cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Produktplakatet
Bakgrunn
England var negativ til den svenske forordningen, men den største uviljen møtte den hos hollenderne, som nesten utelukkende drev med handel mellom andre land; de svarte derfor (1725) med en såkalt retorsions-plakat, som tilpasset produktplakatens bestemmelser på svenske fartøy i Nederlandene. I Sverige var virkningen av produktplakaten, til og med før det ble iverksatt, en sterk økning av handelsflåten (fra 228 fartøy i august 1723 til 348 i oktober 1724 og 480 i august 1726), særlig av de større fartøyene, som tanken var. Samtidig ble med dette de større byenes allerede dominerende stilling innen langveis handel og sjøfart styrket. Dette førte til en viss motstand fra de mindre byenes; men viktigere var jernverkenes bekymring for ett prisfall på jern på grunn av økte frakter og allmuens klager, særskilt i Finland, over, av samme grunn årsak, økte priser på salt og korn. Ved uvanlig stor mangel på korn og andre viktige varer hendte det at forordningen ble suspendert (første gang i 1727) i en periode for tilsvarende varer; men i det store og hele ble forordningen akseptert samt utviklet seg til det svenske merkantilsystemets hjørnesten.
Bortsett fra et angrep av Lars Salvius i hans tidsskrift Tankar öfver den svenska ekonomien i 1738, hvor hans argument mot loven var ulempen for jernverkene, forble produktplakaten i hovedsak ikke kritisert. Da den svenska økonomiske radikalismen brøt igjennom med Anders Chydenius, angrep han produktplakaten i sitt skrift Källan till rikets vanmakt i 1765. Angrepet vakte stor oppmerksomhet og førte til en mengde oppfølgende artikler, uten noe umiddelbar virkning. Bortsett fra kortere og lengre suspensjoner under Napoleonskrigene i begynnelsen av 1800-tallet fortsatte produktplakaten å være i kraft, inntil den etter freden i 1815 uten noen formell beslutning etterhvert ble avskaffet gjennom avtaler med ulike andre land, hvor deres fartøy i Sverige fikk rett til samme behandling som de svenske.
Ole H. Sæteraas
Ole Bernt Hanssen Sæteraas (født 30. april 1876 i Mosvik, død 24. oktober 1955 i Mosvik) var lærer, herredskasserer, bibliotekar, og ordfører i Mosvik fra 1920 til 1934. Han representerte Venstre.
Han tok eksamen ved Levanger lærarskole i 1899, og arbeidet som lærer i Sliper og Langaunet skolekretser fra 1899. Han ble første gang valgt inn i kommunestyret i 1909. Han var herredskasserer 1901–1920, og hadde også andre bistillinger, som forretningsfører for trygdekassen og som revisor i Mosvik Sparebank.
Han var sønn av husmann Hans Danielsen og Marit Hansdatter fra plassen Sæterås i Mosvik; han giftet seg i 1903 med Othelie Filipsdatter Rognlie (1880–1942), og de overtok i 1904 eiendommen Vinjesjøen («Moe-stu») etter hennes morforeldre. Paret fikk to barn; sønnen Trond (1904–16) og datteren Olaug (1906–1953). Olaug gikk på Sund folkehøgskole 1923–24,, tok eksamen ved Levanger lærarskole 1928 og latinartium 1932. Etter hennes død opprettet han et legat på 10.000 kr i hennes navn, «lærerinne Olaug Sæteraas legat». Legatet ble i 2002 slått sammen med et annet legat til «Edvard O. og Anna Dahls legat og lærerinne Olaug Sæteraas legat».
Sæteraas testamenterte eiendommen Vinjesjøen til Mosvik kommune, med ønske om at den skulle bli et bygdemuseum. Kommunen var imidlertid lite interessert i museumsplanene; de holdt i stedet auksjon over inventaret og brukte huset til bibliotek og trygdekontor før det ble solgt til private eiere i 1982. Huset ble fredet som kulturminne i 1957.
Han skrev flere lokalhistoriske tekster, blant annet innledningskapitlet om Mosvik i Norges bebyggelse (1956), om Vinje bruk , om seterbruk og om «Skole og gamle lærere i Mosvik». I en serie artikler om «skole og gamle lærere i Mosvik» som sto i Menighetsbladet for Ytterøy prestegjeld fra 1952 til 1955, skrev han også en artikkel om seg selv, i tredjeperson.
Achim Beyer
Achim Beyer (1932–2009) var en tysk opposisjonell i den kommunistiske diktaturstaten DDR (Øst-Tyskland). Han ble på sin nittenårsdag 14. oktober 1951 dømt til åtte års fengsel, for å ha delt ut løpesedler med kritikk av landets politiske system. Beyer og de andre 18 skoleelevene ved Alexander von Humboldt-Oberschule i Werdau som deltok i aksjonen, ble dømt til totalt 130 års fengsel.
Biografi
Beyer ble med overbevisning medlem av det kommunistiske Freie Deutsche Jugend (FDJ). Han mente at han kunne kombinere dette medlemskapet med sin kristne tro. I 1948 stilte imidlertid FDJ seg nøytral med hensyn til partipolitikk og konfesjon. I 1949 ble han øyenvitne til arrestasjonen av den sosialdemokratiske ordføreren, den tidligere buchenwaldfangen Gerhard Weck. Han opplevde intoleranse og militarisme hos FDJ-ledere, og bestemte seg for sammen med en skolekamerat å danne en motstandsgruppe.
Ungdommene kritiserte blant annet dødsdommen avsagt mot skoleeleven Hermann Josef Flade. Flade hadde delt ut løpesedler, fordelt dem utover gater og plasser, men ble overrasket av en politimann. Han trakk opp en lommekniv, rispet politimannen og ble senere tiltalt og dømt til døden for drapsforsøk. Straffen ble senere omgjort til femten års fengsel, og han sonet ti av dem. Beyer og 18 andre ungdommer kritiserte også valgene til Folkekammeret i 1950 og regimet til det statsbærende partiet Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED).
Erich Weinert
Erich Bernhard Gustav Weinert (født 4. august 1890 i Magdeburg; død 20. april 1953 i Berlin) var en tysk forfatter.
Achim Beyer
Biografi
Løpesedlene er ikke bevart i original, men Stasi noterte innholdet nøye:
Bakgrunnen for aksjonen var den voksende frustrasjonen blant ungdommene over bruddet på de sovjetiske og østtyske løftene om å etablere et demokratisk samfunn etter 1945. Det hadde dessuten gjort inntrykk på Beyer og de øvrige skoleelevene at den politiske pluralismen forsvant etter den tvangsmessige sammenslåingen av SPD og KPD.
Erich Weinert
Liv og virke
Weinert kom fra en familie med sosialdemokratisk bakgrunn. Etter yrkesutdanning i en maskinfabrikk og på en brukskunstskole studerte han ved kunstskolen i Berlin. Han tok eksamen som tegnelærer i 1912 og deltok i første verdenskrig som offiser. Etter krigen jobbet han som lærer og begynte å publisere dikt. Etterhvert skrev han tekster for forskjellige kommunistiske og venstreorienterte tidsskrifter. I 1929 ble han medlem av KPD.
Achim Beyer
Biografi
Beyer og de andre ungdommene følte seg beslektet med Scholl-søsknene og deres gruppe, Den hvite rose fra 1943. Beyer fikk i 1949 i oppdrag fra rektor på skolen å forberede et innlegg til De unge motstandskjemperes dag 23. februar. Innlegget skulle feire Scholl-søsknene og deres venner, som hadde kjempet med løpesedler mot Hitler.
Erich Weinert
Liv og virke
Etter nazistenes maktovertagelse gikk han i eksil og oppholdt seg i Saargebiet, Frankrike og Sovjetunionen. Under den spanske borgerkrigen arbeidet han fra 1937 som reporter i de internasjonale brigadene.
Achim Beyer
Biografi
Beyer ble tatt på fersk gjerning 19. mai 1951 sammen med to andre medlemmer i gruppen, i det de delte ut løpesedlene sine. Neste morgen spredte ryktet seg på skolen. For Beyer startet dermed en eventyrlig flukt, som endte med arrestasjon. Den 14. oktober samme år, på Beyers nittenårsdag, falt dommen mot ham på åtte års fengsel. I tillegg fikk han ytterligere åtte år betinget straff i henhold til myndighetenes direktiver (Sühnemaßnahmen gemäß Kontrollratsdirektive). De øvrige 18 ungdommene som hadde deltatt i spredningen av løpesedler, ble dømt til fengselsstraffer opp til 15 år.
Erich Weinert
Liv og virke
Etter Tysklands angrep på Sovjetunionen i 1941 arbeidet han på sovjetisk side med agitasjon. Flygeblader med diktene hans ble kastet ut over tyske stillinger og bak fronten, blant annet under slaget om Stalingrad. Han ble president i Nationalkomitee Freies Deutschland.
Achim Beyer
Biografi
Etter å ha tilbragt fem år i fengsler, i Waldheim, Torgau, Halle, Luckau, Cottbus og Volkstedt, ble Beyer løslatt på prøve i 1956. Han flyktet deretter straks til Forbundsrepublikken Tyskland, som den gangen var begrenset til området for Vest-Tyskland. Der tok han abitur og studerte sosialøkonomi. Han arbeidet siden vitenskapelig med DDRs økonomiske system, ga foredrag og holdt seminarer om DDR-systemet.
Erich Weinert
Liv og virke
I 1946 vendte han tilbake til Tyskland og bosatte seg i den sovjetiske okkupasjonssonen, hvor han begynte å arbeide i utdanningsadministrasjonen. Han døde i 1953 i Berlin.
Achim Beyer
Skoleelevene fra Werdau og deres familier
De 19 skoleelevene fra Werdau ble dømt til totalt 130 års fengsel, for sin deltakelse i aksjonen med løpesedler. Myndighetene straffet også flere medlemmer av de dømtes familier, gjennom såkalt sippenhaft (slektningsansvar). Familien Roth mistet i perioder sin kolonihage og moren til Joachim Gäbler mistet sin leilighet. Far til Achim Beyer ble diskriminert i sitt yrke og mor til Günter Fritzsche mistet tidvis sin OdF-pensjon, en pensjon for fascismens ofre (Opfer des Faschismus).
Beyer regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
Djagilevo (flybase)
Djagilevo (også kalt Dyagilevo, Ryazan Dyagilevo) er en flybase i Rjazan oblast, Russland - 3 km vest for Ryazan. Det har tjent som et kurs-senter for Russlands strategiske bombefly.
Europavei 16 (Hedmark)
Europavei 16 i Hedmark går mellom Dyståa grense mot Akershus i Sør-Odal, og grensen mot Sverige ved Riksåsen i Kongsvinger.
Jennifer Lynn Brown
Jennifer Lynn Brown (født 28. juni 1980) er en canadisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F38/T38. Dette er en klasse for stående utøvere i parafriidrett, med mild til moderat bevegelseshemming.
Europavei 16 (Hedmark)
Historikk
Strekningen gjennom Hedmark ble opprettet 2012 da E16 ble forlenget til Gävle i Sverige. Til da var strekningen mellom fylkesgrensen mot Akershus og Kongsvinger sentrum del av riksvei 2. Strekningen videre til grensen mot Sverige var riksvei 200. Tidligere var strekningen mellom Øyermoen vegkryss og Riksåsen skilteet riksvei 204.
Jennifer Lynn Brown
Hun vant diskos under Parapanamerikanske leker 2019, og vant kulestøt under Parapanamerikanske leker 2015. Hun trenes av Kim Cousins i klubben Calgary Track and Field.
Europavei 16 (Hedmark)
Historikk
Delstrekningen Slomarka–Kongsvinger (16,5 km) på den nye motortrafikkveien Kløfta - Kongsvinger åpnet 27. november 2014.
Kommuner og knutepunkter
Fortsetter som europavei 16 (Akershus)
Jennifer Lynn Brown
Bakgrunn
Brown er født funksjonsfrisk, og drev med friidrett (sleggekast) før hun fikk diagnosen multippel sklerose i 2006. Hun måtte da lære å gå på nytt, og begynte med parafriidrett i januar 2013, inspirert av å ha sett på Paralympiske sommerleker 2012 på TV. Hennes partner Guy Henly driver også med parafriidrett.
Idrettskarriere
Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2015 i Canada, og vant der kulestøt i klassen F20/37/38. Hun fikk også sølv i diskos i klassen F37/38/44, bak Renee Foessel fra Canada. Hun deltok også i Para-VM i friidrett 2015, der hun kom på fjerdeplass i diskos. Året etter deltok hun i Paralympiske sommerleker 2016, og kom der på sjuendeplass i diskos i klassen F38.
Under Para-VM i friidrett 2017 deltok hun i diskos, og kom der på sjetteplass. Hun vant diskos under Parapanamerikanske leker 2019, og hun kom på sjetteplass i diskos under Para-VM i friidrett 2019, med ny personlig rekord på 31,55 meter.
Al-Duhail SC
Al-Duhail SC er en fotballklubb fra Doha i Qatar som spiller i toppserien Qatar Stars League. De har vunnet serien 8 ganger og cupen 2 ganger.
Ternholmfjorden
Ternholmfjorden er et havområde i Meløy kommune i Nordland. Fjorden ligger sør for Ternholman og Kalsholmen fyr og strekker seg cirka 20 kilometer østover til Gåsvær og Støtt. I sør grenser fjorden mot Finnskjervær, Varkgård og Flatvær.
Nord for Ternholman ligger Grønfjorden, mens Stabbfjorden går nordøstover på vestsiden av Støtt. I øst går Ternholmfjorden over i Støttfjorden mellom Støtt og Gåsværet samt Gåsværfjorden på sørsiden av Gåsværet.
Professor Tullball
Professor Tullball (orig. The Nutty Professor) er en amerikansk romantisk scifi-komedie fra 1963 regissert, produsert og skrevet av Jerry Lewis som også spiller hovedrollen.
Filmen er en parodi på Robert Louis Stevensons Dr. Jekyll og Mr. Hyde.
En ny-innspilling med Eddie Murphy i hovedrollen ble utgitt I 1996.
Handlingsreferat
Professor Julius Kelp er en nerd og professor ved et universitet som gjennomfører mislykkede og svært destruktive eksperimenter i et laboratorium ved skolen. Når en fotball-spillende mobber angriper ham, bestemmer Kelp seg for å "bøffe seg opp" ved å bli med ved et lokalt treningsstudio. Kelps manglende fysiske styrke fører til at han heller forsøker en kjemisk løsning. Han oppfinner et serum som gjør ham til Buddy Love: En kjekk, sjarmerende og frekk hipster.
Denne nye personligheten gir ham selvtillit til å vise Interesse for en av studentene sine, Stella Purdy. Selv om hun misliker oppmerksomheten hans, blir hun samtidig merkelig tiltrukket av ham. Buddy imponerer publikum med musikalske oppvisning ved Purple Pit, en nattklubb hvor mange av studentene hans også henger. Han håner også en bartender og servitør, og slår ned en annen student. Men hans nye serum avtar på dårlige tidspunkt, ofte til Kelps ydmykelse.
Selv om Kelp forstår at hans alternative personlighet er en dårlig person, klarer han ikke å hindre å bruke serumet og nyte all den nye oppmerksomheten han får. Kelp forstår etter hvert at det eneste han egentlig lærte fra dette forsøket å være noen andre er at hvis du ikke liker deg selv, så kan du ikke forvente at noen andre liker deg heller. Stella Purdy møter Kelp bak scenen, og innrømmer at hun foretrekker Kelp i stedet for Buddy Love.
Tokelo Rantie
Tokelo Anthony Rantie (født 8. september 1990) er en sørafrikansk fotballspiller som spiller for Cape Town City FC (2016).
Tidlig karriere
Rantie, som er født i Parys i Free State-provinsen i Sør-Afrika, startet karrieren ved å spille for ulike fotballakademier, hvor Stars of Africa Academy er det mest kjente. Rantie hadde perioder som utlånt spiller i Ferroviário da Beira og CD Maxaquene, begge i nabolandet Mosambik. I 2011 spilte Rantie for den svenske Division 3-klubben IFK Hässleholm, som en del av en samarbeidsavtale mellom Stars of Africa Academy og Sverige.
Orlando Pirates
Rantie scoret ti mål på tolv kamper på en halv sesong for IFK Hässleholm. I et nytt utlån spilte Rantie 2011/12-sesongen for Orlando Pirates i Premier Soccer League, hvor han står notert med sju mål på 20 kamper. Klubben ønsket en permanent overgang, men Stars of Africa Academys prisforlangende var for høyt for klubben.
Malmö FF
Den 9. august 2012 bekreftet Malmö FF via twitter at Rantie skulle spille for klubben. Klubben og akademiet hadde gjort en låneavtale for 17 måneder, hvor Malmö FF skulle kunne kjøpe ut Rantie for en ikke fastsatt pris. Rantie spilte første kamp for Malmö FF, da klubben møtte Lazio i en vennskapskamp den 16. august 2012. Rantie scoret hat-trick i sin første obligatoriske kamp for klubben den 20. august 2012, etterfulgt av scoring i sin debutkamp for klubben i serien den 27. august samme år. I løpet av sesongen scoret Rantie tre mål på elleve kamper for klubben.
Rantie startet 2013-sesongen med en kneskade som satte han ut i en lengre periode. I sin første kamp scoret han et spektakulært mål hjemme mot Halmstads BK, da han driblet av flere av motstandernes forsvarsspillere, før han satte ballen i mål via tverrliggeren. Rantie signerte den 23. april 2013 en fireårsavtale med klubben.
AFC Bournemouth
Rantie ble solgt fra Malmö FF til den engelske klubben AFC Bournemouth den 28. august 2013.
Landslagskarriere
Rentie spilte sin første landslagskamp for Sør-Afrika den 9. juni 2012, i en VM-kvalifiseringskamp mot Botswana, og scoret sitt første mål for Bafana Bafana den 12. juni 2012 i en vennskapskamp mot Gabon. Rantie deltok i sin første landslagsturnering da han ble tatt ut i troppen som representerte Sør-Afrika i Afrikamesterskapet i fotball 2013. Rantie var i startelleveren i kampene mot Angola og Marokko, samt i kvartfinalen, som ble spilt mot Mali. Han scoret sitt eneste mål i turneringen i kvartfinalen, og førte Sør-Afrika i ledelsen, men Sør-Afrika røk ut på straffespark, etter at Mali hadde utlignet senere i kampen.
Usjakovmedaljen
Historie
Usjakovmedaljen ble opprettet 3. mars 1944. Dekorasjonen har fått navnet etter den russiske admiralen Fjodor Usjakov.
Medaljen, som har én klasse, skulle tildeles soldater og underoffiserer i den sovjetiske marinen for tapper stridsinnsats. Offiserer kunne for tilsvarende innsats tildeles Usjakovordenen.
Medaljen kunne frem til 1980 bare tildeles for krigstjeneste, men ved en revisjon av statuttene det året ble det åpnet for å tildele medaljen også for tapperhet i fredstid. Før det hadde en ved et tilfelle tildelt medaljen for fredstjeneste; til ubåtkaptein Nikolaj Sjumkov som gjennomførte Sovjetunionen sin første utskyting av en atomtorpedo.
Det ble tildelt rundt 15,000 medaljer for innsats under andre verdenskrig.
Medaljen ble i 1994 gjenopptatt av Den russiske føderasjon. Statuttene er senere revidert i 1999 og 2010.
Utforming
Medaljen er 36 mm i diameter og laga av sølv. Adversen viser byste av admiral Usjakov med de to orda АДМИРАЛ ✯ УШАКОВ (ADMIRAL ✯ USHAKOV) over portrettet. Reversen er prega av et anker som stikker utafor den sirkulære medaljen. Baksida viser og serienummeret til medaljen.
Medaljebåndet er lyseblått med kvit og mørk blå kantstriper. Båndet er og karakteristisk med at en kjetting henger foran båndet.
Jørgen Kaas
Jørgen Kaas (født 1618, død 30. januar 1658 på Fyn), til Hastrup og Østergaard, var en dansk oberst, lensherre over Lister len og godseier som tilhørte den yngre adelsslekten Kaas (Kaas med muren). Han er kjent for å ha ledet forsvaret av Fyn da svenskene kom over isen under den første Karl Gustav-krigen 30. januar 1658, og falt selv i kamp. Jørgen Kaas har også mange etterkommere i danske høyadelige slekter og europeiske kongehus.
Liv
Jørgen Kaas var fra 30. desember 1648 lensherre over Lister len i Norge, en utnevnelse han fikk bl.a. mot å selge godset Østergaard til kongens (da mindreårige) sønn Ulrik Christian Gyldenløve etter initiativ fra kong Christian IV. Han bodde aldri i Norge, og lenet ble administrert av lensherren på Nedenes. Jørgen Kaas var oberst og kompanisjef i det fynske rytteri, og gjorde seg bemerket som krigshelt under den første Karl Gustav-krigen da svenskene tok seg over isen fra Jylland til Fyn den usedvanlig kalde dagen 30. januar 1658. Angrepet kom overraskende, og Jørgen Kaas tok opp kampen med noen raskt sammenkalte styrker og falt selv i strid 39 år gammel. Han hadde brent navnet sitt på armen med krutt, for at hans lik skulle bli gjenkjent etter hans død. Som anerkjennelse for hans heltemot fulgte svenskekongen Karl X Gustav med følge hans lik «en fjerdings vei» til fots. Etter få dager var Fyn helt i Karl Gustavs vold og ble grundig plyndret. Jørgen Kaas ble bisatt inne i Egense kirke og biskop Laurids Jacobsen Hindsholm forrettet. Levningene ble i 1811 flyttet ut på kirkegården.
Han var sønn av landsdommer på Fyn Hans Kaas og Birgitte Norby, og var gift med Karen Jørgensdatter Grubbe (f. 1616 på Halsted kloster, d. 1695 på Lerbæk. Hun var søster av Regitze Grubbe, gift med kong Christian IVs sønn Hans Ulrik Gyldenløve. Jørgen Kaas og Karen Grubbe var bl.a. foreldre til stiftamtmann i Christiania og i Trondheim Hans Kaas (1640–1700) og amtmann Jørgen Grubbe Kaas til Rydbjerggård (1643–1711), besteforeldre til stiftamtmann i Bergen og admiral Ulrik Kaas (1677–1746) og general Henrik Bielke Kaas (1686–1773), samt oldeforeldre til admiralene Frederik Christian Kaas (1727–1804) og Ulrik Christian Kaas (1729–1808). Hans Kaas var bl.a. far til poeten Birgitte Christine Kaas (1682–1761) gift med generalløytnant Henrik Jørgen Huitfeldt til Elingård, og blant deres etterkommere er riksarkivar Henrik Jørgen Huitfeldt-Kaas. Jørgen Kaas er stamfar for den nålevende danske grenen av slekten Kaas (men ikke for den norske grenen Munthe-Kaas). Han var videre far til Birgitte («Birthe») Kaas (f. 1644), mor til Elisabeth Sophie Høeg (1669–1739) gift Nissen, som har flere etterkommere i Norge gjennom sønnesønnen Mads Lind Nissen (1756–1827) (som bl.a. heraldikeren Harald Nissen stammer fra) og sønnedatteren Andrea Jaspara Nissen (1725–72) gift med sorenskriver Hans Paus (1721–74). Elisabeth Sophie Høeg var dessuten mor til guvernør på St. Croix Gregers Høeg Nissen (1709–1773).
Jørgen Kaas var også tipp-tipp-oldefar til Louise Danneskiold-Samsøe (1796–1867), gift med hertug Christian August av Augustenborg, et medlem av huset Oldenburg og kongens svoger. Hun var bl.a. farmor til keiserinne Augusta; blant hennes etterkommere er også kong Carl XVI Gustav av Sverige, kong Konstantin II av Hellas, dronning Sofia av Spania, det nåværende overhodet for huset Glücksburg og huset Oldenburg Christoph av Schleswig-Holstein, det nåværende overhodet for huset Hannover Ernst August V av Hannover og det nåværende overhodet for huset Hohenzollern Georg Friedrich av Preussen.
Den tredje italienske frigjøringskrig
Den tredje italienske frigjøringskrig ble utkjempet i årene 1866 mellom Kongedømmet Italia og Keiserdømmet Østerrike. Krigen kom som en del av Den østerriksk-prøyssiske krig, da den prøyssiske alliansen med Italia svekket deres felles motstander Østerrike.
Bakgrunn
Viktor Emmanuel II av Savoia ble kronet til konge over Italia 17. mars 1861, men områdene Veneto og Lazio var ikke underlagt det nye kongedømmet. Den manglende samlingen av hele Italia skapte en innenrikspolitisk spenning i den nye staten, i det som senere ble kalt for irredentisme, og samling av de resterende områdene ble kjernepunktet i dens utenrikspolitikk.
De voksende motsetningen mellom Østerrike og den voksende innflytelsen til Preussen i Tyskland ledet til Den østerriksk-prøyssiske krig i 1866. Denne svekkelsen av Østerrike ga Italia en mulighet til å sikre seg Veneto, og inngikk en militær allianse med Preussen 8. april 1866 med Napoleon III som mellommann.
Italienske styrker ledet av general Alfonso Ferrero La Marmora ble satt inn mot Østerrikes sørlige front, etter at Italias erklærte Østerrike krig 19. juni, tre dager etter at kampene mellom Preussen og Østerrike hadde startet. Samtidig, gjennom deres sjømilitære overlegenhet, truet italienerne kysten av Dalmatia, og tvang slik Østerrike til å flytte styrker fra fronten i Sentral-Europa til å møte de italienske styrkene.
Innledende kamper
De militære operasjonene startet 23. juni, ved at de italienske styrkene under La Marmora rykket inn i de østerrikske områdene i Italia og inntok Mantova og Peschiera del Garda. Dagen etter ble imidlertid de italienske styrkene slått i slaget ved Custoza, 24. juni. Cialdini iverksatte imidlertid ikke større offensive operasjoner i innledningen av krigen, og mislyktes i sitt forsøk på å beleire den østerrikske befestningen i Borgoforte, sør for Po.
Etter det italienske nederlaget ved Custoza fryktet de en østerriksk motoffensiv. Østerrike forsøkte å utnytte situasjonen ved å angripe Valtellina og Val Camonica, men takket være presset fra de prøyssiske styrkene mot Østerrike på de andre frontavsnittene, var det vanskelig for Østerrike å utnytte situasjonen, særlig etter det østerrikske nederlaget i slaget ved Königgrätz 3. juli. Dette førte til at østerrikerne måtte flytte en av sine tre hærer i Italia tilbake til Wien, og konsentrere sitt forsvar til Trentino og Isonzo.
Ny italiensk strategi
5. juli ble den italienske regjeringen underrettet om at Napoleon III hadde innledet en megling mellom Preussen og Østerrike med forslag som gjorde at Østerrike fikk beholde viktige områder i Italia, blant annet Venezia. Dette ville gi Italia et pinlig nederlag ved å ha oppnådd så lite i krigen. Italienerne besluttet derfor å gå til en ny offensiv før meglingen eventuelt ble avsluttet med en avtale de ikke kunne akseptere. Det italienske krigskabinettet møttes i Ferrara 14. juli og besluttet en rekke tiltak:
Italienske offensiver
Disse seirene ble imidlertid overskygget av det overraskende nederlaget som den italienske marinen gikk på i slaget ved Lissa (Vis), 20. juli. Dette førte til at den italienske regjeringen måtte gå med på en våpenhvile og Garibaldi fikk ordre om å trekke seg ut av de nylige erobrede områdene. Garibaldi svarte kongen med sitt berømte «Obbedisco!» («jeg adlyder!») telegram, og trakk seg ut fra Trentino.
Avslutning
Kampene ble avsluttet ved en våpenhvileavtale undertegnet 12. august i Cormons i provinsen Gorizia og en fredsavtale i Wien 3. oktober. Denne bygger på det østerrikske nederlaget i den østerriksk-prøyssiske krig.
Virkning
Krigen førte til at Veneto, med Mantova og Friuli ble overført til Italia, bekreftet av en folkeavstemning i områdene som ble avholdt 21. og 22. oktober.
Hildegunn Gjertrud Hovdenak
Hildegunn Gjertrud Hovdenak er en norsk syklist. Fram til sesongen 2012 syklet hun terrengsykling, men fra og med 2012-sesongen satset hun også på landeveissykling, og allerede samme sesong ble hun norsk mester i fellesstart.
Ponte Milvio
Ponte Milvio (italiensk: Ponte Molle eller Ponte Milvio, latin: Pons Milvius eller Pons Mulvius) er en historisk viktig bro ved elven Tiber cirka 4,5 kilometer nord for Roma i Italia. Broren var en økonomisk og strategisk viktig bro i Romerriket. Broen ble bygget av konsul Gaius Claudius Nero i 206 f.Kr. etter at han hadde beseiret den kartagiske hæren i slaget ved Metaurus. I 109 f.Kr. rev censor Marcus Aemilius Scaurus den gamle broen og bygde en ny og mer solid bro av stein ved samme sted. Den 28. oktober 312 beseiret Konstantin den store sin rival Maxentius under det berømte slaget ved Ponte Milvio som gjorde ham til keiser over Vestromerriket.
Gåsværfjorden
Gåsværfjorden er navnet på to fjorder i Norge:
Camilla Nilsson
Camilla Nilsson (født 3. august 1967 i Östersund) er en tidligere, svensk alpinist. På slutten av 1980-tallet var hun blant de ledende slalåmkjørerne i verdenscupen.
I OL 1988 i Calgary lå hun på andreplassen i slalåmrennet etter første omgang, bare 1/100 sekund bak ledende Vreni Schneider. Nilsson kjørte imidlertid ut i andre omgang. I VM 1987 i Crans-Montana ble hun nummer åtte i storslalåm. I hennes siste verdenscuprenn (mars 1990), slalåmrennet i Åre, kom hun på 9.-plass.
Igor Iljinskij
Igor Vladimirovitj Iljinskij (russisk Игорь Владимирович Ильинский, født 24. juli 1901 i Moskva, Sovjetunionen, død 13. januar 1987 samme sted) var en sovjetisk skuespiller som medvirket i flere av Vsevolod Meyerholds produksjoner.
Fossumberget skole
Fossumberget skole er en tidligere grunnskole beliggende i Karl Fossums vei 30 på Stovner i Oslo. Skolen ble grunnlagt i 1976, og fikk da oveført rektor, administrasjon og lærere fra Linderud ungdomsskole da Linderud videregående skole samtidig overtok bygget på Linderud.
På grunn av nedgang i elevtallene i bydel Stovner ble det bestemt at noen skoler i bydelen måtte legges ned. BU-leder var da Rune Gerhardsen, og han gikk for nedleggelse av Fossumberget skole og Vestliskogen skole. Dette var ikke de samme skolene som var foreslått av skolesjefen og det skapte flere lokale aksjoner. Bygget ble fra 1986 overtatt av Stovner bydelsforvaltning.
Al-Nahda Club
Al-Nahda Club er en fotballklubb fra Al-Buraimi i Oman som spiller i toppserien Oman Professional League. De har vunnet serien 3 ganger og supercupen 1 gang.
Askeladden som kappåt med trollet
Askeladden, som kappåt med trollet er et folkeeventyr utgitt av Asbjørnsen og Moe allerede i første hefte av Norske Folkeeventyr (1841). Eventyret ble skrevet ned av Jørgen Moe, etter en innsamling han gjorde på Ringerike og trykket første gang i Norske Folkeeventyr i 1843.
Askeladden som kappåt med trollet er et internasjonalt kjent eventyr (AT 1088). Det er kjent i 27 varianter i Norge, men finnes også belagt i finsk, svensk, samisk, dansk, irsk, skotsk, engelsk, fransk, tysk, tsjekkisk, slovensk, katalansk, spansk, italiensk, gresk, georgisk, russisk, ukrainsk og indisk språkdrakt, foruten å ha blitt spredd til Amerika med spanske og britiske emigranter.
Handling
Per og Pål blir skremt bort av et troll fra skogen, hvor de holder på med vedhogst. Askeladden ber om å få med seg en stor nistepakke, og drar ut i skogen for forsøke det samme som brødrene. Han treffer på trollet, og svarer trollets trusler med å klemme mysen ut av en hvitost som han later som er en stein. Trollet blir skremt, og hjelper Askeladden med å hugge. I kveldinga blir Askeladden invitert hjem til trollet, og Askeladden utfordrer han i kappeting. Askeladden tar sekken sin på magen, og heller mer grøt i sekken enn han putter i munnen. Når den er full, skjærer han opp «magen» og oppfordrer trollet til å gjøre det samme når han blir mett. Trollet dør, og Askeladden bringer hjem trollskatten til familien sin.
Tolkning
Etter en strukturalistisk forklaringsmodell uttrykker dette eventyret de grunnleggende motsetningene mellom natur og kultur: «Trollet forvalter skattene mens mennesket høster ressursene».
Jean Pierre Grallet
Jean Pierre Grallet (født 20. mai 1941 i Rozelieures i departementet Meurthe-et-Moselle i Frankrike) er en fransk ordensmann tilhørende fransiskanerordenen, og emeritert katolsk erkebiskop av Strasbourg.
Bakgrunn
Jean Pierre Grallet var bondesønn fra en liten landsby i Lorraine. Faren Jean Grallet var bonde, moren var Jeanne Guyon. Han gikk på skole i Épinal og Nancy og begynte å studere katolsk teologi og historie ved Grand Séminaire de Nancy. Fra 1965 til 1969 gikk han på Scolasticat franciscain i Orsay, der han trådte inn i fransiskanerordenen.
Zhao Wei
Zhao Wei (født 12. mars 1976 i Wuhu i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina). også kjent som Vicki Zhao, er en kinesisk skuespillerinne og sangerinne.
Jean Pierre Grallet
Prest
28. juni 1969 ble han ordinert til prest.
Zhao Wei
Hun betraktes som en av de fire dan-skuespillerinner i Kina (uttrykket spiller på 1920-tallet De fire dan.
Bakgrunn, studier, begynnende karriere
Zhao Wei er den yngre av to barn. Foreldrene er Zhao Jiahai, en designer, og Wei Qiying , en lærerinne, Henne broe er Zhao Jian (født 1971).
Hun gikk på Lærerskolens folkeskole (Shifan fuxiao) og Lærerskolens høyskole, og lærte seg så blant annet dans og tusjmaling i tre år, og spilte piano i seks år.
Jean Pierre Grallet
Prest
Samtidig utførte han forskjellige oppgaver i sin orden. Han var blant annet generalvisitor i ordenen med visitaser til fransiskanerne i Canada i 1984, til ordensprovinsen Lyon, og til Marokko i 1987, i Rwanda og Madagaskar i 1997, og i fransiskanerprovinsen for Togo-Benin-Cote d'Ivoire i 2001.
Zhao Wei
Bakgrunn, studier, begynnende karriere
I 1994 ble hennes opptreden med tibetansk folkedans vist som del av en lokal fjernsynsstasjons feiring av vårfestivalen. Hun studerte senere ved Beijing filmakademi.
Karriere
Hennes karriere gikk bratt oppover. I 1997 hadde hun rollen som Lille svale (小燕子) i fjernsynsserien Prinsesse Perle (还珠格格). I 1999 fikk hun Golden Eagle-prisen som beste skuespillerinne.
Jean Pierre Grallet
Hjelpebiskop i Strasbourg
Den 27. september 2004 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Dardanus og hjelpebiskop i erkebispedømmet Strasbourg. Erkebiskopen av Strasbourg, Joseph Doré, bispeviet ham den 23. oktober samme år. Som hjelpebiskop var han ansvarlig for Colmar-regionen, for diakonien og for pastoral omsorg for fanger.
Zhao Wei
Karriere
Zhao Wei var tidlig på 2000-tallet blitt en av Kinas mest kjente skuespillerinner. Hun gjorde også en debut som sangerinne som hun kom meget fodt fra.
Jean Pierre Grallet
Erkebiskop av Strasbourg
Etter den helserelaterte fratreden til forgjengeren ble han 21. april 2007 utnevnt av pave Benedikt XVI og den franske president Jacques Chirac til erkebiskop av Strasbourg. Han ble innsatt 13. mai samme år som den 105. biskop av Strasbourg.
Zhao Wei
Karriere
Hun ble også internasjonalt, ved roller i filmene So Close og Shaolin Soccer. I 2003 spilte hun i Warriors of Heaven and Earth og Green Tea. I 2008 spilte hun rollen som den levende prinsesse Sun Shangxiang i John Woos Red Cliff.
Jean Pierre Grallet
Erkebiskop av Strasbourg
Pave Frans innvilget hans alderbetingede avskjedssøknad den 18. februar 2017. Han trakk seg til tilbake til helligdommen Notre-Dame de Bonne-Fontaine i Moselle.
Zhao Wei
Karriere
Den 6. august 2009 ble Zhao Wei visepresident for Chinese Film Performance Art Academy.
Jean Pierre Grallet
Innrømmelse av seksuelt misbruk
Den 16. november 2022 publiserte Grallet en uttalelser hvori han meddelte at at han i slutten av 1980-årene hadde gjort «upassende gester» (gestes déplacés) overfor en ung voksen kvinne og skrev at han angret dette dypt. I følge hans etterfølger, erkebiskop Luc Ravel, skjedde dette høsten 1985 og var blitt gjort kjent for ham av offeret i desember 2021. Han hadde rapport dette til Strasbourgs statsadvokat i januar 2022, og at han også hadde meldt fra til Vatikanet.
Michel Laloux, fransiskanernes provinsial for Frankrike og Belgia, meddelte at det per 30. september 2022 løp en kanonisk prosedyre, og at han den 4. november hadde suspendert Grallet fra hans oppgave som tilsyn med et hvilehjem for fransiskanere.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Slovakia under Kortbane-EM i svømming 2017
Slovakia deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.
Ferjesambandet Bamba Tenda–Yeli Tenda
Bamba Tenda–Yeli Tenda var et ferjesamband på Trans-Gambia Highway (N4) som krysset Gambia og bandt sammen nord og sør Gambia, men også den sørlige senegalske landsdelen Casamance til resten av Senegal på nordsiden av Gambia. Gambias kontroll over fergestrekningen, hyppighet i avganger og fergepriser gjorde at den stod i sentrum for flere handelskonflikter mellom da to landene. I 2019 ble fergesambandet endelig erstattet av broen Senegambia Bridge. .
Sambandet over Gambia var 900 meter. Landsbyen Bamba Tenda ligger på nordsiden i North Bank Region, Upper Baddibu District, og Yeli Tenda på sørsiden i Lower River Region, Jarra West District. Mot nord, ved Farafenni krysser Trans-Gambia Highway North Bank Road som løper langs landet fra Atlanterhavet til lengst mot øst. Fra Farafenni fortsetter nordover og inn i Senegal som N4. Mot sør krysser den South Bank Road som binder Gambia fra vest til øst på sørbredden av Gambiaelven. Den fortsetter gjennom Soma til Casamance i sørlige Senegal, som N4.
Fra 1956 har det vært planer om å bygge en bro som erstatning for ferjesambandet over Gambiaelven. I 1978 etablerte Gambia og Senegal samarbeidsprosjektet Gambia River Development Organization for å fremme planene om en bro. Det skulle likevel gå helt til 2015 før grunnsteinen ble lagt ned og ytterligere 4 år med bygging før fergesambandet ble lagt ned og broen åpnet, i 2019.
Rønsjøen
Rønsjøen er en innsjø sentralt i Femundsmarka nasjonalpark, nord i Engerdal kommune. Innsjøen har utløp mot sørøst via Røa til Grøvelsjøen, og videre gjennom Sverige til Østersjøen.
Innsjøens bestand av røye gir bra isfiske.
Prince of Wales Island (Alaska)
Prince of Wales Island (russisk: Остров Принца Уэльского) er en av øyene i øygruppen Alexanderøyene ved Stillehavet i det sørøstlige Alaska. Det er den fjerde største øyen i USA (etter Hawaii, Kodiak og Puerto Rico) og den 98. største øyen i verden.
Hans B. Gundersen
Hans Bernhard Gundersen (født 12. april 1917 på Dovre, død 16. september 1997) var en norsk offiser i Sjøforsvaret. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig og ble etter krigen kontreadmiral.
For innsatsen under krigen ble Gundersen tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren og den britiske dekorasjonen Distinguished Service Cross.
Nous les amoureux
«Nous les amoureux» (norsk: vi, de elskende) er en franskspråklig sang som vant Eurovision Song Contest 1961 for Luxembourg. Sangen ble fremført av den franske smørsangeren Jean-Claude Pascal, og den er komponert av Jacques Datin med tekst av Maurice Vidalin. Teksten omhandler kjærligheten mellom to mennesker, en kjærlighet som blir fordømt av samfunnet rundt. Teksten har senere blitt hevdet å handle om homofil kjærlighet.
Eurovision Song Contest
Den luxembourgske kringkasteren CLT valgte «Nous les amoureux» til å representere landet i Eurovision Song Contest 1961 som ble arrangert i Cannes i Frankrike 18. mars. Tross at sangen representerte Luxembourg, var det et helfransk bidrag som stilte på scenen i Cannes. Sangeren Jean-Claude Pascal var fransk, det samme var begge låtskriverne.
I finalen var «Nous les amoureux» det 14. bidraget ut på scenen av 16 deltakere. I likhet med de to foregående årene tok Storbritannia også denne gang en tidlig ledelse – god hjulpet av Luxembourg selv, som ga Storbritannia 8 av sine 10 stemmer. Mot slutten av avstemningen hentet imidlertid Luxembourg inn Storbritannias forsprang og vant konkurransen med 31 stemmer, 7 stemmer foran Storbritannias «Are You Sure?».
Listeplasseringer
Før konkurransen omtalte kritikerne syrlig «Nous les amoureux» som en «god natt-sang». Den ble heller ingen stor salgsmessig suksess etter konkurransen og havnet bare på singellistene i Frankrike og belgiske Vallonia. I Frankrike nådde den en sjetteplass som høyeste notering, og i Vallonia en 21. plass. Andreplassen, britiske «Are You Sure?», ble en langt større kommersiell suksess og gikk inn på hitlistene i flere europeiske land. I Norge toppet den den offisielle singellisten, og hjemme i Storbritannia nådde den en andreplass. «Nous les amoureux», derimot, kom ikke inn på singellistene hverken i Norge eller Storbritannia.
Skjult budskap
Teksten handler om kjærligheten mellom to mennesker, en kjærlighet som ikke blir akseptert av samfunnet rundt dem. Folk snakker om dem og prøver å skille de to elskerne. Men solen skinner for dem, og de hviler ved Guds knær. Gud ga dem også retten til å være lykkelige og glade sammen.
Det har blitt spekulert på om teksten omhandler homofil kjærlighet, noe Jean-Claude Pascal senere bekreftet. Homofili ble fremdeles sett ned på i de fleste land i 1961, og dermed fikk Maurice Vidalins tekst dobbelt betydning – selv om de fleste neppe oppfattet det skjulte budskapet i 1961.
Tjodolv Arnorsson
Tjodolv Arnorsson (norrønt: Þjóðólfr Arnórsson), født ca. 1010, var en islandsk skald i Norge i middelalderen. Hans bror Bolverk Arnorsson var også skald i Norge. Tjodolv og Bolverk kom fra Svarfaðardalur på Island, men kom til Norge en gang rundt 1030. Her var Tjodolv først skald for den danske høvdingen Harald Torkelsson, og senere for den norske kongen Magnus den gode. Etter Magnus' død i 1047 ble Tjodolv skald hos Magnus' farbror, kong Harald Hardråde. Harald anså Tjodolv som sin hovedskald, og Tjodolv ble sannsynligvis hos Haralds hird resten av livet. Tjodolv var med Harald da han deltok i slaget ved Stamford Bridge i 1066. Her ble Harald drept. Vi hører heller ikke noe mer om Tjodolv etter dette, så trolig falt også han i slaget.
Diktningen
Ingen av Tjodolvs dikt er bevart i sin helhet, men deler av tre dikt er identifisert i tillegg til en rekke andre fragmenter (verselinjer) og lausaviser.
Magnusflokkr
Fra en flokk, et hyldningsdikt, om Magnus den gode er ca 18 vers bevart. Det er diktet rundt 1045 eller 1046, etter all sannsynlighet framført for kongen selv, som i diktet omtales i du-form. Finnur Jónsson mener det meste av diktet er gått tapt, men de deler som finnes beskriver Magnus' reise til Norge, Svein Alfivasons flukt i 1035 og Magnus’ ferd til Danmark og hans kamper der i 1042-45.
Et runhent dikt om Harald Hardråde
Fire vers eller halvvers er bevart av dette diktet som skiller seg ut fra Tjodolvs andre dikt på grunn av runhent-stilen (dvs. enderim). Dette var en diktform som ble introdusert av Egil Skallagrimson tidlig på 900-tallet.
Sexstefja
Fra en dråpa om Harald Hardråde fra omkring 1065 er det bevart 32 vers. Diktet har sannsynligvis vært mye lenger, ettersom diktet omhandler hele kong Haralds liv, mens lange perioder og bragder mangler. Diktet har fått sitt navn fordi det har seks forskjellige omkved (stev), noe som gjør diktet spesielt og stort anlagt.
Lausaviser
Det er bevart flere lausaviser (løsrevne enkeltvers) som tilskrives Tjodolv. Noen av disse versenes opprinnelse er omtalt i Tåtten om Snegle-Halle. Denne korte islendingesagaen med historier fra Harald Hardrådes hird gir også et lite innblikk i Tjodolvs liv og hans forhold til dikterrivalen Halle.
Om diktningens kvalitet
Tjodolv skrev detaljert om kamper og hendelser, men uten mange egne betraktninger og vurderinger. Han er historisk-objektivt fortellende i større grad enn mange andre skalder. Finnur Jónsson betrakter hans diktning som god: «''Hvor der er tale om digterens formelle side, der falder dommen ud til gunst for digteren. Ikke alene er hans omskrivninger, ordsammenstillinger og ordvalg korrekt og smagfuldt, uden at han dog, hvad lethed og elegance angår, når de bedste, men hans ævne til at forme vers er ganske betydelig og hans færdighed i at digte vers på stående fod, endogså om et bestemt opgivet æmne, beundringsværdig. Grundige kundskaber og indsigt i omskrivningernes væsen og dannelse har han naturligvis været i besiddelse af.''»
Den sorte tulipan (TV-film)
Den sorte tulipan er en norsk TV-film som ble sendt på NRK-TV i 1964. Filmen er basert på Alexandre Dumas' kjente eventyrroman med samme tittel fra 1850. Manus var ved Helge Reiss, som også spilte en sentral rolle. Det var NRKs Barne- og Ungdomsavdeling som stod bak produksjonen. Den ble innspilt i sort-hvitt.
Den ble sendt i reprise i 1966 og i 1970.
Handling
Handlingen er lagt til Nederland i 1789. Det er like før den franske revolusjon bryter løs. Tiden er turbulent, og både skyldige og uskyldige kastes i fengsel. Aristokratene plages av en banditt som kaller seg «Den sorte tulipan». Han har blitt en helteskikkelse for de fattige, men ingen vet hvem han egentlig er.
Om serien
Den sorte tulipan ble godt mottatt av anmelderne i både Aftenposten og VG.
En hørespillversjon på fire episoder ble produsert og sendt på NRK radio allerede i 1960. Også denne var manus ved Helge Reiss.
Den norske versjonen av Den sorte tulipan kom i en periode hvor NRK lagde TV-serier av en rekke kjente ungdomsklassikere, slik som blant annet Lille Lord Fauntleroy (1966), Greven av Monte Cristo (1965) og Den røde pimpernell (1968).
Portugal under Kortbane-EM i svømming 2017
Portugal deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.
Keishin Yoshida
Keishin Yoshida (født 12. januar 1987) er en japansk langrennsløper.
Junior
Ved junior-VM i 2005 i Rovaniemi kom han på 2.-plass på 10 km, bak Petter Northug. Han kom på 6.-plass på jaktstarten. Året etter deltok han ved junior-VM i 2006, der han kom på 7.-plass på 10 km klassisk, og 5.-plass på jaktstarten.
Ved U23-VM i 2009 kom han på 22.-plass på 15 km klassisk og 28.-plass på 30 km fristil, fellesstart.
Verdenscupen
Yoshida debuterte i langrenn på hjemmebane i Sapporo i mars 2006. Han var på det tidspunktet bare 19 år gammel. Den beste plasseringen Yoshida har i verdenscupen er fra Otepää i januar 2011. Det endte med en 28.-plass. Det er også eneste gang han har vært blant de 30 beste, og dermed er det også eneste gang han har tatt verdenscuppoeng.
VM i Oslo
I VM i Oslo i 2011 ble Yoshida nr. 12 på 15 kilometer klassisk. Han gikk for det japanske laget som ble nr 6 på stafetten. Yoshida gikk også inn til 36.-plass på femmila og 42.-plass på tremila.
Asiatiske vinterleker 2011
I de asiatiske vinterlekene 2011 vant han både 10 km klassisk og 15 km fri teknikk.
Gåsværfjorden (Meløy)
Gåsværfjorden er en fjord i Meløy kommune i Nordland. Fjorden ligger mellom Gåsværet i nord og Meløya i sør og strekker seg 8,5 kilometer østover til Messøyfjorden. Fjorden har innløp mellom øygruppene Varkgård i vest og Gåsværet i øst. Nord for Gåsværet ligger Støttfjorden, mens Ternholmfjorden ligger nord og nordøst for Varkgård.
Edward Green
Edward Green (født 1951) er en amerikansk musikkviter og komponist, og professor i musikkhistorie ved Manhattan School of Music i New York City, der han har undervist siden 1984. Hans forskningsområder er musikkhistorie samt etnomusikologi og jazzkomposisjon. Han har doktorgrad fra New York University om Haydns og Mozarts sene vokalmusikkverk. Innen estetikk er Green kjent som student av filosofen Eli Siegel.
Triaden kjøpesenter
Triaden Lørenskog Storsenter, Gamleveien 88 i Lørenskog, åpnet 28. september 1988 under navnet Triaden. Det har siden 1992 vært en del av Olav Thon Gruppen og hadde pr. 2007 drøyt 80 forretninger fordelt på 27 000 m². Senteret omsatte samme år for 947 millioner kroner og var med det Romerikes tredje største. Det er ca. 550 ansatte på Triaden, som dermed er en av Lørenskogs største arbeidsplasser. I tilknytning til senteret ligger Lørenskog kultursenter med kino, bibliotek og kunstgalleri, Thon Hotel Triaden og SATS sportssenter.
Historien om Triaden startet med at Lørenskog kommune i 1984 ønsket å få til et kulturhus på den såkalte Jøtul-tomta, som kommunen hadde kjøpt i 1981. Fordi kommunen selv ikke hadde råd, ble det gjort en avtale med entreprenøren Per A. Numme, som hadde lagt fram planer for et kulturhus kombinert med hotell og kjøpesenter. Numme og hans entreprenørselskap, Bobygg AS, fikk klarsignal i 1985, etter at Arbeiderpartiet så vidt klarte å få saken gjennom i kommunestyret med støtte fra en utbryter fra Fremskrittspartiet.
Samme år ble det også gitt grønt lys for byggingen av Metro på Solheim, og dermed startet den såkalte «senterkrigen» mellom Triaden og Metro. Triaden havnet på etterskudd og måtte innse at Metro ikke bare åpnet et halvt år før – de mest attraktive butikkene og kjedene etablerte seg på Metro.
Støttfjorden
Støttfjorden, eller Støttafjorden, er en fjord i Meløy kommune i Nordland. Fjorden ligger på sørøst- og østsiden av øygruppa Støtt eller Støttvær og strekker seg 8,5 kilometer nordøstover til grenda Kunna på fastlandet. Fjorden har innløp mellom Helløya i nord og Storøya i Gåsvær i sør. Øya Innerstøtt utgjør store deler av vestsiden av fjorden. Der ligger også bygda Støtt som har ferjesamband til Ørnes på fastlandet.
I vest grenser Støttfjorden til Ternholmfjorden, mens Gåsværfjorden ligger på sørsiden av Gåsvær.
Nengō
Japansk tidsregning eller nengō (japansk: 年号, nen'gō) tar utgangspunkt i keiserlige regjeringsperioder og var av hevd bygd på en månekalender. Systemet kommer fra keisertidens Kina og ble innført i Japan under Naraperioden. Lignende systemer har også vært i bruk i Kina, Korea og Vietnam, men det er bare i Japan det fortsatt er i bruk enn i det 21. århundre. På offisielle dokumenter benyttes som regel nengo-systemet, mens det i hverdagsbruk til del blandes med den vestlige tidsregning.