cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buenos Aires’ historie
Den første reelle opprettelsen av en fast bosetning kom med den spanske aristokraten Pedro de Mendoza i 1536 under navnet Ciudad de Nuestra Señora Santa María del Buen Ayre (bokstavelig «Byen til Vår frue den hellige Maria av de fordelaktige vinder»). Også denne bosetningen oppgitt grunnet angrep, og Buenos Aires ble således grunnlagt to ganger: andre gangen, som ble varig, skjedde i 1580 ved spanske Juan de Garay. Byen har siden blitt hovedstaden i Argentina, lokalisering av en tredjedel av nasjonens befolkning og en av de viktigste byene i Sør-Amerika. Det har også vært hjem for «hensynsløse diktatorer, blåøyde idealister og en del av de mest betydningsfulle forfattere og kunstnere i Latin-Amerikas historie», foruten åsted for en utrolig økonomisk vekst og deretter et like stort økonomisk sammenbrudd.
Bygrunnleggelse (1536 - 1541)
Sjøfareren og navigatøren Juan Díaz de Solís (1470 – 1516) hadde som oppdrag å oppdatere Padrón Real («Den kongelige register», et offisielt spansk kart) sammen med Juan Vespucci. To år senere forberedte Díaz de Solís en ekspedisjon for å utforske den sørlige delen avd et nye amerikanske kontinentet. Med tre skip og 70 menn forlot han Spania den 8. oktober 1515 og nådde fram til Río de la Plata («Sølvstrømmen») i 1516, og var den som navnga området. Med to offiserer og syv menn seilte han opp elvemunningen og fram til samløpet av elvene Uruguay og Paraná, men kom ikke særlig lengre da de ble angrepet av de lokale charrúa-indianere. Ekspedisjonen ble avbrutt og hans svoger, Francisco de Torres, tok ledelsen og dro tilbake til Spania.
Mendoza hadde 16 skip og 1600 mann under sin kommando. De kom først ut på ettersommeren, og det var for seint å så korn. Den lokale querandí-stammen var jegere og samlere, og ble tvunget av spanjolene til å skaffe mat for Mendoza og hans menn. Dette førte til flere angrep, og stedet ble oppgitt i 1541.
Andre grunnleggelse (1580 - 1776)
Først i 1580 ble byen grunnlagt på nytt av Juan de Garay under navnet Ciudad de la Santísima Trinidad y Puerto Santa María de los Buenos Aires. I mellomtida hadde flere byer blitt grunnlagt i det som senere skulle bli Argentina, alle i nordvest. Argentinas eldste sammenhengende bebodde by er dermed Santiago del Estero.
Karl III av Spania innså den stigende ustabiliteten denne lovløsheten førte med seg, og i løpet av sin regjeringstid (1759–1788) løsnet han først på tøylene, og erklærte til slutt Buenos Aires som en frihavn for verdenshandelen.
Hovedstad i visekongedømmet Río de la Plata (1776 - 1810)
I 1776 ble til slutt Buenos Aires hovedstad i Visekongedømmet Río de la Plata, da dette ble utskilt fra Visekongedømmet Peru. Befolkningen i byen økte betraktelig, blant annet på grunn av innførsel av slaver fra Afrika, og mellom 1778 og 1815 utgjorde den svarte befolkningen rundt en tredjedel av befolkningen.
Under Napoleonskrigene, da Spania var okkupert av Frankrike, angrep Storbritannia Buenos Aires to ganger i 1807–1807 for å svekke Spania, men samtidig også for å få tilgang til nye kolonier i Amerika etter nylig å ha tapt de nordamerikanske koloniene i Den amerikanske revolusjon. Bybefolkningen gjorde imidlertid motstand, og under ledelse av Santiago de Liniers ble byen gjenerobret. Også i 1807 angrep britene, men da ble angrepet slått tilbake. Det faktum at okkupasjonen ikke ble hevet av spanske tropper, men av bybefolkningens seige motstand, styrket nasjonalistene i kolonien. Dermed ble grunnen beredt for uavhengigheten ved at byborgernes organisasjoner, de såkalte Cabildos Abiertos, fikk stadig flere innrømmelser av visekongene.
Uavhengighetskamp og Rosas diktatur (1810 - 1880)
25. mai 1810 fordrev bevæpnede borgere i Buenos Aires visekongen Baltazar Hidalgo de Cisneros y la Torre. 9. juli 1816 erklærte Tucumán-kongressen formelt uavhengigheten for De forente provinsene Río de la Plata. Etter uavhengighetserklæringen oppsto det strid mellom unitarierne, som ønsket en sterk sentralstat sentrert rundt Buenos Aires, og føderalistene som ville ha omfattende selvstyre for provinsene.
I 1829 overtok føderalisten Juan Manuel de Rosas stillingen som guvernør i Buenos Aires. I mars 1835 ble han gjenvalgt som guvernør og generalkaptein, og etterhvert tiltok han seg stor makt, og ble landets de facto diktator. Han ledet republikken fram til 1852, da han ble slått av tropper fra Brasil, Uruguay og den argentinske opponenten Justo José de Urquiza i slaget ved Monte-Caseros. Da Rosas ble styrtet, ble byen åpnet for innvandrere fra Europa.
I 1853 nektet byen og provinsen Buenos Aires å delta i grunnlovsforsamlingen, og fjernet seg fra den argentinske føderasjonen. I 1859 trådte imidlertid Buenos Aires igjen inn i Federación Argentina, Det argentinske forbund.
Hovedstad i Argentina (1880 - 1976)
I 1880 ble byen Buenos Aires fradelt provinsen Buenos Aires, og erklært landets hovedstad. I 1890 var Buenos Aires den største og viktigste byen i Latin-Amerika. Ved århundreskiftet lå innbyggertallet på nesten 1 million.
I 1913 ble den første t-banelinja åpnet under Avenida de Mayo. Fram til åpninga av t-banen i Mexico by i 1969 hadde Buenos Aires det eneste t-banenettet i Latin-Amerika. Ved 100-årsdagen for uavhengigheten i 1916 ble nye avenyer strukket gjennom byen, men byplanene var langt mer ambisiøse enn det som til slutt ble gjennomført.
I 1919 fant det sted en arbeideroppstand under Hipólito Yrigoyens regjering som ble slått ned med militærmakt. Hendelsene huskes i Argentinas historie som La semana trágica, den tragiske uka. På 1930-tallet ble noen store avenyer trukket gjennom sentrum, slik som Avenida Santa Fé, Av. Córdoba og Av. Corrientes, som ennå i deg er hovedgjennomfartsårer.
I tida rundt den andre verdenskrigen hadde byens vekst nådd tidligere landsbyer og forsteder, og byen var hjem for rundt en tredjedel av den argentinske befolkningen.
Militærdiktatur (1976 - 1983)
I 1976 kom de militære til makten ved et kupp mot presidenten Isabel Martínez de Perón. I deres maktperiode forsvant titusenvis av mennesker som motsatte seg militærregimet, eller som man mistenkte for det. Fra den første arrestasjonsbølgen av samlet mødrene til de forsvunne seg på Maiplassen foran Casa Rosada, presidentpalasset for å demonstrere.
Demokratisering og økonomisk oppsving(1983 - 1998)
Etter den tapte Falklandskrigen kunne ikke de militære holde på makten lenger, og demokratiske valg fant sted. Den første presidenten i den nye, demokratiske æraen var Raúl Alfonsín. Med gjeninnføring av demokrati, med innføring av fastkurs 1:1 mellom argentinske pesos og amerikanske dollar og med liberalisering av økonomien under presidenten Carlos Menem fant det sted et økonomisk oppsving i Argentina. Dette manifesterte seg blant annet en rekke nybygg i Buenos Aires, først og fremst i bydelen Retiro, hvor høyhusene skjøt i været.
17. mars 1992 ødela en bilbombe den israelske ambassaden i bydelen Retiro. 18. juli 1994 ble AMIA (Asociación Mutual Israelita Argentina), en organisasjon for jødisk-argentinsk sameksistens, utsatt for et attentat som drepte 96 mennesker. Dette attentatet er ennå i dag ikke oppklart. Dette etterlot mange arr i byen, og jødiske institusjoner er i dag ved siden av regjeringsbyggene de best overvåkede i byen.
Krise og langsom vekst etter 1998
I løpet av den økonomiske krisa i Argentina, mellom 1998 og 2003, var Buenos Aires åsted for til dels voldsomme demonstrasjoner, de største fant sted 19. og 20. desember 2001 etter at fastkurspolitikken der en argentinsk peso var lik en amerikansk dollar ble oppgitt, samtidig med at bankinnskudd ble frosset. Disse førte til president Fernando de la Rúas avgang. Fra 1999 har også de såkalte piqueteros vært en maktfaktor i byen og i landet ved å blokkere veier osv. for å vise sin motstand mot systemet.
31. desember 2004 skjedde den største ulykken i byens historie; ved en storbrann i diskoteket República del Cromañón mistet 190 mennesker livet. Borgermesteren Aníbal Ibarra ble trukket til ansvar for manglende brannsikkerhet, og måtte forlate stillingen.
7. mars 2006 vedtok domstolen i Argentinas nasjonalforsamling å avsette Ibarra og innsette hans erstatter Jorge Telerman.
I valget av Jefe de Gobierno, borgermester, 24. juni 2007 vant Mauricio Macri, også kjent som eier av fotballklubben Boca Juniors.
Demografisk utvikling
I 1833 bodde det knapt 60 000 mennesker i Buenos Aires, i 1869 var tallet nådd 180 000. I 1890 var Buenos Aires blitt Latin-Amerikas viktigste by med rundt 661 000 innbyggere. Den store innvandringsbølgen fra Europa førte til at byen allerede i 1914 hadde opptil 1,6 millioner innbyggere. I 2001 hadde selve bykommunen Buenos Aires knapt 2,8 millioner innbyggere.
Byen og forstedene rundt har til sammen ca. 11,5 millioner innbyggere. Dermed er Stor-Buenos Aires Argentinas og etter São Paulo Sør-Amerikas største by. Befolkningen er overveiende av spansk og italiensk avstamning, men det finnes også svært mange andre grupper fra Europa og Midtøsten (de siste kalles turcos, tyrkere, selv om mange kommer fra andre land i Midtøsten). Andelen av befolkningen som ikke har spansk opprinnelse er vesentlig større enn i alle andre deler av Argetina.
Den følgende oversikten viser innbyggertallet etter år. Før 1943 er det anslag, tallene fra 1947 til 2001 bygger på folketellinger. Tallet for 2005 er en beregning. Innbyggertallet refererer til selve bykommunen Buenos Aires, forstedene er ikke tatt med. Befolkningstettheten er tre til fire ganger større enn i Berlin, og til og med større enn i bykommunen Tokyo. Byens areal på 203 km² tillater ikke ytterligere vekst, så byområdets befolkningsvekst skjer utelukkende i forstedene.
Olsenbanden: Ruskenaksjonen 1979
Olsenbanden reiser på skitur i Oslo-marka. De koser seg med et nydelig måltid i den friske naturen, og Egon har vært flink og tatt med seg Rusken-poser, slik at de kan rydde etter seg og ikke forsøpler. Regi: Knut Andersen
En kampanjefilm fra Oslo kommune for Rusken-aksjonen, altså en oppfordring til alle om å rydde opp i eget avfall.
Filmen kan sees på www.filmarkivet.no
Salmer 1973
Salmer 1973 – Liturgikommisjonens prøvehefte var en salmebok som ble brukt i Den norske kirke i en prøveperiode. Den ble godkjent som salmebok ved kongelig resolusjon 7. september 1973.
Fra 1954 til 1967 ble det arbeidet med å lage en felles salmebok for Den norske kirke. Dette arbeidet dro ut i tid. Salmer 1973 var tenkt å fylle et behov i overgangstiden før en ny kirkesalmebok var ferdig, samtidig som liturgikommisjonen ville få klargjort hvilket salmestoff som kunne gli inn i ulike kirkelige sammenhenger.
Heftet hadde salmer på bokmål og nynorsk. I tillegg ble det forsøkt enkelte tekster på svensk og dansk.
The 50 Greatest Love Songs
The 50 Greatest Love Songs er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 2001. Albumet inneholder 50 av hans beste kjærlighetslåter.
Dekantering
Dekantering vil si å fjerne bunnfall i en vin ved forsiktig å helle den mellom to beholdere, vanligvis fra vinflasken og over til en dekanter eller karaffel. Dekantering av vin gjøres hovedsakelig med rødvin eller årgangsportvin.
Dekantering brukes også i apotek når bunnfall eller partikler skal skilles fra en væske i et drogeuttrekk. Væsken blir da vanligvis silt gjennom et silklede festet til et tenakel. Når større mengder væske skal skilles fra et bunnfall, kan væske dekanteres fra med hevert før eventuell filtrering. Dekanteringen påvirkes av partiklenes størrelse og tyngde.
Billetten
Programmet ble produsert av NRK Sør-Trøndelag.
Oxygonia
Oxygonia er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Artene er hovedsakelig dagaktive, men kan også være ute om natten.
Bilen
Bilen kan vise til:
Oxygonia
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Eikelandsosen kraftverk
Eikelandsosen kraftverk ligger ved Eikelandsosen i Fusa kommune i Vestland. Vannkraftverket utnytter fallet mellom Botnavatnet og Eikelandsfjorden. Botnavatnet reguleres mellom 506 og 482 moh.
Årlig produksjon er på ca. 78 GWh. Installert effekt er 30 MW.
Anlegget er eid og driftes av Sunnhordland Kraftlag AS
Transkripsjon (musikk)
Med uttrykket transkripsjon forstår man innen musikkteorien:
Slaget om Arnhem
Slaget om Arnhem, også kalt Arnhem-operasjonen, var en del av operasjon Market Garden. Dette var et mislykket alliert forsøk på å ta, og deretter sikre, kontrollen over broen som går over Rhinen ved Arnhem i Nederland.
Offensiven begynte den 17. september 1944, og var over etter mindre enn 10 dager. Det allierte angrepet ble knust av tyskerne. Dette blir ofte sett på som en av de siste tyske seierne på Vestfronten.
Parichthyodes
Parichthyodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, litt blanke, mørkbrunaktige trebukker, gjerne med gule flekker eller streker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er omtrent rektangulært sett ovenfra, uten tenner på sidene. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover, gjerne kraftig punkterte.
Utbredelse
Arten lever på Samoa.
Armariolus
Armariolus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Bittesmå (0,85-1,05 millimeter), ovale, gulbrune køllebiller. Oversiden er fint punktert og hårete. Hodet er forholdsvis stort og bredt med middelsstore, utstående fasettøyne. Antennene er forholdsvis lange, det ytterste leddet danner en spiss klubbe. Palpene er små og lite påfallende bortsett fra det ytterste leddet. Pronotum er avrundet, omtrent så bredt som hodet, dekkvingene bredt rundede, middels lange.
Levevis
I alle fall noen av artene i Iniocyphini lever i huler.
Ahmed El-Shamouty
Ahmed El-Shamouty (født 7. mars 1962) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor han ble nummer 10.
Fabian Wiede
Fabian Wiede (født 8. februar 1994) er en tysk håndballspiller.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.
Du må’kke komme her og komme her (sang)
«Du må'kke komme her og komme her» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 19. oktober 1994 på Sundes musikkalbum Du må'kke komme her og komme her.
Teksten er et spark til folk som har «firkantete» holdninger i sin jobb. Sunde har sagt i intervjuer at tittelen er et begrep som har vært i tale lenge før sangen ble skrevet. Det samme gjelder titler som «Kjekt å ha» og «Regning med gaffel»
Teksten til «Du må'kke komme her og komme her» fulgte med i CD-heftet til  Du må'kke komme her og komme her. Både tekst, noter og tilhørende tegninger ble publisert i notaboka Du må'kke komme her og komme her i 1997.
Chen Yuancai
Chen Yuancai var en katolsk biskop i Folkerepublikken Kina, bispeviet uten pavelig mandat den 15. juni 1958 med biskop Francis Yi Xuanhua av Xiangyang i provinsen Hubei som hovedkonsekrator.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Paul Felix Lazarsfeld
Paul Felix Lazarsfeld (født 13. februar 1901, død 30. august 1976) var en østerriksk sosiolog. Han studerte og arbeidet ved universitetet i Wien, blant annet innen sosialpsykologi. Lazarsfeld emigrerte til USA i 1933. Han arbeidet som professor i sosiologi ved Columbia University. Lazarsfeld er mest kjent for å ha utviklet krysspresshypotesen og tostegshypotesen. I 1946 var han gjesteforeleser ved Universitetet i Oslo og ble en av veilederne for oppstart av det sosiologiske miljøet ved universitetet.
Uganda under Afrikamesterskapet i friidrett 2008
Uganda deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2008 (utendørs) fra 30. april til 4. mai 2008 i Addis Abeba i Etiopia.
Benatae
Benatae er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 443 innbyggere (2021).
Leptopodomorpha
Leptopodomorpha er en gruppe blant tegene (Heteroptera). De tilhører nebbmunnene.
Leptopodomorpha-artene har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.
Utseende
Små til middelsstore (opptil 8 mm), spinkle teger. Fasettøynene er store og utstående (unntatt hos Aepophilidae). Sugesnablen nokså kort, antennene består av fire ledd og er forholdsvis lange og tynne. Kroppen er vanligvis nokså flat og bredt oval sett ovenfra. Beina er slanke. På farge er de mørke eller mer eller mindre brunlige.
Texas-ciklide
Texas-ciklide (Herichthys cyanoguttatus) er en art i gruppen Cichlasomatinae. Det er den eneste cikliden som lever naturlig i USA. Den blir opptil 30 cm lang.
Arnfinn Tønnessen
Arnfinn Tønnessen (født 13. november 1965) er en norsk psykolog. Han er autorisert psykolog og tok doktorgraden i psykologi ved Det medisinske fakultet ved UiO i 2002 med avhandlingen Psychological Reactions to Nuclear Threats. Han arbeider med risikoanalyse og sikkerhetssystemer, blant annet i Forsvaret. Han har tidligere vært seniorforsker ved Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS), der han arbeidet i seksjonen for militærpsykologi. Han arbeidet blant annet med prosjektet «Selvmord og voldsom død blant FN/NATO-personell».
Blaffert
En blaffert var en gammel myntenhet.
I Norge ble blaffert bare preget under erkebiskop Erik Valkendorf (1510–22). Blafferten var en brakteat, og verdien var to penninger (dobbeltpenning).
IBM z14
z14 er en mikroprosessor som blir laget av IBM for stormaskiner i IBM z-serien. Mikroprosessoren ble kunngjort 17. juli 2017, og produsert ved GlobalFoundries’ fabrikk East Fishkill, New York. IBM har uttalt at det er verdens raskeste mikroprosesser ved klokkefrekvenser på 5.2 GHz, med en 10% ytelsesøkning per kjerne og en 30% økning sammenlignet med forgjengeren z13.
Transkripsjon
Transkripsjon kan referere til:
Ted Leo
Ted Leo (født 11. september 1970 i South Bend, Indiana) er en amerikansk punkrock-vokalist, tekstforfatter og gitarist. Han har spilt i mange band, blant annet Citizens Arrest, Chisel, the Sin-Eaters, og hans nåværende band Ted Leo and the Pharmacists.
Leo er veganer. Brødrene hans Chris Leo og Danny Leo er også musikere, og medlem av henholdsvis Native Nod, The Van Pelt, The Lapse, Vague Angels og Holy Childhood. Leo gikk ut av University of Notre Dame høsten 1993 med en grad i engelsk.
Åge Haavik
Åge Cornelius Haavik (født 22. april 1947) er seniorrådgiver i Kirkerådet i Den norske kirke med ansvar for liturgi og gudstjenesteliv, foruten at han deltok i arbeidet med utviklingen av Norsk salmebok 2013, Salmer 1997 og Norsk Salmebok (1985).
Haavik ble i 2005 statsstipendiat. Ved bekjentgjørelsen i 2004 ble det fremhevet at Haavik arbeidet med en norsk salmedatabase for å bevare en viktig del av norsk kulturhistorie for framtidig bruk i kirker, kulturinstitusjoner og skoler. Han har bakgrunn fra arbeid med salmebok og koralbok i Det Norske Bibelselskap og som forlagsdirektør med ansvar for Den norske kirkes liturgiske bøker og noteproduksjoner.
Åge Haavik har i mange år vært tilknyttet Den norske kirkes sentrale organer for liturgiske spørsmål i ulike stillinger.
Lesotho under Afrikamesterskapet i friidrett 2006
Lesotho deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2006 (utendørs) fra 9. til 13. august 2006 i Bambous på Mauritius.
Spleis (digitale innsamlingsaksjoner)
Spleis er en digital norsk pengeinnsamlingsstjeneste som er utviklet av Sparebank1. Ideen bak Spleis oppstod høsten 2015, og en prototyp ble lansert under navnet Frunder. Frunder ble senere til Spleis. Sparebank 1 SPLEIS AS ble stiftet 19.januar 2017, og har som formål å organisere folkefinansiering ved å bidra til innsamling av midler til bestemte formål. Spleis er den dominerende aktøren i Norge innen donasjonsbasert folkefinansiering. De tar et gebyr på 6,5% av innsamlet beløp, men for innsamling til privatpersoner tar de ikke gebyr for beløp under NOK 5,000. Dette prosent-gebyret på 6,5% har skapt debatt fordi innsamling til spesielle veldedige formål og sykdom har skapt negative reaksjoner.
Selskapet har kontorer i Kongens gate 3 i Oslo.
Den høyreekstremistiske gruppa "Stopp islamiseringen av Norge" (SIAN) ble utestengt fra Spleis etter å ha opprettet en Spleis til inntekt for det de selv beskrev som "sikkerhetsutstyr". Etter klager fra aktivister og kunder i Sparebank1, som mente at pengene gikk til annet formål enn det som ble oppgitt, valgte Spleis til slutt å endre sine retningslinjer. Tjenesten kan ikke benyttes til innsamlinger som er knyttet til rasisme og hatefulle ytringer.
Lavprisekspressen
Lavprisekspressen er et norsk ekspressbusskonsept drevet av Unibuss Ekspress siden 2003. Med Oslo som utgangspunkt finnes det i dag ruter til Kristiansand og Stavanger, mens det tidligere også har vært ruter til Trondheim, Bergen og København. Billettene selges via Internett etter først til mølla-prinsippet, og prisene øker etter hvert som avgangene fylles opp. Lavprisekspressen er en del av NOR-WAY Bussekspress-samarbeidet, men tilbyr ikke den samme plassgarantien og aksepterer kun kortbetaling ved billettkjøp på bussene.
Historie
Selskapet Arctic Express hadde i noen år kjørt flybussruta Torp-Ekspressen til og fra lavprisflyselskapet Ryanair sine avganger på Sandefjord lufthavn, Torp og ønsket å prøve et tilsvarende lavpriskonsept i norsk busstrafikk. Ved bestilling over Internett ville de som var aller tidligst ute kunne betale kun 49 kroner for hele turen, mens prisene økte etter hvert som flere seter ble opptatt. Første strekning ble valgt til å være Bergen–Oslo via Hemsedal, og ruta opererte i starten under navnet Bergenekspressen. Endepunktene på denne strekningen ble fra før av trafikkert av NSB på Bergensbanen og NOR-WAY-ruta Haukeliekspressen, drevet av HSD Buss og Telemark Bilruter.
10. juni 2003 fikk selskapet innvilget løyve gjeldende fra 30. juni, i starten begrenset til direkteturer uten mellomliggende stopp fredag og søndag. Bergenekspressen startet opp 18. juli, og allerede i løpet av første høsten ble ruta utvidet til å gjelde alle dager unntatt lørdag og med 15 mellomliggende stoppesteder. NOR-WAY Bussekspress svarte 29. januar 2004 med å starte opp E16 Xpressen via Valdres med avganger torsdag til søndag, som et samarbeid mellom HSD Buss, Jotunheimen og Valdresruten Bilselskap, Nettbuss Ringerike og Sogn Billag. 16. februar 2004 endret Bergenekspressen navn til Lavprisekspressen.no. 28. mai 2004 utvidet Lavprisekspressen til strekningen Trondheim – Oslo via Gudbrandsdalen.
I 2005 ble Arctic Express solgt til Sporveisbussene som fortsatte å utvide satsingen på Lavprisekspressen. Til 2006 ble det bestilt dobbeltdekkerbusser av merket Neoplan som ble satt inn på rutene i løpet av året, og to nye destinasjoner ble lagt til i rutenettet. 2. juni 2006 startet ruta Kristiansand – Oslo i konkurranse med Konkurrenten.no og Nettbuss Sørs NOR-WAY-rute Sørlandsekspressen, og 15. september startet København – Oslo i konkurranse med Säfflebussen og Swebus Express. Det viste seg etter hvert at ikke alle rutene var mulig å få lønnsomme, så i januar 2008 ble rutene til Bergen og København lagt ned. 18. juni 2009 ble Kristiansand-ruta forlenget til å gå helt til Stavanger, først kun i helgene, men fra 1. september som daglig rute.
I forbindelse med at Gauldal Billag og Østerdal Billags rute Østerdalekspressen ble nødt til å innstille sine gjennomgående avganger mellom Trondheim og Oslo sommeren 2010, kjørte Lavprisekspressen også avganger via Østerdalen fra og med 6. mai 2010, men det manglende trafikkgrunnlaget som skapte problemer for Østerdalekspressen innhentet også etter hvert Lavprisekpressen, så fra 5. juli 2011 går alle avgangene kun via Gudbrandsdalen igjen. Da Nettbuss trakk mange av sine ekspressbussruter ut av NOR-WAY Bussekspress og over i Nettbuss express fra 1. mai 2013 ble Lavprisekspressen i likhet med Konkurrenten.no innlemmet i NOR-WAY-samarbeidet, men er ikke omfattet av plassgarantien.
Psalmebog for Kirke og Hus
Psalmebog for Kirke og Hus, best kjent som Hauges Salmebok, var en salmebok som ble utarbeidet av Andreas Hauge og ble den 11. oktober 1873 autorisert for bruk ved offentlige gudstjenester i Norge der menigheten gjorde vedtak om det.
Attentatet mot John F. Kennedy
Attentatet mot president John F. Kennedy skjedde fredag 22. november 1963 kl 12:30 CST (18:30 UTC) i Dallas i Texas mens presidentfølget kjørte gjennom Dealey Plaza. President John F. Kennedy ble truffet av to skudd, et gjennom halsen og et i hodet. Kennedy ble erklært død en halv time senere, kl 13:00 CST.
Psalmebog for Kirke og Hus
Salmeboken var konservativ både i salmevalg og språkbruk, og i konkurranse med Landstads salmebok ble den aldri særlig utbredt— i 1904 hadde 90 av de 965 kirkesoknene i Norge gjort vedtak om å bruke Hauges Salmebok.
Attentatet mot John F. Kennedy
Ifølge undersøkelsene til Warren-kommisjonen (1963–64) var Lee Harvey Oswald attentatmannen. Det er fortsatt mange som mener attentatet var en konspirasjon.
Psalmebog for Kirke og Hus
Andreas Hauge gav ut et utkast til salmeboken i 1863.
Attentatet mot John F. Kennedy
Bakgrunnen for besøket
I Texas var det vokst fram to motstridende fløyer i Det demokratiske parti, representert ved hhv. den liberale senatoren Ralph Yarborough og den konservative guvernøren John Connally (gikk senere over til Det republikanske parti). Hvis ikke Kennedy klarte å forene partiet, kunne han neppe regne med å vinne Texas på nytt i 1964.
Kennedys besøk til Texas ble planlagt i oktober 1963. I løpet av to dager skulle Kennedy og Johnson besøke fem større byer, blant dem Dallas. I Dallas skulle de kjøre i en bilkortesje gjennom byen. Bilkortesjens rute sto på trykk i begge Dallas-avisene 19. november, mens et detaljert kart over ruten ble publisert 21. november 1963.
Bilkortesjen
Air Force One ankom flyplassen Love Field utenfor Dallas kl. 11:40 CST. Planen var at presidenten skulle dra i en bilkortesje fra flyplassen gjennom byen til en varemesse, hvor han skulle holde tale. Kennedy og fru Jacqueline satt i baksetet på presidentens bil. Foran dem satt Guvernør Connally og fru Nellie på klappseter. I en bil lenger bak i kortesjen kom visepresident Johnson med fru Lady Bird og senator Yarborough.
Bilkortesjen ankom Houston Street like før kl. 12:30 CST. Etter to kvartaler svingte kortesjen 120 grader inn på Elm Street forbi skoleboklageret (Texas School Book Depository).
Attentatet
Presidentens bil hadde bare kjørt ca. 60 meter på Elm Street mot jernbaneundergangen (the triple underpass) før det smalt første gang. Mange trodde det var fyrverkeri eller smell fra et eksosrør, men de som hadde hørt lyden før, skjønte at det var skudd fra et våpen. Det smalt to ganger til. Da det siste skuddet falt, hadde presidentens bil kjørt ca. 80 meter på Elm Street.
Det var mange øyenvitner til selve attentatet. En av dem var Abraham Zapruder, som stod på et betongelement på grasbakken (the grassy knoll) ved Elm Street. Han filmet attentatet. Zapruder-filmen, som først ble offentlig tilgjengelig i 1975, er studert bilde for bilde. Filmen viser:
Attentatet tok knappe 8 sekunder.
Snikskytterens rede
Det var flere vitner som observerte en mannsperson i skoleboklagerets sørøstre vindu i 6. etasje. Vitnet Howard L. Brennan satt rett vis-à-vis skoleboklageret. Han så at en person skjøt (det siste skuddet) fra vinduet, og varslet politiet. Han ga signalement, og beskrivelsen av attentatmannen ble sendt ut på politiradio flere ganger, første gang kl. 12:45 CST. (Brennans beskrivelser er gitt i hans bok Eyewitness to history).
Politimannen Marrion L. Baker kjørte motorsykkel i presidentens bilkortesje i Dallas. Han kom bak pressebussen og var like foran skoleboklageret da han hørte det han oppfattet som geværskudd. Han hørte tre skudd, som han mente kom ovenfra. Han så at duer fløy opp fra taket på bygningen. Han parkerte umiddelbart foran skoleboklageret og løp inn. Skoleboklagerets direktør Roy Truly hjalp Baker med å finne fram inne i bygningen. De løp opp trappene, og i 2. etasje traff de på Oswald, som sto ved en brusautomat med en Coca-Cola flaske i hånden. Da hadde det gått knappe 2 minutter siden skuddene falt. Truly sa at Oswald jobbet der (Oswald ble ansatt i skoleboklageret 16. oktober 1963). Baker oppfattet at Truly «gikk god» for Oswald. De løp videre opp trappene og ut på taket. Baker mente at skuddene neppe kunne kommet herfra, og returnerte ned igjen. Da han kom ned konstaterte han at bygningen var sikret med politivakt ved inngangen.
Bygningen ble deretter gjennomsøkt. Etter kort tid fant politimannen Luke Mooney «snikskytterens rede» (snipers nest) i det sørøstre hjørnet i 6. etasje i skoleboklageret:
En halv time etter attentatet fant politimenn et gevær skjult mellom andre bokkasser i 6. etasje i skolebokbygningen. Geværet ble først beskrevet som en 6,57 Mauser, men ble dagen etter identifisert som en Carcano M91 rifle i kaliber 6,5 x 52 mm Carcano.
Et TV-team ankom åstedet kort tid etter funnene og fikk filme fritt.
Mordvåpenet
Carcano-rifla som ble funnet i 6. etasje i skoleboklageret ble brukt under attentatet mot president Kennedy. Ballistiske eksperter fra FBI har knyttet rifla, med serienummer C2766, til den kula som ble funnet på Guvernør Connallys båre på Parkland hospital, bevis «CE399» (den berømte «single bullet»), til kulefragmenter funnet i presidentens bil og til de tomhylser som ble funnet i skoleboklagerets 6. etasje.
FBI fant det bevist at Klein Sporting Goods Co. hadde sendt en Carcano-rifle med serienummer C2766 til en person kalt «A.Hidell» med postboksadresse 2915 i Dallas. Lee Harvey Oswald hadde leid denne postboksen fra 9. oktober 1962 under aliaset «A. Hidell» (det er funnet falske id-papirer hvor Oswald fremstår som «A. Hidell»). Skrifteksperter konstaterte at det var Oswalds egen håndskrift på postordren (og konvolutten) fra «A. Hidell». Oswald hadde kjøpt en Smith & Wesson .38 special revolver på samme måte i januar 1963, også denne i navnet til «A. Hidell».
FBI identifiserte Oswalds håndavtrykk på skjeftet og løpet av Carcano-rifla. Det ble også funnet fiber fra Oswalds T-skjorte på treskjeftet.
Carcano-rifla ble oppbevart i garasjen til Michael og Ruth Paine i Dallas, hvor Marina Oswald bodde på det tidspunkt.
Warren-kommisjonen mener at Oswald hentet geværet i garasjen torsdag 21. november, og at han dagen etter smuglet våpenet inn i skoleboklageret i en papirpose. Oswald sa til en kollega at det var gardinstenger i posen. Papirposen, med Oswalds fingeravtrykk, ble senere funnet i 6. etasje i skoleboklageret.
Tre skudd
Warren-kommisjonen fastslo at det var avfyrt tre skudd mot presidentens kortesje. De baserte sine opplysninger på avhør av vitner. Nær 90% av vitnene sa at de hadde hørt tre skudd. Noen mente bare to. Bare svært få mente de hadde hørt «flere enn tre» skudd.
Warren-kommisjonen fastslo videre at skuddene kom fra skoleboklageret. Også denne konklusjonen var basert på avhør av vitner. Langt over halvparten (54%) mente skuddene kom derfra. Det var også mange (35%) som mente de kom fra grasbakken ved Elm Street. Warren-kommisjonen mente at uoverensstemmelsene kunne forklares med ekko mellom bygningene. De som sto nærmest skoleboklageret var overbevist om at skuddene kom fra denne bygningen.
Både antall skudd og lokaliseringen av dem har vært gjenstand for diskusjon.
Legene på Parkland konstaterte at presidenten hadde to skuddsår: Et skudd hadde truffet han i nakken og hadde gått ut i strupen. Et annet hadde truffet han i hodet. Legene konstaterte at Connally hadde flere skader: Han hadde skuddsår i ryggen, brystet, armen og låret.
Også vitnet James Tague, som sto ved jernbaneundergangen ved Dealy plaza (foran presidentbilen), fikk en mindre skade i høyre kinn, enten av et fragment av en kule, eller av steinsprut fra en kule. Warren-kommisjonen mener at dette var det første skuddet, det som bommet på presidenten.
Den «magiske» kula
Warren-kommisjonen mente at skudd nr. to, det som traff Kennedy i nakken, også forårsaket alle skader på Connally.
Denne teorien stemmer bare hvis Connally hadde sittet i nøyaktig samme posisjon som Kennedy (dvs. i samme høyde og like langt til høyre). Det er imidlertid ikke tilfelle hvis man ser på klappsetene i presidentbilen, på bilder fra kortesjen og Zapruders film: Connally satt både lavere og litt til venstre for Kennedy. Han satt dessuten med kroppen på skrå vendt mot publikum til høyre for seg. Det er derfor godt sannsynlig at den samme kula kunne forårsaket skadene på Kennedy og Connally. Connallys og Kennedys innbyrdes posisjoner stemmer ganske godt med en direkte linje fra presidentbilen til «snikskytterens rede» i skoleboklageret.
Obduksjonen
President Kennedys døde legeme ble fraktet fra Parkland Memorial Hospital allerede kl 14:00 CST til Air Force One på Love Field-flyplassen.
Kisten ble fraktet med fly sammen med den nye president Lyndon B. Johnson og Jacqueline Kennedy til Washington, D.C.. Den døde president ble deretter fraktet til Bethesda Naval Hospital for obduksjon.
Tre patologer på Bethesda gjennomførte obduksjonen, og slo fast at president Kennedy var drept av et skudd som hadde gått inn i bakhodet (lite hull) og hadde sprengt ut fremre, høyre del av hjernen. Dette er dokumentert ved foto og røntgenbilder.
Patologene slo også fast at en kule hadde truffet Kennedy i nakken («back above the shoulder blade»). Kulen hadde gått ut i strupen («front (anterior) neck»). Dette er dokumentert ved foto.
Flukten
Oswald hadde forlatt skoleboklageret gjennom hovedinngangen ca. kl. 12:33 CST. Oswalds senere bevegelser er dokumentert av vitner:
Mordet på J. D. Tippit
Politikonstabel J. D. Tippit mottok kl. 12:45 CST ordre over radio om å kjøre til området ved Oak Cliff i Dallas for å patruljere. Han fikk beskrivelse av en mistenkt fra attentatet på Kennedy, en tynn og hvit mann i 30-årene. En knapp halvtime senere fikk han øye på en person som passet beskrivelsen. Han kjørte opp til Oswald. De pratet sammen før Tippit gikk ut av bilen. Da trakk Oswald revolveren og skjøt og drepte Tippit med tre skudd kl. 13:15 CST. Det var en rekke vitner til hendelsen, som senere utpekte Oswald som Tippits morder.
Oswald ble observert da han løp inn i kinoen Texas Theater. Det er åtte kvartaler fra stedet hvor Tippit ble skutt. Politiet ble varslet. Oswald ble arrestert kl. 13:50 CST i kinoen etter et slagsmål hvor han forsøkte å skyte en annen politimann. Ifølge politiet sa han: «Vel, så er det over alt sammen».
Avhør
Oswald ble brakt til politistasjonen, der avhørene startet nøyaktig to timer etter attentatet mot Kennedy.
Moskvas statlige institutt for internasjonal politikk
Moskvas statlige institutt for internasjonal politikk (russisk: ), ofte forkortet МГИМО eller MGIMO, er et universitet og diplomatskolen til det russiske utenriksdepartementet. Skolen ligger i Moskva og ble grunnlagt i 1944. De fleste diplomatene til Russland har gått på denne skolen. Den regnes som Russlands svar på Harvard University og er velkjent blant russere. Det undervises i 56 forskjellige språk ved MGIMO, noen som gjør skolen til det universitetet i verden som tilbyr flest språk.
Attentatet mot John F. Kennedy
Avhør
Oswald ble avhørt i 12 timer mellom kl. 14:30 CST 22. november og 11:00 CST 24. november. Det foreligger ingen stenografiske referat eller lydbåndopptak av avhørene, kun notater fra politifolk – herunder representanter for FBI og Secret Service. Oswald forklarte at han hadde spist lunsj i 2. etasje i skoleboklageret under attentatet, og at han hadde forlatt bygningen fordi han regnet med at det ikke ville bli gjort noe mer arbeid den dagen. Oswald benektet både at han skulle ha skutt Kennedy og Tippit, og at han eide våpen overhode.
Det ble utført en «paraffin-test» av Oswalds hender og kinn for å klargjøre om han hadde avfyrt et våpen. Testen ga positivt utslag på hendene, men ikke kinnene. Warren-kommisjonen la ingen avgjørende vekt på disse tester (Det er normalt at paraffin-tester ikke gir utslag på kinn og hender etter bruk av rifler som C2766).
Det ble aldri gjennomført rettslige avhør av Oswald. Han fikk ikke juridisk bistand.
Oswald myrdes
Oswald ble fraktet åpent inne på politihuset. Det var liten, om noen, kontroll med hvem som kom inn på stasjonen. Jack Ruby var blant de fremmøtte under den første fremvisningen av Oswald. Flere reportere kunne stille han spørsmål da han ble fraktet til og fra avhør under den første fremvisningen. Han sa at han kun var «syndebukk». Dette ble vist på TV. Reportere ble siden bedt om å ikke stille spørsmål.
Søndag 24. november 1963 skulle Oswald flyttes fra politihuset til fengselet. Mens dette skjedde ble Oswald, mens han var fastlenket til politietterforskeren Jim Leavelle, skutt av nattklubbeieren Jack Ruby i kjelleren på politihuset kl 11:21 CST. Hendelsen ble sendt direkte på TV. Oswald ble fraktet til Parkland Memorial Hospital, der han døde etter kort tid. Den sjokkartede hendelsen ga øyeblikkelig grobunn for spekulasjoner omkring en konspirasjon.
Jack Ruby forklarte i avhør at han myrdet Oswald for å «spare» Jacqueline Kennedy for påkjenningene med en rettssak.
FBI
Bare 17 dager etter attentatet – 9. desember 1963 – la FBI fram sin rapport for Warren-kommisjonen. FBIs mente at Lee Harvey Oswald var attentatmannen. De hevdet at han hadde avfyrt 3 skudd mot bilkortesjen, slik:
HSCA-undersøkelsene fra 1976–79 kritiserte FBI for ikke å ha etterforsket mulighetene for at det kunne ha vært en konspirasjon mot president Kennedy.
Warren-kommisjonen
Allerede 29. november 1963 satte president Johnson ned en kommisjon som skulle undersøke omstendighetene rundt attentatet på president Kennedy. Høyesterettsjustitiarius Earl Warren ledet dette arbeidet. FBI ble engasjert i kommisjonens etterforsking.
Warren-kommisjonen la fram sin 888 siders lange rapport 24. september 1964. To måneder etter la kommisjonen fram det samlede underlagsmaterialet i 26 bind, herunder vitneforklaringer fra 552 vitner og over 3100 gjenstander og dokumenter. Spekulasjonene om en konspirasjon var forlengst i gang da kommisjonen offentliggjorde sine funn.
Kommisjonens materiale ble overført Nasjonalbiblioteket, og ifølge arkivlovene skulle det upubliserte materialet først offentliggjøres etter 75 år (i 2039). Hensikten var å beskytte nærstående slektninger av de impliserte. Det at materialet ikke ble underlagt offentlig kontroll bidro nok til å redusere rapportens troverdighet. Folk ville vite hva som hadde skjedd, ikke bare få konklusjonene. Rapporten ble nesten umiddelbart mottatt med stor skepsis, og siden har det blitt skrevet en enorm mengde med artikler og bøker med til dels andre konklusjoner enn Warren-rapporten.
Arkivlovene ble endret i 1966. Senatet vedtok dessuten «JFK Records Act of 1992», og da ble 98 % av rapporten offentlig tilgjengelig (bare person- og skatteopplysninger er fortsatt unntatt offentlighet).
Warren-kommisjonen kritiserte sikkerhetstiltakene under presidentens besøk i Dallas.
Ramsey Clark-panelet
Justisminister Ramsey Clark utpekte i 1968 et panel på fire medisinske eksperter for å granske fotografier og røntgenbilder fra obduksjonen, dokumenter og andre bevis knyttet til president Kennedys død.
Panelets konklusjoner var:
Panelet overbeviste ikke skeptikere som mente materialet var forfalsket. HSCA-undersøkelsene fra 1976–79 konkluderte imidlertid med at materialet var «autentisk».
HSCA-undersøkelsene
I 1976 satte USAs kongress ned en komite som skulle undersøke materialet på nytt – «The House Select Committee on Assassinations» (HSCA). De la fram sin rapport i 1979.
HSCA kritiserte både Warren-kommisjonen og FBIs etterforskning for å ha vært særdeles mangelfull («seriously flawed») fordi ingen av dem hadde undersøkt hvorvidt mordet hadde vært en konspirasjon eller ikke. De hadde ikke undersøkt hvorvidt Oswald handlet i samarbeid med eller på vegne av andre («co-conspirators»). HSCA mente attentatet var del av en konspirasjon mot president Kennedy, men uten å navngi noen.
HSCA var imidlertid enig med Warren-kommisjonen om at Lee Harvey Oswald hadde avfyrt tre skudd mot Kennedy, at to av dem hadde truffet han, og at det var skudd nr. to («the single bullet») som hadde forårsaket skadene på Kennedy og Connally.
Konspirasjonsteoriene ble på ingen måte lagt døde etter at HSCA-rapporten forelå.
Hvem sto bak?
Lee Harvey Oswald ble aldri stilt for en domstol. Det er derfor ingen som sikkert vet hva hans motiver var, og det er aldri teknisk bevist eller kommet innrømmelser som hever over enhver tvil at han foresto attentatet alene eller sammen med andre. Selv om han er blitt kalt den «ensomme attentatmann», så vet man ikke hvem som kan ha inspirert, eventuelt ha betalt han for et oppdrag om å eliminere president Kennedy.
Det er fortsatt rom for konspirasjonsteorier. Blant de mest kjente er:
Oswald ble myrdet før avhørene av han var sluttført. Det etterlot mange ubesvarte spørsmål, både om motiv og om noen eller noe hadde inspirert han til udåden.
Etter 50 år har det ikke kommet opp et eneste troverdig bevis på at det var andre enn Lee Harvey Oswald som sto bak attentatet.
Prosenella
Prosenella er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og slanke, ensfarget lysbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, det tredje leddet er forstørret, spindelformet. Pronotum er sylindrisk med en liten pigg midt på hver sidekant, dekkvingene jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Brasil og det nordlige Argentina.
Elias Canetti
Elias Canetti (født 25. juli 1905 i Ruse i Bulgaria, død 14. august 1994 i Zürich i Sveits) var en tyskspråklig, bulgarskfødt, sefardisk-jødisk forfatter, og mottaker av Nobelprisen i litteratur for 1981. I 1911 emigrerte han med sin familie til England, men han bodde også en årrekke i Wien, hvor han utdannet seg til kjemiker.
Canetti skrev på tysk, og Die Blendung (1936), norsk oversettelse Forblindelsen (1993), regnes for å være hans hovedverk. Masse und Macht (1960), som også regnes for å være et av hans største verk, tar utgangspunkt i hans interesse for massepsykologi og fascismens tiltrekning på folk.
Bakgrunn
Elias Canetti far var forretningsmannen Jacques Canetti, og moren het Mathilde født Arditti. Han var den eldste av tre sønner. Hans forfedre var sefardiske jøder som ble utvist fra Spania i 1492. Engang besluttet slekten seg for å slå seg ned i Ruse i Bulgaria. Det opprinnelige familienavn var Cañete, tatt fra en spansk landsby med samme navn. Canettis morsmål var sefardenes språk ladino (judeospansk). Da han var seks år i 1911 flyttet familien til England. To år senere døde faren og da flyttet familien til Wien. Han studerte naturvitenskap og tok en doktorgrad i kjemi i Wien 1929.
Han var først gift med forfatteren Veza (Venetiana) Taubner-Calderon (1897–1963). Hun opptrådte som hans muse og en dedikert litterær assistent. Etter Vezas død i 1963 ble han gift med Hera Buschor (1933–1988), og de fikk datteren Johanna i 1972.
Forfatter
Han flyttet til Frankrike i 1938 og ett år senere vendte han tilbake til England. I den senere del av sitt liv var han både britisk og sveitsisk statsborger, men han skrev gjennomgående på tysk og regnet selv sitt verk til den østerrikske litteratur.
I Canettis produksjon finnes det skuespill, den eneste romanen Die Blendung, likesom den filosofiske (eller sosialantropologiske) studien Masse und Macht. Mot slutten av sitt liv publiserte Canetti også en selvbiografi i tre deler.
Die Blendung (1936) handler om en språkforsker hvis personlighet preges av ekstrem verdensfravendthet og selvtilstrekklighet, som snart tipper over i fullskala sinnssykdom. Romanens fortellerteknikk, som er forut for sin tid, er en utfordring for leseren. Selv om jeg-formen ikke benyttes, fortelles handlingen for det meste ut fra forskjellige – oftest psykisk forstyrrede – romanfigurers verdensoppfatninger, og diskrepansen mellom disse verdensoppfatninger og den verden skikkelsene betrakter fremgår ofte bare indirekte.
Brunomanseria
Brunomanseria er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utbredelse
Gruppen er utbredt på Borneo.
Shaban El-Tantawy
Shaban El-Tantawy (født 16. februar 1959) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor han ble nummer 10.
Skreppvin
Skreppvin er et familienavn som stammer fra gården Skreppen sør for Åmot i Modum i Buskerud som på 1700-tallet het Skreppvinni.
Ordet «skreppe» kan ha betydd elvedele, og endelsen «vinni» kan ha betydd englandskap. Skreppvinni ble forkortet til Skreppvin og deretter til Skreppen. Navnet Skreppvin ble tatt tilbake på 1920-tallet av en beboer på gården Skreppen.
I dag er navnet i ferd med å dø ut som selvstendig etternavn, da det bare er en håndfull personer som bruker Skreppvin som eneste familienavn / etternavn og ytterligere en håndfull personer som har det som mellomnavn.
Alfonso Sastre
Alfonso Sastre (født 20. februar 1926 i Madrid, død 17. september 2021 ) var en av spansk dramatiker.