cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sången om den Eldröda Blomman
Sången om den Eldröda Blomman er en svensk film fra 1919, med regi av Mauritz Stiller. Manuskriptet var skrevet av Stiller og Gustaf Molander. Som litterært forelegg hadde de Johannes Linnankoskis roman som ble utgitt i 1905.
Hovedrollene spilles av Lars Hanson, Edith Erastoff, Greta Almroth og Lillebil Christensen.
Handling
Olof er den unge sønnen til den velstående bonden Koskela. Olof flørter hele tiden med forskjellige unge kvinner, som han innleder korte forhold med. Men etter en krangel med faren sin bestemmer Olof seg for å forlate farens hjem og heller reise sine egne veier. Mens han passerer gjennom en liten landsby, møter Olaf snart den attraktive Kyllikki - datteren til bonden Moisio. Men faren hennes, Moisio, er veldig negativ til at datteren hans skal gifte seg med Olof, på grunn av Olofs dårlige rykte og hans omflakkende liv.
Olof gjenopptar deretter sine vandringer, frem til han når en større by - hvor han blir lokket til et bordell av en prostituert. Men Olof begynner etter hvert å reflektere over sin egen rotete tilværelse. Deretter vender han tilbake til barndomshjemmet sitt. Men når han kommer dit får han vite at begge foreldrene hans allerede er døde. Deretter reiser han til Moisio-hjemmet, nå fast bestemt på å gifte seg med Kyllikki.
Hersiliidae
Hersiliidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.
Utseende
Store (kroppslengde 10–18 mm), svært langbeinte, noe flate edderkopper. Et særtrekk er at to av spinnvortene er meget lange, beinlignende, ofte omtrent like lange som resten av bakkroppen. De er gråbrune på farge, som barken de lever på.
Levevis
Disse edderkoppene lever på stammer av trær, der de er svært godt kamuflerte. De har en særpreget jakkteknikk: edderkoppen dekker et lite område av barken med silke og setter seg og venter like ved dette. Dersom et insekt kommer ut på dette området, sirkler edderkoppen rundt det mens den spruter silke over det fra de lange spinnvortene, til byttet er fanget og kan fortæres i to og mak.
Utbredelse
Familien er utbredt i tropiske og subtropiske områder, noen få arter finnes i middelhavsområdet.
Harku kommune
Harku er en landkommune i Harju fylke i Estland. Kommunen har cirka 14 500 innbyggere og et areal på 159 km². Kommunens administrasjonssenter ligger i Tabasalu.
Videospillåret 2010
Videospillåret 2010 er en oversikt over hendelser og lanseringer med tilknytning til videospill i 2010.
Erlend Isaksen
Erlend Andreas Isaksen (født 1993) er en norsk volleyballspiller som siden 2015 har spilt for BK Tromsø. Isaksen er kantspiller, og ble toppscorer for Tromsø i 2017/18, med 140 poeng. Laget endte på 3.plass i Mizunoligaen den sesongen.
Medisinmann
Medisinmann er et begrep som brukes på personer, spesielt i ikke-vestlige samfunn, som virker som leger, og i noen tilfeller også prester og vismenn. Betegnelsen brukes både om kvinner og menn, og forekommer mest i eldre litteratur.
I norsk etnografi betegner medisinmann tradisjonelt først og fremst en person og en funksjon i en indianerstamme, men også i andre stammesamfunn. I andre kulturer brukes betegnelser som angekok (inuitter), gorau (Tharu/Tibet), volve (norrønt) og noaide (samer).
Begrepet blir ofte erstattet med sjaman, et ord som opprinnelig ble brukt om medisinmenn i ural-altasiske stammer, men som innen antropologien blir brukt som en samlebetegnelse på medisinmenn som benytter sjelereiser som en av sine teknikker.
Ordet medisinmann er i vår kultur også brukt som en spøkefull betegnelse på leger og healere.
Rolle i nord–amerikanske indianersamfunn
Den primære funksjonen for medisinmennene i nord–amerikanske indianersamfunn er å sikre hjelp fra åndeverdenen, inkludert Manitu (Store Ånd), til fordel for hele samfunnet. Noen ganger søkte de hjelp til å helbrede sykdom, andre ganger for psyken, for å skape harmoni mellom grupper av mennesker eller mellom mennesker og naturen. Begrepet medisinmann er derfor ikke fullstendig uegnet, men likefullt en kraftig overforenkling. Om begrepet ikke forstås i et holistisk perspektiv skaper det et feilaktig bilde av en rolle i samfunnet som komplementerte høvdingfunksjonen. I indianersamfunnet var deres funksjon ikke sammenfallende med den kinesiske barfotleger hadde og medisinmennene var heller ikke nødvendigvis plantemedisinere.
For å bli anerkjent som den som fyller funksjonen som brobygger mellom den naturlige og den åndelige verden til samfunnets beste, må vedkommende bli godkjent i rollen av dette fellesskapet. I dag finnes utdanningsinstitusjoner i tillegg til at elever også i dag går i lære hos en utøver i 20-35 år – eller begge deler.
Definisjonen i kulturell kontekst
Begrepet medisinmann, eller medisinkvinne, er i vanlig bruk blant urbefolkningen i USA som et engelsk uttrykk for en spirituell hjelper, veiviser og helbreder. Hva funksjonen innebærer er likevel ikke klart. Kunnskapen er hemmelig og er ofte forbeholdt medlemmer av bestemte familier. Disse er ekstremt tilbakeholdne med å diskutere spørsmål relatert til medisin eller virksomheten forøvrig med ikke-indianere. I mange stammer forventes det at de ikke snakker om eller nevner sin virksomhet. Spørsmål om virksomheten, tro eller seremonier møtes ofte med mistenksomhet. Språk er i seg selv ofte like mye en begrensning. Mange begreper og teknikker lar seg knapt beskrive ved hjelp av engelsk, og etterlater observatøren med en forvrengt versjon som gjør den lett å latterliggjøre.
Fra 1954-utgaven av Webster's New World Dictionary of the American Language (og fremover) er medisinmann definert av utenforstående observatører myntet på datidens samfunn. En medisinmann er «en person som har overnaturlige evner til å kurere sykdom og kontrollere ånder; sjaman, magiker». Også i andre sammenhenger er begrepet gjerne definert av mennesker som sosialt og psykologisk ikke har hatt tilhørighet til virksomheten, utøverne og samfunnet de virker i. Begrepet medisinmann er, med denne definisjonen, i likhet med sjaman, kritisert av innfødte amerikanere, og også av forskjellige spesialister innen religion og antropologi.
Etnofarmakologi
Innen farmakognosi har en brukt kunnskapen om planter som blant annet medisinmenn innehar til ny forskning.
Medisinmenn i dagens helsearbeid
Medisinmenn en viktig funksjon i helsearbeidet i en rekke land i verden. Mens slik virksomhet til dels var forbudt i kolonitiden, er den igjen ansett som nødvendig for å bedre befolkningens helse og det er etablert samarbeid mellom medisinmenn og leger. I tillegg til de rent helsemessige betraktninger, har tilgangen til medisinmenn også med kultur og økonomi å gjøre. I Mali går 90% av helsebudsjettet til import av medisin, som bare 10% av befolkningen nyter godt av. 80% av befolkningen har medisinmannen som lege og bruker tradisjonelle plantemedsiner i behandlingen. Mens legedekningen er 1 pr 20 000 innbygger, er det 1 medisinmann pr 500.
Helsemyndighetene i land som bl.a Mali, Malawi, Zambia og Sierra Leone ønsker også å få økt kunnskap om medisinplantene mht. bruksområde og innholdsstoffer. Et fremtidig mål er å lage en farmakopé over alle planter som blir benyttet av medisinmenn. Denne kunnskapen ble tidligere overført muntlig fra generasjon til generasjon, kan nå samles skriftlig. Mali har etablert et eget Department of Traditional Medicine (DMT) som bl.a samarbeider med medisinmenn om utvikling av forbedrede, tradisjonelle medisiner. Disse standardiseres og selges kun fra apotek, noe som skal sikre god produksjonskvalitet. I dag er to leger tilknyttet DMT og de tar imot, behandler og følger opp pasientene som bruker medisinplanter.
Ifølge Verdens helseorganisasjon dekker 80 prosent av jordens befolkning sine daglige medisinske behov gjennom planter. I jordas folkerike nasjoner som India og Kina, samt store i deler av Asia, Syd-Amerika og Afrika, er bruk av urter utstrakt. Dette skyldes at farmasøytiske spesialpreparater er dyre i innkjøp og vanskelig å få tak i. Dessuten er bruk av urter dypt rotfestet i folks lokale kultur, og den medisinske bruken administreres stort sett av lokale urtekyndige som medisinmenn, sjamaner og kloke koner. Verdens helseorganisasjon har startet et program for å dokumentere bruk og virkning av tradisjonell plantemedisin. Dette arbeidet koordineres fra Verdens helseorganisasjon i Genève,. Målet er å ta vare på den rike erfaring fra urtetradisjoner i forskjellige land og hjelpe fattige land med å ivareta nyttige urtetradisjoner.
Hovin kirke (Spydeberg)
Hovin kirke er en kirke i Indre Østfold kommune i Viken fylke. Den tilhører Østre Borgesyssel prosti.
Great Society
Great Society («Stort samfunn») var et omfattende velferdspolitisk reformprogram, initiert av president Lyndon B. Johnson.
Great Society besto av en rekke tiltak og lovendringer. De to hovedmålene for programmet var å redusere fattigdom og rasemessig diskriminering. Særlige tiltak ble satt inn i undervisning, helsevesen, by- problemer og offentlig transport. Great Society-programmet fulgte opp New Deal og John F. Kennedys New Frontier. Johnsons overtalelsesevner og dyktighet i å forhandle med Kongressen, kombinert med demokratenes valgskred i 1964 gjorde at programmet ble vedtatt.
Vietnamkrigen ble trappet opp på samme tid, og dette førte til at oppmerksomheten ble trukket bort fra Great Society, men Richard Nixon videreførte mange av de kostbare elementene, mens Ronald Reagan avsluttet mange av dem senere.
Kritikk
Great Society har også vært gjenstand for en del kritikk, blant annet fra den amerikanske anarko-kapitalisten Murray N. Rothbard som hevdet at Great Society, New Freedom og New Deal og lignende sto for et skifte fra relativt laissez-faire og minimal stat til et samfunn hvor staten er den ubestridte konge.
Andrés Aguilar
Andrés Aguilar (født 7. desember 1996) er en chilensk bueskytter.
Han representerte Chile under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Haruya Indo
Haruya Indo (født 1971) er en japansk volleyballtrener. Indo var i en årrekke på 2010-tallet trener for det norske juniorlandslaget på guttesiden, og sterkt delaktig i å videreutvikle toppspillere som Sigurd Festøy, Jonas Kvalen, Andreas Takvam, Anders Mol, Christian Sørum og Bjarne Huus.
The Cocoanuts
The Cocoanuts (1929) er den første filmen som Brødrene Marx spilte i. Den har alle de fire brødrene Marx på rollelisten, foruten Oscar Shaw, Mary Eaton og den person som noen ganger blir referert til som «den femte bror», Margaret Dumont.
Aurtunnelen
Aurtunnelen er en veitunnel i Aure kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 359. Den er 151 meter lang.
The Cocoanuts
Filmen ble produsert av Walter Wanger og regissert av Joseph Santley, den ble overført til lerretet av Morrie Ryskind fra George S. Kaufmans Broadway-skuespill..
Filmen har sangen «When My Dreams Come True», skrevet av Irving Berlin og sunget av Oscar Shaw og Mary Eaton.
Handling
Handlingen finner sted ved Hotel de Cocoanut, et feriested i Florida, på 1920-tallet. Mr. Hammer driver stedet, assistert av Jamison - som helst ønsker å sove i resepsjonen enn å faktisk arbeide og hjelpe Mr. Hammer med å få hotellet til å gå rundt. To gjester, Chico og Harpo, ankommer hotellet med tomme kofferter - som de tilsynelatende planlegger å fylle opp ved å plyndre og svindle de andre gjestene.
Fru Potter er en av få betalende kunder ved hotellet. Datteren hennes Polly blir forelsket i en ung arkitekt Bob Adams. Han jobber for å forsørge seg selv som kontorist ved hotellet, men har planer om utvikling av hele området under navnet Cocoanut Manor. Fru Potter ønsker at datteren hennes snart skal gifte seg med Harvey Yate, som hun mener har høyere sosial status i samfunnet enn en hotell-ansatt. Men denne frieren er egentlig en svindler som forsøker å få tak i et kostbart diamant-kjede ved hjelp av sin partner Penelope.
Musikk-nummer i The Cocoanuts
Tagline: Paramount's All Talking-Singing Musical Comedy Hit!
Halldis Neegaard Østbye
Halldis Neegaard Østbye, også skrevet Halldis Neegård Østbye, (født Neegaard 23. mai 1896 i Stor-Elvdal, død 19. oktober 1983 i Asker) var en norsk skiløper, antisemitt og nasjonalsosialist. Østbye var før og delvis under den annen verdenskrig fremtredende i Nasjonal Samling (NS). Hun var også første formann i Damenes skiklubb som hun var med å stifte i 1931 sammen med Bitten Eriksen.
Bakgrunn
Halldis Neegaard ble født på storgården Neegård i Stor-Elvdal i en søskenflokk på ti. Moren tok i 1910 med seg de yngste barna og flyttet til Oslo. Faren dro litt senere til Canada. Halldis ble plassert hos slektninger i Ålesund, men forlot disse etter en stund og reiste da til moren og bestemoren i Oslo. I Oslo var hun aktiv i Bondeungdomslaget.
Hun var aktiv i skiidretten og ble en pådriver for at kvinner fikk konkurrere. Etter et opphold i Sveits ble hun interessert i alpinsport og søkte å fremme denne for kvinner i Norge. I 1931 var hun blant initiativtagerne til Damenes skiklubb og ble valgt til foreningens første leder. Hun gikk inn for at kvinner skulle bruke bukser fordi det ga bedre prestasjoner. Hun representerte Norge i konkurranser internasjonalt.
Elacatophora
Elacatophora er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.
Halldis Neegaard Østbye
Før krigen
Østbye meldte seg inn i Nasjonal Samling (NS) i 1933. Etter kort tid tilhørte hun partiets indre krets og ble partileder Vidkun Quislings fortrolige. Østbye betraktet Quisling som Norges redningsmann i kampen mot kommunister og jøder. Østbye og ektemannen ble omgangsvenner av Quisling og hans kone Maria. Hun disponerte bil som Quisling benyttet under valgkampen i 1933. Samtidig var hun Quislings sekretær.
Elacatophora
Utseende
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.
Halldis Neegaard Østbye
Før krigen
I 1934 ble Østbye propagandaleder i NS Kvinneorganisasjon. I 1935 ble hun utnevnt til leder for NS' presse- og propagandakontor i Oslo. Østbye skrev i 1938 Jødeproblemet og dets løsning, under pseudonymet Irene Sverd, der hun hevdet at løsningen på «jødeproblemet» for Norges del var å nekte jøder adgang til riket, forbud mot blandingsekteskap og «utskillelse av alle skadelige jødiske elementer». Boken kom i ny utgave i 1942 og i 1943. Østbye bidro til å gjøre Nasjonal Samling antisemittisk.
Hun var NS-ledelsens feminist, lojal mot Quisling fra 1933, men forbitret over å være avstengt fra sentrale posisjoner fordi hun var kvinne; kvinnehirdens anfører og redaktør for partiavisen Fritt Folk, men som kvinne ekskludert fra viktige verv ved krigsutbruddet.
Elacatophora
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.
Halldis Neegaard Østbye
Under krigen
Neegård Østbye var sentral i Nasjonal Samling frem til 1940, men beholdt ikke samme posisjon under okkupasjonen. I løpet av årene 1940–1942 ble Østbye fratatt alle verv. Hun mistet stillingen som redaktør i Fritt Folk og vervet som leder av Kvinnehirden. Gulbrand Lunde overtok i mai 1940 propagandaavdelingen. Vinteren 1944 kom Østbye tilbake i en formell posisjon som leder for nyopprettede Antikommunistisk Institutt (AKI), som ble lagt under Kulturdepartementet. Østbye ledet studiesirkler og holdt taler, og skrev propagandaskriftene. Da Adolf Hitlers død ble kjent skrev hun i Aftenposten (3. mai 1945) at Hitler som Jesus døde som martyr.
Elacatophora
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Halldis Neegaard Østbye
Under krigen
Det er uklart hvorfor hun mistet posisjon i begynnelsen av okkupasjonen. En forklaring er at hun var kvinne, en annen forklaring er at hun var for radikal for NS blant annet med sin intense antisemittisme.
Østbye var aktiv som skribent. Hun skrev Boken om Quisling, Englands stemme, Quislingsaken og sitatsamlingen Quisling har sagt i fire bind. Dessuten påbegynte hun Nasjonal Samlings historie, som kom ut med ett bind før krigen sluttet. I 1941 ga hun ut propagandaskriftet Jødenes krig. I mars 1942 arrangerte hun også den antikommunistiske utstillingen Bolsjevismen i praksis.
Antisemitten
Ett av hennes råd til Quisling var at man fikk gå forsiktig frem for å løse «jødespørsmålet». Slike «tiltak» måtte gjennomføres «mest mulig i stillhet, og etappevis», mente hun, liksom man «ikke skal mishandle en slått fiende, men at han om nødvendig skal skytes raskt og nådeløst». Om det som foregikk på østfronten: «Den måten jødene blir behandlet på i Russland er delvis av den art, at jeg synes den nordiske rase nedverdiger seg selv ved det.» Østbye var opptatt av at «en viss menneskelighet bør der vises når dette kan skje uten skade for vårt folk». Et tiltak mente Østbye likevel hastet, arierloven (som ikke ble noe av), slik at «all videre raseblanding kan bli stanset» i likhet med «den jødiske innflytelse ved å sjalte jødene ut av offentlige stillinger».
Det er uklart hva som var opphavet til jødehatet hos Østbye. En mulig forklaring er vonde opplevelser i barndommen og dyrkingen av «det rene», hun ville rense verden
Etter krigen
Halldis Neegård Østbye og hennes mann Peter Østbye ble etter den tyske kapitulasjonen etterlyst og de forsøke (sammen med fostersønnen som var frontkjemper) å skjule seg på hytta i Rendalen. Da Peter Østbye ble syk reiste han ned i bygda for å få hjelp, der ble han gjenkjent, lokket i en felle og avhørt. De ble tatt av hjemmestyrker i Rendalen 15. mai 1945. De oppholdt seg i en hytte i nærheten av Neegård der hun kom fra og mannskapet skjøt med automatvåpen mot hytteveggen for å få dem til å komme ut og overgi seg. Fostersønnen ble ansett som farlig og hjemmestyrkene løsnet derfor skudd. I desember 1948 kom saken hennes opp for Oslo byrett. Særlig oppmerksomhet ble rettet mot brevet hun 7. oktober 1942 skrev til Quisling om tiltak mot jødene i Norge (de norske jødene ble deportert til Auschwitz noen uker senere på høsten). I brevet gikk hun inn for at jødeproblemet måtte løses uten sentimentalitet og på samme måte som dyr måtte de ifølge Østbye drepes raskt og smertefritt. I rettssaken hevdet hun at brevet ble misforstått og at det gjaldt jødiske partisaner, mens jøder generelt skulle deporteres til egen stat - domstolen avviste dette som bortforklaringer. Hun ble 22. desember 1948 dømt til syv års tvangsarbeid. Dommen kom på bakgrunn av verv i partiet, utfall mot jødene og tilfeller av angiveri.
Før hun ble innkalt til soning, hadde hun skiftet navn og reist utenlands med falskt pass. Planen var å dra til Canada, men hun havnet i Spania via Tanger og Irland, der planene ble endret, og familien dro i stedet hjem til Norge. Ønsket var å starte et nytt liv i Spania sammen med mannen og fostersønnen. Fostersønnen ble alvorlig syk, så de reiste tilbake til Norge. Hun ble tiltalt for å ha rømt med falskt pass og fikk fem måneders betinget fengsel. Østbye begynte soning av landssvikdommen. Hun slapp ut av fengselet i 1953 etter benådning. Hun holdt fast ved sitt verdenssyn frem til sin død på psykiatrisk sykehus i 1983. Østbyes skifabrikk gikk konkurs og han hadde en erstatningskrav på seg slik at familien var økonomisk ruinert.
Kilden Teater i Kristiansand satte i 2017 opp en forestilling om Østbyes liv.
Berlevågfisk
Berlevågfisk er en sjelden torskefisk som blir opp til 70 cm lang. Arten ble først funnet i Norge, de tre første individene i Berlevåg i 1932. Ett eksemplar ble funnet i Vadsø i 1957, ett utenfor Torsvåg i Troms i 1972, og ett i Berlevåg i 1987.
Frem til 2003 var bare ti eksemplarer kjent for vitenskapen. Mellom februar 2003 og april 2004 ble ytterligere 31 fanget utenfor norskekysten. Den 27. mars 2007 ble det fanget noe som kan være en berlevågfisk utenfor Kiberg.
Nyere forskning har vist at berlevågfisk og alaskatorsk som finnes nord i Stillehavet er samme art.
Beskrivelse
Ryggen er marineblå og sidene har svarte flekker. Buken er hvit. De tre ryggfinnene sitter langt fra hverandre. Brystfinnene når til forkanten av gattfinnen, og sidelinjen bøyer av nedover under midtre ryggfinne. Fisken er underbitt.
Khiva-khanatet
Khiva-khanatet var inntil den sovjetiske revolusjon i 1917 en russisk vasallstat i Turan sør for Aralsjøen. Staten hadde ca. 60 000 km2 med ca. 800 000 innbyggere, hvorav halvdelen var nomader.
Diego Campos
Han har tidligere spilt for.
Brede Hangeland
Brede Paulsen Hangeland (født 20. juni 1981 i Houston i Texas) er en norsk tidligere fotballspiller og -kommentator for TV 2. Han spilte 91 kamper for, og var kaptein fra 2008 til februar 2013.
Viking
Hangeland har tidligere spilt for Viking Fotballklubb, og han debuterte for laget i 2001, etter å tidligere ha spilt for byrivalen Fotballklubben Vidar. Han ble cupmester med Viking i debutsesongen. I 2004 mistet han store deler av sesongen på grunn av skade, men var tilbake for fullt og hadde en svært god 2005-sesong.
København
I januar 2006 signerte han for FC København. Sommeren 2007 ble det kjent at flere klubber i Premier League var interessert i å kjøpe ham, deriblant klubbene Manchester City, Newcastle og Aston Villa. I tillegg skal flere tyske toppklubber ha meldt sin interesse for stopperkjempen.
Fulham
I januar 2008 ble det kjent at han var klar for Fulham FC og sin tidligere trener i Viking, Roy Hodgson, for en antatt overgangssum på 40 millioner kroner. Han spilte 15 seriekamper og bidro til at Fulham til slutt berget plassen i Premier League med et nødskrik, med bedre målforskjell enn Reading som rykket ned. Fulham lå fem poeng bak, med tre kamper igjen, men tre strake seire gjorde at de klarte det.
Den 23. august 2008 skåret han sitt første seriemål i hjemmekampen mot Arsenal FC, da han dyttet inn ballen med knottene på en corner etter 21 minutter og 15 sekunder. Det ble også seiersmålet i kampen. I desember 2008 ble han koblet til en overgang til klubber som Arsenal, Liverpool FC, Real Madrid og Tottenham Hotspur FC. I mars 2009 plasserte den britiske avisen Daily Mail Hangeland på 24.-plass blant Premier Leagues beste spillere sesongen 2008-2009.
Crystal Palace
Den 24. juli 2014 meldte han overgang til Crystal Palace FC, hvor han skrev under på en ettårskontrakt. Han scoret i sin debutkamp borte mot Arsenal FC den 16. august 2014, sin første scoring på tre sesonger i en kamp som endte 2–1.
Landslagsspill
Høsten 2005 spilte han seg inn som førstevalg på stopperplass på det norske fotballandslaget. Han har spilt 82 A-landskamper for (pr. 23. februar 2013). Landslagssjef Åge Hareide annonserte 12. august 2008 at Brede Hangeland tok over for Martin Andresen som landslagskaptein. Han scoret sitt første landslagsmål i en EM – kvalifiseringskamp mot Island 3. september 2010.
I desember 2020 gikk Brede Hangeland inn i en ny opprettet stilling i det norske landslagsapparatet, med ansvar for spilleroppfølging. Mellom landslagssamlingene skal han følge opp og overvåke spillere som kvalifiserer til A-landslaget, og være forbindelsesleddet til deres klubber.
AOpen
AOpen er et taiwansk selskap som produserer datamaskiner og datakomponenter, selskapet ble etablert i 1996.
Clonmacnoise
Clonmacnoise (irsk: Cluain Mhic Nóis, i betydningen «Engen til Nós’ sønner») er et nå ødelagt kloster som ligger i grevskapet Offaly i Irland, ved elven Shannon sør for Athlone, grunnlagt i 544 av Kieran av Clonmacnoise, en ung mann fra Rathcroghan i grevskapet Roscommon. Fram til 900-tallet hadde det nære tilknytninger til kongene av Connacht.
Sankt Kieran (irsk: Ciarán) grunnla klosteret i det gamle området Uí Maine innenfor Connacht på et punkt der den store øst-vestlige landruten (Slighe Mhor, «de fem store veier») møter elven Shannon etter å ha krysset myrene i sentrale Irland kjent som Esker Riada (esker, også kalt rullesteinsås eller «geiterygg»). Den strategiske plasseringen av klosteret hjalp det til å bli et viktig senter for religion, læring, håndverk og handel på 900-tallet; og sammen med Clonard abbedi var det et av de mest kjente religiøse stedene i Irland, og som ble besøkt av lærde fra hele Europa. Fra 800- til 1000-tallet var stedet alliert med kongene av Meath. Mange av overkongene i Tara (ardrí) og av Connacht ble gravlagt her.
Grunnleggelse
Clonmacnoise ble grunnlagt i 545 av Kieran av Clonmacnoise på det stedet hvor den viktigste landruten mellom øst og vest gjennom myrene i det sentrale Irland krysset elven Shannon. Kieran hadde vært elev av Diarmuid fra Clonard og Finnian av Clonard.
Like etter at Kieran ankom møtte han Diarmait mac Cerbaill som ifølge tradisjonen hjalp ham med å bygge den første kirken – en mindre konstruksjon i tømmer som skulle ble den første av mange mindre kirker på stedet. Diarmait skulle senere gjøre krav på tittelen som den første kristne overkongen i Irland.
Kieran døde et år senere av gulfeber, han var da i begynnelsen av tredveårene.
Flere bygninger og keltiske høykors kan fortsatt beskues i Clonmacnoise.
Palestinamandatet
Palestinamandatet var et mandatområde i Midtøsten som omfattet dagens Israel, Jordan, Vestbredden og Gazastripen. Det tilhørte opprinnelig Det osmanske rike, men i 1920 ble det overført til Storbritannia. Dette kom som en følge av San Remo-konferansen der de tapende nasjonene under første verdenskrig måtte avgi områder til seierherrene.
Links Park
Oppgradering av Links Park
Links Park gjennomgikk ganske store forandringer før 2007–2008-sesongen. Det ble lagt nytt kunstgressdekke, slik at kampen den 21. april 2007 ble den foreløpig siste på naturgress. Links Park er bare ett av fire stadioner i det skotske ligasystemet som har kunstgressdekke. De andre er Recreation Park, Alloa, Excelsior Stadium (Airdrie United FC) og Ochilview Park (Stenhousemuir FC). En mindre treningsbane ble anlagt ved siden av hovedtribunen. Moderne serveringsfasiliteter og garderober ble også bygget. Lykken snudde også på banen, og flere gode spillere ankom Links Park, og det førte Montrose FC til en topp fire-plassering i størstedelen av sesongen. Montrose havnet på tredjeplass til slutt og ble trukket ut mot Stranraer FC i kvalifiseringsspillet for opprykk til andredivisjon. Uavgjort 1-1 i den første kampen på Links park ble etterfulgt av et 3–0-tap i den andre og avgjørende kampen. Dermed måtte Montrose ta til takke med tredjedivisjonsspill også i den påfølgende sesongen.
A-Lee
Ali Pirzad-Amoli (født 17. mai 1988 på Gjøvik), kjent under artistnavnet A-Lee, er en norsk musiker og rapper av iransk opprinnelse, som rapper hovedsakelig på engelsk.
Biografi
Pirzad-Amoli ble født på Gjøvik, men flyttet med familien til Oslo, hvor han vokste opp på Årvoll i bydel Bjerke i Oslo.
A-Lee brukte mye av tiden sin på Telekiosken på Oslo City, nå også kjent som Telenorbutikken. Han valgte å si opp jobben sin der for å fokusere mer på musikk karrièren.
A-Lee ble signert hos Tommy Tee og Tee Productions, men Pirzad-Amoli brøt samarbeidet etter et par år uten utgivelse. Han gav i 2009 ut solosingelen Bump Off. I 2010 fikk han sitt gjennombrudd med låten «World So Cold» sammen med Marcus Only.
I 2011 slapp han en ny hit, «The One». Sommeren 2011 kom en ny hit, «Hear The Crowd». Han blander techno, pop og Hip-Hop i sine nyere sanger. I november 2011 kom låten «Before My Eyes», som også fikk egen musikkvideo. I mai 2012 kom sangen «Feelgood» og der synger Elisabeth Carew i refrenget. Den fikk også musikkvideo. Noen måneder senere kom singelen «Over You». Musikkvideoen til "Over You" ble spilt inn på Gran Canaria med den nederlandske supermodellen Sylvia Geersen i hovedrollen. Videoen ble laget av duoen Joon Brandt (Regissør) og Ivan Jamne (Produsent) Låtene kommer på albumet Forever Lost.
Liste over kulturminner i Gol
Liste over kulturminner i Gol er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Gol. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Seljebottstinden
Seljebottstinden er et fjell som ligger mellom Seljebotnen og Valldalen i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Toppen på 1 531 meter over havet var det høyeste punktet i tidligere Stordal kommune.
Thaulows vei (Oslo)
Thaulows vei (1A-25, 2A-12) er en villavei (blindvei) på Volvat i bydel Vestre Aker. Veien går fra Sørkedalsveien til gangvei ved Frøen stasjon. Den ble navnsatt i 1917 og er oppkalt etter apoteker Harald Conrad Thaulow (far til maleren Frits Thaulow). '''Nr. 4''' er en sveitservilla som har tilhørt apoteker Thaulow.
Pseudothyestes
Pseudothyestes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Levevis
Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.
Utbredelse
Arten er utbredt på Filippinene (Mindanao).
Michael Jones (professor)
Michael Richard Handley Jones (født 16. desember 1944 i Southampton,England) er professor emeritus ved Geografisk institutt, NTNU.
Jones er spesielt kjent for sine historisk-geografiske studier av kulturlandskap. Han har gjort en lang rekke studier av jordbrukets kulturlandskaper i Norge, av fiskevær i Trøndelag og Nord-Norge og landskapsstudier i Finland og Storbritannia. Han har gitt viktige bidrag til en teoretisk forståelse av prosessene som former kulturlandskapet.
Michael Jones har PhD i geografi fra University of London fra 1972. I 1973 begynte Jones som forsker ved Norges landbrukshøgskole. I 1975 ble han universitetslektor ved Geografisk institutt, Universitetet i Trondheim (nå NTNU). Han ble ansatt som førsteamanuensis ved instituttet i 1981 og professor i 1985.
Jones startet sin karriere som foreleser ved Enfield College of Technology i London i 1968. Han flyttet til Finland i 1969 hvor han var forskningsassistent ved det finske Skogsforskningsinstitutet fra 1969 til 1972 og foreleser ved Helsingfors universitets institutt for geografi fra 1970 til 1971.
Michael Jones har vært redaktør for Norsk geografisk tidsskrift fra 1999 til 2014.
Eierskap i Drammen kommune
Aksjeselskaper
Filmparken AS - 0,86% Ferjeselskapet Drøbak Hurum Svelvik AS - 2,2% Glitre Energi Nett Holding AS - 8,18% Vardar AS - 25,82% Eiker Vekst AS - 50% Solberg Sport - og kultursenter AS - 54% Mjøndalen Sport - og kultursenter AS - 50% Svelvik Produkter AS - 100% Nedre Eiker Eiendomsutvikling AS - 100% Dpark AS - 100% Glitre Energi AS - 50% Lindum AS - 100% Drammen Scener AS - 100% Brageteatret AS - 50% Drammen Kino AS - 33,3% Byen Vår Drammen AS - 32,9% Enter Kompetanse AS - 84,3% Vinn Industri Drammen AS - 100% E 134 Haukelivegen AS - 2,43% Drammen Kommune Eiendomsutvikling AS - 100% Svelviksposten AS - 6%
Interkommunale selskaper
Drammensregionens Brannvesen IKS - 65 %
Renovasjonsselskapet i Drammensregionen IKS - 62,4 %
Blindevannverket IKS - 50 %
Viken Kommunerevisjon IKS - 17,9 %
Viken Kontrollutvalgssekretariat IKS - 9%
Vestfoldmuseene IKS - 1,5%
Kommunale foretak
Drammen Eiendom KF - 100%
Hermansenteret KF - 100%
Drammensbadet KF - 100%
Samvirkeforetak
Kommunearkivinstitusjonenes Digitale Ressurssenter SA - 6,67%
Biblioteksentralen SA - 1,6%
Viken Skog AS - 0,1%.
Stiftelser
Drammen kommunale pensjonskasse
Stiftelsen Drammen Museum
Stiftelsen Drammen Teater og kulturhus
Antoon Faydherbe
Antoon Faydherbe (død 1653) var en flamsk billedhugger som hørte til Sint-Lucasgildet. Etternavnet staves på flere ulike måter som for eksempel Fayd'herbe, Faid-herbe og Faijdherbe.
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Stiftelsen Åssiden eldresenter
Antoon Faydherbe
Ved siden av Antoon var fire medlemmer av familien Faydherbe medlemmer av Mechelens Sint-Lucasgilde: Antoons bror Hendrik (1574–1629), hans søster Maria (1587–1643), Hendriks sønn Lucas (1617-'97) og Lucas' stefar Maximiliaan Labbe (1590?-1675).
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Drammen kommunes utleieboliger
Antoon Faydherbe
Fra 1598 gikk Antoon Faydherbe i billedhuggerlære hos Filip Kerael. Han ble akseptert som mester av Mechelens Sint-Lucasgilde 11. juli 1605, og betalte 20 gylden for medlemskapet. Et år senere giftet han seg med Charlotte Van Casteele i St. Romboutskatedralen, sammen fikk de seks døtre.
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Drammen og Kongsberg vernelagsstiftelse
Stiftelsen Blå Kors Drammen
Antoon Faydherbe
Faydherbe ble kjent som en viktig billedhuggermester som til og med leverte kunstverk til det spanske kongehuset. Han arbeidet ofte sammen med broren Hendrik, og i løpet av årene hadde rundt femten lærlinger arbeidet i atelieret hans. Blant disse var François Verstraete, som senere også arbeidet i Lucas Faydherbes atelier. I 1620-'21 og 1628-'29 ble han valgt til formann (dekan) for Sint-Lucasgildet. De fleste arbeidene utførte han mellom 1620 og 1640. Blant hans beste verker er en skulptur av Vår frue (1622) som er plassert over likdøren i Dendermondes hovedkirke og statuer av Vår frue av Scherpenheuvel, skåret ut av eketre fra Scherpenheuvel.
RS 102 «Askerbæringen»
RS 102 «Askerbæringen» er en tidligere redningsskøyte bygget for Redningsselskapet i 1988 ved Oma Baatbyggeri AS på Stord. Den er senere modifisert to ganger.
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Nedre Eiker boligstiftelse
RS 102 «Askerbæringen»
Skøyta ble finansiert gjennom en storstilt aksjon fra næringslivet i kommunene Asker og Bærum, derav avledes også navnet. Initiativtaker til aksjonen var distriktsbanksjef Bent J. Brenne i DnB.
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Stiftelsen Temte Gård og Bygdesamling
RS 102 «Askerbæringen»
Pr. 15. mars 2010 hadde «Askerbæringen» som redningsskøyte berget 80 personer fra «den visse død», 114 fartøy fra totalforlis og gitt assistanse til totalt 4263 fartøy.
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Stiftelsen Portåsen
RS 102 «Askerbæringen»
«Askerbæringen» ble solgt til sin nye eier i Tromsø, mai 2017.
Eierskap i Drammen kommune
Stiftelser
Stiftelsen Verkstedet Industri -og kulturhistoriske senter
Dagfinn Rian
Dagfinn Rian (født 21. mars 1942, død 9. september 2020) var en norsk teolog og førsteamanuensis emeritus i religionsvitenskap ved NTNU.
Han ble cand.theol. i 1970, og arbeidet med bibeloversettelse inntil han i 1974 ble ansatt ved Universitetet i Trondheim. Han ble førsteamanuensis i 1980 og arbeidet ved NTNU til han gikk av med pensjon i 2012.
Ramularius
Utseende
Middelsstore, lange og tynne, sylindriske, brune trebukker. Antennene er kortere enn kroppen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika, nord til Tsjad.
Trettenårskrigen
Trettenårskrigen (tysk: Dreizehnjähriger Krieg; polsk: wojna trzynastoletnia), også kalt byenes krig, var en konflikt mellom den prøyssiske konføderasjonen støttet av det polske kongedømmet og De tyske riddernes ordensstat fra 1454 til 1466. De prøyssiske byene hadde gått sammen i et forbund som protest mot den tyske ordenens militære og føydale dominans. Ledende byer som Danzig hadde styrket seg på østersjøhandelen med voksende økonomisk makt, men den tyske ridderordenen innehadde den dominerende rollen politisk. Muligheten kom i januar 1454, da kong Kasimir 4. Jagiello av Polen giftet seg med Elisabeth av Habsburg.
Konføderasjonen, som hadde besluttet seg for å gjøre opprør mot den tyske ordensstaten, bad Polens konge om støtte ved å akseptere ham som sin herre istedenfor ordensmesteren. Da hadde de prøyssiske byene siden sammenslutningen i 1440 prøvd å løse sine tvister med de tyske ridderne uten hell. Så snart Kasimir 4 hadde gitt sin støtte til konføderasjonen, brøt krigen ut i februar 1454. Dette var begynnelsen på en tretten år lang krig som først sluttet i 1466 med Toruń-freden. De tyske riddere ble tvunget til å erkjenne nederlaget ved å avstå områder i Pommern og Vest-Preussen til Polen, som bekreftet sitt overherredømme over de prøyssiske byene.
For den tyske ridderordensstaten var freden et nytt tilbakeskritt til fordel for det polske kongedømmet og andre lokale aktører i Preussen i den gradvise nedgangen i perioden etter nederlaget i Slaget ved Tannenberg i 1410 til den endelige slutten i 1525, da Preussen ble omgjort til et verdslig hertugdømme under Polens konge.
Øystein Kramer-Johansen
Øystein Kramer-Johansen (født 5. juli 1975) er en norsk quizforfatter. Han er bosatt i Oslo. Oppveksten hadde Kramer-Johansen på Langhus i Ski kommune. Kramer-Johansen er utdannet sosiolog ved Universitetet i Oslo.
Kramer-Johansen har også (i perioden 1995-1998) skrevet spørsmål for den norske versjonen av Jeopardy på TV 2, og er bidragsyter til bokversjonen av Jeopardy!
Skiphamntunnelen
Skiphamntunnelen er en veitunnel i Aure kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er en del av fylkesvei 680. Den er 111 meter lang.
Kuafu
Kuafu er en utdødd slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). Slekten levde i kritt-tiden.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida).
Utbredelse i tid og rom
Arten er beskrevet fra rav fra Myanmar. Dette stammer fra midtre kritt, omtrent 99 millioner år før nåtid.
Ekstremaduransk
Ekstremaduransk (estremeñu) er et iberoromansk språk som snakkes hovedsakelig i den spanske regionen Extremadura og provinsen Salamanca.
Ekstremaduransk deles vanligvis inn i tre ulike dialekter: Nord-ekstremaduransken, som ses vanligvis på som det «riktige» eller ordentlige språket, snakkes i den nordvestre delen av Extremadura og i Salamanca, en provins som tilhører regionen Castilla y León. Sentral- og sør-ekstremaduransken som snakkes i Extremadura og i provinsene Huelva og Sevilla i Andalucía har delvis blitt sett på som spanske dialekter.
Tor Espen Aspaas
Tor Espen Aspaas (født 21. september 1971 på Røros), norsk pianist og professor ved Norges musikkhøgskole.
Etter studier hos Liv Glaser og Jens Harald Bratlie ved Norges musikkhøgskole, mottok Aspaas i 1996 sitt solistdiplom. Hans debutkonsert fant sted i Oslo året etter. Han har vært solist med samtlige nasjonale og en rekke internasjonale symfoniorkestre. Blant dirigentene Aspaas har samarbeidet med som solist, er Frans Brüggen, Vassilij Sinajskij, Michel Plasson, Krzysztof Urbański, Christian Eggen, Bjarte Engeset, Rolf Gupta og Arvid Engegård. Med sistnevnte som dirigent for Trondheim Symfoniorkester urfremførte han Olav Anton Thommessens klaverkonsert nr. 3 i februar 2011, og Terje Bjørklunds klaverkonsert - tilegnet Aspaas - med TSO ledet av Daniel Blendulf i januar 2016.
Tor Espen Aspaas var blant grunnleggerne og kunstnerisk leder for kammermusikkfestivalen «Vinterfestspill i Bergstaden» på Røros i årene 1999-2008 og 2014, samt ved 20-årsjubileet i 2019.
Galsan Bazarzjapov
Galsan Belikovitsj Bazarzjapov (russisk: Галсан Беликович Базаржапов, født 1. november 1994) er en russisk bueskytter.
Han representerte ROC under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Hubertusordenen
Hubertusordenen eller Sankt Hubertus' orden (tysk: Hubertusorden eller Orden des Heiligen Hubertus) er en orden innstiftet av Gerhard av Jülich-Berg, hertug av Jülich og Berg, greve av Ravensberg (født 1416/17, død 1475). Ordenen antas å ha blitt grunnlagt på Sankt Hubertus' dag, 3. november, i 1444. Ordenen har vært knyttet til hertugdømmet Jülich-Berg, Kurpfalz, kongeriket Bayern og huset Wittelsbach, der den fortsatt eksisterer som en dynastisk orden.
Bakgrunn og utvikling
Hertug Gerhard innstiftet ordenen for å knytte adelsmenn i sine områder nærmere til seg. Medlemskap var sterkt begrenset til tolv grever og baroner, ved siden fyrster og medlemmer av det egne fyrstehuset, samt utlendinger. Foranledningen for innstiftelsen var at hertugen gikk seirende ut av et slag mot rivalen Arnold av Egmond, hertug av Geldern. Ordensinnstiftelser i hertugens nærområder har trolig påvirket stiftelsen av Hubertusordenen og særlig den burgundiske ordenen Det gylne skinn og den engelske Hosebåndsordenen har tjent som forbilder. Ordenen fungerte først som et brorskap og ble senere gjort til en monarkisk kjedeorden.
Etter at huset Wittelsbach i 1918 måtte forlate den bayerske trone har ordenen likevel fortsatt sin virksomhet. Dagens overhode for dynastiet, hertug Frans av Bayern, er ordenens stormester.
Inndeling
Hubertusordenen har én klasse.
Insignier
Ordensinsigniene for Hubertusordenen gjenspeilte opprinnelig helgenes rolle som jaktens beskytter. Ordensmedaljongen forestilte omvendelsen av Sankt Hubertus, den første biskop av Liège, som skjedde da han fikk se at hjortebukken han jaget hadde et krusifiks mellom hornene. Sammen med denne scenen hadde ordenstegnet et jakthorn. Også ordenskjedet hadde ledd med jakthorn. På grunn av dette ble ordenen også kalt Hornets orden.
I 1708 ble ordenens insignier endret og symbolikken ble mer religiøs. Ordenstegnet fikk korsform og midtmedaljongen fikk et motiv som viser Hubertus' omvendelse omgitt av en forkortelse av mottoet «IN FIDELITATE CONSTANS» (fast i troen). Det hvitemaljerte malteserkorset har kuler i spissene og er belagt med flammer i gull. Grupper av gullstråler er plassert i korsvinklene. Ordenstegnets revers har en rød midtmedaljong med et rikseple og omskriften «IN MEMORIAM RECUPERATAE DIGNITATIS AVITAE» (til minne om gjenvunnet forfedreære) og årstallet «1708». Ordenstegnet er opphengt i kjedet i et ledd bestående av en krone, fra 1806 en kongekrone.
Ordenskjedet fikk ledd bestående av en scene som viser Hubertus' omvendelse i kombinasjon med ledd bestående av initialene i ordensnavnet. Ordensstjernen har et hvitt kors med rød midtmedaljong og innskriften «IN TRAV VAST». Ordensbåndet er rødt med smale grønne kantstriper.
Mari Boine
Mari Boine, tidligere Mari Boine Persen, (født Mari Brit Randi Boine 8. november 1956 i Karasjok) er en norsk-samisk sanger, musiker og utøver av «verdensmusikk». Hun har fornyet joik og modernisert samisk musikk ved å oppta elementer fra blant annet jazz, rock og folkemusikalske tradisjoner fra en rekke forskjellige kulturer. Hun har vunnet totalt fire Spellemannpriser og en rekke andre priser. I 2018 mottok hun Spellemannprisens hederspris.
Bakgrunn
Engasjementet for den samiske kulturen og opprør mot undertrykkelse og fornorskingspolitikk har i stor grad preget både Boines liv og kunst. Læstadiansk salmesang og joik var hennes første musikalske påvirkninger, som senere er utviklet i kombinasjon med andre folkemusikalske elementer, rock og jazz. Kritikk av norske myndigheter og kirken utgjør sentrale elementer i Boines tekster og budskap. Gjennombruddsalbumet Gula Gula preges av en moderne uttrykksform med elektriske instrumenter, kombinert med tradisjonelle elementer fra både samiske og andre musikkformer.
Hun var professor II i musikk ved Høgskolen i Nesna fra 2008 til 2010.
Priser og utmerkelser
Mari Boine har mottatt flere priser, slik som Ole Vig-prisen, Finnmark fylkes kulturpris (1991), Samerådets ærespris (1992), Pillarguriprisen i 2002, og Nordisk råds musikkpris i 2003. Hun har vunnet fire spellemannpriser: Spellemannprisen 1989 for Gula Gula, Spellemannprisen 1993 for Goaskinviellja og Spellemannprisen 1996 for Eallin, alle i åpen klasse, og hedersprisen under Spellemannprisen 2017. I tillegg vant hun Gammleng-prisen i åpen klasse i 1993.
Det kongelige hoff kunngjorde 18. september 2009 at kong Harald V hadde utnevnt Boine til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes allsidige kunstneriske virke.»
Hun kom ut på frimerke 16. september 2011 da Posten utga en serie med fire frimerker med tema «Norsk populærmusikk III – Kvinnelige artister».
I statsbudsjettet for 2013 ble Boine utnevnt til statsstipendiat. I 2015 ble hun innlemmet i Rockheim Hall of Fame.
I juryens begrunnelse for tildelingen av Anders Jahres kulturpris i 2009 heter det: I 2018 mottok hun Spellemannprisens hederspris. I begrunnelsen for tildelingen het det blant annet:"«– Hedersprisen går til en formidler av musikk i verdensklasse. En modig artist som ikke har vært redd for å ta oppgjør med diskriminering. Hun har gitt plass til musikk og artister fra urfolk verden over»" Hun ble i 2018 utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.
Diskografi
See the woman (2017)
Soundtrack from the film Kautokeino-opprøret.
(Mari Boine with Inna Zhelannaya and Sergey Starostin)
(recorded live)
(Compilation from 'Goaskinviellja' and 'Leahkastin')
Bonusspor på 2003 remastered:
Fins også på
Med Jan Garbarek With Future Prophecies
Mari Boine har også vært med på plater for andre artister, f.eks. Jan Garbarek.
Jean-Pierre Boyer
Jean-Pierre Boyer (født 27. juli 1829 i Paray-le-Monial ved Autun i Frankrike, død 16. desember 1896 i Bourges) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Bourges 1893–1896.
Han ble kreert til kardinal i 1895 av pave Leo XIII.
Dolstad kirke
Dolstad kirke (lokal uttale: Dorsta'  eller dol:sta; sørsamisk: Dållesijjie eller Dålstan gærhkoe ) er en åttekantet kirke ligger i Mosjøen i Nordland og har plass til rundt 500 personer.
Historie
På begynnelsen av 1700-tallet ble det vedtatt å bygge en ny kirke på Dolstad, da den gamle var i svært dårlig stand. Den nye kirka ble fullført i 1734 etter en byggeperiode på fire år, og ble tatt i bruk høsten 1734. Byggmester var Nils Pedersen Bech fra Trondheim, og kirka er trolig bygget etter mønster av Bakke kirke i Trondheim - «Bakke kirke har tjent som mønster såvel for byggverk som for tårn, som hadde sitt egenartede utseende». Jakobsen skriver også at det er «noget tøis» at det opprinnelig var en korskirke som senere skal ha fått skrå vegger som ga åttekantformet midtparti.