cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Folgefonna
Natur
Siden 1960-tallet er det utført målinger ved flere av Folgefonnas utløpere. Blomstølskardbreen helt i sør er stabil og har endret seg lite sammenliknet med utløperne lenger nord. Buarbreen og Bondhusbreen hadde en periode med vekst på 1990-tallet, men har begge trukket seg raskt tilbake etter årtusenskiftet. Jostein Bakke har kartlagt landskapet under Folgefonna der det ligger 30-40 skjulte innsjøer og disse kan komme til syne når Folgefonna minker. Bakke frykter at når isbreen i fremtiden kalver i disse innsjøene kan det skape en flodbølge og naturkatastrofe for bygdene langs fjorden nedenfor. Spor etter tidligere flodbølger finnes på Jondalsøyri og på Måge ved Sørfjorden. Jondalsøyri ligger trolig på masser fraktet av flom. Ifølge Bakke kan Folgefonna i tilfelle global oppvarming på 4 ⁰C være borte i år 2100.
På Jorfjellbreen som er en utløpet fra Nordre Folgefonna, ligger Folgefonna Sommarskisenter med skitrekk fra 1200 til 1450 moh. Adkomst på bilveg fra Jondal.
Kultur
Ifølge et gammelt sagn om Folgefonna oppstod den som en straff for at bygdefolk fra hele syv prestegjeld levde et svært så syndig liv og mens bygdefolket var i gudstjeneste kom det bråe snøfallet som tok livet av dem alle. Unntaket var en jente, som var hjemme og lagde middag til sin husherre. Derved klarte hun å komme seg i sikkerhet og hennes etterfølgere lever ifølge dette sagnet i egnen den dag i dag.
Folgefonna er også tema i Geirr Tveitts småstykke for orkester; «Folgafoldne fortél ingjenting», fra Hundrade hardongtonar frao Hardanger.
Folgefonntunnelen
Folgefonntunnelen er 11,150 meter lang og er Norges fjerde lengste veitunnel. Den går gjennom fjellet under Folgefonna og forbinder Eitrheim i Ullensvang kommune med Mauranger i Kvinnherad kommune, og er en del av fylkesvei 49.
Planleggingen av tunnelen startet på 1970-tallet. Folgefonntunnelen AS ble stiftet 25. juni 1987 og startet arbeidet med å få med seg kommunene og staten på et spleiselag. Byggingen av tunnelen startet i juni 1998 og arbeidet tok tre år. Tunnelen ble åpnet 15. juni 2001. En reise som tidligere tok fire timer, tar nå ti minutter.
Finansiering
Tunnelprosjektet var bompengefinansiert og det kostet 72 kroner for en liten bil, men innkrevingen ble avsluttet 15. juni 2016. Tunnelen var nedbetalt i 2013, men bompengeinnkrevingen fortsatte for å tilbakeføre 7,2 millioner til Odda og Kvinnherad kommune som bidro økonomisk til prosjektet.
Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2010.
Worldfengur
Worldfengur er en database over islandshester.
Islandshestens utbredelse har de siste tiårene økt sterkt, og på Island har en tidlig systematisert arbeidet med hesten. Dette er nå lagt inn i en database, kalt Worldfengur, som benyttes til å registrere hester av rasen fra alle land. På Worldfengur finnes alt fra basisopplysninger om hesten, til dommer og avlsindeks BLUP. Databasen oppdateres og alle opplysninger legges inn fortløpende, slik at BLUP-indeks kan korrigeres regelmessig. Dette er et meget viktig redskap i sammenheng med målrettet avl på rasen.
Alti Arendal
Alti Arendal (tidligere Amfi Arendal og Amfi Arena) er et kjøpesenter i Arendal sentrum. Det har rundt 70 butikker, inkludert Vinmonopolet, apotek, flere kafeer og restauranter. Busstoppet Arendal bussterminal og et parkeringshus med 800 parkeringsplasser ligger like utenfor senteret.
Første byggetrinn av senteret åpnet i 2005, og andre byggetrinn ble åpnet 1. november 2007. Totalarealet er på 40,000 m2. Senteret het opprinnelig Arenasenteret, ble utvidet og byttet navn til AMFI Arendal, før det fra 2019 heter Alti Arendal.
På senteret er det rundt 130 leiligheter fordelt på tre sameier, samt park, lekeplass og treningssenter.
19. september 2019 endret senteret navn fra Amfi til Alti Arendal, og ble en del av kjøpesenterkjeden Alti. Senteret forvaltes av Alti Forvaltning AS og eies av LL Sørco AS.
Sveits under Vinter-OL 1984
Sveits under Vinter-OL 1984. Førtito sportsutøvere, tjueni menn og tretten kvinner, fra Sveits deltok i åtte sporter, alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn, skihopping, kombinert, hurtigløp på skøyter og skiskyting under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Sveits kom på åttendeplass med to gull-, to sølv- og en bronsemedalje. Alpinisten Erika Hess var flaggbærer under åpningsseremonien.
Hygrodromicus
Hygrodromicus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien punktøyekortvinger (Omaliinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små til middelsstore (gjerne 4-6 millimeter), avlange, brunlige kortvinger. Hodet er rundet, bredest bak, med to punktøyne, nokså små, utstående fasettøyne og antenner som er ganske lange, knapt utvidet mot spissen. Pronotum er nærmest kvadratisk, grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er middels lange (til kortvinger å være), noe utvidet bakover. Bakkroppen er oval, beina forholdsvis korte og slanke.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia.
Gunnar Olavsson Helland
Gunnar Olavson Helland (født Gunnar Olavson Haugen 15. august 1852, død 30. april 1938) var en norsk felemaker fra Bø i Telemark.
Anthony Vanden Borre
Anthony Henri Vanden Borre (født 24. oktober 1987) er en belgisk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs.
Gunnar Olavsson Helland
Haugen kom fra en kjent treskjærerslekt. Han giftet seg med tvillingsøsteren til Knut Eriksson Helland, Gunnhild Eriksdatter Helland i 1871 og flyttet til Helland. Knut var på sin side igjen gift med Gunnars søster.
Anthony Vanden Borre
Han har tidligere spilt for Fiorentina,Racing Genk, Genoa og Portsmouth. Han regnes som en av de beste vingbackene i belgisk liga. Han er også en viktig brikke på det. I 2013 gikk han fra Racing Genk til sin tidligere arbeidsgiver Anderlecht.
Gunnar Olavsson Helland
Like etter de flyttet til Helland begynte han i lære i verkstedet hos sin svoger. Da Knut Helland døde i 1880 tok han over både verkstedet og driften av jorda og tok, som skikken var, navn etter plassen. Han hadde plassen i 26 år til han solgte den og kjøpte gården nedenfor kirken i Bø og kalte den Helland, nå Hellandtunet Forsknings- og Næringssenter.
Helland ble en stor felemaker og vant medaljer og priser for sine feler både i inn- og utland.
Maskingevær
Maskingevær er et helautomatisk skytevåpen som kan avfyre skudd i rask rekkefølge uten at operatøren trenger å ta ladegrep eller trykke inn avtrekkeren på nytt for hvert skudd. Normalt bruker maskingeværer rifleammunisjon, vanligvis i samme kaliber som styrkens automatgevær eller rifler.
I motsetning til automatgeværer og maskinpistoler er maskingevær ment å avgi lengre byger, gjerne kontinuerlige. Maskingevær kan monteres på kjøretøy og avfyres derfra, eller de kan bæres av fotsoldaten under forflytning og settes på et to- eller trefots stativ når man for eksempel er i en forsvarsstilling.
Man kan videre dele maskingevær inn i to typer – magasinmatede og beltematede.
Førstnevnte er gjerne i bruk på lette maskingevær, belter brukes gjerne på middels tunge og tunge maskingevær. En mitraljøse (fransk: mitrailleuse) er det norske forsvarets betegnelse på et tungt maskingevær, normalt montert på stativ. Denne norske bruken av mitraljøse avviker fra de fleste andre land der maskingevær (ty) og mitraljøse (fr) oppfattes som synonymer. Engelsktalende land har en lignende distinksjon som den norske med light machine gun og heavy machine gun. Mitraljøsen er blant annet ment til å gi dekningsild for å hindre fienden i å kunne flytte på seg under kamp.
Maskingevær skilles fra maskinkanoner som har kaliber fra 20 mm og oppover og prosjektiler med sprengstoff, samt maskinpistoler, som skyter pistolammunisjon.
Mekanismer
.
Mekaniske maskingevær
De første maskingeværene hadde mekanismer som var drevet av en ekstern kraftkilde, ofte i form av en håndsveiv. Den mest vellykkede og mest kjente av de mekaniske mekanismene, er gatlingmekansimen, der en krans av løp rundt en sentral akse ble dreid rundt med sveiv. Det fantes imidlertid andre, mindre praktiske mekanismer. Montigny mitraljøse ble brukt under den fransk-prøyssiske krig i 1870. Den besto av en rekke løp med et felles sluttstykke i form av en jernplate med patroner. Mekanismen avfyrte ett og ett løp. Gardner- og Nordenfelt maskingevær var også begge orgelbøsser med mekaniske repetermekanisme drevet av en håndkrank.
Rekyldreve maskingevær
Revolusjonen i maskingeværkonstruksjon kom med røyksvak ammunisjon, som gjorde det mulig med rekylmekanisme. Hiram Maxims maskingevær var den første mekanismen, og skuddtakten var adskillig høyere enn for de tidligere mekanisme-maskingeværene. Slike maskingevær ble første gang brukt i krig under den første matabelekrigen i 1893. Under slaget ved Shangani ble 1 600 matabeler drept mot fire briter. Våpenet gjorde så stort inntrykk at flere av de overlevende Matabele-høvdingene begikk selvmord etterpå. Forskjellige rekyldrevne varianter av Maxims mekanisme ble utbredt på begynnelsen av 1900-tallet og endret fullstendig måten krig ble ført på, særlig på vestfronten under første verdenskrig. Rekyldrevne maskingevær var vanlige fram til etter andre verdenskrig.
Løpet på slike våpen er gjerne omgitt av en vanntank, noe som gjør dem tunge og lite egnet for krigføring der frontene endrer seg fort. De er på den annen side ekstremt driftsikre, og har blitt brukt mot bølger av infanteriangrep i stillingskrig så sent som under slaget om Bakhmut under Russlands invasjon av Ukraina.
Gassdreve maskingevær
Maskingevær med gassmekanisme dukket opp i opptakten til første verdenskrig. De var i utgangspunktet konstruert som mindre og lettere våpen som soldatene kunne frakte med seg under angrep. En av de første var det franske Hotchkiss maskingevær som hadde et gasstempel under løpet. Enda lettere våpen, som Lewis maskingevær, brukt av britene, og Browning automatrifle, som ble utviklet for den amerikanske hæren, la grunnlaget for nyere maskingeværer produsert etter andre verdenskrig, slik som FN Minimi og Ultimax.
Flere løp
Den høye skuddtakten til maskingevær fører til at løpene fort kan gå varme og selv det beste stål vil bøye seg. De første mekaniske maskingeværene, som de fra Gatling og Gardner, hadde flere løp og relativt lav skuddtakt. En av fordelene med denne konstruksjonen er at det er flere løp som bytter på å avfyre skudd og hvert av dem får således mer tid til å avkjøles mellom hvert skudd.
Luftkjøling
På begynnelsen av 1900-tallet ble det klart at det var behov for lettere, mer mobile maskingevær. Under første verdenskrig ble det vanlig med lette maskingeværer uten vannkjøling. Disse var luftkjølte og hadde forskjellige innretninger. Lewis' maskingevær hadde et rør rundt løpet, slik at at munningsflammen trakk luft gjennom det, mens Hotchkiss M1914 hadde ekstra tungt løp og kjøleribber av messing på løpet. Luftkjøling er mindre effektiv enn vannkjøling, og lette maskingevær er ikke egnet for rollen som mitraljøse som krever vedvarende ildgivning.
Løpsbytte
En løsning på kjøleproblemet er å bytte løpet når det blir for varmt. Allerede på de tidlige vannavkjølte maskingeværene ble løpet byttet. Vickers MG kunne skyte sammenhengende en hel dag sålenge den hadde kjølevann og det ble byttet løp for hvert 10 000ende skudd. I løpet av andre verdenskrig ble det vanlig å bytte løp som eneste kjølemetode. Denne måten for avkjøling av løp er i dag nesten enerådende.
Lette og tunge maskingevær
Man deler gjerne maskingevær inn i lette, middels og tunge. Lette maskingevær er for eksempel FN Minimi som er et enmannsvåpen, middelstunge er for eksempel MG-3, som er et lagsvåpen (to mann som betjener våpenet, skytter og mg-toer). Tunge maskingevær kalles for mitraljøse, og er normalt fastmontert eller står på stativ (f.eks M2 Browning maskingevær). De første tunge maskingevær var enten tunge manuelle mekaniske gatlingvåpen eller rekylopererte og vannkjølte modeller slik som Maxim maskingeværet. I tillegg var den luftavkjølte Hotchkiss M1914 blant de tidligste. Rundt første verdenskrig kom en rekke lettere våpen til bruk for infanteri, og utviklingen tok senere to forskjellige veier. Vannkjølte maskingevær var vanlige til ut på 1960-tallet. Siden overtok luftkjølte våpen.
Maskingevær i Norge
Det vanligste maskingeværet i det norske Forsvaret var lenge det tyske MG-3. Per 2019 var MG-3 kun i bruk i Heimevernet. Hærens avdelinger brukte tidligere MG-3, herunder på flere typer kjøretøy, men faset ut MG-3 i 2014 til fordel for maskingeværet FN MAG. I 2021 ble FN Minimi 7,62 Mk3 valgt som Forsvarets nye maskingevær.
Forsvaret bruker mitraljøsen M2 Browning i kaliber 12,7 x 99 mm NATO. Våpenet er modifisert fra originalvåpenet ved at løpet kan skiftes ut uten pipejustering (såkalt hurtig pipeskift, «HPS»), samt at avfyring skjer med åpent sluttstykke.
Visund (plattform)
Visund er en oljeplattform på Visundfeltet i Norskehavet. Den er en flytende, integrert bore-, prosesserings- og boligplattform. Oljeproduksjonen startet våren 1999 med Norsk Hydro som operatør, men Statoil overtok operatøransvaret 1. januar 2003. Etter en ombygging av plattformen startet Visund fra høsten 2005 også gassproduksjon.
Brønnstrømmen føres opp til plattformen i fleksible stigerør. Den produserte oljen sendes i rørledning til Gullfaks A for lagring og eksport. Gassen eksporteres til kontinentet.
19. januar 2006 inntraff en gasslekkasje i plattformens fakkelrør. Med en lekkasjerate på 900 kg/s var dette den største gasslekkasjen i prosessområder på norsk sokkel i nyere tid. Mannskapet ble evakuert, og ingen personer kom fysisk til skade. Uhellet medførte heller ingen skader på ytre miljø.
Protadius
Protadius (død 606) var rikshovmester (maior domus) under Teoderik II i kongeriket Burgund fra 604, da han fortrengte sin rival Bertoald ved å få ham drept, og til han selv døde to år senere.
Protadius hadde alliert seg med den sterke personligheten og dominerende enkedronningen Brunhilda. Hun var bestemor til og regent for kong Teoderik II. Hun ønsket å heve Protadius’ status i kongedømmet og ville gi ham kontrollen over landene øst for Jurafjellene. Områdets hertug, Wandalmar, døde i 604. Brunhilda konspirerte for å kvitte seg med Bertoald, rikshovmesteren, ved å sende ham med bare 300 menn til regionen ved Seinen. Bertoald ble angrepet av Klotar II av Neustrias sønn, Merovek, og hans rikshovmester, Landrik. Han ble drept i det påfølgende slaget da han innså at han ikke hadde noe å tape, for han var ikke lenger trygg ved hoffet.
Protadius ble utnevnt til å etterfølge Bertoald, selv om Fredegars krønike bemerket at selv om han hadde evnene til sin forgjenger, men ikke hans energi. Det er mulig at han innså at en tilsvarende sammensvergelse som gitt ham makt, også kunne få ham selv felt. Brunhilda, som hadde opplevd å bli ydmyket av sitt andre barnebarn Teodebert II av Austrasia, presset Teoderik til å gå i krig mot sin bror Teodebert. Protadius fikk ansvaret for hæren som ble samlet ved Quierzy, men soldatene var uvillige til å gå til krig og en adelsmann ved navn Uncelen erklærte at kongen beordret Protadius' død. Protadius ble umiddelbart drept av krigerne og kongen ble tvunget til å signere en traktat. Brunhilda ble rasende beordret at Uncelen skulle få foten kappet, noe som gjorde det umulig for ham å beholde posisjonen som duc, hertug, da han ikke lenger kunne ri en hest.
Sjakk-OL 1927
Sjakk-OL 1927 (sjakkolympiaden) ble arrangert i London i Storbritannia i 1927.
Gunnar Aasland
Gunnar Aasland (født 15. april 1936 i Bærum, Akershus) er en norsk jurist og tidligere høyesterettsdommer.
Aasland tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1961, med karakteren 2,15 som er blant de beste resultater noensinne. Før han tiltrådte som dommer i Høyesterett jobbet han blant annet som dommerfullmektig i Nord-Gudbrandsdal herredsrett, universitetsstipendiat ved Det juridiske fakultet (UiO), og som advokat hos Regjeringsadvokaten.
Aasland tiltrådte som dommer i Høyesterett 1. april 1979, og var dommer frem til april 2006. Han ble i 2006 utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden.
Mor lam
Mor lam (thai/isan: หมอลำ, IPA: [mɔː lam]) er en tradisjonell laotisk sangform i Laos og Isan. Mor lam består av ordene lam som er det laotiske navnet på genren, mens mor betyr «ekspert»; mor lam betyr således både ekspertens sang eller ekspertsanger, og kan referere enten til musikken eller artisten. I Laos er musikken kjent som lam (ລຳ); mor lam (ໝໍລຳ) brukes om sangeren. Andre romaniseringer inkluderer mo lam, maw lam, maw lum, moh lam og mhor lum.
Lam er lett gjenkjennelig på grunn av en karakteristisk fleksibel melodi, som er tilpasset tekstordenes toner. Tonen ble opprinnelig utviklet av sangeren, som en sangtolkning av gaundikt og akkompagnert med instrumentet khene, som er et munnspill.
Den moderne formen er som regel komponert, bruker elektrifiserte instrumenter og kombineres med musikkstilen luk thung eller pop. Komposisjonen følger et enkelt, skjematisk formular, og teksten har ofte litt selvironisering over det «isanske». Nåtidens musikkformer av denne typen kjennetegnes også ved raskt tempo, mens tempoet viser seg å være saktere i tradisjonelle former og i noen laotiske sjangere. Noen vanlige karakteristikker inkluderer sterk rytmisk akkompagnement, vokalsprang og en samtaleaktig sangstil som kan sammenlignes med rap.
Alf Dannevig
Alf Nicolay Dannevig (født 1. mai 1886 i Hisøy kommune, død 12. september 1960 i Hisøy kommune) var en norsk marinbiolog som spesialiserte seg på fisk, samt lokalpolitiker i hjemkommunen Hisøy.
Alf Dannevig var sønn av sjøkaptein Gunder Mathiesen Dannevig og Elise Birgitte Smith, og far til forfatteren Birger Dannevig.
Han etterfulgte sin far som bestyrer Flødevigen Utklekningsanstalt fra 1911 til 1956, hvoretter hans eldste sønn, Gunnar Dannevig, overtok som bestyrer. Hans forskning omhandlet torsk, laks, ørret, kultivering av hummer og marinbiologien i Skagerrak.
Han var ordfører i Hisøy i 1945 og fra 1948 til 1960.
Cédric Claverie
Cédric Claverie (født 6. desember 1976) er en fransk judoka.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Luxembourg under EM i friidrett 1982
Luxembourg deltok med en utøver under EM i friidrett 1982 som ble arrangert 6.–12. september 1982 i Athen. Luxembourg tok ingen medaljer under mesterskapet.
Fylkesvei 1848
Fylkesvei 1848 går mellom Myklegard og Oset i Løten.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 168 (Hedmark).
Ana Luiza Souza
Ana Luiza Souza Lima (født 26. desember 1973) er en brasiliansk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hennes beste resultat var nummer 43 i 10 meter luftpistol.
Hexoplon
Hexoplon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og slanke, blanke trebukker, gjerne brokete fargede. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk og er betydelig lengre enn bredt. Dekkvingene er smale og parallellsidige, livlig farget i svart, brunt, gult, rødt og hvitt.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico og sørover.
Camilla Wright
Camilla Wright (født Silwer; 21. juli 1967) er en norsk tidligere badmintonspiller som representerte Kristiansand BK.
Hun vant 18 NM-gull i perioden 1991–2000. Hun vant kongepokalen i 1994, 1995 og 1996.
Luxembourg under EM i friidrett 1986
Luxembourg deltok med to utøvere i EM i friidrett 1986 som ble arrangert 26.–31. august 1986 i Stuttgart. Luxembourg tok ingen medaljer under mesterskapet.
Kerry Reid
Kerry Melville Reid (født 7. august 1947 i Sydney) er en tidligere profesjonell australsk kvinnelig tennisspiller.
Kerry Reid var gjennom store deler av 1970-tallet en av verdes ti beste kvinnelige singlespillere. Sin første Grand Slam-tittel vant hun allerede i 1968 da hun sammen med Karen Krantzcke vant doubleturneringen i Australian Open. I løpet av sin tenniskarriere vant hun 27 singleturneringer hvorav én Grand Slam-tittel. Det var i 1977 da hun vant singleturneringen i Australian Open hvor hun beseiret Dianne Balestrat Fromholz med 7-5, 6-2 i finalen. Hun vant også tittelen i double sammen med Mona Schallau Guerrant, i finalen skulle de møte Evonne Goolagong/Helen Gourlay Cawley, men finalen ble avlyst på grunn av regn og begge finaleparene fikk dele doubletittelen. Hun vant også doubleturneringen i Wimbledon i 1978, da sammen med Wendy Turnbull. Reid deltok også på det australske Fed Cup-laget i årene 1967–69 og 1976–79 og spilte 47 Fed Cup-kamper hvorav hun vant 37. Hun var med på det seirede australske laget i 1968 som vant finalen over DC-laget fra Nederland.
Patrik Andersson
Patrik «Bjärred» Andersson (født 18. august 1971 i Borgeby) er en svensk tidligere fotballspiller. Både faren Roy Andersson og den yngre broren Daniel Andersson har spilt profesjonell fotball.
Andersson spilte 96 landskamper for og scoret 3 mål. Han var med på å ta bronse under VM 1994. Han spilte også på laget som nådde semifinalen under EM 1992, EM 2000 og VM i fotball 2002, og spilte for det svenske laget som deltok i OL 1992 i Barcelona.
Han startet karrieren i den lokale klubben Bjärreds IF, som han også fikk kallenavnet sitt fra, og gikk deretter til Malmö FF i Allsvenskan. I 1992 dro han til England og Blackburn Rovers, der han ble til 1993, da han dro til Tyskland for å spille for Borussia Mönchengladbach. Der vant han den tyske cupen med laget i 1995, men forlot laget da resultatene uteble, i 1999. Neste arbeidsgiver ble storklubben Bayern München. Her var han med på å vinne to Bundesligatitler, en cuptittel samt den gjeveste klubbtittelen i Europa – Mesterligaen. I 2001 dro Andersson til den spanske klubben FC Barcelona, og ble der i tre sesonger med til dels store skadeproblemer.
Foran 2004-sesongen dro Andersson tilbake til Sverige og Malmö FF. To ganger er han blitt tildelt Guldbollen som årets svenske fotballspiller (i 1995 og 2001). Han la opp som toppspiller i august 2005, etter at han pådro seg en ny kneskade i en kvalifiseringskamp til Mesterligaen mot den sveitsiske klubben FC Thun.
Den 22. august 2010 ble det offentliggjort at Andersson var ansatt som speider og rådgiver for Manchester United med fokus på Skandinavia.
Han spilte for Sverige i Ungdoms-VM i 1991.
Vijayanagara
Vijayanagara (kannada: ) er en ruinby i den nordre delen av den indiske delstaten Karnataka. Her fantes en gang for lenge siden Vijayanagararikets hovedstad. Foruten ruinene står det enda igjen en liten by kalt Hampi på plassen.
Byens navn betyr «Seiersbyen», etter vijaya (seier) og nagara (by). Ruinbyen er klassifisert som verdensarv av UNESCO som da kaller byen Ruinene i Hampi.
Historie
Det hinduitiske Vijayanagarriket ble grunnlagt av de to brødrene Harihara og Bukka Raya omkring 1336. Deres første hovedstad var ved samme elv som Vijayanagra, og ikke langt i fra byen. Når riket vokste seg større og mektigere ble det som er ruinbyen i dag bygd.
Byen blomstret mellom 1300-tallet og 1500-tallet, i Vijayanagarrikets storhetstid. Etter kong Krishnadevakayas død i (1530) begynte forfallet, og i 1565 ble Vijayanagar angrepet av de fire muslimske rikene på nordre Deccan, som hadde gått sammen i koalisjon. De lykkes i å krysse Vijayanagararmén ved slaget i Rallasathangadi i 1565, samt å innta hovedstaden. Noen måneder senere, gikk de muslimske herrene i gang med å brenne og ødelegge Vijayanagara og massekrere dens befolkning. Vijayanagarriket fortsatte å eksistere ennå litt til, men den gamle hovedstaden ble aldri tatt i bruk igjen.
To år etter Rallasathangadi kunne en italiensk oppdager, Cesare de' Federici, fortelle til forsamlingen i Europa at «husene står der klar, men tomme, intet levende bor der mer enn tigere og andre ville dyr». Blant monumentene som ble ødelagt, var en statue av Vishnu, som var 6 til 7 meter høy, bygd av en eneste blokk, ett virkelig kunstverk. Muselmanerne lyktes i å ødelegge det ved å tenne ild som sprengte blokken.
Virupakshatempelet
Dette tempelkomplekset er hjertet i byen Hampi. Tempelet kalles også «Pampapati». Det ble begynte påbygd på 1200-tallet, og tross at byen aldri ble bebodd etter den muslimske erobringen forsatte man å bygge på templene frem til 1600-tallet. Tempelkomplekset er vendt mot en seremoniell gate, som er en kilometer lang og som blir avsluttet med en statue av Nandi.
Den kongelige byen
Det store området som tidligere utgjorde den kongelige byen begynner ca. 2 kilometer øst for byen Hampi, og strekker seg ytterligere sydøst til byen Kamalapuram. Her finnes det ruiner etter palass, forvaltningsbygg og kongehuset egne templer. Ødeleggelsen etter den muslimske erobringen har også funnet sted her, men templene er i bedre skikk en flere av de andre husene innenfor bymuren.
Patrick
Patrick er et mannsnavn med opprinnelse i det romerske navnet Patricius som betyr «adelig».
St. Patrick, Irlands apostel og skytshelgen feires på St. Patricks dag, 17. mars, som er Irlands nasjonaldag.
Utbredelse
Patrick var et vanlig navn i England fra midten av 1800-tallet til midten av 1900-tallet.
Patrick var et populært navn i USA på midten av 1800-tallet og igjen på siste halvdel av 1900-tallet.
I Sverige var Patrik mest brukt fra 1960-årene til 1990-årene.
Patrick er et svært vanlig navn i Frankrike og Belgia. Det er antakelig også svært utbredt i Irland.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Teateråret 1998
Teateråret 1998 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1998.
Valentin Bakfark
Valentin Bakfark (1507–1576) var en transilvansk renessansekomponist og luttenist av siebenburg-saksisk opprinnelse.
Bakfark var hoffluttenist i Ungarn, Polen og Wien, og foretok en mengde konsertreiser gjennom Europa. Han ble regnet som en stor virtuos på sitt instrument.
Liv og virke
Bakfark fikk undervisning ved hoffet til den senere ungarske kongen Johann Zápolya.
Seinere bodde han i Italia og deretter ved det franske hoff. Fra 1549 til 1566 var han hoffluttenist hos den polske kongen og storfyrste av Litauen, Sigismund II August i Vilnius. Av ukjente grunner måtte flykte i all hast. Han slo seg først ned som hoffluttenist hos keiseren i Wien, men vendte i 1568 tilbake til sitt hjemsted i Transilvania. Etter et kort opphold reiste han til Padova, der han døde i en pestepidemi 15. august 1576.
Alle Bakfarks manuskripter ble brent. Han kan ha gjort det selv av overbevisning om at ingen andre kunne spille verkene med samme virtuositet som han selv, men mer trolig er at alle eiendelene ble brent etter hans død, slik skikken var for pestofre.
Bakfark skrev sannsynligvis en stor mengde musikk, men lite ble publisert, antakelig fordi musikken var svært vanskelig å spille. Samlingene hans inneholdt noen bevarte bearbeidelser av madrigaler, chansons, motetter og danser. Bevart er også noen av hans egne komposisjoner: ti fantasier og en passamezzo. Alt er blant tidens beste når det gjelder instrumental teknikk og raffinert polyfoni.
Den siebenburgske forfatteren og presten Egon Hajek skrev en roman om Bakfark.
Liste over byer etter innbyggertall
Liste over byer etter innbyggertall er en liste som viser de største byene i verden, rangert etter befolkning. Alle de 202 storbyområdene som i 2017 hadde mer enn 2,5 millioner innbyggere, er medregnet – samt ytterligere noen europeiske byer og hovedsteder.
Det finnes ulike definisjoner av byer og bebygde byområder, hovedsakelig gruppert i kategoriene «by» (engelsk: city proper, incorporated place), «storbyområde» (engelsk: urban area, metropolitan area), og «utvidet storbyområde» (engelsk: agglomeration, conurbation, combined statistical area).
En by regnes i internasjonal sammenheng ut fra de juridiske eller administrative bygrensene og omfatter da: «befolkningen som lever innenfor de administrative grensene til en by eller kontrollert direkte av byen gjennom en enkelt myndighet». I norsk sammenheng vil dette tilsvare «bykommune», men enkelte land har byadministrasjoner på høyere nivå, tidvis helt oppe på delstatsnivå (Washington D.C., Beijing, Berlin), og disse kan da ha en betydelig utstrekning innenfor den administrative bygrensen.
Et storbyområde omfatter en sammenhengende bybebyggelse uavhengig av administrative grenser, og innbefatter bydeler, forsteder og satellittbyer også utenfor bygrensene så lenge disse bebyggelsene henger direkte sammen med kjernebyen gjennom helhetlig bebyggelse eller sammenbindende infrastruktur. FN definerer på denne måten storbyområder ved at de: «i tillegg til selve byen, inkluderer et storbyområde både det omkringliggende området med bosetningstetthet på urbant nivå, og enkelte tilleggsområder med lavere bosetningstetthet som er tilgrensende og forbundet med byen gjennom hyppig transport, veiforbindelser eller pendlerløsninger.» Eurostat benytter begrepet functional urban areas om storbyområder. I norsk sammenheng bruker Statistisk sentralbyrå begrepet tettsted om sammenhengende befolkede områder uavhengig av kommunegrenser, definert som et «område med minst 200 bosatte der avstanden mellom husene som regel ikke overstiger 50 meter».
Et utvidet storbyområde har ulike definisjoner i ulike sammenhenger, eksempelvis områder med en viss største reiseavstand til bykjernen, felles arbeidsmarked, eller kjernebyens handelsomland. I 2004 introduserte Eurostat begrepet larger urban zone, mens både Eurostat og OECD også bruker begrepet functional urban areas for å understreke betydningen av delte byfunksjoner innenfor et område. Det amerikanske folketellingsbyrået og budsjettkontoret benytter enda videre definisjoner, henholdsvis combined statistical area og core based statistical area for å betegne storbyområder som deler felles økonomiske funksjoner i form av arbeidsmarked og handelsomland. Statistikktjenesten Demographia som brukes nedenfor, legger vekt på felles arbeidsmarked, og anser derfor ikke grensebyene på hver side av grensen mellom Mexico og USA som del av samme storbyområde.
Siden det ikke finnes universelt aksepterte definisjoner av byområder, vil byområdenes folketall avhenge av hvilken definisjon som legges til grunn. Folketellinger organiseres vanligvis i administrative kommuner, fylker og delstater, og det er ikke alle land som har definert offisielle folketall for ikke-administrative storbyområder slik man har gjort i Norge (tettsted), Sverige (tätort), EU (larger urban zone) og USA (combined statistical area).
Listen nedenfor bruker kilder som gir global oversikt etter felles definisjon for noen storbyers folketall, målt både som utvidet storbyområde, storbyområde, og som administrativt avgrenset by. Trykk på pilen ved hvert årstall for å rangere byene etter innbyggertallet i det året:
Statens standardavtaler
Statens standardavtaler (SSA) er en avtaleportefølje for kjøp av IT- og konsulenttjenester bestående av 10 avtaler. Avtalene er hovedsakelig utviklet som et hjelpemiddel og et verktøy når staten skal anskaffe IT- eller konsulenttjenester. Avtalene kan imidlertid brukes av hele offentlig sektor (inkludert kommunene), og også private står fritt til å benytte avtalene. Avtalene er gratis (distribuert under "Creative Commons"-lisens), og ligger tilgjengelig for nedlasting på hjemmesiden til Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi).
Innholdet i avtaleporteføljen
Avtaleporteføljen består av følgende avtaler:
Avtalene er tilgjengelig både på norsk og engelsk. Til hver avtale er det også tilgjengelig et enkelt bilagssett. Noen av avtalene ble tidligere utgitt sammen med en veileder, men det finnes ingen veileder til de nyeste versjonene av avtalene. Til Smidigavtalen er det utarbeidet både bilagssett og veiledning til avtaleteksten. Engelsk versjon av denne avtalen vil foreligge i løpet av høsten 2014.
Bruk av standardavtaler
Statens standardavtaler er i utgangspunktet laget for å gi staten en kontraktsmal slik at det blir enklere å anskaffe IT. Ved bruk av standardavtaler vil kunden legge ved den relevante avtale når en konkurranse utlyses, og tilbudene fra leverandørene vil da bli sammenlignbare (ettersom alle må forholde seg til de samme kontraktsvilkårene). Dette gjør det mulig for kunden å identifisere det beste tilbudet. Leverandører som tar forbehold mot kontraktsvilkårene risikerer å bli avvist dersom forbeholdet er vesentlig.
Avtalene inneholder også en del regulering rundt prosjektgjennomføring (avtalenes kapittel 2). Det er viktig å huske at avtalen er et prosjektgjennomføringsverktøy, og må brukes aktivt gjennom hele leveringsperioden. For å få et vellykket IT-prosjekt er det derfor viktig at avtalen ikke legges i skuffen.
I Norge er det tre standardavtale-porteføljer innen IT som dominerer:
Det er ulikt balanseforhold mellom partene i de ulike avtalene. Difis avtaler, som er utviklet primært for bruk i statlig sektor, omtales gjerne som "kundevennlige" avtaler. Ettersom Difis mandat er å ivareta statlige interesser på en best mulig måte, bærer avtalene preg av dette. De første SSA-avtalene ble utarbeidet på slutten av 1970-tallet og avtalene er blitt revidert flere ganger siden da. Et nytt revisjonsprosjekt ble igangsatt våren 2014. Etter planen skal det foreligge nye versjoner av avtalene våren 2015.
Dataforeningens faggruppe for IT-kontrakter forvalter avtaleporteføljen PS2000. Faggruppen er sammensatt av representanter fra kunder, leverandører og uavhengige rådgivere, og avtaleporteføljen tar sikte på å være et balansert alternativ. Hvorvidt avtalene faktisk er balanserte eller ikke, er omdiskutert i IT/juss-miljøet. Både i Difis og DNDs avtaler vil avtalebalansen påvirkes sterkt av hvordan bilagene utformes. Som oppdragsgiver vil det være en god investering å bruke tid på å utarbeide et godt bilagssett til avtalen.
IKT-Norge representerer leverandørsiden, og avtalene bærer preg av dette. IKT-Norges avtaler omtales gjerne som "leverandørvennlige avtaler".
Bilag
Statens standardavtale fastsetter et standard sett med Bilag til avtalen. De fleste bilagene leveres av tilbydere som tilbudsunderlag og utgjør basisen for avtalen i gjennomføringen av avskaffelsen. De forskjellige standardavtalene har forskjellige bilag.
Krace
Krace var en norsk rockegruppe fra Hamar.
De vant Norgesmesterskapet i rock i 2000, da var de bare 12 år gamle. Krace bestod av Fredrik Ryberg (gitar, vokal), Alexander Foss (bass, vokal) og John Birkeland Hansen (trommer, vokal). Bandet annonserte den 25. august 2008 via sin myspaceprofil at de tok en pause, men ble siden bekreftet oppløst.
Fredrik Ryberg og John Birkeland Hansen er nå medlemmer av Dunderbeist sammen med tidligere Stonegard vokalist Torgrim Torve, mens Alexander Foss spiller i pop-punk bandet Armatage Shanks.
Wolfgang Pintzka
Wolfgang Michael Pintzka (født 7. oktober 1928 i Zwickau, Sachsen, død 23. juli 2006 i Oslo) var en tysk-norsk teaterregissør som arbeidet med Bertolt Brecht i Berliner Ensemble og senere tilhørte det opposisjonelle miljøet i DDR. Han ble ansett som en av de fremste Brecht-tolkere i sin tid.
Oppvekst
Han hadde en søster, Eva (gift Hentschke), som døde i 2016.
Karriere
Som medarbeider og regiassistent ved Berliner Ensemble ble han elev av Erich Engel og en nær medarbeider av Helene Weigel. Fra 1966 arbeidet han som regissør ved teatre i Finland, Island og Norge, og som foreleser ved teaterhøyskoler. Pintzka beskriver Bertolt Brecht som ambivalent til DDR, men peker på at Brecht bare virket i DDR i noen få år og heller ikke rakk å oppleve oppstanden i Ungarn og at regimet tok ham til inntekt for seg dels gjennom utelatelse av hans kritikk.
Fra 1984 bodde han i Norge, hvor han grunnla en familie og fikk to barn, og mottok Statens stipend for eldre fortjente kunstnere. I Norge oppsøkte han rabbiner Michael Melchior og ønsket å konvertere til jødedommen, hans farfars religion. Melchior var skeptisk og mente at «en god kristen er bedre enn en dårlig jøde», men Pintzka stod på sitt. Som 60-åring konverterte han sammen med sin familie.
Han har skildret sin dramatiske livshistorie i selvbiografien Von Sibirien in die Synagoge (norsk utg. 2003 Fra Sibir til synagogen – erindringer fra to verdener), et sterkt personlig dokument om hvordan det 20. århundres politiske omveltninger og lidelser har formet både hans eget liv og andres. I 2006 utgav han Pulverturm und Schwanenteich – Eine Jugend in Sachsen om ungdomsårene i Sachsen fra 1928 og frem til 1950 da han vendte tilbake fra Sibir.
Han døde i 2006 i Oslo av kreft etter kort tids sykdom.
Neustadt an der Weinstraße
Neustadt an der Weinstraße er en by i Tyskland i delstaten Rheinland-Pfalz med rundt 55 000 innbyggere. Elven Speyerbach renner gjennom byen, mens elven Rehbach har sitt utspring her. Byen er sannsynligvis den største byen med navn Neustadt, som er et mye brukt stedsnavn i Tyskland og Østerrike. Navnet betyr «Ny by». Neustadt ligger mindre enn en times kjøretur fra større byer som Mannheim, Ludwigshafen am Rhein, Heidelberg og Frankfurt am Main.
Byen er en vakker, gammel by med en markedsplass omringet av gamle bindingsverkshus. Neustadt er en av de varmeste byene i Tyskland og sommertemperaturer rundt 30-35 ºC er vanlig. Hovednæringene til Neustadt er turisme og vin, som i resten av Pfalz.
Weinstraße som er nevnt i navnet betyr «vinveien». Flere byer ligger langs denne veien der det ble holdt årlige vinfestivaler.
Straffeslag (golf)
Straffeslag i golf tildeles i henhold til golfreglene ved brudd på disse, ved at ett eller to slag legges til scoren i slagspill. I matchspill tildeles ett straffeslag. Forhold som ville gitt to straffeslag i slagspill, fører vanligvis til tap av hullet i matchspill.
Storbrillefugl
Storbrillefugl (Megazosterops palauensis) er en monotypisk art i brillefuglfamilien (Zosteropidae) og inngår i den monotypiske slekten Megazosterops. Arten regnes som nær truet av utryddelse og er endemisk for øyene Babeldaob, Ngeruktabl og Peleliu i øystaten Palau i Stillehavet, cirka 650 km øst for Filippinene.
Biologi
Arten er endemisk for Palau og mest vanlig på øyene Ngeruktabl og Peleliu, men den har også blitt registrert på øya Babeldaob. Habitatet består av lokal kalksteinskog og Leucaena-kratt. Dietten består av larver, maur, frukt og nektar fra blomstrende trær. Fuglene opptrer normalt solitært eller i par og ferdes sjelden i flokk, bortsett fra at de gjerne danner flokker i desember. De leter etter mat i toppen av lave trær og ser ut til å foretrekke trær med kroner av hengende ranker.
U.S. Fish and Wildlife Service anslo i 1992 den totale populasjonen av storbrillefugl til cirka 13 900 individer, noe BirdLife International hevder tilsvarer omkring 9 200–9 300 voksne individer. Populasjonen har ikke siden blitt kvantifisert, men man regner med at den er synkende på grunn av den pågående avskogingen der.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al, (2020).
Nils M. Kverneland
Nils Martinsson Kverneland (født 19. oktober 1878 i Time, død 2. desember 1963 samme sted) var en norsk gårdbruker, skolebestyrer og politiker. Han representerte Bondepartiet på Stortinget 1925–1945.
Kverneland var sønnen til en gårdbruker. Etter å ha gjort ferdig amtsskolen i Jæren og Dalane i 1896, var han de neste to årene elev ved landbruksskolen på Tveit i Ryfylke. Deretter gikk Kverneland 1899-1901 på jordbrukslinjen og 1902 på hagebrukslinjen ved Norges Landbrukshøyskole på Ås i Akershus. Senere fikk han stipend til å studere småbruksdrift i Danmark og Sverige.
1902–1911 underviste Kverneland på Jønsberg landbruksskole. I 1911 overtok han farsgården og drev denne i om lag 20 år. Samtidig begynte Kverneland som andrelærer ved en vinterlandbruksskole på Jæren. I 1919 ble han bestyrer ved vinterlandbruksskolen, en stilling han hadde fram til 1942. Kverneland var ellers styreformann for Jærens Potetmelfabrikker, i Rogalands Meierilag 1918-1924 og Rogalands landbruksselskap 1923-1934.
Kverneland var ordfører i Time i seks år, 1919-24. Ved stortingsvalget i 1924 ble han valgt til å representere Rogaland og Bondepartiet på Stortinget. Med fire gjenvalg forble Kverneland stortingsrepresentant fram til 1945. Han var 1925-1927 medlem i Tollkomiteen, 1928-1930 i Næringskomiteen, 1931-1933 sekretær i Sjøfarts- og fiskerikomiteen og fra 1934 medlem av Vei- og jernbanekomitéen. Kverneland var i 1945 lagtingspresident.
Dick Cheney
Cheneys hjemstat er Wyoming. Cheney har også bakgrunn som administrerende direktør i konsernet Halliburton. Hans fortid i Halliburton og hans nærhet til «Big Business» er omstridt, og ble brukt imot ham under presidentvalgkampen.
I 1991 ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje av president George H.W. Bush.
Joseph Kuo Joshih
Joseph Kuo Joshih (kinesisk: 郭若石, pinyin: Guō Ruòshí; født 11. februar 1906 i landsbyen Beiqiaozhai i fylket Gaocheng i Hebei i Kina, død 18. desember 1995 i Taoyuan i Taiwan) var katolsk erkebiskop av Taipei på Taiwan.
NM i friidrett 1914
Følgende øvelser ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
Sleggekast
Første gang denne øvelsen var med i NM. "Det var tydelig at ingen ennå hadde begynt å spesialtrene i den nye kastøvelsen."
Joseph Kuo Joshih
Prest
Han avla evige løfter i kongregasjonen for Herrens disipler (senere Kristi disipler, forkortet C.D.D.) den 16. oktober 1930 og ble presteviet 28. desember 1931. Etterpå dro til Italia for videre studier og tok doktorgrad fra det pavelige ateneum Sant'Apollinare i Roma. Etter at han kom tilbake til Kina, fungerte han som rektor ved Hengyi høyskole i Xuanhua i Chahar, og superior for C.C.D.
Etter den kinesiske borgerkrig dro han over til Taiwan, som etter mange år som japansk territorium var blitt kinesisk igjen og del av den den av republikken Kina som Maos kommunistiske hærer ikke hadde erobret.
Den 13. juni 1950 ble han prefekt for det da nyopprettede apostoliske prefektur Taipei, som omfattet åtte fylker og byer i Taiwan, mot sør inkluderende Miaoli og Hualien. Utbyggingen av skolevirksomheten gikk med stormskritt, og antall registrerte personer i undervisningen har økt år for år,
Erkebiskop av Taipei
Da Taipei ble til erkebispedømme 13. juni 1952, og fader Kuo ble utnevnt til erkebiskop og så ordinert til det den 26. oktober 1952 av erkebiskop Antonio Riberi, pavelig nuntius som var blitt utvist fra den kommunistiske del av Kina. Medkonsekrerende var biskopene Joseph Marie Yüen K’ai-chih (Yuan Kezhi, Yuen Ching-ping) av Zhumadian og Job Chen Qiming (Chen Chi-ming, Chen Ki-meng), C.M. av Zhengding.
Fra 1954 til 1962 var han atter superior for kongregasjonen for Kristi disipler. I 1958 ble Hengyi høyskole gjenetablert i Xinzhuang i Taipei.
Den 4. desember 1959 fratrådte han ydmykt sitt embede som erkebiskop av Taipei, i en alder av kun 53 år. Pavestolen gjorde ham da til titulærerkebiskop av ''Salamis.'
Under Det andre Vatikankonsil dro han til Roma mange ganger for å delta på dets sesjoner.
I 1966 ble han valgt som formann for den kinesiske katolske bispekonferanse i regionen Taiwan og fungerte som formann for liturgikomiteen. Ved dette fikk han introdusert nye liturgier og oversatte messeliturgi og sakramentsiturgi. Han var aktiv i en rekke sentrale verv i bispekonferansen, blant annet som dens viseformann fra 1971 til 1978.
I sine eldre år bodde han i Kongregasjonen for Kristi disiplers hus i Yangmingshan, utarbeidet deres nye konstitusjoner, og underviste professorer og studenter ved Chinese Culture University.
I 1993 brakk han beinet, og ble rammet av nyreproblemer. Tilstanden hans ble verre og han døde om kvelden 18. februar 1995, 89 år gammel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hans av Danmark (1518–1532)
Prins Hans av Danmark (Iohannes), (født 21. februar 1518 i København, død 11. august 1532 i Regensburg) var en prins av Danmark, Norge og Sverige på 1500-tallet.
Prins Hans var kong Christian II og dronning Elisabeths eldste barn. I 1523 fulgte han foreldrene og søstrene Dorothea og Christine i landflyktighet. Han ble oppdratt i Nederlandene, dels hos foreldrene, dels hos dronningens faster, regentinne Margrethe. I begynnelsen ble han undervist av danske lærere som Claus Pedersen, Christiern Vinter og Poul Kempe, men da moren døde i januar 1526 ble han overlatt til katolske lærere under regentinnens oppsyn. Han skildres som et oppvakt og velbegavet barn.
Arveherre
Christian II dro til Norge, hvor Hans av erkebiskop Olav i Trondhjem og riksrådet i Oslo den 5. januar 1532 ble anerkjent som arveherre og konge etter faren. Samme år tok keiser Karl V sin unge søstersønn med til Regensburg, hvor han døde 11. august 1532. Det var en eller to dager etter at faren var blitt innelukket på Sønderborg.
Hans ble gravlagt ved sin mor i St. Petri klosterkirke ved Gent. I 1883 ble benene sammen med dronningens, overført til krypten i Sankt Knuds kirke i Odense, hvor også hans far og bestefar ligger.
Patriz Huber
Patriz Huber (født 19. mars 1878 i Stuttgart, død 20. september 1902 i Berlin) var en tysk arkitekt og kunstner i stilretningen jugendstil. Han var medlem av kunstnerkolonien på Mathildenhöhe i Darmstadt.
Patriz Huber gikk på kunstindustrihøyskoler i Mainz og München. Han ble i 1898 kjent for sine utkast interiørdekorasjoner innsendt til tidsskriftet Innendekoration, utgitt av Alexander Koch i Darmstadt. I 1900 ble han invitert til kunstnerkolonien i på Marienhöhe i Darmstadt. Han reiste i 1902 til Charlottenburg i Berlin og begikk kort tid etter selvmord.
Greske kalendre
Ulike kalendere i Antikkens Hellas begynte i de fleste bystatene mellom høsten og vinteren, bortsett fra den athenske, som begynte om sommeren.
Athina Douka
Athina Douka (gresk: Αθηνά Δούκα; født 18. november 1976) er en gresk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hennes beste resultat var nummer 42 i 10 meter luftpistol.
Greske kalendre
Grekerne, så tidlig som Homer (800 f.Kr.), ser ut til å ha vært kjent med inndelingen av året i de tolv månemånedene, men ingen innskutt måned (Embolimos) eller skuddag er nevnt. Tolv månemåneder gir et år med 354 dager. Uavhengig av inndelingen av en måned i dager, ble den delt inn i perioder i henhold til månens faser. Hver av bystatene i antikkens Hellas hadde sin egen kalender som var basert på månens syklus, og de ulike religiøse høytidene tilknyttet årstidene.