cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francis Kjeldsberg
Politiker
Kjeldsberg var valgmann i Trondhjem i 1903, senere medlem av Trondhjem bystyre 1913–1928, medlem av formannskapet 1915–1922, varaordfører 1920–1921 og Trondhjems ordfører i 1922. Han var også 1. vararepresentant til Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levanger 1925–1927, og møtte fast for statsminister Ivar Lykke fra mars 1926 og ut perioden. Kjeldsberg satt i Stortingets næringskomité.
Tamara Csipes
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i K-4 500 meter.
Francis Kjeldsberg
Politiker
Under okkupasjonen ble han i oktober 1940 fengslet av tyskerne, og satt på enecelle i Vollan fengsel i én uke før han ble løslatt, antagelig på grunn av hans høye alder.
Konsul
Han var britisk visekonsul i Trondhjem 1897–1931 og konsul 1931–1940, og var medlem av Royal Victorian Order og innehaver av Order of the British Empire.
Gaolan
Gaolan (kinesisk: 皋兰县; pinyin: Gāolán Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lanzhou.
Folketallet var på 170,151 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.
Gaotai
Gaotai (kinesisk: 高台县; pinyin: Gāotái Xiàn) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhangye.
Paul Harrison
På slutten av sesongen ble han leid ut til Leeds. Etter sesongen ble han frigitt av klubben, og signerte for Wolverhampton. Her ble han ikke lenge. Han skrev under for Chester i midten av seseongen. Her ble han i tre måneder, og fikk med seg 4 ligakamper. Resten av sesongen tilbragte han i Hereford.
I 2006 skrev han under for Southport. Her fikk han med seg 19 ligakamper. Etter sesongen ble han frigitt av klubben.
Hans far og onkel var to av dem som døde i Hillsborough-tragedien da Harrison var 4 år gammel.
Eksterne lenker
Profil på LFChistory.net
Ali Sjabanaw
Ali Sjabanaw (belarusisk: Алі Шабанаў; født 25. august 1989) er en belarusisk bryter som konkurrerer i fri stil i 66-kilosklassen.
Bije Prakash av Sirmur
Bije Prakash (ukjent fødselsår, død 1736) var raja av staten Sirmur i Punjab fra 1721 til 1736. Han var rajput og hindu. Raja Bije Prakash ble etterfulgt på gaddien av sin eldste sønn, Pratit Prakash.
Ali Sjabanaw
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvartfinalen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i omspillet.
Famine, Affluence, and Morality
Famine, Affluence, and Morality er et essay skrevet av Peter Singer i 1971 og publisert i Philosophy & Public Affairs i 1972. Dets hovedfokus rettes mot velstående personers moralske forpliktelser til å donere langt mer ressurser til humanitære saker enn hva som betraktes som normalt i den vestlige kulturen. Essayet ble inspirert av hungersnøden til flyktningene som følge av den bangladeshiske frigjøringskrigen, og brukte deres situasjon som et eksempel.
Plot
"It makes no difference whether the person I can help is a neighbor's child ten yards away from me or a Bengali whose name I shall never know, ten thousand miles away. [...] The moral point of view requires us to look beyond the interests of our own society. Previously [...], this may hardly have been feasible, but it is quite feasible now.  From the moral point of view, the prevention of the starvation of millions of people outside our society must be considered at least as pressing as the upholding of property norms within our society."
Singer mener at de velstående er vedvarende skyldige i å ikke anerkjenne dette. De har store mengder overskudd av velstand som de ikke bruker til å hjelpe humanitære prosjekter i utviklingsland.
Izjevsk
Izjevsk er hovedstad i delrepublikken Udmurtia i Russland. Folketall 619 468 (1. januar 2006) og. Byen dekker et areal på og ligger vest for Uralfjellene ved elven Izj.
Utena fylke
Utena fylke er ett av ti fylker i Litauen. Fylket grenser til Panevezys fylke i nord, Latvia i nordøst, Belarus i øst og mot Vilnius fylke i sør. Fylket har 142,604 innbyggere (2014).
Austrheim (andre betydninger)
Austrheim fra norrønt «gården til øst». Oftest ble navnet brukt for gårder som lå til øst for et større senter, men også i forhold til en beliggenhet i en dal, eller i forhold til større landemerker som for eksempel en fjord eller innsjø.
Utena fylke
Utena fylke ligger i landskapet Auksjtaitia (Høylandet) som er rikt på innsjøer. Fylket har en kurby, Anyksciai. Auksjtaitia nasjonalpark er landets største, og her kan man finne mange bygdeturistsentra der turister kan feriere på bondegårder som er i drift.
Austrheim (andre betydninger)
Austrheim kan også referere til:
Utena fylke
Ignalina kommune i øst er kjent for vintersport, både skirenn og hestesport på vinterstid. I dette området ligger Ignalina atomkraftverk som er det største av sitt slag i Baltikum. Like ved ligger den eneste litauiske byen med russisk majoritet, Visaginas. Her finner vi også Litauens største innsjø, Drūkšiai.
Marie-José Pérec
Marie-José Pérec (født 9. mai 1968) er en tidligere fransk friidrettsutøver. Hun vant i sin karriere tre OL-gull, på 400 meter i Barcelona 1992 og på 200 og 400 meter i Atlanta 1996. Hun satset også på 400 m hekk.
Sioux Ghost Dance
Sioux Ghost Dance er en amerikansk stumfilm fra 1894 regissert av William K. L. Dickson.
Marie-José Pérec
To ganger ble hun også verdensmester på 400 meter, under VM 1991 i Tokyo og VM 1995 i Göteborg.
Spiseskje (mål)
Spiseskje (eller spiseskei) er et tradisjonelt matlagingsmål for måling av volum. Spiseskje er ikke en SI-enhet. Symbolet for spiseskje er ss. En spiseskje er vanligvis definert som 15 milliliter (15 ml), men dette kan variere etter hvor man er i verden.
Spiseskje er en enhet som hovedsakelig brukes til å måle opp små mengder i forbindelse med matlaging.
Når en skal måle opp en spiseskje er det viktig å bruke et mål som nøyaktig angir femten milliliter fremfor å bruke en tilfeldig spiseskje.
Omregning
Med utgangspunkt i at en spiseskje tilsvarer 15 ml, vil 1 spiseskje være lik:
Og motsatt:
New Patriotic Party
New Patriotic Party, forkortet NPP, er et liberalkonservativt politisk parti i Ghana. Det regnes som et sentrum–høyreparti. Partiet kan spore sine røtter tilbake til United Gold Coast Convention (UGCC), som ble dannet i 1947 med mål om ghanesisk uavhengighet fra det britiske koloniherredømmet, og som senere inngikk i flere nye partidannelser. Siden demokratiseringen i Ghana i 1992 har New Patriotic Party og sentrum–venstrepartiet National Democratic Congress vært de dominerende partiene i ghanesisk politikk. New Patriotic Party hadde flertallet i Ghanas parlament og regjeringsmakten under president John Kufuor fra 2001 til 2009, og fikk på nytt flertall og regjeringsmakt med president Nana Akufo-Addo fra 2017.
Andreas Haara Bakketun
Andreas Haara Bakketun (født 21. februar 2001) er en norsk friidrettsutøver som representerer IL Gular. Tidligere representerte han IL Gneist.
Han vant seks NM-gull på stafett i perioden 2020–2023.
Rostbrui
Rostbrui er en 81 meter lang platebro på E6 i Sel kommune i Innlandet fylke. Den ble åpnet i 1983 og erstattet da en eldre bro med samme navn.
Høyrenessansen
Høyrenessansen er en stilepoke i kunsthistorien som betegner kulminasjonen av kunsten i den italienske renessansen mellom 1450 og 1527. Da pave Julius II var patron og oppdragsgiver av mange kunstnere på denne tiden ble bevegelsen sentrert i Roma mens den tidligere hadde hatt sitt kreative sentrum i Firenze.
Høyrenessansens malerikunst utviklet seg fra slutten av 1490-tallet da Leonardo da Vinci utførte sitt store veggmaleri Nattverden i klosteret Santa Maria delle Grazie i Milano som han begynte i 1495 og avsluttet i 1498. Maleriene i Vatikanet av Michelangelo og Rafael representerte kulminasjonen av høyrenessansens maleristil i form av fullkommenhet og ynde.
Stilen ble introdusert i arkitekturen av Donato Bramante som 1502 bygde San Pietro in Montorio, en kirke i Roma som med sine majestetiske proporsjoner tilkjennega en gjenoppliving i fullskala av den antikke romerske arkitekturen.
Høyrenessansens skulptur, eksemplifisert av Michelangelos Pietà (1498–1499), en marmorstatue av en ung, rolig og himmelsk jomfru Maria og den døde Jesus liggende over hennes fang, og hans David-statue (1501–1504), som utvilsom er den mest gjenkjennbare statue i kunsthistorien, og fremstår som et verdslig symbol på styrke og ungdommelig skjønnhet. Begge statuene er karakterisert av idealbalansen mellom det statiske og bevegelse.
Høyrenessansen i Venezia kan eksemplifiseres av den uforstyrrede stemningen og de strålende fargene til kunstmaleren Giorgione, hans mest kjente verk er maleriet La Tempesta (Stormen, omkring 1506), og den unge Tiziano som Giorgione hadde påvirket, hvor hans monumentale Jomfru Marias himmelferd (1516–1518, Santa Maria Gloriosa dei Frari, Venezia) kan trekkes fram og som utmerker seg med sin oppadstormende dynamikk og ekspressiv dramatikk.
Rafaels død i 1520 og plyndringen av Roma i 1527 markerer slutten på høyrenessansen.
Sidwell kvekerskole
Sidwell kvekerskole (engelsk Sidwell Friends School) er en privatskole drevet av Kvekersamfunnet i USA. Skolen har campus i Washington, DC og Bethesda i Maryland. Skolen ble grunnlagt i 1883 av Thomas Sidwell. Skolens motto er «Eluceat Omnibus Lux». Alle skolens elever deltar i ukentlige andaktsmøter i Kvekersamfunnet.
Blant kjente elever ved skolen er barna til Barack Obama, Theodore Roosevelt, Richard Nixon, Bill Clinton og Al Gore.
Mihai Albu
Mihai Albu (født 21. juni 1938 i Ludoș i Sibiu, død 2. juli 2017 i Tsjekkia) var en rumensk og tysk basketballspiller og -trener som spilte mer en 200 landskamper for Romanias landslag for menn.
Han var medlem av, og en periode kaptein for, Romanias landslag for menn, mellom 1961 og 1971, og deltok i seks europamesterskaper. Han ble tatt ut tre ganger på europalaget. Etter Europamesterskapet i Essen i 1971, forlot han Romania og spilte for de vesttyske lagene TUS 04 Leverkusen og Braunschweig. Han fikk innvilget tysk statsborgerskap. Etter at han la opp ble han trener, og trente blant annet MTV Wolfenbüttel.
Etter den rumenske revolusjonen i 1989 returnerte han til Romania. Han døde av et hjerteinfarkt i Tsjekkia, enten på et hotell i Praha eller, ifølge noen kilder, mens han satt i en bil på vei tilbake til Romania etter et besøk i Tyskland. Han er bisatt på kirkegården i byen Wolfenbüttel, Tyskland.
Lag han spilte for
I 2016 var han ærespresident for Clubul Sportiv Universitar Sibiu (Universitetets idrettsforening).
Wushan (Tianshui)
Folketallet var 418,648 i 1999.
Kulturminner
Shuiliandong-grottene og Daxiangshan-grottene (Shuilian dong – Daxiang shan shiku, 水帘洞 –  大像山石窟) og Mutisi-grottene (Muti si shiku, 木梯寺石窟) står på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
Gynaephora groenlandica
Gynaephora groenlandica  er en sommerfugl i gruppen børstespinnere (Lymantriidae). Den lever på Grønland og på de arktiske øyene i Canada og er dermed verdens nordligst levende sommerfugl. Den er trolig også den sommerfuglarten som bruker lengst tid på larveutviklingen. Man har regnet med at larveutviklingen i arktisk Canada kan ta så mye som 14 år, men noen nyere publiserte resultater tyder på at dette er noe overdrevet, at utviklingen mer sannsynlig tar rundt sju år)) Larvene er bare aktive en kort periode hver sommer før de går i dvale, mens det ennå er noe tid igjen av sommeren. Dette er trolig en tilpasning for å unngå angrep fra snylteveps (Kukal og Kevan 1987). De sitter mye av tiden og soler seg. Larven kan overleve å fryse, og den er det mest kuldetolerante insektet som er kjent.
Utseende
En middelsstor, kraftig, grå spinner. Antennene er fjærformede hos hannen. Kroppen er tett kledt med grå, oppstående hår. Vingene er tynt skjellkledte og delvis gjennomsiktige. Forvingen er grå, bakvingen blekt grålig gul. Larven er svart, tett kledt med lange, oppstående, rødlige hår.
Levevis
Larven lever på den lave vegetasjonen som finnes på tundraen. For at den skal kunne spise, fordøye maten og vokse, må den holde en ganske høy kroppstemperatur, derfor bruker den i den korte aktivitetsperioden 60 % av tiden på å sole seg, 15 % på å bevege seg rundt og 20 % på å ete. Den mørke kroppen gjør at den absorberer solstrålingen effektivt, og de lange hårene at den holder på varmen. Larven kan oppnå en kroppstemperatur på ca. 30 ° C (20 grader over lufttemperaturen) selv om den er omgitt av snø. Larven skifter hud seks ganger og går altså gjennom sju larvestadier. Det ser ut til at den skifter hud en gang hver sommer, altså synes larveutviklingen å ta sju år, selv om det er mulig at den i noen tilfeller kan vare enda lenger. Når den er utvokst, spinner den seg inn i en hvit kokong av silke og forvandler seg til en puppe som klekkes samme sommer, de voksne sommerfuglene flyr en kort tid og hunnen legger så egg som klekkes ganske snart. Alle overvintringene skjer altså som larve. Larvene er bare aktive i begynnelsen av den snøfrie perioden, og går i dvale en stund før vinteren kommer. Dette er trolig en tilpasning til å unngå angrep av parasittiske insekter som er aktive senere på sommeren (Kukal og Kevan, 1987).
Kragerøterne
Kragerøterne er ei klinkbygd seiljolle, tegnet av Carl Iversen fra Kilen i Kragerø i 1938. Båttypen har stor utbredelse i Kragerø og omegn, men finnes praktisk talt ikke andre steder i landet.
Opprinnelse
Båttypen ble til etter at Kragerø seilforening utlyste en konkurranse om konstruksjon av en billig seiljolle til regattabruk, til erstatning for de ulike prammene og jollene lokale gutter kappseilte i. Iversens bidrag var det eneste seriøse som ble innlevert, og første «Terne» ble sjøsatt i august 1939. Hittil er det bygd om lag 700 Kragerøterner.
Konstruksjon
Skroget er klinkbygd av furu, med spanter av eik. Kjølen er en fastboltet stråkjøl, bygd av furu og forsterket med en list av kobber. Masta er av gran. Kragerøterner fører fokk og spriseil. Spriseilskjøtet er festet til en messingbøyle som går over rorkulten.
Regattaer
De viktigste konkurransene er Skåtøy rundt, som avvikles i en helg i midten av juli, samt NM i Kragerøterne, som går helga etter.
La Cocotte
La Cocotte var en dansk restaurant, beliggende på Hotel Richmond på Vester Farimagsgade i København. Den var over to perioder tildelt én stjerne i Michelinguiden. Den ble etablert i 1976 og i 1991 flyttet La Cocotte til Glostrup Park Hotel stadig under køkkenchef Jan Cocotte-Pedersens ledelse.
Jan Pedersen er for lengst borte, men La Cocotte er stadig kjent for sitt gastronomiske nivå og ikke minst for en av Danmarks beste vinmeny, som bl.a. er tildelt Best of Award of Ecxellence av Wine Spectator.
Historie
I 1975 kjøpte Simon Spies og Spies Rejser Hotel Richmond på Vesterbro, og han ønsket seg sin egen restaurant på stedet. Kokken Jan Cocotte-Pedersen ble hyret inn som restauratør og kjøkkensjef, og restauranten åpnet i 1976. Simon Spies interesserte seg ikke for prisen på menyene, så maten ble opulent, hvor det ikke ble spart på blant annet creme fraiche, smør, fløte og cognac. Blant råvarene ble brukt masser av hummer, pigghvar, store biffer og kaviar.
La Cocotte ble i 1983 sammen med Kong Hans Kælder de første restauranter i Danmark som ble tildelt én stjerne i Michelinguiden. Cocotte fikk den fornyet året etter, mens guidens inspektører ikke gav restauranten stjerner de neste tre år, for så å tildele én i 1988. De etterfølgende to år var uten de ettertraktede stjerner.
Boye Brogeland
Boye Brogeland (født 26. januar 1973 på Moi) er en norsk profesjonell bridgespiller. Han har tre medaljer fra Bermuda Bowl hvorav en seier i Shanghai 2007. I 2015 fikk han også stor oppmerksomhet da han ledet en kampanje hvor det ble avslørt juks blant noen av verdens best rangerte spillere.
Biografi
Brogeland ble født på Moi i 1973, en liten by 10 mil sør for Stavanger. Han lærte å spille bridge av besteforeldrene fra åtteårsalderen og startet å spille regelmessig i den lokale klubben da han var 12. Han har økonomiutdannelse fra NHH. Brogeland første store seier var da han vant VM par for junior sammen med Geir Helgemo i 1995, to år senere kom han på tredjeplass i samme turnering med makker Trond Hantveit. I 1996 tok sammen med det norske laget gull i junior-EM for lag. Gullet ble fulgt opp med sølv i junior-VM for lag i 1996 Brogeland har 3 medaljer i Bermuda Bowl med Erik Sælensminde som makker, bronse i 1997, sølv i 2001 og gull i 2007. Brogeland bor i Flekkefjord sammen med ektefelle Tonje Brogeland og deres to barn. Han er redaktør for magasinet Bridge i Norge som kommer ut 6 ganger per år.
Stavsjøen
Stavsjøen er et mindre vann som ligger i Ringsaker kommune i Innlandet og tilhører Glommavassdraget. Stavsjøen har i moderne tid vært sterkt berørt av gjødselavrenning fra omkringliggende jordbruk i tillegg til sur nedbør, noe som har ført til ubalanse i innsjøens økosystem. Både Ringsaker videregående skole og Hamar katedralskole har siden 1980-tallet hatt klassemessige ekskursjoner til Stavsjøen hver høst relatert til naturfag.
Ruslana Lyzjytsjko
Ruslana Stepanivna Lyzjytsjko (ukrainsk Руслана Степанівна Лижичко, russisk Руслана Лыжичко, født rundt 24. mai 1973 i Lviv), er en ukrainsk sanger, danser, produsent og komponist.
Siden 1995 har hun vært gift med produsenten Alexander Ksenofontov. De har siden 1993 drevet studioet Luxen sammen og produserer der filmtrailere for musikaler og reklametrailere for radio.
Lyzjytsjko vant Eurovision Song Contest 2004 i Istanbul med tittelen «Wild Dances» som fikk 280 poeng. Hun fikk tildelt poeng fra 34 av 36 deltagende land. Stykket benytter motiver fra folklore fra Karpatene. Den ble ikke valgt offentlig, men ble valgt av en intern jury ved den ukrainske TV-stasjonen NTU for å delta i Istanbul. På scenen hadde hun med seg det ukrainske ballett-ensemblet Szyttja (ukrainsk Життя).
Ruslana er en av symbolfigurene til oransjerevolusjonen i 2004. Etter at valgfusket ble avdekket var hun en av de første til å ta aktivt del i demokratibevegelsen og blir ansett som et symbol på det moderne Ukraina.
Hemikordater
Hemikordater, også kalt eikenøttormer, er en rekke av dyr som omfatter omkring 100 nåværende arter. Fem arter er kjent fra Norge, men Artsdatabanken antar at det egentlig er 13 arter.
Alle hemikordater har en tredelt kropp med en snabel (prosoma), krage (mesosoma) og den egentlige kroppen (metasoma). Munnen sitter på undersiden av kragen. Gruppen har en sekundær kroppshule (coelom) og har også alle de andre kjennetegnene for deuterostomier.
Artene i gruppen krageormer er enkeltlevende og ormeaktige. De finnes på bløtbunn fra fjæra ned til dyphavet. Noen arter graver i bunnsedimentene og eter detritus, mens andre er filteretere. Krageormene inkluderer også familien Torquaratoridae, dyphavsformer som inneholder hemikordatenes eneste kjente tilfelle av hermafrodittisme. Fjærgjellehemikordatene danner fastsittende kolonier på steiner og er filteretere.
Stockholms saluhaller
Stockholms saluhaller (norsk: torghaller) var og er utendørs salgshaller. De første torghallene ble oppført på slutten av 1800-tallet. Foranledningen var kunnskapen om at bakterier kunne utløse sykdommer og at nye hygieniske bestemmelser begynte å bli innført. Stockholms og Sveriges første torghall var Köttorgshallen i Gamla stan (åpnet i 1875, revet 1950) hvor kjøtt og flesk ble solgt. Den ble etterfulgt av Gamla Hötorgshallen ved Hötorget på Norrmalm (åpnet i 1884, revet i 1954).
Byens eldste fortsatt eksisterende torghall er Östermalmshallen (innviet i 1888). Det fantes flere torghaller som forsvant med tiden, eksempelvis Maria saluhall ved Hornsgatan (revet på slutten av 1920-tallet). Ennå i 1955 fantes en flytende fiskehall i Riddarfjärden ved Kornhamnstorg.
I dag finnes det til sammen med den nye Hötorgshallen (innviet i 1959) og Söderhallarna (innviet i 1992) tre torghaller i Stockholm.
Historie
Forgjengeren til de svenske torghallene var den åpne torghandelen som ble bedrevet på flere steder i Stockholm. Fisketorget på Gamla stans østlige side var en under senmiddelalderen Stockholms største torg. Torget var livlig handelsplass for ferske produkter fra Stockholms skjærgård.
Allerede tidlig delte man opp handelen etter to produktkategorier. Fisk ble solgt på Fiskartorget (dagens Norrmalmstorg). På Hötorget ble det allerede på 1600-tallet solgt ikke bare høy, men også matvarer som flesk, vilt, høns, saltet eller røkt fisk, kokte skalldyr og blant annet smør, ost, brød samt ferdiglaget mat. Gamla Stans vestside og området ved Slussen var også tidig et sentrum for handel med matvarer. Utviklingen innen torghandelen av ferskvarer i slutten av 1800-tallet kom til å gå i to retninger. Et salg var rettet direkte mot konsumentene (detaljhandel) og et annet mot butikker (grossister).
På 1800-tallets andre halvdel begynte man i Europa å overføre en viss type torghandel til mere hygieniske, klimabeskyttede torghaller. Slike var allerede blitt bygget i sørlige Europa og det viste seg at de hadde en god effekt på de sanitære forhold. Foranledningen var de stadige epidemier av sykdommer som kolera som også hjemsøkte Skandinavia flere ganger. I torghallene var det bedre forhold til å beskytte matvarer mot vær og vind, insekter, rotter og andre skadedyr. Også selgernes håndhygiene kunne forberedes i en hall med tilgang til rennende vann.
Sveits’ kantoner
Kantonene i Sveits er delstater i den føderale staten Sveits. Historisk og fram til midten av 1800-tallet var hver kanton i den daværende konføderasjonen en suveren stat, med sine egne hærer og valutaer. Den nåværende føderale strukturen ble etablert i 1848.
Husker du
Husker du kan sikte til:
Sveits’ kantoner
Ifølge konføderasjonsgrunnloven av 1999, er det offisielt 26 kantoner. Ved valg til det øverste kammeret (Ständerat) i konføderasjonsparlamentet og ved avstemninger over føderale initiativ, regner man imidlertid tallet på stater (Stände) som 23. Det er da Unterwalden, Appenzell og Basel som blir regnet for å bestå av to såkalte halvkantoner; Unterwalden består av Obwalden og Nidwalden, Appenzell av Innerhoden og Ausserhoden, mens Basel er satt sammen av Basel-Stadt og Basel-Landschaft.
På 1500-tallet bestod den sveitsiske konføderasjonen av tretten selvstyrte stater. Disse statene ble kalt kantoner (også Stand, før også Ort), og det fantes to ulike typer kantoner: De seks landkantonene og de syv bykantonene. Selv om de teknisk sett var en del av Det tysk-romerske rike, hadde de i praksis blitt uavhengige da sveitserne seiret over keiser Maximilian I i 1499, og ble offisielt anerkjent uavhengige gjennom freden i Westfalen i 1648.
Frem til 1798 var de seks landkantonene demokratiske republikker, mens de syv bykantonene var styrt av byråd. Imidlertid var både land- og bykantonene kontrollerte av små oligarki av velstående borgere. Blant bykantonene var Zürich, Bern og Basel.
Hver kanton har sin egen grunnlov, lovgivende forsamling, regjering og dømmende makt. Alle kantonenes lovgivende forsamlinger er ettkammers parlament, størrelsen varierer mellom femtiåtte og to hundre seter. Noen få lovgivende forsamlinger er generalforsamlinger (Landsgemeinden). De kantonale regjeringene består av enten fem eller syv medlemmer.
Alle oppgaver som ikke eksplisitt tilfaller konføderasjonen ifølge den sveitsiske grunnloven, er oppgaver som hører til kantonene. Kantonene bestemmer selv i hvor stor grad kommunene skal kunne styre seg selv, noe som derfor varierer mye. Størrelsen på kantonene spenner vidt: fra bare 37 til 7 105 km²; folketallet varierer fra 14 900 til 1 244 400.
I kantonale saker, er det direkte demokratiet i form av generalforsamlinger (Landsgemeinde) nå begrensa til kantonene Appenzell Innerrhoden og Glarus. I resten av kantonene blir de demokratiske rettighetene uttrykt ved hjelp av valg. Siden Jura ble opprettet i 1978 har det ikke blitt opprettet noen nye kantoner.
Liste over kantoner
Tabellen nedenfor lister opp kantonene i samme rekkefølge som i konføderasjonsgrunnloven.
Fotnoter
Tobokstavsforkortelsene for sveitsiske kantoner er mye brukt, for eksempel på bilskilt og i ISO 3166-2-koder med prefikset «CH-» – for eksempel CH-SZ for kantonen Schwyz.
NM i friidrett 1898
Norgesmesterskapet i friidrett 1898 var det tredje NM i friidrett som ble arrangert, og det andre offisielle. Stevnet ble arrangert fra 13. til 15. august 1898 på den nye idrettsplassen, Skansemyren i Bergen, av arrangør Norrøna Idrettslag, der siste dag, mandagen var for maraton. Mesterskapet var kun for menn. Det stilte 20 deltakere fra Bergen, 17 fra Kristiania og en fra Tønsberg. I tillegg ble det sendt innbydelse til Sverige og Danmark, og to danske utøvere deltok og vant sine øvelser uten at de ble regnet som mestere.
Aftenposten rapporterte om «øsende regn hele tiden» under stevnet, men det var trolig kun dag 2. Det var varm og pent på åpningsdagen og til maratonøvelsen mandag.
100 meter
Olai Michelsen tangerte Carl Jørgensens norske rekord fra 1895.
110 meter hekk
På grunn av regn og mye vann på banen skal «konkurrentene havde det ene fald efter det andet»
1500 meter
Danske Poul Harboe-Christensen fra Københavns IF, som også var invitert til å delta, vant løpet på tiden 4.20,8. Otto Haug vant NM-gull, som året før.
Maraton
Danske Martinus Olsen vant løpet på tiden 3.48.01, 10 minutter før den norske mesteren, Hallstein Bjerke.
Tresteg
Christen Seeberg satte ny norsk rekord, og slo sin egen rekord fra året før, som var 11,67.
Giovanni Tonucci
Giovanni Tonucci (født 4. desember 1941 i Fano i Italia) er emeritert katolsk diplomat og erkebiskop-prelat av Loreto og pavelig delegat til valfartsstedet der.
Prest
Siden 1971 var han tilknyttet Den Hellige Stols diplomatiske tjeneste. Fra 1971 til 1989 har han vært stasjonert i Kamerun, Storbritannia, Jugoslavia og USA.
Nuntius til Kenya og Seychellene
I 1996 ble han nuntius til Kenya og til Seychellene.
Han har også arbeidet i Vatikanet, blant annet i Statssekretariatet, og permanent observatør til UNEP og UN–HABITAT.
Nuntius til de fem nordiske land
Han ble utnevnt til nuntius til Norden den 16. oktober 2004, og i februar 2005 kom han til Norge for å levere sine akkreditiver.
Det var under hans periode i Skandinavia at bispeskiftet i Oslo katolske bispedømme fant sted i 2005, ved biskop Gerhard Schwenzers fratreden og biskop Bernt Ivar Eidsvigs utnevnelse og tiltreden.
Erkebiskop-prelat av Loreto
Han forlot denne post den 18. oktober 2007, da han ble utnevnt til prelat av Loreto i Italia og pavelig delegat til valfartsstedet der. Han ble i en alder av 74 år emeritert fra Loreto den 20. mai 2017.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Astmahjemmet i Kongsberg
Astmahjemmet i Kongsberg var et behandlingshjem for danske barn med astma, eiet og drevet av Dansk Røde Kors 1950-1979.
Astmahjemmets bygningsmasse ble tegnet av arkitektene Karen og Odd Brochmann i 1950.
Astmahjemmet var en gave fra det norske folket som takk for forsyninger av mat til norske barn under 2. verdenskrig. Bygningen ble oppført 1948-49 i Saggrenda, ca 8 km fra Kongsberg, 350 moh., hvor luften er ren og tørr og gunstig mot astma. Astmahjemmet ble innvigd 1950 under tilstedeværelse av daværende kronprins Olav, som uttalte ønsket om "at oppholdet her i den sunne norske luft vil hjelpe de danske barn, så de ikke lenger blir plaget av astma og får varig helbredelse". Astmahjemmet ble deretter overdratt Dansk Røde Kors.
Wilco Kelderman
Wilco Kelderman (født 25. mars 1991 i Amersfoort) er en nederlandsk syklist. Han ble profesjonell for Rabobank i 2012.
Astmahjemmet i Kongsberg
Astmahjemmet ga tilbud om 4 måneders opphold, for tre grupper i året. På hver gruppe var det 60 barn. De fleste barn var mellom 4 og 12 år gamle, enkelte yngre og eldre. Noen barn hadde et enkelt opphold på Astmahjemmet, andre to eller flere opphold. Barna var visiterte av barnelegen Erhard Winge Flensborg i København.
På Astmahjemmet var det tilsatt bestyrerinne ("pleiemor"), barnepleiersker og pedagoger ("tanter"), kjøkken- og vaskepersonale og lærerinne, nesten alle fra Danmark. Eneste nordmann var vaktmester ("onkel").
I de første årene besto behandlingen alene i kost og mosjon og frisk luft i et sosialt miljø blant likestilte. Etter hvert ble det gitt mer aktiv medisinsk behandling med oksygen, adrenalin og kortison. Samtidig ble antall barn på hver gruppe redusert til 45. Det var tre timers skolegang hver dag med den danske lærerinnen.
Astmahjemmet ble nedlagt 1979 etter beslutning i Dansk Røde Kors. I løpet av de 29 årene, fra 1950 til 1979, hadde 4-5000 danske barn hatt et eller flere 4-måneders opphold på Astmahjemmet. Dessuten noen få norske barn. Bygningen ble solgt, og etter flere eiere overtatt av Adventistene, som i dag driver det som kurstedet "Fredheim".
Det er opprettet grupper på Facebook for barn og tilsatte fra Astmahjemmet. Januar 2012 ble det gjennom Facebook arrangert et treff i Skanderborg, hvor tidligere barn og tilsatte utvekslet minner og erfaringer fra oppholdet på Astmahjemmet.
Ephemera
Ephemera kan sikte til:
Lenotetrops
Lenotetrops er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, blank, svart trebukk, dekkvingene er røde med svart spiss. Antennene er rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotums sider er rundede, uten pigger, men med en liten knøl midt på hver side. Dekkvingene er nesten parallellsidige med rettvinklede "skuldre".
Levevis
Larvene lever i tynne, døde greiner av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Afghanistan.
Zhangshu
Zhangshu (kinesisk: 樟树; pinyin: Zhāngshù) er et byfylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Yichun, ved elva Gan Jiang som er ei stor sideelv til Chang Jiang.
Befolkningen var på 534,919 innbyggere i 1999.
20 km øst-nordøst for byen ligger Fengcheng kraftverk med hele 2.520 MW kapasitet.
Samferdsel
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Også Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.
SSP
SSP kan vise til:
Elfenbenskysten under Paralympiske sommerleker 2016
Elfenbenskysten deltok under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro, Brasil, fra 7. til 18. september 2016.
Før lekene i Rio 2016 hadde Elfenbenskysten vunnet 4 medaljer (3 gull, 0 sølv og 1 bronse) fra de 5 sommerlekene det hadde deltatt i siden 1996.
Knapeisen
Knapeisen er en 4 km lang og 4 km² stor isbre, og en vestlig utløper av den langt større Nordmannsfonna på Spitsbergen, Svalbard. Brearmen ligger i fjellmassivet mellom Storfjorden og øvre Sassendalen, midt i Sabine Land. Den løper øst for Wallenbergfjellet og sør for Knapen, et stykke nord for berget Lumpen – og ned i retning av Rabotbreen i øvre Sassendalen, hvor den danner litt morene- og løsmateriale i høyt over den isdekte dalbotnen.
Knapeisen har sitt navn etter fjellet Knapen, som betyr sterk eller mektig mann.
Pratit Prakash av Sirmur
Pratit Prakash (ukjent fødselsår, død 1754) var raja av fyrstestaten Sirmur i Punjab fra 1736 til 1754. Han var rajput og hindu. Pratit Prakash etterfulgte sin far Bije Prakash som raja og ble selv etterfulgt på gaddien av sin eldste sønn, Kirat Prakash.
Richard Walther Darré
Richard Walther Darré, også kalt Walter Darré, født Ricardo Walther Oscar Darré, (født 14. juli 1895 i Buenos Aires i Argentina, død 5. september 1953 i München) var en tysk nasjonalsosialistisk politiker, agronom og bonde. Han var SS-general (Obergruppenführer) og en av de ledende nasjonalsosialistene innenfor rasemessige og territorielle spørsmål i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Han var landbruksminister i Hitlers regjering fra 1933 til 1942.
Han ble etter krigen dømt til syv års fengsel, men slapp ut etter noen få år.
Bakgrunn og arbeid
Darré var født i Argentina i bydelen Belgrano i Buenos Aires. Foreldrene sendte ham til Tyskland i en alder av ni år. Han deltok i første verdenskrig og returnerte til Argentina etter krigen, hvor han startet som bonde. Senere reiste han til England og fikk utdannelse som agronom med dyreoppdrett som spesiale. I 1922 flyttet han tilbake til Halle i Tyskland.
Inn i politikken
Richard Darré begynte å interessere seg for rasemessige og territorielle spørsmål, men meldte seg først inn i det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP, og deres eliteavdeling Schutzstaffel (SS), i 1930 etter påtrykk fra meningsfeller. Hans oppfatninger var dels preget av at moren var svensk, og han mente at «den nordiske stammen» hadde sine røtter i Sør-Sverige. Likevel mente han at Norge kanskje var stedet der denne stammen var best bevart. Norge hadde jo ikke hatt noen lokal adel, og derfor bevart mer av den frie bondestanden enn Sverige hadde klart. Han knyttet etter hvert nære kontakter til meningsfeller i Norden, blant andre Christian Leden.
Han ble partiets talsmann for landbruksspørsmål og var sentral både som leder for RuSHA i SS og som Reichsbauernführer («riksbondeleder»), i NSDAP ble han sentral i tenkningen rundt slagordet «Blut und Boden» og de familiemessige krav som ble satt til medlemmer av SS.
Landbruksminister
Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen 30. januar 1933, ble han i juni samme år landbruksminister. Med felles faglig bakgrunn, ble Heinrich Himmler en nær alliert for Darré.
Han spilte en ledende rolle i å bygge opp organisasjonen Rasse und Siedlungshauptamt (RuSHA), hovedkontoret for rase og bosetning innenfor SS og var med å legge grunnlaget for Lebensraum-politikken, hvor raser som av nasjonalsosialistene ble beskrevet som mindreverdige, skulle fordrives, og plass frigis for den germanske eller den nordiske rasen, som de ofte foretrakk å kalle den. Videre hadde kontoret også ansvaret for Lebensborn-prosjektet.
Inspirert av norsk odelsrett innførte man i 1933 Reichserbhofgesetz.
I 1936 hadde Darrés medarbeider, juristen Wilhelm Saure, vært i Norge, trolig for å studere norsk odelsrett i praksis. I løpet av reisen fikk Saure inntrykk av at bondedøtre i Gudbrandsdalen svært gjerne ville gifte seg med tyske menn, og Darré brakte dette videre til Himmler, med sin personlige oppfatning om at «den norske mann i sin holdning og livsførsel ikke lenger representerer idealbildet på det germanske menneske, mens den norske kvinne oppfatter dagens tyske mann som kroppsliggjøringen av den virkelig artsegne mannlighet.(...) Hvis disse kvinnene foretrakk utlendinger i sin alminnelighet, som engelskmenn og lignende folk, er årsaken antagelig en følelsesmessig forstyrrelse.» Men Darré satset på at hans forklaring var den riktige, og foreslo overfor Himmler at man benyttet seg av denne muligheten til å «røve godt blod» fra Norge ved å sende tyske menn til norske daler, og samtidig skaffe lærer- og sekretærarbeid til norske kvinner i Tyskland, slik at de kunne flytte dit. Darré mente videre at SS burde engasjere seg, noe som kan forklare at Norge senere ble sete for de første og fleste Lebensborn-institusjoner utenfor Tyskland.
Etter krigen
Darré ble arrestert i 1945 og stilt for retten under en av under-rettssakene under Nürnberg-prosessene. Han sto tiltalt under den såkalte Ministerieprosessen. Han ble frikjent for mange av de mest alvorlige tiltalepunktene, som deltakelse i gjennomføring av holocaust, men ble dømt til syv års fengsel. Han ble løslatt allerede i 1950 og døde av leverkreft tre år senere.
Liste over nasjonalparker på Taiwan
Republikken Kina på Taiwan har totalt seks nasjonalparker, hvorav én ligger utenfor øya Taiwan. Det første vedtaket om nasjonalparker ble fattet i 1972 for å beskytte naturen, dyrelivet og historien i republikkens territorier.
Lilla (navn)
Lilla er et kvinnenavn med flere mulig opprinnelser. Det kan være:
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Sykling under Sommer-OL 1928
Sykling under Sommer-OL 1928. Sykling var med for åttende gang på det olympiske programmet 1928 i Amsterdam. Det ble konkurrert om totalt seks olympiske titler, to på landevei og fire på bane, kun for menn. Danmark ble beste nasjon foran Nederland.
Ingrid Halstensen
Ingrid Halstensen (født ) er sportsanker for TV 2 og en norsk Premier League-journalist.
Halstensen har en bachelorgrad innen film- og TV-produksjon fra Universitetet i Bergen og har tidligere arbeidet som filmprodusent.
Hun startet sin journalistkarriere i 2010 ved å dekke ishockey for TV 2. Senere jobbet hun seg oppover til å bli sportsanker. Hun var TV 2s fotball-korrespondent i England i perioden 2018-2020. Hun ble nominert til Gullruten 2023 i klassen beste programleder – nyhet, sport eller aktualitet for TV 2s Champions League-sendinger.
SYP
SYP kan vise til:
Frie hender
Frie hender er et musikkalbum med Lars Klevstrand, utgitt i 1981.
Guillaume Apollinaire
Guillaume Apollinaire (født 26. august 1880, død 9. november 1918) var en fransk poet, dramatiker, forfatter av romaner og noveller og kunstkritiker av polsk opphav.
Ephemera (døgnfluer)
Ephemera er en slekt av døgnfluer i gruppe duskgjelledøgnfluer. Som imago har de mørke markeringer på undersiden av kroppen.
Guillaume Apollinaire
Han er betraktet som en av de fremst franske poeter fra tidlig på 1900-tallet, foruten også en av pionerene til den surrealistiske bevegelsen. Han er kreditert for å ha skapt begrepet «surrealisme», og skrev et av de tidligste verkene som er betegnet som surrealistisk, skuespillet Les Mamelles de Tirésias («Tirésias’ bryster»), skrevet i 1903, men utgitt i 1917, siden benyttet som grunnlag fra en opera i 1947.
Liv og virke
Hans fødenavn var Wilhelm Albert Vladimir Apollinaris de Kostrowitzky/Kostrowicki. Mora var en polsk grevinne, faren var trolig Francesco Flugi d'Aspermont, en italiensk-sveitsisk aristokrat som tidlig forsvant ut av guttens liv.
Apollinaire tilhørte en aktiv krets av kunstnere på Montparnasse i Paris som tidlig på 1900-tallet prøvde ut nye uttrykk i en rekke kunstarter. Blant disse var Pablo Picasso, Erik Satie, Ossip Zadkine og Marcel Duchamp. I 1911 slutta han seg til Puteaux-gruppa, en utløper fra kubistbevegelsen. I september samme år ble han arrestert, mistenkt for å ha stjålet Mona Lisa, holdt i La Santé-fengselet, men ble senere løslatt.
Apollinaires første diktsamling var L'Enchanteur pourrissant (1909), men det var først med Alcools i 1913 at han vant et visst ry. Diktene er delvis inspirert av symbolistene, men han blander gammelt og nytt, tradisjonelle former og modernistisk billedbruk. I 1913 ga han også ut essayet Les Peintres cubistes, og med det bidro han til å definere den nye retningen og gjøre den kjent i offentligheten. Han skrev også om Robert Delaunay og andre abstrakte malere.
Han tjenestegjorde i de franske styrkene under 1. verdenskrig, og i 1916 ble han alvorlig såret i tinningen. Under rekonvalesensen reviderte han teksten til teaterstykket Les Mamelles de Tirésias (1917). I forordet karakteriserte han sjøl stykket som surrealistisk, og ga dermed navn til en retning innafor 1900-tallets kunst og litteratur. Stykket ble senere grunnlag for en opera av Francis Poulenc, i 1947. L'Esprit nouveau et les poètes er et litterært manifest som han skrev på denne tida.
I 1907 skrev Apollinaire den pornografiske romanen Les Onze Mille Verges, men vedkjente seg aldri teksten offentlig. Den var forbudt i Frankrike til 1970. En annen pornografisk roman som tilskrives han er Les exploits d'un jeune Don Juan, som ble filmatisert i 1987. Apollinaire ga det opprinnelige manuskriptet fra 1907 til Picasso og det var et av kunstnerens mest verdsatte eiendeler.
Apollinaire gjenvant aldri sin fulle helse etter skaden han pådro seg i første verdenskrig, og han døde i spanskesyken i 1918. Han ligger gravlagt på Père Lachaise-kirkegården i Paris. Rett etter at han døde utkom Calligrammes, en samling av konkret poesi, der typografien spiller en viktig rolle for opplevelsen av diktene.
Norske Gaardnavne
Norske Gaardnavne er et bokverk som ble utgitt i årene fra 1897 til 1924 etter manuskript utarbeidet av professor Oluf Rygh. Verket inneholder opplysninger som uttale og historisk skrivemåte for navnene til matrikkelgårdene i Norge. Det er blitt et standardverk for stedsnavn i Norge.
Arbeidet i kommisjonen
Ved lov av 6. juni 1863 påbød Stortinget en alminnelig revisjon av matrikkelen i Norge. Under arbeidet kom det framlegg om å få rette på inkonsekvenser og feil i gårdsnavnene. I 1878 ble professorene Sophus Bugge, Oluf Rygh og prost Johan Fritzner oppnevnt som medlemmer i en kommisjon for revisjon av navnene i matrikkelen.
I arbeidet samlet de informasjon om skrivemåter av navnene fra tiden før den store språklige endringen mot slutten av middelalderen. Videre samlet de opplysninger om hvordan navnene ble uttalt i folkelig uttale. Kommisjonen kom til at skrivemåten for gårdsnavnene så vidt som mulig måtte ligge nær uttaleformene.
Kildene for gårdsnavn
Siden språket har endret seg fra gårdsnavnet ble til, vil de eldste skriftlige kildene ha størst verdi når vi skal finne fram til betydningen av et gårdsnavn. Derfor lette kommisjonen etter navneformer fra tidlig middelalder — i jordebøker og brev samlet i Diplomatarium Norvegicum. Men skrifttradisjonen er ikke eldre enn at mange navn kan være tusen år eldre enn den eldste skriftlige kilde for navnet. For store deler av landet mangler skriftlige middelalderkilder for de aller fleste gårdsnavn.
Det andre hovedhjelpemiddelet var den muntlige uttalen. Kommisjonen holdt seg utelukkende til uttalen som ble brukt i daglig tale blant allmuen. Her så de at de nåværende uttaleformene sto i samme forhold til de opprinnelige navn som det nåværende bygdemålet til oldspråket. Nær byene hadde feilaktige skriftformer påvirket uttalen, men også i slike bygder kunne en uttale nedarvet fra de opprinnelige navneformene vært brukt blant en mindre del av folket.
Undersøkelsene rundt uttaleformene var det Bugge og Rygh som sørget for, et arbeid de hovedsakelig utførte i sommerferiene sine. De kunne ikke besøke hver bygd i landet; de fleste opplysningene fikk de ved ekserserplasser, lærerseminar og andre steder landsfolk var samlet.
Drøftinger rundt gårdsnavn
I verket er det drøftet hvilken grammatisk form navn har – herunder kjønn, tall, kasus og om navnet står i bestemt eller ubestemt form. Det er også gjort rede for fonetiske forandringer gjennom tidene, om slikt er dokumentert.
Tydningen av navnet er satt i sammenheng med hvordan gårdsnavn blir til: Navn som gjenspeiler menneskers bruk eller utnyttelse av naturen, kalles vanligvis kulturnavn, for eksempel navn på bruer, hus, havner osv. Gårdsnavn er dermed i praksis kulturnavn, enten de opprinnelig viser til menneskelig aktivitet, eller om de er opprinnelige naturnavn.
Publisering
Etter at matrikkelen var ferdigstilt i 1892, ble materialet oversendt Riksarkivet. Interessen for arbeidet var så stor at Stortinget i 1896 bevilget penger til trykking av opplysningene som var samlet til bruk ved matrikkelrevisjonen. I 1897 ble det første bindet i serien Norske Gaardnavne trykket.
Norske Gaardnavne ble utgitt med ett bind for hvert amt og et bind med forord og innledning, slik at folk kunne kjøpe enkeltbind. Da Oluf Rygh døde, var innledningsbindet og de to første amtsbindene (Smaalenenes Amt og Akershus Amt) utgitt, og bind 3 og første halvdel av bind 4 var på det nærmeste ferdige til å trykkes (Hedemarkens Amt og Kristians Amt, første halvdel). Manuskriptet til de neste bindene ble bearbeidet av Albert Kjær (bind 4 [del 2], 6, 7, 9, 12 og 19), Hjalmar Falk (bind 5), Amund B. Larsen (bind 8), Magnus Olsen (bind 10 og 11) og Karl Ditlev Rygh (bind 13, 14, 15, 16 og 17).
I 1924 ble det ved Just Knud Qvigstad og Magnus Olsen utgitt et 18. bind med navn på matrikulerte jordeiendommer i Finmarkens amt.
Det er siden gitt ut flere faksimileutgaver av verket.
Bruk av navneverket
I Norge er Norske Gaardnavne ett av nokså få nasjonale standardverk. I 18 bind er nær alle de cirka 50 000 gårdsnavn i landet tolket og drøftet på forskjellige vis. Verket tar også opp navn på kirkesogn og herred slik de var ved forrige hundreårsskifte og historiske skrivemåter tilbake til de tidligste skriftlige kildene fra høymiddelalderen.
Serien Norske Gaardnavne er blitt stående som standardverket for skrivning og tydning av stedsnavn i Norge. Det betyr ikke at alle navn er tolket riktig. Men i senere tolkninger er det ofte vist til tolkningen i O. Rygh. I 1949 fikk Norsk stadnamnarkiv støtte fra forskningsrådet til å samle materiale til en revidert og utvidet utgave av 'Norske Gaardnavne'. Det ble samlet inn om lag 100 000 "bustadnavn", altså navn på både gårder, bruk og (tidligere) husmannsplasser. Manus ble utarbeidet av førstamanuensis Kåre Hoel for Østfold, 7789 håndskrevne A-5 sider. Dette materialet blir nå redigert og utgitt av Navnegransking ved Institutt for lingvistiske og nordiske studer (ILN). Pr. 2009 er åtte bind utgitt under navnet Bustadnavn i Østfold.
Skrivemåten i Norske Gaardnavne kan ikke stå som noen fasit, siden Rygh normerte navnene til dansk anno 1890 med visse norske drag i enkelte navn. I dag vil vi normere navnene etter gjeldende rettskrivingsprinsipp. Men med uttaleformene i lydskrift er verket en god hjelp når vi vil følge stedsnavnsloven og ta utgangspunkt i den nedarvede lokale uttalen.