cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Full Throttle
Teknisk informasjon
Full Throttle ble utgitt bare på CD-ROM, og det hadde stemmer for alle karakterene. Tim Schafer både skrev og designet spillet. Han hadde tidligere jobbet på Day of the Tentacle. Noen svakheter ved spillet var lineæriteten og lengden, elementer som gjorde at spillet ble sammenlignet med Loom. Det var også det eneste spillet fra LucasArts som brukte musikk fra andre kilder. Noen spor fra Gone Jackals' album Bone to Pick ble brukt i spillet.
Heterotephraea
Heterotephraea er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Full Throttle
Grensesnitt
Spillet introduserte en ny type grensesnitt. Ved å holde ned den venstre musknappen over et objekt fikk man opp en meny hvor man kunne velge hva man skulle gjøre med objektet. Verbene som kom opp varierte etter hvilket objekt man klikket på. Man kunne så velge et verb og slippe knappen for å velge det. Verbene ble presentert med ikoner: knyttneve for å slå eller bruke, øye for å se, tunge for å snakke og smake, og fot for å sparke. Ved å høyreklikke kunne spilleren åpne opp vinduet med objektene han hadde plukket opp. Dette grensesnittet ble også brukt i The Curse of Monkey Island.
Heterotephraea
Beskrivelse
Middelsstore (ca. 15-20 millimeter), matte, gule eller oransje og svarte gullbasser. Oversiden er gul eller oransje med mer eller mindre omfattende svarte tegninger i midten.
Full Throttle
Grensesnitt
I visse deler av spillet må spilleren kjøre på en vei gjennom ørkenen og slåss mot andre motorsyklister. Slåsskampene utføres først med knyttnever og spark og senere med lenker, planker og lignende. Disse våpnene er effektive bare med visse kombinasjoner som spilleren selv må finne ut av. Denne delen av spillet ble gjort med INSANE. Det oppstod noen problemer siden INSANE ble laget for fotorealistiske bilder og spillet hadde et tegnefilmaktig preg. De rendrede omgivelsene måtte derfor bli skalert ned slik at det så ut som resten av spillet.
Heterotephraea
Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest-Afrika og Kongo.
Full Throttle
Skuespillerne
Full Throttle hadde mange dyktige skuespillere, slik som Roy Conrad, Kath Soucie, Maurice LaMarche, Tress MacNeille, Hamilton Camp og Mark Hamill. Full Throttle var det første videospillet som nesten bare brukte skuespillere registrert med Screen Actors Guild istedenfor å bruke folk som jobbet internt i LucasArts.
Oppfølger
I 2003 begynte utviklingen av oppfølgeren Full Throttle II: Hell on Wheels. En teaser ble sluppet og en interaktiv demo ble vist på E³ samme år. Kort tid senere ble spillet kansellert.
Fregolia
Fregolia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Piet Mondrian
Piet Mondrian (nederlandsk Pieter Cornelis Mondriaan) (født 7. mars 1872, død 1. februar 1944) var en nederlandsk kunstner.
Fregolia
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil og det nordøstlige Argentina.
Piet Mondrian
Mondrian var en av foregangsfigurene i utviklingen av abstraksjon i maleriet, og han var et viktig medlem i kunstbevegelsen De Stijl. Han kalte selv stil for «nyplastikkisme». Han mente stilen var basert på harmoni mellom de rette linjene og rene fargene som ligger under den synlige verden. Verkene kalte han komposisjoner, og de bestod av rektangulære former av rødt, gult, blått eller svart, skilt fra hverandre av tynne, svarte linjer. Han var påvirket av kubismen.
Oppvekst og skolegang
Mondriaans tilhørte en familie i den Haag med røtter tilbake til 1600-tallet. I generasjonene før ham, var der parykkmakere (yrket var preget av forming og modellering). Hans far «tegnet alltid», fortalte sønnen i et intervju. Faren var også en habil skribent, som konsekvent takket nei til tilbud om å bli redaktør på heltid. Det var lærer han ville være i Amersfoort i en menighetsskole. Menigheten der var kalvinist-pietistisk, og unge Piet fikk sin del av det strenge og disiplinerte lynnet derfra. Menigheten var imidlertid ikke tilfreds med ham, og han flyttet med familien til Winterswijk, uten at dette fikk senior til å miste troen på å være lærer. Han lot seg imidlertid overtale til å lage illustrasjoner og vignetter til historiske dokumenter og skrifter. Han ga også den unge Piet tegnetimer, mens en onkel, Fritz Mondriaan, underviste ham i maling fra han var 14 år. Stilen onkelen kunne var sterkt preget av Rembrandt van Rijns. I 1892 kom han inn på Rijksakademie voor Beeldende Kunst i Amsterdam. Han var der til 1895. Skolen ble opplevd som en fortsettelse av klassisismen. Dette opplevdes etter hvert som en tvangstrøye for en som ville prøve ut de nye stilartene som var dukket opp i kunsten.
På leting etter hva malekunsten er
Han søkte om stipend til Italia en gang ved århundreskiftet, men uten å få det. Bildene hans på denne tiden var preget av de nye stilartene i tiden. Han prøvde ut det meste, både stilmessig og tematisk. Først i 1906 fikk han sitt første stipend - og i 1909 stilte han ut på Stedelijk Museum i Amsterdam. Han sluttet seg til Theosophical Society of Amsterdam. Samme året døde hans mor. Han stilte også bilder til en utstilling arrangert av kunstnerorganisasjonen Moderne Kunstkring i 1911, som han selv deltok i etableringen av i 1910. Blant de andre kunstnernavnene fantes også Picasso og Braque. Forskjellen mellom onkel og nevø ble etter hvert svært merkbar (og blant annet bemerket av en kunstskribent i 1911).
Paris og ufrivillig hjemme
I desember 1911 flyttet Mondrian til Paris. Nå forandret han også sitt navn, ved å fjerne en «a» fra Mondriaan. Dette for å markere at han hadde forlatt Nederland hvor han følte at kunstnermiljøet var en bakevje på denne tiden. Etter at han kom til Paris kan man tydelig se påvirkningen fra kubismen, og fra Picasso og Braque. Hans malerier ble dominert mer og mer av geometriske former og den perspektivforståelsen man ofte finner i kubistiske malerier. Det er tydelig at selv om Mondrian fra 1912 var merkbart påvirket av kubismen, anså han ikke kubismen som det endelige mål.
Da den første verdenskrig brøt ut i 1914 var Mondrian på besøk hjemme i Nederland. På grunn av krigen ble han tvunget til å oppholde seg i hjemlandet i hele krigsperioden. Han oppholdt seg stort sett i en kunstnerkoloni i Laren. Her møtte han kunstnerne Theo van Doesburg og Bart van der Leck. Van der Leck brukte bare primærfarger i sine bilder, noe som påvirket Mondrian. Gjennom kunsthistorikeren H. P. Bremmer fikk han en fast kunstnerinntekt, trolig finansiert av kunstsamler og mesén fru Kröller-Müller. Inntekten varte til sommeren 1919 da han dro tilbake til Paris. En grunn til at støtten tørket ut, var at hans kunst etter hvert ble for abstrakt for mesenen.
To av bildene han laget 1918 og 1919 var kvadratiske, beregnet på å henges diagonalt og besto av mørke streker på lys, nesten ensfarget bunn. De hevdes å være hans første totalt abstrakte verk. Disse var såpass radikale at kunstverdenen forøvrig ikke laget lignende før langt senere, utpå 1950-tallet. Han selv begynte heller ikke med lignende før flere år senere. Samtidig var de inspirert av van Doesburgs blyinnfattede vinduer fra 1917, som nå er i Den Haag. Disse besto av rektangulære glassbiter i hvitt, blått, rødt og gult, montert i kvadratisk ramme, med et diagonalt montert indre rammeverk. Alle glassbitene er montert loddrett/vannrett, med blyinnfatning og ramme i svart.
Paris etter krigen, alene.
Da han flyttet til Paris igjen i 1919, oppdaget han at Braque og Picasso hadde endret stil på nytt. De arbeidet mot det nesten-figurative, mens Mondrian helt klart arbeidet seg mot abstraksjonene. Hans blomsterbilder, som han laget en del av på bestilling, kan betraktes mere som «livsnødvendige» i konkret betydning. Han var nå blitt den mest abstrakte maler av alle, men hadde ingen å måle seg mot eller som kunne forstå ham. Stoppen i pengestøtten fra Nederland bare understreket at landet og kulturen var provinsiell i forhold til hans mål. I 1920 besluttet han å reise til sørlige Frankrike og arbeide som vinarbeider. Først skulle han ha en avskjedsutstilling, i henhold til brev til van Doesburg.
Denne planen ble ikke realisert, og han fant etter hvert støtte, blant annet ved at Peggy Guggenheim ble hans agent i USA, og fikk solgt en del arbeider til private samlere. Mondrian utviklet etter hvert sin særegen stil, bildene kalte han bare «Tableau no.-» eller «Komposisjon med fargene: - -», for at tilskueren ikke skulle assosiere til konkrete ting. Som illustrasjonen viser består disse av et linjenett, tilsatt primærfarger. Ofte var der bare et nettverk, andre ganger en eller to farger.
Mange av betraktningene hans lot seg bruke i andre sammenhenger. Gerrit Rietveld konstruerte en lenestol, van Doesburg konstruerte rom med alle detaljer fastlagt, mens Bart van der Leck dekorerte og designet flere større prosjekter. Mondrian var bare i begrenset utstrekning med på dette, men aksepterte at to av hans arbeider ble med i en romutsmykning av El Lissitzky for Hannover Provinzialmuseum i 1928(senere ødelagt). Han motsatte seg først at atelieret ble avbildet, siden var det ham selv i atelieret, inntil han godtok også det. Hvert av hans atelierer var alltid hvitmalt, med fargede pappskiver som han hengte opp og endret på i forhold til det arbeidet han for tiden malte på. Slik sett, var det et lite sprang fra dette til å designe rom for andre, noe han gjorde i 1925-26.
Han ble 60 år i 1932, og mottok hyllest fra kunstnervenner og andre. Jubileumsutstillingen ble holdt i Stedelijk Museum i Amsterdam. Hjemlandet hadde etter hvert akseptert hans modernistiske måte å male.
Nazismens framvekst i Tyskland førte til at han havnet på listen over entartete kunstnere etter 1937. To verk ble beslaglagt. Dette gjorde sitt til at han flyttet til London i 1938, og videre til USA etter at bombene begynte å lande farlig nær ham i 1940.
Skribenten Mondrian
Sammen med van Doesburg startet Mondrian De Stijl-bevegelsen, som ga ut et månedstidsskrift med samme tittel fra oktober 1917. Tankene derfra utformet han videre i boken Le Néo-Plasticisme som ble utgitt i Paris 1920, og Neue Gestaltung utgitt i Tyskland som ''Bauhausbuch nr. 5'' (Nyopptrykk, Mainz 1974). Fram til 1931 var han dels skribent, dels romdesigner og dels maler. Han deltok på utstillinger i kunstnerkretsene Cercle et Carré (Sirkel og kvadrat) og Abstraction-Création. Salg av verker var til samlere fra de fleste kanter av verden. Samtidig forsøkte han forgjeves å få et forlag til å gi ut boken: The New Art – The New Life(Denne kom først ut i samlede verker utgitt i London 1987).
USA
Da Mondrian døde i New York i 1944, var han i gang med to store bilder som han kalte Victory Boogie-Woogie og Broadway Boogie-Woogie. Disse viser fortsatt et rutenett, men uten svarte linjer. Begge er ufullførte.
Arven etter Mondrian
I Europa har Kröller-Müllermuseet (her vises utviklingen over tid med nesten 30 arbeider) og Haags Gemeentemuseum i Nederland de største samlingene av hans arbeider. Flere andre kunstmuseer har enkeltbilder. De største kunstmuseene i USA disponerer noen bilder, som delvis tilhører større private samlinger. «Broadway» er i The Museum of Modern Art (MOMA) i New York, mens «Victory» er i privat eie.
Manuel Antonio Flórez
Manuel Antonio Flórez Maldonado (født 1723, død 1799) var en spansk general i den spanske marinen. Han var visekonge av Ny-Granada fra 1776 til 1787 og visekonge av Ny-Spania fra 17. august 1787 til 16. oktober 1789.
Roberto Calcaterra
Roberto Calcaterra (født 6. februar 1972) er en italiensk vannpolospiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans ble nummer 8. Han tok bronse under Sommer-OL 1996.
Xiongnu
Xiongnu (kinesisk: 匈奴, pinyin: Xiōngnú, Wade-Giles: Hsiung-nu) var en føderasjon av nomadiske stammer, med hovedområde i dagens Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. Utover dette dominerte de i lange perioder deler av omliggende kinesiske provinser, deriblant Gansu og deler av dagens Xinjiang, hele Mongolia, det vestlige Mandsjuria og deler av det sørlige sentrale Sibir.
Fra 200-tallet f.Kr. og seks hundre år fremover utgjorde Xiongnu et uro-moment langs Kinas nordlige og nordvestlige grenser. Under Qin-dynastiet begynte kineserne utbyggingen av sine lange grensemurer. Dette var ikke å beskytte seg mot angrep fra føderasjonen; den var mer ekspansivt markerende. To mindre stammer, Rong og Di, som var uten relasjoner til xionggnu, ble tvunget til å flytte nord for murene. Med disse to bufferfolkene unna vei, kom kinesere og xiongnuer mer umiddelbart på hverandre. Etter at muren var bygget ble xiongnu-føderasjonen mer en størrelse som kineserne måtte forholde seg til, primært på Han-dynastiets tid.
Relasjonene mellom Kina og Xiongnu skiftet mellom gjentatte militære konflikter og mer fredelige perioder med gjensidig handel, betaling av skatter, og endog innbyrdes giftermål.
Vårt skriftlige kildemateriale om Xiongnu er nesten utelukkende nedtegnelser fra kinesiske historikere. Dette er blitt supplert av tverrfaglige studier innenfor arkeologi, genetikk og lingvistikk.
Deres DNA inneholdt både europeiske og asiatiske haplogrupper. I genetisk forstand tilsvarte Xiongnu dagens talere av tyrkiske språk, mongolske språk, såvel som finsk-ugriske og andre uralske språk. Noen forskere tror at Xiongnu-stammene snakket språk fra mange språkfamilier, og at det er vanskelig å fastslå noe «offisielt språk» fra kinesiske kilder.
Føderasjonens geografiske beliggenhet i kjerneområdet for altaiske språk, har forårsaket hypoteser om at de snakket et tyrkisk eller mongolsk språk. Det finnes også hypoteser om at Xiongnu snakket et iransk språk. Kinesiske skribenter har bevart en setning fra språket til Xiongnu-stammen Jie. Transkripsjonen gir ingen mening på tyrkisk eller mongolsk, men tyder på at stammen snakket et utdødd språk innenfor den jenisejiske språkfamilien.
Historie
Den kinesiske historikeren Sima Qian hevdet at føderasjonens regjerende klaner var etterkommere av Chúnwéi (淳維), som regjerte mellom 1800 og 1766 f.Kr. Chúnwéi (også kalt Chungvi og Sunni), skal ha vært en sønn av Xia-dynastiets siste konge Jie. Da faren ble fjernet fra tronen, rømte han nordover sammen med 500 personer av Xia-nasjonalitet, og ble Xiongnus første konge. Dette kan verken bevises eller motbevises, og Chúnwéi må betraktes som en mytisk skikkelse.
Forløpet til Den kinesiske mur
De stammene som kineserne jaget vekk etterlot et tomrom som etterhvert ble fylt av Xiongnu. Ridende på hesteryggene foretok disse nomadene hurtige angrep på kinesiske landsbyer og tettsteder. Invasjoner og plyndringer ble et stadig økende problem for kineserne. I de stridende staters tid delte tre av de syv stridende stater grense med Xiongnu. Kinesiske kilder omtaler Kia som Khan over Xiongnu 270 f.Kr. Mellom 240 f.Kr. og 209 f.Kr. ble føderasjonen ledet av Khan Tóumàn (頭曼).
Kina går til militære angrep
Historikeren Sima Qian forteller i Den store historikerens nedtegnelser at Qin-dynastiets første keiser Qin Shi Huangdi til slutt sendte en hæravdeling på 100 000 mann nordover inn i Ordosplatået, under ledelse av general Meng Tian.
Khan Tóumàn og hans krigere var ikke i stand til å holde stand mot Qin-styrkene, og ble tvunget til å trekke seg 416 km (1 000 li) nordover, hvor han oppholdt seg i mer enn ti år. I mellomtiden gjenerobret kineserne regionen Ordos i dagens Indre Mongolia.
Det var også flere faktorer enn Qin-styrkenes angrep som fikk Xiongnu-stammene til å ligge lavt, langt oppe i nord, i de påfølgende ti årene. Øst for det området Qin-styrkene hadde gjenerobret fra Xiongnu, var det mektige Donghu-riket. I vest var riket Yuezhi, og Tóumàn kunne ikke starte en krig på tre fronter.
Xiongnu mot kineserne
Ikke lenge etter at Meng Tian døde i 210 f.Kr. begynte Xiongnu å migrere sørover og gjenerobret områdene vest for Den gule flod. Xiongnus makt i området skyldtes ikke minst Qin-dynastiets kollaps og den etterfølgende borgerkrigen fra 206 f.Kr. til 202 f.Kr. mellom Han-dynastiet og kongedømmet Chu.
Tóumàn, som ønsket en sønn som etterfølger, sendte sin eldste sønn Modu Chanyu (kinesisk transkripsjon: Màodùn Dānyú, 冒頓單于) som en strategisk fange hos Yuezhi, og fikk dermed et påskudd for å gå til krig mot riket. Yuezhiene var i ferd med å henrette Modu, da han stjal en hest og flyktet tilbake til Xiongnu.
Imponert over sønnens tapperhet, satte Tóumàn ham til å lede en styrke på 10 000 ryttere. Det endte likevel ikke bedre enn at Modu, etter å ha trenet opp sine soldater, i 209 f.Kr. drepte sin egen far, deretter sin stemor, sin yngre bror og alle personer høyt i maktapparatet som nektet å følge hans ordrer, hvoretter han utropte seg selv som ny Khan over Xiongnu.
Den vokste frem som et imperium under ledelse av deres khagan Modu Chanyu, som kom til makten i 209 f.Kr. På 100-tallet f.Kr. bekjempet de og erstattet riket til Yuezhi, og ble den dominerende makten langs steppene nord for Kina.
Liste over kardinaler utnevnt av Paul III
Liste over kardinaler utnevnt av Paul III er en liste over de 71 kardinalene pave Paul III utnevnte på de tolv konsistoriene i perioden fra 18. desember 1534 til 8. april 1549.
Goran Fiorentini
Goran Fiorentini (født 21. november 1981) er en italiensk vannpolospiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans ble nummer 8.
Elateropsis
Elateropsis er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Utbredelse
Mange av artene lever på øyene i Vestindia, som er gruppens kjerneområde. Men de forekommer også i de omkringliggende landområdene (Florida, Belize).
Cortex
Cortex har flere betydninger
Daniel Altmaier
Daniel Altmaier (født 12. september 1998 i Kempen) er en tysk tennisspiller.
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en 4. runde under French Open 2020.
Fylkesvei 8014
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 72 (Finnmark).
Jan Bakke
Jan Bakke (født 12. januar 1936) er en tidligere norsk toppsyklist fra Oslo, aktiv i perioden 1952 til 1966.
Sastrugi
Sastrugi (flertallsform av russisk заструга – sastruga) er strømlinjeformede forhøyninger eller riller som dannes på vinderoderte snøflater. Sastrugi kan bli ca. 30 cm høye og finnes i fjellet og i polare områder. De minner litt om sanddyner, men skiller seg fra disse ved å ligge parallelt med den dominerende vindretningen. Sastrugi kan bli svært harde og være slitsomme å forsere på ski. Faren for å brekke skiene øker også.
På grunn av transkripsjon fra russisk skrives ordet ulikt på forskjellige språk, som sastrugus, sastruga, zastruga.
Til tross for at de minner om små snøskavler oppstår ikke sastrugi gjennom opphopning av snø, men ved at vinden eroderer snøen. Vinden freser ut sastrugi fra det tidligere dypere snødekket på steder med noe hardere snø. Til forskjell fra for snøskavler ligger den bratte siden av sastrugi lovart, mens den flatere siden ligger i le. I alpint terreng kan denne kunnskapen være til hjelp ved vurdering av faren for snøskred: Fordi det er liten akutt snøskredfare i umiddelbar nærhet av sastrugi kan man på relativt trygg grunn også etter at vinden har løyet vurdere vindstyrke og framfor alt -retning. Dermed kan den erfarne skiløper trekke slutninger om hvor den eroderte snøen ble fraktet og hvor det kan ligge farlige snødriver.
Chewia
Chewia er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
De voksne finnes gjerne på blomster der de eter pollen.
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo (Sabah).
Halvor Bachke Guldahl
Halvor Bachke Guldahl (født 18. mars 1859 i Malm i Nord-Trøndelag, død 10. oktober 1931 i Oslo) var en norsk jurist, forretningsmann og fylkesmann. Guldahl fremstår som en allsidig og energisk samfunnsbygger.
Han ble født på Brattreit i Malm som sønn av overstiger John Guldahl og hustru Ingeborg Sandstad. Farfaren var skogfogd Anders Guldahl på Røros, mens morfaren var stortingsmann Anders Sandstad på Ytterøy. Familien flyttet snart til Ytterøy, hvor faren arbeidet for Anton Sophus Bachke. En av Halvor Bachke Guldahls søstre ble gift med handelsmann og ordfører John Vigen, en annen med lærer, klokker og ordfører Anton Faanes, begge på Ytterøy.
Han var utdannet jurist, og startet sin karriere for dommerfullmektig hos sorenskriveren i Inderøy 1884–86. Han etablerte egen advokatpraksis i Steinkjer i 1886. Han var med å stiftet Indherreds Kreditbank i 1887 sammen med J.W. Klüver, Ananias Kleven og Jakob Gram. Han kjøpte Ogndalsbruket, og var 1894–1902 daglig leder der. Broren Anders Guldahl var medeier i Ogndalsbruket og bygselsmann på Mokk gård, som var eid av bruket.
Guldahl var konstituert som fylkesmann i flere perioder fra 1895, både mens Ole Anton Qvam var stortingsrepresentant og statsråd, og senere som vikar for Torvald Løchen. I 1915 ble han endelig utnevnt som embetsinnehaver. Han tiltrådte i 1916, og satt i embetet til 1927.
Guldahl var byggherre for fylkesmannsboligen i Eggelia i 1919, og var den første fylkesmann som bodde der. Før 1919 bodde Guldahl på Ølvisheim, som han fikk bygget i 1892. I 1919 var han en av initiativtageren til Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk. Da han døde testamenterte han en eiendom, en stor malerisamling og andre verdier til fylket. Han fikk også opprettet to legater.
JKT Ruvu Stars
JKT Ruvu Stars er et tanzaniansk fotballag fra hovedstaden Dodoma. Hjemmekampene deres spilles på Uhuru Stadium, som har en kapasitet på 18,000. I 2011–12-sesongen i den tanzanianske eliteserien kom de på 8.-plass med 32 poeng på 26 kamper og en målforskjell på 27−34.
Dean Semmens
Dean Semmens (født 22. november 1979) er en australsk vannpolospiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans ble nummer 9.
Imandra
Imandra (russisk: Имандра, akkalasamisk: Eev'er, skoltesamisk: Âʹvverjäuʹrr eller Âʹvver, finsk: Imantero eller Imandrajärvi) er en innsjø i den sørvestlige delen av Kolahalvøya i Murmansk oblast, Russland, like sør for polarsirkelen. Imandra ligger 127 meter over havet, og har et areal på 812 km². Største dybde er 67 meter. Innsjøen er dypt innskåret med mange viker og trange sund og rundt 150 øyer. Den største er Erm på 26 km².
Imandra består av tre hoveddeler. I midten ligger Ekostrovskaja Imandra (areal 351 km²), vest for denne ligger Babinskaja Imandra (akkalasamisk: Áhkk'ejávvr) (areal 133 km²), mens Khibinskaja Imandra (eller Store Imandra) (areal 328 km²) strekker seg 55 km nordover. Rundt 20 større elver munner ut i innsjøen, som drenerer til Kandalaksjabukta i Kvitsjøen via elva Niva.
Imandra er kjent for sitt klare vann og sitt rike fiske. Om sommeren er innsjøen mye benyttet til båtliv, mens den om vinteren er populær blant langrennsløpere.
Byer ved eller nær innsjøen
Byen Montsjegorsk, som ligger ved bukta Montsje Guba i den nordvestre delen av innsjøen, er kjent som et vintersportssenter.
Apatity ligger nær innsjøens sørøstre bredd.
Poljarnye Zori ligger ved Niva-elva, et par kilometer fra utløpet fra innsjøen.
Kalbakken
Kalbakken er et strøk i bydel Grorud i Oslo. Mot vest ligger Bredtvet, mot sør er Nordtvet, mot øst er Grorud og mot nord går og danner grensen mot Rødtvet. Grorudbanen har hatt stopp ved Kalbakken stasjon siden 1966. Området er preget av blokkbebyggelse med lommer av eneboliger, tomannsboliger og rekkehus, samt noe næringsbygg, som Kalbakken Nærsenter med blant annet matbutikker, spisesteder og treningsstudio.
En av landets eldste steinhvelvbruer, Kalbakkbrua, fra ca. 1790, ligger her, og førte den gamle Trondheimsveien over Alnaelva. Som en del av arbeidet med å åpne Alnaelva og anlegge turstier langs elveløpet er det opprettet et lite amfi ved Kalbakkbrua.
Nedre Kalbakkvei krysser Kalbakken nord-sør, og binder til Østre Aker vei og  ved Lindeberg. Fra vest mot øst gjennom området går Kalbakkveien fra Nedre Kalbakkvei til Groruddveien.
True Grit – et ekte mannfolk
True Grit – et ekte mannfolk (originaltittel: True Grit) er en amerikansk westernfilm fra 2010, regissert av Joel og Ethan Coen. Filmen er basert på romanen av samme navn skrevet av Charles Portis. Den er filmatisert tidligere under den noe odiøse tittelen Jente med mannsmot med John Wayne i hovedrollen. Hovedrollene spilles av Hailee Steinfeld (som Mattie Ross) og Jeff Bridges (som U.S. Marshal Reuben J. «Rooster» Cogburn). Andre skuespillere er blant annet Matt Damon, Josh Brolin og Barry Pepper.
Handling
Filmen følger den 14-årige Mattie Ross (Hailee Steinfeld) som hyrer den erfarne U.S. Marshalen «Rooster» Cogburn (Jeff Bridges), for å spore opp Tom Chaney (Josh Brolin), som har drept faren hennes. Hun hyrer Cogburn siden han blir beskrevet som mest nådesløs, og hun krever også å få være med på jakten. En Texas Ranger med navn Le Boeuf (Matt Damon) vil hjelpe Mattie, siden han selv er på jakt etter Chaney etter at han har drept en senator. Men Mattie takker nei, siden det betyr at Chaney blir dømt for senatormordet, og ikke mordet på hennes far.
Cogburn drar til tross for avtalen om at Mattie skal være med på jakten, avgårde uten henne. Mattie drar etter han, og tar han igjen og oppdager at han har slått seg sammen med Le Boeuf. Hun truer med å anmelde Cogburn for avtalebrudd hvis hun ikke får være med, og Cogburn gir til slutt etter. Men etter en krangel med Le Boeuf, bestemmer han seg for å jakte alene, og Cogburn og Mattie er dermed alene.
Sammen finner de en hytte, der to hestetyver oppholder seg. Etter en skuddveksling der en av de dør, forteller den andre at de venter på «Lucky» Ned Pepper og hans gjeng som skal komme samme kveld. Cogburn antar at Cheney har slått seg sammen med Pepper, og de legger seg i bakhold. Men rett før gjengen kommer, dukker Le Boeuf opp, og blir dermed overmannet av gjengen. Cogburn angriper og dreper to av gjengen, men skader samtidig Le Boeuf. Etter kampen krangler Cogburn og Le Boeuf igjen, og han drar nok en gang i en annen retning.
Når Mattie skal finner vann i en elv neste morgen, snubler hun nærmest over Cheney som vanner hestene til gjengen. Hun skyter han, men revolveren svikter når hun skal avfyre et dødelig skudd. Hun blir dermed tatt til fange av Pepper og gjengen, og brukt som gissel for at Cogburn skal forsvinne. Han drar, og Mattie blir overlatt til Cheney mens han venter på at Pepper skal sende en hest etter han har funnet et nytt skjulested.
Mens Cheney og Mattie er alene, kommer plutselig Le Boeuf og slår ned Cheney. Han har hørt skuddene tidligere, og samarbeider nå med Cogburn igjen. De to ser på Cogburn som angriper Pepper og hans gjenværende menn. Han dreper gjengen og skader Pepper, men får hesten sin skutt. Pepper gjør seg klar til å skyte Cogburn, men blir skutt og drept av Le Boeuf før han får trukket av. I mellomtiden kommer Cheney til seg selv, og angriper Le Boeuf. Mattie griper et gevær og skyter og dreper Cheney, men blir slengt ned i en fjellsprekk fylt med slanger av rekylen. Hun blir bitt i armen, før Cogburn rekker å redde henne. De forlater den skadde Le Boeuf for å få Mattie til en doktor, og rekker frem akkurat i tide.
25 år senere får den voksne Mattie en innbydelse fra Cogburn til å se et will west-show han opptrer i. Men når hun kommer, får hun beskjed om at Cogburn døde tre dager tidligere. Hun arrangerer det slik at han blir begravet på hennes families gravsted. Filmen slutter med Mattie som står ved Cogburns grav.
Den 83. Oscar-utdelingen
Filmen ble nominert til 10 Oscar, inkludert beste film, beste regi, beste filmatisering, beste mannlige hovedrolle (Bridges), beste kvinnelige birolle (Steinfeld) og beste kinematografi. Når Coen-brødrene fikk høre antallet nominasjoner, sa de: «Ti høres ut som fryktelig mange. Vi vil ikke ta noen andres pris». Filmen vant ingen av prisene den ble nominert til.
Ballstad (Tjeldsund)
Ballstad er en gård og et nes som ligger mellom Kongsvik og Sæter i Tjeldsund kommune i Nordland. Her finnes en ca. 2 meter høy bautastein fra vikingtiden.
Demis Roussos
Artemios Ventouris Roussos (født 15. juni 1946 i Alexandria, død 25. januar 2015 i Athen ) var en gresk sanger. Han fremførte sanger som «Goodbye, My Love, Goodbye» og «Forever and Ever».
Han ble født i Egypt av etnisk greske foreldre, George og Olga, og vokste opp i Alexandria. Foreldrene mistet alt og flyttet til Hellas etter Suezkrisen.
Han ble med i progressiv rock-bandet Aphrodite's Child med blant andre Vangelis i 1968, først som sanger, men spilte også etter hvert bass. Med dette bandet hadde han suksess med singelen «Rain and Tears» i 1968.
Bjørn Jensen
Bjørn Jensen (født 25. september 1924 i Oslo, død 20. juni 1996 i Oslo) var en norsk journalist og utenrikskorrespondent.
Han tok magistergraden ved University of Chicago og ble ansatt i NTBs utenriksavdeling i 1945. Han var pressemedarbeider i Utenriksdepartementet (-1957), senere førstesekretær samme sted og konsulent i politisk avdeling i Utenriksdepartementet. Han arbeidet også som pressesekretær for den norske FN-delegasjonen til 1965. Han var NRKs første faste korrespondent i New York (1965–1967).
Han har skrevet bøkene: Mannen i det Hvite hus (1964) og New York – kontrastenes metropol (1975).
Musikkorpset Gjallarhorn
Musikkorpset Gjallarhorn er et amatørkorps som ble stiftet i 28. august 1948 i Stavanger.
Uoffisielt ble korpset stiftet under andre verdenskrig, da en gruppe ungdommer kom sammen for å vedlikeholde sine musikalske kunnskaper i de hardere tider. Den lille gjengen krympet til en gruppe på ni venner, da flere falt av og ble vervet inn i andre musikkorps. De ni gjenstående var Aksel J. Gilje, Erik Wold, Dagfinn Viste, Paul Larsen, Magne Mæland, Arne Torgersen, Ole Braadland og Åge Berg Torgersen. Den 28. august 1948 ble korpset offisielt grunnlagt, og korpsets formann ble valgt til Erik Wold.
Dirigent og initiativtaker på denne tiden var Aksel Johan Gilje, som fortsatte i denne stillingen i hele 37 år. Aksel er blitt tatt opp som æresmedlem i Musikkorpset Gjallarhorn. Etter at Aksel Johan gikk av som dirigent tok hans sønn, Rolf Aksel Gilje, opp denne jobben, og fortsatte frem til 2004, da Espen Westbye, en av Norges ledende trompetister, tok over.
Derocheilocarididae
Derocheilocarididae er en gruppe på sub-klasse-, orden- og familie-nivå av krepsdyr innenfor klassen Maxillopoda, med om lag 13 arter. Underklassen Mystacocarida har bare en orden - Mystacocaridida - og en familie. Gruppens første art ble oppdaget førsti 1939, og hele gruppen definert i 1943. De lever i sandstrender.
Musikkorpset Gjallarhorn
Øvingslokale frem til 1967 var Lervik Bedehus i Ryfylkegaten. Da huset ble solgt byttet de øvingslokale til Nylund Skole, og deretter til Kampen skole, da Aksel Johan Gilje tok over som dirigent for Kampen Skolekorps. Korpset brukte også Totalen i Stavanger som øvingslokale i tre år, men øver for tiden i samme øvingslokale som Stavanger Brass band på Åsen.
Derocheilocarididae
Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt, lang og smal. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er relativt tydelig, hodet har to antennepar og det er bein på thorax, men ikke på abdomen. Artene er små, de blir inntil 1 mm lange, og de fleste artene er ganske like hverandre.
Musikkorpset Gjallarhorn
Musikkorpset Gjallarhorn har deltatt i en rekke brassbandkonkurranser.
Derocheilocarididae
De holder til i tropene og sub-tropene, trolig over store deler av verden. Det kan være store mengder av dem, inntil 15 millioner individer per kubikkmeter sand. An av artene - Derocheilocaris remanei - lever i Atlanterhavet rundt Portugal og Spania, og er også observert ved Italia.
Taksonomi
Taksonomien til Maxillopoda er komplisert og usikker siden mange av gruppene ikke hav vært kjent lenge. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. En vanlig oppdeling anerkjenner Mystacocarida som en av seks undergrupper under Maxillopoda, som igjen er en av seks ulike klasser av krepsdyr - der forøvrig storkrepser (Malacostraca) er den mest artsrike gruppen etterfulgt av Maxillopoda. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin og Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life:
Andreas Fjeldstad
Andreas Fjeldstad (født 8. juni 1992) er en norsk fotballspiller som er målvakt. Han spilte tidligere for Lillestrøm, i 2012 klubbløs og 2013 Lørenskog Idrettsforening.
Craig Miller
Craig Miller (født 23. november 1971) er en australsk vannpolospiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans ble nummer 9.
Anthracocentrus
Anthracocentrus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Store til svært store (40-110 millimeter), kraftige, mørkt rødbrune til svarte trebukker. Oversiden er blank og glatt, kroppen en tanke flat. De utmerker seg særlig ved svært kraftige kjever (mandibler), særlig hos hannene. Pronotum har kraftige pigger på sidene. Antennene er omtrent to tredjedeler så lange som kroppen hos hannene, omtrent halvparten så lange som kroppen hos hunnene.
Levevis
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika og i det vestlige Asia østover til India.
Hestesport under Panamerikanske leker 2011
Hestesport under Panamerikanske leker 2011. Hestesport var en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i Mexico i perioden 14. til 30. oktober 2011. Det ble konkurrert om seks titler, tre individuelle og tre lagkonkurranser, i dressur, sprangridning og feltritt.
Tinus Ivanov
Kjell Tinus Ivanov (født 4. november 1986) er bassist i den norske musikkgruppen Wild Water, som han ble med i 2006.
Ivanov sitt sound kan beskrives som melodisk og drivende. Han har latt seg inspirere av store bassister som John Paul Jones og Michael Balzary.
Toby Jenkins
Toby Jenkins (født 26. november 1979) er en australsk vannpolospiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans ble nummer 9.
Trond Mohn
Trond Mohn (født 3. april 1943 i Buckie i Skottland ) er en norsk næringslivsleder. Trond Mohn er siviløkonom («diplomkaufmann») fra Universitetet i Mannheim i 1970.
Han ble ansatt i Frank Mohn AS i 1970 og ble administrerende direktør i selskapet i 1986.
Han var medlem av representantskapet i Bergen Bank i perioden 1984 til 1989. Trond Mohn er kommandør av St. Olavs Orden. Han er også utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Bergen og Universitetet i Tromsø.
Han ble i 2005 utnevnt til kommandør av St. Olavs orden.
Han ble født i Skottland der foreldrene var under andre verdenskrig.
Filantropi
Mohn er en stor bidragsyter til norsk idrettsliv og forskning og Bergens største private arbeidsgiver. Han har blant annet støttet byggingen av en ishall i Bergen Vest med 15 millioner kroner og i 2006 bidro han med over 45 millioner kroner for å bygge nye fotballbaner i Bergen. I 2009 gav han Tromsø Idrettslag en gave på 10 millioner for å støtte klubben i et økonomisk vanskelig år. I 2012 fikk St. Olavs hospital i Trondheim 50 millioner til en PET-MR-scanner, og i 2015 40 millioner til kreftforskning.
Han ble i 2005 årets bergenser i en kåring i regi av Bergensavisen og ble kåret til «Bergens Beste Bergenser» i 2010. I 2021 passerte Mohn fem milliarder kroner donert i pengegaver til forskjellige formål innen utdanning, forskning, idrett og veldedige organisasjoner.
Høsten 2006 ønsket Mohn å sette Høgskolen i Bergen i stand til å bygge nytt høyskolebygg. Men da han møtte opp på kunnskapsdepartementets kontorer med en gavepakke på 300 millioner, ble tilbudet avvist. Ettersom kunnskapsminister Øystein Djupedal like før hadde gitt klarsignal til nybygg til Kunsthøgskolen i Bergen med betingelse av private investorer, ble avvisningen oppfattet som overraskende. Statssekretær Per Botolf Maurseth sa at et slikt prosjekt ville gi økt press i økonomien.
Forholdet til broren
Tvillingbroren Stein Mohn forlot i 1982 familie­selskapet Frank Mohn AS etter et bittert brudd med broren Trond og faren Frank. Han arvet nesten ingenting av den svært verdifulle familiebedriften, men fikk i 2015 fikk imidlertid rundt 100 millioner kroner fra sin bror.
Tron Frede Thingstad
Tron Frede Thingstad (født 1946) er en norsk forsker og professor. Thingstad leder en forskningsgruppe innen marin mikrobiologi ved Institutt for biologi ved Universitetet i Bergen. Hans arbeid har muliggjort forståelsen rollen til mikrober i marine økosystemer, blant annet mikrobiell sløyfe.
I 2009 ble Thingstad tildelt European Research Council «Advanced Investigators Grant» til prosjektet «MINOS» (MIcrobial Network OrganiSation), som er fokusert på mikrobielle nettverk i havet. I 2010 mottok Thingstad Norges forskningsråds pris for fremragende forskning fra Norges forskningsråd («Årets Möbius»). Ifølge juryen har hans forsking «bidratt til dypere forståelse av temaer innen marin mikrobiologi, biologisk mangfold, klimaforskning og havforsuring».
Thingstad er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Gametoides
Gametoides er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Beskrivelse
Middelsstore, litt avlange gullbasser, svarte med oransje tegninger på dekkvingene. Dekkvingenes søm er trukket ut til en kort spiss bak. Pronotum er kraftig punktert.
Levevis
Larvene lever på morkne, døde trestammer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika (Uganda, Etiopia).
Sleiv
Sleiv (slev) er et kjøkkenredskap til å røre i gryter og stekepanner med under matlaging og å øse opp maten med når den serveres. En sleiv har form som en stor skje med blad og skaft og kan lages i tre, metall eller plast. Sleiver lages i en lang rekke størrelser tilpasset kokekar og serveringsfat, og kan være opptil 50 cm lange. Enkelte har en praktisk mothake øverst på skaftet for å forhindre at de faller ned i gryten. I sammesetninger er blant annet ordene tresleiv og grøtsleiv vanlig.
Ystesleiv
Ved koking av ost og prim brukte man en stor sleiv med langt skaft eller en ystespade (spade med langt skaft og flatt blad) til å røre med.
Rømmesleiv
Stor sleiv til å ta rømmen fra toppen av melkeringer. Rømmesleiver kan være laget av tre eller horn. De har gjerne et ovalt, grunt blad og et relativt kort skaft. Det har også vært brukt rømmeskeier eller rømmesleiver av blikk, med et rundt blad og et innoverbøyd skaft.
Annet
Størrelsen på sleivbladet har gitt opphav til uttrykket sleivkjeft som brukes om folk som er uforsiktige med hva de sier, er store i munnen eller flåkjeftet.
Sebastian Korda
Sebastian Korda (født 5. juli 2000 i Bradenton i Florida) er en amerikansk profesjonell tennisspiller.
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er 4. runde, noe han har nådd ved to anledninger (French Open 2020 og Wimbledon 2021). Han har også vunnet én tittel på ATP-touren.
Roing under Sommer-OL 2008 – Toer uten styrmann kvinner
Toer uten styrmann – kvinner under Sommer-OL 2008 fant sted fra 9. til 16. august 2008 på Shunyi Olympic Rowing-Canoeing Park i Beijing.
Éviankonferansen
Éviankonferansen ble avholdt i Évian-les-Bains i Frankrike fra 6. til 15. juli 1938 og hadde som formål å diskutere strømmen av jødiske flyktninger fra nazistenes forfølgelser i det nylig sammenslåtte Tyskland og Østerrike. Konferansen hadde representanter fra 32 stater og var en følge av et initiativ fra USAs president Franklin D. Roosevelt.
Etter Anschluss, Østerrikes tilslutning til Hitler-Tyskland 13. mars 1938, inviterte Roosevelt til Éviankonferansen for å diskutere utfordringen med flyktninger fra Tyskland og Østerrike, der 32 land og 24 frivillige organisasjoner møttes. Konferansen ga få resultater. Storbritannia motsatte seg mer innvandring til Palestinamandatet der innvandringen allerede var strammet inn etter det arabiske opprøret i 1936. Europeiske land som allerede hadde tatt i mot flyktninger, ville ikke ta i mot enda flere. USA ville ta i mot en kvote på 27,230, mens Den dominikanske republikk tilbød seg å ta i mot 100,000 - det urealistiske tilbudet var trolig et PR-fremstøt. Australias representant uttalte: «Vi har ikke et raseproblem og er derfor ikke interessert i å importere et» (As we have no racial problem, we are not desirous of importing one.)
Juliane Henningsen
Juliane Henningsen (født 29. juli 1984 i Ilulissat) er en grønlandsk politiker. Hun bor i Sisimiut.
Éviankonferansen
International Committee on Refugees (ICR) ble etablert etter Evian. ICR fikk i oppgave å finne mottakerland for flyktningene og forhandle med tyske myndigheter om at jødene kunne forlate landet uten å gi fra seg alle sine verdier. ICR fikk i stand en ordning med Hjalmar Schacht i januar 1939 og ICR fullførte forhandlingene med Helmuth Wohlthat juni. Jøder utenfor Tyskland var opprørt over avtalen som de mente innebar betaling av løsepenger og aksept for at den tyske staten kunne stjele jødenes eiendeler. Krigen brøt ut før særlig var gjort.
Juliane Henningsen
I 2005 ble hun valgt inn i det grønlandske Landstinget, der hun representerer partiet Inuit Ataqatigiit (IA). Etter Folketingsvalget i Danmark 2007 ble hun som en av de yngste valgt inn i Folketinget med 5.168 personlige stemmer. Hun var i Folketinget medlem av Den Nordatlantiske Gruppe, som består av to grønlandske og et færøysk folketingsmedlem.
Edmund Joensen
Edmund Esbern Johannes Joensen (født 1944) er en færøysk politiker, som representerer Sambandsflokkurin.
Han var medlem av det færøyske Lagtinget 1988–2011, og satt som formann i Sambandsflokkurin 1990–2001, Færøyenes regjeringssjef 1994–1998 og Lagtingets formann 2002–2008.
Joensen var medlem av det danske Folketinget fra Færøyene i periodene 1994–1998, 2007–2015 og 2019–2022, men hadde permisjon i sin første periode, da han var regjeringssjef på Færøyene. Han var tilsluttet Venstres folketingsgruppe.
Familiebakgrunn og yrkesliv
Edmund Joensen ble født på Oyri på Eysturoy som sønn av Poul Joensen fra Oyri og Hansina (født Samuelsen) fra Haldarsvík. Han er gift med Edfríð Johannesen fra Norðskáli og bosatt på Oyrarbakki.
Etter folkeskolen dro han til sjøs som 15-åring. I 1959 ble han også ansatt i familiens rederi- og fiskeforedlingsvirksomhet, O.C. Joensen. Ti år senere ble han også involvert i fiskeoppdrett på Færøyene. Næringen var inne i en tidlig fase, og vokste kraftig i 1980-årene. I 1970 var han med på å etablere oppdrettsselskapet Fiskaaling, hvor han var styremedlem 1973–1994. Han var likeledes virksomhetsleder på oppdrettsanlegget på Oyrarbakki 1978–1990. Joensen overtok etterhvert som direktør i familiebedriften, og ledet denne frem til han ble statsminister i 1994. Han har også vært medlem av representantskapet i salgssamvirket Føroya Fiskasøla 1985–1994 og styremedlem i en rekke foretak.
Politisk arbeid
Han var medlem av kommunestyret i Sunda kommuna 1970–1980. Joensen ble valgt på Lagtinget fra Eysturoy for første gang i 1988. Da Pauli Ellefsen ikke tok gjenvalg til Lagtinget i 1990, overtok Joensen som formann i partiets lagtingsgruppe. Året etter ble han også valgt til formann i Sambandsflokkurin. I sin første periode på Lagtinget satt han som medlem av Lagtingets markedskomité, Lagtingets samferdselskomité og Lagtingets industrikomité.
Etter flere års økonomisk og politisk uro ble Sambandsflokkurin største parti med 23,4 % av stemmene i lagtingsvalget i 1994. Alle andre etablerte partier gikk kraftig tilbake. Joensen kunne dermed danne sin første regjering sammen med Javnaðarflokkurin, Verkamannafylkingin og Sjálvstýrisflokkurin. I utgangspunktet hadde man et mål om å etablere en borgerlig regjering med Fólkaflokkurin og to sentrumspartier, for så å starte forhandlinger om færøysk EU-medlemskap, men forhandlingene med Fólkaflokkurin brøt sammen. Samme år ble han valgt til Folketinget, men lot Johannes Martin Olsen ta sete for seg. På Lagtinget møtte Atli Hansen i Joensens sted.
Joensen tapte sitt mandat til Jóannes Eidesgaard med 176 stemmers margin ved folketingsvalget i 1998. Dette til tross for at halvparten av de færøyske velgerne foretrakk Uffe Ellemann-Jensen som dansk statsminister, mot 9 % til Poul Nyrup Rasmussen, ifølge en meningsmåling. Tunnelsaken kan ha spilt inn, da mange tidligere sambandsvelgere på Vágar så ut til å ha stemt på Sjálvstýrisflokkurin, der Sámal Petur í Grund var den store stemmesankeren. Joensen utskrev et uventet nyvalg til Lagtinget, noe som vakte stor oppsikt og politisk forvirring på Færøyene. Han ønsket ikke å lede de kommende forhandlingene med Danmark om et erstatningsbeløp i saken om Føroya Banki, som hadde versert siden finanskrisen. Saken hadde skapt stor antipati for Poul Nyrup Rasmussen på Færøyene. Joensen mente samtidig at uttalelser om banksaken fra Anders Fogh Rasmussen og Uffe Ellemann-Jensen var årsak til nederlaget i folketingsvalget. De færøyske regjeringspartiene led nederlag ved lagtingsvalget i 1998. Joensen gikk tilbake til Lagtinget, der han ble formann i Sambandsflokkurins lagtingsgruppe og formann i Lagtingets kontrollkomité.
I 2001 overlot han lederskapet i Sambandsflokkurin til Lisbeth L. Petersen. Året etter gikk partiet frem til 26 % av stemmene, og Joensen ble valgt til lagtingsformann, et verv han beholdt frem til 2008. Som lagtingsformann tok han initiativ til å erstatte de syv valgkretsene med partilister og kumulasjon i én valgkrets. I sin siste periode på Lagtinget, fra 2008 til 2011, var han således valgt under nyordningen. I denne perioden var han nestformann i Lagtingets utenrikskomité 2008–2011.
Han ble valgt til Folketinget fra Færøyene ved valgene i 2007 og 2011. Sambandsflokkurin vant sitt mandat på bekostning av Fólkaflokkurin, mens Høgni Hoydal fra Tjóðveldi ble gjenvalgt. Det vakte oppsikt at Joensen ble valgt, etter å ha fått flere personstemmer enn partiformann Kaj Leo Johannesen. Da Joensen tilsluttet seg Venstres folketingsgruppe, sikret han det borgerlige flertallet for Anders Fogh Rasmussens regjering i perioden. Men i likhet med de øvrige representantene fra Færøyene og Grønland, som organiserte seg i Den Nordatlantiske Gruppe, avstod han fra å stemme over Danmarks indre anliggender.
Joensen tok til orde for at Færøyene skulle bli medlem av EU på samme særskilte betingelser som Åland.
Han var formann i Folketingets færøyutvalg 2007–2011, som den første færøyingen noensinne, og deretter nestformann. Han var også medlem av Folketingets utenrikspolitiske utvalg. I årene 2010–2011 var han medlem av Folketingets delegasjon til Nordisk råd. Sammen med Ny Alliance sikret han i 2008 flertall for regjeringens forslag om en intern granskning av CIAs fangetransport via dansk luftrom og danske lufthavner.