltsculler sammen med Juan Rodríguez.
Fylkesvei 6560
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 631.
Christian Hilt
Christian Gottlieb Hilt (født 29. januar 1888, død 5. august 1958) var en norsk politiker (Det norske Arbeiderparti, Norges Kommunistiske Parti) og pressemann.
Hilt var utdannet filolog og jobbet i flere arbeideraviser (journalist og fra 1911 redaktør i Smaalenenes Social-Demokrat, journalist i 1ste Mai og Bratsberg-Demokraten samt Social-Demokraten og Fremtiden, foruten journalist og redaktør i Ny Tid) før han i 1919 ble sjef for Det socialdemokratiske Pressekontor.
Ved partisplittelsen i 1923 fulgte pressekontoret flertallet, mens Hilt fulgte mindretallet inn i NKP. I 1925 ble han valgt til partisekretær og mellom 1926 og 1929 var han medlem av partiets politbyrå. I 1926 satt han i redaksjonen i partiets blad Proletaren, og mellom 1927 og 1929 var han redaktør av Norges Kommunistblad.
Etter andre verdenskrig var Hilt blant annet formann for Norsk-Sovjetrussisk Samband.
Familie
Hilt var gift to ganger. Med sin første kone Ragnhild Hansen (1896–1957) fikk han sønnene Odd Hilt og Bjørn Hilt. Med sin andre kone Nora Hansen (1905-1990) fikk han datteren Liv Hilt. Den eldste sønnen, Odd Hilt (1915–86), ble billedhogger og motstandsmann. Den andre sønnen, Bjørn, var juss-student. Han omkom i en flyulykke i Sverige på vei til England i 1944.
Flórida
Flórida er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Halvveis til Haugesund
Halvveis til Haugesund er en norsk dramakomedie fra 1997 som ble lansert under taglinen er «Det er eit helvete å ikkje ha bil i Telemark...»
Den fallerte punkeren Otto får en spillejobb i Haugesund, og henter ut farens gamle Opel Diplomat fra bilopphuggeriet. I Telemark kjører han imidlertid feil og møter Farida Svalastog, som lever av å finne amerikaneres norske røtter eller de som utgir seg for å være det. Deretter begynner underlige ting å skje, og Otto blir så å si fanget i Telemark. Han blir blant annet jaget av amcar-entusiaster som er på jakt etter motoren i Opel Diplomaten, i den står den nemlig en svært ettertraktet Chevrolet V8. Fremfor alt spiller filmen på mer eller mindre mytiske fortellinger om befolkningen og livet i øvre Telemark.
Pamplona
Pamplona (baskisk: Iruñea eller Iruña) er hovedstaden i den spanske autonome region Navarra. Den ble grunnlagt i år 75 f.Kr. av Pompeius den store under navnet Pompaelo.
Under San Fermín-festivalen i juli arrangeres det okseløp i Pamplona. Okser blir jagd gjennom gatene for å møte døden inne på tyrefekterarenaen.
Fotballaget CA Osasuna kommer fra byen.
Flissemi
Flissemi er en vanlig betegnelse på en semitrailer med takåpning og tipp enten til siden eller bakover. Dette er trailere som egner seg godt til transport både av løsmasser som flis, søppel og bark, og til transport av pallegods og trelast.
Nimbus (motorsykkel)
Nimbus var en dansk motorsykkel som primært ble produsert for det danske markedet.
Fisker og Nielsen produserte motorsykler under merket Nimbus 1919-28 og 1934-1960, inntil produksjonen ble lagt ned på grunn av sviktende økonomi og manglende fornyelse.
Produksjonen ble startet av den danske ingeniør Peder Andersen Fisker hos Fisker & Nielsen i København. Nimbus ble produsert i to perioder. Den første modellen (1919–28) ble på folkemunne kalt kakkelovsnrøret, på grunn av den svarte tanken som til forveksling lignet et ovnsrør.
Den andre modellen (1934–60) fikk tilnavnet humlebien, hovedsakelig på grunn av den karakteristiske lyden. Som forgjengeren hadde Humlebien en firesylindret langsgående rekkemotor på 750 cm³ og 22 HK. Ventilene ble drevet med overliggende kamaksel, og lå helt åpent, helt fram til de siste modellene. Veivakselen var kun opplagret foran og bak, så mange ga den også tilnavnet «hoppetauet». Rammen var av flattjern (fjærstål), og var ganske fleksibel. På grunn av høyt dreiemoment egnet den seg spesielt til sidevogn. Den mest vanlige sidevognen som ble benyttet var av merket Acap. Det ble i perioden 1934 til 1960 produsert 12 715 enheter av den nye modellen og den ble produsert tilnærmet uforandret fram til beslutningen om nedleggelse. Etter at nedleggelse ble vedtatt, økte produksjonen av Nilfisk støvsugere. Dette utnyttet den ledige kapasiteten på fabrikken. Støvsugeren Nilfisk er fortsatt å finne i mange norske hjem.
Nimbus ble primært produsert for det danske markedet. Den ble blant annet benyttet av politiet, av posten, og av det danske forsvar.
Ralph Johannesen
Ralph Hartløv Johannesen (født 1. februar 1958) er en norsk hundekjører og turistvert på Fagerheim på Hardangervidda.
Steffen Mathisen
Steffen Mathisen (født 22. februar 1988) er en fotballspiller som spilte på juniorlaget til Rosenborg. Han har tidligere spilt for Narvik. I 2005 var Mathisen med på å vinne juniorcupen med RBK, og debuterte på A-laget i cupkampen mot Orkla senere det samme året. I 2006 ble han tatt opp som hospitant i A-stallen, men mistet plassen før 2007-sesongen på grunn av skade. Han har også spilt for aldersbestemte landslag.
I 2010 er han registrert med statusen "Utland" under NFFs oversikt over alle registrerte fotballspillere i landet.
Lucketz Swartbooi
Bakgrunn
I mars 1990 løsrev Namibia seg fra Sør-Afrika. Etter uavhengigheten var Swartbooi glad for å kunne forlate den sørafrikanske hæren, men ikke like fornøyd med å være uten jobb, dette var årsaken til at han begynte med løping. Etter to-tre uker med knallhard trening, fikk han tredjeplass i sitt første maratonløp med tiden 2:32. Han var kjent for sin aggressive løpestil, hvor han tok teten fra start. Som «frontløper» opplevde han ofte at han ikke klarte å stå distansen fullt ut. Da han tok sølvmedalje på maraton under VM i 1993, ledet han hele løpet inntil Mark Plaatjes passerte han en kilometer før mål.
I 2005 fikk Swartbooi en offentlig advarsel etter en positiv test på prednisolon.
Skålahalvøya
Skålahalvøya er en halvøy som ligger sørøst for Molde i Møre og Romsdal. Størstedelen av halvøya ligger i Molde kommune, mens en mindre del ligger i nabokommunen Nesset. På Skålahalvøya ligger Molde kommunes høyeste fjell Skåla (1128 moh), som også er opphavet til navnet på halvøya. Tettstedene Hovdenakken (340 innbyggere) og Nesjestranda (470 innbyggere) ligger her, og halvøya har siden 1991 hatt fergefri forbindelse til Molde via Bolsøybrua og den undersjøiske Fannefjordtunnelen på Skålavegen (riksveg 64). Skålahalvøya har også forbindelse til Åndalsnes over fergestrekningen Sølsnes – Åfarnes på riksveg 64.
Afonso Alves
Afonso Alves Martins Jr (født 30. januar 1981) er en brasiliansk fotballspiller.
Han spiller i den qatarske klubben Al-Sadd. Han er kjent i Sverige for spill for Örgryte og Malmö. Han er kjent som en goalgetter i Nederland sammen med Ajax spilleren Klaas Jan Huntelaar. Alves ble for alvor lagt merke til verden over da han scoret sju mål i en kamp for SC Heerenveen. I januar 2008 gikk han til Premier League-klubben Middlesbrough.
François Gérard
François-Pascal Simon, baron Gérard (født 4. mai 1770 i Roma, død 11. januar 1837 i Paris) var en fransk maler som malte portretter, historiebilder og bilder med mytologiske emner i neoklassisistisk stil.
Liv
Gérard var sønn av en franskmann tilknyttet den franske ambassaden i Italia, med italiensk mor. Han kom til Paris allerede som barn, og gikk i lære hos billedhoggeren Augustin Pajou og maleren Jacques-Louis David, som ansatte ham som assistent i 1791, og introduserte ham for flere innflytelsesrike personer som han etterhvert leverte portretter av.
Politisk var det turbulente tider, men Gérard klarte å unngå å bli innblandet i en grad som gikk ut over karrieren, samtidig som han holdt seg inne med de mektige. Han arbeidet seg gjennom den franske revolusjonen (1789) og både Napoléon Bonaparte-regimet og Bourbonerne som fulgte, og høstet stadig ære og nye oppdrag.
Arbeider
Han ble hoffmaler for både Napoleon og kong Ludvig XVIII og laget fyrsteportretter. Flere av portrettene er av venner og forbundsfeller.
Tyskspråklig tittelliste, ufullstendig:
Rolf Gerhardsen
Rolf Eilert Gerhardsen (født Rolf Eilert Olsen 3. februar 1902 i Oslo, død 22. november 1971), var en norsk redaktør og ledende person i oppbyggingen av arbeiderpressen. Han var en markant figur i den norske arbeiderbevegelse gjennom store deler av sitt liv, og var blant annet formann i Oslo Arbeiderparti fra 1958 til 1965. Rolf Gerhardsen var bror av Einar Gerhardsen og fungerte som dennes nærmeste rådgiver.
Rolf Gerhardsen var en dominerende figur med et omgjengelig gemytt og en evne til å ordlegge seg som fascinerte omverdenen, både når han skrev i sine aviser, pratet med folk eller talte til forsamlinger. Hans årlige tale til NTBs generalforsamling ble av mange i pressekretser sett på som årets begivenhet.
Tidlige presseår
Sin første erfaring med avisarbeid fikk Rolf Gerhardsen som 22-åring i Vestfold Arbeiderblad i Tønsberg. Dette var i forbindelse med partisplittelsen etter kampen med kommunistene i 1923 hvor han hadde spilt en viktig rolle. Han ble medlem av sentralstyret i den nyetablerte ungdomsfylkingen etter at kommunistene hadde vunnet kampen om det gamle forbundet. Dette første engasjementet i pressen ble kortvarig, men han kom tilbake til Vestfold Arbeiderblad som redaksjonssekretær, siden redaktør, i perioden 1933 til 1940. I mellomtiden hadde han fra 1927 vært med og fått Sarpsborg-avisen Østfold Arbeiderblad på beina.
Krigen
Rett før 2. verdenskrig startet begynte Rolf Gerhardsen i stillingen som redaktør i avisen 1ste Mai i Stavanger, men da tyskerne angrep invaderte Norge ble den innstilt. Sammen med lokale borgerlige journalister i Tønsberg var han så med på utgivelsen av den illegale avisen Frimodige ytringer. Som aktiv hjemmefrontsmann fungerte han under dekkjobb som oppkjøper av blåbær og tyttebær i Tønsberg Bryggeri fram til 1943 da han måtte flykte til Sverige. Der jobbet han ved Den norske legasjons pressekontor og var blant annet redaktør for avisen Norges-Nytt som kom ut mellom 1943 og 1945 som et bindeledd mellom legasjonen i det nøytrale Sverige og de norske flyktningene, i tillegg til at avisen ble smuglet over grensen til hjemmefronten i Norge. Sammen med Martin Tranmæl, Hans Hegg, John Aae og Oddvar Aas satt han også i en komité som hadde i oppdrag å forberede gjenreisingen av arbeiderpressen etter krigen. Til dette formål hadde svensk LO gitt tilsagn om én million kroner til innkjøp av materiell for norsk arbeiderpresse. Rolf Gerhardsen var også med ved oppstarten av Arbeiderpartiets Landsutvalg i Sverige som ble etablert i 1944 for å forberede gjenreisningen av partiet, Arbeidernes ungdomsfylking, DNA-pressen og AOF og dessuten skulle motarbeide antisosial og arbeiderfiendtlig virksomhet blant flyktningene i Sverige og fungere som bindeledd mellom partimedlemmer i Norge og Storbritannia. Han var sekretær her. Rolf Gerhardsen hadde et tillitsforhold til statsminister Per Albin Hansson og intim kontakt med ledelsen i det socialdemokratiska arbetarepartiet. Mange ville ha ham til å bli norsk ambassadør i Sverige etter krigen.
Kald kriger
Under den kalde krigen ble han ofte beskyldt for å bruke Arbeiderbladets nettverk til å overvåke kommunistenes kamp om strategiske posisjoner i fagbevegelsen. Historikeren Lars Borgersrud kaster lys over denne siden av Rolf Gerhardsens virke i boka Fiendebilde Wollweber - Svart propaganda i kald krig der han skriver at Rolf Gerhardsen allerede under sitt arbeid i Den norske legasjon i Stockholm under krigen der han arbeidet ved pressekontoret som i realiteten fungerte som en etterretningssentral. Pressekontoret var ledet av presseattaché Jens Schive og bemannet av pressefolk fra A-pressen med Reidar Hedemann som sentral drivkraft inntil Rolf Gerhardsen fra 1943 ble kontorets førende skikkelse. (Borgersrud, s. 58). I 1948 kunne han i kraft av sin bror, statsministeren, påtvinge etterretningssjef Asbjørn Bryhn samarbeidet med Arbeiderblad-journalisten Per Monsen, som offisielt var ansatt som presseattaché ved ambassaden i Berlin, men som i virkeligheten var utsendt av Gerhardsen for å jakte på den beryktede sabotøren og Sovjetagenten Ernst Wollweber (Borgersrud, s. 59). Også Norges Sjømannsforbund ble omgjort til et etterretningsnettverk underlagt Rolf Gerhardsens kontroll. Han benyttet også sin dominerende stilling i Arbeiderbladet flere ganger til regulær propagandavirksomhet i form av kampanjejournalistikk, som for eksempel i valutasaken fra 1949 (Borgersrud, s. 112) eller Sunde-saken i 1954 (Borgersrud, s. 237).
Kraftsentrum i norsk presse
Etter krigen spilte Rolf Gerhardsen en viktig rolle i såvel oppbyggingen av arbeiderpressen som i utviklingen av et godt klima i norsk presse generelt. Gjennom sitt ledende arbeid som styremedlem og styreformann i NTB jobbet han iherdig for å skape et fornuftig og naturlig samspill på tvers av politiske skillelinjer. Oppbyggingen av såvel Arbeiderbladet som NTB til den posisjon disse har i dag skyldes i stor grad Rolf Gerhardsen. Gjennom sine male- og tegnekunster hadde han en hang til visuelt artisteri i det han skrev, og han var en pådriver innenfor den utstyrsmessige utviklingen i norsk arbeiderpresse. Han var allikevel ikke først og fremst kjent som en skrivende mann. Hans redaktørfunksjon skjøttet han først og fremst på områdene personalpolitikk og administrasjon.
Personen
Rolf Gerhardsen var oslogutt og ble av Martin Tranmæl i forbindelse med sin femtiårsdag beskrevet som i ungdommen å ha vært gruppefører og rabulist, en «sikker anfører for en krets av jevnaldrende som utmerket seg ved alskens påfunn og faenskap». Som femtiåring blir han av Tranmæl omtalt som redaksjonssjef og realpolitiker. Han var sterkt opptatt av ungdomsarbeidet i partiorganisasjonen, og etter krigen var det særlig opplysningsarbeidet som engasjerte ham. Han hadde blant annet formannsvervet i opplysningskomitéen i Oslo i flere år.
Han beskrives som en levende og ressurssterk person som hadde en verbal frodighet, men som også kunne være skarp overfor sine motstandere. Ved overgangen til pensjonisttilværelsen beskrev han seg selv som politisk mørk kadmium rød. Han var også en brukbar maler og tegner. Han skrev en biografi om sin bror som kom ut i 1967 som beskrives som fargerik og underfundig. I den korte perioden han levde etter at han gikk av med pensjon delte han og broren kontor i 9. etasje i Folketeaterbygningen på Youngstorget. For å slippe oppmerksomheten og forviklingene ved navnelikheten med sin bror Einar hendte det at han, for eksempel ved bestilling av drosje, kalte seg «Gjertsen» istedenfor sitt virkelige navn. Han var gift med Aslaug Nygaard og sammen hadde de sønnen Tron.
Øvrige verv
Rolf Gerhardsen hadde flere formannsperioder i Oslo Arbeidersamfunn. Han var formann i journalistenes organisasjoner i Østfold og Vestfold da han var der. Han var viseformann i Arbeiderbevegelsens Presseforbund og styremedlem i Arbeiderpressens samvirke.
Trine Lise Nedreaas
Trine Lise Nedreaas (født 21. desember 1972 i Bergen) er en norsk kunster, og den første norske kvinnelige kunstner som har blitt kjøpt inn av Museum of Modern Art i New York. Verket som er innkjøpt er videoen Forget Me Not, som består av tre filmer. Filmene er om mennesker som søker berømmelse: En storeter, en sverdsluker og en som knuser 27 takstein med hodet i løpet av ett minutt. Alle gjør dette fordi de ønsker å komme i Guinness rekordbok.
For tiden bor og arbeider hun i Berlin og New York.
Klima- og forurensningsdirektoratet
Klima- og forurensningsdirektoratet (Klif), tidligere Statens forurensningstilsyn (SFT), var et norsk direktorat underlagt Miljøverndepartementet. Klif ble slått sammen med Direktoratet for naturforvaltning til Miljødirektoratet 1. juli 2013.
SFT ble etablert 1. juni 1974 under det da bare to år gamle Miljøverndepartement og bygget på blant annet Røykskaderådet og Vann- og avløpskontoret i Norges vassdrags- og energidirektorat. I 2010 skiftet SFT navn til Klima- og forurensningsdirektoratet (Klif) for å understreke direktoratets rolle som sentral myndighet også på klimaområdet.
Direktoratet arbeidet for at forurensning, skadelige produkter og avfall ikke skal føre til helseskade, gå ut over trivselen eller skade naturens evne til produksjon og reproduksjon. Klif arbeidet for å redusere utslippene av klimagasser, redusere spredning av helse- og miljøfarlige stoffer, bevare et levende hav- og kystmiljø gjennom helhetlig forvaltning, beskytte livskraftige elver og innsjøer mot uønsket påvirkning, øke gjenvinningen og redusere utslippa fra avfall, og redusere skadevirkningene av luftforurensning og støy. SFT utførte ukentlig overvåking av akutt forurensning fra 1981 til 2004 ved bruk av radarsatellitter og fly, blant annet med LN-SFT flyet som havarerte utenfor Sotra i Hordaland 20. juni 2008.
Direktoratet hadde et særlig ansvar for helse- og miljøfarlige kjemikalier, avfall og gjenvinning, klimaendringer og å overvåke forurensningstilstanden av hav og vann og luft samt støy.
Klif hadde ansvaret for å følge opp forurensningsloven, produktkontrolloven og klimakvoteloven. Direktoratet gav blant annet utslippstillatelser og kontrollerte at tillatelsene ble fulgt. En annen sentral oppgave for direktoratet var å gi Miljøverndepartementet råd og faglig grunnlagsmateriale.
I 2012 hadde Klif 350 medarbeidere. I 2011 var 64 prosent kvinner. Hovedkontoret lå på Helsfyr i Oslo, men direktoratet hadde også et kontor i Skien.
Organisasjon
Klif bestod av fem avdelinger under direktøren:
Ligue 1 1958–1959
Ligue 1 1958–59 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Peter Westerstrøm
Peter Westerstrøm (født 1779 i Ljungby, Sverige, død 1809 i Moss, Norge) var en svensk massemorder som ble kjent for Saksebøl-mordene i Hobøl i Norge.
Bakgrunn
Peter Westerstrøm ble født i Ljungby i Sverige rundt 1778 (eller året etter). Hans far Jonas var klokker samme sted, men døde allerede da Peter var 8 år gammel. Moren Stina levde helt til 1804 og Peter ble oppfostret hos hennes bror. Han begynte sin yrkesaktive karrière som tjener, kom så i lære hos en skredder, dog uten noensinne å drive det lenger enn til å bli skreddersvenn. Han forsøkte etterhvert å bli etablert som selvstendig næringsdrivende; for lånte penger gjorde han et mislykket forsøk på å opprette en fabrikk som skulle lage silkevatt av bomull. Dette er etter hans egen bekjennelse. Historien ble imidlertid betvilt i samtiden, men lot seg ikke kontrollere på grunn av krigstilstanden mellom Norge og Sverige.
I 1806 flyttet han til Norge, etter eget utsagn var dette for å unngå gjeldsfengsel. Et ubekreftet rykte ville derimot senere ha det til at han hadde flyktet etter å ha myrdet og plyndret sin siste arbeidsgiver, generalløytnant Pehr Ulrik Lilljehorn. Han slo seg ned som skredder i Moss, hvor det på den tiden var et betydelig svensk innvandrermiljø. Med Moss som base reiste han rundt på bondegårdene i nærheten for å utøve sitt yrke der.
Forbrytelsen
Natten mellom den 31. desember 1808 og den 1. januar 1809 drepte han de fire innbyggerne på skysstasjonen Saksebøl i Hobøl. De myrdede var skysskafferen Johannes Jensen og hans tre tjenere Lars Arvesen, Jens Svensen og Karen Olsdatter. Mordvåpenet var en øks han hadde tatt med til det formålet. Motivet var penger; skysskafferens pengeskrin var brutt opp og huset plyndret for verdigjenstander. Westerstrøm fikk med seg 20 riksdaler, noen sølvskjeer, klær, støvler og en pipe. Etter forbrytelsen forsøkte han å flykte til fots til Sverige, men ble hindret av uvær.
Etterforskningen
Obduksjonen av likene ble foretatt av dr Hans Munk. En kommisjon ble nedsatt for å etterforske mordet, i denne satt Christian Magnus Falsen (daværende sorenskriver i Follo), byfogd Jacob Wulfsberg i Christiania, oberstløytnant Hans Jacob von Scheel og sorenskriveren i Moss, Ove Hiorth. Det ble utlovet en belønning på 1000 riksdaler for opplysninger som ledet til pågripelse. Denne belønningen førte til at Westerstrøm ble angitt av sine venner som hadde sett tyvegodset.
Mandag 6. februar 1809 ble Peter Westerstrøm arrestert i Moss og fremstilt for kommisjonen. Han tilsto mordene etter noen forsøk på benektelse. Det var en forholdsvis enkel sak, han var i besittelse av mange av de stjålne varene og kunne vise hvor han hadde gjemt resten. Westerstrøm forsøkte først å angi at motivet var depresjon (han ønsket å begå selvmord og ville at staten skulle halshugge ham). Deretter hevdet han at han ville gå inn i historien som en stor forbryter og at dette var årsaken til at han myrdet så mange. Hans tredje forklaring var at han ville hevne seg på skysskafferen fordi denne hadde forpurret hans forlovelse.
Rettssak og eksekusjon
Den 24. juli 1809 ble han av kommisjonen dømt til å knipes fem ganger med glødende tenger av skarpretteren; deretter skulle han få høyre hånd avhugget og til slutt hodet. Deretter skulle hodet, hånden og kroppen settes på steile og hjul. Denne straffen var angitt i Forordningen av 16. oktober 1697 om grove mord, når den vanlige halshuggingsstraffen som § 6-9-1 om overlagt drap ikke var nok.
Den 16. august 1809 ble denne dommen omgjort i overkriminalretten. Han ble også der dømt etter § 6-9-1, men nå kun med tillegg av Forordningen av 6. februar 1694 som anga at hans formue skulle inndras. Knipingen med glødende tenger og avhuggingen av hånden bortfalt, steile og hjul likeså. Westerstrøm skulle bare halshugges med øks, og hodet skulle settes på en stake.
Den 23. september 1809 stadfestet kong Frederik VI overkriminalrettens dom.
Den 27. oktober 1809 ble Westerstrøm henrettet foran fengslet på Moss. Sammen med ham på skafottet var hans sjelsørger Niels Wulfsberg. Skarpretteren var Anton Lædel, og dette var hans femte forretning. Etter 24 timer ble hodet tatt ned fra staken igjen og begravet sammen med legemet.
Fai-Nan Perng
Fai-Nan Perng (født 1939) er en taiwanesisk økonom. Han var Kinas sentralbanks øverste sjef fra 1998 til 2018.
Utdanning
Perng studerte økonomi til en bachelorgrad National Chung Hsing University 1962, og til mastergrad ved University of Minnesota 1971.
Yrkeskarriere
Han har siden 1998 også sittet som banksjef i to andre banker; «ROC Asian Development Bank» og «ROC Central American Bank for Economic Integration». I tillegg har han undervist ved National Chunghsing University, der han selv ble utdannet. Som guvernør for Taiwans sentralbank har Perng Fai-nan styrt nasjonen gjennom de to finanskrisene 1997−1998 og 2007−2008. Han toppet magasinet «Global Finance»s liste over verdens beste bankfolk i åtte år på rad. Han distanserte seg alltid fra politiserte debatter, og strebet å opprettholde uavhengigheten av lokal valuta.
Rudolf Nilsens plass (Oslo)
Rudolf Nilsens plass er en plass på Tøyen i Oslo, omkranset av Vahls gate, Vahl skole og Heimdalsgata, like ved Botanisk hage og museum. Den 8,2 dekar store plassen er opparbeidet som park og det finnes ballbinge og kunstgressbane som er kunstisbane om vinteren.
Plassen ble i 1952 oppkalt etter forfatteren og dikteren Rudolf Nilsen, og het før det Vahls plass. På plassen står en bronsestatue til minne om Rudolf Nilsen utført av Knut Steen, oppsatt i 1954. Statuen viser en idealisert, sterk arbeider og på sokkelen står det et vers fra et dikt som passer temaet.
Plassen omtales i sangen «Oslo In The Summertime» av den amerikanske popgruppen Of Montreal.
Historie
Plassen ble kjøpt av kommunen i 1891 med sikte på grøntanlegg og lekeplass, som ble realisert i 1927.
Ved plassen ligger leiegården Heimdalsgata 26 som var modell for Rudolf Nilsens dikt «Nr. 13». Dikteren bodde i gården hos sin far et knapt år i 1908–1909.
Plassen ble opparbeidet som park med baner i 1999 som en del av Handlingsprogrammet Oslo indre øst. I 2005 var den nedslitt av intens bruk på 2000-tallet og ble rehabilitert med midler fra handlingsprogrammet, blant annet med ballbinge.
Deportasjon
Deportasjon (fra latin deportare, «bære eller føre bort») betyr vanligvis utvisning av et eller flere mennesker fra et land eller område.
I moderne angloamerikansk rett brukes ordet om uttransportering av utlendinger etter lov eller offentlige vedtak og er en rett som alle land etter internasjonal rett har, ut fra suverenitetsprinsippet. Det benyttes særlig overfor personer uten gyldig oppholdstillatelse.
Deportasjon kan skje innenfor et land, hvor enkeltmennesker eller grupper tvangsmessig flyttes til andre deler av landet. I moderne tid er deportasjonene i forbindelse med andre verdenskrig mest kjent. I det nazistiske Tyskland ble jøder forflyttet til gettoer og østeuropeere til ulike tvangsarbeidssteder. I Sovjetunionen ble flere folkegrupper (tartarer, volgatyskere, estere, latviere og litauer) tvangsflyttet. I USA ble japansk-amerikanere deportert da de ble ansett som en sikkerhetsrisiko.
Under krigen ble også jødene i Norge deportert til utryddelsesleire i Polen høsten 1942. Befolkningen i Finnmark og Nord-Troms ble tvangsflyttet sørover på slutten av krigen, i forbindelse med nedbrenningen og tvangsevakueringen av landsdelen fra oktober 1944 til mai 1945.
Chelorhinella
Chelorhinella er en underslekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Timecode
Timecode er en amerikansk eksperimentell film fra 2000, regissert av Mike Figgis.
Handling
Handlingen er lagt til nåtid i et filmproduksjonsselskap i Los Angeles.
Velstående Lauren (Jeanne Tripplehorn) sitter i limousinen sin. Hun har festet en mikrofon til sin lesbiske kjæreste Rose (Salma Hayek), som hun hører på. Rose skal møte Hollywood-produsenten Alex Green (Stellan Skarsgård), og det ender med at de har sex sammen.
Alex' kone kommer inn på kontoret til ektemannen og forteller at hun vil skilles. Deretter drar hun hjem sammen med en kokainavhengig skuespillerinne, og dette fører antagelig til at de også har sex.
Alex drikker, har lyst til å slutte i arbeidet og avviser at Rose kan få en filmrolle. En filmregissør oppdager Rose og bestemmer seg for å bruke henne i sin neste film. Rose blir beigeistret og ringer kjæresten Lauren. Sjalusien tar dermed over.
Stil
Filmen er satt sammen av fire 90 minutters lange opptak som ble filmet samtidig av fire ulike kameramenn. Skjermen er delt i fire deler, og de fire opptakene vises samtidig.
1. serierunde i Toppserien 2010
1. serierunde i Toppserien 2010 ble spilt mandag 5. april. En kamp ble utsatt grunnet baneforholdene og spilt tirsdag 27. april.
Timecode
Innspilling
Filmen måtte spilles inn hele 15 ganger før filmskaperne ble fornøyde. Av disse 15 innspillingene plukket regissøren ut én som skulle redigerers til den ferdige filmen. Denne versjonen ble spilt inn 19. november 1999 klokken 3.00 pm og sluttet én og en halvtime senere.
Lyd
Dialogen i filmen er for det meste improvisert, og lyden er mikset slik at kun én av de fire sekvensene dominerer lydsporet om gangen. Lyden skifter siden fra bilde til bilde etter hvor den mest vesentlige handlingen foregår.
1. serierunde i Toppserien 2010
Tabell etter 1. runde
Stillingen etter 5. april.
Eidsvolls plass (Oslo)
1800-tallets historie
Opprinnelig var dette et sumpområde tilhørende Grünings løkke, men da dagens Stortingsgata ble opparbeidet etter den daværende eieren Andreas Grünings død i 1842, ble hans løkkeeiendom delt av den nye gaten. Den nordre delen, dagens plass, ble da solgt til huseierne på den andre siden av Karl Johans gate, slik at de unngikk gjenboere og fikk et parkområde i stedet. Området ble da kalt Huseiertomten og ble overført til staten i 1858 under forutsetning av at den ikke ble bebygget. Den fikk dagens navn i 1864 ut fra sin nærhet til Stortingsbygningen, som da var under bygging. Slik skulle forbindelsen med Riksforsamlingen på Eidsvoll til det nye Stortinget gjøres tydelig.
I vestenden står Brynjulf Bergsliens statue av Henrik Wergeland, skuende mot Stortingsbygningen. Statuen ble avduket av Bjørnstjerne Bjørnson 17. mai 1881. Folketilstrømningen var kolossal, og Bjørnson innfridde forventningene med å holde en av sine mest berømte taler.
Kommunen overtok ansvaret for plassen i 1889.
1900- og 2000-tallet
Arkitekt Arnstein Arneberg utarbeidet en ny plan for området, med blant annet dagens speilbasseng. Dette ble anlagt i 1956, bekostet av Christiania Spigerverk, og fikk av den grunn det folkelige kallenavnet «Spikersuppa». Under OL på Lillehammer i 1994 ble det anlagt midlertidig isbane på ca. 1000 kvm i bassenget og dette ble suksess fra start. I 1995 ble isbanen gjort permanent, og den er åpen for skøyting døgnet rundt og har rundt 100 driftsdøgn hver vinter. Området ble videre besmykket med statuene Lekende barn av Arne Durban og Hjortegruppe av Arne N. Vigeland i 1958.
Store deler av plassen ble gravet opp i forbindelsen med gjennomføring av T-banen og jernbanen i 1970-årene. Da dette arbeidet var fullført i 1976, ble blant annet bassenget utvidet med rundt 25 prosent og trerekken mot Karl Johans gate ble fornyet.
Restauranten Saras telt, som lå rett vest for Rosenkrantz' gate, ble revet i 2013, og arealet ble tilbakeført til park. Dette gjorde at Eidsvolls plass igjen fremstår som et sammenhengende parkbelte.
Linje F (New Yorks undergrunnsbane)
Linje F (F Sixth Avenue Local) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen oransj på rutekart. Linjen betjener 45 stasjoner mellom Jamaica – 179th Street i Queens til Coney Island – Stillwell Avenue Parkway i Brooklyn.
Kostanaj
Kostanaj, tidligere kjent som Kustanaj (Кустанай, inntil 1997) og Nikolajevsk (Николаевск, inntil 1895) er en by som ligger nord i Kasakhstan ved elven Tobol. Byen har 223 600 innbyggere. Kostanaj er hovedstad i Kostanaj oblast.
Karel Niestrath
Karel Niestrath (født 1896 i Bad Salzaflen, død 1971 i Hagen, Westfalen) var en tysk billedhogger som ble erklært entartet i 1938 og nesten glemt til han fikk et stort oppdrag for byen Dortmund i 1954.
Han startet i billedhoggerlære etter folkeskolen. Fra der gikk veien til Werkkunstschule (kunsthåndverksskolen i) Bielefeldt og Dresden-akademiet. Han regnes for å være inspirert av sine samtidige lærere og medelever, som telte bl.a. Otto Dix, Meunier, Hoetger, Käthe Kollwitz og Barlach.
Den første verdenskrig skaffet ham en ødelagt fot. Denne var ikke til hinder for at han kunne fortsette som skulptør.
Han deltok med arbeider på 8 utstillinger, ble innkjøpt og var i ferd med å bli anerkjent, da nazistene begynte å motarbeide ham fra 1933. I 1937 ble 42 av verkene i offentlig eie inndradd, og 32 ble vist på utstillingen «Entartete Kunst». 4 er på listen over beslag.
Lyset i dine øyne
Lyset i dine øyne er den andre boken i serien om Heksemesteren som er skrevet av den norske forfatteren Margit Sandemo. Bokserien ble gitt ut fra 1991 til 1994. Margit Sandemo har skrevet enda en serie etter Heksemesteren: Sagnet om lysets rike, som er en fortsettelse og sammensveising av de to bokseriene Heksemesteren og sagaen om Isfolket.
Karel Niestrath
Etter krigen var han med på å få i gang en skole for bildende kunst i Dortmund (1946) sammen med Hans Tombrock. Denne ble han styrer for i 1949.
I 1956 fikk han og arkitekten Will Schwarz i oppdrag av byen Dortmund å lage et minnesmerke over de som ble henrettet der påsken 1945. Monumentet sto ferdig og ble innviet i 1960. (illustrasjonen)
Lyset i dine øyne
Handling i Lyset i dine øyne
I mens blir den vergeløse piken Tiril utsatt for nye angrep fra ordensbrødrene, og denne gangen rømmer hun og hunden hennes Nero til sjøs. Hun ble til slutt så utmattet at hun sovnet i båten. Hun våknet deretter av at båten støtte mot land, og på den lille øya traff hun den barske, men vennlige Ester. Der ble hun en stund, helt til hun måtte tilbake til Bergen grunnet Esters sjørøveri.
I Bergen hadde forøvrig Erling Müller lett konstant etter Tiril. Tiril var hans livs kjærlighet, det var hans sikker på. Det gikk lenge før han fikk noe som helst spor etter hvor hun befant seg, men da han fikk et lite brev fra henne roet han seg. Kort tid etter ankom Tiril Bergen, og Erling tok henne i mot med åpne armer. Det Erling og Tiril derimot ikke visste, var at Móri befant seg i livsfare. Tiril- som ikke trodde det var så alvorlig som det var- bestemte seg for å dra til Island for å finne ham. Erling hadde selv gjerne villet være med, men på grunn av forretninger måtte han avstå reisen.
På Island ble Tiril møtt av kaldt landskap som fortsatt var i en utviklingsprosess. Det var vanskelig å finne Móri, ettersom hun for det første ikke kjente øya, og for det andre kun hadde hørt noen få steder i Móris beretning tidligere. Men hun fulgte sporene hans så godt det lot seg gjøre, og til slutt fant hun ham på et stall-loft. Móri var nå nesten fullstendig oppslukt av mørke, han hadde dype furer i kinnene, og tok ikke til seg mat. Han ba henne desperat om å hjelpe han tilbake til hennes lyse tilværelse, og Tiril støttet ham fullt ut. Ingen hadde noen gang forbindt Móri med erotikk og kjærlighet, men Tiril hadde fattet en hengivenhet for han- nesten like sterk som kjærligheten selv.
Det gikk ikke lang tid før Tiril merket dette nye ved ham, det ukjente. Åndene. Hun påpekte det, og han forklarte henne senere alt sammen. Tiril begynte nå å føle en sterkere tiltrekning til denne besynderlige mannen, noe som utviklet seg til kjærlighet.
De mystiske overgrepene fortsatte å komme, og farer truet over alt. Forøvrig var Tiril nå også blitt innblandet i et trekantdrama. Hennes gode venn Erling Müller holdt nå meget av henne, men Tiril selv hadde tapt sitt hjerte til Móri. Hva Móri følte for henne visste hun ikke, men de hadde kommet inderlig nær hverandre den ene natten på vertshuset. Men som de sa: kunne en som Móri virkelig ha sterke følelser for et annet menneske?
Buxton
Buxton er en spaby i Derbyshire i England. Byen ligger nær kommunegrensen til Cheshire i vest. Buxton er beskrevet som «the gateway to the Peak District National Park» («porten til Peak District National Park»). Inntil 1974 var det en britisk «» hvorpå Buxton ble slått sammen med andre lokalområdet inkludert Glossop, som hovedsakelig ligger nordenfor, for å danne det administrative distriktet High Peak i Derbyshire. Buxton regnes som en del av påvirkningsområdet til Stor-Manchester på grunn av sin nære beliggenhet til det fylket.
Fylkesvei 1530
Fylkesvei 1530 går mellom Hellerud og Strømmen i Lillestrøm. Veiens lengde er 4,9 km.
Veiarmen mot Bråte var opprinnelig del av hovedtraséen, og har blitt omklassifisert til kommunal vei sammen med Statsråd Ihlens vei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 380.
Transportbånd
Et transportbånd er et belte – vanligvis av gummi – som løper rundt to eller flere hjul og transporterer gods fra den ene til den andre enden av båndet.
Transportbånd har mange bruksområder, alt fra transport av bagasje på flyplasser til transport av stein og malm i gruver og pukkverk.
Det er et automatisert anlegg som er styrt av et styrepanel.
Lincoln County (Oklahoma)
Lincoln County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Payne County i nord, Creek County i nordøst, Okfuskee County i sørøst, Pottawatomie County i sør, Oklahoma County i sørvest og mot Logan County i nordvest.
Lincoln Countys totale areal er 2 501 km² hvorav 20 km² er vann. I 2000 hadde fylket 32 080 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Chandler.
Petter Molaug
Petter Bjerregaard Molaug (født 19. desember 1944 i Tønsberg) er en norsk arkeolog, tidligere ansatt ved Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU). Han er magister i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo.
Fram til 1994 arbeidet han hos Riksantikvaren, utgravningskontoret for Oslo, hvor han var tilknyttet med mellomrom siden 1970. I perioden 1999-2003 var Molaug forskningssjef og avdelingsleder for Landskapsavdelingen i NIKU, og i perioden 2003-2005 gruppeleder for avdelingen Arkeologiske utgravninger.
Han er sentral bak Interesseforeningen Oslos Middelalder og Oslo Middelalderfestival, og regnes som en nestor i Oslos middelalderhistorie.
Damallsvenskan 2010
Damallsvenskan 2010 var den 23. sesongen av Damallsvenskan, det høyeste serienivået for fotball for kvinner i Sverige. Sesongen varte fra 3. april til 16. oktober, den nest tidligste sesongstarten gjennom tidene. Linköpings FC var regjerende mestre, mens de tidligere svenske mestrene Jitex var tilbake etter tre års fravær. Tyresö FF rykket opp fra 1. divisjon avdeling nord, og spilte i Damallsvenskan for første gang siden 1999.
LdB FC fra Malmö sikret seriegullet med tre av 22 kamper igjen å spille etter 1–1 borte mot Kopparbergs/Göteborg FC. Det var det første seriemesterskapet til Malmö siden 1994. LdB FC vant 18 av de første 20 kampene i en suveren sesong, og med 59 poeng ble de den mest suverene seriemesteren siden Umeå IK i 2007. Nederlandske Manon Melis ble toppscorer med 25 mål for Malmö-klubben, som også hadde hentet inn den islandske keeperen Þóra Helgadóttir fra Kolbotn og australsk-newzealandske Kathryn Gill fra Sunnanå. Kopparbergs/Göteborg tok sølv, deres beste prestasjon gjennom tidene, og kvalifiserte seg også for mesterligaen.
De nyopprykkede lagene markerte seg sterkt; Tyresö ble nummer fire og Jitex nummer seks. Det er første gang siden 1992 at et nyopprykket lag plasserer seg blant de fire beste, og det er første gang i historien at to nyopprykkede lag har vært blant de seks beste.
I den andre enden av tabellen rykket AIK ned etter fire sesonger i Damallsvenskan. To lag med lang historie i Damallsvenskan kjempet om å unngå nedrykk; i siste serierunde vant Hammarby og gikk dermed forbi Sunnanå på tabellen, slik at to Stockholmslag beholdt plassen. Sunnanå måtte derimot ned i 1. divisjon for første gang siden 2000.
Tabell
K = Kamper spilt; V = Kamper vunnet; U = Kamper endt uavgjort; T = Kamper tapt; + = Scorede mål; - = Innslupne mål; MF = Målforskjell; P = Poeng
Tallolje
Tallolje er en gulsvart (mørkebrun) illeluktende væske og dannes som biprodukt fra sulfatprosessen ved produksjon av papirmasse (cellulose). Ordet «tall» kommer fra svensk og betyr furu. Rå tallolje kommer fra ekstraktivemnene (harpiksen) i vedråvaren og kalles tallolje uansett hvilket treslag den kommer fra.
Alanno
Alanno er en bygd og kommune i provinsen Pescara i regionen Abruzzo i Italia. Den første bosetningen i bygden var langobarder. Senere tok arvingene til Ettore Fieramosca området i besittelse.
Tallolje
Sammensetning
Rå tallolje inneholder:
Alanno
Alanno har følgende frazioni: Alanno Stazione, Case, Catena, Colle Grande, Costa delle Plaie, Feliceantonio, Fraticelli, Gobeo, Madonnella, Maltempo, Oratorio, Pennesi, Petricca, Ponte Fara, Prati, Sperduto, Tarantolà, Ticchione og Zampetta.