cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gravitonastronomi
Gravitonastronomi er en spirende gren av observasjonell astronomi med mål om å bruke gravitasjonsbølger (små forstyrrelser i romtiden som ble forutsett av Einsteins generelle relativitetsteori) for hendelser som supernovaer og om ett tidlig univers kort tid etter det store smellet. Begrepet gravitonastronomi er dannet analogt med fotonastronomi og nøytrinoastronomi. Gravitasjonsbølger har så langt kun blitt påvist indirekte og gravitonastronomi synes derfor mer som en lovende mulighet enn et faktum. Med tanke på at gravitasjonsstrålingens budbærerkvantum, gravitonet, enda ikke er iakttatt eksperimentelt og den unnvikende kvantegravitasjonen også består av teoretiske konsept, er det like korrekt, men omstendeligere, å anvende uttrykket gravitasjonsbølgeastronomi.
Den sino-vietnamesiske grensekonflikten 1979–1990
Resultat
Tusenvis av mennesker fra begge sider ble drept som følge av krigen. Ved den militære kirkegården i Vi Zuyen i Ha Giang-provinsen i Vietnam, ligger mer enn 1600 vietnamesiske falne fra krigen.
Gravitonastronomi
Likevel finnes en rekke gravitasjonsbølgedetektorer i drift med formål å gjøre gravitonastronomi til en realitet. Laser Interferometer Gravitational-Wave Observatory eller LIGO, et samarbeidsprosjekt mellom Massachusetts Institute of Technology og California Institute of Technology er blant de ledende innen dette nye forskningsfeltet sammen med de like ambisiøse prosjektene LISA, VIRGO, TAMA 300 og GEO 600. Søket etter gravitasjonsbølger utlover å komplettere den observasjonelle fotonastronomien.
Den sino-vietnamesiske grensekonflikten 1979–1990
Resultat
Kina gjennomførte gradvis tilbaketrekninger fra stillingen de okkuperte i Vietnam. I 1989 trakk Kina seg fra enkelte elver i det nordlige Thanh Thuy, og siden trakk de seg fullstendig ut av Vietnam. Kina konstruerte deretter forsvarsbarrierer langs deler av grensen, for å forhindre fremtidig aggresjon.
Kina hadde startet krigen som en måte å presse Vietnam til å trekke seg ut av Kambodsja, men hadde ikke lykkes i å nå dette målet. Vietnam trakk mesteparten av sine styrker ut av Kambodsja først i 1989, etter å ha installert et Vietnam-vennlig regime og bekjempet Røde Khmer fullstendig, både militært og politisk. Denne tilbaketrekningen fant sted lenge etter at de hardeste kampene langs den sino-vietnamesiske grensen var over, og dessuten forble over 60,000 vietnamesiske tropper permanent utstasjonert i nabolandet,. Vietnams stillegående rolle i Kambodsja fortsatte, og Vietnam spilte en nøkkelrolle under kuppet i 1997. Slikt sett var krigen mislykket for Kinas vedkomme. Det må også påpekes at mot slutten av krigen okkuperte Kina noen få åser inne i Vietnam. Før krigen begynte, kontrollerte Kina flere områder på vietnamesisk side av grensen. I dette henseende var krigen resultatløs for Kina, ettersom de mistet kontrollen over landområder de tidligere okkuperte. Majoriteten av de kinesiske angrepene ble slått tilbake, så i det store hele hadde Vietnam lykkes i å forsvare seg. Det endelige resultatet av krigen var at Kina oppgav alle sine erobringer som ikke allerede var blitt erobret av Vietnam (med unntak av dem som fant sted i Spratlyøyene).
Etter krigen forsøkte Kina og Vietnam å tilnærme seg hverandre, og etterhvert ble forholdet mellom de to landene normalisert. Mellom 1994 og 2004 tok Vietnam initiativet til fredelige grenseavtaler med nabolandene Thailand og Malaysia. En slik fredelig grenseavtale ble inngått i 1999, og resulterte i at Vietnam gav bort deler av sitt landområde til Kina. Disputten i Sør-Kinahavet forblir fortsatt uløst, og er fremdeles et potensielt kriseområde for en regional konflikt. I 1994 var det en mindre trefning mellom Kina og Vietnam, og ubekreftede kilder hevder også at det var trefninger i 2005 og muligens så sent som i 2008. Det er utvilsomt at området forblir et risikofelt for regional sikkerhet.
Torngresshopper
Torngresshopper (Tetrigidae) er en gruppe av rettvingene (Orthoptera)  og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene. Navnet kommer av at forbrystet er forlenget bakover som en torn eller kjøl.
De fleste artene finnes i tropiske områder. De er utbredt i hele verden, men mangler på de mer kjølige stedene. Tre arter i Norge.
Utseende
Kroppen er mellom 6 og 18 millimeter, og er brunlig, brun-svart eller mørk-grå på farge. Forbrystet er forlenget bakover til en lang kjøl som dekker hele bakkroppen og vingene. Bakbeina er både større og kraftigere enn de andre beina. Særlig lårene er kraftige. Leggene har små pigger eller torner.
Framvingene er lite utviklet og rekker bare til midt på bakkroppen. framvingene er fortykket og beskytter de underliggende bakvingene, som er godt utviklet også til å fly med. Vingespennet er mellom og  millimeter. Antennene er trådformet, ikke så lange, og rekker knapt til bak hodet.
Nymfene er normalt ganske like de voksne, men mindre.
Levevis
Torngresshopper lever av planter. De finnes på åpen gressmark, på fuktige steder. Ofte ved myrer og innsjøer.
Paringen skjer i vegetasjonen. Hunnen har en kort, men kraftig eggleggningsbrodd og legger eggene i jorden. Nymfene har omtrent fem nymfestadier.
Torngresshopper har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. Utviklingstiden fra egg, via nymfestadiene til det voksne stadiet kan være noen uker under gunstige forhold. Temperatur og antall hudskift er avgjørende. Noen har opptil fem nymfestadier og skifter huden mellom hvert av disse. Vekst skjer ved et hudskifte. Gresshopper mangler i likhet med alle leddyr et indre skjelett.
Boulogne-sur-Mer
Bologne-sur-Mer (Bonen på flamsk) er en by og kommune nord i Frankrike ved Den engelske kanal. Den er sous-préfecture (administrasjonssenter) i departementet Pas-de-Calais i regionen Hauts-de-France, og har om lag 45 000 innbyggere. Storbyområdet til byen hadde etter en folketelling i 1999 135 116 innbyggere.
Navn
Navnet Boulogne ble først nedskrevet i romertiden som Bononia, som kom av det keltiske ordet bona (betyr «fundament», «bosetning», «festning»). Den samme bakgrunnen har også navnet på den italienske byen Bologna.
Historie
I middelalderen ble byen senter for Grevene av Boulogne. Området ble kjempet om av franskmenn og engelskmenn. I 1550 avsluttet freden i Boulogne krigen England hadde mot Skottland og Frankrike. Frankrike kjøpte Boulogne tilbake for 400 000 crown.
På 1800-tallet ble Notre-Dame de Boulogne rekonstruert av presten Benoit Haffreingue etter han fikk et syn fra Gud om å rekonstruere den ødelagte basilikaen i byen. Under Napoleonskrigene samlet Napoleon La Grande Armée i Boulogne for å invadere Storbritannia i 1805. Planene hans ble utsatt på grunn av andre saker i Europa og den sterke marinen til britene.
Boulogne-sur-Mer er en av de viktigste fiskehavnene i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Boulogne-sur-Mer
Primera División 1935–1936
Primera División 1935-1936 var den åttende sesongen av den spanske toppdivisjonen i fotball. Athletic Bilbao ble seriemester for fjerde gang, mens Isidro Lángara fra Oviedo CF ble seriens toppscorer for tredje sesong på rad med sine 28 mål.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Stora Teatern
Stora Teatern (eller bare Storan) er et musikk- og teaterbygg i Göteborg. Det ble bygd i 1859 og gitt navnet Nya Theatern, da det tok over etter Segerlindska Teatern fra 1816, også kalt Stora Teatern. Flere norske sangere har her opptrådt, blant andre Anna Tibell-Hegert (1891–1981) som var tilknyttet «Storan» i flere år, Ruth Stephansen-Smith som sang der i 1932 og Erna Skaug som sang ved hundreårsjubileet i 1959. Ragnar Ulfung var tilknyttet Stora Teatern i tiden 1955–1958.
Rudolf Hilferding
Rudolf Hilferding (født 10. august 1877 i Wien, død 11. februar (usikker dato) 1941 i Paris) var en østerriksk-tysk lege, journalist og politiker (sosialdemokrat). Han var medlem av Riksdagen fra 1924 og han var i to perioder Tysklands finansminister. Han var redaktør av Vorwärts fra 1907 til 1915 og utga sitt hovedverk Das Finanzkapital (Finanskapitalen) i 1910. Han emigrerte etter nasjonalsosialistenes maktovertakelse i Tyskland og døde senere i tysk fangenskap i Paris 1941.
Bakgrunn og utdannelse
Rudolf Hilferding var sønn av den jødiske kjøpmannen Emil Hilferding og hans hustru Anna, født Liß. Han giftet seg i 1904 med Margarethe, født Höningsberg, en østerriksk lege og sosialdemokrat. Paret fikk to sønner, men ekteskapet ble oppløst i 1922. I 1923 ble Rudolf Hilferding gift med Rose Lanyi, som tidligere hadde vært gift med Curt Thesing. Hilferding studerte medisin i Wien og arbeidet fra 1901 til 1906 som barnelege samme sted. I studietiden ble han medlem av den sosialdemokratiske studentorganisasjonen Freie Wissenschaftliche Vereinigung (Den frie vitenskapelige forening).
Ioannis Metaxas
Ioannis Metaxas (gresk: Ιωάννης Μεταξάς; født 12. april 1871 på Ithaka, død 29. januar 1941 i Athen) var en gresk politiker som i 1936 ble valgt til statsminister av kong George den andre av Hellas. Metaxas vant ikke noe valg, men hadde like fullt parlamentets tillit. Sommeren 1936 rammet en serie streiker landet, og som respons på dette avsatte Metaxas parlamentet og innførte en serie nye lover. Hans nye regime ble kalt 4. august-regimet og Metaxas dreide Hellas inn på et spor som etter planen skulle gjøre landet til en fascistisk ettpartistat etter italiensk modell.
Rudolf Hilferding
Politisk karriere
Hilferding meldte seg 1906 inn i det tyske SPD og ble lærer på SPDs partiskole i økonomisk historie og sosialøkonomi. Han var også journalist for den østerrikske avisen Neue Zeit, i Graz. Da det prøyssiske politiet truet med å utvise ham, sluttet han som lærer, og ble isteden redaktør av SPD-organet Vorwärts. Hans hovedverk Das Finanzkapital (Finanskapitalen) ble utgitt i 1910, der han fra et marxistisk perspektiv beskriver imperialismen som kapitalismens siste fase.
Under den første verdenskrigen var Hilferding motstander av de krigskreditter som ble vedtatt av Tysklands riksdag og han gikk i 1917 over til USPD. Han ble under krigen utkalt som feltlege i den østerriksk-ungarske armé og tjenestegjorde i Italia. Hilferding tilhørte mindretallet i USPD som avviste et samarbeid med KPD, og han støttet sammenslåingen av sitt eget parti med SPD.
Under den tyske novemberrevolusjonen i 1918 ble Hilferding medlem av De folkevalgtes råd, en interimsregjering basert på et sosialdemokratisk mindretall. Rådet som besto av medlemmer av SPD og USPD, var i tjeneste fra 11. november 1918 til 19. januar 1919, da det ble avløst av Weimarrepublikkens første regjering, under ledelse av Philipp Scheidemann.
Ioannis Metaxas
Ungdom
Metaxas etablerte rask sin egen ungdomsorganisasjon "Ethniki Organosi Neolaias" (EON) eller "Den nasjonale ungdomsorganisasjon" på norsk. Denne var inspirert av andre fascistiske ungdomsorganisasjoner slik som Avantguardene i Italia, eller den nasjonalsosialistiske Hitler Jugend.
Rudolf Hilferding
Politisk karriere
Hilferding var fra 1918 til 1923 redaktør av USPD-organet Freiheit (Friheten) og fra 1924 til 1933 utgiver av det teoretiske tidsskriftet Die Gesellschaft (Samfunnet). Han ble tysk statsborger i 1919.
Fra august til oktober 1923, mens hyperinflasjonens var på sitt høyeste, var han finansminister i regjeringen Stresemann. Den såkalte Rentenmark ble innført i hans ministertid, men han gikk av som minister før riksmarken ble innført.
Hilferding arbeidet som medlem av Riksdagen for at Tyskland politisk skulle orientere seg mot Vesten. I juni 1928 ble han på ny finansminister, denne gang i regjeringen Müller. Han forlot stillingen som minister i desember 1929, i protest mot riksbankpresident Hjalmar Schachts inngrep i den føderale finanspolitikken.
Død i Gestapos fengsel
Etter nasjonalsosialistenes maktovertakelse i 1933 valgte Hilferding, på bakgrunn av sin politiske- og jødiske bakgrunn, å forlate landet og flyttet til Sveits. Etter den tyske innmarsjen i Tsjekkoslovakia i 1939 flyttet SPDs styre (kalt Sopade) til Paris. Da tyskerne angrep Frankrike flyktet Hilferding sammen med Rudolf Breitscheid til Marseille som på det tidspunkt fremdeles var fritt. Vichy-regjeringen utstedte nødvisum til Hilferding for USA, men han ble likevel utlevert til Gestapo. Han ble sterkt mishandlet under transporten til Paris. Han døde i Gestapos fengsel i Paris, forøvrig under uklare omstendigheter.
Ioannis Metaxas
Nasjonalisme
Metaxas ville øke den nasjonale bevisstheten hos befolkningen, men han hevdet at forbildet for Hellas burde være det krigerske Sparta framfor de rolige og filosofiske athenerne.
Huadian Liu’an kullkraftverk
Huadian Liu'an kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Anhui, i det østlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW fordelt på 2 like store turbiner. Anlegget skal utvides med ytterligere 2 x 660 MW, slik at totaleffekten kommer opp i 2.520 MW.
Ioannis Metaxas
Arbeid
Det ble etablert en 40 timers og fem dagers arbeidsuke med lovfestet rett på to ukers ferie, samt et par regler omkring sikkerhet og miljø på arbeidsplassen. Før Metaxas hadde det ikke vært noen reguleringer i arbeidslivet. Streik og lockout ble forbudt, og det ble lagt detaljerte planer om å etablere et korporativt system etter italiensk og portugisisk modell. Metaxas ville etablere en stat der fokus på individualisme og klassekamp ble nedtonet til fordel for en kollektiv solidaritet og nasjonal dugnadsånd.
Huadian Liu’an kullkraftverk
Operatør er Huadian International Power Co Ltd.
Ioannis Metaxas
Utenrikspolitikk
Metaxas var hele tiden klar over at Italia hadde ambisjoner om å innlemme Hellas i sitt nye romerske imperium. Da Italia allierte seg med Tyskland gjennom Stålpakten gjorde dette det naturlig for Hellas å knytte seg tettere til de allierte, dette på tross av at Metaxas selv var en stor tilhenger av Tyskland, og til en viss grad også av Hitler.
Andre verdenskrig
Mussolini angrep Hellas den 28. oktober 1940 etter å ha stilt et ultimatum: Enten blir alle allierte skip og tropper kastet ut fra gresk territorium, eller så angriper vi. Metaxas nektet, og Mussolini beordret et angrep som han selv detaljstyrte. Metaxas styrte også forsvaret av Hellas, men ettersom han hadde jobbet som militærrådgiver og strateg under første verdenskrig hadde han en del mer erfaring på feltet enn Mussolini som hadde vært vanlig fotsoldat. Dette, kombinert med godt motiverte tropper og en del alliert hjelp gjorde at Italia tapte krigen og trakk seg tilbake 23. april 1941. Metaxas døde av blodforgiftning den 29. januar samme år, altså før krigen var over. (I boken «Kreta. Okkupasjon og motstand» skriver Antony Beevor at Metaxas døde av kreft i halsen. Tysk propagangda ville ha det til at han var blitt forgiftet av britene.) De fleste anser dødsfallet som naturlig, selv om enkelte mener at han ble myrdet av enten de allierte fordi de ikke ville at Hellas skulle overleve som fascistisk stat, eller av Mussolini som hevn for at han var i ferd med å tape krigen. Etterfølgeren som statsminister, Alexandros Koryzis, var bankier og ikke profesjonell politiker.
Arbeidet mot å etablere full korporatisme ble avbrutt av det italienske angrepet på Hellas i 1940. På dette tidspunktet hadde Metaxas heller ikke fått etablert noe fascistisk parti, og på grunn av disse to tingene – kombinert med Hellas sitt samarbeid med de allierte under krigen – er det en utbredt misforståelse at Metaxas ikke var en ordentlig fascist, eller at han ikke ville gjøre Hellas til en fascistisk stat. Dette er feil. Metaxas trodde på den fascistiske ideologi, men forsøkte i likhet med det fascistiske Portugal og det Falangistiske Spania å holde seg utenfor krigen. Dette gikk bra for Portugal og Spania, som byttet fra å være handelspartnere og aktive allierte med Tyskland til å bli handelspartnere og aktive allierte med USA og England etter Tysklands nederlag på Østfronten og Italias kapitulasjon i 1943, men for Hellas var dette umulig ettersom landet stod i veien for Italias og Mussolinis imperiedrømmer.
Modellen
Modellen er en norsk roman forfattet av Lars Saabye Christensen som ble utgitt på Cappelen Forlag i 2005.
Hovedpersonen i romanen er maleren Petter Wihl som snart skal åpne en ny utstilling. Under arbeidene med maleriene kjenner Petter at begynner å miste synet, og han inngår en pakt med djevelen, i skikkelse av en tidligere klassekamerat. Viktige spørsmål i romanen er hvor langt Petter er villig til å gå for å få laget kunsten, og hva som er viktigst av kunst og mennesker. Handlingsforløpet i romanen ble i en bokanmeldelse beskrevet som enkelt og noe tafatt helt til man har kommet om lag halveis hvor den brått blir mer rystende.
Romanen er også utgitt på engelsk av forlaget Arcadia Books under tittelen The Model, på dansk under tittelen Modellen på forlaget Athene og på flere andre språk.
Mikojan-Gurevitsj MiG-9
Mikojan-Gurevitsj MiG-9 (NATO-kallenavn Fargo) (Russisk: Микоян и Гуревич МиГ-9) var et førstegenerasjons sovjetisk turbojetdrevet jagerfly / jagerbomber som ble utviklet i årene rett etter den andre verdenskrig.
Historie og utvikling
MiG-9 ble utviklet av Mikojan-Gurevitsj fra I-300-prototypen som fløy første gang 24. april 1946. Den hadde to RD-20 turbojet-motorer som var en videreutvikling av den tyske BMW 003 motoren fra andre verdenskrig. Motorene var montert side om side bak førerkabinen. Opprinnelig var flyet bevæpnet med en 37 mm Nudelmann NL-37 kanon, men produksjonsvarianten var vanligvis bevæpnet med en 37 mm kanon og to 23 mm NS-23 kanoner.
Under tidlig testing kom I-300 opp i en hastighet av 910 km/h og etter flere forbedringer ble det vinteren 1946–47 satt i tjeneste hos det sovjetiske luftforsvaret som MiG-9. Flyet hadde mange ytelses- og kontrollrelaterte problemer, men ble satt i operativ drift primært av politiske hensyn.
MiG-9 ble primært benyttet som et angrepsfly og totalt ble det bygget 550 fly i flere varianter fram til produksjonen opphørte i 1948.
MiG-9 fikk kodenavnet «Fargo» av NATO og av sovjeterne betegnelsen I-301. En tidligere MiG-jager som var en videreutvikling av MiG-3, ble også kalt MiG-9, men dette flyet ble aldri serieprodusert.
Opplandgata (Oslo)
Opplandgata (3-21, 2-20) er en gate i Oslo på Vålerenga i bydel Gamle Oslo. Veien starter i Strømsveien og går til Enebakkveien. Veien fikk sitt navn i 1879 etter Opplandene, som er eldre betegnelse på det østnorske innland. Før byutvidelsen i 1878 het gaten Øvre Havegade, og denne navnebakgrunnen skyldes at mellom denne gata og Vålerenga gård lå tidligere Salomonsens hage.
Vidar Pedersen
Vidar Pedersen (født 1956 i Lillestrøm) er en norsk forfatter og journalist.
Han har skrevet kriminalromaner, science fiction bøker og historiske romaner. Arbeidet som journalist for blant annet NDR, SR, TV2 Danmark og Tidningen Arbetet i Malmö. Vidar Pedersen flyttet fra Norge i til Danmark 1978, der han studerte ved AUC i Ålborg. Etter endte studier, arbeidet han som reporter ved en rekke konfliktområder, som i Midtøsten, Mellom-Amerika og Jugoslavia.
Vidar Pedersen flyttet fra Rudkøbing, Danmark, til Tromsø i Norge, 2002.
Gesta Danorum
Verket består av seksten håndskrevne bøker på latin, framstilt på anmodning av Absalon, erkebiskop i Lund. Gesta Danorum beskriver dansk historie, og til viss grad også skandinavisk historie, fra en legendarisk forhistorie, begynnende med sagnkongen Dan og fram til 1185 som avsluttes med at Danmark beseirer venderne, et slavisk folk i sør. I tillegg gir Gesta Danorum enkelte refleksjoner på europeisk affærer i middelalderen fra et unikt skandinavisk perspektiv, som kommer som et tillegg til hva som er overlevert fra samtidshistorikere i vestlige og sørlige Europa.
Beskrivelse av verket
Verket, som ble skrevet på oppfordring av erkebiskop Absalon, beskriver i 16 bøker på latin tiden som strekker seg fra sagnkongen Dan til Knut VI, og avsluttes med at venderne blir beseiret i 1185. Verket er skrevet i et sprudlende og underholdende språk, stort sett i prosa, men med innslag av poesi, og er like lettlest i dag som den gang det ble skrevet.
Saxos historie om danene er sammensatt fra kilder av tvilsom historisk verdi. Han har lyttet til muntlige fortellinger fra islendere, lånt fra gamle verker, tekster inngravert på stein, og utsagn fra sin beskytter, erkebiskop Absalon, om den del av historien som erkebiskopen selv hadde vært en del av. Saxos verk var ikke et rent historieverk eller en enkel nedtegnelse av gamle fortellinger, men heller var «et produkt av Saxos eget sinn og tid», han kombinerer historie og mytologi om Danmarks forhistoriske tid og omarbeidet det til sin egen, personlige fortelling om danenes fortid.
De 16 bøkene kan deles i to deler. De første 9 bøkene handler om sagntiden og forteller om rundt 60 sagnkonger. Disse bøkene er antagelig basert på skriftlige kilder. Blant annet må Saxo ha hatt tilgang til en latinsk utgave av Skjöldunga saga og en utgave av Den angelsaksiske krønike. I slutten av bok 8 må han ha støttet seg på skriftlige kilder som Adam av Bremen, Roskilde-krøniken samt Sven Aggesens Danmarkshistorie. Bok 9 slutter med Gorm den gamle og representerer således det første faktiske dokumenterte konge av Danmark. Bøkene 10 til 13 handler om tiden fra Harald Blåtann og opp til midten av 1100-tallet. Den lange bok 14 og den korte bok 15 beskriver borgerkrigenes tid og regimet til Valdemar den store.
De fire første bøkene strekker seg fra grunnleggelsen av det danske folk ved kong Dan og omhandler Danmarks historie fra tiden før Jesus Kristus. Faktisk var det andre samtidige kilder som hevdet at Skjold var Danmarks første konge, fremmet av blant annet Sven Aggesen, ikke kong Dan som Saxo bevisst favoriserte. De neste fire handler om historien til danene etter Kristus. Bøkene 9 til 12 om det kristne Danmark, og 13-16 fremmer Lund (som den gang var en del av Danmark, ikke Sverige) og handlingene tidlig før og i Saxos egen levetid. Det er antatt at de siste åtte bøkene ble skrevet først da Saxo støttet seg tungt på Absolons utsagn om tidsalderen til Knut den hellige og Valdemar den store da erkebiskop Absalon døde i 1202 før verket var fullført.
Formålet med verket
Saxo forteller i forordet til sitt verk Gesta Danorum ved å slå fast formålet med det:
Erkebiskop Absalon kunne ikke lenger akseptere fraværet av en skriftlig dansk historie og la derfor oppgaven på sin skriver Saxo, «hans mest uverdige tjener». Sammenlignet med andre nasjoner framsto de danske bedriftene dårlig så lenge nasjonen ikke hadde et litterært monument.
Årsaken til at kirken ville betale for å fremskaffe et verk som Gesta Danorum var at man ville understreke Danmarks uavhengighet, og dermed understøtte den danske kirkes uavhengighet til spesielt Det hellige romerske rike av den tyske nasjon og de mange motpaver. Det var en klar reaksjon mot forholdene under den danske borgerkrigen, som den tysk-romerske keiser hadde grepet inn i ved skiftvis å støtte den ene av ulike kongsemner, hvilket førte til Danmark ble splittet i to deler, og i 1157 i hele tre deler.
Under borgerkrigen ble den danske kirke en lydkirke under den tyske keiseren som var i opposisjon til paven i Roma. Verket kan oppfattes som et mottrekk mot Adam av Bremen som forfektet den hamburgske erkebispesetes interesser (framfor erkebispedømmet i Lund), skjønt Adam av Bremen viste seg å være svært danskvennlig i sin tekst og uttrykte en hard dom over sin avdøde arbeidsgiver erkebiskop Adalbert av Hamburg-Bremen. I en kulturell sammenheng var det viktig å vise at danskene var et gammelt kulturfolk som til tross for dets sene overgang fra hedenskap til kristendom var en naturlig og viktig del av den vesteuropeiske romersk-katolske kulturkrets.
Verkets har en også en pedagogisk og oppdragende hensikt: fortidens idealer stilles i kontrast til samtidens bløthet. Saxo argumenterer for bruken av tvekamp framfor eder som bevis, idet eder kan være falske, men tvekamp kan aldri skade den udødelige sjel, men kun det jordiske legeme.
Verkets betydning
Bestemte aspekter av Gesta Danorum dannet grunnlaget for William Shakespeares skuespill Hamlet. Antagelig leste Shakespeare aldri selv verket, men hadde isteden tilgang til gjenfortalt eller muntlig utgave av fortellingen Amletus (dansk: Amlet, Amleth eller Amled) som beskrev undergangen til prinsen av Danmark. Shakespeare benyttet navnet Amleth som et anagram for Hamlet. Saxos versjon, fortalt i bok 3 og 4, er svært lik Shakespeares skuespill. I Saxos versjon blir to brødre, Orvendil og Fengi gitt styringen over Jylland av danskenes konge Rorik. Kort tid etter gifter Orvendil seg med kong Roriks datter Geruth (Gertrude i Hamlet). Amleth er deres første og eneste barn. Fengi blir harm over brorens ekteskap og ønsker også eneherredømme over Jylland. Av den grunn myrder han Orvendil. Etter en kort tid med sorg gifter Fengi seg med Geruth, og erklærer seg som enehersker over Jylland. Til slutt hevner Amleth mordet på sin far og planlegger mordet på sin onkel for å bli den nye og rettmessige konge over Jylland. Saxo fullførte denne fortellingen med forordet som hans skrev helt til sist, en gang rundt 1216 da hans beskytter var Anders Sunesen som erstattet Absalon som erkebiskop i Lund. Saxo inkluderte i forordet en varm takk til begge erkebiskopene og av den regjerende kong Valdemar Seier.
Den historiske verdien av verkets eldste del står og faller med verdien av de kilder som Saxo har basert sin fortelling på. Han gjør historiske personer fra disse kildene identiske, selv om tidsforskjellen alene utelukker at de kan ha hatt noe med hverandre å gjøre. Forklaringen er sannsynligvis at Saxo følte at han måtte levere en sammenhengende skildring av Danmarks historie fra de eldste tider. Det mest opplagte eksempelet her er dronning Thyras angivelige far kong (H)athelradus eller Ethelred av England, som man vet var samtidig med Thyras barnebarn og oldebarn. Så sant Saxo ikke mener Ethelred av Wessex, kan navnet ha oppstått ved kanskje bevisst feillesning av (Cl)acharaldus som svarte til Skjoldungesagaens Klakharald. Det kan ikke være tvil om at Frode Fredegod (egentlig navnet på en rekke danske sagnkonger som brakte fred) i Saxos litterære framstilling er basert på og utformet etter mønster av Augustus. De er begge universelle herskere som skaper fred og samtidige med den bebudede Kristus. Frodes rike er en parallell til det til Augustus, den første hersket over Østersjøen og Nordsjøen mens Augustus var hersker over landene rundt Middelhavet.
Det er store forskjeller mellom Saxos verk og de islandske og norske kildene, og de til den samtidige danske Sven Aggesen. Forskjellen er ofte resultatet av Saxos diktning og hans egen agenda. Hans framstilling av fortellingen om Tyra er eksempel langt mer fantastisk enn hva Sven Aggesen presenterer, og for disse bearbeidelsene og diktning har Saxos historie ofte blitt kritisert.
Gesta Danorum henvendte seg til høymiddelalderens elite som kunne lese latin, men selv innenfor dette begrensede publikum er det usikkert hvor utbredt verket ble i samtiden. Derimot ble verket en viktig kilde for påfølgende dansk historiske litteratur. Det ble gjenoppdaget i 1514 og den første utgaven oversatt til dansk kom i 1575. Deretter fikk den stor oppmerksomhet og flere oversettelser. N.F.S. Grundtvig gjorde sin egen originale gjendiktning, og en rekke av Danmarks nasjonaldiktere har latt seg inspirere av de forhistoriske mytene og sagnene. Kun et mindretall av framstillingene av den danske historie har klart å ignorere sagnkonger som Uffe hin Spage, Rolf Krake og Ragnar Lodbrok som hovedsakelig er kjent fra Saxos tekst.
Kilder og forbilder
Verket er forfattet på et lærd, ordrikt og meget velskrevet latin. Han skrev på sølvalderlatin, en type latin som romerne benyttet rundt år 0 eller på Augustus’ tid. Denne formen for latin var markant annerledes enn det latinske skriftspråk som ellers var benyttet i middelalderen. Inspirasjon fra antikken var en generell tendens i samtiden og hvor de antikke forfatterne fungerte som stilistiske forbilder.
Som språkkilde og forbilde har Saxo hatt de romerske forfatterne Quintus Curtius, Valerius Maximus samt Junianus Justinus og Martianus Capella, og han har kjent til Vergil, Horats og Ovid. Av middelalderhistorikere har han kjent til den angelsaksiske Beda som skrev om Englands kirkehistorie, Paulus Diaconus, Johannes av Salisbury og den normanniske kronikør Dudo av Saint-Quentin som skrev Normandies historie, men hans Gesta Danorum minner først og fremst om Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie).
Verkets kronologi
Ettersom Gesta Danorum ikke inneholder en eneste dato i noen form, heller ikke for hendelser, er verket egentlig ikke en krønike. Det gjør det samtidig problematisk å datere både personer og hendelser i den første delen. Den eneste tidsrammen som nevnes er Jesus Kristus’ fødsel i bok 5, og i denne konteksten daterer Kristus’ fødsel den gode og lykkelige tiden under kong Frode Fredegod. Dennes eneste faste dato har etablert dateringen av de øvrige personene og hendelsene for de første 9 bøkene. Ved å telle bakover i antallet generasjoner fortalt av Saxo, kommer man grovt regnet ved verkets begynnelse til år 600 f.Kr.
Når Gesta Danorum ble skrevet og i hvilken rekkefølge bøkene ble forfattet er et spørsmål om historisk fortolkning. Vanligvis har man blitt stående på at verket ikke var ferdig før 1208. Den siste hendelse som er beskrevet i den siste og 16. boken er kong Knut VI av Danmark som erobrer Vendland i Pommern under hertug Bogislaw I i 1186. Imidlertid nevner verkets forord, dedisert til erkebiskop Anders Sunesen, den danske erobringen av områdene nord for elven Elben i 1208.
Bok 14, som inneholder nær 1/4 av hele teksten i verket, ender med at Absalon blir utpekt som erkebiskop i 1178. Denne store boken og det faktum at Absalon har en mer dominerende del av boken enn kong Valdemar den store gjør det sannsynlig at denne boken ble skrevet først og var opprinnelig et selvstendig verk. Saxo ville deretter senere øke den med bok 15 og 16 hvor han fortalte om Valdemars siste år og kong Knut VI av Danmarks første år.
Antagelig skrev Saxo deretter bok 11, 12 og 13. Vi kjenner fra Sven Aggesens Danmarks historie, Brevis Historia Regum Dacie, fra ca. 1186, hvor det blir slått fast at Saxo hadde besluttet å skrive om «Kongefaren og sønnene hans», hvilket betyr Svein Estridsson, noe som dekker bøkene 11, 12 og 13. Han ville deretter skrive de 10 første bøkene. Det forklarer også de 22 årene mellom den siste hendelsen beskrevet i den siste boken og hendelsen av 1208 i forordet.
Manuskriptet
Det opprinnelige manuskriptet er tapt, unntatt fire fragmenter som er kjent som Angers-fragmentet, Lassen-fragmentet, Kall-Rasmussen-fragmentet og Plesner-fragmentet. Det førstnevnte er den største fragmentet og det eneste som beviselig er Saxos egen håndskrift. De andre er kopier fra ca. 1275. De blir alle oppbevart i Det Kongelige Bibliotek i København.
Hele teksten er likevel bevart. I 1510–1512 søkte Christiern Pedersen, en dansk oversetter som arbeidet i Paris, over hele Danmark i det vide og det brede etter en eksisterende kopi av Saxos arbeid som på den tid var nær fullstendig gått tapt.
På denne tiden var det man visste om innholdet basert på et sammendrag i Chronica Jutensis fra 1342, kalt for Compendium Saxonis. Det er også dette sammendraget som har gitt navn til Saxos tekst; Gesta Danorum – Danenes bedrifter. Hva Saxo eventuelt selv kalte sitt verk er ikke kjent.
Christiern Pedersen fant til slutt en kopi hos erkebiskop Birger Gunnersen i Lund som behjelpelig ble utlånt til ham. Med hjelp av Josse Bades fikk de avskrevet og trykket verket. Den første trykte utgaven og den eldste kjente utgaven av Saxos verk er derfor Christiern Pedersens latinske utgave, trykt og utgitt av Jodocus Badius Ascensius i Paris den «15. mars» 1512. Kolofonsiden sier: ''... impressit in inclyta Parrhisorum academia Iodocus Badius Ascensius Idibus Martiis. MDXIIII. Supputatione Romana. Ides av mars.''
Tag der Heimat
Tag der Heimat er en nasjonal minnedag i Tyskland, til minne om ofrene for fordrivelsen av tyskere etter annen verdenskrig. Dagen går tilbake til kunngjøringen av Charta der deutschen Heimatvertriebenen (De fordrevne tyskeres charta) den 6. august 1950 foran Stuttgarts slott. Chartaet ble vedtatt nær opp til femårsdagen for Potsdamkonferansen. Siden har dagen blitt arrangert årlig i hele Tyskland den andre søndagen i september. Hvert år finner en rekke arrangementer knyttet til fordrivelsen sted. Det sentrale minnearrangementet holdes i Berlin med statens øverste representanter til stede. Til minnedagene i 2003 og 2006 sendte pavene Johannes Pail II og Benedikt XVI offisielle hilsener. Minnedagen i 2007 hadde mottoet «Heimat ist Menschenrecht». Angela Merkel holdt hovedtalen i Berlin.
Gesta Danorum
Manuskriptet
Utgaven ble fordansket av Anders Sørensen Vedel i 1575. Foruten Grundtvigs versjon, opptrykt i 1963 og 1985, skal det fremheves Det Danske Sprog- og Litteraturselskabs utgaver (1931–1957, latin) og Peter Zeebergs oversettelse i 2000. I 1985 ble verket gjenfortalt på moderne dansk av Mogens Boisen.
Verket har blitt oversatt til tysk, fransk, spansk, italiensk og japansk. Under er en liste på oversettelser til dansk og engelsk.
Tag der Heimat
Flaggdag
Dagen er offisiell flaggdag i delstatene Berlin, Brandenburg, Nordrhein-Westfalen, Bayern, Hamburg og Hessen.
You Again
You Again er en amerikansk filmkomedie fra 2010 i regi av Andy Fickman, med Kristen Bell, Jamie Lee Curtis, Sigourney Weaver og Odette Yustman i rollene.
Handling
I 2002 går Marni Olsen på videregående skole i Ridgefield, California, men blir plaget og mobbet av mange andre studenter, spesielt den populær jenta J. J. Hennes beskyttende eldre bror, Will, er en veldig populær og kjekk basketball-spiller. Under en veldig viktig kamp dytter J.J. henne, når Marni gikk utkledd som en maskot, noe som fører til at Marni faller inn i Will. Dette fører til at laget deres taper den viktige kampen.
Åtte år senere, i 2010, er Marni en vellykket PR-leder i Los Angeles, nylig forfremmet til en jobb i New York. Hun returnerer til Ridgefield for å feire Wills kommende bryllup med hans forlovede Joanna, en tilsynelatende fantastisk kvinne. Etter å ha aldri møtt Joanna, oppdager Marni på flyet hjem at Will er i ferd med å gifte seg med hennes tidligere mobber, J.J. Marni blir oppgitt over å se hvordan Joanna ikke bare kommer veldig godt overens med familien hennes. Men J.J. husker tilsynelatende heller ikke Marni, og Marni får heller ikke den unnskyldningen hun hadde ventet på.
Gail, moren til Marni og Will, oppdager også at Joannas elskede tante, Ramona (en vellykket og velstående forretningskvinne som også er i byen for bryllupet) var en tidligere venn av Gail, selv om vennskapet deres endte dårlig. Marni er ikke villig til å glemme alle tingene Joanna gjorde mot henne i skole-tiden med mindre hun beklager, og forsøker å fortelle broren sin om Joannas mobbende oppførsel. Marni innser at Joanna virkelig husker henne etter at Joanna spilte en sang hun pleide å plage Marni med på skolen.
Marni husker også på en "tidskapsel" som ble begravd i løpet av deres siste skole-år som inneholdt en video av Joanna som mobbet andre elever. Marni bestemmer seg for å avdekke tidskapselen. Marni konfronterer Joanna om fortiden hennes, og Joanna innrømmer endelig at hun faktisk husket Marni. Men i stedet for å be om unnskyldning, truer hun Marni med å ikke blande seg i forholdet mellom henne og Will. Dette overbeviser Marni om at Joanna ikke har forandret seg i det hele tatt, og Marni blir fast bestemt på å ødelegge bryllupet og forholdet mellom Joanna og Will.
Liste over stortingsrepresentanter for Oslo 1907–1921
Liste over stortingsrepresentanter for Oslo 1907–1921 dekker alle som representerte Christiania (Oslo) på Stortinget mellom 1907 og 1921.
I disse årene var valgordningen i Norge slik at stortingsrepresentanter ble valgt i enmannskretser, og en kandidat trengte 50 % av stemmene for å bli valgt.
Den såkalte bondeparagrafen og Christianias sterke vekst hadde gjort at byen var kraftig underrepresentert på Stortinget. Med kun 4 av 114 stortingsmenn kom det stadig krav om at byen måtte få bedre representasjon, og i 1902 kom saken for første gang til Kristiania formannskap. Stortinget var imidlertid lite interessert i å gi byen flere representanter, da dette var antatt å tjene Høyre.
Stortinget vedtok å innføre direkte valg i enmannskretser i 1905, og da ordningen trådte i kraft ved valget året etter ble byen delt inn i fem nummererte kretser:
Ordningen med enmannskretser favoriserte de store partiene, og resultatene ble relativt forutsigbare. Arbeiderpartiet vant i alle år de to østkant-kretsene, mens Høyre (og samarbeidspartnerne i Frisinnede Venstre/Samlingspartiet) fikk de tre øvrige.
Liste over stortingsrepresentanter for Oslo 1907–1921
Listen omfatter ikke vararepresentanter (suppleanter).
Frydenlund (Bergen)
Frydenlund er et lyststed som tidligere lå i Frydenlundsveien 9, i 1882-1976 navn på en bratt bakke fra Sandviksveien opp til lyststedet Frydenlund, på «Holmen» i den midtre delen av Sandviken i Bergen. Bygningen ble demontert og gjenreist på Gamle Bergen Museum 1949-1951.
Bygningen
Lyststedet ble oppført av kjøpmann Lorentz Holtermann (1768–1837) mellom 1797-1799. En tegning av Johan F. L. Dreier viser at dette var en enetasjes bygningen med valmtak og en midtark som har saltak med sterk svai. Tapetet i salen er dekorert med malte ranker og medaljonger av Johan Georg Müller (1771–1822). Opprinnelig var det en hage foran huset med geometrisk formete bed på begge sider av en vei som førte frem til hovedinngangen. Lyststedet Frydenlund ble modell for mange mindre hus i grendene i Sandviken.
Eiere
Fra 1832 hadde eiendommen ulike eiere. Kjøpmann Christian Joachim Mohn (1802–1894) eide huset fra 1849 og frem til kjøpmann Gerhard Stoltz overtok eiendommen i 1870. Stoltz satte i stand huset og tok det i bruk som helårsbolig. Dette medførte noen endringer, men planen i første etasje ble ikke endret, og bygningen beholdt sine opprinnelige detaljer. I 1947 solgte familien Stoltz grunnen til et byggeselskap. Huset, på tross av at det hadde blitt fredet i 1927, ble flyttet til Gamle Bergen Museum.
Litteratur
Bjerknes, Kristian: Gamle borgerhus i Bergen, Bergen 1961
Referanser
<References />
Amusett
Amusett (også stavet amusette) er et lett artillerivåpen beregnet på bruk i felten, eller grovkalibret "flyttbart" håndvåpen brukt defensivt i forsvarsstillinger. Amusetter var i hovedsak brukt i tiden fra midten av 1700-tallet og tidlig 1800-tallet.
Ordet amusette av fransk opprinnelse betyr direkte oversatt en «liten glede» (vits, spøk), og ved å benytte dette om den reglementerte regimentskanonen innført i 1758 henviste man til både størrelsen og skepsis omkring skytset, men også til at de lette kanonene var lette å frakte og bringe fram i skyteposisjon. Fram til 1780 hadde den norske hæren regimentskanon ment for infanteristøtte som lette, hestetrukket artilleri, og hver bataljon hadde en 3 punds regimentskanon. Men omkring 1780, etter over tyve år, overtok de mindre 1 punds kanoner som av størrelse virket underdimensjonerte i forhold til feltlavetten.
Dimensjoner
En 1 punds regimentskanon hadde et metallrør med 5,3 cm i kaliber og en lengde på 116,6 cm eller 22 kalibre med en vekt på 100 kg. Feltlavetten etter 1743 for både 3 punds og 1 punds regimentskanoner kunne demonteres for å gjøres om til langslede for vinteren så amusetten lå på en slags kasse på en lavett som minnet om en hestekjerre.
Amusetten i bruk
Fordelen med våpenet var dets lave vekt. Den kunne trekkes av en enkelt hest, i motsetning til de større trepundskanonene, som krevde minst to hester. Hver bataljon hadde to hester, og kunne dermed ha to regimentskanoner istedenfor én. I nødstilfelle kunne kanonene trekkes av soldatene selv. Kanonen var tenkt å være velegnet i bruk på trangt og mykt terreng. Med de store hjulene og den lave vekta gav dette infanteriet mulighet til å trekke fram artilleri på steder hvor konvensjonelle kanoner ikke ville kunne fraktes fram. I Norge, med sitt dårlig utbygde veinett og kuperte terreng, var amusetten populær. På den annen side var våpenet underdimensjonert med sine 1-punds kuler, og var knapt så avskrekkende som andre samtidige feltskyts. Resultatet var at kanonen, med sin lange rekkevidde, nærmest ble benyttet som en langtrekkende muskett, og brukt til å skyte på fiendens offiserer, og på hold utenfor det en muskett ville kunne klare. I nærkamper kunne amusettene lades med kardesk, en type ladning bestående av mange muskettkuler.
Etter 1814 ble disse regimentskanonene tatt ut av tjeneste til fordel for 3-punds kanoner, da det var besluttet å legge ned regimentsartilleriet til fordel for det såkalte feltartilleriet. Feltartilleriet hadde 3-punds skyts med 22 kalibre lengde på røret, istedenfor 16 i forrige og senere 6-punds skyts oppført i jern.
Under Den amerikanske uavhengighetskrigen ble amusetter produsert av Fredericksburg Manufactory og Rappahannock Forge for de amerikanske styrkene. Disse amusettene var flintlås-våpen, og ble også kalt wall gun, rampart gun eller boat gun. De ble vanligvis brukt defensivt og ble fastmontert på en svivel i befestede posisjoner eller som bestykning i båter. Flere lands hærstyrker brukte lignende våpne, og disse amusettene var både mindre i kaliber og lettere enn de norske (boring omkring 3 cm og vekt omkring 25 kg). Amusetter i form av feltkanoner ble tidlig faset ut i de fleste land, men konseptet med overdimensjonerte musketter/geværer var i bruk i Kina helt fram til midten av 1900-tallet. Disse kinesiske geværene ble kalt Jingal, og de brukte patroner og hadde riflede løp.
Grunnkretser i Hole kommune
Grunnkretser i Hole kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Hole kommune, Buskerud, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Typhlosaurus
Typhlosaurus er en slekt av skinker med ni arter i sørlige deler av Afrika. De har et gravende levevis, mangler helt bein, og har bare rester av øyne.
Den tredje mann
Det amerikanske filminstituttet har kåret Welles' rollefigur til filmhistoriens 37. beste skurkeskikkelse.
Handling
Handlingen er lagt til etterkrigstidens Wien i 1948, da byen fremdeles var oppdelt i fire okkupasjonssoner. Seierherrene fra andre verdenskrig, USA, Storbritannia, Frankrike og Sovjetunionen, råder over hver sin sektor av Wien. Store deler av sentrum er utbombet, og svartebørshandelen florerer.
Holly Martins, en fattig underholdningsforfatter, har bestemt seg for å finne opplysninger om sin venn, Harry Lime, som skal ha omkommet i en bilulykke. Men idet han innleder sin etterforskning, blir Martins oppsøkt av en britisk offiser og en mystisk baron, som begge oppfordrer ham til å reise hjem igjen.
På ulykkesstedet treffer Holly Martins en portvakt som kan fortelle at to menn fraktet den forulykkede bort til et ukjent sted. Vakten forteller også at det skal ha vært en tredje mann innblandet. Portvakten blir drept, og Martins jakt på sannheten fører ham både ned i byens underjordiske kloakksystem og opp i det berømte pariserhjulet Riesenrad for å lete etter den tråden som kan gi ham svaret på den tredje mann – Harry Lime.
7. serierunde i Premier League 2009/10
7. serierunde i Premier League 2009/10 begynte lørdag 26. september 12:45 med Portsmouth – Everton. 15:00 ble det spilt seks kamper og 17:30 spilte Fulham mot Arsenal. Søndag 27. september spilte Sunderland mot Wolverhampton Wanderers. Runden ble avslutta mandag 28. september med Manchester City – West Ham United.
Guotou Xuancheng kullkraftverk
Operatør er Guotou Corp.
Østerriksk schilling
Den ble først utgitt på begynnelsen av 1920-åra, men avskaffet da Østerrike ble innlemmet i Tyskland i 1938. Den ble reintrodusert da Østerrike igjen ble en suveren stat etter andre verdenskrig.
Den 30. november 1945 var vekslingskursen mot Reichsmark 1:1, begrenset til 150 Schilling per person. Med den andre Schilling-loven i november 1947 ble nye sedler utgitt, som man også kunne veksle til seg visse summer av i bytte mot de gamle. Først i 1950 stabiliserte Schillingen seg.
Balliol College (Oxford)
Balliol College er et av kollegiene ved University of Oxford. Det ble grunnlagt i 1263.
Beskrivelse
Grunnleggelsen i 1263 ble foretatt av John de Balliol under ledelse av biskopen av Durham. Etter hans død i 1269 foretok hans enke Dervorguilla of Galloway disposisjoner som sikret dets fremtid; hun sørget for kapital og utformet kollegiets statutter.
Tradisjonelt har studentmassen vært den mest politisk engasjerte ved universitetet. Flere nobelprisvinnere, samt britiske statsministre og utenlandske statsledere, har studert ved Balliol College.
Kong Olav V og kong Harald V studerte begge ved Balliol College. I 1983 ble kong Harald utnevnt til æreselev ved Balliol og i 2006 ble han kreert til æresdoktor ved Universitetet i Oxford.
Mens Benjamin Jowett var dekanus utviklet kollegiet seg til et av de mest kjente og ettertraktede ved Oxford-universitetet (1870–1893).
Spinothecidae
Spinothecidae er en liten familie med seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola).
Utseende
Spretthaler av kulespretthale-typen.
Orecchiette
Orecchiette er en pastatype fra regionen Puglia på Italias hæl, helt i sørøst. Ordet kommer av orecchia, øre, og «orecchiette» blir da små ører. Lokalt kan de ha andre navn som chiancharelle eller recchted. Småørene er ca. 1,5cm brede, og ser ut som en liten, blank skål med en riflete utside. Dersom ørene er flate og ikke skålformede, kalles de «strascinate». Orecchiette lages av durumhvete, vann og salt.
Den mest kjente oppskriften er med såkalte nepeblader, eller cime di rape, en grønnsak som ikke brukes i Nord-Italia eller utenlands. I Lecce lages det en tyngre saus med ricotta, fersk ost, med sterk sauesmak.
Historie
Orecchiette stammer egentlig ikke fra Puglia, men sannsynligvis fra Provence. Her ble det allerede i middelalderen produsert en lignende pastatype med durumhvete. Denne typen pasta var tykkere, og hadde fått en trykk med tommelen i midten. Orecchiette ble brukt på sjøreiser, og kom til Puglia på tolvhundretallet da Sør-Italia var dominert av det franske Angevin-dynastiet.
Charwelton
Landsbyen hadde tidligere en jernbanestasjon ved Great Central Railway, som også var endestasjon for en privat jernbanestrekning hvor man fraktet jernmalm fra bruddene ved Hellidon ned til hovedjernbanelinjen.