cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over byer i Djibouti
I tabellen er byer med mer enn 1 000 innbyggere tatt med. Et beregnet folketall 1. januar 2005 er oppgitt. Folketallet omfatter byen uten forsteder. Tabellen er sortert etter folketall i 2005.
Maren Styrmoe
Maren Johanne Styrmoe (1874–1959) var en norsk politiker og kvinnesaksforkjemper fra Drammen. Styrmoe stilte på Norges Socialdemokratiske Arbeiderpartis liste ved valget i 1921, og var bystyremedlem i Drammen fra 1917–1940, samt satt i det midlertidige bystyret i 1945.
Styrmoe jobbet for å styrke kvinners rettigheter gjennom hele sitt liv og virke. I 1917 henvendte Drammen Arbeiderpartis kvinneforening seg til Stortinget og ba om at abortloven måtte endres – som i første instans ikke nådde frem.
Shen Jie
Shen Jie (født 27. oktober 1986 i Shanghai) er en kinesisk padler som padler flatvann. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble nummer 8 som beste resultat.
Maren Styrmoe
Den 1. juli 1948 mottok hun Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats for kvinnesaken.
Thomas Fremo
Idrettskarriere
Fremo deltok i sitt første FIS-renn i langrenn den 7. januar 2006, i Stokke. Han deltok i Skandinavisk Cup i sesongene fra til 2010/11, og fikk der en ellevteplass i sprint i desember 2008 som beste resultat. Han deltok i U23-VM på ski 2009, og kom der på 23.-plass på sprinten. Under NM på ski 2010 kom han på fjerdeplass på lagsprinten, sammen med Kristian Tettli Rennemo, og han kom på femteplass på 3 x 10 km stafett. Hans beste individuelle NM-resultat i langrenn er en 12.-plass på sprinten i NM på ski 2009.
Han deltok i NM i friidrett 2017, og kom der på 12.-plass på 5000 meter og 10.000 meter. Under NM i friidrett 2019 kom han på sjetteplass på 10.000 meter. Han vant Fjellseterløpet i 2019, og kom på åttendeplass under Hytteplanmila 2020.
Referanser
<References />
Lisa del Giocondo
Lisa del Giocondo (født Gherardini; 15. juni 1479, død 15. eller 25. juli 1542 eller ca. 1551), også kjent som Lisa Gherardini, Lisa di Antonio Maria (eller Antonmaria) Gherardini og Mona Lisa, var et medlem av familien Gherardini i Firenze og Toscana i Italia. Hennes navn ble gitt til maleriet Mona Lisa, hennes portrett ble bestilt av hennes ektefelle og malt av Leonardo da Vinci under den italienske renessansen.
Lite er kjent om hennes liv. Hun ble født i Firenze og giftet seg i tenårene med en kles- og silkehandler som senere ble en lokal myndighetsperson. Hun ble mor til fem barn og hadde det som man antar var et komfortabelt og ordinært middelklasseliv. Hun overlevde sin ektemann som var betydelig eldre enn henne.
Århundrer etter hennes død ble Mona Lisa verdens mest berømte maleri og fikk et liv adskilt fra modellen Lisa del Giocondo. Spekulasjoner fra forskere og andre har gjort maleriet til et globalt anerkjent ikon og kommersielt objekt. I århundrenes løp har det vært mange antagelser om hvem modellen var for maleriet, men i 2005 ble Lisa del Giocondo endelig identifisert som reelle modellen.
Tidlig liv og familie
Lisas florentinske familie var gammel og aristokratisk, men hadde over tid mistet innflytelse og prestisje. De klarte seg, men var ikke lenger rike, og levde på inntektene fra en gård i en by som var blant de største i Europa og i blomstrende økonomisk oppgang. Det var også store klasseforskjeller i byen.
Hennes far, Antonmaria di Noldo Gherardini, hadde mistet to hustruer, Lisa di Giovanni Filippo de' Carducci, som han giftet seg med i 1465, og Caterina Rucellai, som han giftet seg med i 1473. Begge døde i barsel. Lisas mor var Lucrezia del Caccia, dattera av Piera Spinelli og Gherardinis hustru i tredje ekteskap i 1476. På en tid eide eller leide Gherardini seks gårder i Chianti som produserte hvete, vin og olivenolje, og som hadde buskap.
Lisa ble født i Firenze den 15. juni 1479 på Via Maggio, skjønt i mange var det antatt hun ble født på en av familiens gårder, Villa Vignamaggio, rett utenfor Greve. Hun er navngitt Lisa etter hustruen til hennes bestefar på farsiden. Som den eldste av syv barn hadde Lisa tre søstre, en av dem het Ginevra, og tre brødre, Giovangualberto, Francesco, og Noldo.
Familien levde i Firenze, opprinnelig i nærheten av Santa Trinita og senere i et leid sted i nærheten av Santo Spirito, mest sannsynlig ettersom de var i stand til utbedre sitt gamle hus da det ble ødelagt. Lisas familie flyttet til hva som i dag er kalt for Via dei Pepi og den gang for Santa Croce, hvor de levde i nærheten av Ser Piero da Vinci, far av Leonardo. De eide også et lite landens hjem i San Donato i landsbyen Poggio rundt 32 km sør for byen. Noldo, Gherardinis far og Lisas bestefar, hadde latt gå i arv en gård i Chianti til hospitalet i kommunen Santa Maria Nuova. Gherardini sikret seg en leie til en annen av hospitalets gårder og kunne således føre tilsyn med hvetehøsten. Familien tilbrakte somrene der i et hus kalt Ca' di Pesa.
Ekteskap og senere liv
Den 5. mars 1495 giftet Lisa seg med Francesco di Bartolomeo di Zanobi del Giocondo, en moderat framgangsrik handelsmann i klede og silke, og ble hans tredje hustru da hun var 15 år gammel. Hennes medgift var 170 floriner og gården San Silvestro i nærheten av hennes families landsted, et tegn på at familien Gherardini ikke lenger var rik på denne tiden og antagelig også at hun og hennes ektemann elsket hverandre. Eiendommen lå mellom Castellina og San Donato i Poggio, nær to gårder som senere ble eid av Michelangelo. Verken fattig eller blant de velstående i Firenze levde paret et middelklasseliv. Lisas ekteskap kan ha økt hennes sosiale status ettersom hennes ektemanns familie kan ha vært rikere enn hennes egen. Det er antatt også Francesco fikk fordeler ettersom Gherardini var et eldre navn. De bodde i en delt bolig fram til 5. mars 1503 da Francesco var i stand til å kjøpe huset ved siden av hans families gamle hjem i della Stufa. Det er antatt at Leonardo kan ha begynt å male Lisa portrett det samme året.
Lisa og Francesco fikk fem barn: Piero, Camilla, Andrea, Giocondo, og Marietta, fire av dem mellom 1496 og 1507. Lisa fostret også Bartolomeo, sønn av Francesco og hans andre hustru, Camilla di Mariotto Rucellai, som var rundt et år da hans mor døde. Lisa stemor, Caterina di Mariotto Rucellai, og Francescos første hustru var søstre, medlemmer av den prominente familien Rucellai.
Camilla og Marietta ble katolske nonner. Camilla tok navnet Suor Beatrice og gikk inn i klosteret San Domenico di Cafaggio, hvor hun ble gitt omsorgen for Antonmarias søster, Albiera og Lisas søstre, Suor Camilla (som ble frifunnet i et skandaløs besøk av fire menn i klosteret) og Suor Alessandra. Beatrice døde da hun var 18 år gammel og ble gravlagt i basilikaen Santa Maria Novella i Firenze. Lisa etablerte nære forbindelser til Sant'Orsola, et kloster som var meget ansett i Firenze og hvor hun ble i stand til å plassere Marietta i 1521. Marietta tok da navnet Suor Ludovica og ble et respektert medlem av klosteret i en posisjon med del ansvar.
Francesco ble en myndighetsperson i Firenze. Han ble valgt til Dodici Buonomini i 1499 og til Signoria i 1512, hvor han ble bekreftet som en Priori i 1524. Han kan ha hatt bånd til Medicifamilien politisk eller forretningsmessig. I 1512 da myndighetene i Firenze fryktet at Mediciene kunne komme tilbake fra forvisningen, ble Francesco fengslet og bøtelagt med 1000 florentiner. Han ble løsnet i september da Mediciene kom tilbake.
I en redegjørelse døde Francesco av pesten i 1538. Lisa ble syk og ble tatt hånd om av sin datter Ludovica i klosteret Sant'Orsola hvor hun døde rundt fire år senere i en alder av 63 år gammel. I forskningsrapport om deres liv er det oppgitt at Francesco levde til han ble 80 år gammel. Han døde i 1539 og Lisa kan ha levd fram til minst 1551 da i så fall ble enten 71 eller 72 år gammel.
I juni 1537 ga Francesco i sitt testamente med mange formaninger Lisas medgift tilbake til henne, ga henne personlige klær og smykker og sørget for hennes framtid. Ved å overdra omsorgen av henne til deres datter Ludovica og, om hun skulle bli uskikket, til deres sønn Bartolomeo, skrev Francesco: «Gi hengivenheten og kjærligheten til arvelater til Mona Lisa, hans elskede hustru; i betraktning av det fakta at Lisa alltid har handlet med edel ånd og som en trofast hustru; ønsker at hun skal ha alt hun trenger...»
Mona Lisa
Portrettet Mona Lisa utgjorde 1400- og tidlige 1500-tallets krav for et portrett av en dydig kvinne. Lisa er portrettert som en trofast kvinne via hennes håndbevegelse — hennes høyre hånd hviler over hennes venstre. Leonardo presenterte også Lisa som moteriktig og framgangsrik, kanskje mer enn hva hun egentlig var. Hennes mørke klær og sorte slør var spanskpåvirket mote; det er ikke tegn på at hun er avbildet i sorg over hennes første datter, som en del forskere har foreslått. Portrettet er påfallende stort; dens størrelse er like stort som om det var bestilt av en rik kunstpatron i samtiden. Denne overdrivelsen kan forklares i Francescos sosiale streben på denne tiden.
Maleriets tittel er datert til 1550. En bekjent av minst noen i Francescos familie, Giorgio Vasari skrev, «Leonardo tok på seg å male for Francesco del Giocondo portrettet av Mona Lisa, hans hustru» (italiensk: Prese Lionardo a fare per Francesco del Giocondo il ritratto di mona Lisa sua moglie.) Portrettets italienske (La Gioconda) og franske (La Joconde) titler er Lisas ekteskapsnavn foruten også et kallenavn, «den lykkelige».
Det har vært mange spekulasjoner til Lisas navn til minst fire forskjellige malerier og hennes identitet er forsøksmessig knyttet til minst ti forskjellige personer. Mot slutten av 1900-tallet var Mona Lisa blitt et globalt ikon som hadde blitt benyttet i mer 300 andre malerier og i 2000 reklamekampanjer, opptrådte gjennomsnittlig i en reklame i uken. I 2005 oppdaget en ekspert ved universitetsbiblioteket i Heidelberg et notat i margen på bibliotekets samling som etablerte med sikkerhet at det tradisjonelle synet at modellen for Mona Lisa var Lisa del Giocondo. Notatet, skrevet av Agostino Vespucci i 1503, hevdet at Leonardo arbeidet på et portrett av Lisa del Giocondo. Maleriet hadde vært oppbevart i Frankrike siden 1500-tallet da det ble anskaffet av kong Frans I, etter den franske revolusjonen kom det i eie av folket. I dag er det rundt 6 millioner mennesker som besøker et av de aller mest berømte malerier i verden hvert år i Louvre i Paris hvor det er en del av en fransk nasjonal kunstsamling.
WKB-approksimasjon
WKB-approksimasjonen gir en tilnærmet løsning av Schrödinger-ligningen for en partikkel som beveger seg i et potensial i en dimensjon. Den er basert på antagelsen at dette forandrer seg lite over en strekning som tilsvarer de Broglies bølgelengde for partikkelen. Approksimasjonen gir resultater som ligger tett opp til den klassiske beskrivelsen av bevegelsen og omtales derfor ofte som halvklassisk. Matematisk tilsvarer den overgangen fra å beskrive lys som utbredelse av en bølge til lysstråler i geometrisk opptikk formulert ved eikonalapproksimasjonen.
Approksimasjonen har fått sitt navn etter initialene til fysikerne Gregor Wentzel, Hendrik A. Kramers og Léon Brillouin som benyttet den i moderne kvantemekanikk selv om grunnlaget for metoden var tidligere benyttet innen optikken og kjent fra mer generell, anvendt matematikk.
Bakgrunn
For en partikkel med masse m som beveger seg i et statisk potensial V(x) med gitt energi E, er den stasjonære Schrödinger-ligningen
der ħ er den reduserte Planck-konstanten. Den kan omformes til
hvor
er den klassiske impulsen partikkelen har i hvert punkt i potensialet. I det spesielle tilfellet at dette er konstant, er løsningen av ligningen som beskriver en plan bølge hvor impulsen p har en viss størrelse bestemt av potensialet, men en vilkårlig retning. For et variabelt potensial kan man da prøve å finne en løsning på formen hvor funksjonen W(x) må bestemmes. Det gjøres ved å sette inn i den omskrevne Schrödinger-ligningen som da gir
Hvis nå den «klassiske grensen» av kvanteteorien defineres ved å la Plancks konstant ħ → 0, kan funksjonen W(x) finnes fra den resulterende ligningen som kan skrives på formen
Dette er Hamilton-Jacobi-ligningen som beskriver klassisk mekanikk. Den tilsvarer eikonalligningen i geometrisk optikk.
For å ta med effekten av kvantemekanikk til laveste orden i Plancks konstant, kan man da skrive Det er ekvivalent med å anta en løsning på formen  etter å ha satt  W0  lik med W  og  Innsatt i Schrödinger-ligningen finner man da samme ligning for Hamilton-Jacobi-funksjonen  W(x), men et nytt bidrag kommer fra amplitudefunksjonen A(x). Sammen med det tidligere, imaginære bidraget gir de to leddene den ny ligningen
Den betyr at sannsynlighetsstrømmen J = A2 ∇W for bølgefunksjon ψ(x)  er bevart, det vil si at ∇⋅J = 0. Man kan i prinsippet gjøre denne tilnærmelsen enda bedre ved å inkludere neste orden på formen men dette er i praksis sjelden nødvendig.
Endimensjonal bevegelse
Hamilton-Jacobi-ligningen for funksjonen W(x) er vanligvis vanskelig å løse. Men når partikkelen kun kan bevege seg langs en dimensjon i potensialet V(x) tar den formen
hvor x 0 er en vilkårlig posisjon som tilsvarer en integrasjonskonstant. Kvadratroten i integranden er den klassiske, posisjonsavhengige impulsen p(x) til partikkelen. Kontinuitetsligningen ∇⋅J = 0 i en dimensjon gir nå at Jx forblir konstant under bevegelsen. Det betyr at amplituden til bølgefunksjonen må oppfylle at produktet pA2 er konstant. Den generelle løsningen av Schrödinger-ligningen i denne approksimasjonen er derfor
hvor k(x) = p(x)/ħ  er det posisjonsavhengige bølgetallet til partikkelen, mens A og B er to vilkårlige konstanter som må bestemmes ut fra grensebetingelsene i problemet.
For en ren, klassisk bevegelse vil partikkelens kinetiske energi alltid være positiv eller null. Det betyr at dens totale energi i hvert punkt må være større eller lik dens potensielle energi. Et punkt hvor er dens kinetiske energien lik med null som tilsvarer at hastigheten til partikkelen er null. Den vil derfor snu i dette punktet og bevege seg tilbake i motsatt retning. Dette kalles derfor et vendepunkt. Men i den kvantemekaniske beskrivelsen er det ikke noe til hinder for at bølgefunksjonen har en endelig verdi på den andre siden av et slikt vendepunkt. Den klassiske impulsen blir rent imaginær slik at bølgetallet kan skrives som k(x) = iκ(x) hvor
Bølgefunksjonen i det klassisk forbudte området vil da ha den generelle formen
Konneksjonsformler
for x < a i det klassisk forbudte området må forbindes med løsningen
for x > a til høyre for vendepunktet hvor partikkelen kan befinne seg i klassisk fysikk. Den ekstra faseforskjellen π /4 kommer fra de eksakte løsningene uttrykt ved Airy-funksjoner.
På samme måte finner man for et annet vendepunkt b med E < V(x) for x > b at i dette området må WKB-løsningen
forbindes med
i det klassisk tillatte området x < b. Denne og den forrige konneksjonsformelen er to av mange andre som kan etableres med andre antagelser for bølgefunksjonene i områdene i de tre områdene x < a, a < x < b og b < x.
Bundne tilstander
I en situasjon hvor potensialet går mot uendelig utenfor vendepunktene, tilsvarer WKB-løsningene tilstander av partikkelen hvor den er lokalisert mellom disse. Den approksimative bølgefunksjonen beskriver da en bunden tilstand av partikkelen. Mellom vendepunktene a og b har man da to uttrykk for bølgefunksjonen avhengig av om man integrerer fra det ene eller det andre av disse. Men begge uttrykkene må beskrive samme tilstand. Ved å skrive integrasjonen fra a til et vilkårlig punkt x mellom vendepunktene som en integrasjon fra a til b pluss en videre integrasjon fra b til x, ser man at de to uttrykkene gir samme resultat under forutsetning av at integralet
er oppfylt hvor heltallet n kan ta verdiene 0, 1, 2, 3, etc. Siden impulsen p avhenger av partikkelens energi, tillater denne betingelsen kun visse, diskrete verdier av E. Dette kalles Bohr-Sommerfeld-kvantisering av bevegelsen i potensialet og var av stor betydning i den tidlige kvanteteorien. Den ble postulert av Niels Bohr i forbindelse med hans atommodell for hydrogenatomet og generalisert av Arnold Sommerfeld noen få år senere. Først med kvantemekanikken og den tilhørende WKB-approksimasjonen fikk den en forklaring omtrent ti år senere.
Opprinnelig ble denne Bohr-Sommerfeld-kvantiseringen benyttet uten tillegget 1/2 til kvantetallet n. Det skyldes leddet π /4 i fasen til bølgefunksjonen som kommer fra konneksjonsformlene utledet fra Airy-funksjonen. Da selve approksimasjonen forventes å være mindre god for små kvantetall, spiller dette leddet vanligvis ingen avgjørende rolle. Men for den kvantiserte, harmoniske oscillatoren gir dette tilleggsleddet eksakt overensstemmelse med det kvantemekaniske resultatet for alle verdier av n.
Kvantetunnelering
I den motsatte situasjonen hvor potensialet V(x) > E mellom de to vendepunktene, vil dette området være klassisk forbudt for partikkelen. Beveger den seg mot høyre, vil den da ikke kunne trenge inn i potensialet og reflekteres derfor tilbake fra vendepunktet x = a. Kvantemekanisk vil den derimot kunne «tunnelere» gjennom dette området, men med en sannsynlighet som avtar raskt desto lengre det er til det andre vendepunktet i x = b. Herfra vil den så fortsette uhindret mot høyre, men med en sannsynlighet som er redusert med en faktor T  i forhold til den innkommende sannsynligheten for x < a. Denne skyldes reduksjonen av bølgefunksjonen i det forbudte området og er gitt som
og finnes når man forbinder bølgefunksjonene på de forskjellige strekningene x < a, a < x < b og b < x ved bruk av konneksjonsformlene.
Fra antagelsene som WKB-approksimasjonen bygger på, følger at dette enkle uttrykket for kvantetunnelering bare er gyldig for situasjoner der T << 1. Den reflekterte brøkdelen av partikler fra  vendepunktet x = a er da ikke så mye forskjellig fra det klassiske resultatet der 100% av de innkommende partiklene reflekteres.
Myrkgrav
Myrkgrav er et norsk folk metal-band. Bandet ble stiftet av Lars Jensen i Åsa i begynnelsen av 2003. Den lyriske tematikken baserer seg på det tradisjonelle bondesamfunnets folklore fra områdene Åsa, Sørkedalen, Lommedalen og Hole, fra rundt 1600 til slutten av 1800-tallet. Bandet definerer sin egen sjanger som bygdemetal og/eller folk metal.
Myrkgrav gav ut sin første demo i 2004 under navnet Fra fjellheimen kaller … Demoen ble sendt ut til flere plateselskaper, og Det Germanske Folket tilbød seg å gi ut demoen. Lars Jensen bestemte seg istedenfor å skrive og gi ut helt nytt materiale som en fullengder.
Debutalbumet, Trollskau, skrømt og kølabrenning, var ferdig sommeren 2006 og ble gitt ut 27. oktober samme år. Tidlig i 2013 kom den selvfinansierte digitale EP-en Sjuguttmyra ut, som består delvis av nytt materiale og nyinnspilte eldre låter. Myrkgrav har offentliggjort et nytt album som i lengre tid har vært i produksjon, hvilket har fått tittelen Forteljinger frå Finnefjerdingen. Finnefjerdingen er det (på folkemunne) gamle navnet på Lars Jensens hjembygd, Åsa.
Kevin Maltsev
Kevin Maltsev (født 4. juli 2000) er en estisk skihopper.
Han representerte Estland i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 56. Med startnr. 7 ble Maltsev den første utøveren født på 2000-tallet som deltok i et OL.
Seongnam
Seongnam (Seongnam-si) er en by i provinsen Gyeonggi i Sør-Korea.
Jose Rizal University
Jose Rizal University (JRU) er en privat utdannelsesinstitusjon. Den ligger ved Shaw Boulevard i Mandaluyong City (i Metro-Manila på Filippinene. Universitetet gir grader opp til og inklusive doktorgradsnivå.
Jose Rizal University ble grunnlagt i 1919 av Vicente K. Fabella. Det er oppkalt etter den filippinske nasjonalhelt Jose Rizal.
Orm-familien
Orm-familien på Vestlandet er familien til Orm Erikson og Erik Ormson Orm. Det omfatter i hovedsak personer bosatt i Stavanger og på Stord.
Innledning
Mange slektstavler har Orm Eriksen i Stavanger omtalt som Orm Eriksen Orm. Orm blir da brukt som slektsnavn. Det er ikke kjent noen kilder hvor Orm Eriksen brukte dette navnet. Før vi møter Erik Ormson som Erik Orm omkring 1550, var det flere som brukte Orm som etternavn eller tilnavn i Sverige og Danmark. Vi har også en Kjetil Orm i Telemark på 1400-tallet og Knut Orm i Oslo midt på 1500-tallet, men om det er noen som helst sammenheng mellom dem er uvisst.
Skjoldet i slektsvåpenet til Orm er beskrevet (blasonert)  på denne måten av heraldikeren Hallvard Trætteberg i 1933: «Sølv bunn, to sammenslyngede (halve) blå ormer.» Trætteberg tegnet ormene med røde, utstikkende tunger, og han gjorde ormene avkuttede ved å gi begge  en rød rund endeflate nederst.
Seglmerket til Orm Erikson er ukjent. Erik Ormson, Erik Erikson Orm og Eline Eriksdatter Orm brukte våpenskjold som seglmerker med to opprette ormer som slynger seg om hverandre. Anna Eriksdatter Orm brukte et seglmerke med en linnorm som våpenfigur. Vi vet dermed ikke om disse våpenmerkene ble tatt i bruk på grunn av navnet Orm, som et såkalt «talende våpen», eller om våpenet fantes først og navnet Orm så ble tatt etter figuren.
Erik Tostason
Orm Erikson omtales første gang i et dokument på Vossevangen 29.5.1482. En kan tolke dokumentet som om at han var sønn til Erik Tostason. Det er ikke urimelig, men ordet ”fader” kan også vise til farfar eller svigerfar. Erik Torsteinson var åpenbart død på dette tidspunktet. Når han levde vet vi ikke så mye om. I 1463 ble det i Munkeliv klosters jordebok oppført en innbetaling fra en Erik Torsteinson. Det kan ha vært den samme Erik Torsteinson som er omtalt i dokumentet fra 1482, men det er usikkert. Erik Torsteinson synes å være nesten usynlig i kildestoffet.
Orm Erikson
Orm Erikson var blitt væpner mellom 1490 og 1509. Han ble henrettet i 1521. Han var gift med Astrid Ormsdatter. De hadde sønnen Erik Ormson. Asgaut Steinnes mente at de også hadde en datter som var gift med Ivar på Tokheim. Grunnlaget for hypotesen var et skifte i 1497. Ivar på Tokheim har trolig senere eid en del av de eiendelene som ble skiftet i 1497. Da passer det best om en innfører en datter av Orm Erikson som var gift med Ivar på Tokheim. Det kan også være at en del av eiendommene i skiftet senere ble solgt til Ivar på Tokheim.
Erik Ormson Orm til Vatne og Valvatne
Erik Ormson møter vi første gang 12. august 1523 da han fikk gården Tjore i Ryfylke i forlening. I 1523-1525 var Erik Ormson også lensherre i Sogn, men blir trolig avsatt i 1526. I 1529 prøvde Erik Ormson uten hell å bli lagmann i Stavanger. Erik Ormson omtales som væpner (adelsmann) fra 1533. I 1555 er Erik Ormson ført som lensherre – han hadde da en forlening, men uten at det ble oppgitt hvor det var. 12. oktober 1559 ble Erik forlent med kronens eiendel i Støle i Etne.
Erik var trolig født og oppvokst i Stavanger og omtales siste gang i Stavanger i 1554. Han var i mange rettsrunder om arven etter Magdalena Olavsdatter. Det endte i 1557 med et forlik som gjorde at Erik Ormson ble da eier av et stort jordegods med hovedtyngden i Hordaland. Fra 1562 tituleres han for første gang som Erik Ormson til Valvatne på Stord. Han er trolig født på 1490-tallet og døde 7. mai 1564 og ble gravlagt i Stord hovedkirke. Han var trolig gift med Kirstine Torsteinsdatter.
Erik Erikson Orm
Erik Erikson Orm på Stord var adelsmann og gift med Magdalena Kristoffersdatter (Rustung). Han ble forlent med Tjore i Ryfylke i 1565.
Anna Eriksdatter Orm
Anna Eriksdatter Orm ble gift med superintendenten i Stavanger Jon Guttormsen.
Anna Eriksdatter Orm var også gift med Otte Thomasson Orning.
Eline Eriksdatter Orm
Eline Eriksdatter Orm ble gift med Jon Gauteson til Sveen.
Caetité
Caetité er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Cwenburg
Cwenburg er et gammelengelsk kvinnenavn.
Tanfoglio Combat
Tanfoglio Combat (også kjent som T95) er en halvautomatisk pistol fra Italia.
Cwenburg
Etymologi
Navneleddet cwen har opprinnelse i urgermanske *kwēniz, «kvinne». Navneleddet burg har opprinnelse i gammelengelske burχ, «styrke», og finnes igjen i moderne engelsk i borough og sluttleddet -bury i flere stedsnavn. Norrøne former av navnetleddet er bjarga, bjǫrg og borg.
Tanfoglio Combat
Den er en modifisert klone av CZ 75, og kjent for å ha høyere stålkvalitet og bedre tilpasning enn sistnevnte. Den lages i Gardone Val Trompia i Italia av Fratelli Tanfoglio S.N.C. Den ble introdusert i 1997, og importeres til USA av European American Armory Corporation (EAA) under navnet Witness Steel. Combat er basen til polymerpistolen Tanfoglio Force fra samme selskap.
Cwenburg
Utbredelse
Cwenburg var et populært kvinnenavn i England fra 600-tallet til 800-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kolfossen kraftverk
Kolfossen Kraftverk er et vannkraftverk ved Eide i Volda kommune i Møre og Romsdal. Inntaksmagasin er Kalvatnet.
Tanfoglio Combat
Pistolen er stor sett identisk til CZ 75, og kommer i flere størrelser og kamret for flere kaliber.
Varianter
Alle modellene fås for følgende ammunisjon: 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .38 Super, .40 S&W, 10 mm Auto, .45 ACP, unntatt Carrymodellene som kommer for 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .40 S&W.
Kolfossen kraftverk
Kraftverket utnytter et fall på 46 meter.
Kraftverket startet produksjonen i 1920. Modernisert i 2003 med ny francisturbin.
Midlere årsproduksjon er på 14 GWh og installert effekt er på 2,8 MW.
Vannet er tidligere benyttet i Kopa kraftverk.
Eier er Tussa.
Adresse (geografisk)
En adresse er en geografisk del av jordkloden som kan besøkes, eller som det kan sendes brev til. I den vestlige del av verden er en slik adresse også tilknyttet en eiendom.
Offisielle adresser i Norge
I Norge er det kommunen som har ansvaret for tildeling av offisiell adresse og adressene føres i matrikkelen. Hjemmelen finnes i matrikkelloven § 21 av 2005. I matrikkelen finnes det to typer adresser: vegadresser og matrikkeladresser.
Vegadresse
Vegadresser består av adressenavn (eksempelvis Storgata) og adressenummer (eksempelvis 12B). Det er også mulig å kreve at enkelte stedsnavn av betydning skal tas med som en del av vegadressen i form av et adressetilleggsnavn. Dette kommer før resten av vegadressen.
Ved postsending kombineres vegadressen av og til sammen med bruksenhetsnummer (for eksempel Storgata 12B, H0102, hvor vegadressen er Storgata 12B og bruksenhetsnummeret er H0102).
Matrikkeladresse
Matrikkeladresser består av gårdsnummer, bruksnummer og eventuelt festenummer til den eiendommen adressen ligger på, samt eventuelt undernummer dersom det er flere adresser på samme eiendom. Matrikkeladresser er garantert unike innenfor en kommune. Siden dette er ganske kryptisk, anbefaler Statens kartverk at adressene tildeles et matrikkeladressenavn ut fra et etablert stedsnavn på stedet.
Matrikkeladressen kombineres av og til med et bruksenhetsnummer for å gi den spesifikke adressen til en enkelt leilighet. Ved flytting vil post fortsette å komme til vegadressen eller matrikkeladressen en person bodde i før, med mindre de melder adresseendring til Folkeregisteret og Posten.
Bruksenhetsnummer
Dersom det finnes flere leiligheter eller lignende på samme vegadresse eller matrikkeladresse, kalles disse bruksenheter. Nødetatenes behov for presise adresser har gjort at alle bruksenheter i Norge har fått bruksenhetsnummer på formen «bokstav-to siffer-to siffer», hvor:
Leilighet H0101 er altså første leilighet fra venstre i 1. etasje (1. hovedetasje), mens H0102 er leiligheten til høyre for denne. I Oslo og Bærum er utgangspunktet inngangsdøren sett utenfra, mens resten av landet baserer seg på trappens øverste trinn.
Bruksenhetsnummeret utgjorde A-delen av det tidligere norske GAB-registeret som ble brukt fra 1980 til rundt 2009.
Bruksenhetsnummeret kalles noen ganger også for «leilighetsnummer» eller «bolignummer», men bruksenhetsnummer er den offisielle betegnelsen. I likhet med eneboliger skal alle leiligheter ha sin egen adresse unike adresse, og bruksenhetsnummeret er leilighetens unike adresse. For eksempel kan en utleieleilighet i underetasjen (etasje U01) ha bruksenhetsnummeret U0101, mens resten av boligen (etasje H01 og opp) kan ha bruksenhetsnummeret H0101.
== Postadresser i Norge ==
En postadresse er den adressen dit post i sin alminnelighet ønskes sendt. Postadresse kan avvike fra eksempelvis forretningsadresse, besøksadresse, leveringsadresse eller folkeregistrert adresse. Postadressen er enten en adresse til en eiendom eller en postboksadresse.
En postadresse til en postboks i Norge består av adressat (første linje), postboksnummer samt ev. navn på postkasseandegg (andre linje), samt tilhørende postnummer og poststedsnavn (tredje linje).
Nordfjordeid
Nordfjordeid er et tettsted og administrasjonssenteret i Stad kommune i Vestland, tidligere Eid og Selje kommuner og Sogn og Fjordane fylke. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på eidet mellom Hornindalsvatnet og Eidsfjorden. Eidselva renner ut i Eidsfjorden.
Kulturmiljøet fra nyere og eldre tid gir Nordfjordeid et spesielt særpreg. Tettstedet er fremdeles i utvikling.
Her ligger Eid kyrkje fra 1849 og Stokkenes gravplass, Operahuset Nordfjord, Sagastad kunnskapssenter, Eid bibliotek, Sophus Lie konferansesenter, Eid videregående skole, Fjordane Folkehøgskule, Eid ungdomsskule og barneskolen Nordfjordeid skule.
Den årlige musikkfestivalen Malakoff Rockfestival ble arrangert på Nordfjordeid for første gang i 2003. Det lokale idrettslaget heter Eid Idrettslag.
Historikk
På Nordfjordeid kan du følge historien fra vikingtida til i dag. Rik tilgang på ressurser med lettdyrka landbruksjord av god kvalitet, godt fiske- og jaktterreng samt lett tilgang til fjorden, har vært gunstig for fremveksten av Nordfjordeid og man har funnet tegn på befolkning gjennom 6000 år. Det eldste funnet som vitner om liv er en steinøks fra eldre steinalder, fra tiden hvor folk levde av jakt og sanking.
Jordbruket tok over tidlig i bronsealderen og med det fulgte bosetningen på gårder. I jernalderen var folk i området godt etablerte, og Myklebustgården ble et kjent maktsenter under vikingtiden. Restene fra det utbrente Myklebustskipet fra vikingtiden ble funnet ved arkeologiske utgravinger på den tidligere storgården Myklebust.
Etter vikingtiden har Nordfjordeid spilt en viktig rolle i regionen som kirkested, handels- og gjestgiverplass, eksersisplass og embetsmannsted. Fremveksten av tettstedet slik det er i dag startet med Tverrgata og Eidsgata fra midten av 1800-tallet. I nyere tid har i tillegg funksjoner som skoler og sykehus påvirket tettstedens vekst.
Tre områder på Nordfjordeid ble i 2014 tatt med i Riksantikvaren sitt register over nasjonalt verneverdige by- og tettstedmiljøer. Dette gjaldt Myklebustgården, med gravhauger fra vikingtiden, ekserserplass for Fjordane forsvarsdistrikt, som var landets første militære øvingsplass etablert ved gården Osnes i 1649, samt trehusmiljøet i Eidsgata og Tverrgata fra nyere tid. Det hadde vært ekserserplass på Nordfjordeid fra gammelt av; midt på 1800-tallet ble den gamle Nordfjordeid ekserserplass erstattet av en større og mer moderne ekserserplass på samme sted.
Dialekt
Lydopptak av dialekter fra Nordfjordeid:
Andrew Hampsten
Andrew (Andy) Hampsten (født 7. april 1962 i Columbus, Ohio) er en amerikansk tidligere profesjonell landeveissyklist.
Hampsten fikk først oppmerksomhet i 1985 da han vant 20. etappe i Giro d'Italia. Året etter vant han Sveits rundt og hjalp Greg LeMond til å vinne Tour de France. Selv kom han på fjerdeplass og vant ungdomskonkurransen. I 1987 gjentok han seieren i Sveits rundt. Karrierens høydepunkt kom i 1988 da han vant Giro d'Italia sammenlagt som første ikke-europeer. I 1992 kom nok et høydepunkt da han under Tour de France i 1992 stakk fra sine bruddkamerater og vant etappen til L'Alpe d'Huez. Han endte på fjerdeplass sammenlagt.
Liste over skalamodellstørrelser
Dette er en liste over skalamodellstørrelser brukt i skalamodeller for hobbyer som modelljernbane, radiostyrt båt, fly og bil, samt prototyping i profesjonell sammenheng av konstruksjoner som bygninger, flytende plattformer, større havner og moloer, med mer.
Valgt skala kan avhenge av hva som skal modelleres. For eksempel vil det ikke være hensiktsmessig å bruke samme skala for å representere et 200 meter langt skip som for en 2 meter lang hest.
Skalaen kan begrense seg av plass. For eksempel med to ulike skalaer for modelljernbaner, vil valget påvirke hvor mye man kan bygge på et visst område, eller omvendt hvor mye plass som trengs for å bygge en viss jernbane.
Skalaer er i visse tilfeller så og si standardiserte innenfor et gitt bruksområde. Noen skalaer er så nære hverandre at de ofte kan blandes, mens andre ganger går de ikke om hverandre selv om de er nære.
Shane Perkins
Shane Perkins (født 30. desember 1986) er en australsk syklist som spesialiserer seg i banesykling. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i sprint.
Pavlovskbukta
Pavlovskbukta (russisk: Бухта Павловского – Bukhta Pavlovskogo) er ei bukt i Primorskij kraj i Russland. Den ble oppkalt i 1892 etter kommandøren på kanonbåten «», kaptein P.S. Pavlovsk.
Maria Curie-Skłodowska-universitetet
Maria Curie-Skłodowska-universitetet (polsk Uniwersytet Marii Curie-Skłodowskiej) i Lublin ble grunnlagt i 1944. Tanken bak opprettelsen var hovedsakelig å danne en uavhengig, verdslig høyskole som motpol til det katolske universitetet i samme by.
Universitetet ble inaugurert i 1945, med 42 professorer, hovedsakelig fra høyskolene i Lviv og Vilnius. Det består i dag av ti fakulteter og har over 36 000 studenter og 3 600 ansatte.
Universitetet er oppkalt etter den polske nobelprisvinneren Maria Skłodowska-Curie.
Pocheon
Pocheon (Pocheon-si) er en by i provinsen Gyeonggi i Sør-Korea.
Life in Cold Blood
Life in Cold Blood er en britisk dyreserie med David Attenborough som gikk på BBC One i 2008. Den omhandler amfibier og krypdyr.
Den vant en BAFTA for beste fakta-program.
Tahrgeit
Tahrgeit  (Arabitragus jayakari) er en monotypisk art i den monotypiske slekten Arabitragus, som videre inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i kvegfamilien (Bovidae). Arten er naturlig utbredt i nordvendte fjellskråninger i det aller nordligste Oman, mens den trolig er utryddet i Emiratene. Ifølge IUCNs rødliste er arten sterkt truet av utryddelse.
Amblystomus
Amblystomus er en slekt av løpebiller.
Lars Jensen (musiker)
Lars Einar Jensen (født 30. desember 1986) er en norsk musiker og folklorist fra det lille tettstedet Åsa i Ringerike. I 2003 startet han bandet Myrkgrav, som i 2006 ga ut debutalbumet Trollskau, Skrømt og Kølabrenning. Lars Einar Jensen hadde i Åsa i perioden 2004-2012 et bittelite lydstudio med navnet Koia Studios. I dette studioet har han spilt inn både Myrkgrav sin demo og studioalbum, samt vokal for bandene Sworn og Quadrivium, som han også har vært medlem av. Også Hønefoss-bandet Voluspaa sitt debutalbum Åsa ble i sin helhet produsert av Lars Jensen og bandet selv i dette studioet i 2010. Lars var på et tidspunkt også assistent-tekniker i lydstudioet Top Room Studio på Lunner.
Amblystomus
Utseende
Små (gjerne ca. 4-5 millimeter), jevnbrede, svarte løpebiller. Hodet er bredt og rundet med middelsstore fasettøyne, antennene rundt halve kroppslengden. Pronotum er rundet. Dekkvingene er nokså jevnbrede med utydelige punktstriper, gjerne med lyse tegninger.
Tahrgeit
Taksonomi
Tahrgeit ble tidligere klassifisert i slekten Hemitragus, men er nå plassert i sin egen monotypiske slekt. Det viste seg nemlig at arten er nærmere beslektet med mankesau (Ammotragus lervia), enn de to andre geitene som benevnes som thargeiter; himalayatahr (Hemitragus jemlahicus) og nilgiritahr (Nilgiritragus hylocrius).
Lars Jensen (musiker)
I 2012 flyttet Lars til Finland, der han for tiden studerer folkloristikk ved universitetet Åbo Akademi i byen Åbo.
Amblystomus
Levevis
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.
Cafarnaum
Cafarnaum er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Amblystomus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Australia.
Tahrgeit
Biologi
Tahrgeit er kompakt bygget og har tydelig kjønnspreg, i det bukkene blir omkring dobbelt så store som geitene. Arten blir 93–95 cm lang og 60–64 cm i skulderhøyde. Halen er kort og måler kun 8,4–10 cm. Bukken veier typisk 38–45 kg, geita 17–20 kg.
Lars Jensen (musiker)
Lars Einar Jensen gikk tidligere under pseudonymet «Leiðólfr».
Tahrgeit
Biologi
Begge kjønn bærer horn, som kan bli inntil 32 cm lange. Bukkens horn blir betydelig kraftigere og noe lengre enn geitas, og horna vokser i en bakovervendt bue, og spesielt bukkens horn ligger ganske tett ned mot nakken.
Tahrgeit bærer ikke hakeskjegg, men bukken har kinnskjegg. Pelsen består av lange, rødlig brune dekkhår og ei mørk stripe som renner fra nakken og langs med ryggraden til halen. Begge kjønn har mørk ansiktsmaske, men bukkens er mørkere enn geitas. Bukken har ei imponerende man som vokser fra nakken og ut over ryggen på dyra, og den fortsetter å vokse gjennom livet. Bukkens brystkasse er preget av mer ragg enn på resten av kroppen. Bukken har dessuten svært særpregede «knebukser». Ragget som danner «knebuksen» er betydelig lenger enn normalt og ender ved knærne/hasene, på alle fire ekstremitetene.
Habitatet ligger i nordvendte fjellskråninger i Hajarfjellene, i høyder omkring 1 000–1 800 moh. Dette er områder som karakteriseres av relativt mye nedbør og ganske kjølige temperaturer, noe som gir seg utslag i stort biologisk mangfold i vegetasjonen i dette området.
Ulikt geiter flest, så lever thargeit i små famliegrupper som består av ei geit og avkommet eller en bukk. De er imidlertid altetende hva vegetasjon angår og eter det meste, inkludert greiner og frukt. Dyra er mest beiteaktive tidlig om morgenen og om kvelden. I den mest fruktbare tiden på året kan dyra klare seg lenge uten å drikke vann, men i tørketiden trekker de ned fra de tørre skråningene for å drikke 2–3 ganger i uken. Hannen er territorial og merker reviret sitt med å skrape i bakken med klovene og urinere på bestemte steder. Reviret utgjør normalt cirka 0,3 km².
Paringstiden er i tidsrommet september–november. I år med spesielt god næringstilgang etter regn har det blitt rapportert at thargeit også kan pare seg i februar. Geita går drektig i 140–145 dager og føder normalt 1–2 kje. Avkommet når kjønnsmoden alder omkring 2–3 år gamle og kan trolig leve til de blir omkring 22 år gamle. I fangenskap er det meldt at thargeit kan pare seg året rundt.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Faysal Bibi (2013) og er i rekkefølge.
Pyeongtaek
Pyeongtaek (Pyeongtaek-si) er en by i provinsen Gyeonggi i Sør-Korea.
Jérémie Renier
Jérémie Renier (født 6. januar 1981 i Brussel i Belgia) er en belgisk skuespiller.
Nikolaus Kopernikus-universitetet
Universitetet ble grunnlagt i 1945, som en delvis erstatning for de polske universitetene i Vilnius og Lviv som ble overtatt av Sovjetunionen. I dag består det av fjorten fakulteter, over 40 000 studenter og 4 000 ansatte.
Universitetet er oppkalt etter den berømte polske astronomen Nikolaus Kopernikus, som ble født i samme by.
Vedeld kraftverk
Kraftverket utnytter et fall på 260 meter i Vedeldselva og er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin. Nedslagsfeltet er på 11,3 km²
Midlere årsproduksjon er på 15 GWh og installert effekt er på 3,9 MW fra en peltonturbin.
Kraftverket startet produksjonen i 2003. Eier er Tussa.
Messapiere
Messapiere (Messapii) var et oldtidsfolk som bodde i området i det sørøstlige Italia, i det som nå er Puglia og Salento, og som den gang het Messapia og som ligger i den sørøstlige delen av Salento, også kjent som hælen i den italienske støvelen. Messapias byer, som nesten alle var reist på høydedrag, het i henhold til romerne Uzentum (dagens Ugento), Rudiæ (dagens område Rugge), Brundisium (dagens Brindisi) og Hyria.
Ved at messapiere bodde i umiddelbar nærhet av Magna Graecia, greske kolonier i det sørlige Italia, ble de sterkt kulturelt påvirket av sine naboer, men var også tidvis i konflikt med dem, særlig kolonien Taranto. En større konflikt var i år 473 f.Kr. da Taranto forsøkte å plyndre messapiske byer, noe som førte til konflikt med Taranto og Reggio. Messapiere gikk seierrike ut av striden, noe som hadde sin årsak i at de benyttet hester. Den greske historikeren Herodot beskrev slaget som en ren massakre. Nederlaget vakte oppmerksomhet i Hellas, og ble nevnt av selv Aristoteles.
Etter år 272 f.Kr. ble messapiere underlagt Romerriket og romanisert.
Etymologi
Den østerrikske lingvisten Julius Pokorny har avledet etnonymet Messapii fra Messapia og tolket det som «(stedet i) midtvannene», Mess- fra urindoeuropeiske *medhyo-, «midtre» og -apia fra urindoeuropeiske *ap-, «vann» (sammenlign med et annet toponym, Salapia, «saltvann»).
Historie
Herodot har nedtegnet en tradisjon at en tid etter at kong Minos var død seilte en stor gruppe av kretere for Sikania på Sicilia og beleiret Camicus i fem år. Etter å feilet i å ta byen, og etter lidd av sult, reiste de fra Sikania og begynte på seilturen tilbake dit hvor de kom fra. En fryktelig storm møtte dem til havs, ikke langt fra kysten av hva som senere ble Iapygia. Stormen kastet dem mot kysten og knuste deres skip, og da de ikke lenger hadde noen muligheter til å komme seg til Kreta, grunnla de byen Hyria og «endret deres navn fra kretere til messapiske iapygiere».
Messapieres sanne opprinnelse er blitt diskutert, men den fremste teorien er at de kom fra Illyria. De synes å innvandret i Salento i slutten av jernalderen. Rundt 600- og 500-tallet f.Kr. begynte de å bygge hus med sokkel framfor hytter.
Messapiere var et av tre iapygerfolkene, det vil si et indoeuropeisk, men ikke et italisk folk i sørlige Italia. Messapiere snakket messapisk, et indoeuropeisk språk, som synes å være beslektet med illyrisk, og av den grunn er det antatt at messapiere var opprinnelig av illysisk opprinnelse fra Illyria i det nordvestlige Balkan. Denne forbindelsen er dog ikke sikker. De tilpasset greske alfabetet fra Tarantas til å kunne skrive med deres eget språk. Det er bevitnet i rundt femti bevarte inskripsjoner, men kun delvis og ubestemt tolket så langt. På 400-tallet f.Kr. preget de også egne mynter med avbildninger av Athene, Herakles og Zevs, igjen et vitnemål av den nær kulturelle innflytelsen fra grekerne.
Byene i Messapia var uavhengige av hverandre og hadde handelsforbindelser med de greske samfunnene. En korps med messapiske bueskyttere kjempet med athenere i en krig mot Siracusa på Sicilia. Vergil omtaler messapiere i sitt store episke verk om romerne, Æneiden.
Universitetet i Gdańsk
Universitetet i Gdańsk (polsk: Uniwersytet Gdański) er et universitet i Gdańsk i Polen. Det ble grunnlagt i 1970 ved sammenslåingen av Den økonomiske høyskole i Sopot (grunnlagt i 1945) og Den pedagogiske høyskole i Gdańsk (grunnlagt i 1946). Universitetet består i dag av ni fakulteter med over 30 000 studenter.
Graphium antiphates
Graphium antiphates er en sommerfugl i familiegruppen svalestjerter. Den lever sørøst i Asia.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Kong Bele
Kong Bele var en mytisk småkonge i Sygnafylket (som besto av Sogn) på Vestlandet i tidsrommet 800-900 e.Kr. I henhold til islandsk manuskript fra 1300-tallet skal Bele ha bodd i Balestrand. Hans betydning ligger i at han via sin datter knyttes til Fridtjov den frøkne. Av den grunn fikk norgesvennen keiser Vilhelm II av Tyskland i 1913 reist en minnestøtte av kong Bele i Balestrand, og dessuten en kjempestatue av Fridtjof på Vangsnes.
Kong Bele var far til barna Helge, Halvdan og Ingebjørg og det stedet som han styrte het Syrstrand. Fridtjof den frøkne fra Vangsnes fridde til Ingebjørg, men brødrene hennes, Helge og Halvdan, lurte ham bort fra giftemålet. Ingebjørg ble isteden gift med kong Ring på Ringerike.
Graphium antiphates
Utseende
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Kong Bele
Navnet på gården var Baldershagen som er navngitt etter guden Balder. Rett over fjorden lå en annen gård som het Framnes hvor hersen Torstein Vikingson bodde. Torstein var far til Fridtjof. Ifølge sagaen døde Bele og Torstein på samme tid. Torstein ba Fridtjof om å bli gravlagt beint mot Bele. På Botolvsneset i Feios er det en gammel gravrøys som muligens kan være hva sagaen viser til. Det finnes to utgaver av sagaen som knytter figurene til ulike stedsnavn.
Kong Bele er blant annet referert til i tredje (og fjerde) handling av Henrik Ibsens skuespill Brand (utgitt 16.03.1866).
Graphium antiphates
Levevis
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larven lever som plantespiser.
Systematisk inndeling
Papilio antiphates Pathysa antiphates G. a. naira Moore G. a. ceylonicus Eimer G. a. pompilius (Fabricius, 1787) G. a. itamputi (Butler, 1885) G. a. pulauensis (Eliot, 1983) G. a. antiphonus Fruhstorfer G. a. alcibiades Fruhstorfer G. a. balius Jordan G. a. kalaoensis Rothschild
Choo Choo Ch’Boogie
«Choo Choo Ch'Boogie» er en populær amerikansk sang med melodi og tekst av Denver Darling, Vaughn Horton og Milt Gabler.
Opphavsmennene
Selv om «Cho Choo Ch'Boogie» nå blir sett på som personifiseringen av stilen som er kjent som jump blues, ble den laget av hvite låtskrivere med bakgrunn i country and western-musikk.