cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Degania
Starten
Ni av de tolv opprinnelige bosetterne utvandret samtidig fra det samme geografiske området i nåværende Romania, som kalte seg for «Hadera»-fellesskapet. Området de slo seg ned i ble på denne tiden kalt for Umm Juni, og lå nær den arabiske landsbyen Samach. Kort tid etter etableringen skrev en av bosetterne (Yossef Bussel) et brev til det israelske bosetterkontoret: «Vi vil herved informere Dem om at vi har kalt vår nye bosetting for Degania, etter de fem ulike kornslagene vi dyrker; hvete, bygg, havre, mais og durra.» Dette navnet ble umiddelbart akseptert, og den gamle betegnelsen Umm Juni ble glemt.
Utvikling
Oppdyrkingen av området var svært arbeidskrevende, og noen få av de opprinnelige bosetterne flyttet til andre distrikter, men nye kom til, og i 1914 besto Degania av 50 bosettere.
I 1920 ble området utvidet og delt inn i to separate kibbutzer:
På grunn av trusler fra palestinerne og arabiske nabostater, ble det satt opp forsvarsgjerder.
I mai 1948 ble Degania angrepet av syriske styrker utstyrt med stridsvogner og artilleri. Angriperne måtte imidlertid trekke seg tilbake etter å ha påført bosettingen betydelige skader. 8 av Deganias medlemmer mistet livet i angrepet.
I perioden 1968 til 1970 ble samfunnet i likhet med andre jødiske bosettinger utsatt for angrep fra PLO og irakiske styrker, blant annet med katyusharaketter. Etter dette angrepet ble det bygget bomberom, og området rundt ble delvis minelagt.
Kibbutzen var i starten et rent landbrukskollektiv, men det ble også etterhvert etablert industri her, og i dag holder for eksempel verktøyfabrikken Toolgal til her.
Betydning
Degania ble av de opprinnelige bosetterne markedsført som et idealsamfunn. Den kollektivistiske tanken som var grunnlaget for etableringen, ble et mønster for alle de israelske kibbutzene. Degania ble hjemstedet til mange av de israelske idealistiske filosofer og poeter, blant annet Rachel Bluwstein, A.D. Gordon og Joseph Trumpeldor. Etableringen foregikk imidlertid i et område som ble benyttet som beiteområde av lokale beduiner, og dette førte til (i likhet med de øvrige israelske bosettinger) konflikter med lokalbefolkningen.
Degania er blitt et symbol for alle israelske kibbutzer.
Helt fra starten av har imidlertid Degania ikke betegnet sitt samfunn som en vanlig kibbutz, men som en «Kevutza», fordi den har vektlagt familien som samfunnets grunnpilar, og har i motsetning til de ordinære kibbutzer tillatt barna å overnatte sammen med sine foreldre. Degania har dessuten tillatt innleid arbeidskraft.
I israelsk sammenheng er Degania imidlertid en liten kibbutz, både når det gjelder folketall og geografisk utstrekning.
Frederik Motzfeldt
Riksforsamlingen og dommergjerning
Motzfeldt tilhørte selvstendighetspartiet. , der han var relativ anonym. Han tok ordet sannsynlig bare én gang i plenum. Motzfeldt foreslo at kongen, ikke regjeringen, skulle få myndighet til å bruke makt mot borgerne, noe som ikke fikk tilslutning. Han var fetter av eidsvollsmannen Peter Motzfeldt.
Motzfeldt var byfogd i Molde og sorenskriver i Romsdal fra 1806 til 1814. Motzfeldt ble høsten 1814 utnevnt til dommer i Høyesterett, den yngste noensinne. Motzfeldt var 1. suppleant fra Kristiansund og Molde til Stortinget i 1827 og 2. representant fra Christiania til Stortinget i 1830.
Familie
Frederik Motzfeldt ble født i Børsaskogn. Han giftet seg 5. desember 1806 i Molde kirke med Anna Cecilie Jervell (1780–1848), av en familie også kalt Gørvell som innvandret dit fra Uleåborg, Finland. Området Cecilienfryd i Molde har navn etter Motzfeldts kone. De hadde barna Jakob (1807), Josefine (1809), Ida (1810), Valborg (1811), Fredrikke (1813), Jakobine (1816), Fredrik (1819) og Ovidia (1820).
Paret tok seg også av niesen Barbara Henrikke Wind da foreldrene omkom på sjøen. Barbara Wind ble senere mor til Ludvig Daae (1829–93).
Motzfeldts bolig i 1814 var den gamle amtmannsgården i Hovedgata (Storgata), som han kjøpte i 1809. Huset gikk med under bombingen av Molde våren 1940. Byfogd Motzfeldts gate er oppkalt etter ham.
Motzfeldt er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo. Dattera Ida Sophie Cathrine ble gift med Karenus Fabricius (sønn av Jens Schow Fabricius). Ida og Karenus var Cora Sandels besteforeldre. Familiene Motzfeldt og Fabricius har felles gravsted på Vår Frelsers gravlund.
Qatar under Paralympiske sommerleker 2016
Qatar deltok under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro, Brasil, fra 7. til 18. september 2016 og vant sine første medaljer under sommerlekene.
Før lekene i Rio 2016 hadde ikke Qatar vunnet noen medaljer fra de 5 sommerlekene det hadde deltatt i siden 1906.
Where I Belong
Where I Belong er et musikkalbum med Van Eijk, utgitt i 1999. Dette er hans debutalbum.
CF Monterrey
Club de Fútbol Monterrey er en meksikansk fotballklubb fra Monterrey i delstaten Nuevo León. Den spiller i Primera División. Monterreys hjemmebane er Estadio Tecnológico.
Klubben ble grunnlagt 28. juni 1945, og er den eldste av toppklubbene fra den nordlige delen av landet. Erkerivalen er Tigres de la UANL, og kampene dem imellom kalles «El Clásico Regiomontano». Monterreys drakter består av skjorter med mørkeblå og hvite vertikale striper, mørkeblå bukser og mørkeblå strømper. Klubbens kallenavn er Rayados («De stripete»).
Yoo Seo-young
Yoo Seo-young (født 1995) er en sørkoreansk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Hun har ingen større internasjonale meritter, men tok blant annet en andreplass under et verdenscupstevne i 2015.
My Little Sister
My Little Sister er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Kenean Buel.
Handling
En kvinne skriver om søsterens tragedie, og lover å hjelpe andre i lignende situasjoner: Fordi Bettina lengter etter å forlate landet sitt, sender hennes moren både henne og hennes eldre søster til London, og aksepterer en tantes invitasjon til å la dem komme på besøke og la Bettina bli introdusert for det britiske samfunnet. Men en fremmed kvinne dukker opp forkledd som tanten deres, og fører de to unge kvinnene til et bordell.
Etter at den eldre søsteren kommer seg unna, hjulpet av sin bekymrede mannlige følgesvenn, skynder hun seg med en drosje til tantens hjem. Men tanten klarer heller ikke å redde Bettina, og søsteren blir fortvilt av politiets ineffektivitet. Etter å ha blitt syk, bestemmer storesøsteren seg for å vie resten av livet sitt til å redde andre kvinner, overbevist av en drøm om at Bettina har dødd.
Dag Bredvei
Dag Bredvei (født 29. november 1958 i Larvik) er journalist i NRK. Fra høsten 2006 har han vært NRKs korrespondent i Afrika. Bredvei begynte som utenriksmedarbeider i NRK i 1993. Han vokste opp delvis i Afrika. Bredvei har sin hjemmebase i Skisaker i Tjølling kommune (nå Larvik kommune).
Familiebakgrunn
Dag Bredvei hadde sin oppvekst i Afrika der hans far drev en møbelfabrikk for Mosvold i Etiopia. Senere bygde faren en radiostasjon og sykehus i landet. Foreldrene arbeidet også i Sør-Sudan og Angola for Kirkens Nødhjelp og Namibiaforeningen. Sønnen var to måneder gammel da foreldrene tok ham med seg til Etiopia.
Polititjeneste
Bredvei er utdannet fra Politiskolen (1981–83). Han tjenestegjorde ved politiet i Oslo og Tønsberg, samt ett år (1989–90) som FN-politi i UNTAG i Namibia der militære, politi og observatører deltok. FN-operasjonen endte med Namibias selvstendighet i mars 1990. UNTAG-deltakelsen var første gang at sivilt norsk politi deltok i en FN-operasjon.
NRK-journalist
Etter FN-tjenesten hadde han ett års permisjon fra mediehøyskolen i Volda der han var ferdig i 1991. Siden har han jobbet i NRK, først i Utenlandssendingen (Radio Norway International) og senere i utenriksredaksjonen (1993) bortsatt fra kortere opphold i andre redaksjoner som innenriks og magasin i Dagsrevyen og NRK-Vestfold i Tønsberg. Målet hans har ifølge ham selv vært å bli Afrikakorrespondent, noe han nå har oppnådd.
FN-tjeneste i Libanon
Dag Bredvei hadde mellom 1980 og -87 til sammen fire perioder (to år) bak seg i Den norske FN-styrken i Libanon (Unifil). I Norbatt 18 og 19 jobbet han som frivillig på Radio Norbatt spesielt med nyhetsprogram om den politiske og militære situasjonen i Libanon og Israel. Det var der han bestemte seg for å satse på radiojournalistikk, og det var mens han var i Norbatt 19 at han sa opp den faste jobben han da hadde i politiet.
Overlyshastighet
Overlyshastighet kommunikasjon eller reise viser til bølger av informasjon eller reise som har en hastighet som er raskere enn lysets (c = 299 792 458 m/s). Emnet er svært populært innenfor fysikk og science fiction.
Spekulasjoner og muligheter for FTL-reise (Faster-than-light)
Et ormehull er «snarveier» gjennom rom-tid fra ett sted i universet til et annet. Ormehullene ville tillate deg å reise fra den ene enden til den andre raskere enn lyset ville brukt langs den vanlige ruten. Dette er et fenomen fra generell relativitetsteori. For å lage et ormehull må man forandre på topologien for romtiden. Dette kan være mulig innenfor den såkalte kvantegravitasjonen. For å holde et ormehull åpent kreves det regioner med negativ energi. Slik eksotisk materie derimot med negativ energi vil muligens ikke finnes. Man har funnet ut av at hvis ormehull kan bli laget, så kan de brukes til å lage tidslike løkker i romtid som ville medføre en mulighet til å reise i tid.
Andre spekulasjoner/teorier og muligheter:
Takyoner
Takyoner er hypotetiske partikler med overlysfart. Takyoner har en imaginær masse, men utgir likevel virkelig energi og bevegelsesmengde. Fysikere flest tviler på takyonenes eksistens. Disse "partiklene" gir oss foruten kausalitetsproblemer også problem ved å destabilisere vakuum. Ofte nevnt i science fiction.
Dagens resultater
Det har lenge vært kjent at teoretisk sett er det mulig for gruppefarten av lys å overgå lyshastigheten. Et nylig eksperiment gjorde slik at gruppefarten av laserstråler reiste gjennom veldig korte avtander gjennom Cesiumatomer (Cs) 300 ganger raskere en c! I 2002 gjorde fysikeren Alain Haché historie ved å sende pulser i en gruppefart tre ganger raskere enn lysfarten over en lang avstand for aller første gang. Pulsene ble sendt gjennom en 120 meter lang kabel laget av en type krystall. Men det er ikke mulig å bruke denne teknikken for å sende informasjon raskere en c.
Lene Kongsvik Johansen
Lene Kongsvik Johansen (født 1972) er en norsk skuespiller og komiker.
Bakgrunn og virke
Etter fullført videregående studerte hun ved Universitetet i Oslo. Her tok hun cand. mag. med fagene nordisk, teatervitenskap og idéhistorie, samt praktisk-pedagogisk utdanning (PPU). Hun startet yrkeskarrieren som norsklærer på Ullern videregående skole.
I sine yngre år var Johansen en del av komikerduoen Asbjørnsen & Joh. sammen med Hilde Louise Asbjørnsen som hun møtte i Studentteatret på Universitetet i Oslo, der begge medvirket i flere oppsetninger i 1998–2000. I en tiårsperiode fremførte de revyforestillinger med egen tekst og musikk. De begynte med Noraprisen i Oslo og Bergen i 2000/2001, fulgte opp med forestillingen Nye Eventyr (2002/2003), som sørget for nominasjon til Komiprisen 2003 og deretter revyen I tykt og tynt (2004/2005). Fra sommeren 2006 var de i gang med showet Snusk, snadder og Gruff. «Enkeltindividets protestvise» fra det musikalske humorshowet Lene for President ble kåret til årets nummer under Komiprisen 2009.
I 2011 fikk Johansens egen TV-serie, Kongsvik ungdomsskole, på TVNorge. Der spilte hun alle de seks hovedrollene. Serien innbrakte henne prisen som årets morsomste under Komiprisen 2011. Våren 2013 sendte TVNorge oppfølgeren, Kongsvik videregående, der noen av de samme rollefigurene var med videre og flere nye dukket opp. For denne serien ble hun kåret beste kvinnelige skuespiller under Gullruten 2013. I tillegg vant hun prisen for beste kvinnelige artist (TV/Film/Nett) og årets morsomste (Publikumsprisen) under Komiprisen 2013. I 2014 gikk oppfølgerserien Costa del Kongsvik på TVNorge. Denne innbrakte henne prisen som årets kvinnelige TV-komiker og årets TV-produksjon under Komiprisen 2014. Samme serie ble belønnet med prisen for beste humorprogram og beste manus under Gullruten 2014. I 2018 kom Kongsvikklinikken og i 2019 Kongsvikfamiliene.
Kirkelig statsråd
Kirkelig statsråd var det øverste styringsorgan i Den norske kirke og bestod av de medlemmer av regjeringen som tilhører kirken.
Så lenge man hadde den ordningen, måtte minst halvparten av regjeringens medlemmer tilhøre Den norske kirke. I Grunnloven het det at Den evangelisk-lutherske Religion forbliver Statens offentlige Religion. Så lenge den paragrafen gjaldt, måtte biskoper og proster i Den norske kirke utnevnes av Kongen i kirkelig statsråd. Fram til 1989 ble også sokneprester utnevnt i kirkelig statsråd. Etter hvert som kirken har fått mer selvstyre, har disse oppgavene blitt delegert til bispedømmerådene. Kirkelig statsråd ble avviklet etter grunnlovsendringen 21. mai 2012, og utnevning av proster og biskoper er nå tillagt Kirkerådet.
Arioso
Arioso (flertall: ariosi) er solosang med instrumentalakkompagnement som er en blanding av fritt resitativ og metrisk sang. Ariosi er mer sanglig og mindre dramatisk enn resitativet, men er samtidig en åpnere og mindre fastlagt musikkform enn arien.
Ariosi inngår vanligvis som satser i operaer, oratorier eller kantater og opptrer sjelden alene. Typiske tekster er for eksempel bibelord som ikke rimer, men som likevel har en mer lyrisk enn fortellende karakter. I en viss forstand kan man se på ariosoen som en etterfølger til den frie solomadrigalen.
Pine Portage-demningen
Pine Portage-demningen er en demning med vannkraftverk på elva Nipigon ovenfor Øvresjøen, i provinsen Ontario, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 142 MW, fordelt på 4 enheter ferdigstilt i 1954. Operatør er selskapet Ontario Power Generation.
Anlegget ligger 39 km nord for byen Nipigon.
Force Protection Cougar
Cougar er en serie middelstunge minebeskyttede kjøretøyer fra amerikanske Force Protection. De leveres i 4×4- og 6×6-utgaver. Cougar er i tjeneste med Irak, Storbritannia og USA.
Kootenay Canal-demningen
Kootenay Canal-demningen  er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 583 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.
Natalija Kalnysj
Natalija Kalnysj (født 2. juli 1974) er en ukrainsk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Hun har representert Ukraina under tre OL, der hennes beste resultat er en åttendeplass fra 2004.
Statens skjønnsmargin
Statens skjønnsmargin er et konsept benyttet av Den europeiske menneskerettsdomstol. Konseptet tar stilling til hvorvidt en medlemsstat av den Den europeiske menneskerettskonvensjon har krenket konvensjonen. Som ordlyden indikerer innebærer skjønnsmarginen en vis grad av frihet til å tolke konvensjonen i tråd med egne forutsetninger. Dommerne i EMD er således forpliktet til å ta hensyn til kulturelle, historiske og filosofiske forskjeller mellom deres forståelse og statens forståelse. Skjønnsmarginen tillater dermed ulik prøvingsintensitet i ulike saker, beroende på ulike variabler.
Skjønnsmarginen kan sammenlignes med EU-rettens nærhetsprinsipp, uten at disse må forveksles.
Når EMK tolkes, skal norske domstoler bruke samme metode som EMD, men med den reservasjon at det i første rekke er EMD som skal utvikle konvensjonen. Den tolking av en konvensjonsbestemmelse som ut fra dette har de beste grunner for seg, skal gå foran annen norsk lovgivning. Norske domstoler skal legge inn noen sikkerhetsmargin for å unngå konvensjons-brudd.
Querétaro FC
Querétaro Fútbol Club er en meksikansk fotballklubb fra Santiago de Querétaro i delstaten Querétaro. Den spiller i Liga MX. Hjemmebanen er Estadio La Corregidora.
Klubben ble grunnlagt 8. juli 1950. Fargene dens er lyseblått, sort og hvitt. Kallenavnet er Gallos Blancos («De hvite hanene»).
Dekaliter
Dekaliter er en SI-enhet for måling av volum. Symbolet for dekaliter er dal. En dekaliter er ti liter.
Dekaliter er en lite brukt måleenhet. Enhetene liter, hektoliter og kubikkmeter brukes i stedet.
1 dekaliter er lik:
Og motsatt:
1 dekaliter er, i forhold til andre, avledede enheter, lik:
De Havilland DH.18
de Havilland DH.18 var et en motors britisk dobbeltdekker  transportfly fra 1920-tallet, bygget av de Havilland.
Onkel Oskar
Onkel Oskar er en norsk barnefilm fra 1997 med manus og regi av Evald Otterstad. Filmen bygget på en serie barnebøker av den norske forfatteren Torvald Sund.
De Havilland DH.18
Design og utvikling
DH.18 ble konstruert og bygget i 1919 av Airco som sitt første fly spesielt for det sivile marked. Tidligere fly, som DH.16 var ombygde militære fly. DH.18 var et én-motors dobbeltdekker, drevet av en Napier Lion stempelmotor med wire-avstivede vinger, en åpen sittebrønn for piloten og en lukket kabin for åtte passasjerer Den første prototypen fløy tidlig i 1920.
Operativ historie
Den første DH.18 ble levert til Aircraft Transport and Travel  for bruk i ruten Croydon-Paris, men ble ødelagt under en nødlanding kort tid etter takeoff fra Croydon 16. august 1920. To fly var under bygging av Airco for Aircraft and Transport and Travel  da det konkursrammede Airco ble kjøpt av BSA, som ikke ønsket  å fortsette med utvikling eller bygging av fly. Geoffrey de Havilland, den gang sjefkonstruktør ved Airco startet sitt eget, de Havilland Aircraft Company. Han fullførte de to delvis bygde  fly som DH.18A med forbedrede motorfester og kraftigere understell.
Onkel Oskar
Hovedrollen som den slemme sauebonden «onkel Oskar» ble spilt av Andreas Gjermstad. Hilde Heier hadde en av de andre sentrale rollene i filmen.
De Havilland DH.18
Operativ historie
Aircraft Transport and Travel ble avviklet i begynnelsen av 1921 på grunn av konkurranse fra subsidierte fransk flyselskaper. I mars 1921 ga den britiske regjeringen midlertidig subsidier til ruteflyvninger, med Luftfartsministeriet  som kjøpte en rekke moderne fly for utleie til godkjente selskaper. De tre ex-A. T.&T. DH.18 ble kjøpt på denne måten, og leiet ut til Instone Air Line. Ytterligere to DH.18 ble bygget for Ministeriet. Det var to modifisert DH.18B, med skrog helt kledd med kryssfiner
Onkel Oskar
Handling
Historien finner sted i løpet av 1970-tallet i Råkvåg, en liten bygd i Trøndelag. Hovedpersonen Oskar er en sauebonde, som forsøker å ta hånd om sin 11 år gamle nevø Guten. Men Guten mener at onkelen er alt for sjefete og autoritær, og de havner derfor ofte i forskjellige konflikter.
Gerd Kanter
Gerd Kanter (født 6. mai 1979 i Tallinn) er en estisk friidrettsutøver (diskoskaster) som har tilhørt verdenseliten siden 2003. Per september 2007 ligger Kanter på tredjeplass på verdensstatistikken, bare Jürgen Schult og Virgilijus Alekna har prestert lengre kast. Alekna lyktes både i VM 2005 og EM 2006 i å beseire Kanter.
De Havilland DH.18
Operativ historie
DH.18 ble brukt av Instone. Et fly, G-EAWO, ble overført til Daimler Airways for bruk på ruten Croydon-Paris til erstatning for det Havilland DH.34 som de hadde i bestilling kunne leveres. Imidlertid, den 4. april 1922, to dager etter Daimler startet kolliderte det kolliderte med en  Farman Goliat over Nord-Frankrike, 100 [[km nord for Paris som førte til at sju mennesker omkom. Dette var den første kollisjon i luften.
DH.18 ble pensjonert fra kommersiell tjeneste i 1923, men et fly, G-EARO, hadde fløyet 144 834 km uten uhell. To fly ble brukt til testformål, det ene brukt av Air Ministry til et eksperiment om hvor lenge et fly kan holde seg flytende etter å ha nødlandet på vannet. Under en test ved Felixstowe  2. mai 1924 holdt det seg flytende i 25 minutter. Den andre gjenværende fly ble brukt til testformål på RAE Farnborough til 1927, da det ble hugget.
Gerd Kanter
Gerd Kanter ble verdensmester i Osaka-VM 2007, da han vant diskosfinalen med resultatet 68,94. Karrierens høydepunkt er gullmedaljen i OL i Beijing i 2008, hvor han fikk opp et kast på 68,82.
Petrovy v grippe
Petrovy v grippe (originaltittel: Петровы в гриппе) er en russisk film fra 2021, regissert av Kirill Serebrennikov.
Handling
Petrov arbeider som bilmekaniker i det post-sovjetiske Jekaterinburg. Han er separert fra sin kone, en bibliotekar, og de har en sønn sammen. Men rett før begynnelsen av det nye året blir hele familien hans plutselig syke av influensa.
Deretter møter Petrov en luring, ved navn Igor, som kan blande levende og døde. Petrov-familien begynner å oppleve en rekke surrealistiske hallusinasjoner, og grensen mellom virkelighet og hallusinasjon forsvinner stadig mer.
Bridge River-demningen
Bridge River-demningen  er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 478 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.
Bislett 50 km 2016
Løpet var begrenset til 230 deltakere. I herreklassen startet 149 deltakere, hvorav 111 fullførte. I kvinneklassen startet 49 deltakere, og 34 fullførte.
XXX-syndrom
XXX-syndrom (også kjent som trippel-X-syndrom, trisomi X og karyotype 47,XXX) er en feil på kjønnskromosom hos kvinner som medfører at de har tre X-kromosomer istedenfor to, som er det normale. Syndromet ble første gang beskrevet av den britiske genetikeren Patricia Jacobs i 1959.
Tilstanden er relativt vanlig og forekommer hos 1 av 1000 kvinner, men er sjelden diagnostisert. Mange jenter og kvinner med tilstanden har få eller ingen symptomer. Mindre enn 10 % av dem med tilstanden er klar over at de har den. I Norge antas det å være rundt 3000 personer med tilstanden og de fleste av dem vet ikke om den. Årlig får ca. 30 personer i Norge denne diagnosen.
NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence
NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence (CCDCOE, estisk: K5 eller NATO kooperatiivse küberkaitse kompetentsikeskus) er et Nato-senter for elektronisk krigføring i Tallinn i Estland. Det driver forskning og trening på krigføring i datanettverk, og har en stab på rundt 30 personer.
Ytre Ådal
Ytre Ådal er ett av tre delområder i tidligere Ådal herredskommune (1857–1964), som fra 1. januar 1964 inngikk i den nye storkommunen Ringerike. Ytre Ådal omfatter strekningen på østsiden av Ådalselva fra sørgrensen til den gamle matrikkelgården Hen (gnr. 271) og nordover til Østre Bergsund (gnr. 276), samt østover til grensen mot Jevnaker kommune. På vestsiden av Ådalselva omfatter Ytre Ådal strekningen fra matrikkelgården Tutanrud (gnr. 280) og nordover til Vestre Bergsund (gnr 277), samt vestover til grensen mot matrikkelgårdene i tidligere Norderhov herredskommune i Soknedalen.
Adolphe Pegoud
Adolphe Célestin Pégoud (født 13. juni 1889 i Montferrat i departementet Isère i Frankrike, død 31. august 1915 ved Petit-Croix i Territoire de Belfort) var en kjent fransk flyger og det første flyveresset.
Liv og virke
Pégoud kom fra en bondefamilie. Han tjenestegjorde i den franske hæren fra 1907 til 1913. Først var han ved kavaleriet, og deretter ved chasseurs d'afrique og deltok i Marokkofelttoget i 1908. Deretter ble han overført til et husarregiment til Gray (Haute-Saône), der flyveren og offiseren Louis Carlin gav ham den første flyverundervisning. Han var også en tid ved kolonialartileriet stasjonert i Toulon.
Etter militærtiden tok han flysertifikat. Han ble ansatt av Louis Blériot som testpilot. Den 19. august 1913 ble han den første pilot til å foreta et vellykket fallskjermhopp fra fly - flyet ble i denne forbindelse ofret. Under testflyvning av et Blériot XI 21. september 1913 utførte han en loop som nummer to i verden, etter at den russiske militærflyver Pjotr Nesterov utførte en loop 12 dager tidligere i et Nieuport IV. I Vesten var man imidlertid i lang tid av den oppfatning at Célestin Adolphe Pégoud var den første: Han var en populær oppvisningspilot mens Nesterov var nokså ukjent. Nesterovs loop er klart belagt i militære kilder; de viser at han fikk disiplinærstraff for sin bragd.
Pégoud ble også en populær flyverinstuktør for franske og utenlandske flyvere.
Under første verdenskrig startet han opp som observatørflyger, og 5. februar 1915 ble han og skytteren i flyet han førte kreditert for å ha skutt ned to tyske fly, og for ha tvunget et annet til å lande. Raskt etter dette fløy han et enkeltsete-fly, og i april ble han kreditert for to nye nedskytninger, og enda ett i juli. Som førstemann til å ha skutt ned fem fly ble han kalt for et flyveress i franske aviser, som dermed satte standarden på hva betegnelsen flyveress står for.
Det er ikke visst hvor mange av Pégouds seiere medførte ødeleggelsen av fiendtlig fly, ettersom tidlige loftkamper var såpass sjeldne at flyene ble nødt til å gå raskt inn for landing. Men det er imidlertid sikkert at det var Pégoud, og ikke Roland Garros (fire dokumenterte seiere), som var den første pilot som ble flyveress etter noen forståelse av ordet.
Søvnløs i Seattle
Søvnløs i Seattle (originaltittel Sleepless in Seattle) er en amerikansk, romantisk filmkomedie fra 1993. Filmen er regissert av Nora Ephron, basert på en historie av Jeff Arch. Hovedrollene ble spilt av Tom Hanks som Sam Baldwin og Meg Ryan som Annie Reed.
Adolphe Pegoud
Liv og virke
31. august 1915 ble Pégoud selv skutt ned i en alder av 26 år, av en av sine egne elever fra før krigen, den tyske Unteroffizier Walter Kandulski. Det samme tyske mannskap slapp ned en begravelseskrans til hans minne over franske linjer noe senere.
Søvnløs i Seattle
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Søvnløs i Seattle til filmhistoriens 45. beste kjærlighetsfilm fra USA.
Handling
Sam Baldwin er en arkitekt fra Chicago. Han har akkurat mistet kona til kreft og flytter til Seattle med sønnen Jonah. Jonah mener faren bør få seg en ny kone for å få livet på stell igjen. Han overtaler faren til å ringe inn til et radioprogram som blir hørt av mange amerikanske kvinner, blant annet Annie Reed, en journalist fra Baltimore.
Priser og nominasjoner
Sangen «A Wink And a Smile» av Harry Connick jr. ble nominert til Oscar for beste sang.
Estudiantes Tecos
Club Deportivo Estudiantes Tecos er en meksikansk fotballklubb som spiller i landets nest øverste divisjon, Liga de Ascenso. Den holder til i Zapopan, som er en del av Guadalajaras storbyområde, i delstaten Jalisco, og representerer Universidad Autónoma de Guadalajara. Klubbens hjemmebane er Estadio Tres de Marzo.
Universitetet har hatt et fotballag siden det ble etablert i 1935, men den profesjonelle klubben ble grunnlagt i 1971. Fram til 2009 het den Club de Fútbol UAG. Tecos er et kallenavn som er en kortform av ordet tecolote, som er en ugleart, og også forkortelsen til en studentorganisasjon ved universitetet.
Estudiantes Tecos har ett seriemesterskap, fra 1993/94-sesongen, og vant CONCACAFs cupvinnercup i 1995.
Iqaluit
Iqaluit (uttalt [eqɑluit], inuktitut: ᐃᖃᓗᐃᑦ, ofte uttalt /ɨˈkæljuːɨt/ på engelsk, før 1987 kjent som Frobisher Bay) er hovedstaden og den største byen i territoriet Nunavut i Canada. Byen ligger på sørkysten av Baffinøya, ved Frobisher Bay. I 2016 hadde byen 7 082 innbyggere. Byen ble først bosatt i 1942, da den ble etablert som en amerikansk flybase. Den har vært territoriehovedstad siden territoriet ble opprettet i 1999.
Historie
Området i og rundt Iqaluit har i flere tusen år blitt brukt som et fiskested av inuittene i området, og navnet Iqaluit betyr Stedet med mye fisk.
2. verdenskrig førte til en stor økning av canadisk og amerikansk virksomhet i området. I 1942 bygde amerikanerne en flybase i området, som førte til at de første permanente innbyggerne slo seg ned. Stedet fikk også navnet Frobisher Bay av de amerikanske og canadiske myndighetene.
1. januar 1987 byttet byen navn fra Frobisher Bay til Iqaluit, og i 1995 ble den valgt som hovedstad for det nye territoriet Nunavut. Iqaluit fikk bystatus den 19. april 2001.
Klima
Iqaluit har ett tundraklima, selv om det ligger et stykke sør for polarsirkelen. Byen har lange, kalde vintre og korte somre som fører til at det ikke vokser trær i Iqaluit. Selv om Iqaluit ligger omtrent på samme breddegrad som Trondheim, har de en gjennomsnittstemperatur som er 16°C kaldere. Den store temperaturforskjellen kommer som følge av at Trondheim blir varmet opp av Golfstrømmen mens Iqaluit blir nedkjølt av Baffinstrømmen
Transport
Iqaluit er den minst befolkede regionhovedstaden i Canada, og den eneste som ikke har veiforbindelse til en annen bosetting. Siden Iqaluit ligger på en øy langt fra Canadas veissystem, må alt fraktes inn i byen med enten fly eller båt. På grunn av det kalde klimaet er ikke byen tilgjengelig med båt i vintermånedene. Iqaluit har ikke en dypvannshavn og dermed er det ikke mulig for større båter å legge til kai.
Arkitekturåret 1915
Arkitekturåret 1915 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1915.
Iqaluit
Vann og avløp
På grunn av byens befolkningsvekst og mangel på midler, sliter Iqaluit med å holde vann og avløpssystemet i god stand. Selv om byen har et renseanlegg blir likevel en stor del av byens kloakk sendt urenset ut i Frobisher Bay.
Stafford Cripps
Richard Stafford Cripps (født 24. april 1889 i London, død 21. april 1952) var en britisk sosialist og fremstående politiker fra Labour Party.
Jordan River-demningen
Jordan River-demningen er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 170 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.
Stafford Cripps
Politisk karriere
I 1930 sluttet han seg til Labour. I 1931 ble han utnevnt til regjeringsadvokat i den andre Labour-regjeringen. Med denne posisjonen var det vanlig at det fulgte en adelstittel, derav tiltaleformen sir Stafford Cripps. Han stilte som kandidat til parlamentet for arbeiderkretsen Bristol East i et suppleringsvalg og ble innvalgt. Han utviklet seg raskt i retning venstre og ble en tydelig og radikal sosialist, selv om hans sterke tro på evangelisk kristendom hindret han i å bli marxist. Etter det allmenne valget i 1931 ble Cripps nummer tre i rang i parlamentsgruppen til Labour, etter lederen George Lansbury og nestlederen Clement Attlee.
I 1932 var han en av grunnleggerne av Socialist League, Den sosialistiske ligaen, som i hovedsak bestod av medlemmer av Independent Labour Party ILP som ikke var enig i at dette partiet hadde brutt ut av Labour-paraplyen. Socialist League sto for en nokså streng, men demokratisk sosialisme. Stafford Cripps, høy, tynn og intens, ble arketypen på en britisk doktrinær sosialist fra overklassen.
Cripps gikk tidlig inn for enhetsfront mot den fascistiske trusselen. I 1936 fikk han satt igang en enhetskampanje som omfattet Socialist League, ILP og Det britiske kommunistpartiet CPGB, for å skape et valgforbund mot høyresiden. Kampanjen ble ikke vellykket, da han ble motarbeidet av ledelsen av Labour, og Cripps måtte oppløse Socialist League i 1937, da han ble truet med eksklusjon fra Labour. I 1939 ble Cripps allikevel ekskludert fra Labour, fordi han gikk inn for å danne en folkefront med kommunistene og de blant de konservative og liberale som var imot appeasementpolitikken til den konservative regjeringen.
Da Winston Churchill dannet sin krigsregjering i 1940, utnevnte han den partiløse Stafford Cripps til ambassadør til Sovjetunionen. Etter at Hitler gikk til angrep på Sovjet 22. juni 1941, ble Cripps en nøkkelfigur i å smi alliansen mellom vestmaktene og Sovjetunionen.
I 1942 kom Cripps tilbake til Storbritannia og talte i radioen om den sovjetiske krigsinnsatsen. Den folkelige responsen var fenomenal, og Cripps ble raskt en av de mest populære politikerne i landet, selv om han ikke hadde noe parti i ryggen. Han ble utnevnt til medlem av krigskabinettet, den indre regjeringen, og ble siden sendt til India for å forhandle frem en avtale med selvstendighetsforkjemperne, for å holde India lojal så lenge krigen varte, mot løfte om selvstendighet etterpå. Fra 1942 ble han statsråd for flyproduksjon. I 1945 ble han igjen medlem i Labour.
Da Labour vant valget i 1945, utnevnte Clement Attlee Stafford Cripps til president i handelsstyret, den nest viktigste økonomiske stillingen i regjeringen. Selv om han fremdeles var venstresosialist, hadde han moderert synet sitt nok til å kunne arbeide uten særlige problemer sammen med de andre statsrådene fra Labour. I Storbritannias desperate økonomiske situasjon etter krigen, ble Cripps assosiert med den strenge rasjoneringspolitikken som fortsatte i den første etterkrigstiden. Han håndhevet rasjoneringen like strengt for alle sosiale klasser og lag, og dette gjorde ham særlig dårlig likt av de velstående, spesielt også fordi han selv i utgangspunktet var en av dem.
Cripps reiste til India etter krigen, men kunne ikke hindre at selvstendighetsprosessen førte til deling av landet. Tilbake i Storbritannia ble han så statsråd for økonomiske saker og siden finansminister, og han arbeidet utrettelig for å få landet ut av de økonomiske problemene krigen hadde ført med seg. Han økte skattene for å stabilisere pundet og fremme eksporten. Han støttet sterkt nasjonalisering av nøkkelindustrier som kull og stål.
Selv om både Cripps' strenge måte å være på og hans politikk gjorde ham upopulær, særlig blant de mer velstående, vant han respekt for sin overbevisning, og for innsatsen for gjenreisingen av landet. I 1950 brøt helsen hans sammen under presset og i oktober det året måtte han gi fra seg stillingen som finansminister. Han trakk seg tilbake fra parlamentet samme måneden, og ble etterfulgt som parlamentsmedlem for Bristol South-East av Tony Benn.
MK «Haugland I»
MK «Haugland I» var i perioden 1929-1940 en lokalrutebåt tilhørende Thomas Boge, Bogavik i Fusa, men i realiteten finansiert av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap for å konkurrere ut en sjenerende konkurrent i selskapets ruteområde. «Haugland I» var blant fartøyene som under dramatiske omstendigheter fraktet flyktninger over Nordsjøen under krigen. Da den kom tilbake til Norge etter krigen ble den ikke funnet regningsvarende å sette i stand som rutebåt igjen og ble i stedet solgt og ombygd til fraktefartøy. Den forsvant fra skipsregisteret i 1980.
Nerdammen
Nerdammen er et bade og fiskevann i Drammen kommune i Viken. Vannet demmet opp for kraftproduksjon av Solberg spinderi i 1900. Solbergelva er navnet på bekken som renner gjennom dammen, denne bekken er kjent under en rekke navn, deriblant Solbergbekken, Solbergelven og Ulverudbekken. Bekken starter ved Solbergvannet og går videre via Mellomdammen, Nerdammen, Flatdammen, Vasshella, Karindammen før den ender i Drammenselva.
Historie
Dagens demning ble oppført i 1900, og tilfredsstilte ikke dagens krav til sikkerhet, og ble i den anledning rehablitert i 2017 av Drammen kommune. Prosjektet endte opp med å koste 16,4 millioner kroner. I 2016 ble veien opp til dammene rehablitert og er nå blitt en helårsvei tilgjengelig for alle med bomavgift på 80 kroner.
Muren på nerdammen er ca. 300 meter lang med største høyde på 4,7 meter. Vannet har en fiskebestand bestående av Ørret og Abbor, fiskekort for vannet kan kjøpes via Vipps og på Solbergsentret og gjelder for Nerdammen, Mellomdammen, Marivann og Gravningen.
Vestre Ådal
Vestre Ådal er ett av tre delområder i tidligere Ådal herredskommune, som 1. januar 1964 inngikk i den nye storkommunen Ringerike. På vestsiden av Ådalselva strekker området seg fra Vestre Bergsund i sør til Ramberget (gnr. 292) i nord, samt vestover til grensen mot matrikkelgårdene i Strømsoddbygda i Ådalsfjellene.
Vestre Ådal er det mest fjellrike dområdet på hele Ringerike. Det omfatter flere fjelltopper på over 1 000 meters høyde. Høyest er Gyranfisen med sine 1 127 moh.
Vestre Ådal er også navnet på Fylkesvei 2872.
Tyler Johnson
Tyler Johnson (født 29. juli 1990 i Spokane, Washington) er en amerikansk ishockeyspiller som spiller for Tampa Bay Lightning.
Han skrev kontrakt uten å ha vært draftet.
Cheakamus-demningen
Cheakamus-demningen er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 158 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.
VM i fotball for kvinner 1995
VM i fotball for kvinner 1995 ble arrangert i Sverige mellom den 5. og 18. juni 1995. Mesterskapet var det andre offisielle VM for kvinner arrangert av FIFA. Mesterskapet ble vunnet av Norge. Til forskjell fra forrige VM var CONCACAFs plasser økt fra en til to på bekostning av UEFA. Antall lag var fortsatt 12, men det ble økt til 16 etter denne turneringen.
Turneringen ble spilt på disse banene:
Finalen ble sett av 17 158 tilskuere.
Kvalifisering
Det var 12 lag med i VM, fordelt etter de seks overnasjonale forbundene: i tillegg til vertene, Sverige. De tolv lagene var:
Australia, Canada og England debuterte i VM i dette mesterskapet.
Turneringen
Lagene i turneringen ble delt opp i tre grupper a fire lag. De to beste fra hver pulje og de to beste treerne kom videre til kvartfinalespillet. Det ble noen likheter i inndelingen i forhold til forrige VM. Blant annet var tre av de fire lagene fra gruppe A i samme gruppe (gruppe B) i 1991. Også Danmark og Kina møttes i forrige VM.
Roing under Sommer-OL 1928
Roing var med på det olympiske programmet for sjuende gang under 1928 i Amsterdam. Konkurransene ble gjennomført i perioden 2. til 10. august. Det ble konkurrert i sju roøvelser, alle for menn.
Kieran Nugent
Kieran Nugent (født 1958, død 4. mai 2000) var et nordirsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), og er kjent for å ha startet pleddprotesten i Maze fengsel, en protest som ledet opp til sultestreiken i Nord-Irland 1981.
Femten år gammel ble Nugent alvorlig såret da han ble skutt av lojalister. En venn av ham som stod ved siden av ble drept. Han sluttet seg til PIRA, og ble arrestert i 1976.
Etter ni måneder i varetekt i Crumlin Road fengsel ble han dømt til tre års fengsel og overført til Maze. Han nektet der å bære fengselsuniform, og sa at fengselsbetjentene måtte «spikre den past til ryggen [hans]» for å få den på ham. Flere andre tok etter hans protest, som fikk tilnavnet pleddprotesten fordi noen av fangene lagde seg klær av pleddene de hadde i sine celler.
Den 4. mai 2000 døde Nugent av et hjerteinfarkt. Han etterlot seg to barn.
Ingvild
Utbredelse
Ingvild var et populært navn på jentebarn i Norge på 1980- og 1990-tallet.
Ruskin-demningen
Ruskin-demningen er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 105 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.
Studentparlamentet ved Høgskolen i Sør-Trøndelag
Studentparlamentet ved Høgskolen i Sør-Trøndelag er det øverste fellesorganet for studenter ved Høgskolen i Sør-Trøndelag.
Studentparlamentet skal sørge for at studentenes interesser blir ivaretatt i SiT, Trondheim kommune og Kunnskapsdepartementet. Studentparlamentet samarbeider med de ulike studentutvalgene ved avdelingene på HiST og de andre studentorganisasjonene i Trondheim. Det jobber også opp mot Norsk Studentorganisasjon.
Studentparlamentet består av 17 valgte representanter fra alle avdelingene og to heltidsledere. Representantene blir valgt av studentene ved deres egne avdelinger og sitter for ett kalenderår, fra 1. januar.
Orthostoma
Orthostoma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, mørke, metallisk fargede trebukker. Kroppsformen er parallellsidig. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner. Beina er nokså lange.
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.
John Hart-demningen
John Hart-demningen er en demning med vannkraftverk i provinsen Britisk Columbia, Canada. Det har en installert vannkraftkapasitet på 126 MW. Operatør er selskapet BC Hydro.
Pollux b
Pollux b, også kjent som Beta Geminorum b (β Geminorum b) og HD 62509 b, er en eksoplanet som roterer rundt stjernen Pollux. Den befinner seg omkring 34 lysår unna i konstellasjonen Tvillingene. Planeten har en masse tilsvarende Jupiter i solsystemet. Den beveger seg rundt Pollux i en avstand av 1,64 astronomiske enheter, i en tilnærmet sirkulær bane. Dens omløpshastighet er 1.61 år.
Pollux b ble antatt å eksistere i 1993, men det ble ikke publisert noe om dens offisielle oppdagelse før 16. juni 2006.
Martin av Tours
Martin av Tours (også Morten, latin: Martinus; født cirka 315, død 11. november 397) var en klostergrunnlegger og biskop; han er helgen i den katolske kirke, med festdag på sin dødsdag 11. november.
Bakgrunn
Martin ble født i Pannonia i dagens Ungarn som sønn av en tidligere romersk offiser som hadde slått seg ned her etter endt tjeneste. Senere flyttet han til farens hjemsted Pavia i Italia for å få utdannelse. Foreldrene var hedenske, men Martin skal allikevel ha fått en kristen opplæring i Pavia.
Han ønsket i ung alder å bli eneboer, men faren motsatte seg dette og unge Martin gikk 15 år gammel i tjeneste som soldat i Romerrikets hær. Han ble stasjonert i Gallia hvor han avanserte i gradene og ble offiser i kavaleriet i keiser Konstantius IIs garde. Han ble imidlertid døpt 18 år gammel i Amiens. Historien om hvordan han tilbød en tigger halvparten av sin kappe er velkjent, og er fra tiden som offiser.
To år senere forlot han hæren og keiseren beskyldte ham for feighet og han ble fengslet. Dette er et av de tidligste eksemplene vi kjenner av militærnekting på kristent grunnlag, da Martin skal ha sagt «Jeg er en Kristi soldat, jeg kan ikke kjempe». Han gikk senere i kloster i Poitiers.
Biskop
For å omvende befolkningen til kristendommen misjonerte han på en rekke reiser i vestre og sentrale Frankrike. Disse reisene gjorde ham svært populær og i 371 ble han biskop av Tours. Martin ønsket ikke å bli valgt, men måtte gi seg til slutt og ble Tours tredje biskop 4. juli 372, 56 år gammel. Han fortsatte imidlertid sitt enkle, asketiske liv, men måtte tilslutt flytte ut av byen for å få mer fred, og hans nye tilholdssted utviklet seg til klosteret som er kjent under sitt latinske navn Maius monasterium («Det store klostret») som senere ble Marmoutier på fransk. Etter hvert bodde det opptil 80 munker her, og klosteret ble et viktig kulturelt sentrum og et utgangspunkt for misjonsvirksomheten i Gallia.
Hans biografi ble nedtegnet av den samtidige Sulpicius Severus.
Særlig i Norden og Tyskland ble mortensaften feiret til hans minne. Dette har sin bakgrunn i historien om at da han skulle velges til biskop, ønsket han ikke dette og gjemte han seg blant gjess eller ender, men disse kaklet så mye at han ble funnet. Det er derfor en gammel tradisjon, spesielt i Danmark, at man spiser andestek eller gås denne dagen.
Ivan Denisovitsj
Handling
Tusenvis av sovjetiske soldater som slåss mot nazistene i løpet av andre verdenskrig ble holdt som krigsfanger av tyske styrker.
Men soldater som ble tatt i live og holdt som krigsfanger, blir stemplet for å være desertører av sovjetiske myndigheter. En av disse fangene var den sovjetiske soldaten Ivan Denisovich.
Husflidsskole
Husflidsskoler var en skoleform som tilbød undervisning i praktiske husflidsfag som søm, vev, tegning, maling, trearbeid, metallarbeid m.m. Skolene vokste fram i årene etter andre verdenskrig, da det ble etablert husflidsskoler i alle fylker. Skolene bygde imidlertid på tradisjoner fra eldre mannlige heimeyrkesskoler og arbeidsskoler. Ved Lov om videregående opplæring i 1974 ble skolene en del av den videregående skole, på lik linje med gymnas og yrkesskoler for øvrig. I dag tilbys undervisning i praktisk–estetiske fag som programområdet design og håndverk innenfor videregående opplæring
Historie
Etter 1945 fikk husflidsskolene en ny fokus. Departementet nedsatte et utvalg i 1946 som skulle se nærmere på husflidsopplæringen. Etter forslag fra utvalget ble det nå opprettet husflidsskoler i alle fylker, for det meste drevet av fylkeskommunene. Undervisningstilbudet ble nå mere tilpasset jenter, og skolene tilbød både halvårskurs og helårskurs. I 1955 ble husflidsskolene overført fra Landbruksdepartementet til Kirke- og undervisningsdepartementet. I 1966 fikk den kvinnelige industriskolen (Den Kvindelige Industriskole i Kristiania, opprettet i 1875) status som faglærerskole, og skiftet navn til Statens lærerskole i forming. Det var også opprettet lærerskoler i formingsfag på Notodden og Blaker. Skolene var vesentlige for å rekruttere lærere til husflidsskolene.
I 1968 nedsatte departementet et nytt utvalg for å se nærmere på husflidsutdanningen. Komiteen skulle gi forslag til nye undervisningsplaner, samt vurdere husflidsskolens plass i det samlede skoleverket, i tråd med Skolekomitéens arbeid. Husflidsskolene lå nært opp til yrkesskolene, og enkelte yrkesskoler hadde også husflidskurs. I 1972 kom nye undervisningsplaner for den praktiske-estetiske utdanningen. Det var på det tidspunktet 23 selvstendige husflidsskoler i landet, med tilbud om halvårs og helårskurs. Skolene underviste i søm, veving, forming og tegning. Det ble også tilbudt årskurs for husflidsarbeidere og aktivitetsledere. Noen skoler deltok i en forsøksordning med toårig grunnkurs Skolekomitéen av 1965 («Steen-komitéen») utredet hele det videregående skoleverket og avga tre innstillinger i årene 1967-70.
I 1974 kom Lov om videregående opplæring, med ikrafttredelse 1.1.1976. Loven samlet all den videregående opplæringen under felles lov, og alle skolene skiftet etter hvert navn til videregående skoler. Undervisningen i husflidsfag ble nå innlemmet i det videregående skolesystemet, og tilbudt som en studieretning på lik linje med andre studieretninger – studieretning for husflids- og estetiske fag. Det ble tilbudt grunnkurs i tegning/form/farge, som så dannet basis for de videregående kursene innen de praktiske fagene. Mens elevene tidligere gjerne var eldre, ofte med examen artium, ble skolene nå et tilbud for ungdom mellom 16 og 19 år, med rett til videregående opplæring iht. den nye loven. I 1994 kom Reform 94, med ny organisering og nye undervisningsplaner for den videregående opplæringen. I 1998 ble både grunnskolen og den videregående skolen samlet under samme lovverk ved Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (opplæringslova).
Styrende organer
Ved folkeskoleloven av 1889 hadde det blitt opprettet amtsskolestyrer (fylkesskolestyrer fra 1919) i hvert fylke, med ansvar for fylkets skolesaker. Ved folkeskoleloven av 1959 fikk fylkesskolestyret en utvidet funksjon, og ble bl.a. styre for de skolene fylkeskommunene drev, deriblant de fylkeskommunale husflidsskolene. I 1964 overtok fylkeskommunene ansvaret for alle videregående skoler.