cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dostojevskijmuseet
Historikk
Bygården, Dom Dostoevskogo, var eid av forretningskvinnen R.G. Klinkostrom, og her var det at familien Dostojevskij flyttet inn i oktober 1878. I den samme leiligheten var det at Dostojevskij døde, den 28. januar 1881. Leiligheten ble først åpnet for publikum i 1971, etter omfattende restaureringer og innsamling av originalt interiør blant etterkommerne, antikvitetssamlere og venner. Hjemmet har en god atmosfære og gir et intimt og godt inntrykk av det dikterliv som engang utspilte seg innenfor disse veggene. Også hustruen, Anna Dostojevskaja, var opptatt med litterære sysler i hjemmet.
Hjemmets fasiliteter
Kjernen i museet er naturligvis, slik det er i de aller fleste forfatterhjem, dikterens «asketiske» arbeidsværelse, hvor han blant annet skrev Brødrene Karamazov. Ellers finnes hustruens arbeidsplass i forstuen, spisestuen, soveværelset til de to barna og entreen møblert med originalt, (eller tidsriktig møblement, der noe har manglet). Her er også store deler av dikterens private bibliotek bevart. Av rariteter kan nevnes dikterens karakteristiske hatt og hans hjemmelagde sigaretter, med den siste pakken tobakk, som han etterlot seg på skrivebordet ved sin død.
Venneforening og støttespillere i Oslo
Takket være et par millioner kroner i støtte fra Norge ble museet gjenstand for utvidelse og omfattende konservering i 2003. Bevilgningen ble gitt etter konferanse med Ibsenmuseet (Oslo) om hvilke oppgaver et litterært museum ideelt sett burde dekke. Dermed fremstår begge museer med mange av de samme publikumsinnretningene. Foruten selve dikterhjemmet rommer Dostojevskijmuseet billettluke med suvenir- og boksalg og en stor garderobe i underetasjen (kjellerplan), flere supplerende utstillinger, kontorer, og et funksjonelt teater med løse stoler og scenearrangementer i etasjen over. Teateret er innordnet slik at det ved enkle grep lar seg gjøre å ommøblere og endre bruken av salen. For å markere sin takk for støtten fra Norge, valgte Dostojevskijmuseet å sette opp Et dukkehjem av Henrik Ibsen som sin åpningsforestilling i 2003.
Etter forespørsel fra journalist Peter Normann Waage og det norske UD, fikk museet lov å installere en Dostojevskijutstilling i Ibsenmuseets konferansesal i toppetasje høsten 2004. Det var utstillingsåpning med tilstedeværelse av de russiske museumsansvarlige; Natalia Asjimbajeva (leder), Vera Biron, og Igor Knjazev. Både professor Geir Kjetsaa og statsstipendiat Martin Nag inngikk samme høst i Ibsenmuseets ordinære program med foredrag om dikteriske paralleller og divergenser mellom Dostojevskis og Ibsens forfatterskap.
Det har etter dette utviklet seg et ikke-formalisert vennskap mellom de to museene til gjensidig inspirasjon og nytte, og med gjenbesøk og utveksling av ideer.
Kunståret 1441
Dødsfall
1441 in art
Australia under Sommer-OL 1920
Australia under Sommer-OL 1920. Tretten sportsutøvere fra Australia, tolv menn og en kvinne, deltok i fem grener – friidrett, svømming, stuping, sykling og tennis – under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Australia kom på 16.-plass på den uoffisielle medaljestatistikken med to sølv- og en bronsemedalje.
Maskeball
Maskeball er et balltradisjon som kan knyttes karnevalstradisjonen, og til operaball-tradisjonen.
Maskeball
Maskeradeballene (fransk: Bal masqué)
Hoffmaskerade (fransk: Masque) var omfattende tilstelninger med dans, kostymer og masker på hoffene i Europa i det 15. og 16. århundre og en direkte forløper til barokkopera.
Maskeball ble store offentlige fester i renessansen i Italia (italiensk: maschera) på 1500-tallet med utviklede danser, spesielt populære i Venezia. Italia og Venezia har en århundrelang kultur for å bære masker, særskilt i karnevalstiden.
Eldste referanse til maskerade i Venezia er en lov fra mai 1268 angående maskerte menn som hadde kastet duft-egg (eggeskall fylt med rosevann) i Venezia.
Masque ble på tidlig 1600-tall regnet som den høyeste kunstformen. Et tidsskille kom i 1642 da puritanere i England stengte teatrene: Masque er idag kanskje det minst kjente av tidens kunstformer, da lite dokumentasjon har blitt overlevert, det er få tekster og musikken var ikke nedtegnet. Et Masque hadde ofte klassisk eller allegoriske tema i handlingen. Etterpå ble tilskuerne invitert til å danse. Masque foranlediget fremveksten av engelsk opera. Se også ridotto
Noen historiske maskeball
Pariserballene med mer inspirerte mange norske studenter på 1850-tallet til maskeradeball i Gamle Logen i Christiania, og Kunstnerforeningen laget sine karnevalsball ifra 1863. Foreningen Tårnseilerne har arrangert årlige maskeradeball i samme ånd siden slutten av 1980-tallet.
Sentrumstangenten
Sentrumstangenten er en veitunnel i Tromsø. Tunnelen går under Tromsø sentrum sør for Tromsøbrua, og er en del av fylkesvei 862. Tunnelen er meter lang og ble åpnet 6. august 1999. Sentrumstangenten tar av fra Breivikatunnelen med rundkjøring inne i tunnelen, og kommer ut ved Polaria på sørsiden av sentrum. Langnestunnelen mot nordvest tar av fra Sentrumstangenten.
Sentrumstangenten ved Hansjordneset ble stengt mellom 30. juli og 26. oktober 2007, da Statens vegvesen skiftet ut vann- og frostsikringen i tunnelen. Tunnelen ble åpnet igjen samtidig med Langnestunnelen.
Sentrumstangenten kostet 122 millioner kroner. 14,2 millioner kroner ble bevilget av Staten, mens 107,8 millioner kroner kom fra den lokale drivstoffavgiften i Tromsø.
Sentrumstangenten er stengt for gående og syklende, som i stedet kan sykle på kommunale veier.
Jin
Jin kan vise til:
Jaroslav Jára
Jaroslav Jára (født 21. februar 1964) er en tsjekkisk fotballdommer. Jára tilhører UEFAs premier-dommere. Han har pr juli 2007 aldri dømt EM eller VM, men han har dømt to kamper i Champions League og ni kamper i UEFA-cupen
Baja 1000
Baja 1000 er et terrengløp for motorkjøretøy som foregår på halvøyen Baja California i Mexico under en fullmåne. Konkurransen ble offisielt innstiftet i 1967, men hadde allerede vært arrangert uformelt i flere år. Opprinnelig gikk løypa fra Tijuana i Baja California til La Paz i Baja California Sur. Nå starter den fra Ensenada, omtrent 40 km lenger sør. Vanligvis arrangeres konkurransen helga før Thanksgiving i USA.
Deltagerne kjører i en rekke klasser, fra store, spesialbygde pickuper med ubegrenset budsjett, via motorsykler og firehjulinger ned til umodifisert Folkevogn «Boble».
Uli Hoeneß
Ulrich «Uli» Hoeneß (født 5. januar 1952 i Ulm, Baden-Württemberg) er en tysk tidligere fotballspiller og president for klubblaget.
Han er bror til Dieter Hoeneß.
Som spiller startet han i VfB Ulm, men dro senere til FC Bayern München, hvor han ble i 8 år, fra 1970 til 1978. Han spilte som amatør i Bayern München, for å kunne delta i OL i München i 1972 på. Deretter spilte han for FC Nürnberg fra 1978 til 1979. 1972–1976 spilte han på. Hoeneß hadde en meget suksessrik karriere, og i løpet av 250 kamper i Bundesligaen scoret han 86 mål.
I 1982 var han den eneste overlevende i et flystyrt, som resulterte i tre dødsfall.
Uli Hoeneß ble 13. mars 2014 i Landgericht München II dømt til tre og et halvt års fengsel for skatteunndragelse. Det dreide seg om mer enn 28,5 millioner euro i manglende skatteinnbetalinger. Dagen etter meddelte han at han ikke ville anke dommen.
Etter sonet fengselsstraff, ble han valgt igjen til president av FC Bayern München i 2016. Han stilte ikke til gjenvalg i november 2019.
Ozzy Osbourne
John Michael «Ozzy» Osbourne (født 3. desember 1948 i Birmingham) er en britisk Grammy Award-vinnende vokalist som har vært bosatt i USA siden midten av 1970-tallet.
Black Sabbath
Osbourne var fan av The Beatles i ung alder. Han var vokalist i heavy metal-bandet Black Sabbath fra gruppa ble dannet i 1968 til han ble sparket i 1978. Han slet da med tungt alkohol- og narkotikamisbruk, men med hjelp fra sin kone og manager Sharon klarte han å få misbruket under kontroll og etablerte seg etter hvert som soloartist, under navnet Ozzy Osbourne. Han ble i 1997 gjenforent med Black Sabbath og er fremdeles offisielt medlem. I denne tiden har det kun blitt gitt ut to album, konsertalbumet Reunion fra 1998 og 13 fra 2013.
Som medlem av Black Sabbath er han fra 2006 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Solokarrieren
Osbournes første soloalbum var Blizzard of Ozz fra 1980. Flere andre album fulgte og etablerte Osbourne som et av heavy rock-sjangerens største navn på 1980-tallet. Hans ville sceneopptreden hjalp ham også å skape seg navn som soloartist. Han skapte avisoverskrifter ved å bite hodet av en flaggermus på scenen under en konsert 20. januar 1982, og på et møte med plateselskapet engang bet han hodet av en levende due. Samme år under en turne ble han arrestert for å ha urinert i beruset tilstand på en kenotaf reist til minne for de som falt ved slaget ved Alamo i Texas, et av de mest «hellige» monumentene i USA.
Låten «Suicide Solution» fra 1980 som han selv først hevdet ble skrevet for avdøde Bon Scotts ære, men som tekstforfatter Bob Daisley senere har avslørt egentlig handler om Osbournes daværende egne alkoholproblemer, skapte også avisoverskrifter da det ble påstått at to amerikanske tenåringer hadde begått selvmord etter å ha hørt låten. Det ble rettssak hvor Osbourne måtte møte, men han ble tilslutt frikjent.
19. mars 1982 omkom gitaristen Randy Rhoads, kun 25 år gammel, i en flyulykke. Randy Rhoads blir sett på som et av de fremste gitartalentene i historien, og i 1987 ga Ozzy Osbourne ut konsertalbumet Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: Tribute til minne om den avdøde gitaristen. Rhoads ble erstattet av Jake E. Lee i 1982, og han var med på to album. Lee ble erstattet av Zakk Wylde i 1987.
I 1993 annonserte Osbourne at han at han hadde gitt ut sitt siste album, holdt sin siste konsert, og at han pensjonerte seg fra musikken. Han kom imidlertid tilbake allerede to år senere med albumet Ozzmosis og startet den mer eller mindre årlige konsertturneen Ozzfest. Han spilte også på Blizzcon 2009 med sin nye gitarist Gus G., dette var den første konserten Gus G. spilte med Osbourne.
Annet
Fra 2002 til 2005 hadde han sitt eget realityprogram på MTV, The Osbournes, som fulgte livet til Osbourne og familien. I 2005 ble det kjent at han hadde blitt diagnostisert med nervesykdommen Parkin-syndrom. Han fikk i 2002 en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I januar 2020 avslørte Osbourne at han i februar 2019 fikk diagnosen Parkinsons sykdom.
Bandmedlemmer
Se: Liste over Ozzy Osbourne-medlemmer
Anatholios
Anatholios er en salmedikter som blir oppgitt som forfatter av salmen «Tårnhøye bølger går langt ifra havn» som er blitt gjort kjent av John Mason Neale som er den som oppgir Anatholios som kilde. Ordet kan være en henvisning til det greske ordet anatole som er gresk og betyr soloppgang, men som også var en betegnelse på Lilleasia. Ordet kan altså også være en henvisning til området salmen eller forfatteren av salmen kom fra.
Anatholios er representert i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Ivan Bebek
Ivan Bebek (født 30. mai 1977) er en kroatisk fotballdommer.
Bebek tilhører UEFAs premier-dommere, og har vært internasjonal dommer siden 2003. Han har dømt kamper i U17-VM, vært fjerdedommer under fotball-EM i 2008 og ledet kamper i U20-VM i 2009. I juni 2013 var han dommer under U21-EM.
Vektløfting under Sommer-OL 1992
Vektløfting under Sommer-OL 1992. Det var nittende gang som vektløfting var på det olympiske programmet under OL i Barcelona. Det ble konkurrert i ti ulike vektklasser alle kun for menn. Samveldet av uavhengige stater ble beste nasjon med fem gullmedaljer.
Darko Čeferin
Darko Čeferin (født 11. juli 1968) er en slovensk fotballdommer. Ceferin tilhører UEFAs premier-dommere. Han har pr. juli 2007 aldri dømt EM eller VM, men han har dømt to kamper i Champions League og ni kamper i UEFA-cupen
Syng ut all din glede
Syng ut all din glede er en CD av St. Hallvard-guttene. CD-en ble spilt inn i Vålerenga kirke i 2002, i forbindelse med korets 40-årsjubileum. Med seg på CD-en har koret Stephen Brandt-Hansen, Iver Kleive, Paolo Vinaccia, Ole Edvard Antonsen, Ivan Sarajishvili, Håkon Omejer Sørlie og Lasse Rossing. Platen er delt opp i to der første del er tradisjonelle korstykker mens dens siste halvdelen består av tradisjonelle julesanger. Dirigent på CD-en er Frano Thomas Martincevic. Tittelen på plata er hentet fra en av sangene.
Synål
Synål er et tynt redskap, vanligvis rundt, med en spiss ende. De brukes til å feste sammen stykker av tekstil eller skinn, stoppe hull i klesplagg, og til å brodere med.
Lengden er fra ca. 5 til ca. 10 cm. Formen er vanligvis rett, men enkelte nåler er buet. Vanlige synåler er sylspisse, mens noen nåletyper er avrundet (butte).
Nåler ble først produsert av knokler fra dyr eller av treverk. Moderne synåler blir vanligvis laget av stål med en nikkel-legering.
Graeme Sharp
Han startet karrieren ved Dumbarton før han skrev under for Everton for 120 000 pund i 1980. Totalt scoret Sharp 159 mål på 426 kamper for Everton, hvilket gjør ham til klubbens beste målscorer etter annen verdenskrig. Han var med på å bli ligamester i 1985 og 1987, i tillegg til å vinne FA-cupen i 1984 (hvor han scoret i finalen) og Cupvinnercupen i 1985.
Synål
Bruksområder
Nåler som brukes til å sy sting, stoppe eller lage broderier for hånd med, har et lite hull i den stumpe enden. Nåler som brukes av symaskiner, har hull i den spisse enden. Tråden legges gjennom hullet og følger derfor med når nålen stikkes gjennom stoffet.
Graeme Sharp
I 1991 ble han solgt til Oldham Athletic for 500 000 pund. Tre år senere ble han spillende trener, men han sa opp i 1997 og gikk over til å trene Bangor City fram til 1998. Sharp jobber i dag ved lokalpressen i Liverpool samt på en radiostasjon i Nord-Vest England.
Synål
Bruksområder
De forskjellige synålene har egne navn etter hvilket bruksområde de har. Vanlige synåler har en diameter på omtrent 1 mm.
Graeme Sharp
Sharp spilte tolv landskamper for mellom 1985 og 1988, blant annet i VM i 1986 i Mexico.
Den frie syriske armé
Den frie syriske armé (arabisk: ; al-Ǧayš as-Sūrī al-Ḥur) er den viktigste væpnede motstandsgruppen mot Baššār al-ʾAsads regime i Syria (Sūriyya). Den består av desertører fra Syrias væpnede styrker, som var aktive under opprøret i Syria i 2011. Opprettelsen av arméen ble annonsert 29. juni i en internettvideo med uniformerte desertører fra den syriske hær som oppfordret flere soldater til å støtte dem. Lederen for disse mennene, som identifiserte seg som oberst Riyaḍ al-Asʿad, annonserte at arméen ville jobbe sammen med demonstranter for å styrte al-ʾAsads styre, og han erklærte at alle sikkerhetsstyrker som angrep sivile er legitime mål. Al-Asʿad la vekt på at den frie syriske armé ikke har noen politiske mål bortsett fra frigjørelsen av Syria fra Baššār al-ʾAsads regime. Arméens nestkommanderende er oberst Malik Kurdi, mens stabssjefen er oberst Aḥmad Hiǧazi.
Arméen har også erklært at konflikten ikke dreier seg om religion, og at deres rekker inkludere alawitter som motsetter seg regimet, og at det ikke vil gjennomføres hevnaksjoner når regimet faller. 23. september slo gruppen seg sammen med De frie offiserers bevegelse (Ḥarakat aḍ-Ḍubāṭ al-Aḥrār), og ble da den viktigste væpnede motstandsgruppen. Arméens motto er "Fri armé, fritt Syria" (Ǧayš Ḥur, Sūryā Ḥurah). Ved midten av oktober ble det estimert av 15.000 hadde desertert fra den syriske hæren. To måneder senere hadde antallet steget til 20.000, ifølge oberst al-Asʿad, på grunn av fortsatt desertering. Uavhengige estimater hevder gruppen har mellom 1000 og 25.000 soldater.
Ifølge al-Asʿad fikk arméen i november mellom 100 og 300 nye medlemmer hver gang den gjennomførte et angrep. Arméen opererer i hele Syria, både i urbane områder og på landsbygda. Den største konsentrasjonen av styrker den sentrale regionen, hvor minst ni bataljoner er aktive.
Håvard Ellefsen
Håvard Ellefsen (født 25. juli 1975), også kjent under artistnavnet «Mortiis» fra bandet med samme navn, er en norsk elektronisk musiker. Han har også vært viktig for mange andre band.
Biografi
Han ble født på Notodden i Telemark, der han startet sin musikkarriere som bassist for det kjente black metal bandet Emperor. Han var med i bandet i to år før han laget sitt eget soloprosjekt, ulikt fra hans tidligere band var musikken mørk ambient inspirert. Ellefsen eksperimenterte mye med musikk i starten av sin solokarriere. Han startet fire separate prosjekter, til Mortiis prosjektet sitt. Han startet plateselskapet Dark Dungeon Music som senere viste seg å ta for mye av hans tid.
Produksjon
Nedenfor er en liste over låter som Ellefsen har produsert eller vært med-produsent for.
St. Hallvard-guttene
St. Hallvard-guttene er et norsk guttekor som ble stiftet i 1962 av tidligere dirigent Øystein Vogt. Koret er oppkalt etter Oslos skytshelgen og korets logo ligner Oslos byvåpen men helgenatributtene er speilet. Dagens dirigent er Hans Martin Molvik som har dirigert koret siden 2007 og daglig leder er Bernd Klare. Koret holder til i Grønland kirke i Oslo. Koret er livssynsnøytralt og består av omtrent 40 sangere i ulike aldre med mange ulike bakgrunner. Korets eldste sanger Jon Kaasa hadde i 2023 sunget i koret i 57 år. Koret vant Oslo bys kunstnerpris i 1984.
Koret synger i sine karakteristiske burgunderrøde munkekapper. Kappene er inspirert av de brune kappene til Fransiskanerne som holdt til i klosteret tilknyttet St. Hallvard kirke hvor koret holdt til frem til våren 2015. Deler av repertoaret har sin forankring i katolsk kirketradisjon fra middelalderen. St. Hallvard-guttene har et bredt repertoar som spenner fra gregoriansk kirkemusikk, middelaldermusikk, renessansemusikk, mindre klassiske korverk, folkemusikk – fra Norge og andre land – til mer moderne korverk. St. Hallvard-guttene er kjent for å være spesielt gode på gregoriansk sang.
Aktiviteter
Koret har også samarbeidet med artister som Bigbang, Helene Bøksle, Tord Gustavsen, beatboxer Michael Sundby , estiske guttekoret poistekoor Kalev , Drøbak kantori og Terje Isungset. Koret deltok i 2009 på Ice music festiaval på Geilo og deretter i 2010 på Terje Isungsets plate "Winter songs". Koret var også med på musikkvideoen til Påfugl av Karpe i 2012.
Jubileumskonserten i 2002 til 40-års jubileet ble hold i Oslo Domkirke hvor flere andre deltok, inkludert Iver Kleive, Sandefjord Jentekor, Paola Vinaccia, Stefan Brandt Hansen og Toralv Maurstad. Koret feiret i 2012 sitt 50-årsjubileum med konsert på Scene 2 i operaen i Bjørvika. Flere tidligere korister har gjort karriere som sangere, inkludert Baard Gagnum.
Anette Melsom Myhre
Anette Melsom Myhre (født 19. oktober 1988) er en norsk fysioterapeut og tidligere seiler. Hun konkurrerte for Asker Seilforening og var på sitt beste rangert som den 90. beste i verden i Laser Radial. I 2007 kom hun på 13. plass i VM i Europajolle. I 2006 ble hun Norges beste Europajolleseiler. Hun har også seilt Snipe, og vært i VM i Optimistjolle i 2003.
Våre verste år
Våre verste år (også kjent som «Bundy», originaltittel Married… with Children) er en amerikansk familierelatert komiserie som gikk på Fox fra 1987 til 1997. Serien handler om en dysfunksjonell familie bosatt i en oppdiktet Chicago-forstad. Hovedpersonen er Al Bundy, en tidligere fotballspiller på high school som endte som skoselger. Han er gift med Peggy, en jålete husmor som er kjent for sitt store, røde hår og sine tøsete klær, samt deres to barn, Kelly, den attraktive, men dumme datteren, og Bud, den dustete, upopulære og jentegale sønnen. Al synes livet er fælt, men er flink til å dagdrømme. Drømmene går ofte i retning av barmfagre og vakre kvinner, langt vekk fra jobb og familie. Rollen som Al ble spilt av Ed O'Neill. Serien er en av kanalens lengstlevende komiserier.
Lucílio Batista
Batista dømte i fotball-EM 2004 hvor han dømte to kamper. Året før hadde han dømt to kamper i Confederations Cup. Han har dømt nærmere 20 kamper i Mesterligaen og 10 kamper i UEFA-cupen.
Våre verste år
I Norge gikk den på TV3 fra 1989.
Sangen «Love and Marriage», fremført av Frank Sinatra, ble benyttet som temasang.
Handling
Serien handler om livet til Al Bundy, en tidligere fotballspiller på high school, som ble skoselger. Man møter også hans kone Peggy, en jålete, uutdannet husmor som er kjent for sitt store, røde hår og sine tøsete klær, samt deres to barn, Kelly, den attraktive men dumme datteren, og Bud, den dustete, upopulære og jentegale sønnen. Naboene er de oppadstormende Steve og Marcy Rhoades (Steve stikker etterhvert av fra Marcy, og hun gifter seg med den unge Jefferson D'Arcy etter en fuktig kveld på byen). De fleste episodene handler om at Al pønsker ut en eller annen lur plan, enten om å bli rik raskt, eller om å hevne seg på de suksessrike naboene, bare for å mislykkes på grunn av sin tegneserieaktige dumhet og sin uflaks.
Moderaterna
Moderata samlingspartiet, oftest bare Moderaterna (M), er et liberalkonservativt politisk parti i Sverige. Moderaterna er landets tredje største parti etter antall mandater i Riksdagen og har vært ledet av Ulf Kristersson siden 2017.
Partiet ble grunnlagt i 1904 som Allmänna valmansförbundet, som var en felles valgkamporganisasjon for frittstående riksdagsgrupper, men har røtter tilbake til 1800-tallets Lantmannaparti. Det var et sterkt konservativt parti som hegnet om institusjoner som monarkiet, rettsvesenet og forsvaret, men gikk med på reformer som begrenset kongens makt og innførte allmenn stemmerett. I 1935 ble riksdagsgruppene slått sammen til Högern, som også ble navn på riksorganisasjonen. Partiet tok navnet Högerpartiet i 1952 og endelig Moderata samlingspartiet i 1969. De organisatoriske endringene gjenspeiler de ideologiske spenningene som partiet opplevde utover 1900-tallet. Det har beveget seg i demokratiserende og liberaliserende retning. Siden slutten av 1960-årene har partiet gjerne vært betegnet som liberalkonservativt. Noen merkesaker for partiet er valgfrihet, sysselsetting, det private initiativ og beskyttelse av eiendomsretten.
Partiets statsministre i nyere tid er Carl Bildt (1991–1994), Fredrik Reinfeldt (2006–2014) og Ulf Kristersson (2022–dd). Moderaterna inngikk fra 2004 i det borgerlige programsamarbeidet Alliansen sammen med Centerpartiet, Liberalerna og Kristdemokraterna. Moderaternas medlemmer av Europaparlamentet er tilsluttet Det europeiske folkepartiets gruppe.
Politisk plattform
Moderaterna har en blanding av liberale og konservative synspunkter, og definerer liberalkonservatismen, en gren av konservatismen, som sin ideologi. Partiet ønsker større individuell frihet og en åpnere markedsøkonomi, og ønsker større økonomisk frihet gjennom skattelettelser, privatisering og avregulering. Muligheten til fritt valg av varer og tjenester er også viktig for partiet, og dette skal komme i kombinasjon med en redusert offentlig sektor og et redusert offentlig eierskap.
Moderaterna er imidlertid tilhenger av de fleste sosiale ytelser innført siden 1930-årene. Partiet har gått bort fra sitt ønske om flat skatt og det meste av sin kritikk mot arbeidslovgivningen. Partiet ønsker større innsats for bekjempelse av volds- og sedelighetskriminialitet, og har et uttalt mål om full sysselsetting. Moderaterna støtter en kjønnsnøytral ekteskapslovgivning i Sverige og et svensk medlemskap i EU og NATO. Sistnevnte standpunkt har blitt tonet ned de senere årene. Moderaterna støtter også bruken av euro som valuta i Sverige, men utfallet av folkeavstemningen i 2003 har fått partiet til å legge saken i bero.
Historiske røtter
Moderata samlingspartiet kan føre sin historie tilbake til ulike konservative grupperinger, eller partier, som fantes i Riksdagens to kamre i siste halvdel av 1800-tallet, deriblant Lantmannapartiet i andrekammeret (det direktevalgte underhuset) og Protektionistiska partiet i førstekammeret (det indirekte valgte overhuset). Partiene var den gang sammenslutninger av enkeltstående riksdagsmenn, ikke landsomfattende medlemsorganisasjoner.
I førstekammeret fantes i årene 1888–1909 Protektionistiska partiet, som i 1910 ble Förenade högerpartiet, og i årene 1888–1904 Minoritetspartiet. Disse gikk under navnet Första kammarens moderata parti (eller bare Moderata partiet). I 1912 gikk de sammen til Första kammarens nationella parti, som gjerne ble forkortet til Förstakammarshögern. Denne grupperingen bestod til og med Riksdagens sesjon i 1934.
Lantmannapartiet ble dannet i andrekammeret allerede i begynnelsen av 1867, etter lovendringen som avskaffet standsriksdagen, selv om det i noen år var delt i Gamla lantmannapartiet og Nya lantmannapartiet. I 1903 ble De moderata reformvännernas grupp dannet, og fra og med 1906 ble denne avløst av Nationella framstegspartiet. I 1912 gikk dette partiet sammen med Lantmannapartiet og dannet Lantmanna- och Borgarepartiet, oftest kalt Andrakammarshögern, som bestod til og med Riksdagens sesjon i 1934.
Dannelsen av partiorganisasjonen
Allmänna valmansförbundet ble stiftet den 17. oktober 1904 på Restaurang Runan i Hantverksföreningens hus i Stockholm. Hensikten var å skape en landsomfattende valgkamporganisasjon for de konservative partiene som allerede fantes i Riksdagens to kamre. I så måte kan Fosterländska förbundet, stiftet i 1893, anses som en forløper til den moderne partiorganisasjonen.
Allmänna valmansförbundet var fra begynnelsen en rendyrket valgkamporganisasjon, som riksdagspartiene formelt sett var uavhengige av, men samarbeidet med.
Demokratiske reformer
I 1906 foreslo Karl Staaffs liberale regjering, med støtte fra sosialdemokrater, allmenn stemmerett, som blant annet innebar flertallsvalg i enmannskretser. Forslaget ble felt i Riksdagen av Allmänna valmansförbundet, som ønsket forholdstallsvalg med lik stemmerett til andrekammeret, men beholde den begrensede stemmeretten til førstekammeret. Førstekammeret hadde til da vært indirekte valgt gjennom gradert stemmerett, og bare stemmeberettigede var valgbare til kammeret, hvilket gjorde at Allmänna valmansförbundet var sterkest der.
Arvid Lindmans første regjering drev i 1909 gjennom en lovendring som innførte forholdstallsvalg til andrekammeret. Samtidig ble førstekammeret fortsatt valgt gjennom gradert stemmerett: Den rikeste velgeren hadde førti ganger flere stemmer enn den med lavest inntekt. I 1917 foreslo en koalisjonsregjering mellom de liberale og Socialdemokraterna almen og lik stemmerett for menn. Forslaget ble vedtatt i førstekammeret, men falt i andrekammeret, hvor Allmänna valmansförbundet hadde flertall. Under sterkt press med store protester og fare for revolusjon stemte partiet i 1918 for almen og stemmerett for skattebetalende menn og kvinner over 24 år som ikke mottok fattighjelp eller satt fengslet. Flere ledende representanter for Allmänna valmansförbundet beklaget under debatten i Riksdagen at de måtte treffe denne beslutningen.
Konsolidering av partiet
I 1933 og i begynnelsen av 1934 opplevde partiet en splittelse som følge av ulike oppfatninger om fascismen. Partiets frittstående ungdomsorganisasjon, Sveriges Nationella Ungdomsförbund, hadde en tid hatt dragninger mot denne ideologien. Man organiserte tillike uniformerte «kampgrupper», noe som vakte svært negative reaksjoner i moderpartiet. Partilederen Arvid Lindman tok samtidig sterk avstand fra nazismen i Tyskland og Sverige. Partiet brøt alt samarbeid med ungdomsorganisasjonen i 1934, og sørget samme år for å stifte en ny, Ungsvenskarna. Ungsvenskarna tok navnet Högerns ungdomsförbund (HUF) i 1946, senere sitt nåværende, Moderata ungdomsförbundet (MUF), i 1969.
De konservative gruppene i Riksdagen, Första kammarens nationella parti og Lantmanna- och Borgarepartiet, gikk formelt sammen til en gruppe fra og med Riksdagens sesjon i 1935, og tok navnet Högerns riksdagsgrupp. Noen år senere, i 1938, byttet Allmänna valmansförbundet navn til Högerns riksorganisation. Således ble partiet etterhvert konsolidert, idet de folkevalgte ble direkte knyttet til medlemsorganisasjonen, hvilket gjorde Högern til et moderne masseparti.
På grunn av det spente internasjonale klimaet under andre verdenskrig ble en samlingsregjering dannet i 1939. Regjeringen ble ledet av Per Albin Hansson fra Socialdemokraterna. Representanter fra Högern besatte blant andre poster som kommunikasjonsminister, kirkeminister og handelsminister.
Etterkrigstiden
Etter oppløsningen av samlingsregjeringen skulle det gå drøye tredve år før Högern kom i regjeringsposisjon igjen. I 1950-årene ble partiet svekket, og var ikke lenger Socialdemokraternas selvsagte hovedmotstander. Högern tapte terreng til fordel for Folkpartiet og senere Centerpartiet. Högern talte tidlig for en tilnærming til Vest-Europa gjennom allerede i begynnelsen av 1960-årene, under partilederen Gunnar Heckscher, støtte et svensk medlemskap i EEC, forløperen til EU. I 1969, på den tiden Yngve Holmberg var partileder, byttet Högern navn til Moderaterna.
Med venstredreiningen som rådet i svensk politikk fra slutten av 1960-årene og gjennom det meste av 1970-årene, ble partiet marginalisert, og ble ansett som ekstremt av mange. Under partilederen Gösta Bohman greide man imidlertid å snu denne trenden, og partiet fikk økende velgertilslutning.
Fra midten av 1970-årene kom en høyredreining i svensk politikk, og ved valget i 1976 oppnådde de borgerlige flertall i Riksdagen for første gang på 44 år. Den daværende konstitusjonen krevde imidlertid et flertall for et mistillitsforslag mot den sittende statsministeren, Olof Palme, for å kreve hans avgang, noe som ikke fantes, og Palme fortsatte. Etter 1976 kom Moderaterna til å inngå i Thorbjörn Fälldins regjering. Regjeringen falt i 1978 på kjernekraftsaken, der Moderaterna og Folkpartiet støttet en fortsatt utbygging, mens Centerpartiet var imot. Folkpartiet dannet deretter regjering alene, i håp om at partiet var det som enklest kunne finne løsninger over blokkgrensene og en endelig løsning på energispørsmålet. Moderaterna så på Ola Ullstens regjering som et svik mot trepartiavtalen, og stemte mot regjeringens tiltredelse. Da de andre partiene la ned sine stemmer, innebar det dog et flertall for regjeringen.
Ledende borgerlig parti
I 1979 fikk de borgerlige igjen flertall, og Fälldin dannet en ny trepartiregjering. Moderaternas ministre trakk seg ut av regjeringen i 1981, da budsjettminister Rolf Wirtén fra Folkpartiet hadde inngått et kompromiss med Socialdemokraterna i skattepolitikken, noe Moderaterna ikke støttet. I 1980-årene stabiliserte Moderaterna seg som det ledende borgerlige partiet.
Etter valget i 1991 kunne partileder Carl Bildt bli statsminister i en ny borgerlig koalisjonsregjering, som imidlertid var avhengig av parlamentarisk støtte fra det høyrepopulistiske Ny demokrati. Moderaterna beholdt sin velgertilslutning ved neste valg, i 1994, men ettersom de øvrige koalisjonspartnerne fikk sin redusert, og Ny demokrati falt ut av Riksdagen, mistet man regjeringsmakten til Socialdemokraterna. I 1998 var oppslutningen fremdeles stabil, men det borgerlige flertallet uteble, så Bildt overlot ledelsen av partiet til Bo Lundgren året etter.
«Nya Moderaterna»
Etter partiets svært dårlige riksdagsvalg i 2002 begynte man utarbeide nye og mer attraktive kjernesaker. Partilederen Bo Lundgren gikk av i 2003, og ble etterfulgt av Fredrik Reinfeldt samme år. Partiet lanserte de «Nya moderaterna» på partiets arbeidsmøte i 2005 i Örebro, og Moderaterna skulle fra da av fokusere på følgende saker:
Foran riksdagsvalget i 2006 ledet Moderaterna et borgerlig samarbeid som var mer sammensveiset enn tidligere, og etablerte Allians för Sverige sammen med de tre andre borgerlige riksdagspartiene. Moderaterna fikk om lag 26 % av stemmene i valget, partiets beste valgresultat siden 1928. Allians för Sverige oppnådde flertall i Riksdagen, og Reinfeldt ble statsminister i en regjering der halvparten av ministrene kom fra Moderaterna. Allerede den første uken ble tre av Moderaternas ministre anklaget for unndragelse av SVT-lisens og bruk av svart arbeidskraft, og handelsminister Maria Borelius og kulturminister Cecilia Stegö Chilò gikk av.
Moderaterna gjorde et dårlig valg til Europaparlamentet i 2004 sammenlignet med riksdagsvalget i 2006, men dette tilsvarte en knapp økning fra forrige europaparlamentsvalg. Etter riksdagsvalget i 2006 falt Moderaterna kraftig på meningsmålingene, og frem til 2008 fikk partiet vanligvis 20–24 % i oppslutning. Fra 2009 gikk partiet derimot kraftig frem, tilsynelatende på bekostning av de øvrige borgerlige partiene, hvilket kulminerte sommeren 2010, da partiet på de fleste målinger oversteg 30 % i oppslutning. I riksdagsvalget 2010 fikk Moderaterna i overkant av 30 % av stemmene, partiets beste valgresultat siden innføringen av allmenn stemmerett i 1921. Til tross for de øvrige borgerlige partienes tilbakegang, forble Alliansen (tidligere Allians för Sverige) den største blokken i Riksdagen, men mistet flertallet. De rödgröna fikk 43 %, og det tapte borgerlige flertallet skyldtes først og fremst Sverigedemokraternas inntreden i Riksdagen. Reinfeldts regjering fortsatte etter valget som en mindretallsregjering.
Velgermasse
Moderaterna har den høyeste andelen av velgere som identifiserer seg som høyreorienterte, 83 %, mens 2 % av partiets velgere regner seg som venstreorienterte, og 14 % ikke føler tilhørighet til noen fløy. Sammen med Centerpartiet har Moderaterna også den største andelen av velgere, 83 %, som har stor eller svært stor tiltro til svenske politikere (gjennomsnittet var 70 %).
Historiske valgresultater
Europaparlamentsvalg
Milton Obote
Milton Obote (født 28. desember 1924 i Akokoro i Lango-distriktet i Uganda, død 10. oktober 2005 i Johannesburg, Sør-Afrika) var en ugandisk politiker, landets statsminister 1962–1966 og president 1966–1971 samt 1980–1985.
Door County
Door Countys totale areal er 6 138 km² hvorav 4 888 km² er vann. I 2000 hadde fylket 27 961 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Sturgeon Bay. Fylket har fått sitt navn etter stredet mellom halvøya Door og Washington Island. Det er et populært turist- og feriested med sine 500 kilometer strandlinje.
Milton Obote
Obote, som tilhørte langofolket, ble det selvstendige Ugandas første statsminister i 1962. I 1966 avsatte han presidenten og kongen av Buganda, Edward Mutesa II, og utropte seg selv til president med sterk presidentmakt. 25. januar 1971 ble Obote avsatt i et statskupp, ledet av Idi Amin.
Etter at Tanzania og ugandiske opprørere styrtet Amins blodige styre i april 1979, kom Obote tilbake til makten. Hans styre i perioden 1980–1985 var preget av en blodig borgerkrig med store sivile tap.
Mercedes-Benz 123
Mercedes-Benz 123 er en modellserie av personbiler fra Mercedes-Benz som var i produksjon fra 1975 til 1986. Den offisielle presentasjonen fant sted 28. januar 1976, men produksjonen var allerede i gang i 1975 med totalt 1608 biler. Alle disse var sedan-modeller. Av disse hadde 1583 bensin- og 25 dieselmotor. Mercedes-Benz W123 ble i den aktuelle perioden produsert i totalt 2 696 915 eksemplarer, 1 280 496 med bensin- og 1 416 419 med dieselmotor.
Det største produksjonsvolumet kom i 1982 med 348.602 eksemplarer, som tilsvarer 955 biler per dag. Siste produksjonsår, 1986, var antallet kun 63 eksemplarer, derav 50 biler levert med bensin- og 13 med dieselmotor. Alle disse var T-modell (s123).
Flest produserte 123
Den motoren som ble benyttet i flest av enhetene i 123-serien totalt, er 240D (OM616). Motoren ble brukt i 7 biler i 1975 og 1987 biler det siste året den ble benyttet, 1985. Totalt ble 454.780 enheter utstyrt med 240D.
Produksjonssted
Produksjonssted for den enkelte enhet fremgår av en bokstavkombinasjon som er en del av understellsnummeret. Dette er kodet etter følgende system: WDB 123 xxx x (bokstav) xxxxxx'', hvor det enkelte element har følgende betydning:
Produksjonssted:
HMS «Colossus» (1910)
HMS «Colossus» var et britisk slagskip.
«Colossus»-klassen var basert på og svært lik den tidligere HMS «Neptune». Den hadde de samme dimensjonene og stort sett samme samme bestykning, men hadde tykkere pansring på blant annet beltet.
Hovedbestykningen bestod av ti 50-kaliber 12" Mk XI kanoner plassert parvis i fem tårn som hadde tilnærmet samme arrangement som HMS «Neptune». «X»-tårnet var plassert et dekk over «Y»-tårnet, og «P»-tårnet og «Q»-tårnet var skråstilt i forhold til hverandre, men nærmere hverandre enn på HMS «Neptune». Sekundærbestykkningen bestod av 16 50-kaliber 4" Mk VII kanoner, i tillegg hadde hun fire 3 punds kanoner og tre 21" torpedorør.
HMS «Colossus» ble operativ i juli 1911 med 2. divisjon i hjemmeflåten. Fra august 1914 var hun flaggskip for 1. slagskvadron og i 1916 tok hun del i Jyllandsslaget hvor hun tok to treff. I 1919 ble hun skoleskip for kadetter før hun ble tatt ut av tjeneste i 1920. Hun ble solgt for opphugging i juli 1928.
Helsingfors-erklæringen
Helsingfors-erklæringen ble til ved Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europas konferanse i Helsingfors i Finland fra juli til august 1975, og omhandlet menneskerettighetene, pressefrihet, miljø og avståelse fra bruk av vold ved konfliktløsning. Avtalene ble dannet mellom flere land i Europa, samt USA og Canada.
Avtalene ble regnet som et viktig steg i retning nedrustning i den kalde krigen.
Beskrivelse
Bresjnev og ledelsen i østblokklandene ønsket anerkjennelse for todelingen av Europa som oppstod etter andre verdenskrig. Invasjonen av Tsjekkoslovakia noen år tidligere gjorde at østblokklandene var villig til å strekke seg langt i forhandlinger dersom de kunne få erklært anerkjennelse av de sovjetinsatte regimenes rett til å styre. Dette førte til Helsingfors-erklæringen ble kritisert i vestlige land for å legitimere diktatoriske regimer i øst. På den annen side innebar Helsingfors-erklæringen at østblokklandene skriftlig hadde erklært at de var for menneskerettighetene, selv om kommunistpartiene ikke hadde som intensjon å anerkjenne menneskerettigheter reelt. Dissidenter i østblokkland kunne bruke Helsingfors-erklæringen som begrunnelse i sin kamp mot kommunistregimene ved å vise at begrensningene i ytrings- og reisefrihet i østblokken stred mot prinsipper de selv hadde undertegnet. Dette ble inspirasjon til dissidentbevegelser som Charta 77 og Moscow Helsinki Group.
Alfred Romer
Alfred Sherwood Romer var en amerikansk paleontolog, komparativ anatom og spesialist på virveldyrenes evolusjon.
Biografi
Alfred Romer ble født i White Plains i New York i 1894 og studerte ved Amherst College og Columbia University. Han meldte seg til American Field Service i Frankrike under første verdenskrig i 1917 og som soldat senere samme år.
I 1919 vendte han tilbake til USA, og i 1923 fikk han stilling som førsteamanuensis ved geologisk og paleontologisk avdeling på University of Chicago. Han var både aktiv forsker og foreleser, med særlig interesse for virveldyrenes utvikling i paleozoicum. Feltarbeidsprogrammene hans første til at mange viktige fossiler fra perm ble tilført universitetets museumssamling: The Walker Museum of Paleontology. I 1946 ble han professor i biologi ved Harvard University, og samme år ble han også utnevnt til direktør ved Harvard universitets Museum of Comparative Zoology.
Forskning på form og evolusjon
Romers interesse lå hovedsakelig på virveldyrenes evolusjon. Ved å kombinere paleontologiske funn, komparativ anatomi og embryologi la han grunnlaget for mye av vår kunnskap om evolusjonen fra fisk til panserpadder og videre til de første krypdyrene. Særlig viktig var hans inndeling av krypdyr i fire underklasser basert på åpninger i kraniet bak øyet (se anapsider, synapsider, diapsider og euryapsider). Han vektla alltid sammenhengen mellom form og funksjon hos dyr, og hvordan dyr utviklet seg som en respons til miljøskiftninger.
I 1933 utgav Romer tekstboken Vertebrate Paleontology, som var den første boka som tok for seg alle grupper av virveldyr, både fossile og nålevende. Boka inneholdt en systematisk oversikt over alle virveldyr, systematikk som den gangen kun fantes spredt rundt i spesialistlitteratur for de forskjellige gruppene, og kombinerte dem i en enkel og oversiktlig systematikk. Hans klassifikasjon er det som i dag er tradisjonell virveldyrsystematikk. Romers systematikk ble fulgt av mange etterfølgende forskere (særlig Robert Carroll), og er i bruk den dag i dag.
Fredi
Matti Kalevi Siitonen (1942–2021), kjent som Fredi, var en finsk komiker og sanger. Han er kjent for å ha dannet musikkgruppen «Fredi & Friends».
Alfred Romer
Oppkalt etter Romer
En liten Captorhinide (et urreptil) beskrevet i 1937 ble gitt navnet Romeria etter Romer, og i fylogenetisk systematikk brukes «Romeriida» om alle nålevende krypdyr og deres fossile slektninger, utenom skilpadder. I 2007 ble et eksempler av en «proto-dinosaur» funnet og gitt navnet Dromomeron romeri. Artsnavnet er «til ære for paleontologen Alfred Romer, en nøkkelfigur i evolusjonssforskningen». Funnet er viktig i forståelsen av dinosaurenes utvikling fordi det viser at dinosaurer og proto-dinosaurer levde side om side så lenge som 15-20 millioner år.
Fredi
Sammen med sin hustru Marja-Riitta Siitonen deltok Fredi i Eurovision Song Contest i 1967 i Wien. Paret oppnådde syv poeng, og ble nr. tolv blant sytten konkurrenter. Gruppen deltok også i Melodi Grand Prix i 1976 i Den Haag, da med bidraget Pump Pump. Den endte som nr. elleve av atten deltagere, med 44 poeng.
Cyklotymi
Cyklotymi (uttalt: Syklotymi) er en vedvarende ustabilitet i stemningsleiet som medfører en rekke episoder av depresjon og lett heving av stemningsleiet (hypomane episoder) i minst 2 år hos voksne, men der ingen av dem er tilstrekkelig alvorlige eller langvarige til at diagnosen bipolar affektiv lidelse eller tilbakevendende kortvarig depresjon kan forsvares. Ustabiliteten blir vanligvis utviklet tidlig i voksenlivet og har ofte et kronisk forløp, selv om stemningsleiet kan være normalt og stabilt i flere måneder av gangen. Svingningene i stemningsleiet blir av personen vanligvis oppfattet som uavhengig av livshendelser. Diagnosen er vanskelig å stille uten en lengre observasjonsperiode eller uvanlig god kjennskap til pasientens tidligere atferd. Fordi svingningene i stemningsleiet er relativt milde og periodene med hevet stemningsleie kan oppleves som lystbetonte, hender det ofte at personer med cyklotymi ikke kommer under medisinsk behandling. I noen tilfeller kan dette skyldes at endringen i stemningsleiet, selv om den faktisk foreligger, er mindre fremtredende enn sykliske endringer i aktivitet, selvsikkerhet, sosial evne eller drifter.
I perioder med oppstemthet kan personen ha særlige vansker med å falle i søvn. I den nedstemte fasen plages personen ofte av nattlig uro og manglende energi. Polysomnografi viser manglende evne til sammenhengende søvn, med redusert deltasøvn og kort REM-søvn-latens.
Tilleggssymptomer
Personer med bipolar lidelse har ofte panikkangst, generell angst eller spiseforstyrrelser som tilleggssymptomer. Misbruk av alkohol, beroligende medisiner eller narkotika for å dempe uro og angst er vanlig. Faren for utvikling av misbruk hos ungdom er sterkt økt. En høy andel periodedrankere har bipolar II lidelse. Nøye kartlegging av komorbiditet og misbruk er viktig. Bipolar II-lidelser og syklotymi blir ofte feiloppfattet som personlighetsforstyrrelser. Sterke periodiske svingninger i stemningsleie, søvn, sosial funksjon og prestasjoner kan være indikasjoner på bipolar lidelse.
Ali Gerba
Ali Gerba, (født 4. september 1981) er en kanadisk tidligere fotballspiller. Gerba er angriper og spilte på.
King Prawn
King Prawn var et meget populært britisk ska punk band. Bandet var aktivt fra 1993–2003.
Ali Gerba
Etter å ha spilt for Montreal Impact og Toronto Lynx i Canada og Pittsburgh Riverhounds og Miami Fusion i USA kom han til Sverige og GIF Sundsvall i 2005 uten at han var nok til at klubben reddet plassen. Han gikk så til IFK Göteborg, der han slet med å få spilletid. Det resulterte i at han ble utlånt til Odd Grenland i 2006. Etter at han spilte for Odd har han vært innom danske AC Horsens og tyske FC Ingolstadt 04, før han i 2008 signerte for Milton Keynes Dons.
King Prawn
Album
First Offence og Fried In London ble remastret og utgitt på nytt i 2001.
Ali Gerba
Han har tidligere vært i søkelyset til Valencia, Rosenborg, Lillestrøm og AIK.
Cyklotymi
Selvmordsfare
Suicidalfaren er stor i depressive og blandede faser. Bipolare lidelser deles inn i bipolar I ( T5.6.1 Bipolar I lidelse), bipolar II–III ( T5.6.2 Bipolar II–III lidelse) og syklotymi ( T5.6.3 Syklotymi).
Medikamentell behandling
Antidepressiv medikasjon bør seponeres gradvis. Antiepileptisk medikasjon som valproat eller lamotrigin har vist god effekt. Ofte vil en kombinasjon av to stemningsstabiliserende legemidler være nødvendig.
Mudo-instituttet
Mudo-institutet er en kjede bestående av atten private taekwondo-treningssentre. Kjeden ble etablert i 1998 av Henrik Hunstad, Per Christian Pedersen samt Stig Lyshaug. «Mudo», som egentlig er en slags fellesbetegnelse på alle koreanske stilarter/kampkunster (tilsvarende det japanske «budo»), ble valgt som navn på kjeden etter en vurdering om at ord som «taekwondo» var vanskelige å selge.
Jevgenij Ustjugov
Jevgenij Romanovitsj Ustjugov (russisk: Евгений Романович Устюгов; født 4. juni 1985 i Krasnojarsk) er en russisk tidligere skiskytter. Ustjugov ble olympisk mester under Vinter-OL 2010 i Vancouver da han vant fellsstarten. Han var også med på Russlands lag som ble olympisk mester på stafett under Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Ustjugov deltok under Junior-VM i Kontiolax 2005, og han hadde en 12.-plass på normaldistansen som beste resultat. Under Junior-VM året etter imponerte han ved å ta to individuelle gullmedaljer og en sølvmedalje i stafett. Under Europamesterskapet i Presque Isle samme år var han med på det russiske laget som tok gull på stafetten. Etter dette fikk han prøve seg i europacupen, og i sitt andre renn ble han nummer to. I tiden fremover oppnådde han ikke tilsvarende plasseringer så ofte, men på normaldistansen i Obertilliach tok han en andreplass igjen. Ustjugov tok sin første europacupseier på sprinten i Martell-Val Martello i sesongen 2008/09.
Senere samme sesong debuterte han i verdenscupen, og han ble nummer 28 i sitt første renn, sprinten i Ruhpolding. Ustjugov tok en åttendeplass på sprinten i den påfølgende verdenscuprunden i Antholz. Under VM i Pyeongchang var han med på det russiske laget som tok sjetteplass på stafetten, men hans beste individuelle resultat ble en 20.-plass på jaktstarten. Bedre gikk det i Europamesterskapet i Ufa, hvor tok han sølv på sprinten. På jaktstarten i Khanty-Mansijsk forbedret han sin personlige bestenotering i verdenscupen til en sjuendeplass, og han ble nummer 33 i verdenscupen sammenlagt.
Ustjugov avsluttet sin karriere som skiskytter etter 2013/14-sesongen.
Peter Robinson
Peter Robinson (født 17. mars 1950, død 4. oktober 2022 i Castleford i Yorkshire i England) var en britisk-kanadisk forfatter.
Før han emigrerte til Canada i 1974, studerte Robinson til bachelor of arts ved University of Leeds. Han tok mastergraden i engelsk og kreativ skriving ved University of Windsor og ble dr.philos. ved York University i Toronto. Han underviste ved Universitetet i Toronto, og var i perioden 1992–93 Writer-in-Residence ved University of Windsor.