cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deramas
Utbredelse
Denne gruppen er utbredt fra Burma i vest til Borneo og Filippinene i øst. De fleste av artene lever på Filippinene.
Systematisk inndeling
thumb|300px| Deramas tomokoae, hunn thumb|300px| Deramas toshikoae, hann
Messelgruven
Messelgruven ved Darmstadt i Hessen er siden 8. desember 1995 på UNESCOs liste over verdensarven.
Charles City County
Charles City County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Messelgruven
Et første og så langt (2009) eneste fossilet av Darwinius masillae ble funnet her i 1982 og som fra 1992 er utstilt i Naturhistorisk museum i Oslo
Oljeskifer
Messelgruven var opprinnelig et oljeskiferbrudd. Gruvedriften ble åpnet i 1859, og skifer ble tatt ut for å koke ut olje. Mellom lagene av våt skifer fant arbeiderne ofte utrolig godt oppbevarte fossiler, men fossilene smuldret opp og ble ødelagt så snart stenen tørket. Paleontologer forsøkte å bevare fossilene på mange måter, men først på 1970-tallet ble det funnet en tilfredsstillende oppbevaringsmåte ved hjelp av den såkalte transferteknikken. Denne går ut på å preparere ut fossilet fra baksiden mens det enda er vått, og støpe det inn i kunstharpiks. Deretter prepareres hele blokka fra framsiden. Kunstharpiksen trekker inn i knoklene og erstatter vannet, men ikke inn i den oljerike skiferen rundt. På den måten kan man i dag bevare fossilene slik at de kan studeres og stilles ut.
Messel-bruddet regnes i dag som en av verdens viktigste fossilforekomster og var det første stedet som ble ført opp på UNESCOs liste over verdensarv på grunn av fossiler.
Messelfaunaen
Messelgruven ble kjent på grunn av fossilene av pattedyr, fugler, krypdyr, fisker, insekter og planter fra eocen like etter at dinosaurene forsvant. Fossilene er av fremragende kvalitet, særlig pattedyrs myke deler er godt bevart. Selv de minste knokler og til og med hår finnes hos noen av fossilene. Messelfunnene er blant de få stedene der det er oppbevart flaggermus, en dyregruppe som ellers sjeldent oppbevares på grunn av de tynne, nesten håraktige knoklene.
Det første, og så langt (2009) eneste fossilet av Darwinius masillae ble funnet her i 1982.
Messel er også kjent for andre pattedyr, særlig hestearten Hyracotherium, som det ble funnet over 70 eksemplarer av. Fossilene gir et glimt inn i en ellers mørk periode i dyrelivets historie, der de gamle pattedyrene fra mesozoikum var i ferd med og forsvinne og de første moderne gruppene så dagens lys.
Lokaliteten har også gitt et rikt materiale av insekter som ofte er svært godt bevart, blant annet med intakte strukturfarger. Et særtrekk er et stort innslag av kjempestore maur.
Abkhasias geografi
Abkhasia er en region sør i Kaukasus og er en de facto selvstendig republikk, men er internasjonalt anerkjent som en autonom republikk i Georgia, som bare har kontroll over en liten del av Abkhasia kalt Øvre Abkhasia.
Abkhasia dekker et areal på 8 600 km² i de vestlige områdene av Georgia, på nordkysten av Svartehavet. Kaukasusfjellene ligger i nord og nordøst og skiller Abkhasia fra Cricassia. I øst grenser regionen til Svanetia, i sørøst til Samegrelo og i sør og sørvest til Svartehavet.
Området er svært kupert og omtrent 75 % av arealet er regnet som fjell og åser, og bosetningene ligger hovedsakelig langs kysten i de dype dalene. Store Kaukasus går langs den nordlige grensen av regionen, med Russland på den andre siden. Fjellkjedene Gagra, Bzyb og Kodori stikker ut fra hovedkjeden av Store Kaukasus. De høyeste toppene i Abkhasia ligger i nodrøst og øst (langs grensen til Svanetia) og flere fjell strekker seg over 4 000 meter over havet. Det høyeste fjellet er Dombai-Ulgen (4 046 m). Klimaet er mildt, og i sovjettiden var området et populært feriemål, kjent som «den georgiske rivieraen».
Landskap
Landskapet i Abkhasia består av alt fra kystskoger (endemiske furuskoger nær Bitsjvinta/Pitsunda) og sitrusplantasjer til fjelltopper dekket av et evig is- og snødekke i nord. På grunn av den komplekse topografien er store naturområder i Abkhasia urørt. Derfor er store deler av Abkhasia (omtrent 70 %) fortsatt dekket av skog. Abkhasia er kjent for mange endemiske planter som man bare finner i Kaukasus, bare i Georgia eller bare i Abkhasia.
Den dypeste grotten i verden, Krubera eller Voronjagrotten ligger vest i de abkhasiske Kaukasusfjellene. Nylige målinger har vist at grotten har en høydeforskjell på hele 2 158 meter.
Sørøstlige deler av Abkhasia er dekket av skog (or, agnbøk, eik og bøk) eller sitrus- og teplantasjer. Foten av fjellene opp til en høyde på 600 meter er dekket av løvtrær med trær som eik, agnbøk, bøk og buksbom. Skogen som dekker området fra 600 til 1 800 meter består av både løv- og bartrær, og de vanligste artene er bøk, orientgran og nordmannsedelgran. Blandingskogen her har noen av de høyeste trærne i Europa og i verden, der enkelte nordmannsedelgrantrær strekker seg over 70 meter, særlig rundt innsjøen Ritsa. Sonen fra 1 800 til 2 900 meter består av enten subalpine eller alpine enger. Området over 2 900 meter er hovedsakelig dekket av snø og isbreer.
Klima
Kystområdene av republikken har et subtropisk klima med en årlig gjennomsnittstemperatur på 15 ºC. Gjennomsnittstemperaturen i januar varierer mellom 4 og 6 ºC, mens sommertemperaturen ligger på mellom 22 og 23 ºC. Kystområdene får sjelden frost om vinteren.
Chicago (musikal)
Chicago er en musikal fra 1975, skrevet av Fred Ebb (tekster) og John Kander (musikk). Den hadde urpremiere på Broadway i regi av Bob Fosse og med Gwen Verdon, Jerry Orbach og Chita Rivera i hovedrollene. Musikalen hadde 898 forestillinger, og i rundt en måned vikarierte Liza Minnelli for Gwen Verdon.
1996 hadde en ny versjon premiere på Broadway, med blant andre Joel Grey i en av rollene, og den går fortsatt.
Abkhasias geografi
Klima
De høyereliggende områdene, over 1 000 meter, har et maritimt fjellklima, og har relativt kalde vintre og lange, varme somre. Høyder over 2 000 meter har kaldere vintre og kortere somre. Abkhasia sine høyesteliggende områder har alpint klima uten spor av sommer.
Jan Berset
Jan Gerhard Berset (født 27. mai 1944) er en norsk politiker for Høyre. Han var ordfører i Ulstein kommune i Møre og Romsdal fra 2011 til 2015. Han har også tidligere vært ordfører i kommunen, fra 1995 til 2003.
Abkhasias geografi
Klima
Abkhasia får relativt mye nedbør, men er kjent for det unike mikroklimaet langs det meste av kysten. Årsnedbøren varierer fra 1 100 til 1 500 mm. Foten av fjellene og de lavere fjellkjedene, og de indre dype dalane kan få opp til 1 800 mm i året. Enkelte indre områder som ikke blir påvirket av Svartehavet får minst nedbør i regionen, mens de høyereliggende fjellområdene får mellom 1 700 og 3 500 mm hvert år. Selv om kystområdene sjelden får snøfall, kommer det relativt mye snø i fjella, og snøras er en trussel for enkelte bosatte områder i nordøst. Snødybden kan være så mye som 5 meter i de høyereliggende områdene som vender mot Svartehavet.
Jan Berset
Berset var rektor ved Ulstein vidaregåande Skule til 2010.
Ryllikbladbille
Ryllikbladbille (Chrysolina marginata) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på noe fuktig og på tørr gressmark, blant urter.
Chicago (musikal)
Chicago ble filmatisert i 2002 med Renée Zellweger, Catherine Zeta-Jones og Richard Gere i hovedrollene.
Ryllikbladbille
Ryllikbladbille er mellom 5-7 mm lang. Dekkvingene er to farget og har tydelig regelmessig punktur, ordnet i langsgående rekker. På den innoverbøyde sidekanten (undersiden) bakerst på dekkvingene finnes noe korte utstående hår (krever god forstørrelse). Halskjoldet har sidegroper og punktering også på midten. Kroppen er litt langsmal og oval som bladbillene ofte er.
Sportsåret 1865
Sportsåret 1865 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1865.
Dødsfall
…
Naomi Foner Gyllenhaal
Naomi Foner Gyllenhaal (født Naomi Archs den 15. mars 1946 i New York) er en amerikansk manusforfatter.
Hun har skrevet manus for flere filmer, deriblant Running on Empty, Losing Isaiah og Bee Season.
Ryllikbladbille
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Ryllikbladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Chicago (musikal)
Musikalen har i Norge blitt satt opp på Oslo Nye Teater i 2002 med Henriette Lien i hovedrollen. Den er også satt opp vinteren 2009 på Trøndelag Teater, og igjen på Oslo Nye Teater i 2015 med Hilde Louise Asbjørnsen i hovedrollen.
Hellas under EM i friidrett 2014
Hellas deltok med 26 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Hellas tok to medaljer under mesterskapet.
Liste over Færøyenes fugler
Rekkefølge er etter Clements-lista versjon v2015
De norske navn følger Norske navn på verdens fugler.
Status på lista:
Fasanfugler
Orden: Galliformes. Familie: Phasianidae
Lommer
Orden: Gaviiformes. Familie: Gaviidae
Lappedykkere
Orden: Podicipediformes. Familie: Podicipedidae
Albatrossfamilien
Orden: Procellariiformes. Familie: Diomedeidae
Egentlige stormfugler
Orden: Procellariiformes. Familie: Procellariidae
Stormsvalefamilien
Orden: Procellariiformes. Familie: Hydrobatidae
Suler
Orden: Suliformes. Familie: Sulidae
Skarver
Orden: Suliformes. Familie: Phalacrocoracidae
Hegrefamilien
Orden: Pelecaniformes. Familie: Ardeidae
Ibiser og skjestorker
Orden: Pelecaniformes. Familie: Threskiornithidae
Haukefamilien
Orden: Accipitriformes. Familie: Accipitridae
Riksefugler
Orden: Gruiformes. Familie: Rallidae
Traner
Orden: Gruiformes. Familie: Gruidae
Avosettfamilien
Orden: Charadriiformes. Familie: Recurvirostridae
Tjeldfamilien
Orden: Charadriiformes. Familie: Haematopodidae
Lofamilien
Orden: Charadriiformes. Familie: Charadriidae
Snipefugler
Orden: Charadriiformes. Familie: Scolopacidae
Joer
Orden: Charadriiformes. Familie: Stercorariidae
Alkefugler
Orden: Charadriiformes. Familie: Alcidae
Måsefugler
Orden: Charadriiformes. Familie: Laridae
Terner
Orden: Charadriiformes. Familie: Sternidae
Sandhøns
Orden: Pteroclidiformes. Familie: Pteroclididae
Duer
Orden: Columbiformes. Familie: Columbidae
Gjøkfamilien
Orden: Cuculiformes. Familie: Cuculidae
Egentlige ugler
Orden: Strigiformes. Familie: Strigidae
Nattravner
Orden: Caprimulgiformes. Familie: Caprimulgidae
Hærfugl
Orden: Coraciiformes. Familie: Upupidae
Bietere
Orden: Coraciiformes. Familie: Meropidae
Råker
Orden: Coraciiformes. Familie: Coraciidae
Hakkespetter
Orden: Piciformes. Familie: Picidae
Falkefamilien
Orden: Falconiformes. Familie: Falconidae
Varslere
Orden: Passeriformes. Familie: Laniidae
Pirolfamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Oriolidae
Kråkefugler
Orden: Passeriformes. Familie: Corvidae
Lerkefamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Alaudidae
Gjerdesmettfamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Troglodytidae
Fossekaller
Orden: Passeriformes. Familie: Cinclidae
Hannelore Måseide
Hannelore Måseide (født 21. desember 1942) er en norsk politiker. Hun var ordfører i Ulstein i Møre og Romsdal fra 2003 til 2011 og ble valgt inn i kommunestyret som representant for Arbeiderpartiet. Hun var varaordfører i kommunen fra 1999 til 2003. Hun har siden meldt seg inn i Venstre. Hun er medlem av kommunestyret i Ulstein for Venstre for perioden 2015-2019.
Liste over Færøyenes fugler
Phylloscopidae
Orden: Passeriformes. Familie: Phylloscopidae
Acrocephalidae
Orden: Passeriformes. Familie: Acrocephalidae
Hannelore Måseide
28. januar 2008, bare et halv år inn i sin andre periode som ordfører, meldte hun seg ut av Arbeiderpartiet. Hun begrunnet dette med en helhetlig vurdering basert på ulik forståelse for hvordan arbeidet i kommunestyregruppa skulle gjennomføres. Måseide satt likevel som ordfører ut valgperioden. Ved kommunevalget 2011 sto hun på Venstres liste. Ved kommunevalget i 2015 ble hun innvalgt som medlem av Ulstein kommunestyre for Venstre.
Liste over Færøyenes fugler
Sangerfamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Sylviidae
Fluesnapperfamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Muscicapidae
Troster
Orden: Passeriformes. Familie: Turdidae
Stærfamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Sturnidae
Jernspurver
Orden: Passeriformes. Familie: Prunellidae
Erlefamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Motacillidae
Sidensvanser
Orden: Passeriformes. Familie: Bombycillidae
Calcariidae
Orden: Passeriformes. Familie: Calcariidae
Parulaer
Orden: Passeriformes. Familie: Parulidae
Buskspurver
Orden: Passeriformes. Familie: Emberizidae
Aloysius Fondong Abangalo
Aloysius Fondong Abangalo (født 5. juni 1973 i Limbe i Kamerun) er en kamerunsk katolsk geistlig og biskop av Mamfe.
Liste over Færøyenes fugler
Spurvefamilien
Orden: Passeriformes. Familie: Passeridae
Aloysius Fondong Abangalo
Prest
Aloysius Fondong Abangalo studerte filosofi og teologi ved det engelskspråklige interdiocesane presteseminar i Bamenda og ble presteviet av biskop Emmanuel Bushu for bispedømmet Buéa den 20. april 2006.
Etter pastoralt arbeid i hjembyen, var han rektor ved Our Lady of Grace College i Muyuka fra 2007 til 2009. Han var da bispedømmeøkonom og medlem av konsultorkollegiet frem til 2011. Fra 2011 til 2014 studerte han ved Université Catholique d'Afrique Centrale og oppnådde en grad i kanonisk rett. Fra 2014 til 2019 var han lærer ved seminaret i Bamenda og ektebåndsforsvarer ved den kirkelige domstol i Bamenda. Fra 2019 fullførte han en doktorgrad i kanonisk rett ved Det pavelige universitet Urbaniana i Roma.
Biskop av Mamfe
Den 22. februar 2022 utnevnte pave Frans ham til biskop av Mamfe. Han ble bispeviet den 5. mai samme år i Mamfes katedral, av erkebiskop Andrew Nkea Fuanya av Bamenda; medkonsekrerende var erkebiskop Julio Murat og biskop Michael Miabesue Bibi av Buéa.
Ephraimpaleet
Ephraimpaleet (tysk: Ephraim-Palais) i Berlin, er en rokokkobygning i utkanten av strøket Nikolaiviertel i ortsteil Mitte i den administrative bydel med samme navn. Bygningen ble revet på 1930-tallet men gjenoppført i 1980-årene og regnes som et av Berlins vakreste borgerskapshus. Det tilhører stiftelsen Berlin bymuseum og brukes som utstillingslokale.
Aloysius Fondong Abangalo
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ephraimpaleet
Byggherren
Bygningen har sitt navn etter Veitel Heine Ephraim, en jødisk forretningsmann og hoffaktor for Fredrik den store. Ephraim ble fra ungdommen og livet igjennom kongens leverandør av sølv og kreditter. Som kongens myntforpakter utstedte han under sjuårskrigen sølvmynter med redusert kvalitet, de såkalte «ephraimitter.» Han var dessuten kongens hoffjuveler og skapte seg gjennom dette og andre forretninger en betydelig formue.
Bygningen
På tomten Poststraße/Ecke Mühlendamm sto i sin tid Berlins første apotek. Ephraim kjøpte bygningen og renoverte den fra 1662 til 1666 i rokokkostil, etter planer av arkitekt Friedrich Wilhelm Dietrichs. I 1935 ble paleet revet i forbindelse med byggingen av Mühlendammbrücke. Fasaden og enkelte bygningsdeler ble imidlertid etter protester fra befolkningen demontert og lagret.
Lagringsstedet befant seg etter den andre verdenskrigen i Vest-Berlin, forøvrig uten å ha fått skader. Det fantes planer om å gjenoppføre bygningen i Lindenstrasse i Kreuzberg i forbindelse med Berlinmuseenes jødiske avdeling. Dette lot seg ikke gjøre da bygningstegningene befant seg i Øst-Berlin. DDR ønsket imidlertid å gjenoppføre Ephraimpaleet foran feiringen av Berlins 750-årsjubileum i 1987. Tomten befant seg øst for Berlinmuren. Det vestberlinske Berlins parlament besluttet derfor i 1982 å stille bygningsdelene som var lagret i Vest-Berlin, til disposisjon ved gjenoppbygningen. Som motytelse fikk vestberlinerne arkivet til Königliche Porzellan-Manufaktur Berlin.
I perioden 1985 til 1987 gjenoppførte arkitekt Franz Klinger Ephraimpaleet som tro kopi, bare 12 meter lengre nedstrøms, det vil si i nordlig retning. Bygningens søyler, balkonggitter, trappegelender, puttoer, vindus- og dørkarmer og sluttsteiner er originale fra det gamle paleet. Noe stukkatur i huset er kopi fra det såkalte Palais Wartenberg (Alte Post), et tidligere borgerhus oppført av arkitekt Andreas Schlüter i samme område.
Gulbrandsen
Gulbrandsen er et vanlig etternavn i Norge. Per januar 2020 hadde 4,594 nordmenn etternavnet Gulbrandsen. Navnet har opphav i et patronymikon for «Gulbrands sønn».
Eidinemacheilus smithi
Eidinemacheilus smithi er en fiskeart.
Denne smerlingen er bare kjent fra en underjordisk vannforekomst i Zagrosfjellene i den iranske provinsen Luristan. Der lever den sammen med en annen hulefisk, Iranocypris typhlops i karpefamilien. Vannforekomsten er i nedlagsfeltet til elva Dez, som er ei bielv til Karun.
Arten har som andre hulefisker mistet øynene og pigmentet i huden. Den har heller ikke skjell. Skjeggtrådene er ganske korte, og det midterste paret er lengst. Totallengden er opptil 64,5 mm.
Denne fisken ble opprinnelig plassert i oppsamlingstaksonet Noemacheilus. Noen bygningstrekk minner om Paracobitis, og den var derfor plassert der i en periode. Andre morfologiske data og undersøkelser av mitokondrielt DNA viser at det ikke er noe nært slektskap med Paracobitis eller andre nemacheilide slekter i Europa, Midtøsten eller India. Det ble derfor i 2016 opprettet ei egen slekt, Eidinemacheilus, for arten.
Charlotte County (Virginia)
Charlotte County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Laeosopis roboris
Laeosopis roboris er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
En middelsstor stjertvinge uten stjerter på bakvingene. Oversiden er brun med et blåfiolett felt ved roten av hver vinge, dette er større hos hannen enn hos hunnen. Langs ytterkanten av bakvingen er det noen små, hvite flekker. Undersiden er lyst gråbrun med et oransje bånd langs ytterkanten. Innenfor dette er det på bakvingen en rad av hvite og svarte, pileformede flekker.
Levevis
Larven lever på ask (Fraxinus excelsior).
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørvestlige Europa.
Sledemeien (Oslo)
Sledemeien er en vei på Veitvet i bydel Bjerke i Oslo. Den går parallelt med Østre Aker vei på sørsiden og har adkomst fra denne.
Navnet ble vedtatt i 1975 og henspiller på veiens form. Ingen hus har adresse Sledemeien.
Chesterfield County (Virginia)
Chesterfield County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Clarke County (Virginia)
Clarke County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Harald Kårbø
Harald Kårbø (født 18. mai 1992) er en norsk mellomdistanse- og terrengløper som representerer Stord IL.
Utdannet bedriftsøkonom i USA.
Han vokste opp på Langevåg i Bømlo kommune. Han representerte tidligere Bømlo IL og Bremnes IL. Fra 2012 til 2016 representerte han det amerikanske universitetslaget Augustana Vikings fra Sioux Falls i den amerikanske delstaten South Dakota.
Han har en rekke medaljer fra norske UM og juniormrsterskap, hvorav 7 gull.
Han har vunnet flere bronsemedaljer i NM, blant annet i 2015. Han har representert Norge i Lag EM på 3000 meter hinder og i terrengløp.
I 2020 ble han norsk mester på 3000 meter hinder på Fana stadion.
I 2023 deltok han for Norge i VM i fjelløp i Østerrike.
Familie
Harald Kårbø er bror av løperen Tom Erling Kårbø.
Chaniabukten
Chaniabukten er en bukt i Kretahavet ved Chania utenfor den nordvestlige delen av den greske øya Kreta. Akrotirihalvøya er et nes som er med på å danne denne bukten.
I forhistorisk tid ble Chaniabukten kontrollert av den mektige bystaten Kydonia, som var et sentrum for tidlig kretisk kunst og kultur på det vestlige Kreta. I 74 f.Kr. slo bystaten Kydonia tilbake et angrep fra Roma under et sjøslag i bukten.
Ibeyi
Bakgrunn
Tvillingparet er født på Cuba, men efter to år flyttet familien til Paris, hvor de to vokste opp og nå er bosatt. De er døtre av den cubanske perkusjonisten Anga Díaz (kjent fra bandet Buena Vista Social Club). Deres mor er den fransk-venezuelanske vokalisten Maya Dagnino, som også fungerer som bandets manager.
I en alder av tyve utga de sitt album Ibeyi, som blant annet inneholder en hyldest til faren, som døde i 2006, mens sporet «Yanira» er til minne om deres eldre søster, som døde i 2013.
Pilar do Sul
Pilar do Sul er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Veolia
Veolia kan vise til:
Borggårdstalen
Borggårdstalen var en tale den svenske kongen Gustav V holdt i borggården på Stockholms slott den 6. februar 1914. Bakgrunnen for talen var en politisk krise knyttet til at den sittende regjering ville skjære ned på bevilgningene til forsvaret. Utkastet til talen ble skrevet av Sven Hedin og resultatet av den såkalte borggårdskrisen ble at regjeringen Staaf avgikk.
Peasant armament support march
The Philadelphia Inquirer
Philadelphia Inquirer er et aksjeselskap som publiserer et nyhetsnettsted (Inquirer.com) og to dagsaviser (The Philadelphia Inquirer og Daily News) som betjener hovedstadsområdet Philadelphia i USA.
Øystein I. Larsen
Øystein Ingar Larsen (født 1. november 1941 i Aker) var biskop i Sør-Hålogaland fra 1992 til 2006.
Larsen er vokst opp på Høyenhall i Oslo (den gang en del av Aker). Han ble cand.theol. ved Det teologiske menighetsfakultet i 1966, og ordinert til prest i 1967. Larsen var ungdomssekretær i Oslo krets av Indremisjonsselskapet fra 1968 til 1972. Fra 1972 til 1979 var han residerende kapellan på Høybråten, fra 1979 til 1986 var han studentprest tilknyttet Menighetsfakultetet. Fra 1986 til 1992 var han sokneprest på Furuset. Han ble utnevnt til biskop i Sør-Hålogaland i 1992 og gikk av som biskop 1. desember 2006.
Han har siden 1966 vært gift med Marit Hansen og har tre barn.
Shaanxiana takashimai
Shaanxiana takashimai er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Røvær bedehuskapell
Røvær bedehuskapell er fra 1892 i Haugesund kommune, Rogaland fylke. Bygget ble vigslet som kapell i 1915. I 1966 ble bedhuset flyttet sin egen lengde lengre østover. Dette var fordi det ble bygget en kjeller. Hele bedhuset ble da flyttet over denne kjelleren.
Byggverket er i tre og har 90 plasser. Sentralt inventar som altertavle (et kors), prekestol og døpefont er fra 1915. Et husorgel er bygget av Norsk Orgel- og Harmoniumfabrikk i 1953, og kirkeklokken som står utenfor er støpt av Olsen Nauen i 1989.
Utenfor bedhuset står et minnesmerke fra 2.verdenskrig. Det er ingen gravlund i rundt bygget da den ligger på øya Hillersøy.
Arne Sørensen (fotballspiller)
Arne Sørensen (1917–1977) var en dansk fotballspiller og -trener. Han spilte 30 A-landskamper for Danmark og scoret fire mål.
Steinar Westin
Steinar Westin (født 21. juni 1944 i Oslo) er norsk lege, dr. med. og professor i sosialmedisin ved Institutt for samfunnsmedisin ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim (NTNU) samt deltids fastlege ved Mathesongården legesenter.
Utdanning og yrke
Etter eksamen artium ved Strinda realskole og gymnas i 1963 og medisinsk embetseksamen (cand.med.) ved Universitetet i Bergen i 1970, med Fulbright-stipend 1966–1967 for forskning i biokjemi ved Brandeis University i Massachusetts i USA.
Westin var assistentlege og forskningsstipendiat ved Neevengården psykiatriske sykehus 1970–1972, allmennlege og distriktslege på Askøy 1973–1978, som innbefattet turnus ved Haraldsplass Diakonale Sykehus.
I 1978 ble han amanuensis i allmenmedisin ved Universitetet i Trondheim. Hans spesialisering i allmennmedisin (også som veileder) ble godkjent i 1986. I 1989 er han førsteamanuensis og har over en 10-årsperiode fulgt 85 oppsagte ved en fabrikk for fiskehermetikk på Askøy. Forskningen viste at ventelønn var bedre enn uførepensjon. Han fikk doktorgraden ved Universitetet i Trondheim høsten 1990 på avhandlingen «Arbeidsledighet og helse: Sosialmedisinske konsekvenser av en fabrikknedleggelse», hvorpå han umiddelbart ble professor i sosialmedisin.
Forskning og formidling
Han var sentral i Legeforeningens arbeid med å få etablert en spesialistutdanning i allmennmedisin i 1980-årene, blant annet med to bøker til bruk i utdanningen, den siste fra 1996. Forfatter og medforfatter av flere lærebøker, blant annet i sosialmedisin og sosial epidemiologi. Ellers forskning innen områdene medisinsk utdanning, allmennmedisin, trygdemedisin, særlig i relasjon til arbeidslivet og sosialmedisinske følger av arbeidsløshet, samt spørsmål knyttet sosiale ulikheter i helse. Gjesteprofessor i Australia for Royal Australian College of General Practitioners i 1995.
Han er hyppig deltaker i den offentlige debatt om helse- og sosialpolitiske spørsmål, i flere perioder «radiodoktor» for NRK, og siden 1999 fast spaltist i Adresseavisen.
Familie
Han er sønn av Karin Skjeseth (1912–1983) og Sverre Westin (1909–1992). Faren var professor i fysikk ved NTH. Steinar er gift med kunstneren Lise Skjåk Bræk (født 1941), tidligere gift med professor ved NTNU, Rigmor Austgulen.
Odd Bondevik
Odd Bondevik (født 20. juni 1941 i Sauda, død 6. september 2014 i Drammen ) var biskop for Den norske kirkes bispedømme Møre fra 1991 til 2008. Han var Den norske kirkes preses fra 1998 til 2002. Odd Bondevik var fetter til tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik.
Tidlig liv og karriere
Da han var åtte år, flyttet familien til Oslo fordi faren, Kjell Bondevik, ble innvalgt på Stortinget som representant for Kristelig Folkeparti. I 1960 tok Odd Bondevik fatt på teologistudiet ved Det teologiske menighetsfakultet, og han ble cand.theol. i 1965. I 1967 avtjente han verneplikt som feltprest. Tidlig i 1969 reiste han til Japan som misjonær for Det Norske Misjonsselskap (NMS). I 1978 kom han hjem for å ta over stillingen som misjonssekretær ved NMS' hovedkontor. Fra november 1980 gikk han inn i stillingen som generalsekretær og ble med det øverste leder for den eldste misjonsorganisasjonen i Norge. Han hadde denne stillingen til 1991.
Mastostethus
Mastostethus er en slekt av biller som hører til gruppen trebladbiller (Megalopodidae).
Odd Bondevik
Biskop av Møre
Bondevik ble vigslet til biskop i Møre den 17. november 1991.
Mastostethus
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), nokså brede, blanke, rødlige trebladbiller, kan ha svarte flekker. Oversiden er fint punktert med korte hår. Antennene er tynne, litt lengre enn hode + pronotum, utvidete mot spissen. Hodet har forholdsvis store, rundete, noe utstående fasettøyne. Pronotum er bredere enn langt, rundet med markerte bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede, mindre enn dobbelt så lange som til sammen brede, nokså kraftig punkterte. Beina er nokså korte og kraftige, bakbeina med litt tykke lår og krumme legger.
Odd Bondevik
Biskop av Møre
Sommeren 1996 gikk Odd Bondevik offentlig ut og gjorde kjent at han hadde skiftet syn på kvinners prestetjeneste, og ikke lenger mente dette var i strid med Bibelens lære. Han markerte seg ved flere anledninger markert som forkjemper for miljø og naturvern.
I de forskjellige sakskomplekser rundt homofili (som ansettelse av praktiserende homofile prester, ekteskap for homofile) stod Bondevik fast på sin kirkes tradisjonelle syn, mens kirkens rådsstrukturer ellers var mot at et liberalt standpunkt nærmet seg et flertall.
Mastostethus
Levevis
Trebladbillene er planteetere. Denne slekten kan finnes på mange ulike planter i trompettrefamilien, jernurtfamilien, amarantfamilien og vortemelkfamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Odd Bondevik
Biskop av Møre
I august 2007 tilkjennegav han at han aktet å gå av som biskop av Møre, og 10. februar 2008 holdt han sin siste gudstjeneste som biskop i Møre. Gudstjenesten var i Molde domkirke. Bondevik hadde da vært biskop i Møre i 17 år.
Kritikk av utvikling i Den norske kirke
Bondevik tok i september 2007 til orde for at bibeltro prester har minimalt med liberale biskoper å gjøre og heller søkte åndelig veiledning andre steder. På spørsmål fra Vårt Land tilkjennegav Bondevik at han ikke visste hvor lenge han blir værende i Den norske kirke. Han forklarte sitt syn slik:
Han var motstander av at kvinner kunne være prester.
Privatliv
Han giftet seg med Wenche Yamamoto 20. juli 2012.
Trusler
I desember 2007 opplyste Bondevik at han hadde vært utsatt for trusler, trakassering, karikering og offentlig utskjelling fra motstandere av hans motstand mot å ordinere homofilt samlevende til prester. To ganger dreide det seg om drapstrusler. Han hadde ikke anmeldt noen av forholdene, som hadde skjedd over flere år og før det siste kirkemøtet.
Hans Smits
Hans Karel Daniël Smits (født 24. januar 1956), nederlandsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal.
Smits vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Italia. Det nederlandske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Nederland fikk seks poeng, samme som Italia som kom på andreplass. Smits spilte åtte kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Finn Wagle
Finn Wagle (født 19. juni 1941) er tidligere biskop for Den norske kirkes bispedømme Nidaros (1991–2008).
Wagle har teologisk utdannelse fra Menighetsfakultetet i Oslo, og ble cand.theol. i 1968. Fra 1970 til 1975 var han sokneprest i Sørreisa. Han var lektor ved menighetsfakultetets praktisk-teologiske seminar fra 1975 til 1981, instituttstyrer ved IKO fra 1981 og domprost i Trondheim fra 1988 til han i 1991 ble utnevnt til biskop i Nidaros. Han var preses (leder) i Bispemøtet fra oktober 2002 til september 2006.
I september 2007 valgte han å søke avskjed ved fylte 67 år. Han hadde ønsket å fortsette lenger, men valgte å søke avskjed av helsegrunner. Wagle holdt sin avskjedsgudstjeneste i Nidarosdomen 27. april 2008, og gikk av samme sommer.
Gare de l’Est (Paris Metro)
Navnet Verdun viser til avenue de Verdun, som fikk sitt navn til minne om slaget ved Verdun. Franske soldater som deltok der, ble utskipet fra jernbanestasjonen her.
Norge under EM i friidrett 2014
Norge deltok med 40 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Norge tok en medalje under mesterskapet.
Gare de l’Est (Paris Metro)
Det er flere innganger til stasjonen, totalt fire: fra 78, boul. de Strasbourg; 93, boul. de Strasbourg; Rue du Faubourg Saint-Martin × rue du 8 Mai 1945; 5, rue du 8 Mai 1945 og Gare de l'Est.
I 2004 var stasjonen på femteplass blant de mest trafikkerte stasjonene på metronettet med 15,66 millioner passasjerer.
Totalt har linje 5 og 7 tre perronger og fire spor, videre to sideperronger og en felles sentral perrong til linje 5 (retning Bobigny – Pablo Picasso) og 7 (retning La Courneuve – 8 Mai 1945) mellom annet og tredje spor.
Linje 4s stasjon har en spesiell design, hvelvingen over perrongene er avbrutt i den sentrale hallen fordi den ligger under de to andre linjene. Disse linjene passerer over noe som nærmest kan beskrives som en bro som krysser linje 4, og dette resulterer i et flatt «loft».
Rehabilitering
Stasjonen ble rehabilitert i «Motte-stil» i 1977, med felter av ren oransje i fasadene. Dermed er stasjonen en av tre av denne typen.
Ellsworth Kelly
Ellsworth Kelly (født 31. mai 1923 i Newburgh i New York i USA, død 27. desember 2015 i Spencertown i New York) var en amerikansk maler, skulptør og trykker, forbundet med hard-edge painting- og color field painting-minimalisme.
Gare de l’Est (Paris Metro)
Rehabilitering
I regjeringsprosjektet «Stasjoner i bevegelse» og «Fornyelse av metroen» («Gares en mouvement» og «Renouveau du Métro») ble stasjonen grundig renovert mellom september 2006 og juni 2007. Dette ble gjort for at stasjonen skulle bli vennligere og mer moderne for høyhastighetsjernbanelinjen TGV Est.
Ellsworth Kelly
Bakgrunn
Ellsworth Kelly studerte ved School of the Museum of Fine Arts i Boston (1946–1947). Året etter flyttet han til Paris hvor han studerte bysantinske og romanske monumenter ved École des Beaux-Arts. I 1954 flyttet han til New York og ble en del av kunstmiljøet der.
Kunstneriske kjennetegn
Kelly har hele tiden arbeidet med både tegning og malerier, og senere også skulpturer. Felles for tegningene og maleriene er vektleggingen av det minimalistiske uttrykket, noe som ofte blir omtalt som «hard edge». I tegningene dominerer den enkle sorte streken mot det hvite papiret, mens ved maleriene oppstår kontrastene gjennom fargekombinasjoner i kvadratiske rutemønstre sammen med en kurvet, organisk linje. Hans arbeider viser tilsynelatende enkle teknikker og legger vekt på formens enkelhet, tilsvarende arbeidene til John McLaughlin og Kenneth Noland. Kelly benytter ofte klare farger for å forsterke sine verk. Kelly lever og arbeider i Spencertown i New York.
Gare de l’Est (Paris Metro)
Rehabilitering
Det gamle fargevalget på perrongene for linje 5 og 7 var oransje fliser og blå maling, dette ble skiftet ut med tradisjonelle hvite fliser som symbol for «Fornyelse av metroen». Under renovasjonen ble også belysningen og perrongmøblene skiftet ut. Til slutt ble skrifttypen «Motte» skiftet ut med «Parisine», og stasjonen fikk skilting ifølge moderne normer. På linje 4s perrong ble kun små endringer foretatt, gulvflisene ble skiftet ut langs ytterkantene, og takhvelvingen ble malt for å dekke over spor etter slitasje og lekkasjer og for å forsegle dem slik at ytterlige skader ikke skulle oppstå.
Ellsworth Kelly
Kunstneriske kjennetegn
Elementene som preger hans malerier og tegninger finnes også i skulpturene hans. Skarpe kanter og kontraster skapes både innad i skulpturen, og i sammenheng med omgivelsene.
Utstillinger og utmerkelser
Ellsworth Kelly hadde hatt en rekke utstillinger. Blant disse var på Galerie Arnaud (Paris 1951), Betty Parsons Gallery (New York 1956 og 1957), Whitney Museum of American Art (New York 1957), Museum of Modern Art (New York 1973), Leo Castelli Gallery (New York 1977), Whitney Museum of American Art (New York 1982), High Museum of Art (Atlanta 1985), Fort Worth Art Museum (Fort Worth 1987), Matthew Marks Gallery (New York 1994), Guggenheim Museum (New York 1996), San Francisco Museum of Modern Art (San Francisco 2002), Matthew Marks Gallery (New York 2003), Matthew Marks Gallery (New York 2006), Middlesbrough Institute of Modern Art, Middlesbrough, (Storbritannia 2010)
Kelly mottok mange utmerkelser: Brandeis Creative Arts Award der Barandeis University, Waltham (1963), Carnegie International (1964), Member of the National Institute of Arts and Letters (1974), Chevalier de l’Ordre des Arts et des Lettres[41] (1987), Praemium Imperiale (2000)
Kelly i Norge
Kellys monumentale skulptur «Untitled (Totem)», som ruver 4,3 meter over bakken, er utplassert i Tjuvholmen skulpturpark. Slik tittelen indikerer minner formen om en totempåle.
Itaporanga
Itaporanga kan vise til:
Slektsvåpen
Et slektsvåpen, også omtalt som et familievåpen, er våpenskjold brukt av en person og dennes slektninger. Et personvåpen er derimot et våpenskjold som er brukt av bare én person.
Andre typer våpenskjold er offentlige våpen (f.eks. riksvåpen og kommunevåpen), håndverkerlaugs våpen og andre private korporasjoners våpenskjold (f.eks. fotballklubber og våpen som kommersielle kjennetegn) og fantasivåpen (for eksempel for middelalderens «de ni helter»).
Utbredelse
Fra sist på 1100-tallet og til idag finnes slektsvåpen brukt i hele Europa, og etterhvert også i andre land med europeisk heraldikk. Fra den første tiden kjennes slektsvåpen for fyrster og andre sosialt, spesielt framstående personer. I Norge regnes for eksempel den gull opprette løven på rød bunn som sverreættens slektsvåpen. Senere i middelalderen finnes det noen slektsvåpen også fra andre, så som Bjarkøyætten. Etter middelalderen kom slektsvåpen etterhvert i bruk hos bl.a. embetsmenn, militærpersoner, handelsfolk og håndverkere samt hos noen bønder. Vi ser dette på slikt som segl på dokumenter og inngravert, brodert eller malt på gjenstander. Det finnes bare nokså få skriftlige samlinger og opptegnelser med slektsvåpen fra norsk område før 1700-tallet.
Våpenets innhold
Et slektsvåpen kan bestå av bare den sentrale del: skjoldets farge- og figursammensetning. De fleste slektsvåpen fra 1500-tallet og senere, har både skjoldet og ytre utstyr som hjelm, hjelmklede og hjelmtegn. Noen ganske få har også skjoldholdere og annet ytre utstyr.
Sammensetningene av farger (tinkturer) og figurer i slektsvåpen, kan være helt enkle, som i gull skjold en rød rose for den norske slekten Fasting og Sudrheimsætten, i sølv skjold en rød skråbjelke for slekten Huitfeldt. Noen norske slektsvåpen er mer kompliserte, slik som firedelt skjold med flere figurer hos slektene Dunker, Kielland, Wedel-Jarlsberg og Werenskiold.
Hvordan våpenet blir til
Et våpenskjold er primært et kjennetegn og skal derfor være forskjellig fra andre våpen. Farger og figurer i våpen er ikke alltid valgt for å symbolisere noe bestemt, eller symbolikken kan være ganske fjern og hårtrukket. For en rekke slektsvåpen er det ukjent hvorfor de enkelte farger og figurer ble valgt, så som skjold skrådelt av svart og sølv for middelalderslekten Rømer, en åtteoddet stjerne for slekten Loennechen og tre bjelker for Hirsch.
En del slektsvåpen har figurer som symboliserer slektsnavnet, såkalt talende våpen: for eksempel en heire på to fjelltopper som en dal, for Heyerdahl, en hjelm for Hielm, en hjort for Hjort, tre nagler for Nagell, en nøkkel for Schlytter og en ulv for Wulfsberg. I noen slektsvåpen er det tatt inn figurer og skjold felter fra inngiftede kvinner og deres formødre, for eksempel de norske slektene Kielland, Kolderup og Lund (fra Skåne).
Flere nålevende slekter har sitt slektsnavn og våpenskjold fra forfedre gjennom kvinneledd, så som Kreyberg, Munthe, Thrane, Vogt og flere slekter Skanke.
Mange har tatt i bruk et slektsvåpen bare fordi de har slektsnavn som ligner navnet til en slekt som har dette slektsvåpenet (for eksempel slektene Anker, Bolten, Bugge, Daae, Treschow, Aall). Dette skjedde særlig etter at bøker med samlinger av slektsvåpen som var ordnet etter slektsnavn, ble utgitt både i Skandinavia og i andre land fra og med 1600 – 1700-tallene.
I den norske unionstiden med Danmark utstedte sentralmyndighetene i København («Kongen»), såkalte våpenbrev og adelsbrev, der personer fikk fastsatt våpenskjold for seg og sine etterkommere i mannslinjen. I flere tilfelle var våpenskjoldene de samme som personene hadde brukt tidligere, men med tillegg av nye våpenfigurer eller utskiftning av tidligere figurer (for eksempel slektene Løvenskiold, von Munthe af Morgenstierne, Wedel Jarlsberg). I andre land er det mer alminnelig at adelsbrevene fastsatte helt nye våpen.
I Storbritannia kan fortsatt nye slektsvåpen bli fastsatt av de nasjonale heroldsmyndighetene, mot en betaling, men uten tildeling av adelskap. Da kan ofte de nye våpnene bli basert på varianter av våpen fra slekter med lignende navn, selv uten at det er påvist noe slektsskap.
Slektsvåpen eller personvåpen?
Grensen mellom slektsvåpen og personvåpen kan reise flere spørsmål. De fleste tidlige slektsvåpen er først tatt i bruk av en person, og blir så senere brukt av etterkommerne og/eller andre slektninger (for eksempel Tordenskiolds brorsønn og muligens arvtagere til Olav av Foss).
Et spørsmål er om det er samme eller forskjellige våpen, når slektninger foretar større og mindre variasjoner i farger ("tinkturer") og figurer (for eksempel i slektene Bergh, Cappelen, Heyerdahl og Skanke). Slike variasjoner kalles for briseringer, differensieringer og similariseringer. I slike tilfelle kan vi si at hovedtrekkene som går igjen er slektsvåpenet. En innvending mot dette kan være at vanligvis anses hver selvstendig kombinasjon av farger og figurer som et eget våpen. Dette bl.a. i den forstand at det er bare en bestemt farge/figurkombinasjon som blir definert som et våpen i en blasonering.
Et annet spørsmål er om det foreligger et slektsvåpen, når noen har tatt opp et våpen som ble brukt av bare en person for flere generasjoner siden. Videre er det spørsmål om hvem av etterkommerne har rett til å "arve" våpen fra en slektning.
I Norge er det ingen offisielle regler på dette, men visse normer finnes i praksis. I Storbritannia er det en viss tradisjon for at de enkelte slektsmedlemmer bruker slektsvåpenet med brisyrer i form av små tilleggsfigurer (England). Eller de kan ha våpenet med tinkturvariasjoner i tillegg til en skjoldbord eller annen tilføyd våpenfigur (Skottland). I begge disse områder arves våpen bare gjennom sønner (med spesielle regler for menn som har bare døtre). I tysktalende områder kan det ses at slektsvåpen har vært gjort til individuelle personvåpen ved å endre hjelmtegn. I Storbritannia er hjelmtegnet ofte brukt alene som et slektsmerke, kanskje fordi det ikke så ofte forandrer seg i generasjonenes løp, selv om det også forekommer der.
Mange våpen kan starte som utpregede personvåpen og fortsette som slektsvåpen, f.eks. Cort Adelers våpen som etterkommerne fortsatte å bruke. Tilsvarende ser vi i mange adelsvåpen fra Danmark og Sverige, med figurer og farger som symboliserer forhold knyttet til den person som ble adlet.
Litteratur
Andre land
Román Torres
Román Aureliano Torres Morcillo (født 20. mars 1986) er en panamansk‌ fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Seattle Sounders FC.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Rossabø kirke
Rossabø kirke er en modernistisk kirke fra 1972 i Haugesund kommune, Rogaland fylke.
Kirken er sognekirke for søre bydel i Haugesund og en del av Stavanger bispedømme.
Kirken er bygget i plasstøpt betong, og tilhører stilarten brutalisme. Den er en arbeidskirke, det vil si en kirke som i tillegg til kirkerommet også innehar andre rom tilknyttet menighetens arbeid. Her kan for eksempel nevnes menighetshus, kontor for kirkens ansatte og rom for kirkenes arbeid med barn og unge.
Bygget var arkitektene Per Amund Riseng og Jan Stensruds første konkurranse, og deres første bygg som ble realisert. Senere tegnet de Bekkefaret kirke i Stavanger.
Riksantikvaren har listeført kirken som særlig verneverdig.
Den pagasetiske bukt
Den pagasetiske bukt, også kjent som Pagastikosbukten (gresk: Παγασητικός κόλπος, Pagastikós kólpos), er en rund bukt i prefekturet Magnesia i det sentraløstlige Hellas. Den er dannet av Pilionhalvøya og er 102 meter dyp på det dypeste. Bukten er forbundet til Nord-Evvia-bukten i sør og grensen mellom disse to områdene er et stred som bare er 4 km bredt. Den har fått sitt navn fra den antikke byen Pagases.
Monte Cassino
Klosteret Monte Cassino
Benedikt av Nursia, grunnleggeren av den katolske benediktinerordenen, etablerte sitt første kloster på Monte Cassino i 529.
Den pagasetiske bukt
Steder i bukten
De følgende stedene i eller rundt bukten er oppgitt i rekkefølge fra vest og med klokken:
Monte Cassino
Klosteret Monte Cassino
Siden reformene til Andre Vatikankonsil på 1960-tallet er klosteret et av de få gjenværende territoriale klostre innenfor den katolske kirke. Den 23. oktober 2014 anvendte pave Frans spesifikasjonene til motu proprio Ecclesia Catholica (Paul VI, 1976) på klosteret. Dette innebar at 52 kirkesogn ble fjernet fra klosterets jurisdiksjon, og klosterets områder ble redusert til kun klosteret selv, samtidig som klosterets status som territorialabbedi ikke ble endret. Med unntak for tomten som klosterkirken og klosteret selv befinner seg på, ble det tidligere området til klosteret overført til det lokale bispedømme Sora-Cassino-Aquino-Pontecorvo.
Stedets historie
Historien til Monte Cassino er knyttet til den nærliggende byen Cassino, som først ble bosatt på 400-tallet f.Kr. av den italiske folkegruppen volskere. Volskerne holdt på denne tiden store deler av sentrale og sørlige Italia. Det var volskere som først bygde en festning på toppen av Monte Cassino.
Volskerne ble beseiret av romerne i 312 f.Kr. Romerne døpte om bosetningen til Casinum og bygde et tempel for Apollo på festningen. Moderne arkeologisk utforskning har ikke funnet noen spor av tempelet, men arkeologene har funnet ruiner av et amfiteater, et teater og et mausoleum som indikerer den romerske tilstedeværelsen der. Ifølge pave Gregor den stores helgenbiografi om Benedikt av Nursia skal Benedikt ha knust statuen av Apollo og dens omgivelser, og ombygd tempelet til en kirke.
Pindorama
Pindorama er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Patriarken av Bagdad
Patriarken av Bagdad kan referere til to ulike patriarker med sete i Bagdad:
Se også
Bagdad bispedømme
Drammens Ballklubb
Drammens Ballklubb (stiftet 14. august 1909) er et idrettslag fra Øren i Drammen. Klubben ble stiftet 14. august i 1909 som en sammenslutning mellom klubbene Idun og Spring, begge stiftet i 1908. I starten var Drammens Ballklubb en ren fotballklubb, men etter hvert ble ski, skihopping, samt bandy viktige aktiviteter for klubben. I 1930 spilte klubben NM-finale mot Ørn og tapte 2–4. Klubben kom til kvartfinalen både i 1949 og 1958, begge gangene møtte laget Skeid som begge årene kom seg til finalen.
I dag er det idrettene fotball, langrenn, bandy og eSport som er i fokus. I tillegg har klubben et sterkt samfunnsengasjement når det gjelder inkludering av barn i idretten og avholder bl.annet gratis aktivitetstilbud en uke i sommerferien.
DBK tok opp ishockey på programmet rett før de olympiske leker i 1952. Det ble spilt olympiske hockeykamper på Marienlyst, og klubben spilte sine første kamper i forkant av turneringen.
I 2017 ble Ørenbanen oppgradert i mai 2018 ble banen gjenåpnet med nytt kunstgress og kjøleanlegg for kunstis. I tillegg har området fått en ny hall i Øren Flerbrukshall.