cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jackie Lomax
Årene 1970 - 1977
Etter at han forlot Apple, inngikk Jackie Lomax et samarbeid med bassist Alex Dmochowski, gitarist John Moorshead og trommeslager Carlo Little om et band de kalte Heavy Jelly. På Head Records utga de singelen "Chewn In"/"Time Out", (Head HDS4001, 1969), og fulgte opp med en LP, kun med Jackie Lomax' sanger, men den ble kun utgitt som promo-plate, og ble ingen kommersiell utgivelse til del.
I 1971 reiste Jackie Lomax tilbake til USA for å jobbe i Woodstock, New York. Han fikk platekontrakt med Warner Bros. Records og fant sammen med enkelte medlemmer av Lomax Alliance og The Undertakers igjen, tok plass i studio, men på nytt opplevde Lomax at selskapet ikke viste ham oppmerksomhet. For Warner Bros. utga Jackie Lomax to album: Home Is in My Head og Three.
Fortvilet over manglende interesse i USA reiste Jackie Lomax til England senhøstes 1973, og ble med i Badger, et progressivt rockeband som opprinnelig var startet av tidligere keyboard spiller i Yes, Tony Kaye. Lomax påvirket bandet til å gå i retning av samme type R&B og soul som hadde preget hans tre soloalbum. Bandet gjorde stas på Jackie Lomax' sanger og musikalske kvaliteter, men fikk kort levetid, og utga bare en LP, White Lady, på Epic Records. Den ble produsert av Allen Toussaint.
Nok en gang krysset Jackie Lomax Atlanterhavet for å få fart på solokarrieren. Capitol Records ga ham platekontrakt i 1975, og han fortsatte å spille en blanding av R&B og soul. Her utga han to nye album, Livin' for Lovin' og Did You Ever Have That Feeling? Sistnevnte ble kun utgitt i USA. Etter at han i 1977 forlot Capitol hadde han ikke noen platekontrakt lenger.
Årene i Amerika 1978-2000
I 1980-årene ble det stille om Jackie Lomax, men midt i 1980-årene kunne en fra tid til annen se at han spilte gitar og koret for ulike artister som ble produsert av hans gode venn Patrick Landreville. For en kort stund spilte han også med det kort levde "Tea Bags", med opprinnelse i Los Angeles. Han komponerte fra tid til annen for britiske musikere som Ian Wallace, Kim Gardner, Mick Taylor, Brian Auger, Terry Reid, Peter Banks, Graham Bell, David Mansfield m.fl..
I 1990-årene var det igjen noe mer aktivitet rundt Jackie Lomax, i det han spilte med andre britiske artister langs Amerikas vestkyst, og turnerte som bassist med gamle storheter som The Drifters, The Diamonds og The Coasters, som alle var store navn den gang han selv gjorde sine første forsøk på å leve av musikken. I California, og spesielt i Ventura County, har Lomax spilt live med en rekke musikere, som Tom Petty, trommeslager Randall Marsh, Jim Calire, Patrick Landreville og Mitch Kashmar, hovedsakelig tyngre blues og R&B.
2001 og videre
I 2001 gjorde Jackie Lomax ferdig sitt første soloalbum siden 1977, The Ballad of Liverpool Slim. I 2002 fortsatte han turnévirksomheten på Vestkysten. Høsten 2003 spilte han en konsert på The Cavern i Liverpool, hvor han hadde begynt sin karriere for over førti år siden.
Jakov Milatović
Jakov Milatović (født 7. desember 1986) er en montenegrinsk økonom og politiker som siden 20. mai 2023 har vært Montenegros president. Han var tidligere, fra 2020 til 2022, statsråd for økonomisk utvikling i regjeringen til Zdravko Krivokapić og har også vært ansatt i Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling. Han var en av grunnleggerne og er nestleder i det liberale og pro-europeiske partiet PES (Europa nå!) som (pr. 2023) er det største partiet i landets parlament.
I en alder av 36 ble han den tredje og hittil yngste presidenten i det selvstendige Montenegro som fikk sin uavhengighet i 2006. Han har kunngjort at han vil arbeide for økt levestandard, bekjempelse av korrupsjon og medlemskap i EU innen 2025 som sine hovedsatsingsområder.
Biografi
Milatović ble født 7. desember 1986 i Titograd (nåværende Podgorica, hovedstad i Montenegro) i det tidligere Jugoslavia. Hans far var en montenegrinsk-serbisk unionist og var en av grunnleggerne av SNP (Montenegros sosialistiske folkeparti) i 1997. Han har økonomisk utdannelse fra flere universiteter (University of Montenegro, Illinois State University, Vienna University of Economics and Business, Sapienza University of Rome og St John's College, Oxford).
Karriere som økonom
Milatović har jobbet i NLB Group (Slovenias ledende bank og finansgruppe) i Podgorica og i Deutsche Bank i Frankfurt før han i 2014 ble ansatt i Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling. Han har publisert flere artikler og er medforfatter av to bøker.
Politisk karriere
Han var statsråd for økonomisk utvikling i regjeringen til Zdravko Krivokapić fra 4. desember 2020 til 28. april 2022. I denne perioden la han, sammen med finansminister Milojko Spajić, fram et kontroversielt økonomisk reformprogram med tittelen Europa nå! Reformprogrammet tok sikte på å heve minstelønnen, redusere skattene, tiltrekke seg utenlandske investeringer og å påskynde landets integrasjon med EU. Programmet ble godt mottatt i befolkningen og økte populariteten til Milatović and Spajić.
I mars 2023 stilte Milatović som presidentkandidat for PES. Han erstattet Spajić som opprinnelig var partiets kandidat fordi valgkommisjonen ikke godkjente Spajić som kandidat fordi han hadde dobbelt statsborgerskap, i både Montenegro og Serbia. Han ble valgt til president etter å ha slått den sittende presidenten Milo Đukanović med klar margin. Đukanović representerer partiet DPS, Montenegros demokratiske sosialistiske parti. I andre valgomgang fikk Milatović 55.88% av stemmene mot Đukanović som fikk 41.12%. Han ble tatt i ed som president 20. mai 2023.
Hans politiske plassering beskrives av noen som sentrumsorientert/sentristisk, mens andre beskriver ham som populistisk.
Utenrikspolitisk er han for at landet skal bli medlem av EU og han går inn for sterkere bånd mellom Montenegro og Serbia. Han støtter sanksjonene mot Russland etter deres invasjon av Ukraina. Han har avvist forslag om å revurdere anerkjennelsen av Kosovo som urealistisk og fastslår at Kosovo er et internasjonalt anerkjent land.
Familie
Milatović er gift med Milena Milatović og paret har tre barn.
Orrin Upshaw
Orrin Thomas Upshaw (født 23. juli 1874 i Kansas, død 15. august 1937St. Louis i Missouri) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Upshaw vant en olympisk sølvmedalje i tautrekking under OL 1904 i St. Louis. Han var med på laget Southwest Turnverein of St. Louis 1 som vant på sølvfinalen på w.o. over New York Athletic Club. De andre tautrekkerne på sølvlaget var Max Braun, William Seiling, Charles Rose og August Rodenberger. Det var seks lag som deltok i konkurransen i tautrekking.
1844 i Russland
Begivenheter i året 1844 i Russland.
Christian Gregor
Christian Gregor (født 1. januar 1723, død 6. november 1801) var en tysk organist, komponist, salmedikter og herrnhutisk biskop. I 1778 gav han ut salmeboken Gesangbuch zum Gebrauch der evangelischen Brüder-Gemein. Han er representert med en salme i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Andrij Hlusjtsjenko
Andrij Hlusjtsjenko (født 23. oktober 1977) er en ukrainsk tidligere triatlet.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble nummer 10.
Danyang–Kunshan-broen
Danyang–Kunshan-broen (kinesisk: 丹阳－昆山大桥, pinyin: Dānyáng-Kūnshān dà qiáo) er en 164,8 km lang viadukt som er en del av Beijing-Shanghai ekspressjernbanen i Kina.
Lars Nicolai Reener
Lars Nicolai Reener (født 2. februar 1769 i Trondheim, død 24. juni 1844 i Henningsvær) var handelsmann, gårdbruker, væreier og stortingsrepresentant i én periode.
Danyang–Kunshan-broen
Den er verdens lengste bro og ble åpnet for trafikk 30. juni 2011.
Lars Nicolai Reener
Han var 1. suppleant fra Nordlands amt til stortinget i 1815 og møtte i stedet for Christen Elster. Reener var medlem av fem komiteer, deriblant om kjøpstedenes økonomi, handel og sjøvesen, om handelskomiteer og om kjøpstadsprivilegier.
Tante Pose (roman)
Tante Pose eller Tante Pose : en Julefortælling fra gamle Dage er en roman av Gabriel Scott. Boken kom ut første gang i 1904, på Aschehoug forlag.
Handling
Fortellingen starter under juleforberedelsene på en sorenskrivergård på landet. Alle på gården er travelt opptatt med ulike gjøremål, og har store forventninger til julefeiringen. Så mottar de beskjed om at sorenskriverens søster – kalt «tante Pose» – er på vei; hun har bestemt seg for å feire jul med sorenskriverfamilien. Sorenskriveren vet at hans søster og hans svigerfar ikke kan fordra hverandre – og det vet alle andre på gården også. Så ankommer julegjesten, og det er duket for en jul med stadige verbale trefninger mellom tante Pose og «bestefar». Om morgenen første juledag dukker det opp to nye gjester; to unge studenter som har stor moro av krigstilstandene som råder blant den eldre garde. Samtidig er det et gryende kjærlighetsforhold på gang mellom husets datter og den ene studenten.
Hørespill og filmkomedie
Den 1. januar 1940 hadde et hørespill basert på fortellingen til Scott, premiere på NRK Radio. Senere i 1940 hadde den norske filmkomedien Tante Pose premiere. Filmen var regissert av Leif Sinding etter et manus som bygget på Scotts julefortelling.
Martin Egeberg
Martin Egeberg (født 7. desember 1896, død 8. februar 1977) var en to gangs norsk bryter som drev gresk-romersk bryting og fikk VM-sølv.
Han begynte brytningen i 1915 for Fagforeningens Turn- og Idrettsforening. brøt for utbryterklubben Fagforeningenes Idrettsforening av 1926, det som etter bruddet senere ble satt sammen i Sportsklubben av 1909. Han var styreformann i Norges Bryteforbund første gang i 1936, og satt i Oslo Idrettskrets sin helsekomité. Egeberg var også mangeårig referent for Norsk Telegrambyrå og Sportsmanden.
Han var født i Kristiania, sønn av kjørekarl Anton Egeberg (1869–1949) fra Hobøl og ho Elisabeth Marie Egeberg (1869–1938) fra Fredrikstad.
Eugen Schiffer
Eugen Schiffer (født 14. februar 1860 i Breslau, død 5. september 1954 i Charlottenburg i Berlin) var en tysk jurist og politiker (Nationalliberale Partei, DDP, LDPD, FDP). Schiffer tjenestegjorde som jurist, parlamentariker og statssekretær i det tyske keiserriket. Han ble Weimarrepublikkens første finansminister og senere justisminister i to perioder. Etter den andre verdenskrigen ble han i en alder av 85 år, leder av justisvesenet i den sovjetrussiske okkupasjonssone i Tyskland. Schiffer flyttet i 1950 til Charlottenburg i Vest-Berlin hvor han ble medlem av FDP og tilbrakte sine siste år.
Liv
Schiffer ble født inn i en jødisk familie, men skiftet i 1896 til den evangeliske kirke. Etter ordinær skolegang studerte han jus i Breslau, Leipzig og Tübingen og gjorde deretter karriere i det prøyssiske justisvesenet.
Det tyske keiserriket
Under den første verdenskrigen var Schiffer rådgiver for Wilhelm Groener og ledet rettsavdelingen i krigsdepartementet. Schiffer arbeidet deretter i Reichschatzamt, et departement for forvaltning av statens midler og var statssekretær samme sted etter Novemberrevolusjonen i 1918.
Schiffer var i perioden 1903 til 1918 den prøyssiske nasjonalforsamlingen hvor han representerte de nasjonalliberale. Han var fra 1912 til 1917 også medlem av Riksdagen.
Eugen Schiffer ble en sentral skikkelse i Riksdagen. Han var i besittelse av store talegaver og stor ærekjærhet. Utenfor parlamentet hadde han støtte hos den tyske storindustrien. I tiden forut for Novemberrevolusjonen markerte han seg som tilhenger av monarkiet, men samtidig som positiv til en styrking av parlamentets stilling.
Weimarrepublikken
Schiffer var i 1918/1919 en av grunnleggerne av Deutsche Demokratische Partei. Han var fra februar til april 1919 den nye republikkens første finansminister. I tillegg var stedfortredende leder av regjeringen Scheidemann (Stellvertretende Präsident des Ministerrates). Som finansminister utviklet han et foreløpig skattesystem som dannet grunnlag for Matthias Erzbergers senere store reform av de tyske skattelover. Han gikk ut av regjeringen i protest mot undertegningen av Versaillestraktaten. Senere var han justisminister i regjeringene Bauer og Wirth I.
Under Kappkuppet i 1920 flyktet regjeringen til Stuttgart, forøvrig etter Schiffers råd. Schiffer ble selv tilbake i Berlin. Gjennom forhandlingene med kuppmakerne bidro han til at kuppet mislyktes, men opplysningen om at han hadde forhandlet med kuppmarkerne og derigjennom sikret seg amnesti, medførte kritikk fra sosialdemokratene. Schiffer gikk deretter ut av regjeringen.
Han var i perioden 1920 til 1921 tysk representant i den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie i Haag. Han ledet Tysklands delegasjon i forhandlingene med Polen om Øvre Schlesien. I sin avskjedstale i Riksdagen i 1924 som også markerte hans uttreden fra politikken, gikk han inn for at Tyskland skulle slutte seg til Dawesplanen for nedbetaling av Tysklands krigsgjeld.
Schiller sto i opposisjon til det nasjonalsosialistiske regimet (1933–1945) som stadig forfulgte ham av politiske og rasistiske grunner.
Etter den andre verdenskrigen
Etter den andre verdenskrigen etablerte han samme med sin svigersønn Waldemar Koch og Wilhelm Külz (1875–1948) Liberal-Demokratische Partei Deutschlands. Partiet var virksomt i den sovjetiske okkupasjonssonen, det som senere ble DDR. Partiets viktigste krav var demokratisk gjenoppbygning, en profesjonell forvaltning, medbestemmelse for fagforeninger og næringsdrivende, skille av stat og kirke og garanti for grunnleggende demokratiske rettigheter og menneskerettigheter.
Schiffer var inntil 1948 leder av den sentrale justisforvaltning i sovjetisk sone. Arbeidet gikk blant annet ut på å utforme rettsregler for forfølgelse av nazistiske krigsforbrytere. Straffereglene omfattet blant annet beslagleggelse av eiendom, langvarige fengselsstraffer og dødsstraff.
I 1947 foreslo han for samtlige okkupasjonsmakter en felles tysk representasjon til en utenriksministerkonferanse i Moskva, men uten å lykkes.
I 1950 flyttet han til Charlottenburg som lå i den britiske okkupasjonssonen av Vest-Berlin, og meldte seg da inn i FDP. Schiffer er gravlagt i æresgrav D7 på Wilmersdorf gravlund.
Niels Gabrielsen Omsted
Niels Gabrielsen Omsted (født 2. desember 1769 på Bragernes i Drammen, død 14. september 1852 samme sted) var en norsk trelasthandler og skipsreder i hjembyen Drammen og stortingsrepresentant i én periode. Han var 2. representant fra Drammen til stortinget i 1815. Niels Omsted var en av Drammens største kjøpmenn og meget velstående, men gikk konkurs rundt 1820.
Han var sønn av grosserer Gabriel Omsted (1740–86) og Ambrosia Dedekam, og var gift med Maren Karina von Cappelen. De var foreldre til Gabriel Omsted, Karen von Cappelen Omsted, Michael von Cappelen Omsted, Ambrosia Dedekam Omsted, Niels Omsted og Caroline Emilia Omsted.
Julius Jolly
Julius Jolly (født 28. desember 1849 i Heidelberg, død 24. april 1932 i Würzburg) var en tysk sanskritist.
Jolly studerte sanskrit og iranistikk i München, Berlin og Leipzig, og ble i 1877 professor i sanskrit og sammenlignende språkvitenskap i Würzburg. Hovedfaget hans var indisk rettshistorie. 1882–1883 var han Tagore Professor of Law i Calcutta. Han skrev et av bindene i Grundriß der Indo-Arischen Philologie und Altertumskunde.
Football League 3. divisjon 1963–1964
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Hornbiller
Hornbiller (Dynastinae) er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne underfamilien omfatter noen av de aller største og tyngste billene. I Norge forekommer det bare én art i denne gruppen, neshornbillen (Oryctes nasicornis).
Levevis
Dynastinae forekommer hyppigst i skog, men kan leve i mange ulike miljøer. Bortsett fra gruppen Cyclocephalini besøker de sjelden blomster. De fleste har larver som lever i død ved eller muld, der de eter råtnende vegetabilsk materiale og utviklingen tar gjerne flere år. Undergruppen Phileurini skiller seg fra de øvrige ved at både larver og voksne er rovdyr, med den mer næringsrike dietten kan larveutviklingen gå vesentlig raskere. Tross sine tunge kropper flyr disse billene godt. De eter gjerne råtnende frukt. Hannene bruker hornene sine til å sloss om hunnene, en hann prøver gjerne å få hornet under motstanderen og vippe ham over på ryggen. En del arter er regnet som skadedyr, enten fordi de voksne billene gnager på planter eller fordi larvene kan ete røtter.
Utbredelse
Gruppen forekommer i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis, men de fleste artene er tropiske. Den er forholdsvis artsfattig i de nordlige områdene, med 13 arter funnet i Europa, men bare én (neshornbillen) i Nord-Europa.
Systematisk inndeling
I nyere inndelinger blir gruppen ofte regnet som en familie for seg selv, Dynastidae.
Berfjordtunnelen
Berfjordtunnelen er en tunnel på fylkesvei 6312 i Åfjord i Trøndelag. Tunnelen ble åpnet for trafikk i desember 2020. Den erstattet en rasutsatt strekning langs fjorden.
Referanser
<References />
Santa Chiara a Vigna Clara
Santa Chiara a Vigna Clara er en katolsk sognekirke og tittelkirke i Roma, dedisert til den hellige Klara av Assisi. Kirken ligger ved Via Riccardo Zandonai nær Piazza dei Giuochi Delfici i Quartiere Della Vittoria i nordvestre Roma.
Den 16. mars 1978 gikk den kristeligdemokratiske tidligere statsminister Aldo Moro til messen i denne kirke kort før han ble kidnappet på via Fani. Han ble senere myrdet/henrettet av av kidnapperne, De røde brigader.
Beskrivelse
Kirken ble oppført etter tegninger av arkitekten Alberto Ressa og ble konsekrert i 1962. Interiøren har malerier av av den spanske kunstneren Mariano Villalta Lapayes.
Tittelkirke
Santa Chiara a Vigna Clara ble stiftet som tittelkirke av pave Paul VI i 1969.
Tobias Guddal
Tobias Kvalvågnes Guddal (født 25. juli 2002) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Matheteus
Utseende
En middelsstor (12-15 millimeter), noe bred, skarpt rød bille med kamformede, svarte antenner. Hodet er forholdvis lite, kort og bredt med små, utstående fasettøyne. Antennene er omtrent halve kroppslengden. Pronotum er stort og bredt, rundet, dekkvingene med litt rundede sider. Dekkvingene og pronotum er betydelige videre enn kroppen som ligger under dem.
Eksterne lenker
Fra Delta Interactive key. Matheteus:.
Fjernstyringsprogram
Innen informatikken er et fjernstyringsprogram en programvare eller et operativsystem som styrer enn annen datamaskin enn den som programmet befinner seg på. Det tillater et vindussystem eller et skrivebordsmiljø å vises på en separat klient, mens det selv kjører på et system som kan være en personlig datamaskin, men som har den samme eller en lignende rolle som en tjenermaskin.
Aa Ammayi Gurinchi Meeku Cheppali
Aa Ammayi Gurinchi Meeku Cheppali er en indisk film fra 2022 regissert av Mohana Krishna Indraganti.
Akto
Akto (kinesisk: 阿克陶县; pinyin: Ākètáo Xiàn; uigursk: ئاقتو ناھىيىسى / Akto Nahiyisi) er et fylke i det autonome prefektur Kizilsu i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Her er Kinas vestligste punkt.
Befolkningen var på 163,789 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kashgar-Hotan-jernbanen løper gjennom Akto.
2037 (film fra 2022)
2037 er en sørkoreansk film fra 2022 regissert av Mo Hong-jin.
Jusupovpalasset
Jusupovpalasset kan være:
Papaya Bull
Papaya Bull er en brasiliansk animasjonsfilmserie, i samarbeid med Disney XD. Serien er en koproduksjon med TeamTO, Cake Entertainment, ZigZap, Boutique Filmes, Nickelodeon og NBCUniversal International Networks. Den er produsert av Birdo Studio som også jobbet med Cartoon Network, TV Cultura og 52 Animation Studio.
Tianjinbroen
Tianjinbroen er en 113,7 km lang viadukt som er en del av Beijing-Shanghai ekspressjernbanen i Kina. Broen var ferdig i 2010 og ble åpnet 30. juni 2011.
Den løper over land mellom Langfang og Qingxian.
Jonas Knudsen Moe
Jonas Knudsen Moe Linvaag (født 16. desember 1759, død 19. mai 1831) var gårdbruker på Linvågen i Tustna og stortingsrepresentant i én periode. Han vervet seg som gardist og var i København fra 1778 til 1795.
Da det skulle velges utsndinger til Eidsvoll i 1814 var han valgmann. Moe var 2. representant fra Romsdals amt til stortinget i 1815. Han var også 1. suppleant til stortinget i 1814.
Gorhamia
Gorhamia er en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.
Utseende
Hannene er middelsstore, avlange, røde og svarte lysbiller med kamformede antenner.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Utbredelse
Artene lever i Sørøst-Asia (Malaysia).
Slagtrekker
Slagtrekker kan vise til:
Akqi
Akqi (kinesisk: 阿合奇县; pinyin: Āhéqí Xiàn; uigursk: ئاقچى ناھىيىسى / Akçi Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Kizilsu i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 34,579 innbyggere i 1999.
Jens Peter Gløersen Debes
Jens Peter Gløersen Debes (født 23. august 1776 i Christiania, død 1. august 1832) var assessor i Høyesterett og stortingsrepresentant i én periode.
Han var 3. suppleant fra Christiania til stortinget i 1815 og møtte for Johannes Berg Thrane fra 1. april 1816.
Edward Payson Hammond
Edward Payson Hammond (født 1. september 1831, død 14. august 1910) var en amerikansk evangelist og salmedikter. Hammond begynte sin teologiske utdannelse på Union Theological Seminary i New York City, men dro til Skottland og fullførte studiene på den skotske frikirkens seminar i Edinburgh. 2. januar 1863 ble han ordinert i New York, og året etter begynte han å jobbe i Chicago. Gjennom 1860, -70, og 80-tallet reiste han som predikant i hele Nord-Amerika, Europa og Midtøsten.
Hammond skrev rundt hundre bøker og traktater, i tillegg til flere salmer. Han skrev også en salmebok som ble oversatt til norsk og svensk. I de norske salmeøokene Salmer 1997 og Norsk salmebok 2013 er salmen «Gethsemane» tatt med, og han er også representert i den svenske felleskirkelige salmeboken fra 1986.
Zlatibor
Zlatibor (serbisk: Златибор – «Gyllen furu») er et lavt fjellområde i den vestlige delen av Serbia. Fjellene er en del av De dinariske Alpene. Gjennomsnittshøyden er om lag 1,000 moh. Høyeste punkt er Tornik (1,496 moh.)
Zlatibor er avgrenset av elvene Sušica i nord og Uvac i sør, samt de østlige skråningene av fjellet Tara og de vestlige skråninger av Murtenica. Det karakteristiske landskapet i Zlatibor er åpne gressenger (fjellbeiter) med innslag av furutrær.
Fjellområdet er blant de eldste turistregionene i Serbia. Det finnes flere spa og mange fasiliteter for vinteridrett. I 2015 besøktre rundt 300,000 turister fjellene, 36,000 av dem fra utlandet.
Europavei 763 berører i nord utkanten av fjellområdet. Beograd-Bar-banen krysser under Zlatibor i en seks kilometer lang tunnel. Smalsporbanen Šarganska osmica, som er en turistattraksjon, går over Šarganpasset som danner grensen mot Tarafjellene.
Joris Christian Norbye
Joris Christian Nordbye  (født 1765 på Tynset, døpt 27. juli, død 14. februar 1838 i Selbu) var lensmann i Selbu. Han var også bonde, forlikskommissær og valgmann i flere år.
Nordbye var innehaver av medaljen for borgerdåd og Dannebrogordenens hederstegn.
Anakreon
Anakreon (gresk: Ἀνακρέων) (født ca. 582 f.Kr., ca. 485 f.Kr.) var en gresk lyrisk poet, kjent for sine drikkesanger og hymner. Senere grekere i hellenistiske Alexandria inkluderte ham i den kanonske liste av ni lyriske poeter. Hans poesi i det frivole hoffet til Polykrates er preget av erotiske og dionysiske viser, om kjærlighet og vin.
Liv og virke
Anakreon ble født på Teos, en jonisk gresk by i på kysten av Anatolia. Navnet og identiteten til hans far er emne for diskusjon hvor ulike autoriteter (som Suda) nevner fire ulike muligheter: Skythianos, Eumelos, Parthenios, eller Aristokritos. Da perserne rundt 545 f.Kr. under Kyros den store angrep Lydia og hovedstaden Sardis, dro mange grekerne, blant dem Anakreon, i landflyktighet framfor å bli igjen og overgi deres by til den persiske hærføreren Harpagos. Anakreon synes å ha deltatt i kampene hvor han i henhold til hans egen innrømmelse, ikke utmerket seg selv. De seilte nordover til Trakia hvor de grunnla en koloni ved Abdera. Anakreon synes å ha deltatt i kampene hvor han i henhold til hans egen innrømmelse, ikke utmerket seg selv. Noen av hans dikt er antagelig blitt til i Trakia, blant annet et som det kun er bevart en eneste linje fra. Det fortelles om en som kaster fra seg skjoldet i «den skjønt strømmende flodens bølger».
Fra Trakia reiste han senere til hoffet til Polykrates, en tyrann på Samos. Han skal etter sigende ha fungert som en lærer for Polykrates, og at han hadde tyrannens tillit, i henhold til Herodotos som bemerker at poeten satt i den kongelige kammer da publikum fikk høre den persiske budbringeren. Til gjengjeld for sin gunst og beskyttelse skrev Anakreon mange smigrende oder til Polykrates. Som sin senere kollega innen lyrikken, romeren Horatius, som var blant hans største beundrere og på mange vis en beslektet sjel, synes Anakreon å ha vært godt tilpasset hofflivet.
Ved Polykrates' død sendte Hipparkhos, tyrannen i Athen og som hadde arvet sin fars litterære smak, en egen budbringer for å få den populære poeten til Athen på en galei med femti roere. I Athen ble Anakreon kjent med poeten Simonides fra Keos og andre medlemmer av dyktige kunstnere som var samlet rundt Hipparkhos. Da denne gruppen av kunstnere ble brutt opp ved drapet på Hipparkhos, synes det som om Anakreon vendte tilbake til sin opprinnelige hjemby på Teos hvor han, i henhold til en metrisk gravskrift tilskrevet hans venn Simonides, døde og ble gravlagt.
Før han dro til Teos, i henhold til andre kilder, fulgte han Simonides til hoffet til Ekekrates, et dynasti i Thessalia av ætten til aleuadene (Άλευάδαι; Aleuádai). Forfatteren Lukianios nevner Anakreon blant de eminente menn som levde til de ble meget gamle, det vil si ha fylt 84 år. Om en anekdote gitt av Plinius den eldre er sann, ble han kvalt av en stein fra vindrue, men denne historien har en stemning av en mytisk tilpasning av poetens vaner som glad i vin, noe som gjør den tvilsom og lite troverdig.
Anakreon var meget populær i Athen i lang tid og hvor hans statue ble sett på det Akropolis i Athen som lå rett i nærheten av det kjente Akropolis. Ved siden av hans statue sto statuen til hans venn Xanthippos, far til statsmannen Perikles. På flere mynter i Teos er Anakreon avbildet hvor han holder en lyre i hendene, tidvis sittende, andre ganger stående. En marmorstatue som man mener framstiller Anakreon ble funnet i 1835 i distriktet Sabinos i Italia, men er i dag utstilt i Galleria Borghese i Roma.
Poetisk stil og form
Anakreon skrev all sin poesi i den antikke joniske dialekten. Som all tidlig lyrisk poesi var den komponert for å bli sunget eller resitert til akkompagnement av musikk, vanligvis lyren. Anakreons vers var hovedsakelig i monodi, som betyr at de ble framført av en enkeltstemme framfor et kor.
I overensstemmelse med gresk poetisk tradisjon støttet hans poesi seg på metrikk i sin konstruksjon. Metrisk poesi er en særskilt taktfast form som avleder sin struktur fra mønstre av fonetiske egenskaper innenfor og mellom versenes linjer. De fonetiske mønstrene i Anakreons poesi, som all gresk poesi på hans tid, er funnet i strukturerte alternering av lange og korte vokallyder. Den joniske dialekten hadde også et tonal aspekt i seg som lånte en naturlig melodisk kvalitet til resitasjonen.
Anakreons versemål inkluderte anakreontikk som er de av hans oder på syv stavelser i linjen som handlet om kjærlighet og vin. Hans senere greske etterlignere som tok opp de samme emnene benyttet da anakreontiske versemål. I moderne tid er anakreontiske dikt korte lyriske stykker som holder seg til emnet, men ikke til versemålet.
Det greske språk er særskilt velegnet for denne metriske stilen av poesien, men lyden av versene lar seg ikke lett oversette til engelsk eller norsk. Som en konsekvens av dette har oversettere tendert til å utelate rim, trykk, strofiske mønstre og andre lyriske innretninger med utelukkende hva som er diktets emne. En del oversettere har forsøkt en mer begrenset oversettelse som selv om den mangler originalens lyd, kan likevel oppfattes som mer sannferdig til dens lyriske smak.
Tema og emner
Anakreons poesi berørte allmenne emner om kjærlighet, lidenskap, kjærlighetsfortapelse, skuffelse, drikkelag, festing, festivaler, og observasjoner av dagliglivets mennesker og liv. Det er emnene til Anakreons poesi som har gjort dem kjente og til glede for generasjoner av lesere og tilhørere. Hans utstrakte popularitet inspirerte talløse etterlignere som bidro til å holde hans navn levende.
Anakreon hadde et omdømme som en komponist av hymner foruten hans bakkanale og erotiske elskovslyrikk som er vanligvis assosiert med hans navn. To korte hymner til den jomfruelige Artemis og den livsglade Dionysos består av henholdsvis åtte og elleve linjer, og står fremst blant de etterlatte dikt hvor opphavet ikke bestrides. Men hymner, særlig når de er adressert til guddommer som Afrodite, Eros og Dionysos er ikke så ulik den poesi som karakteriseres som «anakreonetisk» poesi ved at kontrasten i stil er så stor som ordene kan synes å antyde. Tonen i Anakreons lyriske åpenhjertighet har antagelig ført til en urettmessig vurdering både i antikken og i moderne tid av poetens personlige karakter. Den triple dyrkelsen av musene, vin og elskov som er tilskrevet ham som hans religion i et gammelt gresk epigram,, kan ha vært like så profesjonelt i de to siste tilfellene som i det første, og hans private karakter i dette var antagelig verken særlig bedre eller verre enn de av hans samtidige. Anakreon bemerker skarpsindig at han synes i det minste å ha vært edruelig når han skrev; og han benekter sterkt, som Horatius gjør, av den brutale karakteristikken at berusning er kun passende for barbarere og skytere (Fr. 64).
Av de fem bøkene med lyriske stykker av Anakreon som Suda og Athenaios nevner som eksisterende i deres tid finnes det i dag kun fragmenter, samlet fra sitater hos senere forfattere.
En samling av dikt av tallrike, anonyme imitatorer ble lenge antatt å ha vært verker gjort av Anakreon selv. Kjent som Anacreontea ble det bevart i et manuskript fra 900-tallet e.Kr. som også omfattet Anthologia Palatina (Den palatinske antologien). Diktene ble utgitt i 1554 med en oversettelse til latin av Henry Estienne, kjent som Stephanus, men lite er kjent om manuskriptets opprinnelse. Salmasius rapporterte å ha sett Anacreontea i et bibliotek i Heidelberg i 1607. I 1623 ble det gitt til pave Gregor XV etter at Heidelberg ble herjet og plyndret. Det ble stjålet fra Vatikanstaten av Napoléon Bonaparte i 1797. Det var da innbundet i to adskilte bind. Det ene av disse bindene ble gitt tilbake til Heidleberg mens det andre forble oppbevart i Bibliothèque nationale i Paris.
På 1600-tallet oversatte Thomas Stanley Anacreontea til engelske vers. Noen få dikt ble også oversatt av Robert Herrick og Abraham Cowley, begge på 1600-tallet. I Sverige kom det en oversettelse så tidlig som 1794 i form av Anacreons sånger.
Diktene i seg selv synes å ha bli diktet over en lang tidsepoke, fra tiden til Aleksander den store og fram til 400-tallet e.Kr. da kristendommen fikk sitt gjennombrudd i Romerriket. De reflekterte den lette og hjertelige elegansen til mye av Anakreons ekte verk, skjønt disse var ikke skrevet i den samme joniske dialekten som han benyttet. De viser også litterære referanser og stiler som har mer til felles med den tid da de faktisk ble skrevet.
Teateråret 1917
Teateråret 1917 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1917.
Fødsler
forfatter og politisk aktivist ||align=center|87 ||align=center|2005 ||
Wheel of Fortune
Wheel of Fortune er et amerikansk gameshow som har gått på TV siden 1975. Programmet går ut på at man ved hjelp av bokstaver man har foran seg, skal løse ord-puslespill, for å vinne kontanter og premier. Hva man vinner avgjøres av et hjul man snurrer på. Programmet ble startet av Merv Griffin.
Wheel of Fortune hadde premie på NBC 6. januar 1975. Det ble da sendt på dagtid. Det ble sent helt frem til 30. juni 1989. Den 17. juli 1989 var serien tilbake på skjermen igjen, med denne gangen ble serien sendt på TV-kanalen CBS på dagtid. Etter dette ble serien flyttet tilbake til NBC den 14. januar 1991. Det ble slutt på sendingene igjen kort tid etter, 20. september 1991. Etter dette startet de også å sende programmet på kveldene, ettersom det var så mange som fulgte med på det.
Wheel of Fortune er det amerikanske gameshowet som har blitt sendt lengst på TV. Det ble i 2013 ranket til nummer 2 i en liste av de 60 beste gameshowene noen gang. Det er blitt sendt over 6000 episoder av gameshowet siden det startet opp i 1975.
The Graham Norton Show
The Graham Norton Show er et britisk talkshow og humorprogram ledet av den irske komikeren Graham Norton som har gått på BBC siden 2007. Talkshowet ble først sendt på BBC Two, før det i 2009 ble sendt på BBC One.
I Norge sendes programmet på BBC Brit først, og på TVNorge. Programmet er også tilgjengelig for streaming på TV 2 Play, Discovery+, Strim og Britbox.
Rustkronekjerrspurv
Rustkronekjerrspurv (Atlapetes latinuchus) er en spurvefugl i slekten Atlapetes i familien buskspurver.
Football League 3. divisjon 1964–1965
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Ragnar Dahl
Ragnar Dahl (født 4. januar 1883, død 20. februar 1937) var en norsk arkitekt.
Dahl ble født i Gjerpen og utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole før han fullførte arkitektstudier i Sverige. Han var ansatt ved Byarkitektens kontor før han etablerte egen praksis i Kristiania. I løpet av sin karriere tegnet Dahl forskjellige bygningstyper i Oslo (inkludert tidligere tiders Aker) og Moss: boliger, industribygg, forretningsgårder, bibliotek mv. Dahls bygninger fremviser et utvalg av arkitektoniske stiler som er typisk for hans samtid, som jugend, nybarokk og funkis.
Wallace H. White jr.
Wallace Humphrey White jr. (født 6. august 1877 i Lewiston i Maine i USA, død 31. mars 1952 i Auburn i Maine) var en amerikansk advokat og republikansk politiker. Han representerte delstaten Maine i Senatet 1931–1949, etter å ha vært valgt til Representantenes hus fra Maines 2. distrikt 1917–1931. White ledet det republikanske mindretallet, som fra 1947 var i flertall, i Senatet 1944–1949.
Wallace H. White jr. var barnebarn av senator William P. Frye. Etter college i Brunswick ble han ansatt i staben til Senatets faste komité for handel, senere som sekretær for Frye. Han studerte rettsvitenskap og fikk advokatbevilling, og praktiserte deretter som advokat i hjembyen Lewiston frem til han ble kongressrepresentant. I 1948 stilte han ikke til gjenvalg som senator, og ble pensjonist.
Eksotisk stjerne
En eksotisk stjerne er en kompakt stjerne som består av noe annet enn elektroner, nøytroner, protoner eller myoner, og er balansert mot gravitasjonskollaps av degenerasjonstrykk eller andre kvantemekaniske egenskaper. Eksotiske stjerner inkluderer kvarkstjerner og merkelige stjerner og de er mer spekulative preonstjernene.
Preonstjerner
En preonstjerne er en stjerne som er antatt å være en type kompakt stjerne laget av preoner, altså en gruppe hypotetiske subatomære partikler. Preoner regnes å ha stor tetthet, som kan overstige 1023 kg/m^3. De kan ha større tetthet enn kvarkstjerner og nøytronstjerner selv om de er mindre og lettere enn hvite dverger og nøytronstjerner. Det kan hende at preonstjerner stammer fra supernovaeksplosjoner eller big bang. Slike gjenstander kunne påvises i prinsippet gjennom gravitasjonslinsing av gammastråling. Men dagens observasjoner fra partikkelakseleratorer taler mot eksistensen av preoner. Hvis en stjerne kollapser til en mindre størrelse mindre enn dens Schwarzschild radius, vil en horisontal linje vises på radiusen og stjernen vil bli et svart hull ifølge den generelle relativitetsteorien. Dette tilsvarer at den maksimale størrelsen på en preonstjerne er rundt en meter, med en absolutt masse på omtrent 100 jordkloder. Størrelsen varierer fra en meter til størrelse på en ert, men med en masse omtrent lik månens.
Bosonstjerner
Bosonstjerner kan ha blitt dannet gjennom gravitasjonskollaps i løpet av Big Bang. I teorien, kunne en supermassiv bosonstjerne finnes i kjernen av en galakse, noe som kan forklare mange av de observerte egenskapene av aktive galaktiske kjerner.
Trump International Hotel and Tower (Chicago)
The Trump International Hotel And Tower, også kjent som Trump Tower Chicago og Trump Tower, er en skyskraper i Chicago. Bygningen, som har fått navnet sitt etter Donald Trump, er designet av arkitekten Adrian Smith. Bovis Lend Lease bygde denne 98-etasjers bygningen. Bygningen rager 423 meter opp i været, hvis man inkluderen spiren. Hvis man ikke regner med spiren så er bygningen fra bakken og opp til taket 360 meter høy.
Kortbane-VM i svømming 2012 – 50 meter brystsvømming menn
50 meter brystsvømming for menn under Kortbane-VM i svømming 2012 fant sted i Sinan Erdem Dome i Istanbul i Tyrkia med forsøksheat og semifinaler 15. desember og finale 16. desember.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens- og mesterskapsrekord som følger:
Finale
Finalen ble avholdt kl 20.01.
Abdelkarim El Haouari
Abdelkarim El Haouari (født 19. desember 1993) er en marokkansk fekter som fekter i kårdeklassen. Han representerte Marokko under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde.
Tautologi
Tautologi har flere betydninger:
Rolf Carls
Rolf Hans Wilhelm Karl Carls (født 29. mai 1885, død 24. april 1945) var en tysk admiral under den andre verdenskrig. Han deltok også i første verdenskrig og i den spanske borgerkrigen og var ubåtkommandør i førstnevnte. Han ble utnevnt til Generaladmiral i 1940, den nest høyeste offisergraden innen den tyske marine.
Carls ble drept i et britisk flyangrep helt i slutten av andre verdenskrig.
Liv og virke
Ved begynnelsen av den første verdenskrig var Carls et medlem av mannskapet om bord på krysseren SMS «Breslau». Han tjenestegjorde senere om bord på slagskipet SMS «König» og hadde deretter kommandoen av to ubåter, først U-9 og deretter U-124.
Etter krigen ble Rolfs gjort til sjef for treningsdivisjonen av den øverste marinekommandoen av den gjenoppvekkede tyske marine og ble deretter gitt kommandoen på det gamle slagskipet SMS «Hessen».
I 1933 ble Rolfs gjort sjef for staben av flåtekommandoen, og et år senere til øverstkommanderende av slagskipene. Han var flåtekommandant fra 1937 til 1938 og deretter kommanderende admiral for Østersjøen. På samme tid holdt han posisjonen som øverstkommanderende for marinens kommando i øst. Deretter ble han sjef for den større marinekommandoen i nord.
Tidlig i 1943 gikk Erich Raeder av som kommandant av Kriegsmarine etter en diskusjon med Adolf Hitler. Raeder nominerte enten Rolfs eller Karl Dönitz som sin etterfølger, og Hitler valgte Döntiz. Rolfs gikk senere av, muligens for å unngå friksjon blant lederskapet i marinen.
Admiral Carls ble drept i flyangrep mot Bad Oldesloe den 24. april 1945. Han ble drept sammen med 29 andre mennesker i kjelleren av en skole i Königstraße, og deretter gravlagt i Nordfriedhof av Kiel.
Sankt Jacobs kirkegård
Sankt Jacobs kirkegård eller Markekirkegården i Bergen ligger like nord for Stadsporten og Assistentkirkegården, mellom Kong Oscars gate og Domkirkehjemmet. Kirkegården ble opprinnelig benyttet av fattige fra hele Bergen og regnes for å være byens eldste fattigkirkegård. Kirkegården soknet til Bergen domkirke og kirkegården ble nedlagt som gravplass i 1920.
Historie
Sankt Jacobs kirkegård ble opprettet i 1629 som en følge av en pest som rammet store deler av landet dette året. Bergen hadde på denne tiden rundt 12,000–15,000 innbyggere og 3171 personer mistet livet i epidemien. På denne tiden var det vanlig at folk ble begravet i merkede graver like ved kirkene. På fattigkirkegårdene regner en med at rundt 60–70 % av de døde ble lagt i umerkede graver. Mot betaling fikk de rikeste begrave sine inne i kirkene. Etter 1805 forsvant etter hvert skikken med å gravlegge de døde i kirkene. På Sankt Jacobs kirkegård finner man derfor gravminner fra mange av Bergens mest velstående borgere. Av kjente bergensere finner man blant andre:
Via Dolorosa
I middelalderen ble stedet der kirkegården ligger kalt «Jerusalem». Herfra og opp til Kalfartoppen skal det være 1200 skritt, det samme som lengden på Via Dolorosa (Smertens vei) og avstanden fra Jerusalem til Golgata. Gjentagelsen av Kristi vandring med korset oppover til toppen av Calvarieberget er antatt å ha gitt navn til Kalfaret. «Calvaria» er det latinske navnet på Golgata (hodeskalle).
Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1990
Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1990. Bryting var en av flere sporter i de sekstende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 20. november til 3. desember 1990. Det var fjortende gangen som bryting var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det ble konkurrert i ti vektklasser i fristil og ti i gresk-romersk stil, kun for menn. Cuba ble beste nasjon, de vant alle tjue gullmedaljene.
Gaston Maspero
Gaston Camille Charles Maspero (født 23. juni 1846 i Paris, død 30. juni 1916 i samme by) var en fransk egyptolog og arkeolog som blant annet deltot i åpningen av Tetis pyramide i 1881. Han var ledende i arbeidet med å etablere den egyptiske oldsaksforvaltningen. Han var far til Henri Maspero.
Bakgrunn
Gaston Maspero, hvis forfedre stammet fra Nord-Italia, studerte klassiske språk i Paris. Han kom allerede ved 14 års alder i kontakt med egyptologien.
Fra 1865, mens han gikk på École normale supérieure, lærte han seg samtidig på egen hånd arabisk og egyptisk, idet han brukte alle sine sparepenger på å kjøpe rgyptologiske verker av E. de Rougé, Chabas, Devéria og andre.
Egyptolog
Kort deretter utgav han sine første egyptologiske arbeider: La stèle de songe (1868) og Une inscription dédicatoire du grand temple d'Abydos (samme år). Derpå fulgte Hymne au Nil, etter to kilder fra British museum, samt i 1871 Une Enquête judiciaire à Thébes au temps de la XXe dynastie (om Abbott-papyrusen), som var et betydelig fremskritt i kunnskapen om egypternws hieroglyfiske litteratur.
I år 1880 ble han sendt til Egypt for å starte et arkeologisk institutt, École française du Caire, som den franske regjering ville opprette etter forbilder i Roma og Athen. Allerede i 1881 fikk han overta posten som directeur des fouilles et des musées i Egypt, en befatning som han avsa seg sommeren 1886. Maspero ble i 1883 medlem av Institut de France.
Han hadde nå en større vitenskapelig innflytelse, og han bidro til at mange viktige funn ble gjort ved undersøkelser i Nildalen. Blant de mest bemerkelsesverdige kan nevnes den store samling kongelige mumier fra det 18. dynasti som ble funnet i Dayr al-Bahri. I 1887 flyttet Maspero til Frankrike og gjenopptok sin universitetstjeneste, men dro i 1899 atter til Egypten som directeur du service des antiquités de l'Egypte.
Blany Masperos viktigere verker etter 1872 kan nevnes Quelques papyrus du Louvre (1875), Histoire ancienne des peuples de l'Orient (1875), La pyramide du roi Ounas, La pyramide du roi Teti, La pyramide du roi Pepi I, Études égyptiennes (1879-1884), L'archéologie égyptienne (1887), Les momies royales de Deir-el-Raheri (1889), Les contes populaires de l'Égypte ancienne (1889), Études de mythologie et d’archéologie égyptiennes (1893) og Histoire ancienne des peuples de l'Orient classique (I-III, 1894-99).
Ulugqat
Ulugqat (kinesisk: 乌恰县; pinyin: Wūqià Xiàn; uigursk: ئۇلۇغچات ناھىيىسى / Uluğçat Nahiyisi) er et fylke i prefektiret Kizilsu i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Innbyggertallet var 43,123 i 1999.
Vladislav Krapivin
Vladislav Petrovitsj Krapivin (russisk: Владислав Петрович Крапивин; født 14. oktober 1938 i Tjumen i Sovjetunionen, død 1. september 2020 Jekaterinburg i Russland) var en russisk forfatter av barnelitteratur.
Biografi
Vladislav Petrovitsg Krapivin fikk en grad i journalistikk ved Ural Statsuniversitet. I studietiden begynte han å arbeide ved avisen "Evening Sverdlovsk", og deretter i mange år for tidsskriftet "Uralskij Sledopyt". Krapivin ble fulltidsforfatter fra 1965. Hens første bok, Orions reise (Рейс "Ориона"), ble trykket i Sverdlovsk i 1962. I løpet av sitt virke forfattet han over 200 publikasjoner, hvorav flere ble oversatt til andre språk.
I 1961 grunnla Vladislav Krapivin en gruppe kalt "Caravel" for barn og unge som derigjennom ble introdusert for journalistikk, fekting, seiling og alle slags maritime sysler. "Caravel" fikk et langt liv ved det at de tidligere barnemedlemmer overtok ledelse og drift.
Den 1. september 2020 døde Vladislav Krapivin i en alder av 81 år i Jekaterinburg, der han hadde bodd siden 2013. Han ble innlagt på sykehus med lungebetennelse den 10. august ; det dødelige forløpig utfall av lidelsen ble tilskrevet covid-19. . Похоронен на Широкореченском кладбище.
Slagskrutrekker
Slagskrutrekker er en mindre type slagtrekker, altså et verktøy som gir rotasjonsbevegelse til en aksling med kraftige impulser. Den brukes til montering og demontering av festemateriell som krever høyt moment. Den fungerer ved å lagre en større mengde bevegelsesenergi i en rotasjonsmasse som plutselig leverer denne energimengden til utgangsakslingen (firkanten).
Slagskrutrekkeren kan brukes til tiltrekking eller utskruing av skruer, for eksempel til bygningsarbeider. Slagskrutrekkere har ofte 6.35 mm (1 ⁄ 4 toms) sekskantet bitfeste og betydelig lavere moment (f.eks. 250 Nm) sammenlignet med muttertrekkere (dog mye mer moment enn mange generelle borskrutrekker, som typisk ligger mellom 25 til 65 Nm). Slagtrekkere er som regel elektrisk drevet.