cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svensk sekkepipe
Historie
Sekkepipetradisjonen i Västerdalarna var nesten ukjent i resten av Sverige fram til slutten av 1930-tallet. Da fant etnologen Mats Rehnberg noen svenske sekkepiper i Nordiska museets samlinger, og skrev en lisentiatavhandling om emnet. Rehnberg lyktes også med å spore opp den siste gjenlevende sekkepipespillemannen, Gudmunds Nils Larsson i Dala-Järna, og besøkte ham sammen med musikkdirektøren (musikklæreren) Ture Gudmundsson. Etter besøket kunne Ture bygge en sekkepipe som man kunne spille på, og han spilte også inn to låter til Sveriges Radio. I løpet av det følgende tiåret ble det bygd et fåtall instrumenter. Den svenske sekkepipen kom i bredere bruk først etter at Leif Eriksson begynte serieproduksjon av en modell som han utviklet selv, og den kjente fiolinspillemannen Per Gudmundson lærte seg å håndtere instrumentet. Leif Eriksson konstruerte sin sekkepipe som et kompromiss mellom de cirka 10 eksemplarene som fantes på museer; dessuten gjorde han små forandringer for at det skulle bli lettere å spille sammen med andre instrumenter som for eksempel fiolin.
Leif Erikssons tradisjonelle sekkepipe
Den tradisjonelle svenske sekkepipen har et innblåsningsrør kalt mundocka, som spilleren blåser inn luften i sekken med. Mundocken er utstyrt med tilbakeslagsventil, en ventiltype som gjør at luften ikke kan lekke ut av munnstykket når spilleren slutter å blåse. Melodipipen, den som har fingerhull der spillemannen kan spille melodier, er sylindrisk boret med en diameter på 6 millimeter. Pipen er utrustet med et enkelt rørblad av svensk takrør (Phragmites australis), og har fordypinger for fingrene som gjør det lettere både å dekke til fingerhullene og å holde instrumentet. Sekkepipen har en bordunpipe som oftest er stemt som den laveste tonen på melodipipen – en enstrøken e, en oktav lavere er dog ikke uvanlig, heller ikke å stemme pipen i «liten a», andre stemminger forekommer også. Instrumentets tredeler – melodipipe, bordun, mundocka og de festehylser som holder disse delene fast i sekken – er tilvirket av bjørk. Sekken er vanligvis lagd av kalveskinn, som blir garvet vegetabilsk for at sekken skal bli tilstrekkelig tett. Når en spiller holdes sekken under venstre arm. Den fylles gjennom mundocken og mellom pustene holdes trykket i sekken konstant ved å klemme med armen. Bordunpipen på en svensk sekkepipe ligger vannrett over brystet mens spillepipen holdes som på de skotske sekkepipene, litt til venstre.
Toneomfanget på den tradisjonelle svenske sekkepipen strekker seg fra enstrøken e til tostrøken e. Instrumentet er stemt i a-moll, og grunntonen a ligger midt i omfanget. Både skalaens sjette og sjuende steg er forhøyede (fiss og giss)
Utøkninger
I løpet av de siste tiårene har den svenske sekkepipen blitt modernisert. Den tradisjonelle sekkepipens skala er ytterst begrenset, og på moderne instrumenter har man flere toner så spillemannen kan spille i flere skalaer. Den vanligste utøkningen av skalaen er en ciss’’. Fingerhullet for denne ligger i den samme fordypning som fingerhullet for C’’ på samme måte som blokkfløyter kan ha to små hull i en fordypning. Gjennom å dekke til og avdekke ciss’’-hullet kan sekkepipespilleren veksle mellom toneartene a-moll og A-dur. Vanligvis bestemmes dette før spillemannen begynner på låten gjennom at han eller hun bruker for eksempel voks eller en gummiring for å dekke hullet. Det er mulig å veksele mellom C’’ og ciss’’ mens man spiller, men det krever en spesiell fingerteknikk. Det nest vanligste tillegget er et hull for G’. Hullet for denne tonen er plassert på melodipipens bakside og betjenes med høyrehåndens tommel. Også tonen D er en vanlig utøkning, og diss forekommer iblant. Dyktige spillemenn kan med rett innstilte instrument komme opp i F’’ gjennom å øke trykket i sekken, en teknikk som ikke må forveksles med overblåsing på andre blåseinstrumenter. Det finnes også instrumenter der instrumentmakeren har lagd utbyttbare melodipiper, slik som den som vises på bildet. Det vanligste her er melodipiper i G, og iblant F. Disse melodipipene er da stemte som en A-pipe og kan ha lignende utøkninger, men er da transponert ned et tonesteg for G-pipen samt opp et tonesteg for F-pipen. Dette medfører da også at bordunpipen justeres i tilsvarende grad. G-pipen har iblant en klaff som gjør at spillemannen kan spille tonen E’’. Det er heller ikke uvanlig at sekkepipene er utrustet med flere bordunpiper. Iblant kan disse kobles av og på. Rørbladenes tonestabilitet blir påvirket negativt av fukt, på en slik måte at også tonehøyden endres. Derfor blir en munnblåst sekkepipe med flere borduner i realiteten vanskelig å stemme, og slike piper har ofte en belg som festes rundt midjen for å pumpe inn luft i sekken, noe man også finner i irske Uilleann pipes og visse franske sekkepiper.
Spilleteknikk
Pust og melodi er ikke synkronisert på en sekkepipe, noe som skiller den kraftig fra andre blåseinstrumenter. For at sekkepipens tone ikke skal variere kreves at lufttrykket gjennom pipen er konstant. Da luften flyter direkte fra sekken inn i pipen krever dette at lufttrykket i selve sekken er konstant, noe spillemannen får til ved å trykke på sekken med venstre arm. Å blåse inn ny luft i sekken gjør man kun når sekken begynner å bli tom. Spillemannen blåser da vanligvis inn et fullt åndetag i sekken, og spiller videre til luften igjen holder på å ta slutt. Dette må samordnes med mindre trykk fra venstrearmen for å oppnå et konstant trykk i sekken.
Den svenske sekkepipens konstruksjon, med sylindrisk borring og enkelrørblad, gjør at det er det øverste åpne fingerhullet som bestemmer tonen. På eksempelvis en blokkfløyte er det forskjell i tone mellom fingersettningskombinasjonene stengt–åpent–stengt kontra stengt–åpent–åpent, men dette er altså ikke tilfellet på den svenske sekkepipen. Gaffelgrep forandrer altså ikke tonehøyden. Derfor kan de brukes som hjelp for å holde instrumentet. De kan også brukes, enten hel- eller halvdekte (bare ett fingerhull om gangen blir beholdt åpent eller man lar noen flere være åpne, alt etter bekvemmelighet), til å lettere simulere pauser og tonemellomrom. Gjennom å raskt dekke til alle hullene kan en pause simuleres ettersom melodipipen da låter likt som bordunen, og dette er lettere å gjøre om så mange hull som mulig allerede er tildekte. En annen måte å gjøre dette er med krus, altså ornamenttoner. Ettersom luftflyten fra sekken ikke kan avbrytes, kan man nemlig ikke sette av tonene som på et blåseinstrument uten sekk.
Musikk for svensk sekkepipe
Den musikken som passer best for den svenske sekkepipen er svensk folkemusikk av det eldre slaget. På grunn av det begrensede toneomfanget er det bare visse låter som går å spille. Visse melodier, spesielt eldre polsek som har levd videre i fiolintradisjonen passer svært godt på den svenske sekkepipen, noe som gjør det rimelig å tro at de en gang ble spilt på instrumentet. Visse låter passer veldig godt om spillemannen transponerer til en annen toneart. En stor del av den svenske spillemannsmusikken har et begrenset toneomfang, og det er vanlig med låter som går i en form av D-toneart og omfatter spill på fiolinens A og E-streng. Disse passer bra før svensk sekkepipe om de transponeres ned en kvart.
Sekkepipemakere
I dag finnes det et lite antall profesjonelle eller halvprofesjonelle sekkepipekonstruktører; Leif Eriksson representerer tradisjonalistene mens framfor alt Alban Faust og Börs Anders Öhman driver utviklingen mot moderne instrumenter. Utover dette finnes det et større antall hobbybyggere. Fra og med 2011 har Leif Eriksson overlatt produksjonen til Jan Nordkvist. Anders Fagerström lager elektroniske varianter av svensk sekkepipe.
Europavei 881
Europavei 881 går mellom İzmit og Çeşme i Tyrkia. Veiens lengde er rundt 540 km.
Belize under Sommer-OL 1988
Belize under Sommer-OL 1988. Ti sportsutøvere fra Belize deltok i to sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ikke noen medaljer.
AC ChievoVerona
Associazione Calcio ChievoVerona (bedre kjent som Chievo eller Chievo Verona) var et italiensk fotballag fra Verona som spiller i Serie A 2008–2009 etter 1.-plass i Serie B 2007–2008. Klubben ble grunnlagt i 1929.
Chievo blir kalt for Mussi Volanti («de flyvende esler») fordi Hellas Verona-fans (Chievos erkerival) anklaget Chievo for å ha stjålet navet deres, fargene deres og stadionet deres. Hellasfansene sa at «esler ville fly før Chievo kom til Serie A». Chievo spilte senere flere sesonger i Serie A mens Hellas Verona kjempet i Serie B, og Chievo tok til seg utsagnet og bruker eselet som maskot.
Yttermalung
Yttermalung er et småsted i Malung-Sälen kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2005 var Yttermalung regnet som et tettsted, og hadde da 216 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Yasodharapura
Etterfølgende hovedsteder i området ble også kalt Yasodharapura, som oversatt fra sanskrit betyr «hellig by» eller i overført betydning «hovedstad». Den første Yasodharapura ble bygget rundt Phnom Bakheng.
Angkor
Agrement
Agrement betegner mottakerstatens godkjennelse av en ambassadør på en ny post. Utsenderstaten må sikre seg at mottakerstaten før ankomsten har gitt agrement for personen den akter å akkreditere som ambassadør. Mottakerstaten er ifølge Wien-konvensjonen om diplomatiske forbindelser ikke forpliktet til å begrunne en nektelse av agrement overfor utsenderstaten.
Barnlig pietet
Barnlig pietet eller filial pietet eller barnlig hengivenhet (kinesisk: xiao 孝, pinyin: xiào) er et grunnbegrep innen konfucianismen og inntar en sentral stilling i Konfucius' etikk. Det sentrale innhold er barnas kjærlighet til sine foreldre, og derutover til sine forfedre, noe om begrunner den kinesiske forfedrekult. Utfra denne forpliktelse overfor slektklanen avledes et system av relasjoner, omgangsformer og tiltaleregler.
Agrement
Det forekommer i praksis svært sjelden at en ambassadør nektes agrement.
Agrement ble tidligere kalt agréation.
Barnlig pietet
Det er blitt påpekt som noe urovekkende når den barnlige pietet kan slå ut i en helt ubetinget ærefrykt for aner/foreldre, særlig dersom den fører til fullstendig underkastelse.
Forfatteren Lu Xun (1881–1936) kommenterer i essayet Ershisi xiaota, om ''De 24 eksempler.. '', et dystert aspekt ved det hele. I De 24 eksempler fortelles det et sted om to foreldre som under en hungersperiode beslutter seg for å ta livet av sitt barn slik at maten skal strekke til for bestemor.
Leizu
Leizu, Xi Ling-Shi eller Xilingshi (kinesisk: 嫘祖; pinyin: Léi Zǔ) er en legendarisk kinesisk keiserinne, hustru (eller konkubine] til Huang Di, som skal ha levd på 2700-tallet f.Kr. Ifølge legenden ska hun ha oppdaget silken og oppfunnet silkevevingen.
Hun dyrkes som «Cangu-gudinnen» (蚕姑圣母, Cángū shèngmǔ); Cángū betyr silkeorm.
Lenge var menneskene ukjent med silkeormens nytteverdi. Men Leizu lærde menneskene hvordan de skulle pleie silkeormen, tvinne ut silketråder av dens kokong, og veve silkekleder. Dyrkingen av Laizu er særlig kjent fra områdene rundt Baoding i provinsen Hebei. Tempelet Cangu-nainai (Cangu ta, 蚕姑坨, eller Cangu nainai miao, 蚕姑奶奶庙) ligger i fylket Yi ved Baoding, og ble bygd under Det nordlige Wei-dynasti. (Cangu Nainai betyr «silkeormens moder»). Tempelet ligger nord for Langya Shan.
Víctor Valdés
Han debuterte for FC Barcelona i august 2002.
Tidlig liv
Valdés ble født i L'Hospitalet de Llobregat, i provincen Barcelona, Catalonia. Valdés er sønn av José Manuel Valdés og Águeda Arribas, og han har to andre brødre, den eldre Ricardo og yngre Álvaro. Han startet karrieerne sin hos Barcelonas ungdomslag når han gikk dit fra Peña Cinco Copas 1. juli 1992. Men allerede i september, flyttet han med familien sin til Tenerife og måtte forlate klubben, men kom tilbake tre år senere. Etter returen, rykket han raskt oppover i gradene i ungdomslagene.
Barcelona
Den første delen av 2002–03 sesongen spilte Valdés andrefiolin i forhold til s landslagskeeper Roberto Bonano. Ankomsten av Radomir Antić som ny manager så ut til å kunne gi regulære førstelagsmuligheter for han.
I 2003–04 sesongen stod Valdés frem som førstevalget mellom stolpene og i 2004–05 sesongen spilte han i nesten alle av Barcelona sine kamper, og var med på at Barcelona fikk sin første seriemestertittel i La Liga på seks år. Han vant også tittelen Zamora Trophy som beste målvakt i Spania.
I 2005–06 sesongen hjalp han Barça frem til «the Double». Han spilte en stor rolle i Barças Mesterligaen 2005/2006-tittel, og i finalen mot Arsenal, reddet han to ganger sjanser fra Thierry Henry på kloss hold. Hans innsats gjorde at han fikk ros fra Frank Rijkaard. Han fikk derimot ikke "Zamora"-premien dette året, da han kom på tredjeplass bak Santiago Cañizares og vinneren José Manuel Pinto.
Den 17. juni 2007, i den siste serieomgangen i La Liga, matchet Valdés en målvakt-rekord holdt av Barcelona legenden Andoni Zubizarreta; høyeste antall kamper startet uten å bli byttet ut, i alle 38 kampene i La Liga-sesongen. Hans kontrakt med Barcelona gikk ut etter 2013/2014-sesongen, og denne ble ikke fornyet da han hadde fått en alvorlig kneskade i en seriekamp i mars 2014.
Landslagskarriere
Víctor Valdés debuterte for landslaget den 3. juni 2010 i en treningskamp mot som innbytter for José Reina.
Personlig
Valdés er i et langvarig forhold med sin kjæreste, Yolanda Cardona. Paret har to sønner, Dylan og Kai, og en datter, Vera.
Chris Barnard
Chris Barnard (født 15. juli 1939 Mataffin ved Nelspruit, død 28. desember 2015 i Pretoria) var en sørafrikansk forfatter og dikter. Han giftet seg i 1978 med filmregissøren Katinka Heyns.
Hans første bok, Bekende Onrus, ble publisert gjennom Schaik i 1961. Han vant derved den første CNA-prisen for litteratur. Han skrev også andre kortromaner, ungdomsbøker og dramaer. Danda en Danda op Oudeur er en av ungdomsbøkene til forfatteren.
Guddal
Guddal er ei bygd i Fjaler kommune i Vestland. Den ligger 30 kilometer fra kommunesenteret Dale. Grunnkretsen Guddal/Heggheim hadde 112 innbyggere pr. 1. januar 2017.
Kjente personer fra Guddal
Forfatteren og journalisten Herbjørn Sørebø (1933-2003) kom fra Guddal.
Skole og barnehage
Guddal har egen grunnskole. Bygda har per april 2019 også en barnehage, men i mars 2019 gikk Fjaler kommune inn for å nedlegge barnehagen fordi det var for få barn i bygda.
Kirke
Guddal kirke er en langkirke i tømmer fra 1686.
Grav
Grav er et hvilested for avdøde mennesker, som i Norge vanligvis finnes på en gravlund. Skikken med å gravlegge «avsjelede legemer», det vil si menneskelik, er svært gammel, og finnes i mange varianter i forskjellige kulturer.
Fram til 1805 var det i Norge vanlig å begrave prominente personer under kirkegulvet. Alle bykirker ble pålagt å finne seg gravplasser utenfor bygrensa. Før 1805 ble adelige, amtmenn og personer fra den lokale overklassen ble plassert nærmest alteret, som ble ansett som det beste stedet. Skikken med å gravlegge folk inne i kirkene opphørte i 1805, grunnet at det var helsefarlig. Fra da av ble alle begravd på kirkegårdene utenfor. For Christianias del betydde dette nedleggelse av kirkegården rundt Vår Frelsers kirke. I 1807 kjøpte kirken derfor inn et stykke jord ute i bymarken til anleggelse av gravlund for bymenigheten. Året etter ble jordstykket tatt i bruk som Vår Frelsers gravlund.
Ny lovgivning i mange land har også åpnet for at en kan få sin aske spredt «for vinden», så lenge dette ikke kommer i konflikt med forurensningslovene. Mange pårørende liker dette lite: Det er viktig for svært mange å ha en grav å gå til. I Norge settes derfor store ressurser inn for å finne personen, når noen er forsvunnet. Mange minnetavler over fiskere og sjøfolk som har druknet og ikke er funnet, finnes ofte ved det aktuelle havstykket.
I steinalder og vikingtid var skikken med hauglegging av betydningsfulle personer så utbredt, at vi fortsatt kan finne graver fra disse periodene, som ikke har vært åpnet. I mange av disse ble personen gravlagt sammen med verdigjenstander. Gravrøveri var derfor ikke sjelden. Av nyere gravåpninger fra vikingtiden med verdifulle funn, regner man Osebergfunnet for viktig.
Blant de mest kjente gravmælene, er Taj Mahal og pyramidene i oldtidens Egypt trolig i en særklasse. Flere steder har en hatt skikk med først å gravlegge folk, og så senere samle knoklene i ossuarier. Slike finnes flere steder i Europa og i flere varianter, blant annet avhengig av befolkningstetthet og størrelsen på disponibelt kirkegårdsareal.
Johnny Ramone
John Cummings (født 8. oktober 1948, død 15. september 2004 i Los Angeles), kjent som Johnny Ramone, var gitarist i punk rock-bandet Ramones. Sammen med vokalist Joey Ramone forble han medlem av bandet gjennom hele dets karriere.
Johnny Ramone var kjent for sin evne til å holde bandmedlemmene opptatt med sine oppgaver, skjønt det ble sagt at han presset de andre for mye. Hans fokus var å holde The Ramones som en felles enhet, og hans personlige og musikalske stil synes å ha motivert kraften i gruppas sanger.
Johnny spilte hver konsert på en blå Mosrite, men ikke så lenge etter at Ramones hadde gitt ut albumet 'Rocket to Russia' ble den blå Mosriten stjålet.
Ramones-sangen The KKK Took My Baby Away var inspirert av at Joey Ramones tidligere kjæreste innledet et forhold med Johnny i 1981(senere giftet de seg). Valget av KKK (Ku Klux Klan) i låttittelen kan nok sees i sammenheng med at Johnny Ramone var republikaner, noe som både var – og er – relativt uvanlig i punkrockmiljøet.
På grunn av denne hendelsen med kjæresten ble Johnny og Joey så bitre uvenner at de ikke snakket sammen lenger. The Ramones' siste periode bærer preg av dette, selv om både Johnny og Joey var fast bestemt på å fortsette. Johnny nektet å ringe Joey, selv da Joey lå på dødsleiet 2001. Dee Dee Ramone døde av en overdose i 2002.
15. september 2004 døde Johnny i sitt hjem i Los Angeles av prostatakreft
Alette Dorothea Wergeland
Alette Dorothea Thaulow (født 10. desember 1780 i Kristiansand, død 14. august 1843 på Eidsvoll prestegård) er mest kjent som mor til Henrik og Oscar Wergeland og deres søster, Camilla. Hun ble døpt 20. desember i Kristiansand domkirke. Foreldrene hennes var by- og rådstueskriver Henrik Arnold Thaulow og Jacobine, født Chrystie. Ved folketellingen i 1801, da hun var 21, bodde Alette i Kristiansand hos sin søster Jacobine og hennes mann Benoni Aubert.
Høsten 1807 giftet Alette Thaulow seg med Nicolai Wergeland. De fikk fem barn, alle født i hennes fødeby: Henrik Arnold i 1808, Augusta Antonette i 1810, Harald Titus Alexis i 1811, Jacobine Camilla i 1813 og Oscar i 1815. To av barna skulle vise seg å bli viktige i Norges litteraturhistorie: Henrik og Camilla. Oscar Wergeland var den eneste av barna som bodde i Kristiansand som voksen. Han døde i Kristiansand i 1895.
Alette trivdes svært godt i Kristiansand. I 1817 flyttet familien til Eidsvoll prestegård. For henne ble det en stor overgang fra det sosiale liv i Kristiansand til innlandslandsmiljøet på Eidsvoll. Datteren Camilla har skrevet om dette i I de lange nætter (1863): «Saa levede hun vegetativt hen ved siden af Far, de største kontraster Livet nogensinde kunde stille sammen …» Hun skriver også at moren sank ned i en stol og gråt ved ankomsten.
I tillegg til egne barn ble to fosterbarn oppdratt i familien Wergeland; Nicolais søstersønn, Nicolai Storm, og brordatteren Laura. Henrik skulle senere si om sin mor at hun hadde kjærlighet ikke bare for sine egne, men også for fremmede og fattige (Min Moder sept. 1844). Morens væremåte ga trolig næring til hans livsvarige kamp mot fattigdom og urettferdighet.
Både Alette Dorothea og hennes mann ønsket seg tilbake til Kristiansand. Skuffelsen var stor da Nicolai Wergeland ble forbigått da han søkte stillingen som biskop i Kristiansand både i 1832 og 1842.
Straumen (Nome)
Straumen er ei elv i Nome kommune i Telemark. Den utgjør øvre del av Eidselva i Skiensvassdraget, og består av elvestrekningen fra Flåvatn ved Kårsteinssundet til Apalnesfjorden like oppstrøms fra Vrangfoss. Etter oppdemmingen av elva ved Vrangfoss er det nå et sammenhengende vannspeil fra Vrangfossdemningen opp til Lunde sluse, og hele strekningen ned til Vrangfoss blir derfor ofte regnet som en del av Straumen. Ovenfor Lunde blir elva også kalt Strengen. Innsjøen Nomevatn er en forgrening av Straumen.
Straumen renner forbi tettstedet Lunde. Sluseanleggene Hogga sluser, Kjeldal sluse, Lunde sluse og Vrangfoss sluser i Bandakkanalen ligger langs Straumen. Overfor Lunde ligger Hogga kraftverk, som utnytter mesteparten av fallet i elva til kraftproduksjon.
Loch Tay
Det er en lang og smal innsjø (loch) som rundt 23 km lang og er på sitt meste 2,5 km bred og følger linjene i dalen fra sørvest til nordøst. Innsjøen er den sjette største innsjø i Skottland i areal. Den er over 150 meter dyp på det dypeste.
Fjellet Ben Lawers på dens nordlige kant på 1214 meter er det tiende største fjellet på De britiske øyer og den høyeste toppen i en gruppe av syv munroer.
Killin er forstavnen på innsjøen og ved Kenmore flyter den ut i elven Tay som er hovedbosetningen ved innsjøen i våre dager. Den minste bosetningen er ved Acharn, Ardeonaig og Ardtalnaig som er lokalisert på sørsiden av innsjøen mens Fearnan og Lawers er på nordsiden. Innsjøen får vann fra elvene Dochart og Lochay i forstavnen foruten flere mindre elver.
I oldtiden og jernaldertiden levde mennesker på hus bygd opp som kunstige øyer kalt crannóg. Disse var lette å forsvare, men kan like gjerne være grunnet fiske. Mer enn 20 slik trehus har blitt identifisert ved innsjøen. Et eksempel har nå blitt rekonstruert på sørsiden av Loch Tay ved et eget senter, Scottish Crannog Centre.
Loch Tay er et populært sted for å fiske laks.
Innsjøen og flere av dens omgivelser nevnes i den tradisjonelle skotske sangen Loch Tay Boat Song, skotsk-gælisk Iorram Loch Tatha.
Loch Tay-jernbanestasjon lå ved jernbanen Killin Railway, men er i dag stengt.
Johan Nygaardsvolds regjering
Johan Nygaardsvolds regjering ble utnevnt 19. mars 1935 med virkning fra neste dag kl. 12.00 og satt til 25. juni 1945 med Johan Nygaardsvold som statsminister. Fra 1940 til 1945 var regjeringen i eksil i London. Dette var den andre regjering utgått fra Arbeiderpartiet. Den avsluttet mellomkrigstidens borgerlige mindretallsregjeringer og innledet en rekke Arbeiderparti-regjeringer som, avbrutt av Samlingsregjeringen i 1945, varte fram til John Lyngs regjering i 1963.
Bakgrunn
Siden Hornsrud-regjeringens intermesso vinteren 1928 hadde Arbeiderpartiet endret linje fra revolusjonær kommunisme til sosialdemokrati. Hovedgrunnen til linjeskriftet var erkjennelsen av at regjeringsmakt kunne brukes til reformer som kunne dempe virkningene av den økonomiske krisen, som startet med krakket på New York-børsen i oktober 1929. I valgkampen 1933 brukte partiet slagordene «Hele folket i arbeid» og «By og land, hand i hand». Sist gang partiet stod fram som et revolusjonært parti var ved valget i 1930, som de tapte.
Arbeiderpartiet gikk fram ved valget i 1933, men fikk ikke flertall i Stortinget. Regjeringsmakten hvilte på et kompromiss med Bondepartiet, Kriseforliket som ble inngått i 1935. Heller ikke ved valget i 1936 fikk Arbeiderpartiet flertall i Stortinget, og måtte styre med skiftende støtte fra de borgerlige partiene.
Krigsutbruddet og «London-regjeringen»
Natt til 9. april 1940 ble regjeringen, som de fleste andre ansvarlige myndigheter i landet, tilsynelatende overrasket av det tyske angrepet. To dager før hadde imidlertid Utenriksdepartementet mottatt et telegram fra den norske sendemannen i Berlin, Arne Scheel, om at tyske troppetransportskip hadde forlatt Stettin på vei vestover. Først 9. april, ca. kl 03.00, ble det besluttet delvis mobilisering med innkalling per brev og oppmøte fra 11. april. Regjeringen hevdet i ettertid at den vedtok full mobilisering, men at Generalstaben misforsto den viktige beslutningen.
22. april 1940 vedtok regjeringen på Stuguflåten i Lesja å rekvirere hele den norske handelsflåten og danne Nortraship. Gjennom dette vedtaket ble verdens største rederi skapt, med ca. ett tusen fartøy.
Regjeringen forlot Norge sammen med kong Haakon og kronprins Olav 7. juni 1940, kort før de norske styrkene kapitulerte 10. juni.
Pauke
Pauker finnes i forskjellige størrelser og kan stemmes forskjellig, slik at man ved å ha flere pauker har et bredt tonespekter til disposisjon. Pauker blir brukt blant annet i symfoniorkester og musikkorps.
Johan Nygaardsvolds regjering
Eksil
Regjeringen tok sete i London, men frem til april 1942 satt to statsråder, Mowinckel og Frihagen, i Stockholm. Eksilregjeringen går også under navnet «London-regjeringen». Norge var sammen med Nederland de to okkuperte land som hadde en anerkjent regjering under krigen.
Frem til april 1942 satt statsrådene Mowinckel og Frihagen i Stockholm. Hambro kom til London høsten 1944. Eksil-regjeringen går også under navnet «London-regjeringen». Norge var sammen med Nederland de to okkuperte land som hadde en fullt anerkjent eksilregjering under krigen, ifølge Magne Skodvin. Regjeringen holdt sitt første møte i eksil 11. juni. Regjeringen og kongen erklærte 24. juni at de fortsatt ville oppfylle sin forpliktelser overfor Norge. Den 27. juni 1940 krevet Stortinget Kong Haakons avgang, et krav han tilbakeviste i sin tale den 8. juli, blant annet med den begrunnelse at «det forslag Presidentskapet har tenkt å legge frem for Stortinget, er blitt til gjennem en avtale med de tyske okkupasjonsmyndigheter i Norge. Det er således ikke uttrykk for en fri norsk beslutning, men resultatet av en tvangsmakt utøvd ved fremmed militær okkupasjon.» Med på flukten fra Norge var omkring 20 sivile tjenestemenn. I tillegg kom Nortraships administrasjon samt personell ved ambassaden. Det var usikkert om Storbritannia lot seg forsvare mot tyske angrep og de var derfor beredt til å flykte til Canada. Fra 1940/41 holdt sentraladministrasjonen til i Kingston House sentralt i London.
Eksilregjeringen hadde først en liten stab med bare noen få embetsmenn og forretningsmenn. Etterhvert ble det etablert en administrasjon med mange nordmenn og mange utlendinger. Departementsinndelingen var omtrent som hjemme med tillegg for spesielle områder som sjøfart og gjenoppbygging av Norge. Den norske handelsflåten ble beslaglagt ved provisoriske anordninger 22. april og 18. mai og dannet det økonomiske grunnlaget for Norge i eksil og norsk krigføring. Over 90 % av inntektene til eksilregjeringen kom fra Nortraship.
Nygaardsvold, resten av regjeringen, Hambro og 700 andre nordmenn vendte hjem fra eksil 31. mai. Kronprins Olav vendte tilbake 13. mai, mens kong Haakon, kronprinsesse Märtha og de tre barna vendte tilbake 7. juni – det allierte militærstyret av Norge ble samtidig formelt avsluttet og styringen overlatt til sivile norske myndigheter. 12. juni leverte Nygaardsvold inn avskjedssøknaden til kong Haakon. Stortinget valgt i 1936 trådte sammen 14. juni og Einar Gerhardsen ble statsminister for en samlingsregjering 25. juni.
Det var 265 kvinner ansatt i eksilregjeringens administrasjon.
Personer
I Nord-Amerika:
Sluseanlegg
Et sluseanlegg er en innretning som muliggjør heving og senking av båter og andre vanngående fartøy fra ett vannivå til et annet, slik at forsering av høydedrag, fosser, stryk eller dammer kan foretas. Betegnelsen sluseanlegg er ikke helt presis, men brukes gjerne om større anlegg, der man har flere slusekamre i sammenheng. Et eksempel på dette kan være sluseanlegget ved Vrangfoss i Bandakkanalen, som ved hjelp av flere sluser i kjede løfter båter 23 m.
Labret-piercing
Labret-piercing (fra latin: labrum), også kjent som Mao-piercing (etter føflekken til Mao Zedong), er en leppe-piercing, der piercingen går gjennom underleppene. Navet Labret-piercing kommer fra latin, men det er likevel vanlig å uttale ordet fransk.
Historie
Labret-piercing har blitt brukt i flere hundre år av urbefolkninger, og ble blant annet brukt av menn i de høyere kastene i Aztekerriket og Mayaerriket. Labret er likevel funnet oftest på Nordvest-amerikanske mannlige indianere fra kysten.
Systematikk
Det finnes fire beslektede piercinger av labret-piercingen. Det er frowny-piercingene vertikal labret og ashley, og lowbret-piercingene horisontal lowbret og vertikal lowbret.
Alternative piercingstiler av labret-piercingen er cyberbitt, slangebitt, edderkoppbitt og hoggormbitt.
Behandling
thumb|Jente med labret (i sentrum) thumb|Jente med [[Piercingstiler#Cyberbitt-piercing|cyberbitt]]
Utføring
Labret-piercingen blir vanligvis tatt fra huden inn i munnhulen av skjønnhetsgrunner, likevel er det minst smertefullt å ta piercingen fra munnhulen og ut av huden. Piercingen gror vanligvis til etter mellom to til tre måneder.
Det er også viktig å ikke treffe noen arterier under piercingen som er av stort antall i underleppen.
Risiko
Risikoen ved denne piercingen er at den gror inn i leppen. Dette kan hindres ved riktig piercing og riktig smykke.
Piercing-hullet kan også bli for stort, slik at smykket ikke fyller igjen hullet, noe som kan føre til lekkasjer. En måte å minske den faren på er å la piercingen være i ro. Et annet problem med denne piercingen er at den gjør skader på tennene, ved at ringen sliter på tennene. En måte å forhindre dette på er å bruke smykker laget av glass, tre, bioplast eller PTFE.
Etterbehandling
For etterbehandling av en slik piercinger er det vanlig å bløte piercing opp med en litt saltholdig væske to til tre ganger daglig. Bløt såret i tre til fire minutter og man hindrer blod og lymfeubehag på grunn av smykket (dette gjøres på begge sider). Det er her viktig at blandingsforholdet er riktig. Fjern så restene med en bomullspinne, og sett så smykket rolig igjennom piercingen.
Smykket
Det vanligste smykket er å ha et 14gram (1,6mm) på menn eller 16gram (1,2mm) på kvinner. 12gram piercinger er uvanlig, men kan også lages.
Det vanligste smykket er labretknott men det brukes også ballukkingsring.
Johnny Hayes
John Joseph «Johnny» Hayes (født 10. april 1886 i New York, død 25. august 1965 i Englewood, New Jersey) var en amerikansk friidrettsutøver. Han vant maratonløpet i OL 1908 i London.
Hayes' foreldre stammet fra Tipperary i Irland. Friidrettskarrieren skjøt fart i 1906, da han ble nummer fem i Boston Marathon. Året deretter kom han på tredjeplass, og vant Yonkers-Marathon. I 1908 kom han på andreplass i Boston, og kvalifiserte seg dermed til OL i London.
I OL-maratonløpet, som for første gang målte 42 195 m, gikk inn i historiebøkene. Italieneren Dorando Pietri passerte målstreken som førstemann. Pietri var imidlertid fullstendig segneferdig, og falt om flere ganger inne på stadion. Hver gang ble han hjulpet opp på beina igjen, og med funksjonærenes hjelp greide han omsider å passere mållinjen.
Hayes kom i mål som andremann, men etter protester fra den amerikanske lagledelsen, ble Pietri diskvalifisert fordi han hadde mottatt hjelp underveis, og Hayes ble utropt til vinner. Pietri ble imidlertid regnet som løpets moralske vinner, og mottok blant annet en forgylt pokal av Dronning Aleksandra.
Publikumsinteressen var så stor at det i november 1908 ble arrangert en duell mellom Pietri og Hayes i Madison Square Garden. Pietri vant med omkring 70 meter. I et nytt løp i mars 1909 vant Pietri igjen.
Hayes war trener for det amerikanske laget under OL 1912, og arbeidet senere som idrettslærer.
Glenn Curtiss
Glenn Hammond Curtiss (født 12. mai 1878, død 23. juli 1930) var en pioner innenfor amerikansk luftfart. Han grunnla Curtiss Aeroplane and Motor Company, nå en del av Curtiss-Wright Corporation.
Fødsel og ekteskap
Curtiss ble født i 1878 i Hammondsport, New York. Foreldrene het Frank Richmond Curtiss og Lua Andrews. Han ble gift med Lena Pearl Neff, datter av Guy L. Neff, i Hammondsport den 7. mars 1898.
Karriere
Curtiss var en kjent konkurransesyklist, da han i 1901 startet G.H. Curtiss Manufacturing Co. for å lage sykler med egenproduserte hjelpemotorer. I 1904 tok han det første steget inn i luftfarten, da han laget en 2-sylindret bensinmotor på 5 hk til det første amerikanske luftskipet.
Verdensrekorder
Glenn Curtiss startet i 1911 Curtiss Aeroplane Company for å bygge fly, Curtiss Motor Co for å bygge motorer og Curtiss Engineering Co for å ta seg av design og utvikling. I 1916 ble de tre firmaene slått sammen i Curtiss Aeroplane and Motor Company, som i løpet av 1. verdenskrig leverte 5 221 fly og mer enn 5 000 flymotorer fra sine 9 fabrikker med i alt over 18 000 ansatte. Det mest kjente flyet fra denne perioden var skoleflyet Model JN, populært kalt «Jenny». Dette ble konstruert i 1914 av engelskmannen B.D. Thomas, som ble overtalt av Curtiss til å forlate Sopwith fabrikkene i England (senere mest kjent for jagerflyet Sopwith Camel).
Kiakhta-traktaten
Kiakhta-traktaten (russisk: Кяхтинский договор; kinesisk: 布連斯奇條約/恰克圖條約; pinyin: Bùliánsīqí/Qiàkètú tiáoyuē) var en traktat som ble inngått i 1727 mellom Det russiske rike under tsar Peter den store og Kinas Qing-keiserdømme under Yongzheng-keiseren. Den ble inngått på grensehandelsposten Kiakhta.
Glenn Curtiss
Død
Glenn Curtiss hadde tjent en formue under 1. verdenskrig. I 1920 trakk han seg ut av den daglige ledelsen og slo seg ned i Florida. I juli 1930 døde han av komplikasjoner etter en operasjon.
Kiakhta-traktaten
Avtalen regulerte grensehandelen sør for Bajkalsjøen, og fastla grenseforløpet mellom Russland og Kina i et område der det ennå ikke var regulert.
Glenn Curtiss
Nedgangstider
Under mellomlkrigstiden måtte alle flyprodusenter kjempe hardt for å overleve, da behovet for nye militære fly brått ble redusert til et minimum. Curtiss lyktes imidlertid ved å oppnå regelmessige militære bestillinger.
Kiakhta-traktaten
Artikler
Traktaten hadde elleve artikler, hvorav de sentrale dreide seg om handelsforhold og diplomatisk immunitet.
Glenn Curtiss
Nedgangstider
I 1929 ble Curtiss Aeroplane and Motor Corporation slått sammen med Wright Aeronautical Corporation. Inntil da hadde de to firmaene vært sterke konkurrenter, og også hatt flere rettssaker mot hverandre.
Kiakhta-traktaten
Artikler
1768: Den 18. oktober 1768 ble det undertegnet en konvensjon som modifiserte artikkel X ved det at eventuelle straffesanksjoner ble tydeliggjort. Dette skyldtes Qing-dynastiets erobring av Dzungarkhanatet, som førte til at en del opprørere krysset grensen. Dette og andre problemer førte til at kineserne begrenset handelen i 1762 og suspenderte den i 1765.
Glenn Curtiss
Nedgangstider
Curtiss-Wright var storleverandør av fly og flymotorer i andre verdenskrig. Et av de mest kjente flytypene fra denne perioden var jagerflyet Curtiss P-40 Kittyhawk/Warhawk/Tomahawk (Model 81 og Model 87), som ble levert i hele 13 738 eksemplarer. Flyet ble utviklet fra Hawk 75A (amerikansk militær betegnelse P-36). Prototypen var en modifisert P-36A, hvor den 14-sylindrete Pratt & Whitney R-1830 Twin Wasp radialmotoren var erstattet med en 12 sylindret V-motor (Allison V-1710).
I Norge
Hærens flyvåpen i Norge bestilte forøvrig 60 stk Hawk 75A umiddelbart før krigen (24 stk Hawk 75A-6 med Pratt & Whitney R-1830 motorer og 36 Hawk 75A-8 med 9-sylindrete Wright R-1820 Cyclone radialmotorer. De få som var levert før 9. april 1940, men ennå ikke satt i kampdyktig stand, ble solgt av tyskerne til Finland sammen med andre som ble tatt i krigsbytte ved okkupasjonen av Frankrike.
Finnene brukte dem med stort hell i «fortsettelseskrigen» mot Sovjetunionen 1941–1944.
Fra desember 1942 til mars 1944 bygget Curtiss-Wright også 354 stk. av jagerflyet Republic P-47 Thunderbolt, fordi bestillingene oversteg Republics egen produksjonskapasitet.
I 1919 kom det en Curtiss MF Seagull til Norge. Den amerikanske piloten Carl Batt var piloten mens John Miller Larsen ble med som representant for Curtiss. Det fikk den norske registreringen N-4. Meningen var å markedsføre flyet i Skandinavia og de baltiske statene. En rundtur gjennom Norge og til Danmark, Sverige, Finland og Estland ble gjennomført og ett fly ble gitt til den danske marinen. Se også: Mr Batts flies in Norway
Etter den andre verdenskrig
Ved slutten av krigen var Curtiss-Wright en gigant med ca. 180 000 ansatte. Denne gangen var de imidlertid uforberedt på freden og ute av stand til å tilpasse seg et nytt marked med helt andre behov, da de store militære bestillingene brått stoppet.
Første nyttårsdag
Første nyttårsdag, eller bare nyttårsdag, viser til den første dagen i det nye året etter den gregorianske kalenderen, 1. januar. Dagen innledes ofte med god mat, sjampanje, fyrverkeri og andre festligheter. 1. januar er kirkelig helligdag og kalles også Jesu navnedag. Etter jødisk tradisjon ble guttebarn omskåret åtte dager etter fødselen. Sett bort fra Israel er dagen helligdag i alle land som følger den gregorianske kalenderen.
I Norge kringkastes statsministerens nyttårstale tradisjonelt 1. januar, og det er offisiell flaggdag.
Nyttårshopprennet og Nyttårskonserten har blitt arrangert hver første nyttårsdag siden hhv. 1921 og 1941.
Claus Wiese (1924–1987)
Claus Wiese (født 1. mars 1924 på Lillestrøm, død 7. september 1987 i Maine, USA) var en norsk skuespiller og USA-basert kringkastingsmann. Han avla eksamen ved Oslo katedralskole i 1944 og var skuespiller ved Det Nye Teater 1945-1951. Wiese debuterte i filmen Englandsfarere i 1946. Han giftet seg 12. august 1950 med den amerikanske kvinnen Joan Ann Trapp. Wiese var filmklipper ved TV-stasjonen WNAC i Boston, Massachusetts 1952—1954, produksjonssjef ved TV-stasjonen WMTW i Poland Spring, Maine 1954-1975, driftsleder ved samme stasjon 1975-1982 og stasjonssjef ved WMTV i Auburn fra 1982.
I 1961 flyttet han og kona til Bethel der de eide og drev Norseman Inn i 25 år.
Claus Wiese er bror av tidligere adm dir i Cappelen forlag og forfatter Jan Wiese.
Han er onkelen til programleder Claus Wiese.
Filmografi
(svensk)
Gubben & katten II – Findus drar til månen
Gubben & katten II – Findus drar til månen (orig: Pettson och Findus – Kattonauten) er en svensk barnefilm fra 2000, basert på Sven Nordquists bøker.
Handling
Katten Findus bestemmer seg for å skrive brev til kongen, fordi han vil at han skal overbevise Pettersen om at små katter ikke skal vaske og gjøre rent. Mens Findus venter på svar, får han og Gubben mange besøk.
Dong Qichang
Dong Qichang (kinesisk: 董其昌; pinyin: Dǒng Qíchāng; født 1555 i Huating i Jiangxi i Kina, død 1636) var en maler, mandarin, kalligraf og kunstteoretiker under den seneste del av Ming-dynastiet.
Dmitrij Medvedev
Dmitrij Anatoljevitsj Medvedev (russisk: Дмитрий Анатольевич Медведев; født 14. september 1965 i Leningrad) er en russisk politiker. Han var Russlands tredje president og tok over etter Vladimir Putin 7. mai 2008. Han ble 7. mai 2012 etterfulgt som president av Vladimir Putin og overtok dagen etter som statsminister.
Bakgrunn
Han ble født i St. Petersburg, daværende Leningrad, og vokste opp som enebarn av to universitetslærere i arbeiderforstaden Kuptsjino.
Medvedev er jurist. Han tok eksamen fra Leningrad Universitet i 1987, ved samme universitet som Vladimir Putin. Han jobbet senere på universitetet som dosent i juridiske fag, og han var medforfatter til en lærebok i sivilrett som kom ut i 1991. Han har hatt arbeid for et tømmerfirma og en papirfabrikk i tillegg til å være juridisk rådgiver for St. Petersburg by.
I 1999 var han en av flere fra St. Petersburg som Putin brakte med seg til Moskva. Han har vært Putins stabssjef, og han har vært styreformann i energiselskapet Gazprom i flere perioder.
Han blir betraktet som en av Putins lojale medarbeidere. Lenge ble han også betraktet som en moderat liberal pragmatiker og en god administrator. Per 2023 blir han imidlertid beskrevet som aggressiv og lite kompromissvillig.
Privatliv
Svetlana Linnik og Dimitrij Medvedev ble gift i 1989, like etter at Dimitrij hadde tatt endelig jurist-eksamen og Svetlana hadde fullført sin økonomiutdannelse i St. Petersburg.
Vladimir Putins regjering
I 1999 ble Vladimir Putin president. Medvedev ble først presidentens visestabssjef ved presidentens kontor og deretter også utnevnt som styreleder i Gazprom. I 2003 ble han Putins stabssjef, og to år senere ble han den 14. november 2005 utnevnt til første visestatsminister av president Vladimir Putin, en tittel han delte med Sergej Ivanov.
Presidentvalget i Russland 2008
Vladimir Putin, som ikke kunne stille til valg en tredje gang, ga sin støtte til Medvedevs kandidatur. Medvedev ble etterhvert også støttet av partiene «Forent Russland», «Rettferdig Russland», «Landbrukspartiet» og «Sivil Makt».
Medvedev tok i valgkampen opp temaet at offentlige russiske ansatte burde vært bedre rustet til å håndtere og opprettholde russisk lov. Medvedev lovte også å revidere russiske lover, samt å kutte matvareprisene i landet hvis han ble valgt som president. Medvedev tok i senere taler opp at han var kritisk til den russiske statens for sterke engasjement i næringslivet, og at sentrale politikere deltok i styringen av russiske nøkkelselskaper. I samme tale sa Medvedev at han mente at kampen mot korrupsjon ville være en prioritert sak i hans virke som president.
Medvedev nektet å delta i offentlige debatter i valgkampen, noe som fikk kommunistlederen Gennadij Ziuganov til å hevde at Kreml var redde for å møte sine motstandere. Russiske medier, som stort sett alle er kontrollert av myndighetene, konsentrerte sin fjernsynsdekning av kun Medvedev.
President i Russland
Medvedev ble tatt i ed som president etter Vladimir Putin i en seremoni i Kreml 7. mai 2008. «Menneskerettigheter og frihet... er av høyeste viktighet for vårt samfunn» sa Medvedev ved seremonien. Bare noen timer etter utnevnelsen og som en av sine første offisielle handlinger, nominerte han tidligere president Putin som kandidat til statsminister i Russland.
Krigen i Sør-Ossetia
I august 2008 startet nye voldeligheter, før det den 7. august brøt ut regulære krigshandlinger mellom styrker fra Sør-Ossetia og Georgia. Dagen etter ble også russiske styrker involvert, både med soldater, fly og pansrede styrker. Russerne begynte da å angripe mål inne i selve Georgia.
Russlands invasjon av Ukraina 2022
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 var Medvedev nestleder i det russiske Sikkerhetsrådet. Han kom med en rekke krasse utspill, blant annet trusler om bruk av atomvåpen for å "forsvare" ukrainske områder som Russland okkuperte. Han hevdet at Ukrainas ledelse var gale, nazistiske stoffmisbrukere støttet av siklende og degenererte vestlige og at Russland måtte stoppe «herskeren i Helvete» uansett om han brukte navnet «Satan, Lucifer eller Iblis».
Transtrand
Transtrand er et tettsted i Malung-Sälen kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 386 innbyggere.
Dmitrij Medvedev
Spådommer for 2023
I desember 2022 kom Medvedev med en rekke spådommer for 2023, blant annet at det skal bli krig mellom Tyskland og Frankrike, at det skal bli borgerkrig i USA, at Elon Musk skal bli president i USA, at Storbritannia skal bli medlem av EU igjen, og at EU skal kollapse.
Þjórsá
Thjórsá har sitt utspring på høysletta Sprengisandur og isbreen Hofsjökull. Den kommer ut av smale kløfter i Islands høyland og passerer blant annet den historiske gården Stöng som ligger i Thjórsárdalur. Tungnaá faller ut i Thjórsá ovenfor kraftstasjonen Sultartangavirkjun. En annen elv som kommer inn i Thjórsá er Fossá (med fossen Háifoss). Fossá renner gjennom Thjórsárdalur og faller ut i Thjórsá nedenfor kraftverket Búrfellsvirkjun.
Midt i elven er det også noen øyer, den største heter Árnes. Her lå det et «Þing» (Ting) tidligere. En gang i tiden var Árnes landfast mot Gnúpverjahreppur, men i gjennom tidene gravde elven seg vei i gjennom øya, så nå er det to fosser på hver sin side av øya, Hestfoss på østsiden og Búðafoss på vestsiden.
Noen av fossene i Thjórsá: Kjálkaversfoss, Dynkur, Gljúfurleitarfoss, Tröllkonuhlaup, Þjófafoss, Búðafoss, Hestfoss og Urriðafoss.
Ormelet
Ormelet er et strandsted på Tjøme i Færder kommune. Stedet er en del av den sammenhengende tettbebyggelsen sentralt på Tjøme, og er en del av tettstedet Tjøme.
Ormelet ligger ved det kjente Røssesundet, som skiller øyene Tjøme og Brøtsø. Røssesund bru forbinder de to øyene.
Ormelet er også kjent for Ormelet pensjonat, nå kunstsenter.
Torhaug
Torhaug er et tettsted på Bolsøya i Molde kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet hadde innbyggere per 1. januar.
Stedet er overveiende et boligområde med enkelte innslag av offentlige serviceinstitusjoner og begrenset næringsdrift. Boligbyggingen har skutt fart i forbindelse med at Skålavegen skulle bli og ble bompengefri i 2005.
Trikken i Bergen
Trikken i Bergen besto på sitt meste av fire linjer som alle gikk gjennom sentrum. Kun én av linjene, linje 1 fra Sandviken til Minde kan sies å ha vært en gjennomgående linje. De første linjene ble åpnet i 1897 og den siste linjen ble lagt ned i 1965.
Historie
I 1882 fikk en ingeniør Jacobsen Bergen bystyres tillatelse til å legge trikkeskinner flere steder i byen, blant annet fra Torget over Bryggen til Mariakirken som tilrettelegging for en hestetrukket sporvogn. Men like etter døde Jacobsen, og sporvognen ble ikke av. 17. mai 1893 kom imidlertid en konsesjonssøknad fra tre privatpersoner om å få bygge og drifte en elektrisk sporvei i Bergen. Kommunen godkjente flere av de foreslåtte traséene, men ikke den som skulle gå over Bryggen. Tekniske etater advarte mot sporveistrafikk fra Bryggen opp gjennom den trange Slottsgaten, der Vossebanens havnespor allerede gikk. Men søkerne antydet at hele prosjektet ville bli droppet om ikke Bryggen inngikk. Dermed ble formannskapet presset til å si ja 20. oktober 1884, av frykt for at Bergen ikke skulle få trikk. Men ti dager senere skulle saken opp i bystyret, og noen timer før møtestart innkom to protester fra huseiere på Bryggen. Det holdt lenge med Vossebanens passeringer, om man ikke skulle passe seg for trikken også. Bystyret sørget dermed for at saken ble utsatt, og kommunen utredet i stedet to alternativer. Det ene var et kombinert jernbane- og trikkespor, men beste løsning var å la traseen svinge opp Vetrlidsallmenningen og Øvregaten. Dette ble vedtatt 15. februar 1895, og trikken i Bergen åpnet i 29. juni 1897 med avgang hvert tiende minutt, driftet av det nystiftede Bergens Elektriske Sporvei. Ved åpningen trafikkerte trikken tre sentrumsnære linjer: