cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trinitatis kirke (København)
De første kildene som nevner at det skulle bygges en studentkirke ved Regensen stammer fra 1635. I første omgang var det planen å reise den innenfor Universitetskvadraturen, men i løpet av 1636 ble det endret til at den skulle ligge på hjørnet av Landemærket og Købmagergade. Dette skyldes trolig at planene hadde endret seg fra en kirke til et kompleks med både kirke, bibliotek og astronomisk observatorium. Idéen til denne unike kombinasjon av funksjoner stammer fra byggherren Christian IV
Grunnsteinen ble lagt ned 7. juli 1637 og den første delen, Rundetårn, var ferdig i 1642, om man skal tro rebusen på tårnets fasade. Kirken ble innviet 1. juni 1656, Trinitatis søndag og biblioteket fulgte 7. juli 1657, altså på 20-årsdagen nedleggelsen av grunnsteinen. I denne perioden hadde tre byggmestere ansvaret for oppføringen: Hans van Steenwinckel den yngre, Leonhard Blasius og Albertus Mathiesen.
Kirkens navn
Under planleggingen og byggingen ble kirken kalt for Studenterkirken eller Regenskirken. Sistnevnte betegnelse har senere skapt litt forvirring, fordi kirkesalen på Regensen også ble kalt Regenskirken. Først da innvielsen nærmet seg dukket navnet Hellig Trefoldigheds kirke opp. Det er en nærliggende tanke at navnet er inspirert av kompleksets trippelfunksjon, men det finnes ingen dokumentasjon på dette. Den latinske versjonen av navnet, Trinitatis er også nevnt i arkivene, men den ble først den foretrukne på 1700-tallet. Dette gjelder bare offisielle omtaler; i dagligtale omtales kirken mest som Runde kirke. Dette skyldes ikke bare kirkens forbindelse med Rundetårn, men også at kirken i 1683 ble tildelt Runde sogn, som egentlig tilhørte den aldri ferdigbyggede Sankt Anna Rotunda. Før dette hadde kirkens menighet bare omfattet universitetet.
Kirken før brannen
Da kirken var bygget ferdig fremsto den som en høy, lang mursteinsbygning uten mye dekor. Den var murt med små hollandske mursteiner, «mopper», som alle var gule, men kortendene hadde blitt rødfarget. Steinene ble lagt i kryssforband, med det resultat at murene har striper i gult og rødt. Det er samme mønsteret og fargene som på Oldenborgernes våpen, noe som neppe er en tilfeldighet. Taket var tekket med skifer og i østenden var det plassert en kobbertekket takrytter med kirkeklokkene. Takrytteren ble reparert og dens utseende muligens forandret i 1675.
Bygningens vestgavl er sammenbygget med Rundetårn. Langsidene er oppdelt i åtte like store fag med støttepilarer, som står på høye granittsokler og som slutter litt før takgesimsen. Det østlige faget har avskårne hjørner, slik at østenden virker avrundet. I hvert fag og i østgavlen var det et høyt spissbuevindu med jernsprosser mot kirkerommet og et opprinnelig rektangulært vindu mot biblioteksetasjen. Tårnet hadde opprinnelig rundbuede vindusåpninger, så kompleksets deling i tre funksjoner gikk igjen i vindusformene. På taket var det kvistvinduer i to rekker som ga lys til det såkalte klokkerloftet.
Formel 1-sesongen 2006
Formel 1-sesongen 2006 var den 57. sesongen av FIAs Formel 1-verdensmesterskap. Sesongen startet 12. mars 2006 og ble avsluttet 22. oktober etter atten løp. Verdensmesterskapet for førere ble for andre år på rad vunnet av Fernando Alonso i Renault. Renault vant også konstruktørmesterskapet.
Trinitatis kirke (København)
Kirken før brannen
Det var fire inngangsportaler til kirken, to på nordsiden og to på sydsiden. I tredje fag, talt fra øst, var de mindre korportalene og i syvende fag var hovedportalene. Kirkens sydside ble betraktet som forsiden, og hovedportalen her var derfor den flotteste.
Formel 1-sesongen 2006
Konstruktører og førere
Følgende konstruktører og førere konkurrerte i Formel 1-verdensmesterskapet i 2006.
Trinitatis kirke (København)
Kirken før brannen
Overfladisk betraktet har komplekset lignet på en tradisjonell landsbykirke, med koret i øst og tårnet i vest, men Rundetårn har aldri vært kirketårn. Dets eneste funksjon i forhold til kirken var, og er, at det gir adgang til de øverste etasjene, som for eksempel orgelloft og klokkerloft.
Formel 1-sesongen 2006
Sluttresultater 2006
Poeng ble gitt til de første åtte plassene i hvert løp med henholdsvis 10, 8, 6, 5, 4, 3, 2 og 1 poeng.
Trinitatis kirke (København)
Kirken før brannen
Rundt kirken var det anlagt en kirkegård, som det fremgår av Geddes kart over kvartalet fra 1757. Kirkegården var omgitt av en mur ut mot de omliggende gatene.
I vestgavlen, som ble reist først, er det blendede vinduer, som kunne indikere, at man i starten hadde tenkt seg at kirken skulle ha et flatt loft, men da blendingene er utført med samme murstein som resten av bygningen, så må man ha ombestemt seg allerede under oppførelsen, til å lage hvelvede loft. Kirkerommet ble oppdelt med to rekker som hver hadde syv søyler i de samme åtte fag i lengderetningen, som ses i kirkens ytre, og i tre skip i tverretningen, et bredt midtskip og to smalere tverrskip. Mer om denne innredningen under Interiør nedenfor.
Formel 1-sesongen 2006
Førermesterskapet
Noter til tabellene:
Trinitatis kirke (København)
Brannen i 1728
Trinitatis kirke ble ikke spart for Københavns brann i 1728, selv om den ikke ble så hardt rammet som andre kirker i byen. Takkonstruksjonen tok fyr og rytterspiret styrtet ned i biblioteket og slo hull på noen av hvelvingene i kirkerommet, noe som gjorde at ilden fikk tak i inventaret, og alt ble ødelagt, unntatt metalldelene, inklusive kirkesølvet. Kirkens murer og hvelvinger motsto ilden og de etterfølgende reparasjonene endret ikke nevneverdig på kirkens utseende.
Det var nødvendig med en ny takgesims og naturligvis et nytt tak og rytterspir. Takrytteren ble på nytt kobberbelagt, men det nye taket ble tekket med sortglaserte teglsteiner, i stedet for det tidligere skifertaket. Det ble satt inn nye kvistvinduer, men bare én rekke. Av regnskapene fremgår det at det bare var utgifter til 16 vinduer i kirkerommet, noe som innebærer at vinduet i østgavelen, bak alteret, senest på dette tidspunkt var blendet, men sikkert har vært det en stund før brannen.
Det finnes ikke mange opplysninger om kirkens historie på resten av 1700-tallet. Den ble restaurert i 1763, men det foreligger ingen detaljer om hvilke reparasjoner som ble utført.
Etter Københavns brann i 1795, som ikke berørte Trinitatis, ble det pålagt bygningene innenfor vollene å tegne en brannforsikring. Premien for kirken gjorde et stort innhogg i dens magre inntekter, og kirkens prokurator N.C. Kall foreslo derfor at man skulle bygge butikker ved kirken og leie dem ut, slik at man på den måten kunne øke kirkens inntekter. Forslaget ble godkjent og oppføringen begynte i 1798. Det meste av kirkegården nord for kirken ble inndratt og butikkene lå langs Købmagergade fra Rundetårn til Landemærket, og videre nedover Landemærket.
Slaget om København (1807)
Under engelskmennenes bombardement av København i 1807 ble også Trinitatiskomplekset rammet. Komplekset var også i fare for å bli å tatt av de etterfølgende storbrannene. Takket været en heroisk innsats av kirkevergen Tvermoe ble skadene minimert. Fire bomber slo ned i biblioteket, men trengte ikke igjennom til kirkerommet. Reparasjonene av bygningen beløp seg til relativt beskjedne 3 000 riksdaler. Det er ikke angitt at kirken skulle ha blitt stengt som en følge av skadene, i hvert fall ikke i noen lengre periode.
Reformasjonsfesten i 1817
Selv om kirken ikke ble så hardt rammet fikk bombardementet likevel innflytelse på bygningen, idet Vor Frue Kirke hadde blitt helt ødelagt, og Trinitatis overtok rollen som byens fineste kirke. Den oppfylte ikke helt betingelsene, da man i 1817 ville feire 300–års jubileet for reformasjonen og enkelte ombygninger ble nødvendige.
Det ble ved denne anledningen også foretatt endringer inne i kirken, se nedenfor under Interiør.
Renoveringer på 1800-tallet
I 1834-35 ble det gjennomført en større restaurering av kirken finansiert av en testamentarisk gave fra Christopher Hauschildt. Det meste av arbeidet fant sted inne i kirken (se under Interiør), men i denne forbindelse nevnes for første gang et sakristi som er oppført på sydsiden av koret. Det er ikke kjent når denne ombyggingen skjedde.
Taket ble satt i stand i 1848-49 uten at det påvirket kirkens utseende. I forbindelse med at kirkens patronat gikk over fra universitetet til magistraten, ble det i 1869–71 foretatt en ny stor restaurering under N.S. Nebelongs ledelse. Denne gangen ble også de utvendige delene av bygningen berørt. Sakristiet på korets sydside ble fjernet og et nytt ble bygget ved østgavlen. Det er cirka 3x6 meter med avskårne hjørner og ble i 1960 gjort om til presteværelse. Det inneholder også en trapp ned til fyrkjelleren, som på dette tidspunkt ble innredet i et av gravrommene under alteret.
De to vestlige inngangene ble flyttet til det vestligste faget i bygningen og de gamle åpningene murt igjen. Samtidig ble Mallings to nordvendte portaler fra 1817 og den eldre sydvestlige portalen skiftet ut med nye i portlandsement. Kun den sydøstre inngangen står nå med den opprinnelige portalen.
En del av støttepilarene fikk nye granittsokler og det mellomliggende murverket ble pusset opp i samme høyde som soklene med grå sementpuss, som optisk binder soklene sammen. Vinduene i biblioteksetasjen ble skiftet ut med doble spissbuede vinduer, som dem i Rundetårn. Inngangen fra Rundetårn til kirkerommet ble gjenåpnet etter at ha vært murt igjen i lengre tid – hvor lenge vet man ikke. Thurahs snittegning er ikke helt entydig på det punktet.
Klokkerloftet
Loftsetasjen over biblioteksetasjen kalles klokkerloftet av den enkle grunn at det er herfra kirkens klokker betjenes og dette foregår fortsatt (i 2006) manuelt. Loftet har ikke vært innredet til andre formål, men det har allikevel i tidens løp vært leid ut til forskjellige formål. Omkring år 1800 leide garver Lund det i ti år til tørking av huder og deretter leide kirkens portner, Christen Simonsen, som hadde fjærproduksjon ved siden av, loftet og gårdsrommet bak butikkene, men om han i tillegg holdt høns på loftet fremgår ikke.
I 2006 begynte en ombygning som også omfatter klokkerloftet, med formål om å skape bedre forhold for både de ansatte og de besøkende i Rundetårn og utstillingslokalet. På klokkerloftet ble det bygd magasiner og garderober. Direktørens leilighet i Rundetårn ble ominnredet til administrasjon. Ombygningen ble forventet til å vare til januar 2008.
Kirkebygningen
Kirkens eksteriør fremstår i dag med det utseendet som den fikk i forbindelse med renoveringen rundt 1870. Formen er et langhus oppdelt med støttepilarer i åtte fag, hvor det østligste har avrundede hjørner. Det er inngangsportaler i tredje og åttende fag, talt fra øst, på begge sider av bygningen. Hvert fag har et høyt, spissbuet, jerninnfattet vindu med klart glass på hver side. I østgavlen er det en blending i samme størrelse som er delvis dekket av et lavt tilbygg med presteværelse.
Murstenenes rød- og gulstripede mønster er i dag dempet av skitt som har dekket det opp gjennom århundrene, men kan fremdeles sees når man går nærmere innpå bygningen. Støttepilarene står på høye granittsokler og muren mellom soklene er pusset grå med sementpuss opp i samme høyde. Støttepilarene slutter et stykke fra takgesimsen mellom vinduene ved biblioteketasjen og er dekket inn med kobber. Kirkens ryttertak er avvalmet i østenden og lett oppskalket og er dekket med sortglasert tegl. Over andre fag sitter en åttekantet, kobberbekledd takrytter med kirkens klokker.
Interiør
Kirkerommet er delt opp av to søylerekker med syv like åttekantede søyler, i midtskipet og to sideskip og i åtte fag i lengderetningen. Hvert fag har spissbuede krysshvelv, dekorert med ribber som i dag er fremhevet med forgylling. Sideskipenes hvelvinger har lik dekorasjon, men i midtskipet er de variert, slik at kun fag 3, 4 og 7 har samme mønster og selv de adskiller ved de små maskene og figurene som er plassert der ribbene møtes. Fag 2 og 6 har i prinsippet også likt ribbemønster, men i fag 6 sitter det en stor topprosett med riksvåpenet.
Gulvet er belagt med fliser i grått og rødbrunt i et slags mønster.
Inventar før 1728
I forbindelse med brannen i 1728 ble alt inventar ødelagt med unntak av kirkesølvet. Opplysningene om kirkens interiør før brannen er sparsomt. De større inventardelene behandles nedenfor i sine respektive avsnitt.
I de første årene kan det virke som at kirkens utstyr har vært relativt beskjedent og nærmest midlertidig. Et unntak er orgelet som var et av byens største og fineste. Det var ingen pulpiturer bortsett fra orgelpulpituret, ettersom det var rikelig plass i gulvets stolrader til den lille menigheten som inntil 1683 bare omfattet universitetets studenter og professorer.
Selv etter at kirken fikk tildelt et sogn var det tilsynelatende plasser nok. Det var først i 1690 man besluttet å bygge tre pulpiturer og først i 1703 ble det søkt om midler til fullføringen. Det ene pulpituret var plassert under orgelet og de to andre har sannsynligvis vært plassert langs ytterveggen på samme måte som i kirken i dag.
Inventar etter 1728
I 1757 ble kirkerommet tilført et noe usedvanlig inventar; et stort gulvur som er plassert ved søylen overfor prekestolen. Uret er laget av Peter Michael Abel og står i stil til prekestolen både stilmessig og i farver, marmorering og forgylling. Til tross for sin alder fungerer uret fremdeles. I 1807 ble det satt opp en midlertidig kongestol på pulpituret under orgelet. Dette var i forbindelse med den dobbelte fødselsdagsfesten som ble avholdt for kongen i 1808. Til reformasjonsfesten i 1817 ble det bygget en skikkelig kongestol samme sted. Det ble også bygget et pulpitur til musikerne på begge sider av koret fra andre søylepar og rundt bak alteret, hvor det var en trapp opp til det. Det var montert så høyt at skriftestolene som ble bygget inn senere kunne være under det. Pulpituret ble kalt «Orchesteret» og det omtales fortsatt i 1870, men må være fjernet kort tid etter.
Fra begynnelsen av 1730-årene hadde kirken tre skriftestoler stående i koret, men de ble skiftet ut i 1835 med de to lukkede, som sees i korets sideganger i dag. G.F. Hetsch tegnet de nye skriftestolene så de passet inn under musikkpulpituret og de falt på den måten naturlig inn i rommet. Etter at pulpituret er fjernet virker de knapt så naturlige. Skriftestolene benyttes naturligvis ikke lenger til sitt opprinnelige formål, for eksempel brukes den søndre som kontor for kirketjeneren.
Ved flyttingen av inngangsportalene fra fag syv til åtte i 1869-71 ble det innreder to forstuer med eketresvegger i sideskipene, mellom siste søylepar og vestgavlen. Den tverrhangen som hadde vært mellom de gamle portalene ble fylt ut med stolestader. Søyler og hvelv ble malt i livlige farver og sto slik frem til 1909.
Rommet ble renovert i 1982-83 hvor man forsøkte å komme tilbake til et utseende som i 1730-årene uten å gjeninnføre pulpiturene i andre nivå og de lukkede stolene. De eksisterende pulpiturene ble malt opp igjen i sine opprinnelige farver. Det var også ved denne anledning at ribbene i hvelvingene ble forgylt igjen.
Kirkebenker
De opprinnelige benkene i skipet var oppdelt på samme måte som de nåværende med en bred midtgang og to smalere sideganger, men noe særlig mer vites ikke om dem. Professorene hadde benker i koret. Etter brannen ble de benkene man ser i dag satt opp og det har ikke skjedd vesentlige endringer i plasseringen etter det når man ser bort fra den nevnte utfylling av tverrgangen i 1869-71. Det er lange benkerader fra midtgangen ut til den utvendige siden av søylenes baser og korte langs yttermurene. Alle har gavler prydet med pilastre og kronet med muslingskall som opprinnelig ble skåret av billedskjærer Henrich Fischer. Det er 138 av disse skallene i kirken i dag og av dem er 103 fortsatt de originale fra 1730-32. Kirkebenkene har bevart sine låser og det sitter stadig store jernlåser på dem.
I forbindelse med istandsettingen i 1869-71 ble oljemalingen renset av og de ble i stedet lakkert med klar lakk.
Altertavler
Kirkens første alterdekorasjon var et krusifiks som ble satt opp 30. mai 1656. Det var utført av Willum snedker og malt av Tobias Frum. Det ble brukt frem til april 1686 da det ble skiftet ut med en ny og mer pompøs altertavle. Krusifikset ble overdratt til Sankt Nikolajs Kirkes verge. Den nye altertavlen var tegnet av generalbyggmesteren Lambert van Haven som også utførte altermaleriet. Tyge Lauritsen Worm sto for billedskjærerarbeidet. L. van Havens lønn for arbeidet, som også omfattet to andre malerier, skulle være en murt grav under koret.
Etter brannen fikk Johan Frederik Ehbisch i oppgave å utføre en ny altertavle og prekestol. Den ble stilt opp i 1731 og er et omfattende barokkstykke i arkitektonisk oppbygging og den er prydet med frifigurer. Den første tiden sto tavlen umalt, inntil en donasjon gjorde det mulig å la den bli dekorert og forgyllet i 1756. Siden da har den blitt renovert i 1834-35, hvor palmegrenene over storfeltet også kom til og i 1870, 1908, 1931-40 og 1960, men uten at det har blitt foretatt store endringer i utseendet. Den nåværende rødbrune marmoreringen menes å stamme fra 1870 eller 1908. Englene på hver side av korskranken menes også å være skåret av Ehbisch. Messingbalustrene i korskranken er forøvrig støpt med bruk av materiale fra det gamle korgitteret.
Prekestoler
Det foreligger ingen opplysninger om den første prekestolens utseende. I 1721 ble den skiftet ut med en ny i blå og hvit norsk marmor. I lydhimmelen var en sol som ble forgylt med ekte bladgull. Stenhuggerens navn kjennes ikke.
Etter brannen i 1731 fikk kirken sin nåværende prekestol, som nevnt utformet av Ehbisch i hans meget dekorerte barokkstil. På samme måte som altertavlen sto stolen udekorert inntil 1756 da den ble marmorert i samme farver som altertavlen med forgylte detaljer og detaljer av bronse. På samme måte som altertavlen er dekoreringen fornyet i 1825, 1871 og 1908. Figurene på toppen av den brede lydhimmelen fremstiller kjærligheten, håpet og troen. Helligåndsduen på lydhimmelens underside er fra 1934 og ellers er prekestolen ikke endret siden den ble stilt opp.
Døpefonter
Først i 1660 kom det på plass utstyr til dåp i kirken, idet man anskaffet et eketresbord til dette formålet. Man har antagelig benyttet et av de fire dåpsfatene som nevnes i senere inventarier, men man kjenner ikke til når de ble anskaffet. Først rundt 1685 ble det anskaffet en fontefot betalt av en privat donasjon. Man kan forestille seg at det var blitt et større behov for dåpshandlingen etter at kirken i 1683 var blitt tildelt et sogn enn da den kun var studentkirke. Fontefoten var av smijern og ble i 1872 skjenket til Nationalmuseet. I 1685 fikk man også et dåpsgitter rundt dåpen, med 32 dreide messingpilarer, betalt av «en fornem matrone». Bare smijernsfoten overlevde brannen i 1728.
I 1956 var det flyttedag for dåpen igjen i forbindelse med at man fikk en ny døpefont av bremersandsten, tegnet av kongelig bygningsinspektør Thomas Havning. Den ble anbragt i skipets sydside, utenfor korgitteret og Gerckens font og fontestengselet ble gjemt av veien. Gerckens font er imidlertid kommet frem igjen, sannsynligvis ved renoveringen i 1982-83, men muligens først i 1987 og står nå på det stedet hvor den nye fonten var blitt anbragt. Havnings font ble gitt til Nationalmuseet, som i 1990 lånte den ut til Skive kirke.
Orgler
En stor del av kirkens første inventar hadde karakter av foreløpige løsninger, med unntak for orgelet. Det ble ansett som et av byens fineste. Det ble bygget av Hans Christof Frietzsch fra Hamburg. Det første utkastet hans omfattet 42 stemmer, men det ble endret til 40 stemmer med en mere tradisjonell klang enn i det første forslag etter hans ankomst til København. Arbeidet begynte i slutten av 1656, men orgelet var først ferdig midt i 1660. Årsaken til forsinkelsen var blant annet beleiringen av København. Orgelet ble reparert i 1683 og reparert og utvidet i 1710.
I 1731 bygget Lambert Daniel Kastens et nytt orgel til kirken med 39 stemmer, med en lignende klangoppbygging som hans instrument i Holmens kirke. Det er Kastens orgelfasade som ses i kirken i dag – imidlertid hadde Kastens orgel ikke noe ryggpositiv, det er kommet til senere (se nedenfor). Orgelet gjennomgikk større reparasjoner ved forskjellige orgelbyggere i 1757 (hvor fasaden første gang ble dekorert), 1792, muligvis i 1826 og endelig ved kirkens hovedrestaurering i 1834-35. Fra 1862 var verket ikke brukbart lenger og kirken måtte klare seg med et leid instrument frem til 1870.
Kirkens nåværende orgel er bygget av Marcussen & Søn i 1956. Det hadde til å begynne med 50 stemmer og det er til dette instrumentet at ryggpositivet ble satt opp. Det riksvåpenet som tidligere satt midt på orgelbalustraden, er blitt innarbeidet i ryggpositivets fasade, som er tegnet av Thomas Havning. Han tegnet også døpefonten fra samme år. I 1977 ble orgelet bygget om til 53 stemmer, fordelt på tre manualer og pedal av Poul-Gerhard Andersen.
Malerier
På østenden av hver av de to skriftestolene er det mindre malerier over dørene, som bare kan ses hvis man står helt oppe ved siden av alteret. På sydsiden er det et verk av Andreas Pedersen Brünniche fra 1738 som forestiller Kristi dåp.
Gravminner
Som nevnt var det anlagt en kirkegård rundt kirken, men det ble også foretatt begravelser under kirkegulvet, både i skipet og koret. I tillegg til de gravminnene som nevnes nedenfor, redegjør Danmarks Kirker også for 14 epitafier fra siste halvdel av 1600-tallet som gikk tapt ved brannen i 1728. 24 gravstener er gått tapt og 91 kisteplater, hvorav 74 er bevart.
Graver under skipet
I skipet var det dels murte graver og dels kistebegravelser. Gravene i midtskipet må nødvendigvis ha blitt forstyrret da det ble lagt inn varmeledninger på 1800-tallet, men de er ikke blitt undersøkt senere og man vet ikke mye om dem. Via arkivene kan man finne frem til noen av navnene, bl.a. er kirken første to sogneprester begravet her, Jens Justesen Bjerre og Albert With. Av de øvrige er det mest interessante navn Laurids de Thurah, som ble bisatt her i 1759. En tavle på skipets nordvegg mellom sjette og syvende fag, minner om dette. To gravstener er bevart i kirken, den ene ved trappen til koret, den andre i den søndre forstuen. På den førstnevnte fra o.1730 er innskriften for lengst slitt bort, men på den andre kan man lese, at den ligger over murermester Andreas Sihm, som døde i 1760.
Krypten under koret
I 1656 ble det utarbeidet en plan for begravelser under kirken. I koret ble det stykket ut et antall dobbeltgraver, som kunne mures og hvelves. Disse ble tilbudt til forskjellige priser alt etter hvor attraktivt de var plassert. De beste plassene var under alteret og de kunne man få for 300 riksdaler og de billigste til 100 slettedaler. Det ble med tiden murt 15 gravkammere under koret, som vist på tegningen. Det var individuell adgang til hver av dem. De fire vestlige hadde murte trapper fra tverrgangen og det var også trapper til rom 12 og 15 bak alteret. Til de øvrige rommene måtte kistene senkes ned gjennom lemmer i korgulvet.
De 15 gravkammerne ble kjøpt av følgende familier:
Det var også laget en plan for gravrommenes tilhørende epitafier, både med hensyn til plassering og til dels også utseendet. Planen ble ikke helt gjennomført og de fleste av epitafiene gikk tapt ved brannen i 1728. Kun Schacks overlevde og står fremdeles på sin opprinnelige plass.
Ved innbyggingen av skriftestolene ble de jerngitrene som hadde dekket nedgangene til Körbitz' og Friis' gravkamre flyttet til ved siden av alteret. Her står de fremdeles og danner en altergang som forbinder skriftestolene og døren til presteværelset i tilbygget bak alteret. Da man la inn varme på 1800-tallet ble gravkammer nr 7 og 12 omdannet til fyrkjeller. Kistene fra de to rommene ble enten begravet eller flyttet til andre gravrom.
I 1926-27 ble gravkamrene åpnet og satt i stand. Man fant rundt 125 kister og en del løse kisteplater i rommene – bare i Dr. Hans Leths kammer var det stablet 33 kister i fire lag. De kistene som var i for dårlig stand og de av mindre historisk interesse, ble begravet og de resterende omfordelt i gravkamrene. Det ble også laget forbindelser mellom kamrene slik at de nå danner to sammenhengende grupper, én på hver side av fyrrommet, med adgang via trappene til kammer 10 hhv 15.
Epitafier i kirken
I tillegg til ovennevnte tavle over Thurah finnes det 9 epitafier i kirken, hvorav 8 er synlige. Det niende, som er satt over Henrik von Stöcken i 1730, er skjult bak søndre skriftestol. Det eldste er over Hans greve av Schack og står nå i koret ved nordre skriftestols sydvegg. Det er fra 1687, de øvrige er alle fra 1700-tallet med Terkel Klevefeldts fra 1798 som det nyeste. Sistnevnte er utsmykket med en portrettmedaljong utført av Johannes Wiedewelt, som også har laget Niels Kønsbergs avlange epitafium fra 1783, som er montert på kirkens nordvegg, under pulpituret.
Omlegginger
Kirken var fra starten av anlagt med kirkegård på alle sider, men med største del av arealet øst for bygningen. Kirkegården var delt i to av den stien som forbant Købmagergade med den daværende Springgade og samtidig ga adgang til den sydvestre portalen, som var kirkens hovedinngang inntil 1817. Det var murer mot de omkringliggende gatene og muren mot Landemærket gikk så tett forbi kirkens nordøstre hjørne, at den smale delen av kirkegården som lå nord for kirken, nærmest var avskåret fra resten og den har så vidt man vet aldri vært brukt til begravelser. Derimot lå det fra 1697 inntil brannen i 1728 en klokkerbolig på området på hjørnet mot Købmagergade. Da man i 1798 oppførte de ovennevnte butikkene ble området enda mindre og i 1817 da man «vendte» kirken, ble resten sløyfet.
Den øvrige delen av kirkegården beholdt sin størrelse frem til 1870, selv om det offisielt ikke var tillatt å foreta begravelser innenfor vollene etter 1796. Man har imidlertid gravstener fra kirkegården helt frem til omkring 1840, så forbudet ble åpenbart tolket lemplig. I begynnelsen av 1870-årene ble den østlige delen solgt fra (bl.a. til den Hambroske badeanstalt) og det resterende ble omdannet til offentlig anlegg. Stien som nå var sperret mot øst, ble dreiet rundt om kirkens østende til Landemærket.
Gravstener
Danmarks Kirker redegjør for 11 bevarte gravstener som nå ligger langs kirkens sydmur og ved østgavlen. Den eldste er fra første halvdel av 1700-tallet og lagt over brennevinsbrennerne Morten Knudsen Gebauer og Eilert Andersen Møller m.fl. Den nyeste er fra rundt 1840 og satt over Ludvig Sophus Fallesen. Den er nå murt inn i korets skrå sydøstre mur ved siden av hans fars, sognepresten Lorenz Nicolai Fallesens, sten fra o.1824. I samme murstykke sitter Claudi Rossets store gravsten, men det er ikke originalen fra 1767, da den revnet og i 1917 ble erstattet av en nøyaktig kopi. Originalen skulle nå være stilt opp i Medicinsk Museions gård.
Monumenter
I hjørnet mellom den sydøstre støttepilaren og korets sydøstvendte skråmur står et bemerkelsesverdig monument over glassmester Christopher Hauschildt. Det har sin egen lille smijernsinnhegning som er hevet litt over det øvrige arealet og er utformet i nygotisk stil, nærmest som et alterskap. Det er utført av billedhuggeren Carl Frederik Holbech og satt opp i 1835 over Hauschildt og hustrus grav. Det var en testamentarisk pengegave fra Hauschildt som muliggjorde restaureringen av kirken i 1835.
Dikterne Johannes Ewald og Johan Herman Wessel er begge to begravet på Trinitatis kirkegård. Ewalds gravsten fra o.1781 ligger i anlegget ved østgavlen omtrent på sin originale plass, ettersom den ved omleggingen i 1929 ble snudd en kvart omgang. Stenens innskrift ble fornyet i 1905. Ved siden av ble det i 1929 lagt en sten med samme utseende til minne om Wessel, men man kjenner ikke plasseringen av Wessels grav. Wessel har et annet monument i anlegget, reist i 1863 av «Selskabet til Wessels Minde». Endelig er det et stort fellesmonument for de to dikterne i det flisbelagte området ned mot Købmagergade, med portrettmedaljonger i bronse. Det ble satt opp i 1879 og utført av billedhuggeren Otto Evens.
Min venn Mac
Min venn Mac (originaltittel: Mac and Me) er en amerikansk sciencefiction- og familiefilm fra 1988 regissert av Stewart Raffill. Hovedrollene spilles av Jade Calegory, Christine Ebersole, Jonathan Ward, Katrina Caspary og Lauren Stanley. Min venn Mac er en E.T.-lignende barnefilm som fikk hard medfart av kritikerne da den kom. Mye av kritikken kom på bakgrunn av filmens omfattende bruk av produktplassering. Kjente varemerker som McDonald’s og Coca-Cola har en såpass dominerende rolle i filmen at enkelte filmkritikere beskrev den som en eneste lang reklamefilm.
Filmens handling spiller mye på filmsuksessen E.T.
Handling
Når en romsonde kommer tilbake til jorden, blir forskerne møtt av et fantastisk syn. Ut av sonden klatrer en hel familie fra verdensrommet. I tumultene som oppstår, blir familien skilt og den lille sønnen blir kastet ut i sitt livs mest fantastiske eventyr. Omsider havner han hos hos familien Cruise der han blir bestekamerat med husets unge sønn, som sitter i rullestol.
Om filmen
Filmen ble dårlig mottatt av filmkritikerne og har bare 7 % på Rotten Tomatoes. Den ble heller ingen publikumssuksess og innbrakte bare $6,4 millioner på amerikanske kinoer. Den havnet dermed på en 110-plass over de mest innbringende filmene for 1988. Filmen ble tildelt to Razzie Award (verste regi og verste skuespiller) og ble nominert i ytterligere to kategorier. Den ble nominert til fire Young Artist Awards.
Aftenpostens anmelder gav den dårlig omtale og påpekte at det virket som om filmen hadde som hovedhensikt å selge amerikanske merkevarer. Anmelderen skrev blant annet: «Vær så snill: Ikke bruke spillefilmer til å selge hamburgere!».
Clément Grenier
Clément Jean Camille Grenier (født 7. januar 1991) er en fransk fotballspiller som spiller for den spanske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i 23-manns troppen til fotball-VM 2014 i Brasil, men måtte melde forfall på grunn av skade 6 dager før VM startet. Han ble erstattet av Morgan Schneiderlin.
Meritter
Lyon
Frankrike
Ninji – Ninji
Ninji – Ninji er et musikkalbum av Zotora. Albumet ble utgitt i 1994, og er Zotora sitt første studioalbum. Ordet "Ninji – Ninji" betyr lekende seremoni. Didgeridoo er det eneste instrumentet i albumet.
Presseomtale
"Zotora mestrer denne pusteteknikken fullt ut, på lik linje med David Hudson og andre kjente didgeridooutøvere. Et sekstifem-minutters eksotisk møte med naturen for ethvert urbant individ med sans for virkelighetsflukt av store dimensjoner". (Gunnar Innvær, Urban)
"Et modig, moderne blikk på en eldgammel tradisjon" ( ASK, Natt og da)
"Platen han har laget er kompromissløs, og preget av respekt for – og kjærlighet til dette meget spesielle blåseinstrumentet. Begir du deg først for alvor inn i det gamle instrumentets magiske verden, finner du helt nye sanseopplevelser der" (Sigbjørn Nedland, Fedrelandsvennen)
Panserslaget ved Honkaniemi
Panserslaget ved Honkaniemi ble utkjempet mellom finske og sovjetiske styrker den 26. februar 1940. Slaget ble i hovedsak utkjempet med stridsvogner, det eneste av sitt slag under vinterkrigen. Av de 13 stridsvognene finnene hadde disponible for angrepet ble 5 satt ut før slaget, grunnet tekniske problemer.
Slaget begynte med et angrep fra de finske styrkene og var et ledd i forsøket på å forsvare den strategisk viktige byen Viborg. De underlegne, finske panserstyrkene var imidlertid ikke istand til å bryte gjennom de sovjetiske linjene, og angrepet måtte avbrytes etter de fleste finske stridsvognene var slått ut.
Liste over Tunisias presidenter
Dette er en liste over presidenter i Tunisia siden opprettelsen av vervet i 1957.
Ferske Scener
Ferske Scener er et scenekunstkompani som ble startet i Tromsø i 2003. Per 2020 holder kompaniet fortsatt til i Tromsø, i Rådstua teaterhus.
Ferske Scener skaper flerspråklige forestillinger i krysningspunktet mellom tekstbasert teater og relasjonell performance. Forestillingene blir ofte til i samarbeid med andre, organisasjoner og enkeltpersoner, i og utenfor scenekunstfeltet. I 2020 og 2021 samarbeider Ferske Scener med Det samiske Nasjonalteatret Beaivvas om forestillingen Muohtadivggazat /Lyden av snø, som har manus skrevet av Rawdna Carita Eira. I 2020 samarbeider de med Reality Research Center i Helsingfors og Vestlandsforskning om forestillingen Talking in the rain – an entertaining show about the weather.
Grunnleggere og kunstnerisk ledelse
Grunnleggerne Kristin Bjørn og Bernt Bjørn var også sentrale i den nå nedlagte frigruppen Totalteatret (1983–2001). Kunstnerisk ledelse er siden 2017 Kristina Junttila, Bernt Bjørn og Kristin Bjørn.
Organisasjonsform og økonomi
Ferske Scener har siden 2010 vært organisert som en stiftelse. Formålet er formulert slik: «Å være en profesjonell scenisk virksomhet, med spesielt vekt på utvikling av nye scenetekster. Dette innebærer å arbeide og eksperimentere med alle kunstarter en oppsetning er i berøring med, i den hensikt å skape signifikante forestillinger for samtiden. Ferske Scener ønsker å vise sitt arbeid for et bredt publikum.»
Ferske Scener finansieres hovedsakelig av prosjektstøtte fra kunstfaglige fond som Norsk Kulturfond, salg av forestillinger og oppdrag. Tromsø Kommune støtter stiftelsen med et årlig driftstilskudd.
Manusutvikling
Ferske Scener arbeider også med manusutvikling for dramatikere i samarbeid med Dramatikkens Hus. Blant de manusforfatterne som i 2020 har fått støtte og dramaturgisk bistand til manusutvikling er Maja Bohne Johnsen, Jenny Svensson og Lina Killingdalen.
Figurteater
Ferske Scener har også arbeidet med figurteater. Lillemia hadde urpremiere i 2011, og var en figurteaterproduksjon for voksne og barn fra 6 år. Manus var skrevet av Toril Solvang, og figurene var laget av Kari Noreger. For øvrig var figurspilleren Kirsti Ladegård sentral i utviklingen av denne produksjonen, som også var støttet av Figurteatret i Nordland.
Kleivatunnelen (Nordland)
Kleivatunnelen er smal og mørk. Sommeren 2006 omkom en fotgjenger etter at han ble påkjørt av en buss i tunnelen. Bussjåføren ble siktet for å ha kjørt på mannen, men senere frikjent i tingretten.
Ann-Cecile Norderhaug
Ann Norderhaug tok doktorgraden ved Göteborgs universitet i 1996 på avhandlingen Hay meadows : biodiversity and conservation (ISBN 918889603x). Fra 1999 er hun medlem av Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien. Hun jobbet ved Høgskolen i Sogn og Fjordane og kom siden til Planteforsk i Stjørdal. Som pensjonist etablerte Ann-Cecile Norderhaug seg som kulturlandskapskonsulent i Nøtterøy.
Latodrepanus
Latodrepanus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore, svarte skarabider, hodet uten horn. Pronotum er mye bredere enn dekkvingene, påfallende stort og bredt. Dekkvingene er parallellsidige med markerte lengdestriper. Kroppen kan ha spredte, oppstående, hårlignende skjell.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk plassering
Inntil nylig ble disse artene plassert i slekten Drepanocerus.
Afrodrepanus
Afrodrepanus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika, fra Kenya og Guinea i nord til Sør-Afrika i sør.
Systematisk plassering
Slekten blir noen ganger plassert i gruppen Onitini. Artene har før vært plassert i slekten Drepanocerus.
Doctor Who: The Eternity Clock
Doctor Who: The Eternity Clock er et videospill utgitt 23. mai 2012 basert på BBC TV-serien Doctor Who. Det var ment å være den første av en serie, men det ble annonsert i 2013 at oppfølgerne hadde blitt utsatt. Det er ikke avklart om oppfølgerne faktisk bare har blitt avlyst eller bare utsatt.
Skuespillere
Matt Smith gjentar sin tidligere rolle som Den Ellevte Doktoren. Alex Kingston vender også tilbake til sin rolle på showet som River Song. Spillet nevner, men inneholder ikke andre følgesvenner fra Doctor Who.
Handling
Doctor Who: The Eternity Clock tillater spilleren å ta på seg rollen som The Doctor («Doktoren») og River Song fra den velkjente BBC serien Doctor Who, som reiser på tvers gjennom tid og rom i et forsøk på å redde Jorden ved å samle bitene av evighetens klokke, et objekt som er en oversikt over alt som har eller noen gang vil skje i hele eksistensen. Underveis tas beslutninger som fører til flere muligheter og oppgaver. Spillere vil møte Daleker, Cybermen, Silurians og The Silence. Spillet har tidligere blitt bekreftet for utgivelse den 30. april 2012, men ble senere utsatt til 23. mai 2012. Spillet finner sted like før hendelsene i Silence in the Library/Forest of the Dead i River Song's tidslinje som angitt av ulike notater i sin dagbok samt bruk av hennes tittel «Professor». For Doktoren antas spillet å finne sted mellom «A Good Man Goes To War» og «Let's Kill Hitler», eller etter hendelsene i «The God Complex».
Mottagelse
Spillet fikk 3.5 av 20 fra spillkritikker Stephanie Bendixsen og Gus Ronald på ABC TV serien ''Good Game: Spawn Point. Senere beskriver de hva de virkelig ønsker at et Doctor Who'' spill skal se ut som.
David Menkin
David Menkin (født 10. mai 1977 i Moss ) er en norsk-amerikansk skuespiller.
Colette Besson
Colette Besson (født 7. april 1946, død 9. august 2005) var en fransk friidrettsutøver som konkurrerte på 1960- og 1970-tallet på sprintdistansen 400 meter.
Bessons gjennombrudd kom under OL 1968 der hun etter en sterk spurt slo den britiske favoritten Lillian Board og vant gull på 400 meter. Seierstiden, 52,03, var en kraftig forbedring av hennes personlige rekord.
Under EM 1969 i Athen tok un sølv på distansen, slått av lagvenninnen Nicole Duclos. Begge fikk tiden 51,7, som var ny verdensrekord, men Duclos ble dømt først i mål etter granskning av målfoto. I det samme mesterskapet løp Besson ankeretappen for det franske stafettlaget på 4 x 400 meter. Også her trengte man målfoto for å avgjøre hvem som var først, og gullet gikk til Storbritannias lag.
Besson deltok også i OL 1972, men gikk ikke til finalen. Hun la opp som friidrettsutøver i 1977.
David Menkin
Menkin har norsk mor og amerikansk far. Han vokste opp i fødebyen Moss inntil familien flyttet til Benin da faren fikk jobb på Saga Petroleum s oljeboringsprosjekt i Vest-Afrika. I et radiointervju fra 2018 uttalte David Menkin at hans to-kulturelle oppdragelse «gjorde et stort inntrykk» på ham. Da han var tenåring flyttet familien videre til London. Han studerte ved New York University og ble uteksaminert i 1999 fra Mountview Theatre School i London, hvor han per 2020 fortsatt bor og arbeider som skuespiller.
I 2001 begynte Menkin sin skuespillerkarriere med en mindre rolle i tv-filmen Wit.
Han har hatt roller i blant annet storfilmene Et Hologram for Kongen, Octane, Zero Dark Thirty, Survivor, Arthur Christmas, Mannen fra U. N. C. L. E., Florence Foster Jenkins og dokumentaren Project Nim.
I mange år annonserte han programmer for TV3.
Hellas’ gjeldskrise
Hellas' gjeldskrise (også kjent som den greske depresjon ) er en del av den europeiske gjeldskrisen som ble utløst av den store resesjonen. Hellas ble rammet særlig hardt på grunn av strukturelle svakheter i økonomien kombinert med mange års gjeldsetning som følge av konstante underskudd i statsregnskapet.
David Menkin
Menkin har også vært stemmeskuespiller på flere produksjoner. Han har spilt inn stemmer til barne-TV-serien Lokomotivet Thomas og vennene hans siden 2013. Blant annet ga han stemme til «Porter» og «Jack» i den amerikanske versjonen. Han har også gitt stemme til «Stanley» i sesong 19, som ble videreført av Rane Rackstraw og John Schwab. Fra 2015 spilte han stemmene til «Virgil» og «Gordon Tracy» i den animerte TV-serien Thunderbirds Gå! for ITV studios. I 2017 var Menkin stemmen til «Chuck» – en av hovedpersonene i den animerte TV-serien Space Chickens in Space som gikk på Disney XD, Disney Channel og Nine Network.
Hellas’ gjeldskrise
På slutten av 2009 oppsto der blant landets kreditorer sterk frykt for at landet ikke kunne oppfylle sine gjeldsforpliktelser. Frykten utløste en tillitskrise i finansmarkedene og derav følgende utvidelse av rentespennet mellom greske og andre eurosonelands – ikke minst tyske – statsobligasjoner og forøkte utgifter til risikodekning.
David Menkin
Menkin spilte rollen som «Jackson» i den norske TV-serien Lykkeland. Serien hadde premiere på NRK og DR1 i oktober 2018. Lykkeland vant Beste Manus og Beste Musikk på Filmfestivalen i Cannes i april samme år. Menkin uttalte litt ironisk at hans rolle på Lykkeland var hans "første ordentlige norske rolle".
Hellas’ gjeldskrise
I april 2010 avslørte analyser at Hellas hadde vært i resesjon i flere kvartaler i 2007, 2008 og 2009, og at statsgjelden i 2010 måtte forventes å stige fra 127 til 146 prosent av bruttonasjonalprodukt (BNP). Kredittvurderingsbyråer reagerte ved å nedgradere greske statsobligasjoner til «junk bond»-status på grunn av forøket risiko for en statsbankerott. Obligasjonsrenten steg ytterligere, og det private kapitalmarkedet trakk seg, så finansieringskildene stort sett tørket ut.
Doctor Who: The Eternity Clock
Mottagelse
IGN redaktør Mike Bell ga Doctor Who: The Eternity Clock en 5.5 av 10 som sier at «Doctor Who: The Eternity Clock'' er et spill som er fylt til randen med gode intensjoner og gjør en masse ting riktig, men at selv Pandorica ikke kunne fikse mengden av tekniske problemer til stede.»
Utviklere har svart på noe av kritikken og gav ut en oppdatering. Denne oppdateringen løser feil, AI (Artificial Intelligence) problemer og legger til nye lagreposisjoner.
Hellas’ gjeldskrise
2. mai 2010 reagerte eurolandene, Den europeiske sentralbank (ECB) og Det internasjonale pengefond (IMF) – som senere kaltes Troikaen – ved å yte et kriselån på 110 milliarder euro. Dette lånet skulle dels forhindre en statsbankerott, dels sikre Hellas likviditet frem til juni 2013. En forutsetning for lånet var at landet gjennomførte økonomiske innstramninger, strukturreformer og privatiseringer.
Allerede året etter var resesjonen forverret, samtidig med at den greske regjeringen ikke i forventet omfang hadde gjennomført de avtalte innstramningene. Der var behov for å tilføre ytterligere 130 milliarder euro, medregnet en kapitaltilførsel på 48 milliarder euro til de private bankene. Samtidig måtte private kreditorer inngå en avtale som innebar forlengelse av løpetidene, lavere renter og en nedskrivning av den nominelle gjelden med 53,3 prosent. Det samlede programmet ble vedtatt og underskrevet i februar 2012. De nå 240 milliarder euro skulle utbetales i jevnlige porsjoner frem til desember 2014.
I desember 2012 måtte troikaen akseptere ytterligere gjeldslettelser, da resesjonen forverredes, og regjeringen var kommet ytterligere bakut med strukturendringer og privatiseringer. Samtidig forøkte IMF långivningen med 8,2 milliarder euro.
The Outlaw’s Revenge
The Outlaw's Revenge er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Christy Cabanne.
Hellas’ gjeldskrise
Enda en gjennomgang av støtteprogrammet, den fjerde, i april 2014 viste at noen uventede huller i finansieringen var underveis. Takket være utsikt til forbedringer i økonomien, blant annet en stigning i BNP og et fall i arbeidsløsheten, kunne regjeringen atter gå ut på lånemarkedene og selge statsobligasjoner i et omfang som dekket likviditetsunderskuddet 2014.
The Outlaw’s Revenge
Handling
I Mexico har en ydmyk mann store problemer med å beholde den lille gården sin, på grunn av grådigheten til de som kontrollerer myndighetene. Etter at han reiser til en annen by, leter to statlige tjenestemenn etter ulovlig tyvegods i hytta hans, og angriper de to søstrene hans.
Men den eldste søsteren velger å begå selvmord, i stedet for å bukke under for deres begjær. Hennes fjorten år gamle søster mister forstanden og dør, etter å ha fortalt broren sin hva som skjedde. Han lover derfor hevn, men blir stemplet som en fredløs av myndighetene.
Hellas’ gjeldskrise
Men i 4. kvartal 2014 vendte resesjonen tilbake, blant annet på grunn av den politiske usikkerheten som oppsto da regjeringen ble tvunget til å utskrive parlamentsvalg, fordi det ikke var lyktes å gjennomføre et planlagt presidentvalg i parlamentet. Den nye regjeringen, ledet av SYRIZA, nektet i overensstemmelse med sitt valggrunnlag å respektere de betingelsene under hvilke den foregående ND-regjeringen hadde inngått avtaler med långiverne. Det fikk troikaen til å innstille de planlagte ytterligere støtteforanstaltningene, inntil regjeringen enten aksepterte inngåtte avtaler eller lyktes med å lave nye avtaler med landets kreditorer. Striden skapte en usikkerhet som forplantet seg som forverrelser av likviditeten såvel hos staten som i det finansielle systemet, nedgang i aksjekursene på børsen i Athen, samt kraftig stigning i renten på statsobligasjoner, som igjen ikke var til å selge, så staten ad den vei kunne få penger i kassen.
Under inntrykk av en truende statsbankerott og derav sannsynlige uttreden av eurosonen forsøkte regjeringen i mai 2015 å inngå en avtale med troikaen om noen endrede vilkår som grekerne ville kunne overholde og således få utbetalte de innefrosne låneporsjonene. Disse forhandlingene skulle avsluttes med et positivt resultat innen utgangen av juni samme år. Det forventedes at grekerne ville få bruk for enda et støtteprogram fra 1. juli. Troikaen meddelte at dette forutsatte at det eksisterende programmet ble gjennomført. Finansminister Yanis Varoufakis mente 19. mai at det ville falle på plass «innenfor én uke», mens den tyske kansleren, Angela Merkel, og Frankrikes president François Hollande ifølge den greske avisen Kathimerini fant at det gikk for langsomt med å nå en avtale.
Bakgrunn
Hellas hadde høy vekst på midten av 2000-tallet, men i 2008 falt veksten, og i 2009 ble veksten negativ. Våren 2010 viste det seg at flere greske regjeringer hadde utarbeidet misvisende økonomiske statistikker for å beholde landet som en del av eurosonen.