cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Axel Andersen (turner)
Axel Sigurd Andersen (født 20. desember 1891, død 15. mai 1931) var en dansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm. Andersen vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det dansk laget som kom på andreplass i lagkonkurransen fritt system bak Norge og Finland. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. I den individuelle mangekampen kom han på 33.-plass.
Anadyrland
Betegnelsen Anadyrland blir mest brukt som et referansepunkt i vitenskapelige beskrivelser av flora og fauna, for eksempel når trekket for enkelte fuglarter skal beskrives. I så måte bruker for eksempel Copete et al. (2017) Anadyrland som et referansemerke når de beskriver vierspurvens nordøstligste utbredelsesområde.
Holyoke
Holyoke kan være:
Jillion Potter
Jillion Potter (født 5. juli 1986) er en amerikansk rugbyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på femteplass med det amerikanske landslaget.
Parken ungdomsskole
Parken ungdomsskole er en ungdomsskole i bydelen Taraldsvik i Narvik kommune i Nordland. Skolen har 287 elever (2013-14), og den er mottaksskole for elever med minoritetsspråk. Rektor ved skolen er Åshild Amundsen (per 2014).
Skolebygget ble tegnet av arkitekten Jan Inge Hovig i 1964.
Personent hodie
«Personent hodie» er en hymne på latin fra middelalderen. Den eldste utgaven av sangen med melodi og tekst er fra den finske sangboken Piæ Cantiones som kom ut i 1582. En lignende tekst stammer fra 1100-tallet, mens en svært lik melodi er kjent fra Moosburggradualet fra Bayern på 1300-tallet.
I dag blir «Personent hodie» mest framført i samband med julegudstjenester og -konserter. Noen ganger blir den sunget i samband med prosesjoner. Songen er ofte knyttet til 28. desember, minnedagen for de drepte barn i Betlehem, som det blir fortalt om i Matteus-evangeliet.
Sangen kan være dannet gjennom å bruke deler av hymnen «Intonent hodie voces ecclesie» fra 1100-tallet, en song til ære for den hellige Nikolaus.
Den engelske komponisten Gustav Holst laget et nytt arrangement for «Personent hodie» i 1910-årene. «Personent hodie» er blitt oversatt til engelsk en rekke ganger, og blir i tillegg til latin også ofte framført på dette språket. Den best kjente utgaven er av Jane M. Joseph, «On this day earth shall ring», fra 1924.
Carved In Flesh
Carved In Flesh er et demo-album med Ansur, utgitt i 2005.
Pittsfield
Pittsfield kan være:
Bui Baravilala
Bui Baravilala (født 12. juli 1991) er en amerikansk rugbyspiller.
San Miguel (Zamboanga del Sur)
San Miguel er en filippinsk kommune i provinsen Zamboanga del Sur. Den hadde i 2015 et folketall på 19.205 innbyggere. I kommunen ligger deler av naturvernsområdet Mount Timolan Protected Landscape.
Barangayer
San Miguel er politisk inndelt i 18 barangayer.
Bui Baravilala
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på femteplass med det amerikanske landslaget.
Arbeidsgrupper for Homofil Frigjøring
Tidsskriftet Løvetann ble startet i 1977 som AHFs utadrettede organ, men ble senere løst fra organisasjonstilknytningen, og fortsatte etter at AHF var oppløst, frem til nedleggelsen i 2003.
Pseudodorcus
Pseudodorcus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordlige og nordøstlige Australia (Northern Territory og Queensland).
Vitenskapsåret 1818
Vitenskapsåret 1818 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1818.
Thomas Koechlin
Thomas Koechlin (født 4. oktober 1991) er en sveitsisk padler som konkurrerer i slalåm-padling.
Han representerte Sveits under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 13 i C1.
Ulf Kleander
Ulf Kleander (født 7. januar 1947) er en svensk tidligere fotballspiller. Kleander, som var forsvarsspiller, tilbragte hele sin karriere som seniorspiller i klubbene Trelleborgs FF og Malmö FF.
Eosthenias
Eosthenias er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten er utbredt i India (Chennai).
Kelly Griffin
Kelly Griffin (født 7. november 1986) er en amerikansk rugbyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på femteplass med det amerikanske landslaget.
Saint Lucia under VM i friidrett 1983
Saint Lucia deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.
Strange Weirdos
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Loudon Wainwright III unntatt hvor annet er notert.
Guy Hill
Guy Hill (født 14. desember 1959) er en tidligere friidrettsutøver fra De britiske Jomfruøyer som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i de innledende rundene på 100 meter.
Liam Jegou
Liam Jegou (født 9. januar 1996) er en irsk padler som konkurrerer i slalåm-padling.
Christer Björkman
Christer Samuel Björkman (født Dan Christer Björkman 25. august 1957 i Borås i daværende dåvarande Älvsborgs län), er en svensk tv-produsent og tidligere sanger. Han representerte Sverige i Eurovision Song Contest 1992 med sangen «I morgon är en annan dag» etter å ha vunnet Melodifestivalen tidligere samme år. Fra 2002 til 2021 var han artistsjef og produsent for Melodifestivalen, og han har vært en fremtredende person innen Eurovision Song Contest.
Bakgrunn
Christer Björkman ble født i Borås. Hans mor, Ulla Björkman, var bare 17 år da hun ble gravid, og Christer Björkman traff aldri sin far. Han deltok imidlertid i farens begravelse.
Björkman er utdannet frisør, og fra 1980 til 1987 drev han frisørsalongen Capello Bella i Borås. I 1980-årene bodde han også noen år i Monaco.
Karriere
Björkman startet sin musikalske karriere i 1984 da han fikk flere Svensktoppen-plasseringer med sanger som «Leken blev nästan sann», «Våga och vinn» og «Drömmar».
Melodifestivalen
Björkman deltok i Melodifestivalen 1992 med «I morgon är en annan dag», skrevet av Niklas Strömstedt. Han representerte dermed Sverige på hjemmebane i Eurovision Song Contest 1992 i Malmö. I den internasjonale finalen ble Björkman nest sist med bare 9 poeng. Han sang senere inn en fransk versjon av sangen, kalt «Demain il y a un autre jour», mens Strömstedt selv spilte inn sangen med ny tekst og tittelen «Näst sist». Bjørkman deltok også i Melodifestivalen 1993 og 1999, men havnet langt ned på resultatlisten.
Björkman har imidlertid hatt langt større suksess som produsent for Melodifestivalen, og som delegasjonsleder for den svenske troppen som følger med den svenske vinneren til Eurovision Song Contest – tilsvarende Stig Karlsens rolle i norske Melodi Grand Prix. Björkman startet Melodifestival-jobben i 2002 og var utover 2000-tallet en viktig bidragsyter for å utvikle konkurransen til dagens konsept. I Sverige har Christer Björkman for mange blitt synonym med Melodifestivalen og Eurovision Song Contest. Han sluttet som Melodifestivalen-sjef i 2021.
Stuorra Suoidnoaivi
Stuorra Suoidnoaivi er et fjell på grensen mellom Karasjok og Tana kommune i Finnmark. Fjellet ligger på grensen mellom Gaissene og Finnmarksvidda, vest for Tanaelva, og har en høyde på 729 meter over havet.
Christer Björkman
Melodifestivalen
Fra 2006 til 2012 var Björkman programleder for SVT-programmet Inför Eurovision Song Contest, tilsvarende NRKs Adresse-programmer som sendes som opptakt til den internasjonale finalen. Han var også produsent for Eurovision Song Contest 2013 i svenske Malmö, og for Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm. I 2022 er han produsent for American Song Contest.
I 2016 var Björkman en av tre ekspertdommere ved Junior Eurovision Song Contest 2016 i Valetta i Malta.
Mankeertebusk
Mankeertebusk (Caragana jubata) er en løvfellende busk i erteblomstfamilien.
Zhang Xianzhong
Zhang Xianzhong (, født 18. september 1606 i fylket Dingbian i provinsen Shaanxi i Kina, død 2. januar 1647), med tilnavnet «den gule tiger», var en kinesisk opprørsleder.
Mankeertebusk
Den blir 0,3–2 m høy. Barken er mørkebrun, mørkegrå eller gråbrun. Bladene er likefinnede med 8–12 småblad. Bladstilker og akselblad sitter igjen om vinteren etter at småbladene er falt av og gir et eiendommelig utseende som har gitt busken navn. Blomstene sitter enkeltvis og er rosa, purpur eller hvite. Belgen er opptil 3 cm lang og tett håret.
Zhang Xianzhong
Biografi
Zhang Xianzhong erobret provinsen Sichuan på midten av 1600-tallet. Han var en av de to store bondeopprørere som hver på sin måte bragte Ming-dynastiet til fall. Etter erobringen lot han seg kåre til keiser av Daxi-dynastiet (大西王朝).
Mankeertebusk
Arten vokser i skråninger og skogkanter 2400–4700 moh. Den er utbredt i Kina (Gansu, Hebei, Indre Mongolia, Ningxia, Qinghai, nordlige Shaanxi, Shanxi, Sichuan, Xinjiang, Tibet, nordlige Yunnan), Bhutan, India (Sikkim), Mongolia, Nepal og østlige Russland. Den er ganske variabel i blomsterfarge og andre morfologiske trekk og deles i fire varieteter.
Zhang Xianzhong
Biografi
De mange mandariner som avviste hans selvutnevnelse ble drept. Etter å ha drept mandarinene gikk han løs på kvinner, kjøpmenn og andre embedsmenn. Han fikk sine soldater til å kappe av kvinners føtter og kaste dem på haug.
Han ble til slutt drept av Qing-dynastiets styrker.
Mankeertebusk
Mankeertebusk blir av og til dyrket i hager. I Norge regnes den som hardfør til herdighetssone 4.
Circuit Ricardo Tormo
Banen er oppkalt etter den spanske Grand Prix-motorsykkelføreren Ricardo Tormo, som døde av leukemi i 1998.
Charles Stewart Parnell
Charles Stewart Parnell (født 27. juni 1846 i Avondale i County Wicklow, død 6. oktober 1891 i Brighton) var en irsk nasjonalistleder og politiker som var leder for Home Rule League 1880-92 og Irish Parliamentary Party 1882-1891. Han var parlamentsmedlem (MP) i Det britiske underhuset fra 1875 til 1891.
Zhang Xianzhong
Syvdrepstelen
Zhang Xianzhong var merkelig opptatt av ører og føtter, og fikk sin livgarde til å samle inn dreptes ører og føtter på landsbygden og på det grunnlag beregne antallet han hadde fått drept der. Etter at massakrene var over, hewndes det at han i Chengdu fikk reist en stele, som ble kjent som «syvdrepstelen» (七殺碑), med følgende innskrift: En stele ble utgravd i 1934, og det skulle ha vært den selvsamme stelen. Imidlertid viste det seg at skrifttegnet for «drep» manglet, og at siste linje var helt annerledes.
Ødeleggelsene i Sichuan
Zhang Xianzhongs styre la provinsen Sichuan øde. Folketallet falt angivelig fra 3.102.073 i 1578 til 18.090 i 1685, og innbyggertallet i den gamle hovedstaden Chengdu minket fra 400.000 til 20. Et massivt nybyggerprogram kalt «Huguang fyller Sichuan» (湖廣填四川) pågikk i mer enn ett århundre under Qing-dynastiet, og denne utløste underveis noe en omfattende folkeforflytning: «Jiangxi fyller Huguang» (江西填湖廣).
Antallet ofre for Zhangs styre er nokså omstridt. Det var dessuten også andre krefter som foretok massakrer i samme provins.
Kanskje er et rimeligere anslag over hvor mange som døde i Sichuan på grunn av Zhang Xianzhong på rundt én million.
Robert Z. Leonard
Robert Zigler Leonard (født 7. oktober 1889 i Chicago i Illinois, død 27. august 1968 i Beverly Hills i California) var en amerikansk filmregissør, skuespiller, produsent og manusforfatter.
Lauren Doyle
Lauren Doyle (født 23. februar 1991) er en amerikansk rugbyspiller.
Recovery (album)
Recovery er det nittende studioalbumet fra den amerikanske artisten Loudon Wainwright III, utgitt i august 2008. Albumet består av utvalgte, nyinnspilte «coverlåter» fra hans fire første album: Loudon Wainwright III (1970), Album II (1971), Album III (1972) og Attempted Mustache (1973).
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Loudon Wainwright III.
Marjorie Delassus
Marjorie Delassus (født 26. mars 1998) er en fransk padler som konkurrerer i slalåm-padling.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 4 i C1.
Tereza Fišerová
Tereza Fišerová (født 23. februar 1998) er en tsjekkisk padler som konkurrerer i slalåm-padling.
Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6 i C1.
Nadine Weratschnig
Nadine Weratschnig (født 18. april 1998) er en østerriksk padler som konkurrerer i slalåm-padling.
Hun representerte Østerrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 5 i C1.
Høybakken
Høybakken er ei grend i Ørland kommune, Trøndelag. Høybakken ligger ved Stjørnfjorden, sørøst for kommunesenteret Bjugn, og har badestrand, småbåthavn og hyttegrenda «Tussegrend». Hegvik kirke fra 1858 ligger her.
Skolekretsen het Eide, og skolen lå ved Eidsvatnet. Også gårdene rundt Eidsvatnet hadde postadresse Høybakken. Postkontoret i Høybakken ble nedlagt i 1967. Fluktruta for krigsfanger som rømte fra Austråttleiren mot Serberhytta gikk gjennom Høybakken, og flere av de som bodde her, hjalp flyktningene.
Epipedesthus
Epipedesthus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Artene er kjent fra Singapore og Java.
Strålingsherding
Strålingsherding er den prosess hvorved elektroniske komponenter og systemer blir motstandsdyktige mot skade eller funksjonell svikt som er forårsaket av ioniserende stråling (partikkelstråling og høyenergetisk elektromagnetisk stråling), slik som det som oppstår i møtet med det ytre rom, omkring atomreaktorer, partikkelakseleratorer, eller i kjernekraftulykker eller atomkrig.
Chrysaethe
Chrysaethe er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, spinkle, mørke trebukker, pronotum og dekkvingene kan være mer eller mindre rødgule. Noen arter har en litt matt, metallisk glans. Hodet er noe snuteaktig forlenget mellom antennefestene. Antennene er nokså kraftige, gjerne litt sagtakkede, kortere enn kroppen. Pronotum er sylindrisk til tønneformet, vanligvis noe lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede eller noe innsnevrede i midten, med tvert avskåret bakkant. Beina er nokså lange, lårene litt klubbeformede.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
David Paternotte
David Paternotte (født 1982) er en belgisk sosiolog og kjønnsforsker, som er førsteamanuensis i sosiologi ved Université libre de Bruxelles. Han er kjent for sin forskning på antikjønnbevegelsen (anti-gender-bevegelsen), og har samarbeidet mye med Roman Kuhar. Sammen med Kuhar utgav han boken Anti-gender campaigns in Europe: Mobilizing against equality. Han har også forsket på likekjønnet ekteskap og LHBT+-aktivisme.
Ayios Nikolaos Station
Ayios Nikolaos Station (også Agios Nikolaos Station) er en militærleir som er en del av de britiske baseområdene Akrotiri og Dekelia på Kypros. Leiren ligger inne i landet på grensen mellom Republikken Kypros og Nord-Kypros, ikke langt fra Famagusta. Den er forbundet med landeveg til garnisonen i Dekelia. Ayios Nikolaos Station er en viktig stasjon for britisk signaletterretning. Betydningen tiltok etter hvert som britene etter andre verdenskrig måtte oppgi kontrollen over land i Midtøsten. På 1960-tallet var den blant de største basene for slik britisk etterretningsvirksomhet i utlandet. Siden 2003 holder Joint Service Signal Unit Cyprus (JSSU(Cyp) til i Ayios Nikolaos Station. Signaler fra radar- og lytteutstyr på Troodos sendes til Ayios Nikolaos Station og videre derfra til Government Communications Headquarters i Storbritannia.
Kathryn Johnson (rugbyspiller)
Kathryn Johnson (født 25. oktober 1991) er en amerikansk rugbyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på femteplass med det amerikanske landslaget.
Nick D’Arcy
Nick D'Arcy (født 23. juli 1987) er en australsk svømmer som spesialiserer seg i butterfly. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i semifinalen på 200 meter butterfly.
Arun-elven
Arun-elven (nepali: अरुण नदी) er en grenseelv og en del av Sapt Koshi-elvesystemet i Nepal. Den har sin opprinnelse i Tibet, nå underlagt Kina hvor den kalles Phung Chu eller Bum-chu. I Tibet heter elven Bum-chu, også oversatt som Phung-Chu eller fra kinesisk  Peng Qu eller  Pumqu. Men Qu eller Moinqu. Elven får tilsig fra isbreen Shishapangma og i Nepal endres elvens navn til Arun.
Ruso (Nord-Dakota)
Ruso er en amerikansk by. Den ligger i McLean County i Nord-Dakota, og har 4 innbyggere noe som gjør byen til den minste i delstaten. Den ble grunnlagt i 1906, og en av teoriene om navnet er at det er oppkalt etter den russiske setningen «south of us».
Hans Engell
Hans Engell (født 8. oktober 1948 i København) er en dansk pressemann og tidligere politiker (KF).
Han har studentereksamen fra Sorø Akademi fra 1967, og gikk i lære som journalist i Berlingske Aftenavis og Berlingske Tidende 1971–1978. Han var medlem av Konservativ Ungdoms hovedstyre i 1969. Etter flere år som politisk journalist i Berlingske Tidende var han leder av Det Konservative Folkepartis informasjons- og pressetjeneste samt redaktør i medlemsbladet Vor Tid 1978–1982.
Engell ble trukket inn i rikspolitikken på overraskende vis da han i 1982 ble utnevnt til forsvarsminister i Poul Schlüters regjering, noe han var frem til 1987. I 1984 ble han også valgt til Folketinget fra Vestsjællands amtskrets, fra 1990 fra Frederiksborg amtskrets. Engell var partiets gruppeformann 1987–1989 og justisminister 1989–1993. I 1993 gikk Schlüter av som statsminister og partileder som følge av Tamilsaken, og etter et kort mellomspill med Henning Dyremose som politisk leder og Engell som gruppeformann, samlet Engell begge vervene på sin hånd. I 1995 ble han også formann i partiorganisasjonen etter Torben Rechendorff. Engell plasserte seg på partiets høyrefløy, men forente en markant konservatisme med en pragmatisk tilnærming. I 1997 trakk han seg som partileder etter et trafikkuhell forårsaket av fyllekjøring, men fortsatte som gruppeformann frem til valget i 1998. Han spilte en aktiv rolle i den etterfølgende maktkampen mellom Per Stig Møller og Pia Christmas-Møller.
I 2000 ble han fritatt fra plassen i Folketinget, og ble sjefredaktør i Ekstra Bladet, hvor han gikk av i 2007 og senere har blitt benyttet som politisk kommentator. Han var formann i Foreningen Norden 1999–2000.
Han er kommandør av Dannebrogordenen fra 1984 og innehaver av Hjemmeværnets fortjensttegn og den portugisiske Fortjenstordenen.
Eugene Chen
Eugene Chen, opprinnelig Eugene Bernard Achan (kinesisk: 陳友仁, pinyin: Chén Yourén; født 2. juli 1878 i San Fernando i Trinidad og Tobago, død 20. november 1944 i Shanghai i kina) var en kinesisk politiker. Til tross for at han ikke behersket noen kinesiske språk i særlig grad, var han tre ganger utenriksminister for forskjellige kinesiske regjeringer.
Bakgrunn og virke
Eugene Chens far Chen Guangquan kom fra en hakka-slekt fra Shunde i provinsen Guangdong og ble tvunget til å flykte fra Kina ettersom han hadde støttet Taipingopprøret mot Qing-dynastiet. Faren flyttet først til Jamaica og fortsatte så til Martinique, der han giftet seg med Marie Longchallon, en kvinne som også var av kinesisk opphav. Paret flyttet til Trinidad, er Eugene Bernard Achan vokste opp som eldste sønn i en søskenflokk på fem sønner og en datter. Mor var katolikk fra fødselen, og far konverterte, og de døpte barna og gav dem en katolsk skolegang.
Eugene Achan fikk en engelskspråklig utdannelse i Port of Spain; han talte et meget godt britisk engelsk og fortypet seg i engelsk litteratur (Dickens, Shakespeare, Scott), og hadde høyst rudimentær beherskelse av kinesisk, og kunne ikke lese kinesisk.
British Forces Broadcasting Service
British Forces Broadcasting Service (BFBS) er en britisk kringkastingstjeneste som leverer fjernsyns- og radiosendinger til britisk militærpersonell og deres familier i utlandet og i enkelte britiske oversjøiske områder.
Eugene Chen
Bakgrunn og virke
I 1899 giftet Chen seg med Agatha Alphosin Ganteaume (1878-1926), en fransk kreolsk datter av bedre familiebakgrunn. De fikk åtte barn, hvorav fire vokste opp.
British Forces Broadcasting Service
Tjenesten kom i gang i 1943, da radiosendinger ble startet fra Alger. British Forces Network etablerte seg i 1944 i Tyskland og radiosendinger ble deretter startet for britiske tropper i Midtøsten, India og Asia, Afrika og stillehavsområdet. Navnet British Forces Broadcasting Service kom i bruk på 1960-tallet. I 1978 ble det startet fjernsynssendinger. BFBS ble i 1982 en del av Services Sound & Vision Corporation (SSVC).
Eugene Chen
Bakgrunn og virke
Han sluttet seg i 1917 til Sun Yat-sen i Kanton og var 1922-24 regjeringsrådgiver. Under nasjonalistbevegelsen i 1926 ble han Kantonregjeringens utenriksminister, og da Kuomintang ble splittet under Nordekspedisjonen deltok han i den venstreregjering som ble dannet i Wuhan i januar 1927. Der førte han som utenriksminister de viktige forhandlingene med Storbritannia om overtakelsen av de britiske konsesjonene i Hankou og i Jiujiang. Imens slo Chiang Kai-shek til mot kommunister og andre venstreorienterte i Shanghai, og et stort antall av folk som egentlig stod Chen nær politisk, ble drept der.
Da Wang Jingwei vendte hjem til Kina samme år for å innta ledelsen av utbryterregjeringen i Wuhan avsatte han Chen i august 1927 som alt for radikal. Chen sendte Komintern agenten Borodin, sine sønner Percy Chen og Jack Chen, og den amerikanske venstreorienterte journalist Anna Louise Strong med en bilkonvoi gjennom Sentral-Asia til Moskva. Han selv, med døtrene Si-lan og Yolanda, og Mme. Sun Yat-sen og den amerikanske journalist Rayna Prohme reiste via Shanghai til Vladivostok, og derfra med den transsibirske jernbane til Moskva.
Livet i Moskva var ikke så enkelt. Etter en innledende varm mottakelse viste Stalin liten interesse for flokken, som for ham var en synlig påminnelse om Sovjetunionens feilslåtte politikk i Kina. Chen og Mme. Sun kom ingen vei i deres bestrebelser i å bygge en ny venstrepolitisk fellesfront, og dro snart fra Moskva.
Igjen tok han tilflukt i Europa. Men etter en tid reiste han til Hongkong, etter utbruddet av den annen sino-japanske krig. Han ble bragt til Shanghai i 1942 i håp om å få ham til å støtte den pro-japanske kollaboratørregjeringen som var blitt opprettet i Nanjing. Men han var høylydt kritisk mot dem, og kalte den «en gjeng løgnere», frem til sin død i 1944, i en alder av 66 år.
Trygdeskandalen
Trygdeskandalen, også kalt NAV-skandalen, var en rettspolitisk affære i Norge som kom for dagen i 2019. Det antas (per januar 2020) at minst 80 personer ble uriktig dømt for trygdesvindel, og at minst 2,400 trygdemottakere urettmessig hadde fått krav om tilbakebetaling. Dette skyldtes at Stortinget, domstolene og forvaltningen hadde tolket EØS-regelverket feil.
Saken gjaldt personer som hadde mottatt sykepenger, arbeidsavklaringspenger eller pleiepenger mens de oppholdt seg i andre land i EØS-området. NAV stilte krav om at mottakere av disse ytelsene måtte oppholde seg på norsk jord. Dette var i strid med EØS-avtalen som slår fast at det er fri bevegelse av varer, tjenester, kapital og arbeidskraft i EØS. Kort sagt kan alle bevege seg fritt innenfor EØS-området. Samtlige statsmakter, det vil si Stortinget, domstolene, og en rekke organer i forvaltningen hadde hatt en uriktig oppfatning av reglene.
Reglene hadde vært tolket feil siden innføring av et nytt EU-regelverk i 2012 og etter ESA-president Bente Angell-Hansens oppfatning allerede fra da EØS-avtalen ble innført i 1994. Alle sakene tilbake til 2012 ble gjennomgått.
Det ble i november 2019 nedsatt et granskningsutvalg under ledelse av professor Finn Arnesen. 4. august 2020 la granskingsutvalget frem sin sluttrapport kalt «Blindsonen». Rapporten viste at det hadde skjedd en systemisk svikt ved behandlingen av regler og enkeltsaker.
Offentliggjøringen av saken
Affæren ble offentliggjort 28. oktober 2019 på en pressekonferanse med arbeids- og sosialminister Anniken Hauglie, arbeids- og velferdsdirektør Sigrun Vågeng og riksadvokat Tor-Aksel Busch. Hauglie varslet at hun ville iverksette en ekstern gjennomgang for å granske hvordan EØS-regler kan ha blitt praktisert feil siden 2012. Trygderetten kunngjorde at alle saker som kunne berøre artikkel 21 i trygdeforordningen (883/2004) ville bli gjennomgått. Forordningen har som generelt utgangspunkt at en person som har rett til trygdeytelser i en medlemsstat, ikke skal tape sin rett ved å flytte til en annen medlemsstat. Den ble vedtatt innlemmet i EØS-avtalen ved beslutning av 1. juli 2011.
Stortingets behandling
Stortingets kontroll- og konstitusjonskomite avholdt 9. og 10. januar 2020 en høring om arbeids- og sosialministerens redegjørelse om praktiseringen av EUs trygdeforordning 883/2004 artikkel 21.
Oppnevning 8. november
Kongen i statsråd oppnevnte 8. november 2019 et granskningsutvalg for denne saken. Professor i europarett ved universitetet i Oslo, Finn Arnesen, ble oppnevnt som utvalgets leder. Som medlemmer av utvalget ble advokat Karin Fløistad, professor Jens Edvin Andreassen Skoghøy, avdelingsdirektør Hanne Merete Jendal, advokat Kristin Bugge Midthjell, Per Sanderud og brukerombud Barbro Wærnes oppnevnt. Utvalget fikk 1. juni 2020 som frist for sin utredning. En egen lov sikrer at enhver uten hinder av taushetsplikt kan gi granskingsutvalget opplysninger som er nødvendige for utvalgets arbeid.
Jens Edvin A. Skoghøy ble fritatt for vervet fordi han hadde søkt stilling som dommer i Høyesterett. Etter Skoghøys fratreden ble Asbjørn Strandbakken oppnevnt som medlem i utvalget med virkning fra 1. mars 2020.
Delrapport
Granskingsutvalget avla 4. mars 2020 en delrapport i saken. Utvalget ga uttrykk for at det støttet hovedkonklusjonen fra høsten 2019, om at EØS-retten gir rett til såkalt sykepengeeksport. Staten har rett til å kreve søknad før man reiser, men søknad kan ikke avslås uten et EØS-rettslig holdbart grunnlag. Utvalget ga uttrykk for at måten det norske søknadsregimet hadde vært praktisert på ikke i tilstrekkelig grad hadde tatt hensyn til de grunnleggende rettigheter i EØS-retten. Utvalget var ikke enig i Karl Arne Utgårds syn om at arbeidsavklaringspenger frem til 2018 overhodet ikke falt inn under trygdeforordningen.
Sluttrapport
Granskingsutvalget fremla 4. august 2020 sluttrapporten NOU 2020: 9 Blindsonen — Gransking av feilpraktiseringen av folketrygdlovens oppholdskrav ved reiser i EØS-området. Arbeids- og sosialminister Torbjørn Røe Isaksen bekreftet at rapporten viste systemsvikt ved behandling av trygdereglene.
Klagenemnd
I april 2020 oppnevnte regjeringen en nemnd til å behandle klagesaker i forbindelse med feilbehandling av EØS-saker i NAV. Nemnda har tre medlemmer, som alle er jurister:
Nemndas mandat var å behandle klager på avslag på krav om erstatning fra NAV, samt klager på utmåling av tilkjent erstatning.
Høyesterettsavgjørelse i 2021
Norges Høyesterett avsa en dom i 2021 som la til grunn at NAVs praktisering av reglene hadde vært i strid med EØS-regelverket både før og etter 2012. I sakene etter 2012 hadde regelverket vært feilpraktisert fordi den nye trygdeforordningen som kom i 2012 ga anledning til å motta de aktuelle ytelsene ved opphold i andre EU-/EØS-stater. Sakene før 2012 hadde vært feilpraktisert fordi også selve EØS-avtalen ga adgang til å ta med ytelsene til andre EU/EØS-stater. I 2021 behandlet Høyesterett i storkammer en av straffesakene om spørsmålet på nytt, og fastslo da blant annet at:
23. februar 2023 ble det kjent at NAV måtte endre sin praktisering av reglene om barnetrygd, kontantstøtte og stønad til enslig mor eller far på grunnlag av en avgjørelse i EFTA-domstolen. NAV hadde praktisert regelverket feilaktig siden 1994.
Alessandra Perilli
Under Sommer-OL 2012 i London tok hun en fjerdeplass i trap, kvinner etter omskyting mellom tre utøvere om sølvmedaljen. Perilli var flaggbærer under åpningen av London-lekene.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun bronse i trap. Dette var San Marinos første olympiske medalje gjennom tidene. Hun tok senere sølv i lagkonkurransen.
CARIFTA Games 2014
CARIFTA Games 2014 (XLIII CARIFTA Games) ble arrangert fra 19. til 21. april 2014, på Stade d'Honneur de Dillon i Fort-de-France på Martinique.
Dette var første gang at ungdomsklassen var for utøvere under 18 år (U18) i stedet for under 17 år (U17).
Austin Sealy Award
Austin Sealy Award deles ut i hvert mesterskap, til en utøver som utmerker seg resultatmessig. Akela Jones fra Barbados vant denne utmerkelsen i 2014, etter at hun vant tre gullmedaljer; 100 meter, høydehopp og lengdehopp i juniorklassen (U20).
Rekorder
Alle vinnerresultater i U18-klassen er mesterskapsrekorder, siden denne klassen var ny i dette mesterskapet, men nedenfor listes de rekordene som var bedre enn de eksisterende U17-rekordene:
Menn U20 (junior)
†: Øvelsen var åpen for både junior og ungdom.
Menn U18 (ungdom)
‡: Resultatene fra den første finalen på 100 meter for menn U18 ble kansellert etter klage fra utøverne, som sa at de hørte to startskudd. Finalen ble derfor løpt om igjen dagen etter.
Deltakere
Utøvere fra 25 land deltok. Utøvere fra Belize og Montserrat var også invitert, men deltok ikke.
Eksterne lenker
IAAF-rapport:
Daniel Bremer Juell
Daniel Bremer Juell (født 1. januar 1808 i Seljord i Bratsberg amt, død 26. mai 1855 i Hamburg) var en norsk prest og stortingsmann. Han var sønn av sorenskriver Ole Juell.
Juell representerte Kragerø på Stortinget i 1839 og 1845, og Porsgrunn og Brevik i 1848. Han var i 1839 sekretær i tollkomiteen, 1845 medlem i bankkomiteen og 1848 sekretær i kirkekomite nr. 1.
Juell døde i Hamburg i 1855, på en reise til Karlsbad. Han ble gravlagt i Christiania.
Ayrton Preciado
Eduar Ayrton Preciado García (født 17. juli 1994) er en ecuadoriansk fotballspiller som spiller for den meksikanske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Axiom
Axiom er en musikkalbum med Ansur, utgitt i 2006.
Innflytelse fra norsk black metal er merkbart på albumet, som ellers blir klassifisert som progressiv ekstremmetal. Inspirasjonen kommer for øvrig fra mange genre. Musikken har hyppige taktskifter og andre slags overganger i låtene, samt melodisk iderikdom.
Strengleikar
Den gammelnorske samlingen som har fått tittelen Strengleikar består av en rekke galante og høviske noveller, korte episke novelledikt av romantisk innhold, relativt fritt gjenfortalt fra de franske versnoveller, kalt for «lais», men i motsetningen til mange andre oversettelser i middelalderen er Strengleikar faktisk oversatt meget nært opp til de gammelfranske originalene. Den teksten som skiller seg mest ut er Milun, som er forkortet til halvparten av originalens lengde. Det var opprinnelig også et forord til de 21 fortellingene. Oversettelse i en middelalderkontekst var ikke ord-for-ord, men mening-for-mening. Overføring er derfor et bedre ord enn oversettelse.
Strengleikar sto i en muntlig tradisjon til tross for at de ble skrevet ned. De var ikke ment for privat og stille lesning hvor leseren kunne bla fram og tilbake. Tekstene var ment for å leses høyt, noe gjentagelser og forklaringer i teksten gjerne vitner om. Til tider var tekstene også knyttet til musikalsk framføring, og de sto dermed i en sosial og offentlig aktivitet.
Forfatterne
Samlingen er anonym. Det har blitt forsøkt tilskrevet broder Robert, en prest som skrev og tilpasset flere franske litterære tekster til norrønt under kong Håkon. Det best kjente verket av disse er Tristrams saga ok Ísöndar, en norrøn utgave av legenden om Tristan og Isolde, men det er grunner til å tro, blant annet forskjeller i dialektbruk, at samlingen ble gjort av flere ulike oversettere. Det er antatt at opptil fire ulike skrivere arbeidet med Strengleikar.
Fortellingene er henholdsvis Forroeða; Guiamar; Eskia; Equitan; Bisclaret; Laustik; Desire; Tidorel; Chetovel; Doun; Tveggja elskanda lioð; Gurun; Milun; Geitarlauf; Strandar strengleikr; Leikara lioð; Janual; Jonet; Naboreis; Ricar hinn gamli; Tveggia elskanda strengleikr; og Grelent. Det er stor variasjon i lengden på de norrøne fortellingene. Den korteste av de fullstendige fortellingene, Naboreis, teller ikke mer enn 386 ord. Den lengste fortellingen, Guiamar, er på hele 6374 ord. Samlet utgjør Strengleikar 42 027 ord.
Overlevering
Strengleikar er overlevert og bevart i ett eneste handskrift, Uppsala De la Gardie 4–7. Handskriftet var del av den store boksamlingen som grev Magnus Gabriel De la Gardie gav til Universitetsbiblioteket i Uppsala i 1669. Håndskriftet er fremdeles bevart i Uppsala, nå på Carolinabiblioteket. Manuskriptet består i dag av 44 blad fra to ulike handskrifter fra andre halvdel av 1200-tallet. Fire blad har blitt fjernet fra slutten av manuskriptet og er i dag bevart som AM 666 b, 4° i Den arnamagnæanske samling i København. Det finnes også en del eldre avskrifter, blant annet ''Holm. papp. 4° nr. 34'' på Kungliga biblioteket i Stockholm fra sent på 1600-tallet. I tillegg finnes én av tekstene fra Strengleikar i en yngre islandsk versjon i en papirhåndskrift fra 1737: Gvímars saga Denne ble oppdaget og utgitt av Marianne Kalinke i 1979.
Tittelen Strengleikar er ikke original, men ble gitt av de første utgiverne i moderne tid, Rudolf Keyser og Carl Richard Unger (1850) som kalte samlingen for Strengleikar eða Lioðabok. Navngivingen strengleikr, ljóðabók, eller en kombinasjon av disse er benyttet i innledningen eller avslutningen av bort alle de gammelnorske tekstene.
Den ble utgitt på nytt som Strengleikar eller songbok, oversatt fra gammelnorsk av Henrik Rytter, revidert og med en innledning av Kjell Venås. I 1979 kom en samling ved Robert Cook og Mattias Tveitane; Elis saga, Strengleikar and other Texts, utgitt av Selskapet til utgivelse av gamle norske håndskrifter.
Kritikk
Historikeren Hans E. Kinck for i det essayistiske verket Storhetstid (1922) hvor hensikten var å detonere Håkon Håkonsson og avvise at Norge etter årtier med borgerkrig hadde en «storhetstid». I sammenheng med Kincks dekonstruktivisme omtaler han Strengleikar som «damelektyre» (1922, 120), og ser verket som en trussel mot den norrøne litteraturen som oppsto opp «i storhetstidens usikkerhet og værste import» (1922, 169). Flere ganger trekker han fram Strengleikar som det endelige eksempelet på den fordervingen som skjedde under Håkon Håkonsson. Eksempelvis mente han at «En samling som Strengleikar og dens popularitet i folket maaler hvor vældig den bølge av import var, som flommet ind over det hjemlige aandsliv og tildels kvalte det», før han slår fast at «En bok som Strengleikar betegner en stor svækelse – for ikke å si et sammenbrud – i hele den kunstneriske retning» (1922, 89).
De rudolfinske tabeller
De rudolfinske tabeller (Latin: Tabulae Rudolphinae) er en katalog over stjerner og tabeller som kan benyttes til beregning av planetenes posisjoner. De ble utgitt av Johannes Kepler i 1627 og basert på Tycho Brahes observasjoner samt hans egne lover for planetenes bevegelse. Navnet på tabellene henviser til keiser Rudolf II som tidligere hadde finansiert Keplers arbeid.
De første stjernekataloger ble allerede etablert av Hipparkhos og Ptolemaios i antikkens Hellas. Omtrent tusen år senere ble de Alfonsinske tabeller utgitt og basert på muslimske astronomers arbeid med et geosentrisk verdensbilde. Keplers Rudolfinske tabeller var derimot heliosentrisk etter at dette verdensbildet var etablert av Kopernikus i 1543. Dessuten var Brahes observasjoner nøyaktigere enn tidligere og tabellene ble et fundament for all astronomi i de følgende årene.
Historisk bakgrunn
Kepler ble ansatt som assistent for Tycho Brahe i Praha i 1600. Han visste at Brahe hadde de mest nøyaktige oberservasjoner av planetene, noe som ville være av stor betydning for å etablere en bedre forståelse av deres bevegelser enn den som Kopernikus benyttet i sin modell. Brahe var allerede ansatt hos Rudolf II som keiserlig astronom og fikk i oppdrag å offentliggjøre dem i et større verk som skulle dedikeres til keiseren. Men Brahe døde allerede året etterpå så denne oppgaven ble gitt til Kepler som ble utnevnt til keiserlig matematiker.
I årene som fulgte var Kepler hovedsaglig beskjeftigt med å etablere lovene for planetenes bevegelser. Han ga en detaljert beskrivelse av denne prosessen i boken Astronomia nova som han publiserte i 1609. Hans mentor Rudolf II døde i 1612 og Kepler forlot Praha og flyttet til Linz. På tross av problemer forbundet med sin nære familie og den katolske kirken, fant han tid til å ta opp problemer innen optikk og påbegynte et nytt bokprosjekt som etterhvert fikk navnet Epitome astronomiae Copernicanae. Dette besto av flere deler hvorav den første ga en mer elementær innføring til det heliosentriske verdensbildet og hans egne arbeider med planetbanene. Da denne kom ut i 1618, ble den forbudt av kirken. Han hadde da etablert sin tredje lov som forbinder omløpstiden til en planet med banens størrelse. Dette viktige resultatet omtalte han også i en egen bok Harmonices Mundi som utkom i 1619. Her prøvde han å sammenfatte hele sitt verdensbilde som også var basert på mer mystiske spekulasjoner.
På denne tiden raste tredveårskrigen og Kepler fikk stadig nye problemer i den katolske delen av Europa hvor han bodde. Da han endelig ble ferdig med de nye planettabellene i 1623, fikk han dem ikke trykket i Linz. Han måtte forlate byen sammen med sin familie og fikk verket trykket i Ulm først i 1627. Etter å ha funnet forståelse for sine vanskeligheter hos general Wallenstein, flyttet han året etterpå til Sagan i dagens Polen hvor han gikk i gang med å utgi alle observasjonene til Tycho Brahe. Ved et besøk i Regensburg i 1630 hvor han var for å ordne opp i sine finansielle vanskeligheter, døde han kort tid etter ankomsten og ble begravet der.
Innhold
I de Rudolfinske tabellene kunne Kepler gi posisjonen til omtrent tusen stjerner som var et resultat av Tycho Brahes observasjoner. De kom i tillegg til oppdaterte posisjoner for flere hundre stjerner som tidligere var listet av Ptolemaios.
For planetene og Månen presenterte han numeriske metoder som gjorde det mulig å beregne deres fremtidige posisjoner. Ved hjelp av de nye planetlovene kunne dette nå gjøres med større nøyaktighet enn tidligere. Denne typen informasjon var av stor betydning for datidens navigasjon som hadde fått større betydning på de store oppdagelsesferder som da ble gjennomført. Nøyaktig kjennskap til Månens bane gjorde det også mulig å forutsi fremtidige formørkelser, mens resultatene for platenes bevegelser kunne direkte observeres i kommende passasjer av Merkur og Venus foran Solen.
Tabellene var ment å være til nytte ved navigasjon. Derfor inneholdt de også en geografisk del hvor Kepler ga lengde- og breddegrad for mange viktige steder på Jorden. Null-meridianen valgte han å gå gjennom øya Hven hvor Brahe tidligere hadde hatt sitt store observatorium Stjerneborg.
Victoria Folayan
Victoria Folayan (født 27. mai 1985) er en amerikansk rugbyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på femteplass med det amerikanske landslaget.
Amesbury (andre betydninger)
Amesbury kan være:
Do sing
Do sing er en Hongkong film fra 1990, regissert av Corey Yuen og Jeffrey Lau.
Handling
Sing er en landsbygutt fra fastlandet i Kina, som ankommer Hongkong for å besøke onkelen sin Blackie Tat. Men Blackie oppdager snart Sings overnaturlige evner til å se gjennom gjenstander, og hans evne til å forandre spillkort ved å gni på dem.
Blackie ønsker å utnytte dette, og får Seng til å hjelpe ham med gambling. Samtidig møter han den attraktive Yee-mung, og blir snart forelsket i henne.
Warring Factions
Warring Factions er et musikkalbum med Ansur, utgitt i 2008.
Núria Vilarrubla
Núria Vilarrubla (født 9. mars 1992) er en spansk padler som konkurrerer i slalåm-padling.
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 8 i C1.
Fado
Fado (av latin fatum, dvs «skjebne», jfr det engelske fate) er en portugisisk musikkstil og foredragsmåte med folkelig opphav først og fremst i byene Lisboa og Coimbra. Særlig Lisboas fattigere bydeler Alfama og Mouraria regnes som fadoens fødested. Fado akkompagneres vanligvis av portugisisk og spansk gitar.
I 2011 ble fado oppført på UNESCOs liste over mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.
Særtrekk
Fado framføres av en solosanger (fadista) som vanligvis akkompagneres av guitarra portuguesa, men også andre instrumenter kan brukes særlig spansk gitar (kalt guitarra clássica eller viola i Portugal). Musikken går 2/4 eller 4/4 takt. Den ofte intenst sentimentale musikken går i todelt takt, med hyppige synkoperinger og særegne moduleringer. Tekstene handler om ulykkelig kjærlighet, sosial urett, nostalgiske følelser, og lengsel etter bedre tider ofte med en følelse av håpløshet. Musikken formidler ofte en trist stemning og blir ofte sunget på grensen til gråt. Fado beskrives som portugisisk blues og er beslektet med Kapp Verdes morna. Den melankolske, bittersøte lengten kalles med et særegent portugisisk ord for saudade. Det finnes også lystige eller humoristiske fado. Lisboa-stilen har likheter med argentinsk tango og sangene har ofte et instrumentalt for- og etterspill.
Coimbra-stilen skiller seg fra Lisboa-stilen, og er en form for serenade og til dels med rene instrumentale stykker. Coimbra-fado er særlig knyttet Universitetet i Coimbra og studentmiljøet der. Sangerne er oftest mannlige studenter og sangene er muntrere enn Lisbo-fadoen, Zeca Afonso var særlig inspirert av Coimbra-fado. Afonso var Portugals ledende populærmusiker på 1900-tallet og han kombinerte fado med rock og latinamerikansk «nueva cancion». Afonsos «Grândola, Vila Morena» var signalet til de involverte om å sette i gang Nellikrevolusjonen.
Opprinnelse
Fado var opprinnelig ingen respektert musikkform, men ble i løpet av 100 år anerkjent. Stilen vokste frem i Lisboas fattigere bydeler og blant arbeiderklassen. Sangen handlet ofte om prostitusjon, kriminalitet og slavehandel, og ble etter hvert omfavnet av høyere sosiale lag. Etter Salazars autoritære regime, Estado Novo, falt i 1974 ble fado forbundet med det gamle, konservative Portugal. Fado fikk etter nellikrevolusjonen en periode et tilbakeslag på grunn av fadoens antatte forbindelser til regimet. Salazars regime støttet fado som underholdning og bidro til å gjøre fado til landets nasjonale musikk. Under diktaturet ble fado profesjonalisert og det ble opprettet offisielle fadoscener (casas de fado) fra 1930-tallet særlig i Alfama og Bairro Alto, og myndighetene brukte dette i satsingen på turisme på 1950-tallet og senere. Samtidig ble det bak lukkede dører fremført fado som var revolusjonær og regimekritisk. Parallelt med profesjonaliseringen levde fado som en sang for amatører videre.
Fadoens eldste opphav er gjenstand for mye debatt. Musikkformen er trolig en sammensmelting av det landlige Portugals egne tradisjoner og sang/dans fra Brasil, de portugisiske øyene i Atlanterhavet og Portugals kolonier i Afrika. Migrasjon innenfor Portugals kolonirike brakte disse tradisjonene i kontakt med hverandre. Fado kan røtter tilbake i middelalderen og maurisk sangstil. Den portugisiske gitaren kan ha blitt utviklet fra arabisk lutt. En hypotese er at fado først ble sunget av portugisiske sjøfolk med hjemlengsel. Sjøfolkenes sangstil antas å ha blitt blandet med sangstilen i andre land, for eksempel Kapp Verdes morna. En annen hypotese er at fado egentlig skriver seg fra Brasils dansemusikk.
Fado blir ofte fremført i restauranter, kafeer, nattklubber og i tillegg på profesjonelle konsertscener. Tema og tekster handler ofte om selve byen Lisboa. Sanger med tekster om strøk i byen har blitt en egen sjanger innenfor fado. For eksempel kan sangene hylle kjente miradouros (utsiktspunkt), bestemte gater/plasser eller monumenter. En kjent sang heter "Vielas de Alfama" (smugene i Alfama).
Blant de mest kjente historiske fadistas er Amália (Amália Rodrigues) (1920-1999) også omtalt som Rainha do Fado (fadodronningen), Alfredo Marceneiro (1891-1992) og Maria Severa Onofriana (1820-1846). Fado fikk første gang offentlig oppmerksomhet gjennom Severas «upassende» forhold til Comte de Vimioso fra omkring 1836. Ark med fadomusikk ble trykket opp og mange avisartikler ble skrevet om fado. Det eldste kjente lydopptaket er fra 1910. Amália kom fra enkle kår, mens musikken hennes til dels ble skrevet av universitetslæreren David Mourão-Ferreira. Amália etablerte i stor grad fadoen slik den er kjent i dag. Da Amália døde var det tre dager offisiell landesorg, hun fikk statsbegravelse og sarkofagen ble plassert i Panteão Nacional.
Etter Amália
Etter Amália har en ny generasjon fadosanger, «novo fado», fornyet sjangeren blant annet ved å skrive selv og la seg inspirere av andre og nye stiler. Kjente utøvere er blant annet Mariza, Carminho, Mísia, Ana Moura og Camané. Camané og hans brødre er unntakene i en sjanger dominert av kvinnelige vokalister. Moura inkluderer blant musikk av Rolling Stones i sitt repertoar og hun har opptrådt sammen med Prince. I USA har artister med portugisisk bakgrunn blandet fado med andre stiler som for eksempel Judith & Holofernes som er inspirert av punkrock. Cristina Branco har en forkjærlighet for amerikansk blues i tillegg til den hjemlige fado.
All My Relations
All My Relations er en amerikansk animert film fra 1990 regissert av Joanna Priestley.
Fado
Etter Amália
Fado ble fra 1990-tallet av solgt under merkelappen «world music» og ble internasjonalisert. For eksempel Mísia begynte sine platekarriere i Paris og ble en større stjerne i Frankrike, Belgia og Tyskland enn i Portugal. Mariza spilte inn sitt første album for selskapet World Connection i Amsterdam. Salvador Sobral vant i 2017 Melodi Grand Prix med en ballade i fado-tradisjon. I 2007 kom Carlos Saura med filmen Fados der blant annet Mariza og Camané medvirket.
Ioannis Drymonakos
Ioannis Drymonakos (født 18. januar 1984) er en gresk svømmer som spesialiserer seg i butterfly. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i semifinalen på 200 meter butterfly.
Fagn
Fagn er en restaurant i Trondheim, med én stjerne i Michelin guiden, som ble åpnet av Jonas Naavik i 2017. Restauranten har et sterkt fokus på å bruke og bevare lokale leverandører, råvarer og mattradisjoner.
Konsept og inspirasjon
Restaurantens konsept fokuseres på lokale råvarer fra Trondheimsregionen, hvor sjømat spesielt står sterkt i fokus. Sammen med de lokale tradisjonene for matproduksjon, og råvarene fra nærområdet, har kjøkkenet latt seg inspirere av matkulturer fra både det enorme mangfoldet av internasjonale kulinariske opplevelser, nyvinninger og trender samt personlige erfaringer og inspirasjonskilder fra de ansatte på kjøkkenet i tillegg til de som jobber ute i salen. Gamle metoder for preservering og prosessering av matvarer er godt representert i restaurantens menyer for å bevare og videreformidle til nye generasjoner de lokale mattradisjonene. En viktig del av Fagns daglige arbeid med den lokale tradisjons-bevaringen er å jobbe aktivt med lokale dyrkere, slaktere og sankere for å vise frem hva regionen Trøndelag har å by på.