cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radio Luxembourg
Historie
Radio Luxembourg begynte sendinger i 1933 på 1304 meter / 230 kHz i langbølgebåndet med en kraftig 200 kW-sender og holdt det gående frem til andre verdenskrig, da de måtte stenge som så mange andre kringkastingssendere under krigen. Hovedkontoret var Villa Louvigny i Luxembourg by.
Sendingene startet igjen i 1945 med mono, amplitudemodulert sending på mellombølgefrekvensen 1439 kHz, som tilsvarer 208 meter bølgelengde, senere 1440 kHz, og en spesielt kraftig 1200 kW-sender. På dagtid kunne det være litt dårlige mottakerforhold over Sør-Norge, men etter solnedgang var det gode mottakerforhold langt nordover i landet. I annonseringen ble både navnet «Radio Luxembourg» og bølgelengden «Radio two-o-eight» (208) benyttet. Sendingene var både direkte sendt fra Luxembourg, og opptak som ble spilt inn i selskapets studio i London og sendt med lydbånd til Luxembourg. På slutten av 1960-årane og utover i 1970-årene fikk Radio Luxembourg konkurranse fra piratradiosendere på skip i Den engelske kanal og Irskesjøen, som Radio Caroline og andre som sendte populærmusikk og reklame.
For å møte konkurransen, særlig fra satellittsendte fjernsynskanaler rettet mot 208-tilhengerne i Skandinavia, begynte kanalen også å benytte en satellittbasert kanal som gikk via satellitten Astra I. Sendingene fortsatte frem til siste sending ble avsluttet klokken 03.00 UTC 30. desember 1992, etter nesten 60 års sendinger med popmusikk.
Sergej Kovaljov
Sergej Adamovitsj Kovaljov (russisk Сергей Адамович Ковалёв; født 2. mars 1930, død 9. august 2021 ) var en russisk menneskerettighetsaktivist, politiker og sovjetisk dissident og politisk fange.
Jonas Collett
Jonas Collett (født 25. mars 1772 på Rønnebæksholm i Næstved på Sjælland, død 3. januar 1851 i Christiania ) var en norsk embedsmann og statsråd. Han var sønn av kammerråd Johan Collett (1734–1806) og Else Elisabeth Ramus Jensen (1746–88), bror av Peter Collett (1767–1823) og eidsvollsmannen Johan Collett. Faren eide godset Rønnebæksholm, men solgte det i 1777 og familien flyttet til København. Collett studerte ved Københavns Universitet og ble cand.jur. i 1793.
Karriere
I 1795 ble han utnevnt til fogd i Numedal og Sandsvær og kom til Kongsberg året etter. Han var konstituert amtmann i Buskerud i 1813-14.
Han deltok ved stormannsmøtet på Eidsvoll den 16. februar 1814, og sammen med Niels Aall ledet han forhandlingene med den svenske general Magnus Björnstjerna som resulterte i Mossekonvensjonen. Fra 1814 av hadde han en rekke sentrale roller i den norske forvaltningen og regjeringen, og ble formann for regjeringen (førstestatsråd) i 1822. Collett ledet Finansdepartementet en kort periode i 1818 og deretter fra 1822 til 1836.
Beth
«Beth» er en sang skrevet og fremført av det amerikanske hardrock/heavy metal-bandet Kiss.
Jonas Collett
Karriere
Hans politiske makt var imidlertid mindre enn stattholderens, Baltzar von Platens. Men da Baltzar von Platen døde i 1829 ble ingen etterfølger som stattholder utnevnt før Herman Wedel-Jarlsberg i 1836. Collett var i disse årene rikets mektigste mann, bortsett fra noen måneder i 1833 da kronprins Oskar var visekonge i Norge.
Beth
Sangen ble først utgitt på musikkalbumet Destroyer fra 1976. Den ble utgitt 28. juli 1976 på B-siden av singelen Detroit Rock City. Singelen solgte dårlig, men «Beth» ble lagt merke til, så singelen ble utgitt på nytt med sangen på A-siden, noe som førte til at den ble den Kiss-singelen som har oppnådd høyest plassering noensinne på Billboard-singellisten i USA, der den endte på en 7.-plass. Singelen solgte til Gullplate; bare én annen Kiss-singel har solgt til gullplate, nemlig I Was Made for Lovin' You, som ble utgitt 20. mai 1979.
Jonas Collett
Karriere
Broren Johan Collett etterfulgte Jonas som amtmann i Buskerud, var eidsvollmann og svigerfar til Camilla Collett.
Beth
Sangen er en ballade skrevet av trommeslager Peter Criss og Stan Penridge. Låta ble opprinnelig fremført av Criss' tidligere band LIPS, og bar tittelen BECK i 1971. LIPS spilte inn et par demoer av denne versjonen. På Destroyer-versjonen av Beth ble Criss akkompagnert av et piano og strykeinstrumenter. Det var bare Peter Criss som var til stede av Kiss-medlemmene da den ble innspilt i studio. Den kom med i siste liten på albumet, og Gene Simmons og Paul Stanley ville opprinnelig ikke ha den med fordi det ikke var en typisk Kiss-sang. Manager Bill Aucoin insisterte, og sangen kom med likevel. Bandet fikk «People's Choice Award» for sangen i 1977, og dette er en av de få bransjeprisene bandet har fått noensinne.
Jonas Collett
Dekorasjoner
Collett ble tildelt Dannebrogordenen i 1809. I 1815 fikk han Nordstjerneordenen og ble kommandør av denne ordenen i forbindelse med kroningen av Karl III Johan i 1818. I 1825 ble han serafimerridder.
Beth
I 1988 ble sangen gitt ut på samlealbumet Smashes, Thrashes & Hits, men da var Criss' vokal erstattet med trommeslager Eric Carrs vokal.
Arvid Engegård
Arvid Engegård (født 13. mai 1963 i Bodø) er en norsk musiker (fiolin og klaver) og dirigent.
Engegård er utdannet i Norge, Østerrike og USA ved Eastman School of Music (New York) under Zvi Zeitlin. Engegård ble tidlig sterkt influert av Sándor Végh, leder av «Camerata Academia» i Salzburg, der Engegård lenge var solist og konsertmester.
Senere ledet Engegård Orlandokvintetten i Amsterdam (1991–97). Hans samarbeid med András Schiff resulterte i utgivelsen Contrasts på Decca. Han hadde også flere engasjement i Wien (Musikverein), Lockenhaus, Salzburg og London (Wigmore Hall).
Fra 1998 var Engegård i «Munch-Trio» med Xenia Jancovic cello og Silke Avenhaus klaver; plateutgivelsen Munch Trio kom derav. I Norge var han med i «Midnight Sun Trio» med Susanne Lundeng fiolin og Knut Erik Sundquist kontrabass.
Kammerorkesteret Arctic Festival Orchestra i Harstad (2002–2004) var et prosjekt, ledet av Engegård.
Fra 2004 har han vært kunstnerisk leder for MiNensemblet, med plateutgivelsen Party Music (2004) og konsertserien «Mest Mozart». «Engegårdkvartetten» med base i Oslo er også hans initiativ (2005–), med Atle Sponberg fiolin, Juliet Jopling bratsj, og Jan-Erik Gustafsson cello. Engegårdkvartettens første album inneholder strykekvartetter av Joseph Haydn, Edvard Grieg og Leif Solberg. Engegård er også sentral i Lofoten Internasjonale Kammermusikkfest.
Han mottok Nordlysprisen 2000 og var profilert i Nordland Musikkfestuke 2006.
Vernepleier
En vernepleier utdannes til å vedlikeholde ferdigheter, samt etablere nye ferdigheter hos mennesker med ulike funksjonsnedsettelser. De kan iverksette og koordinere endringsprosesser ved hjelp av vitenskapsteoretiske verktøy. Dette er særlig egnet ved koordinering av tverrfaglig samarbeid, dokumentasjon og ledelse.
De har det bredeste nedslagsfeltet som er å finne blant de ulike profesjonene i helsesektoren, og noen av dem kan likegodt tre inn i rollen som rådgivere, saksbehandlere og ulike funksjoner i private foretak.
Utdanning
Norsk utdanning som vernepleier er en treårig bachelorgrad på høgskole eller universitet. Vernepleieutdanningen skal kvalifisere for å «utføre miljøarbeid, habiliterings- og rehabiliteringsarbeid sammen med mennesker med fysiske, psykiske og/eller sosiale funksjonsvansker som ønsker og har bruk for slike tjenester. Mennesker med utviklingshemming er en sentral målgruppe for vernepleiefaglig arbeid.» En vernepleier er også sidestilt med sykepleiere hva angår utdeling av medikamenter.
Etter- og videreutdanning
Flere høgskoler tilbyr videreutdanninger innen habilitering/rehabilitering, målrettet miljøarbeid, normalisering og sosial integrasjon, psykisk helsearbeid, databehandling og helse- og sosialadministrasjon, veiledning, eldreomsorg, rusomsorg og spesialpedagogikk.
Vernepleiere kan også søke FO s godkjenningsordning om få godkjent spesialkompense eller få tittel som faglig veileder, klinisk vernepleier eller klinisk spesialist.
Historikk
Utdanningen stammer fra de store sentralinstitusjonene som Emma Hjorths Hjem, Trastad gård og Hallsetheimen (Klæbu pleiehjem). Overlege Munch på Emma Hjort regnes som utdanningens grunnlegger, da han pekte på behovet for kvalifisert personell til det krevende arbeidet det var å bedre livssituasjonen for personer med utviklingshemning. Munch mente at det var behov for en utdanning med fokus på kunnskaper om menneskers sosiale, psykologiske og fysiske behov, samt at pedagogiske emner også burde ha en sentral plass. Vernepleierutdannelsen ved Emma Hjorths Hjem ble etablert i 1949.
Den treårige utdanningen for vernepleiere ble startet i 1961 og godkjent i 1963 av Sosialdepartementet.
Vernepleiermangel
Lossius-utvalgets utredning av omsorgen for psykisk utviklingshemmede i 1973 understreket at «Neppe noe arbeidsfelt i Norge har vært så avhengig av å benytte «ufaglært» arbeidskraft som i omsorgen for psykisk utviklingshemmede». Sosial- og helsedepartementet oppnevnte i 1992 et utvalg «til å vurdere kompetansebehov for personer som skal yte tjenester og tiltak for mennesker med psykisk utviklingshemming». Utredningen viste at over halvparten av de ansatte manglet helse- og sosialfaglig utdanning, av disse jobbet 72% i direkte kontakt med brukerne. Helsetilsynets rapport, Det gjelder livet, trakk frem manglende fagkompetanse blant de ansatte som en risikofaktor for brukerne i 2016.
FO og NAKU sin kompetansekartlegging avdekket fremdeles vernepleiermangel i rapporten Ingen tid å miste fra 2020. I rapporten kaller de tjenestene «faglig uforsvarlige» og FO ber myndighetene øke kapasiteten på vernepleierutdanningen. I 2022 ble det opprettet 1 100 studieplasser til vernepleiere.
Yrkesorganisasjon og fagforening
Norsk vernepleierforbund ble opprettet i 1962, men i 1993 gikk sammen med Norsk barnevernspedagogforbund og Norsk sosionomforbund for å opprette Fellesorganisasjonen (FO). Forbundet passerte 33 000 medlemmer i 2022. Av disse er om lag 11 000 vernepleiere, noe som gjør FO til Norges største fagforening og profesjonsforbund for vernepleiere.
FO har et eget profesjonsråd for vernepleiere som skal ivareta deres faglige og politiske interesser. Rådet ledes av Marit Selfors Isaksen.
Vernepleierforbundet i Delta ble opprettet i 2015, og er en egen profesjonsorganisasjon for vernepleiere og vernepleierstudenter.
Bord
Bord kan være:
Eksterne lenker
Søk på ordet «bord» i
Hogsnes oppvekstsenter
Hogsnes oppvekstsenter består av Hogsnes skole og Hogsnes barnehage, og befinner seg imellom Bjelland og Hogsnesåsen ved Vear utenfor Tønsberg i Vestfold og Telemark fylke. Barnehagen ble åpnet i 1987, Skolen ble åpnet i 1989, og de ble slått sammen 1. august 2006.
Barnehagen
Hogsnes barnehage åpnet i 1987, og ligger som nærmeste nabo til tidligere Hogsnes skole. Barnehagen jobber etter inspirasjon fra Reggio Emilia, og sentrale arbeidsmetoder er pedagogisk dokumentasjon og utforskende kommunikasjon. Barnehagen har en åpen struktur og har funksjonsrom. Barnehagens åpningstid er kl 07.15 – 16.30. Den er stengt for sommerferie i ukene 28- 29- 30.
Avdelinger og gruppesammensetninger
Hogsnes barnehage er en treavdelings-barnehage med 45 plasser for barn i alderen 0 – 6 år.
Barnehagen er partnerbarnehage tilknyttet Høgskolen i Vestfold, og tar i mot lærlinger til Barne- og ungdomsarbeiderfaget.
Skolen
Skolen ble bestemt nedlagt i 2012, etter et omstridt vedtak i Tønsberg bystyre. 21 av 39 representanter stemte for nedlegging. Elevene ble overført til Sem skole.
Bygningsmassen står igjen, og består av 4 bygninger, hvor den største inneholder en gymnastikksal, skolekjøkken, skolefritidsordning (SFO) og sløydsal. Gymnastikksal og SFO-base fungerer også som nærmiljøets grendehus med flere aktiviteter på fritiden. Gymnastikksalen har én scene.
Elevene ved Hogsnes skole disponerte store uteområder med lekeapparater, ballbinge, fotball- og håndballbane. Byggene har skogen som sin nærmeste nabo, og mange av aktivitetene ved skolen foregikk nettopp i naturen.
Skolen hadde i løpet av årene fått en del tradisjoner, som samlinger hver fjerde uke, 17. mai-arrangement, julegrantenning med mer.
Elevene på Hogsnes skole kom hovedsakelig fra Bjelland og Hogsnes samt Smørberg som ligger i skolens nærmiljø. Etter 7. klasse gikk elevene videre til ungdomstrinnet på Sem skole.
I 2021 skal bystyret behandle et forslag om å rehabilitere skolen til bruk for Hogsnes barnehage. Dette har blitt fremmet blant annet som følge av økende innflytting, spesielt da de nye boligområdene Firingen og Bekkeløkka.
Ole Sivert Welde
Ole Sivert Mortensen Welde (1820–1883) var en norsk politiker, gårdbruker og lensmann i Beitstad. Han var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) fra 1859 til 1882. Welde ble en viktig bondepolitiker innen den radikale venstreopposisjonen.
Familie, oppvekst og yrkesvei
Han vokste opp på gården Øver-Velle i Beitstad. Foreldrene var Morten Olsen Welde og Anne Olsdatter Bratberg. Gården hadde vært i slektens eie siden Ole Siverts farfar, som kom fra Midtre Åssve (Åsved) i Kvam i Nord-Trøndelag, kjøpte den i 1785. Han fikk også en politisk ballast hjemmefra; faren satt i både formannskapet og skolekommisjonen i Beitstad etter innføringen av det kommunale selvstyret. Moren var av gammel bondeslekt fra Beitstad; hennes farbror var eidsvollsmann Sivert Bratberg på nabogården Ner-Velle, som døde før Ole Sivert ble født.
Ole Sivert hadde to søstre, Gurine og Edvarda. Edvarda ble gift med Andreas Tessem, lærer og ordfører i Verdal, og de omkom begge i Verdalsraset.
Ordfører, lensmann og stortingsmann
Han gikk noen år på fastskolen, der han hadde Jakob Velde fra nabogården Ner-Velle som lærer. Han fikk gode skussmål. Utover dette fikk han ingen formell utdannelse. Men han var evnerik og en ivrig leser. Som 18-åring førte han møteprotokollene for herredsstyret, og så snart han ble valgbar, ble han en betrodd kommunemann. Han var ordfører i Beitstad fra 1856 til 1859 og fra 1868 til 1873. Fra 1872 til 1880 var han lensmann.
Han stilte seg utenfor bondevennbevegelsen, som han mente var «for ensidig og sneversynt». Den nyvalgte stortingsmannen kom i stedet med i reformforeningen. Han samarbeidet godt med sentrumspolitikere som Ole Richter og Ludvig Daae, men valgte til slutt å følge Johan Sverdrups linje. Welde opptrådte som brobygger mellom Sverdrup og bondevennenes Søren Jaabæk. Welde så for seg et fast organisert venstreparti under Sverdrups ledelse.
Han trakk seg tilbake ved stortingsvalget i 1882, da han hadde blitt alvorlig syk. To måneder etter Weldes død, i april 1883, ble Nordre Trondhjems amtsvenstrelag dannet på Midjo i Ogndal. Det ble begynnelsen på det organiserte venstrepartiet. Norges venstrelag ble dannet i 1884.
Inntrønderlaget i Trondheim reiste en bauta over Ole Sivert Welde ved skolen på Vellamelen i 1925.
Lykkebringer
Lykkebringer er en gjenstand, et vesen eller en handling som skal bringe hell og lykke og beskytte eieren mot farer. Lykkebringere er særlig gjenstander med magisk kraft, amuletter og talismaner, men også dyr og personer (ofte i form av maskoter), tegn og symboler, trylleformler, bestemte ritualer og gjerninger med religiøs eller annen ladning. Lykkebringere og gode tegn har vært vanlige i religiøse forestillinger og folketro i alle kulturer. I overført betydning kan lykkebringere være alt som fører noe godt med seg.
Bakgrunn
Mennesket har til alle tider hatt et grunnleggende behov for beskyttelse og trygghet og vært på stadig jakt etter lykke og et godt liv. Kombinert med et tilsvarende religiøst behov, en tro på overnaturlige krefter og en psykologisk trang etter å forklare og forstå verden, har det derfor vært naturlig å søke hjelp og prøve å oppnå et bedre liv gjennom magi. Også opplevelser og fenomener i naturen og tilværelsen har blitt tolket som gode eller onde tegn og varsler, såkalte jærtegn, med heldig eller uheldig betydning eller virkning. Kulturhistorien er således full av forskjellige uttrykk for lykkebringere.
Gjenstander
Eksempler på lykkebringere i form av konkrete gjenstander kan være
Harelabber, gjerne som anheng på halskjeder, er brukt som amuletter i nordamerikansk folketro og er kjent gjennom populærkulturen. Skikken stammer fra afrikanskinfluert hoodoo. Charms, små metallfigurer som henger til pynt i kjeder eller armbånd, har sin opprinnelse i tilsvarende maskoter og lykketegn for å beskytte mot uflaks og onde makter. Også gallionsfigurene foran på seilskuter ble av mange ansett å verne skipet og bringe lykke på seilasen. Lykkeskillinger er andre eksempler.
Dyr og personer
Lykkebringende vesener omfatter alt fra religiøse frelserskikkelser, for eksempel ulike Messias-figurer, til sjeldne dyr, maskotbamser og små insekter som edderkopper og marihøner. Også griser, drager, fisker, traner og storker anses av mange som lykkedyr.
På 1600- og 1700-tallet ble det regnet som lykkebringende å se eller ta på en feier fordi feiing av skorsteiner forhindret pipebrann og dermed alvorlige branner i hus og byer. Andre forklarer feierens lykkebringende rolle med kosten av bjørkeris, et gammelt frukbarhetssymbol fra førkristen tid, og sot som symbol på livgivende ild og varme.
Tegn og symboler
Av en mengde grafiske tegn og symboler med positiv påvirkningskraft kan særlig nevnes hakekorset. Det er et eldgammelt solsymbol kjent fra mange steder i verden og ble ansett som lykkebringer blant annet innen buddhismen og hinduismen. «Svastika», ordet for hakekors på sanskrit (gammelindisk), betyr nettopp «lykkebringer». På samme måte vil det kristne korstegnet ifølge mange troende beskytte og verne dem som bruker det.
Lykkebringere i dag
Også i den moderne verden er forestillingen om lykkebringere utbredt, selv om mange har en uhøytidelig tilnærming til fenomenet og forbinder det med overtro. Det kommer til uttrykk for eksempel i bruken av kjedebrev, lykketall, idrettsmaskoter eller halskjeder med «beskyttende» kors. Også firkløver, det vil si et kløverblad med fire, ikke tre, småblad, er et vanlig lykkesymbol i mange land. Tilsvarende vil en hestesko, gjerne montert med åpningen opp og over en dør, «holde» på lykken og verne mot ulykker. Også edderkopper skal bringe lykke til hus. Marihøner og svaler er ifølge folketroen også lykkebringende. Det samme gjelder lyden av gjøken, særlig hvis en står rett under treet der gjøken holder til. Slike tilfeldige naturopplevelser eller -fenomener, særlig hvis de er sjeldne, er ofte forbundet med ønsker som kan gå i oppfyllelse. Det gjelder for eksempel synet av stjerneskudd på nattehimmelen.
Coca-Cola Zero
Coca-Cola Zero var en sukkerfri brus produsert av The Coca-Cola Company.
Den ble erstattet av Coca-Cola Zero Sugar i 2016.
Helbredsvirkninger
Coca-Cola Zero anses for å være et sunnere alternativ til den alminnelige Coca-Cola. Søtemidlet aspartam er imidlertid et svært omdiskutert produkt i medisinske kretser, og en studie utført på rotter har vist en sammenheng mellom inntak av stoffet og fremkomsten av visse kreftformer. Videre tyder forsøk på at kunstige søtestoffer kan virke stimulerende på ens sult, således at man spiser mere, når man inntar sukkerfri brus. Et annet ankepunkt i relasjon til sunnheten omkring sukkerfri brus, er at disse inneholder så store mengder fosforsyre at de gir syreskader på tennene.
Dansker
Dansker (entall: danske) er personer fra Danmark.
Ordet danske brukes i flere forskjellige betydninger:
En danskinnstilt sydsleviger, det vil si en person fra det danske mindretall i Sydslesvig, vil typisk bli oppfattet som en danske ifølge den tredje definisjon, men ikke ifølge de to første. Det omvendte vil tilsvarende ofte være tilfellet for en «hjemmetysker», det vil si en person fra det tyske mindretall i Sønderjylland.
Kjente dansker gjennom tidene er blant andre Holger Danske, Niels Henrik David Bohr, Hans Christian Andersen og Kim Larsen.
Mecalimb
Mecalimb er et metal-band fra Fredrikstad i Østfold som spiller en form for melodisk death metal, men med miks av heavy, thrash og groove metal elementer. Bandet består av Ole Olsen (eneste gjenværende originale medlem, gitar/låtskriver), Tom Angel (gitar), Robert Arntsen (vokal), Marius Vedal (trommer) og Dag Kopperud (bass).
Bandet ble startet i desember 2005 av Torben Svendsen (gitar), Ole Olsen (gitar), Raymond Gammelsrud (vokal), Johnny Baardsen (bass) og Hans Jacob Solberg (trommer). I mars 2006 debuterte bandet live under Emerganza-festivalen i Oslo, og gikk så langt som til en tredjeplass under finalen på Betong. Våren 2006 ble første demo utgitt med de to låtene Fighter og Broken Brain, som ble plukket ut til å være filmmusikk til Kong Vinter III, en norskprodusert skifilm. Etter sommeren 2006 sluttet Baardsen i bandet. Stein Larsen (tidligere Panama, Da Vincie og backup-bandet til Ole Evenrude) tok over på bass. Han var med i ca. et halvt år. Etterfølgeren ble Dag Kopperud (tidligere Oceans Of Time).
Innspilling av en ny demo startet høsten 2007 med låtene Unspoken Words, Sacrifice for Life og Rise.. Kort tid etter sluttet Solberg. Marius Vedal (tidligere Burn, Offset Nature, og Rampager (med Sindre Lee, som har vært Mecalimbs sessiongitarist)) tok over på trommer. Høsten 2008 ble det innspilling av debutalbumet, Mechanical Recipe i Toproom Studio. Den ble utgitt på Mechanical Records i april 2009. Video til «Still Alive» ble spilt inn i februar 2009.
Torben Svendsen og Raymond Gammelsrud trakk seg ut av Mecalimb i januar 2010 på grunn av uenighet rundt bandets fremtidige satsing. Kenneth Liljegren fra Asker ble ny vokalist i mars 2010. I august 2010 fikk Mecalimb platekontrakt hos engelske Rising Records (London), og startet innspilling av nytt album, Bound To Fall samme høst i Lydmuren studio på Greåker. Albumet kom ut i mars 2011. Robin Larsen (fra bl.a. Hideous Deformity) fra Fredrikstad ble ansatt som ny gitarist tidlig i 2011, og i mars 2012 forlot Kenneth Liljegren gruppa. Etterfølgeren hans ble Stephan Hay (ex. Clone Industry). I 2014 tok Tom Angel over på gitar for Robin Larsen.
Bandet ga ut 3-spors EP-en «Chaos EP» sommeren 2014. I starten av 2015 valgte Stephan Hay å trekke seg ut av bandet, ny vokalist ble ansatt kort tid etter, svenske Robert Arntsen (tidligere Waning). Bandet startet innspilling av sitt tredje album, XIII sommeren 2015, og ga ut plata i desember 2015 under Mechanical Records, fra 2017 ble utgivelsesrettighetene til denne overtatt av Wormholedeath. Bandets innspillinger er også tilgjengelig på iTunes og ulike streaming-tjenester. Mecalimb har spilt på flere steder i Norge som oppvarming for artister som Tankard, Enslaved, Entrails, Witchhammer, Jorn, Circus Maximus, Susperia.
Live at Sioux Falls
Live at Sioux Falls er et konsertalbum med Lillebjørn Nilsen og Steinar Ofsdal fra 1979. Albumet – som for det meste består av viser og folkemusikk – ble først utgitt i USA i 1979 med engelske sangtitler, og året etter ble det også utgitt i Norge (1980) på LP og kassett.
I 2006 ble albumet digitalt remastret og re-utgitt på CD med både engelske og norske sangtitler, og det er også tilgjengelig for digital nedlasting fra Phonofile.
Albumet består i sin helhet av konsertopptak fra en konsert med Lillebjørn Nilsen og Steinar Ofsdal på Nordland Fest, på skoleområdet til Augustana College i Sioux Falls i staten Sør-Dakota i USA. Opptakene ble gjort den 13. og 14. juli i 1979.
Ifølge Lillebjørn Nilsen selv, er dette ett av de albumene han selv liker best.
Sporliste og utgivelser
LP USA (1979)   (Skandisk Music) (43:41)
LP/KASSETT NORGE (1980)   (NorDisc) (43:41)
Marispelet
Marispelet, Marispelet ved Rjukanfossen eller egentlig Maristigen er et musikalsk skuespill som siden 2005 har blitt oppført ved Rjukanfossen i Tinn kommune i Telemark. Stykket framføres i friluft på kanten av stupet ved fossen fire kvelder i juli og spilles av profesjonelle skuespillere og musikere sammen med lokale amatører og statister. Handlinga bygger på et lokalt sagn om den vakre gårdsjenta Mari som trosser både Rjukanfossen og den velstående faren Ulf Fosso for å møte fattiggutten Øystein.
Initiativet til Marispelet ble tatt av læreren Gro Synnøve Brekka, som også er leder for styret i stiftelsen Marispelet. I årene 2005 til 2012 var manus skrevet av dramatikeren og skuespilleren Veslemøy Haslund etter Henrik Bjerregaards nedtegnelse av sagnet fra 1822. Musikken var ved jazzmusikeren og komponisten Guttorm Guttormsen.
I 2013 og 2015 var manus og regi ved Morten Joachim, musikk av Vidar Ytre-Arne og Unni Boksasp. Fra 2016 manus ved Ida Høy og Thomas Bye, regi ved Ida Høy, musikk av Vidar Ytre-Arne og Unni Boksasp.
Det regulerte vassdraget ovenfor Rjukanfossen er vanligvis nesten tørrlagt, men i forbindelse med Marispelet blir det sluppet ut vann i fossen som tilsvarer normal vannføring.
Tom Baker
Bakgrunn og oppvekst
Baker ble født i Liverpool. Faren hans, John Stewart Baker, var sjømann som sjelden var hjemme. Tom ble derfor stort sett oppdratt av sin irske mor, Mary Jane (født Fleming), i hennes katolske tro. Han sluttet på skolen 15 år gammel for å bli munk, og han tilbrakte de neste seks årene i et kloster. Han forlot klosteret og meldte seg inn i Army Medical Corps samtidig som han begynte med skuespill, først bare som en hobby. I 1971 fikk han sitt første gjennombrudd som Rasputin i filmen Nicholas and Alexandra. Faren hans er også kjent for å ha funnet opp drikkebokser av stål (slike bokser har blitt brukt av mange brusprodusenter).
Doctor Who
I 1974 fikk Baker rollen som Doktoren etter at Jon Pertwee forlot serien. Han fikk jobben stort sett på grunn av sin rolleprestasjon i The Golden Voyage of Sinbad. Baker jobbet på en byggeplass på den tiden fordi det var vanskelig å få jobber. Han fikk tilnavnet «Boiler Suit Tom» av media fordi han hadde på seg gamle klær fra TV-studioet istedenfor sine egne billige klær på en pressekonferanse.
Han gjorde raskt rollen til sin egen. Kostymet med det lange skjerfet og hans forkjærlighet for «jelly babies» gjorde at han umiddelbart ble en gjenkjennelig figur. Da han bestemte seg for å slutte i serien i 1981 ble mange fans lei seg, og Baker regnes som den mest populære Doktoren. Han spilte rollen i sju år, og er den skuespilleren som har hatt rollen lengst. Han foreslo selv mange av Doktorens særegenheter, slik som det karakteristiske skjerfet. Kvinnen som strikket det hadde misforstått og brukte alt garnet som hun fikk, noe som gjorde at skjerfet ble latterlig langt. Baker er også glad i doktor-vitser. Da han ble spurt om hva han syntes om at en stjerne er oppkalt etter ham, sa han «I'm over the moon».
Baker forbindes stadig med Doktoren. Han har vært med i dokumentarene The Story of Doctor Who og Doctor Who Confidential, og han stiller opp til intervjuer om serien. Selv om han har spilt rollen i veldedighetspesialen Dimensions in Time (1993) og videospillet Destiny of the Doctors, har han ikke valgt å gjøre som sine etterfølgere og spille rollen i hørespill basert på serien.
193 Ambrosia
193 Ambrosia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 28. februar 1879 av Jérôme Eugène Coggia fra Observatoire de Marseille i Marseille. Den er oppkalt etter ambrosia, som er gudenes mat ifølge gresk mytologi.
Tom Baker
Doctor Who
I et intervju om den nye serien fra 2005 foreslo Baker at han kunne spille Master, men i et intervju med The Sun uttalte han at han ikke hadde sett noen episoder av den nye serien fordi han «just can't be bothered». I juni 2006 uttalte Baker på nytt at han var interessert i en rolle i Dr. Who, denne gangen skjedde det i en intervjuspalte i Radio Times, og han tilføyde at han «did watch a little bit of the new Doctor Who and I think the new fella, Tennant, is excellent».
Steffan Schulze
Steffan Schulze (født 13. oktober 1980) er en norsk musiker og bassist. Han er kjent som tidligere bassist i Scariot. Han tok over for Bjørnar Svendsen i 2000. Han sluttet selv i bandet i 2005 og ble erstattet av Steve DiGiorgio. Han dannet i 1997 bandet Harm. Han har samarbeidet med band og artister som Soaring.
Tom Baker
Doctor Who
I 2013 var Baker med i 50-årsspesialen av serien i rollen som «the Curator»; hvor han forteller til den nåværede Doktoren (spilt av Matt Smith) at «Gallifrey falls no more» når de to ser på bildet med navnet «Gallifrey falls» eller «no more». Dette gir Doktoren et nytt håp om at Gallifrey fortsatt eksisterer. Episoden hadde premiere den 23. november 2013.
TV
Baker har spilt mange karakterroller på TV, slik som kaptein Redbeard Rum i Sorte Orm og Dysterpytt (engelsk: Puddleglum) i BBCs The Chronicles of Narnia: The Silver Chair (1990).
I 1984 hadde han en av sine få gjesteroller i en amerikanske TV-serie, da han spilte Interpol-agenten Anatole Blaylock i Remington Steele.
På 1990-tallet spilte han professor Geoffrey Hoyt i Medics, og han hadde en rolle i nyinnspillingen av Randall and Hopkirk (Deceased) (2000–2001).
I 2004 spilte Baker i en sesong av Monarch of the Glen for BBC. Han spilte Donald McDonald, en eksentrisk, tidligere racerbilkjører som hadde vært borte siden barndommen, men som kom tilbake etter at han fikk høre at broren Hector var død.
Radio
Han har også spilt skurken Zeebad i den data-animerte filmen The Magic Roundabout fra 2005.
Stemmeskuespill
Baker er kanskje i dag mest kjent som en produktiv og svært gjenkjennelig stemmeskuespiller. I en undersøkelse gjort i Storbritannia i 2005 var Bakers stemme en av stemmene som flest deltagere i undersøkelsen klarte å identifisere; det var bare dronning Elizabeth, Tony Blair og Margaret Thatcher som fikk høyere score blant de voksne respondent ene.
Han hadde fortellerstemmen i BBC Radios komiserie Lionel Nimrod's Inexplicable World og senere i Little Britain.
I 2002 var han også fortelleren i den kritikerroste, men kommersielle floppen Hostile Waters.
Baker har også jobbet på mange videospill, slik som Warhammer 40,000: Fire Warrior, Perfect Dark (2000), Ecco the Dolphin: Defender of the Future (2000) og han var både forteller og guden Tetsu i ZOO Digital Groups rollespill Sudeki (som han ikke ble kreditert for). En av Bakers seneste roller i spill er som John Grey i Cold Winter, som er skrevet av Warren Ellis.
I 1994 var Baker fortellerstemme for berg-og-dal-banen Nemesis hos Alton Towers i Staffordshire. I begynnelsen av 20o6 ble stemmen hans brukt av BT for opplesning av tekstbeskjeder som er sendt til hustelefoner. Han spilte inn 11 593 fraser, som inneholdt alle lydene i det engelske språk for tekst-til-tale-systemet. Stemmen hans ble brukt i tre måneder før den ble byttet ut. Flere beskjeder som ble sendt i denne perioden kan høres her. Han har også spilt inn opplesninger for Virgin Radio.
Baker har også lest inn monologen for sporet Witness to a Murder (Part Two) på albumet Six av Mansun.
Forfatterskap
Bakers selvbiografi, kalt Who on Earth is Tom Baker? (ISBN 0-00-638854-X), ble gitt ut i 1997. Han har også skrevet en kort eventyr-roman kalt The Boy Who Kicked Pigs (ISBN 0-571-19771-X), som har blitt beskrevet som et groteskt mesterverk.
Ekteskap
Baker giftet seg i 1961 med Anna Wheatcroft (datteren av rosedyrkeren Harry Wheatcroft). De fikk sønnene Daniel og Piers. De ble skilt i 1966.
I 1981 giftet han seg med Lalla Ward, som han hadde spilt sammen med i Doctor Who. Dette ekteskapet varte i bare 16 måneder.
I 1985 giftet han seg med Sue Gerrard, som hadde vært assistentklipper på Doctor Who. De flyttet til en konvertert skole i Maidstone, Kent hvor de hadde mange katter. De flyttet til Frankrike i 2002. De solgte skolen til Vic Reeves, som Baker hadde jobbet med på Randall and Hopkirk (Deceased).
Trivia
I flere bøker som ble gitt ut på 1980-tallet stod det feilaktig at Baker døde av en narkotikaoverdose i 1982. Baker hadde et rykte som stordrikker – ifølge selvbiografien hans stemte ryktet med virkeligheten – og ved flere anledninger fleipet han med dette. Blant annet svarte han ofte at han hadde vært så full at han ikke husket noe, når han ble spurt hvordan det var å spille doktor Who. Bøkene som påstod at han var død, blandet ham sammen med en amerikansk skuespiller som også het Tom Baker, og som døde av en overdose i 1982.
Tom Baker er ikke i slekt med Colin Baker, som spilte den sjette Doktoren på Doctor Who.
I en avstemning publisert av bladet BBC Homes and Antiques i januar 2006, ble Baker den fjerde mest eksentriske stjernen. Bare Björk, Chris Eubank og David Icke ble rangert som mer eksentriske enn ham.
På begynnelsen av 2000-tallet ble det rapportert at Baker var aktuell for rollen som Gandalf i Ringenes Herre-filmene, kanskje på grunn av at han hadde en mindre rolle som alv i fantasy-filmen Dungeons & Dragons.
Baker har en karakteristisk stemme som mange imitatorer etterligner, og han blir regelmessig imitert i komiserien Dead Ringers. I én episode tulleringte imitatoren Jon Culshaw til Baker mens han lot som at han var Doktoren.
Alfonso García Robles
Alfonso García Robles (født 20. mars 1911, død 2. september 1991) var en meksikansk diplomat, politiker og nobelprisvinner. Han var knyttet til det meksikanske utenriksministerium fra 1939 og var blant annet delegat til San Fransisco-konferansen i 1945 som etablerte De forente nasjoner (FN).
Fra 1948 til 1957 var han sjef for politisk avdeling i FN-sekretariatet og innehadde deretter en ledende stilling i det meksikanske utenriksministerium. Han var Mexicos ambassadør til Brasil 1962-1964, statssekretær i det meksianske utenriksministerium 1964-1970, FN-ambassadør 1971-1975 og Mexicos utenriksminister 1975-1976.
I 1982 ble Garcia Robles tildelt Nobels fredspris sammen med Alva Myrdal for sitt arbeide for å etablere Latin-Amerika og det karibiske området som en atomfri sone (Tlatelolco-traktaten av 1967).
Børsgruppen Aktie
Børsgruppen Aktie (The Finance Committee) er et studentutvalg ved Handelshøyskolen BI i Oslo.
Gruppen ble dannet ved tidligere BI Sandvika våren 1997, og fikk status som utvalg i Bedriftsøkonomisk Studentersamfund (BS) høsten 1998. Utvalget er i dag underlagt SBIO, og har som formål er å spre interesse for finans, børs og næringsliv blant studentene ved Handelshøyskolen BI.
Medlemmene består i hovedsak av studenter ved siviløkonom- og finansstudiet ved BI, men ingen formelle krav til studieretning stilles. Opptak til Børsgruppen Aktie skjer like etter semesterstart hvert studieår. Ved opptak 2008 var Børsgruppen Aktie det studentutvalget ved Handelshøyskolen BI med flest nye søkere.
Børsgruppen Aktie er også tilknyttet investeringsselskapet GBS Asset Management.
Aktiviteter
Hver vår arrangerer Børsgruppen Aktie den årlige Aksjedagen. Her inviteres det til foredrag med sentrale personer innen finans og næringsliv, samt en paneldebatt bestående av representanter fra landets største meglerhus, investeringsbanker og forvaltere.
Straumen (Inderøy)
Straumen er det største tettstedet og administrasjonssenteret i Inderøy kommune i Trøndelag. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og er oppkalt etter tidevannsstrømmen som forbinder Borgenfjorden med resten av Trondheimsfjorden.
Tjenestetilbud
I tillegg til butikker og bank, finnes en rekke offentlige tjenester på Straumen, deriblant Sakshaug skole, Inderøy ungdomsskole, Inderøy videregående skole og Sund folkehøgskole. Ved Straumen ligger også Sakshaug kirke og Sakshaug gamle kirke fra 1100-tallet.
Kultur
Straumen har flere kulturinstitusjoner, blant annet Nils Aas Kunstverksted og Inderøy Kulturhus. I tillegg har Muustrøparken en rekke skulpturer av Nils Aas. Tettstedet er årlig sted for jazzfestivalen SoddJazz, og er en del av «Den Gyldne Omvei».
I Straumen finner du også Sund Folkehøgskole, som har en svært anerkjent jazzlinje. En stor del av Norges jazzmusikere har gått ved denne skolen.
Historie
Straumen har alltid vært et landbruksområde. Store deler av dagens tettsted er bygd på land fra gården Næss. I middelalderen var området sentrum i fylket Øyna, som omfattet foruten Inderøy også Beitstad og Verran. Sakshaug gamle kirke, bygget i grovkrystallisk marmorstein, var da fylkeskirke. Erkebiskop Eystein innviet kirken 1184. I 1869-1871 ble den nye Sakshaug kirke oppført.
Under eneveldet og i unionstiden var Straumen og Inderøy administrasjonssete for Nordre Trondhjems Amt. Både amtmannen og sorenskriveren bodde på den andre siden av Straumen, på gårdene Sund og Vika. Fylkeshovedstaden ble flyttet til Steinkjer først på 1900-tallet.
Transport
På Straumen munner også fylkesvei 761 fra Vist ut i fylkesvei 755 med videre forbindelse til europavei 6. Straumen har en begrenset busstilbud med Trønderbilene. Straumen ligger cirka 22 km fra Steinkjer, cirka 75 km fra og cirka 105 km fra Trondheim.
Straumen (Sørfold)
Straumen (lulesamisk: Strávve) er et tettsted og administrasjonssenteret i Sørfold kommune i Nordland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger innerst i fjorden Sørfolda. Den største arbeidsgiveren er Elkem Salten som produserer ferrosilisium til det Europeiske marked.
Tettstedet har også mange fritidsaktiviteter for barn, ungdommer og mosjonister. Blant annet Linedance, fotball, håndball, paintball, dans og musikk. Sørfold er også i stor fremgang innenfor innebandy, hvor klubben Sørfold Innebandyklubb spilte i 1 divisjon Nord-Norge sammen med blant andre Bodø og Alta.
Benjamin Brueyre
Benjamin Brueyre (kinesisk navn: 與艾方濟, født 20. mai 1808, død 24. februar 1880 i Xianxian i Zhili i Kina) var fransk katolsk prest og Kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Straumen (Sørfold)
Musikkliv
Sørfold er kjent for et aktivt musikkmiljø, med to kor Sangeria (30 år i 2017 ) og Foldklang (40 år i 2019 ) samt to korps Nordbygda skolekorps (40 år i 2019 ) og Straumen skole- og ungdomskorps. Straumen skole- og ungdomskorps hadde 40-årsjubileum i 2013  I tillegg har kommunen en aktiv kulturskole som ble startet i 1978.
Benjamin Brueyre
Han kom til Shanghai i 1842, tett etter de to første jesuitter kom til landet etter at ordenen var blitt gjenopprettet av paven. Den apostoliske vikar for Kiangnan, biskop de Besi, gav pater Brueyre i oppdrag å etablere et presteseminar i Shanghai, og det ble åpnet den 2. februar 1843, med 23 studenter. I 1853 ble det nyetablert i bedre lokaliteter i Song-kia-tu.
Han virket senere i Shandong og i Zhili, der han døde i byen Xianxian.
Morten Rakke
National Geographic
I mai 2007-utgaven til det amerikanske magasinet National Geographic var flere sider viet bildene til Morten Rakke med motiver fra Flåmbanen. Det var de internasjonale utgavene Adventurer og Traveler som trykket bildene hans. Rakke startet med å arbeide for Flåm Utvikling i 2004. Da National Geographic skulle skrive om Flåmbanen tok de kontakt med Flåm Utvikling for å få tilgang til deres bildearkiv. Bildet National Geographic valgte å slå opp over to sider, var Flåmbanen som ålet seg gjennom fjellandskapet og viste hver detalj i fjellformasjonene. "Jeg fant ei lita fjellhylle som nærmest hang over toget. Jeg visste at det var rundt to timer på dagen at sola lyste opp hele dalen. Så var det bare å vente på toget. Og jeg var nøye med å få med akkurat den steinen i elva", uttalte Rakke til Østlands-Posten 10. mai 2007. Han syntes den type arbeid var utfordrend "Den dalen er utrolig vakker. En Espen Askeladd-verden med steile fjell og dramatiske fossefall. Det er spennende å finne motiver, vente på lyset og fange stemningen".
Rakke er daglig leder for fotograf- og bildekommunikasjonsbyrået rakke.no
Paul Verner
thumb|Paul Verner taler på en foranstaltning i regi av SEDs distriktledelse i Berlin i 1970 Paul Verner (født 26. april 1911 i Chemnitz, død 12. desember 1986 i Berlin) var medlem i Politbyrået i Sentralkomiteen i SED i DDR og formann for Den Nasjonale Front.
Han gikk lenge for å være "nr 2" i DDRs maktpyramide, noe som forandret seg da Egon Krenz ble tatt opp i Politbyåret i 1983. I mai 1984 ble det kunngjort at Verner trakk seg fra sine verv på grunn av helsen.
Fredrik Jacobson
Fredrik Jacobson (født 26. september 1974 i Mölndal i Sverige) er en svensk profesjonell golfspiller. Han ble profesjonell i 1994, og kvalifiserte seg samme år for Europatouren. Han spilte sin første sesong på PGA-touren i 2003, og han har hovedsakelig spilt her siden da.
Det skulle gå 161 turneringer før han vant sin første turnering som profesjonell; det gjorde han i Hong Kong Open på Europatouren i 2003-sesongen. Til gjengjeld vant han to andre turneringer samme år, og endte som nummer fire på Order of Merit.
I 2011 vant han sin første turnering på PGA-touren, Travelers Championship.
Emil Bock
Emil Bock (født 19. mai 1895 i Barmen, død 6. desember 1959 i Stuttgart) var en tysk luthersk prest, antroposof og forfatter. Som ung liberalt orientert luthersk prest kom han med i kretsen av teologer og prestestudenter som i 1922 grunnla Kristensamfunnet, som han ledet fra 1938 til 1959.
Liv og verk
Bock begynte i 1914 å studere språk ved Universitetet i Bonn. Under første verdenskrig tjenestegjorde han i 1914 som soldat i Flandern, frem til han ble såret samme år. I 1916 møtte han første gang den da toneangivende liberale lutherske teologen Friedrich Rittelmeyer i Berlin; han begynte å studere latinsk, gresk og hebraisk, samtidig som han fulgte forelesninger i filosofi og latin. Fra 1918 studerte han luthersk teologi i Berlin, og fullførte studiet etter praksisperioden som prest med en lisensiatavhandling om Schleiermachers historische Denkweise i 1921.
Som nyutdannet prest deltok han på filosofen Rudolf Steiners seminarer for teologer i Stuttgart og Dornach i 1921. Fra 1921 arbeidet han sammen med Rittelmeyer for å etablere Kristensamfunnet, en kristen reformbevegelse inspirert av Steiners filosofi. Bock var blant de 45 grunnleggerne av Kristensamfunnet i 1922, og i 1938 etterfulgte han Rittelmeyer som Kristensamfunnets leder.
Kristensamfunnet ble forbudt av det nasjonalsosialistiske regimet i 1941, og Bock var fra 1941 til 1942 fange i konsentrasjonsleiren Welzheim. Han slapp fri i 1942, men stod under overvåkning. Fra 1945 arbeidet han for å gjenoppbygge Kristensamfunnet.
Belper
Belper er en by og et verdslig sogn i Amberdalen i Derbyshire i England. Byen er lokalisert 13 km nord for Derby og rundt 19 km vest for Nottingham, og er i dalføret til elven Derwent. I folketellingen for 2001 ble det registrert 20 548 innbyggere i 8 7 90 husholdninger. Det økte til 23 417 innbyggere i 2011.
Belper er hovedsakelig et urbant byområde med landlige omgivelser ved dens vestlige og nordlige grenser. Området er knyttet til flere kommunikasjonskorridorer, inkludert motorveien A6, jernbanenettet Derwent Valley Railway. Den er kjent for sin industrielle kulturarv og sin lokalisering innenfor UNESCOs utpekte sted for verdensarven. Den lokale økonomien er stort sett blomstrende.
Nils Heitmann
Heitmann ble utdannet lege i 1900, var kommunelege i Vestnes 1901-04 og privatpraktiserende lege i Molde 1904-10. Her arbeidet han for at området skulle få et pleiehjem for tuberkuløse, og et slikt ble åpnet på Vestnes i 1911. Etter et års arbeid i Danmark og fra 1912 i Den Norske Nasjonalforening mot Tuberkulosen (opprettet 1910).
I 1914 begynte han i Medisinaldirektoratet i nyopprettet stilling for overlege for tuberkulose.
Yves Leterme
Yves Camille Désiré Leterme (født i Wervik) er en belgisk politiker og tidligere statsminister i Belgia. Han ble statsminister i mars 2008 da han etterfulgte Guy Verhofstadt. Han regjerte fra 20. mars 2008 til 30. desember 2008. Leterme ble statsminister igjen i 2009 da Herman van Rompuy ble utnevnt til president i Det europeiske råd. Han har tidligere vært leder i partiet Christen Democratisch en Vlaams (CVP).
Nils Heitmann
Nils Peter Løberg Heitmann tiltrådte som medisinaldirektør 1. januar 1931 og satt i dette embetet til sin død i 1938. Han arbeidet også her mye med tuberkulosespørsmål, både offentlig opplysning og debatt, opprettelse av nye institusjoner og revisjon av tuberkuloseloven.
Yves Leterme
Liv
Yves Leterme ble født i landsbyen Wervik, på grensen mellom Frankrike og Flandern som sønn av en franskspråklig far og flamsk mor.
Nils Heitmann
Heitmann ble 24. september 1934 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden «for fortjenstfull virksomhet til tuberkulosens bekjempelse». Han var også ridder av Æreslegionen og kommandør av Nordstjerneordenen.
Yves Leterme
Utdanning
Han gikk på skole i Ieper og studerte jus og statsvitenskap ved universitetet i Gent. Fra 1987 til 1989 arbeidet han som kontrollør ved den belgiske riksrevisjonen. I 1997 ble han parlamentsmedlem for CVP, og han ble gjenvalgt i 1999 og 2003. Etter valgnederlaget i 2003 overtok han partiledelsen etter Stefaan De Clerck. Han har siden stilt som statsministerkandidat for partiet.
Privatliv
Yves Leterme er gift med Sofie Haesen. De har tre barn. Han har fransk som morsmål.
Panteistisk solipsisme
Temaet ligger under i flere bøker. Forfatteren tar det helt ut i romanen «The number of the Beast» hvor professor Jacob Burroughs har konstruert en liten dings som kan bevege gjenstander til et valgt punkt i et «seks-dimensjonalt ikke-Newtonsk kontinuum». Oppfølgeren av temaet med multiversum med flere himler, Valhall, Nirvana og tilsvarende guddommer, er «JOB A Comedy of Justice». Bøkene er ikke utgitt på norsk, men finnes både i amerikansk og engelsk utgave.
Tōru Kamikawa
Tōru Kamikawa (født 8. juni 1963 i Kagoshima, Japan) er en japansk tidligere fotballdommer. Han dømte VM i 2002 i Japan og Sør-Korea og i 2006 i Tyskland. Kamikawa dømmer også landskamper og andre kamper i Asia. Han dømte bronsefinale i VM mellom Tyskland og Portugal.
Kamper i VM som hoveddommer
2002:
2006:
Gylden oppføring
Innen informatikk er en gylden oppføring eller gylden kopi en betegnelse på den gyldige versjonen av et dataelement (oppføring) i et system med en enkeltversjon av sannheten. Det kan referere til en database, en spesifikk tabell eller et datafelt, eller hvilken som helst informasjonsenhet. En gylden kopi er en konsolidert datamengde, og er ment å gi én enkelt kilde til sannheten og en veldefinert versjon av alle data-entitetene i en organisasjon sitt økosystem.
Uttrykket er mye brukt i forbindelse med datakvalitet, grunndataforvaltning og lignende. Det har også oppstått egne tekniske golden copy-løsninger for å vedlikeholde gylne kopier.
Grunndata
Innen grunndataforvaltning refererer den gyldne kopien til grunndataene (master-versjonen) av sikkerhets- eller referansedata som fungerer som én autorativ kilde for "sannheten" ovenfor alle applikasjonene i et IT-landskap.
Liste over fylkesordførere i Buskerud
Liste over fylkesordførere i Buskerud viser fylkesordførere fra 1976, som var første gang man hadde direkte valg til fylkestinget. Før valget i 1975 ble fylkestinget satt sammen av representanter valgt av kommunestyrene i fylket.