cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Symfoni nr. 1 (Mahler)
Fjerde sats: "Stürmisch bewegt"
Mens Mahlers musikk i hovedsatsen er preget av en utgang mot naturen (naturalistiske motiver, fugleimitasjoner, trompetfanfarer bak scenen) og i videste betydning tematiserer tilblivelsen av musikken, beskriver fjerde og siste sats (f-moll/d-dur) snarere det motsatte. Motivene virker oppjagede og aggressive, mot slutten tårner musikken seg opp, for å ende i et regelrett sammenbrudd som foregriper slutten. Men enda en gang "skyver" Mahler så musikkmaskinen videre, for å lede oss over i en mektig Finale, som bærer alle trekkene til en voldsom fremkalt apoteose. I de fleste symfoniske fremførelser spiller samtidig hornistene sluttema stående, for fortsatt å kunne overdøve det senromantiske stororkesteret.
Orkestrering
Besetning: 4d2, 4d1, 4d2, 3d1 – 7, 5, 4, 1, timp, perc, hp, str
Transkripsjoner
I 1906 ble et arrangement av Bruno Walter for firehendig piano publisert.
VANOS
Enkel VANOS
VANOS forbedrer motorens utslipp dramatisk, og øker samtidig effekt og dreiemoment samt sørger for jevnere tomgang og lavere bensinforbruk.
Huset Welf
Huset Welf (italiensk: guelfi, engelsk: Guelph) var en tysk fyrsteslekt fra Sachsen som i forbund med pavemakten bekjempet hohenstaufiske keiserne og tilhengerne deres. Fra denne slekten har det kommet mange tyske og britiske monarker fra 1000- til 1900-tallet, og tsar Ivan VI av Russland på 1700-tallet.
VANOS
Dobbel VANOS
Dobbel VANOS muliggjør kontinuerlig variabel kamakseltider på både innsug- og eksossiden. Dette forbedrer ytterligere dreiemoment og utslipp fordi ventilene på både innsug- og eksosside kan justeres individuelt og kontinuerlig. På de fleste BMW-motorer med enkel VANOS vil åpningstidene på innsugssiden kun justeres ved to fastsatte turtall, mens det på dobbel-VANOS-systemet kan justeres kontinuerlig opptil omkring 40 grader på innsugssiden og 25 grader på eksossiden.
Huset Welf
Welf var en tysk fyrsteslekt, kjent siden 900-tallet og egentlig en gren av den italienske slekten Este. Welferne satt fra 1070 som hertuger i Bayern. En av de mest kjente welferne er Henrik Løve som havnet i konflikt med den tysk-romerske keiseren, men den eneste welferen som selv ble keiser, var Otto 4.
Siden welferne tok ledelsen blant opprørerne mot keiserne, kom etter hvert navnet Welfer (på italiensk guelfi) til å bli brukt om keiserens motstandere og pavens tilhengere. Dette partiet tiltrakk hovedsakelig kjøpmenn og håndverkere, lavadel slik som Dantes familie i Firenze. Keiserens aristokratiske tilhengere fikk betegnelsen ghibellinere etter Waiblingen, keiserens festning.
En av de mest berømte welferne var hertug Henrik Løve, den gang en av Tysklands mektigste.
Fire and Ice
Albumet ble utgitt 31. mars 1992, og er det andre studioalbumet med Göran Edman som vokalist.
Attila Csihar
Attila Csihar (født 29. mars 1971) er en ungarsk metal-vokalist. Han startet sin karriere i det ungarske bandet Tormentor, men er mest kjent som vokalisten fra Mayhems album De Mysteriis Dom Sathanas (1994). Han ble fast vokalist i Mayhem i 2004 etter at Maniac sluttet. I april 2014 gav Mayhem ut sitt siste album, Esoteric Warfare. Csihar har også tidligere vært med i band som Keep of Kalessin, og har gjentatte ganger vært gjestevokalist i drone doom-bandet Sunn O))), både på plate og på konserter.
Diskografi
Aborym Anaal Nathrakh Burial Chamber Trio Emperor Gravetemple Keep of Kalessin Korog Limbonic Art Mayhem Plasma Pool Sear Bliss Sunn O))) Tormentor
Bartolomeo Tedeschi
Bartolomeo Tedeschi eller Du Lumao (født 1572 i Fivizzano ved Firenze i Italia, død 25. juli 1609 i Shaozhou i Kina) var katolsk kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen. Han ble den 4. april 1600 sendt med skuta São Valentim til Østen og ankom Goa i september 1600. Neste mai dro han videre til Macao dit han ankom 1. september 1601. Han virket som misjonær i Shaozhou fra 1603.
Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Ming-Kina helsemessig. Særlig på landet og i utkantstrøkene var de sanitære forhold dårlige; utilstrekkelige midler og dermed mangel på medisiner og feilernæring skapte problemer. Mange vestlige misjonærer ble tidlig syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater Tedeschi som bare ble 37 år.
Erling Indreeide
Erling Indreeide (født 20. april 1945 fra Eidsdal i Norddal kommune på Sunnmøre) er en norsk lyriker og dramatiker.
Indreeie er utdannet psykolog ved universitetet i Oslo. Han debuterte som forfatter i 1972 med diktsamlingen Trakter. I 2004 ble han tildelt Melsom-prisen for essaysamlingen. Om denne boken uttalte juryen: «Det går lang tid mellom kvar gong norske lesarar får ei så reflektert, velskriven og utfordrande bok å bryne tanken på. Det er tenking lesaren blir presentert, ikkje synsing eller meiningsproduksjon... Dette er skrivekunst som gjer den som går inn i teksta til eit klokare menneske.»
Indreeide har skrevet mest dikt, men også essay og poesi for barn, rim og lek med ord og faste vendinger.
Indreeide speiler i sitt forfatterskap den demografiske omveltningen som skjedde da utkantungdom i stort antall tok høyere utdanning på 1960-tallet og utover. Forfatterskapet har selvbiografiske, vitenskapskritiske og språkfilosofiske innslag. Diktningen reflekterer også over tradisjonstap og modernitetsdyrkelse, i likhet med William Blake som han gjendiktet. Debutboken reflekterte også tidstypisk venstrepopulisme. I formen er Indreeide modernistisk, uten å sky enderim og faste rytmer, ifølge Øystein Rottem også med tydelige likhetstrekk med norrøn poesi.
Indreeide har siden 1972 bodd på Romerike og har arbeidet som skolepsykolog i Nittedal og Skedsmo.
Anders Nummedal
Anders Johnsen Nummedal (født 27. januar 1867 i Vik i Sogn, død 6. mars 1944 i Oslo) var en norsk arkeolog, kjent for å ha oppdaget Fosnakulturen.
Limfjorden
Limfjorden er et sund i Jylland i Danmark som forbinder Nordsjøen med Kattegat. Limfjorden er 180 km lang og har mange små og store øyer, viker og sund. Det dypeste sted er i Hvalpsund, hvor det er 24 meter til bunnen. Landskapet er preget av bakker, kalkskrenter og enger, til dels med dyrebeite. Våtmarksområdet Vejlerne er Nordeuropas største fuglereservat.
De største byene langs Limfjorden er Aalborg, Skive, Thisted og Nykøbing. Ved den vestlige munningen ligger fiskerihavnen Thyborøn. Største øy er Mors. Det fins broer ved Oddesund, Sallingsund, Vilsund, Aggersund og i Aalborg, en demning ved Virksund, en motorveistunnel ved Aalborg samt flere små ferger.
Fisket i Limfjorden har gått meget tilbake, men ett viktig produkt er fremdeles muslinger som skrapes i fjorden og foredles i Glyngøre og Nykøbing.
I vikingtid og tidlig middelalder var det forbindelse midtfjords ut til Jammerbugt og Skagerrak, omtrent ved Aggersborg. Man kunne da altså seile inn i fjorden gjennom et sund mellom Hirtshals og Hanstholm. Denne forbindelsen (dagens våtmarksområde Vejlerne) ble derimot omdannet til land i senmiddelalderen da denne nordlige delen av Danmark hevet seg som senfølge av Istiden, og Limfjorden ble deretter en lukket, virkelig fjord. Men den 3. februar 1825 brøt en stormflo gjennom den smale landstripa i vest og dannet Agger kanal. Siden ble Thyborøn kanal åpnet. Og selv om Agger kanal senere ble stengt, har Limfjorden vært et sund mellom halvøya Jylland og øya Norrejyske ø siden 1825
Anders Nummedal
Han var utdannet som geolog, og var ansatt som lærer ved Kristiansund høyere almenskole da han i 1909 fant spor etter folk som levde på norskekysten for ca. 8000 år siden. Nummedal fant disse boplassene fra Fosnakulturen da han studerte strandlinjene og landhevningen i tiden etter siste istid. Det første funnet ble gjort ved Vollvatnet på Nordlandet i Kristiansund. Seinere fant han en rekke fosnakulturboplasser andre steder på Vestlandet og Sørlandet.
Han var medlem av Det norske Videnskaps-Akademi, og ble i 1936 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.
10-krone
10-krone er en norsk mynt, som første gang ble preget i gull i perioden 1874–1910. I 1873 etablerte Norge, Sverige og Danmark en skandinavisk myntunion basert på gullstandarden. Mynter fra de tre landene hadde samme navn, vekt og størrelse, og samme renhet i henholdsvis sølv og gull. Mynter som ble preget i ét land, var derfor gyldig betalingsmiddel i alle tre. 1 krone ble definert som verdien av 1/2480 kg fint gull.
En krone ble i Norge inndelt i 100 øre i lov om pengevesenet av 17. april 1875, og erstattet de tidligere myntenhetene speciedaler og skilling. Den skandinaviske myntunionen opphørte i praksis i 1914, selv om den formelt eksisterte frem til 1972.
Den neste norske 10-krone ble preget i 1964. Dette var en jubileumsmynt av sølv i forbindelse med 150-årsjubiléet for Norges Grunnlov. Den var gyldig betalingsmiddel, men innledet ingen ny myntrekke.
I 1983 ble 10-krone gjeninnført som en mynt som ble preget på regulær basis. Mynten er preget i nysølv og erstattet pengesedlene pålydende 10 kroner, som siste gang ble trykket i 1984.
Gullmyntene (1874–1910)
De norske 10-kroner myntene av gull hadde en vekt på 4,48 gram, og en renhet på 900/1000 eller 4,03 gram gull.
Forsiden i de tre første pregningene, i henholdsvis 1874, 1877 og 1902, viste et portrett av kong Oscar II, og teksten «OSCAR II NORGES & SVER. KONGE». Årstallene var også på forsiden.
Baksiden på pregningen i 1874 viste Norges riksvåpen uten eikeløv, omgitt av teksten «10 KRONER 2 ½ Sp 248 Stk 1 Kil. f. G.» Dette betyr at 248 mynter utgjorde 1 kg fint gull.
Baksiden på pregningene i 1877 og 1902 viste Norges riksvåpen omgitt av eikeløv, og hadde teksten «10 KRONER 248 Stk 1 Kil. f. G.»
Forsiden på pregningen i 1910 viser et portrett av kong Haakon VII i full kroningsskrud, med kongekrone på hodet og hermelinskåpe over skuldrene, årstallet 1910 og teksten «HAAKON VII NORGES KONGE». Portrettet ble laget av skulptøren Jo Visdal.
Svensk slavehandel
Svensk slavehandel er kjent i vikingtiden og på 16- og 1700-tallet. Svenske vikinger tok slaver, som ble kalt treller, særlig ved krigføring og raid blant sine slaviske naboer i øst. På 16- og 1700-tallet hadde Sverige, som andre europeiske sjøfartsnasjoner, handelsfort på Gullkysten og en koloniøy i Karibia, uten at dette kastet spesielt mye av seg.
10-krone
Gullmyntene (1874–1910)
Den Kongelige Mynt på Kongsberg preget også en prøvemynt i gull med årstallet 1909, som ble gitt som gave til Kong Haakon VII. Mynten er fremdeles oppbevart på slottet i Oslo.
Myntgravøren Ivar Throndsen preget også et ukjent antall prøvemynter i bronse og kopper i 1909. De aller fleste ble nedsmeltet, men noen av dem ble forgylte og gitt som gaver til venner.
Svensk slavehandel
Slaveri før og i vikingtiden
I tiden før vikingene, og i vikingtiden, gjorde svenske stammer medlemmer av nabosamfunn til slaver. Vikingenes samfunn var et lagdelt samfunn, der trellene ifølge nordisk mytologi var avkom av en gud av samme navn, og det nederste lag i samfunnet. Trellene kunne bli født inn i slaveri, eller bli slaver ved å begå kriminalitet. Disse forhold var alminnelige i Skandinavia og Danelagens England.
10-krone
Sølvmynt (1964)
Den neste norske 10-krone ble preget i 1964. Dette var en jubileumsmynt av sølv i forbindelse med 150-årsjubiléet for Norges grunnlov. Mynten hadde en diameter på 35 mm, veide 20,00 gram, og hadde et sølvinnhold på 900/1000 eller 18,00 gram. Mynten ble preget i et antall på 1 408 000.
Forsiden viser Eidsvollsbygningen omgitt av teksten «1814 EIDSVOLL 1964 10 KRONER». Baksiden viser Norges riksvåpen omgitt av teksten «KONGERIKET NORGE».
Svensk slavehandel
Slaveri før og i vikingtiden
Svenske vikinger reiste østover, inn i Russland, og var kjent for å plyndre de slaviske folk og ta fanger som ble solgt som treller. Trellene kom også fra germanske eller vesteuropeiske stammer, og ble noen ganger solgt til arabiske og jødiske kjøpmenn, som transporterte dem ennå lenger.
10-krone
Første utgave i nysølv (1983–1994)
Den første utgaven av 10-krone i nysølv ble produsert fra 1983 til 1994, og hadde motiv av Olav V i profil på advers med teksten «OLAV V NORGES KONGE» rundt. Revers hadde motiv av Olavskjedet med teksten «10 KR» i midten, og produksjonsårstall nederst.
Svensk slavehandel
Begynnelsen på slavehandelen i Afrika
På 1500-tallet kjempet Sverige og Danmark om å være den førende makt i Nord-Europa. Begge land etablerte handelsfort langs den vestafrikanske kyst. Den svenske slavehandelen i Afrika ble aldri vellykket, og da den svenske koloni i Nord-Amerika, Nye Sverige, ble overtatt av hollenderne i 1655, var grunnlaget for svensk slavehandel borte. Sverige oppga denne virksomheten og konsentrerte seg i stedet om krigføring øst og sør for Østersjøen. Danmark, derimot, lykkes med å beholde sine kolonier og fortsatte med slavehandel.
10-krone
Første utgave i nysølv (1983–1994)
Etter Kong Olav Vs død den 17. januar 1991, ble myntenes utseende uendret. I 1992, 1993 og 1994 ble de preget med årstallet 1991. Tilbaketrekking av mynten ble innledet den 15. september 1995, og myntene ble ugyldig betalingsmiddel den 15. september 2006.
Andre utgave i nysølv (1995–)
Nils Aas vant en konkurranse utlyst av Norges Bank der vinneren fikk designe de nye 10- og 20-krone myntene. Designet på revers av denne mynten er et utsnitt av et tak på en stavkirke og teksten «10 KR» med produksjonssårstall under. Advers har et portrett i profil av Harald V, Norges konge med teksten «HARALD V – ALT FOR NORGE» i to linjer under. Mynten ble først utgitt 15. september 1995.
Svensk slavehandel
Slavehandel på Saint-Barthélemy
I 1771 ble Gustav III konge av Sverige. Han ville gjenskape Sveriges posisjon som europeisk stormakt, og inspirert av Danmarks fortjeneste fra sine kolonier i Karibia, planla han å etablere nye svenske kolonier. Kolonier var i samtiden symbol på makt og prestisje. I 1784 henvendte han seg til kongen i Frankrike og kjøpte den vestindiske øya Saint-Barthélemy.
Den første rapporten angående øya kom fra det svenske rigsrådsmedlem Simon Bérard, fra den franske by L'Orient. I rapporten het det:
"(Saint-Barthélemy) er en ubetydelig øy uten strategisk position. Den er tørr og ufrugtbar og med svært liten befolkning. Det blir kun produsert salt og bomull. En stor del av øya er bart fjell. Øya har ikke drikkevann; alle brønner på øya gir kun brakkvann. Vann må importeres fra naboøyene. Der er ingen veier."
Ifølge Bérards rapport var det små muligheter for å dyrke noe på grund af jordens ufrugtbarhed. Øyas eneste store pluss var den gode naturlige havna.
Bérard anbefalte at øya ble frihandelsområde for slaver. På denne tida hadde Frankrike problemer med leveranser av slaver til sine kolonier i området. Sverige kunne prøve å eksportere et antall slaver til de franske kolonier i området hvert år.
Hvis handelen på Saint-Barthélemy ble suksess, kunne Sverige seinere utvide sitt koloniherredømme til flere øyer i området. Den svenske kongen kjente til at de største slavehandelsnationene i Europa -Storbritannia, Frankrike, Portugal, Spania og Holland – tjente store summer på slavehandelen. Gustav III fulgte Bérards anbefalinger og prøvde å skape Saint-Bathélemy om til et center for slavehandelen.
Høsten 1786 ble et svensk handelskompani, Det svenske vestindiske kompani etablert på øya. Kongen fortalte børshandlerne at de kunne se fram til stor profitt. Enhver, som hadde råd, kunne kjøpe aksjer i kompaniet, men kongen beholdt selv 10 prosent av aksjene, som gjorde ham til den største aksjeeier.
31. oktober samme år ble det utstedt et privilegiebrev til Vestindisk Kompagni. Kompaniet ble tildelt rettighetene til å handle med slaver mellom Afrika og Karibia. Paragraf 14 i brevet lyder: "kompaniet er frittstilt til å operere slavehandel på Angola og den afrikanske kyst, hvor det er tilladt."
All fortjeneste i det Vestindiske kompani blev delt slik at kongen fikk 1/4 og Kompaniet 3/4, selv om kongen kun eide 10 prosent av selskapet. I 1790, ble en ny normalskatt og forfatning introdusert på øya. Begge skulle gjøre Saint-Barthélemy til et fristed for slavehandlere. De nye lovene ga uforutsette muligheter for alle kjøpmenn.
Alle som direkte importerte slaver fra Afrika til Saint-Barthélemy, skulle slippe toll: Fri import av slaver og handel med sorte slaver eller såkaldte neger fra Afrika er gitt til alle nationer, uden at have skulle betale for nogen told eller afgift ved aflastningen.
Mennesker fra hele Vestindia kom til øya for å kjøpe slaver. Folk som kom fra andre øyer for at kjøpe sine slaver på Saint-Barthélemy skulle betale toll, når de tok med seg en slave fra øya. Der var også forskjell på om en slave var transportert til Den Nye verden på et svensk skip eller på et utenlandsk skip. Tollen på å eksportere en svensk-eiet slave var kun 50% af en "utenlandsk". Den svenske konge prøvde å stimulere landets slavehandel.
Den nye forfatning slo fast: ''Frihed for alle på Saint-Bartélemy, levende og ankommende bevæbnet at sende skip ut og skibsladninger til Afrika til at købe slaver på steder, der er tilladt for alle nationer. Den vei er veien frem for en ny branche for den svenske handel i Afrika og på Guineus kyst.''
Nedleggelse
Men slavehandelen gikk mot sin slutt. I 1790-åra vokste motstanden mot slavehandel seg sterkere, særskilt i det landet som var ledende i bransjen, Storbritannia. Flere og flere nasjoner begynte å overveie å avskaffe handelen med slaver. Da temaet kom opp for alvor, besluttet den svenske regjering å avslutte landets slavehandel, og handelen på Saint-Barthélemy blev nedlagt.
Nøyaktig hvor mange slaver som ble brakt til den Nye Verden på svenske skip er umulig å si i dag. De fleste dokumenter som kunne kastet lys over virksomheten er forsvunnet. Det er hevdet at ikke flere end par tusen mennesker er bragt over Atlanten.
I 1788 sendte den engelske komite for avskaffelse av slaveri, Anders Sparman, en svensk motstander av slavehandel til Gustav III. Komiteen fryktet at andre nasjoner ville ekspandere sin slavehandel, hvis England avskaffede sin egen. De sendte bøker om emnet og et brev hvor kongen ble oppfordret til å hindre sine undersåtter til å delta i denne utålelige handel. I kongens svar, avlevert gjennom Sparman, skrev han at ingen i landet, hadde deltatt i slavehandelen og at han ville gjøre alt i sin makt til å holde dem fra å gjøre det.
Mellomriksvei
Mellomriksvei er en betegnelse på en hovedvei mellom to land.
Mellomriksveier i Norge
Listen dekker alle riksveier og skiltete fylkesveier i Norge som har forbindelse med tilsvarende eller länsväger i Sverige, Finland og Russland. Av disse 22 veiene er 17 forbindelser til Sverige, 4 til Finland og 1 til Russland.
The Seventh Sign
The Seventh Sign er det syvende soloalbumet til den svenske gitaristen Yngwie Malmsteen.
Albumet ble utgitt 9. mai 1994, og er det første med Michael Vescera som vokalist.
Johanna
Johanna er et kvinnenavn med opprinnelse i hebraiske Yochanan, som betyr «Gud er nådig».
Etymologi
Johanna er en latinsk form av Ioanna (gresk: Ιωαννα), et gresk kvinnenavn dannet av mannsnavnet Ioannes (gresk: Ιωαννης). Dette er igjen en gresk form av hebraiske Yochanan, som betyr «Gud er nådig».
Joanna er en engelsk og polsk form av navnet, og Juana en spansk form av navnet. Johanne er en fransk og nordisk form av navnet.
Utbredelse
Johanna er kjent brukt i Sverige i 1312, og i Norge fra 1400-tallet. I Sverige har navnet vært mest populært fra 1980-årene og utover. I Norge var navnet mest populært på 1800-tallet, spesielt på Vestlandet, og i Trøndelag og Nord-Norge. Formen Joanna ble vanlig i engelsk-talende land på 1800-tallet, og var mest populær i 1970- og 1980-årene.
Eksterne lenker
Johanna (brano musicale) Johanna
Årsoppgave
Årsoppgave er en oversikt over alle pengebevegelsene fra et år.
Skogn folkehøgskole
Skogn folkehøgskole er en frilynt folkehøgskole i Skogn i Levanger kommune. Skolen har kapasitet på 115 elever.
Årsoppgave
For eksempel får man årsoppgaver fra bankene, hvor det står hva man har satt inn på konto, tatt ut, fått i lønn, fått i renter osv.
Skogn folkehøgskole
Skolen ble etablert på Skogn i 1914 som en videreføring av en flyttbar folkehøgskole som Anton Fjær startet i 1898 og som hadde tilhold i ulike bygder i Nord-Trøndelag (Ogndal, Stod, Stjørdal, Frol, Hegra) før den i 1914 ble stedfast.
Aage Kabell
Aage Kabell (født 1920, død 1981) var en dansk litteraturforsker, og professor i litteratur i Aalborg. Kabell debuterte med Kierkegaardstudiet i Norden (1948). I 1952 tok han doktorgraden på Studier i metrik.
I Norge er han mest kjent som «den danske Wergelandsforskeren». Kabell har bl.a. skrevet Wergeland, ett omfattende tobinds verk om den norske forfatteren Henrik Wergeland som kom i 1956/57.
Auction Hunters
Auction Hunters var et amerikansk dokumentarisk realityserie.
Serien hadde premiere 9. november 2010 på TV-kanalen Spike, og omhandler Allen Haff og Clinton «Ton» Jones, som reiser rundt på selvbetjente minilager-auksjoner. Hver dag er det over 10 000 auksjoner på forlatte lagerrom i USA, og Haff og Jones lever av å kjøpe opp og selge det som de måtte få tak i. Reglene for auksjonene er at man ikke kan gå inn i lagerrommet, man kan ikke røre noe, og kjøpe kun ut ifra det man ser. Man må betale kontant, og man kan maks by det beløpet man har med seg av kontanter.
Haff er andregenerasjons antikvitetshandler, mens Jones har sitt felt innen fisking, jakt, våpen og militaria. De har sin base i California.
Ole Johan Sagafos
Ole Johan Sagafos (født 7. februar 1956 i Skien) er en norsk kommunikasjonsarbeider og tidligere politiker (H). Han var viseformann i Unge Høyre 1980–1982. I Forsvarets månedsmagasin, Forsvarets Forum, var han redaksjonssekretær 1980–1984 og redaktør 1984–1985. Sagafos er fra 1985 ansatt i Norsk Hydros informasjonsavdeling, hvor han i dag er assisterende kommunikasjonsdirektør. Han er forfatter av et bedriftshistorisk verk utgitt i 2005.
Blodceller
Blodceller eller blodlegemer er en fellesbetegnelse på de forskjellige typene med celler som finnes i blodet, til forskjell fra vann og løse molekyler. Hos menneske og de fleste virveldyr utgjør blodcellene ca. 45 % av blodets volum og kan deles inn i tre hovedtyper; røde blodceller (erytrocytter), hvite blodceller (leukocytter) og blodplater (trombocytter).
Røde blodceller (erytrocytter)
I kroppen blir det daglig produsert omkring 200 000 millioner blodceller for å erstatte de som dør. De røde blodcellene inneholder stoffet hemoglobin, som utgjør ca. 95 % av blodcellenes proteiner, og ca. 34 % av deres vekt. Hemoglobinmolekylet binder og avgir O2, og er ansvarlig for at oksygen blir transportert rundt i kroppen. Modne erytocytter inneholder ingen cellekjerne, unge erytrocytter derimot har en kjerne og kalles for retikulocytter.
Hemoglobinmolekylet
Hemoglobinmolekylet består av to deler:
De fire hemgruppene i hemoglobinet gjør det mulig for hver erytrocytt å binde fire O2-molekyler til seg. Hemoglobinet er dessuten grunnen til at fargen på blodet er rødt.
Tilstander
Det kan bli produsert for få røde blodceller ved:
99 % av alle blodceller i kroppen er røde (resten er hvite, eller er blodplater). Røde blodceller mangler en kjerne, og er nærmest små poser fylt med hemoglobin. 45 % av blodet er røde blodceller; 35 % av disse er hemoglobin, mens resten er vann.
Jern, vitamin B12 og folsyre er viktige for dannelsen av røde blodceller. Cellene dannes i beinmargen, og regulerer hormonet erythropoitin. Kroppen produserer mer blodceller hvis det er behov for det. De lever opp til 120 dager. Menn har vanligvis blodverdier mellom 13,4 – 17 g/dl, mens kvinner normalt har verdier mellom 11,7 – 15,3  g/dl. Menn har høyere blodverdier fordi de har et høyere testosteronnivå i kroppen. Testosteronet påvirker produksjonen av blodceller.
Reticulocytter er celler som er i forstadiet til å bli røde blodceller. Dersom andelen av reticulocytter ligger mellom 0 – 0,2 prosent vil det enten bety at du er alvorlig syk, og ikke produserer blodceller, eller at det er en annen unaturlig årsak til det.
Nedbrytning av røde blodceller
En årsak kan være en arvelig feil som gjør at de røde blodcellene lett blir ødelagt. Rask nedbrytning kan også skyldes at kroppens immunsystem ved en feil går til angrep på sine egne blodceller (autoimmun sykdom). Årsaken kan i noen tilfeller være bruk av medisiner, blant annet penicillin, kinin, kinidin, sulfonamider eller metyldopa. Sykdommer som malaria, kreft, forstørret milt og toxoplasmose (infeksjon som kan smitte via rått kjøtt og katteekskrementer), kan også føre til at de røde blodcellene lever kort. Kunstige hjerteklaffer kan også ødelegge røde blodceller siden de er hardere enn kroppens egne hjerteklaffer
Hvert eneste sekund pumpes blodet hurtig rundt i kroppen. De røde blodcellene sørger for å frakte oksygen til hver eneste av kroppens 50 000 milliarder celler. Samtidig er de hvite blodcellesoldatene alltid beredt til å smyge seg ut av blodbanen for å oppspore og drepe inntrengere som virus og bakterier.
De røde blodcellenes oppgave er å transportere oksygen til alle kroppscellene. For å få tak i oksygen må de innom lungene. Når du puster inn og fyller lungene med luft, kommer oksygenet ned i de mange millioner små lungeblærene, alveolene. Rundt hver eneste alveole ligger en blodåre som er så liten at bare én og én rød blodcelle kan passere om gangen, så her må de gå i kø. Gjennom små åpninger i blodåreveggen og alveoleveggen kan de kvitte seg med avfallsstoffer (karbondioksid) og samtidig fylle opp oksygentankene. Når du puster ut, blir lungene kvitt karbondioksidet. Denne prosessen kalles gassutveksling.
Deretter strømmer blodet til hjertet for å bli pumpet ut i kroppen igjen. Runden blodet tar fra hjertet til lungene og tilbake til hjertet igjen kalles det lille kretsløpet. Etterpå pumpes blodet ut i resten av kroppen, hodet, armene og beina.
De hvite blodcellene er en del større enn de røde, og det finnes derfor langt færre av dem. De hvite blodcellene lever bare i noen få dager. Blodplatene er de minste cellene i kroppen, de er ikke ordentlige celler engang, men rester etter noen kjempestore celler som finnes i beinmargen. Under normale, fredelige forhold er de diskosformede.
Hvite blodceller (leukocytter)
Celler med cellekjerne som er en del av kroppens immunforsvar. De er de største av blodcellene og de det er færrest av. Hvite blodceller deles igjen inn i ytterligere ulike typer ut fra ulik type funksjon.
En hvit blodcelle lever vanligvis fra en dag til ca. en uke. De hvite blodcellene er blodets forsvar. Med en gang et uønsket legeme trenger inn i blodet, vil de hvite blodlegemene angripe, som regel ved å skille ut et antistoff som dreper inntrengeren. Noen sykdommer, for eksempel multippel sklerose, forvirrer de hvite blodlegemene slik at de produserer antistoffer som dreper kroppens egne celler. Hiv\aids er et annet eksempel, her blir de hvite blodcellene drept og andre sykdommer slipper lettere til. Hvis man får et sår, vil de hvite blodcellene lage et fibrin-nett over såret som reparerer og beskytter.
Blodplater (trombocytter)
Blodplater er viktige for at blodet størkner, eller koagulerer, etter at man har fått et åpent sår. Blodplater eller thrombocytter (fra gresk thrombos «plugg», «propp») er små (1,5-4 μm) diskformede, kjerneløse cellefragmenter som sirkulerer i blodet. Ved sårskade aktiveres blodplatene av kollagenfibre som blottlegges. Få eller manglende funksjon av blodplater i blodet gir blødningstendenser. Blødere mangler dette stoffet helt eller delvis. Hvis man har for høye nivåer av blodplater, har man økt risiko for blodpropp (trombose, tilstopping av blodkar).
Blodplater hos pattedyr har, som de røde blodcellen, ingen cellkjerne. Hos øvrige virveldyr har de dermimot kjerne slik som andre celler. Ultrastrukturelt kan blodplater deles inn i fire morfologiske regioner som utfører spesifikke oppgaver: den perifere sonen, den strukturelle sonen, organellesonen og membranesystemet.
Stjernedynamikk
Stjernedynamikk er den grenen av astrofysikken som beskriver på en statistisk måte den kollektive bevegelsene til stjernene underlagt deres gjensidige gravitasjon. Gravitasjonens lange rekkevidde og stjernesystemenes langsomme «avslapping» hindrer bruk av metoder for statistisk fysikk. Bevegelsen til stjerner i en galakse eller i en kulehop er hovedsakelig bestemt av den gjennomsnittlige fordelingen av de andre, fjerne stjernene, og lite påvirket av de nærmeste stjernene.
Alpint under Vinter-OL 1992
Under Vinter-OL 1992 i Albertville ble det arrangert ti øvelser i alpin skiidrett.
Super G
16. februar 1992
Pereslavl-Zalesskij
Pereslavl-Zalesskij (russisk: Пересла́вль-Зале́сский – kan oversettes som «Pereslavl, som ligger bak skogene») er en by i Jaroslavl oblast i Russland. Den ble kalt Perejaslavl frem til 1400-tallet. Byen ligger på sørøstbredden av Plesjtsjejevosjøen ved munningen av elva Trubezj. Innbyggertall: 42 900 (2005 est.), 43 379 (folketelling 2002).
Pereslavl-Zalesskij ble grunnlagt i 1152 av Fyrst Jurij Dolgorukij som en prosjektert hovedstad for Zalesje. I tiden 1175–1302 var byen senter for Fyrstedømmet Pereslavl (Zalesskij). I 1302 ble byen en del av Storfyrstedømmet Moskva. Pereslavl-Zalesskij ble ødelagt flere ganger av mongolene fra midten av 1200-tallet til tidlig på 1400-tallet. 1611–1612 ble byen igjen ødelagt under den polske invasjonen.
I årene 1688–1693 bygde Peter den store sin berømte «gøyale flotilje» på Plesjtsjejevosjøen for sin egen fornøyelse, inkludert den såkalte Peters lille båt, som skulle bli sett på som en forløper til den russiske marine. Botik (liten båt)-museet forteller historien til den første russiske flåten, og har også en av de opprinnelige modellbåtene i sin samling.
Pereslavl-Zalesskij er kjent for sine historiske bygninger, herunder:
Byen huser også Institutt for Programsystemer, som er underlagt Det russiske vitenskapsakademi.
Anfield
Anfield Stadium, oftest benevnt Anfield, er et fotballstadion ved Stanley Park i Liverpool, England. Den ble bygget i 1884, og har vært hjemmebanen til Liverpool FC siden klubben ble stiftet i 1892, etter at byrival Everton flyttet fra Anfield.
Anlegget består av fire forskjellige tribuner; The Kop, Main Stand, Sir Kenny Dalglish stand og Anfield Road End, og de utgjør en samlet kapasitet på 54 074 tilskuere. Tilskuerrekorden er på 61 905 fra en kamp i FA-cupens fjerde runde mot Wolverhampton Wanderers i 1952. Denne rekorden har i ettertid blitt vanskelig å slå, spesielt etter at kapasiteten på Anfield ble redusert i 1994, da det ble forbudt med ståplasser i de to øverste divisjonene i England. Dette var en følge av Taylor-rapporten, som ble satt i gang etter Hillsborough-tragedien, hvor Liverpool ble hardt rammet.
Utenfor stadionet finnes det to porter (gates) som er oppkalt etter to legendariske managere i klubben, Paisley Gates og Shankly Gates. Det finnes også en statue av Shankly ved The Kop-tribunen.
Anfield regnes som en UEFA Elite Stadion, og har ved flere anledninger vært vertskap for internasjonale kamper, inkludert flere hjemmekamper for. Banen var også sentral i EM i fotball 1996, som en av åtte spillearenaer. Tidligere i historien ble arenaen flere ganger brukt til tennis og boksekamper.
Historie
Da Anfield ble åpnet i 1884 var stadionet eid av John Orrell, en god venn av John Houlding, som var president i Everton. Klubben spilte da på Priory Road, men trengte en ny arena på grunn av støy under kampdager. Orrell stilte Anfield til disposisjon, mot en donasjon til det lokale sykehuset. I 1885 ble Anfield kjøpt av Houlding.
Den første kampen som ble spilt på Anfield var en kamp mellom Everton og Earlestown 28. september 1884, der hjemmelaget vant 5-0. I løpet av Evertons periode på Anfield var det rundt 8000 tilskuere i gjennomsnitt, men den hadde en totalkapasitet på 20 000. På denne tiden var Anfield av internasjonal standard, noe som gjorde at det ble spilt flere landskamper her, blant annet - i 1889. Den første ligakampen her var Evertons kamp mot Accrington i 1888, og klubben ble i 1891 Anfields første engelske ligamestere.
I samme periode oppsto en krangel mellom Houlding og Everton-styret, om hvordan klubben skulle eies og drives. Dette endte med at klubben flyttet til Goodison Park, rundt 1 kilometer unna. Houlding satt da igjen med et tomt stadion, og bestemte seg for å stifte en ny klubb. Liverpool FC så dagens lys i 1892, og klubbens første kamp på Anfield ble spilt 1. september 1892, da de vant 7-1 mot Rotherham Town.
Liverpools første Lancashire League-kamp på Anfield ble spilt 9. september 1893 mot Lincoln City, da de vant 4-0 foran 5000 tilskuere. En ny tribune ble bygget i 1895, på stedet til dagens Main Stand. Senere, etter at klubben vant sitt andre ligamesterskap i 1906, ble ytterligere en tribune bygd. Denne tribunen fikk det etterhvert så legendariske navnet The Kop, oppkalt etter fjelltoppen Spion Kop i Sør-Afrika. Dette for å ære «scousere» som mistet livet i boerkrigene på begynnelsen av 1900-tallet.
Anfield fremsto ganske likt, uten store forandringer fram til 1928, da the Kop ble redesignet og utvidet til å holde 30 000 tilskuere. Mange baner i England hadde på denne tiden tribuner oppkalt etter Spion Kop, men Anfields Kop var den desidert største. Tribunen var i stand til å holde flere tilskuere enn den totale tilskuerkapasiteten hos de fleste andre stadion på denne tiden.
Den 30. oktober 1957 ble det for første gang spilt med flomlys på Anfield, i en kamp mot Everton, anledning Liverpool County Football Associations 75-årsjubileum. I 1963 ble den gamle Kemlyn Road-tribunen erstattet, og ble i stand til holde 6700 tilskuere. To år senere ble det gjort endringer på Anfield Road End, som ble omgjort til en stor ståtribune. Den største utbyggingen kom imidlertid i 1973, da Main Stand ble revet og erstattet med en langt mer moderne tribune. Samtidig ble de eksisterende flomlysene erstattet med nye lys, montert på taket av nye Kemlyn Road og Main Stand. På 80-tallet ble den nedre delen av Main Stand, kalt Paddock, omgjort til sitteplasser. Samtidig ble det i 1982 montert sitteplasser på Anfield Road End. Samme år ble Shankly Gates åpnet, en hyllest til den legendariske manageren Bill Shankly.
I 1987 fikk Kemlyn Road fargede seter, og samtidig ble en politi-seksjon åpnet i tribunen. Noen år senere ble andre etasje på tribunen bygd, noe som førte til en kapasitet på rundt 11 000 tilskuere. Det var lenge planer om utvidelser, men grunnet at naboer nektet å avgi tomt, ble planene lagt på vent. Tribunen ble offisielt åpnet 1. september 1992 av UEFA-president Lennart Johansson, og navnet ble byttet til Centenary Stand. The Kop ble i 1994 ombygd til kun sitteplasser, noe som reduserte kapasiteten betraktelig, men kan fortsatt den dag i dag romme over 12 000 tilskuere. Den 4. desember 1997 ble statuen av Bill Shankly avduket utenfor Anfield. Den er laget av bronse, og er 2,4 m høy. Statuen viser Shankly iført supportesskjerf, i kjent positur idet han tar imot applausen fra fansen. På sokkelen er det påskriften «Bill Shankly – He Made The People Happy». Hillsborough Memorial ligger langs Shankly Gates, og er alltid dekorert med blomster og hyllester til ofrene fra tragedien. I midten av minnesmerket brenner det en evig flamme, som viser at de aldri vil bli glemt. I 1998 ble andreetasjen på Anfield Road End ble åpnet. Tribunen har imidlertid ført til en rekke problemer, ettersom stabiliteten ble stadig svekket. Det ble i 2000 satt inn en rekke bærestolper for å bedre problemet. Det var under Ronnie Morans testimonialkamp mot Celtic, at flere tilskuere påpekte dårlig stabilitet i andre etasje av tribunen. Etter klubben ble kjøpt av Fenway Sports Group i 2010 ble det iverksatt en større utvidelse av stadionet. Seksjonen Main Stand ble utvidet med en ekstra etasje med 8500 seter og ble åpnet i september 2016. Kapasiteten ble da 54,742. Klubben har planlagt en videre utvidelse med 7000 seter, men på grunn av Covid-19 har utbyggingen blitt utsatt og den er forventet ferdig i 2023. Da skal kapasiteten bli 61,000.
Landskamper
har opp gjennom tiden spilt flere landskamper her, senest en treningskamp mot i 2006. Arenaen var også en av åtte anlegg under EM i fotball 1996.
''Det ble spilt fire kamper under EM i 1996 på arenaen, tre gruppespillkamper og en kvartfinale. (Vinner i fet skrift).
Tre av kampene i gruppe C ble spilt på Anfield, mens de resterende kampene i gruppen ble spilt på Old Trafford.
I kvartfinalen mellom og, vant sistnevnte lag 4-5 på straffesparkkonkurranse etter at det sto 0-0 ved full tid.
Sogndal Folkehøgskule
Sogndal Folkehøgskule er en frilynt folkehøgskole i Sogndal i Vestland, etablert i 1871. Skolen tar årlig imot vel 100 elever og eies av Stiftinga Sogndal folkehøgskule.
Linjefag ved denne skolen er:
Historie
Presten Jakob Liv Rosted Sverdrup etablerte Sogndal Folkehøgskole i 1871. Skolen fikk tilskudd fra fylket og ble samtidig tatt opp som amtsskole for Sogn som første amtsskole i Sogn og Fjordane.
Falklandspund
Falklandspund er valuta på Falklandsøyene, et britisk oversjøisk territorium. Valutaen har fast vekselkurs med det britiske pundet.
Zhou Yang
Zhou Yang (kinesisk: 周扬, pinyin: Zhōu Yáng, Wade-Giles: Chou Yang; født 7. november 1908 i Yiyang i provinsen Hunan i Kina, død 31. juli 1989 i Beijing) var en kinesisk litteraturteoretiker og marxistisk tenker. Han var aktiv i Venstrefløyforfatternes forbund siden det ble stiftet i 1930. Hans rapport Om filosofi- og sosialvitenskapsarbeideres militære oppgaver, presentert for Mao Zedong i 1963, anses gjerne som en av katalysatorene av kulturrevolusjonen.
Crooning
Crooning er en sangstil som kjennetegnes av myk, lavmælt og sentimental stemmebruk. Stilen har vært særlig populær innenfor den lette, melodiøse underholdningsmusikken i USA fra 1930-tallet og framover. Ordet brukes oftest i formen crooner som navn på mannlige sangere som synger ballader på en smektende måte, gjerne akkompangert av et stort orkester eller storband. Mange av sangene i Great American Songbook er typiske crooner-sanger.
Croonerstilen oppstod med mikrofoner og moderne lydopptak. I motsetning til tradisjonelle konsertartister som må bruke kraftig stemme, utnytter croonere mikrofonen på en uttrykksfull måte som skaper nærhet. Dermed erstattes ofte intensitet med intimitet.
Ordet crooning er lånt fra engelsk, der det uttales «kruning» og egentlig betyr «nynning». På norsk tilsvarer crooner omtrent «smørsanger», en betegnelse som er mer spøkefull og lett nedsettende.
Kjente croonere
Croonerstilen begynte for alvor med Bing Crosby, som snart fikk følge av populærartister som Frank Sinatra og Dean Martin. Sinatra ble blant annet omtalt som «The Croon Prince of Swing». Frank Sinatra i et intervju skal ha uttalt at han ikke anså hverken seg selv eller Bing Crosby som croonere. En lang rekke av smørsangerne ble verdensberømte, deriblant Mel Tormé, Tony Bennett, Pat Boone, Sammy Davis jr., Nat King Cole, Neil Sedaka, Engelbert Humperdinck og Jim Reeves.
Kattegat
Kattegat er havområdet som ligger mellom Jylland i Danmark og den svenske vestkysten. I nord går Kattegat over i Skagerrak. På dansk side danner Grenen ved Skagen grensen mellom Kattegat og Skagerrak. Derfra trekkes grenselinjen østover til Marstrand i Sverige. I sør begrenses Kattegat av Øresund, Sjælland, Storebælt, Fyn og Lillebælt. Kattegat dekker et område på 22 000 km².
I Kattegat ligger blant annet øyene Læsø, Samsø, Anholt og Sejerø samt de små øyene Hesselø, Hjelm, Æbelø, Nekselø, Endelave og Tunø. Ved Göteborg ligger den store øya Hisingen.
I sangen «Ro, ro, ro din båt!», møter vi ordet Kattegat. Teksten går slik: «Ro, ro, ro din båt! Ta din åre fatt! Vuggende, vuggende, vuggende, vuggende, over Kattegat!» Vi møter også ordet Kattegat i sangen «Synger over Kattegat». Den sangen handler om svenskers, danskers og nordmenns samarbeid over havområdet Kattegat, og inneholder også vers på alle tre språk.
Verdenscupen i alpint 2005/06
Verdenscupen i alpint 2006 begynte 22. oktober 2005 i Sölden og ble avsluttet 19. mars 2006 i Åre. For herrene ble det arrangert 36 renn, (9 utfor, 6 Super-G, 8 storslalåm, 10 slalåm, 3 superkombinasjoner). For damene ble det også arrangert 36 renn (8 utfor og Super-G, 9 storslalåm og slalåm, og 2 superkombinasjoner. I tillegg kom en kombinasjonskonkurranse for herrene.
Sesongens høydepunkt var OL 2006 i Torino (alpinrennene ble arrangert i Sestriere og San Sicario).
Beach Boys Concert
Beach Boys Concert var det første av bandets album som kom på 1.-plass på Billboard 200 i USA. Albumet ble liggende på listen i fire uker, og solgte til gullplate.
Bakgrunn
Dette er det eneste konsertalbumet fra The Beach Boys der alle originalmedlemmene medvirker, da Brian Wilson sluttet å spille konserter kort tid etterpå. De neste tretti årene spilte han kun enkelte konserter sammen med bandet.
Albumet inneholder flere sanger som var faste på The Beach Boys' spilleliste under konserter, men som ikke hadde blitt med på tidligere album; «Papa-Oom-Mow-Mow», «The Wanderer», «Monster Mash» og «The Little Old Lady From Pasadena».
Flere av sangene fikk ekstra vokalspor overdubbet i studio, og på «Fun, Fun, Fun» satte Brian Wilson inn sangens originale musikkspor – i høyere tempo. Det samme ble gjort med «I Get Around», men på begge sangene ble enkelte elementer klippet vekk slik at det skulle høres ut som konsertopptak.
Side to
Albumet ble i 1990 utgitt på nytt av Capitol Records i en «to-for-en»-utgivelse som Beach Boys Concert/Live in London sammen med Live in London med to bonusspor.
Dino Prohic
Dino Prohic (født 5. september 1971 i Beograd i Jugoslavia (nå Serbia)) er en norsk-bosnisk journalist og forfatter som vokste opp i Bosnia-Hercegovina.
Prohic ble utdannet som journalist ved Høgskolen i Oslo i 2001, og har siden arbeidet som journalist ved flere norske redaksjoner. I 2005 ble han fastansatt ved Lokalavisene Oslo. I 2008 ble han kommunikasjonsrådgiver i Integrerings- og mangfoldsdirektoratet (IMDi). I perioden 1995- 1998 jobbet Prohic med Nansenskolens prosjekt "Demokrati, menneskerettigheter og fredelig konfliktløsning". Fra 1998 til 2001 var han involvert i Norsk Folkehjelps mineryddingsprosjekter på Balkan (BiH og Kosovo).
Prohic har laget flere kortfilmer og har skrevet flere bøker som er gitt ut i Bosnia og Hercegovina.
Solborg Folkehøgskole
Solborg Folkehøgskole er en kristen folkehøgskole i Stavanger i Rogaland. Skolen tar årlig imot rundt 160 elever og eies av Normisjon. Skolen ble grunnlagt i 1913, og flyttet i 1919 til sine nye lokaler på Tjensvoll i Hillevåg bydel. Skolen er en av landets største folkehøgskoler, og tilbyr skoleåret 2018-2019 12 linjer.
Skolen ligger vakkert til i nærheten av Mosvannet. Det er ca. tre kilometer til Stavanger sentrum.
Fylkesvei 2388
Fylkesvei 2388 går mellom Brua i Søndre Land og Gjøvik stasjon i Gjøvik.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 132 (Oppland).
Granåsen (Gran kommune)
Granåsen er den sørligste grenda i Gran kommune, mot Lunner og i sørvest i retning Jevnaker, på folkemunne også kalt Rakalauv. Grenda har nær knytning til de andre nabogrendene Granavollen og Vestre Gran. Grenda Granåsen ligger på ca. 250 – 550 moh., men de sentrale områdene i bygda ligger på ca. 370-470 moh. med god fruktbar kalkholdig jord. Det er ca. 6 km fra ytterkant til ytterkant øst-vest og ca. 3 km nord-sør, altså ca. 18 kvadratkilometers areal. Avstand til Gran sentrum er fra ca. 2-7 km, Lunner sentrum ca. 3-7 km, Jevnaker ca. 17-21 km, Brandbu 17-21 km, Hønefoss ca. 27-31 km, Gardermoen ca. 48-52 km, Oslo sentrum ca. 67-71 km.
Befolkning og virksomheter
Det bor i underkant av 400 mennesker i Granåsen som er meget sentralt geografisk plassert på Hadeland, omtrent midt i «smørøyet», faktisk også omtrent midt på Østlandet. Bygda/grenda ligger for det meste oppe i åsen, men inneholder også gårder og hus i liene ned mot Vassenden (Gran sentrum). Grenda har liten industri, handel og tjenester, de viktigste har vært bikubeproduksjon (som nå antagelig er avviklet), sesongbetont pukkverk i Buhammern, hytteutleie for Vaktmesterkompaniet på grensa til Vestre Gran og stutteri (hesteavl) med dyrlegepraksis på Vienbråten gård. Tidligere fantes et marmorbrudd som leverte nydelig og fin, men litt for sprø marmor til flere steder i landet, visstnok bl.a. i Oslo rådhus. Vaktmesterkompaniet har et feriested i Rudsødegården (Russøggarn) på grensa til Vestre Gran hvor de har utleie av hytter og lokale for egne ansatte. For noen år siden fantes det 2 butikker i bygda, Norum og Espen landhandlerier som begge ble nedlagt etter butikkjedenes inntog og overtagelse av kolonialhandelen. Disse lå kun 300 meter fra hverandre, hadde stor handel i mange år, men ble altså nedlagt i forbindelse med butikk-kjedenes inntog på Hadeland og folks vandring til de større sentraene. Ved Norum fantes det også et fryseri hvor man kunne leie plass til frysing av matvarer, da det for mange år siden ikke var vanlig å ha egen fryser.
Granlund skole
Skolen er fra før 1900 og huset mangfoldige elever og lærere gjennom tidene, men er nå nedlagt og huser nå Rakalauv barnehage med førskolebarn. Skolen var et enormt aktivt senter i bygda i tidligere tider med festlige årslag, religiøse møter, skolefester (som juletrefester, skoleavslutninger osv.), vel-møter, andre foreningsmøter, fotball på skolebanen om sommeren med haugevis av unger, ungdom og voksne, skiidrett om vinteren (med langrenn og hopp og til og med slalåm på de bratteste jordene), kioskvirksomhet og parkering, div. konkurranser som f.eks. Hadelandslaget (med utflyttede hadelendinger i Oslo og omegn) sitt årlige skirenn i mange år. Pluss Grane 4H-klubb som tidligere var meget aktive og avholdt flere fylkesstevner ved skolen, som inneholdt masse konkurranser og tevlinger og overnatting av haugevis av barn og ledere i telt. Trolig var det mye mer virksomhet ved skolen enn nevnt her.