cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edward Parnell
Parnell vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britisk laget som kom på andreplass i lagskyting armégevær med 1602 poeng, bak USA med som fikk 1687. De andre på laget var Henry Burr, Arthur Fulton, Harcourt Ommundsen, James Reid og Edward Skilton. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Ommundsen skjøt totalt 266 poeng som var det nest beste resultatet på det britiske laget. Han kom på attendeplass i den individuelle skytingen 600 meter frigevær og han ble nummer 56 på 300 meter armégevær tre stillinger.
Jonas Nicolai Prahm
Jonas Nicolai Prahm (født 25. oktober 1816 på Kongsberg, død 21. juli 1878 i Kragerø) var en norsk skolelærer, tegner og litterat.
Faren, Johan Georg Prahm, var fra Syd-Jylland, men kom til Kongsberg som myntmester. Moren het som pike Christine Elisabeth Zimmermann. Begge foreldrene døde tidlig og Jonas Nicolai Prahm måtte således alt fra barnsben av klare seg på egen hånd. Han var elev av Mauritz Hansen, og var blant det første kullet disipler på Kongsberg skole. Han ble privat dimittert med laud (karakteren 2) til studier ved Universitetet i Christiania i 1833, hvor han tok anneneksamen med haud (karakteren 3) i første semester 1834.
Predators
Predators er en amerikansk sci-fi-actionthriller fra 2010. Filmen er regissert av Nimród Antal, og har Adrien Brody, Alice Braga og Topher Grace i noen av hovedrollene. Filmen er laget som en oppfølger til Predator og Predator 2, men har ingenting å gjøre med Alien vs. Predator-serien.
Jonas Nicolai Prahm
Prahm reiste så til Sogn som huslærer hos fogd Endresen, så var han over en årrekke privatlærer i Arendal, inntil han i 1855 selv ble ansatt som timelærer ved Kongsbergs skole. Han fungerte også som skolens kasserer. I 1870 ble han forfremmet til klasselærer. Han døde brått og overraskende under et sommerbesøk hos en gammel venn i Kragerø.
Thorbjørn Gundersen Sandvig
Thorbjørn Gundersen Sandvig (døpt 15. juni 1755, død 16. september 1822) var gårdbruker og stortingsmann fra Fjelberg i Hordaland. Sandvik var gårdbruker på farsgården. Han gav i 1820 ut skriftet Sandhets Erfaringer og faderlige Raad til mine Børn og Flere.
James Peace
Kenneth James Peace (født 28. september 1963 i Paisley) er en britisk komponist, pianist og billedkunstner.
Biografi
Peace ble født i Paisley i Skottland. Han tilbrakte noen grunnleggende ungdomsår i Helensburgh, en liten badeby i Vest-Skottland. Han fikk pianoundervisning fra han var åtte år gammel. På denne tiden laget han også sine første komposisjoner.
Predators
Handling
Det viser seg at menneskene heller ikke er de eneste som lever i jungelen: En rekke romvesener hersker over jungelen, og dreper mennesker for underholdningens skyld. Royce og de andre må dermed slå seg sammen for å bekjempe vesenene og samtidig prøve å finne en vei ut. Men det er lettere sagt enn gjort – det viser seg nemlig at de befinner seg på en annen planet.
James Peace
Biografi
Som 15-åring virket han som organist og korleder ved Sankt Andreaskirken i Dumbarton. Året etter ble han opptatt ved Royal Scottish Academy of Music and Drama (nå Royal Conservatoire of Scotland). I 1983 ble han uteksaminert fra Universitetet i Glasgow med en bachelor (B.A.) i utførende musikk og undervisning. I 1984 spilte han Felix Mendelssohns pianokonsert nr.1 med orkesteret ved RSAMD, noe resulterte i etterutdanningsstipend fra samme høgskole. I løpet av studium ble han tildelt flere priser, inkludert Sibelius Essay-prisen. Etter fullført studium var han ettertraktet som akkompagnatør og solopianist og i 1988 ble han organist og korleder ved London Road-kirken i Edinburgh.
Peace bodde i Bad Nauheim i Tyskland fra 1991 til 2009. Siden 1998 har han studert tango og produsert en CD («Tango escocés», 1991) med egenkomponerte stykker for piano inspirert av tangomusikk. Følgende år ble han utnevnt til medlem («fellow») ved Victoria College of Music i London og reiste på soloturné i Nord-Tyskland i september og til Kina og Japan i oktober/november. I Hongkong fremførte han «Tango XVII» for første gang.
Urframføringen av sin «Tango IXX» skjedde i Munchmuseet i Oslo den 16. oktober 2004. De neste årene foretok han flere konsertreiser gjennom hele Europa inkludert følgende hovedsteder: Amsterdam, Athen, Brussel, Berlin, Helsingfors, Lisboa, London, Madrid, Oslo, Reykjavik og Wien.
I 2008 ble han medlem («fellow») ved London College of Music.
Han bor siden 2010 i Wiesbaden (Tyskland), og inspirert av byen ble han filmskapere. Sine egne kortfilmer inkludert dokumentarfilmen «K. James Peace i Wiesbaden».
Maldivenes sentralbank
Maldivenes sentralbank (Maldives Monetary Authority – MMA) er sentralbanken på Maldivene.
MMA ble etablert 1. juli 1981, og har ifølge sentralbankloven (MMA act) lov til å utstede valuta. De skal også regulere tilgangen av maldivske rufiyaa, regulere og overvåke finansnæringen, formulere og implementere pengepolitikken, samt være rådgiver overfor Maldivenes regjering.
Sentralbankens hovedmål i pengepolitikken er prisstabilitet, dvs. stabil og lav inflasjon. Valutaen (rufiyaa) er låst til amerikansk dollar.
Jonas Nicolai Prahm
Prahm var en pioner i oppdagelsen av den norske fjellheimen, tegnet flittig prospekter fra reisene og laget flere ciceroner for andre som ville ut på fotvandringer og ønsket å gjøre seg kjent med innlandet i Norge. For Abelsteds Lomme-Reiseroute forfattet han i mange år den faste spalten Fjeldvandringer, og for Christian Tønsbergs Illustreret Norge utarbeidet Prahm rutene I (Christiania – Drammen – Kongsberg – Telemarken), XII A. (Bergen – Trondhjem), størstedelen av VII (Christiania – Christiansand) og delvis rutene III (Christiania – Lærdalsøren), IV (Christiania – Mjøsen – Gudbrandsdalen) og V (Christiania – Østerdalen – Trondhjem), som i litt omarbeidet skikkelse utført av andre skribenter også fikk plass i 2. utgave av Haandbogen, 1879.
Maldivenes sentralbank
Sentralbankens selvstendighet fra regjeringen ble sikret ved et tillegg i sentralbankloven i 2007, der blant annet rollen som sentralbanksjef ble skilt fra rollen som finansminister. Som en følge av dette tillegget var sentralbanken uten sentralbanksjef fra 7. april 2007, da Qasim Ibrahim måtte trekke seg fra stillingen og konsentrere seg om jobben som finansminister, fram til 8. august samme år, da Abdulla Jihad ble utnevnt til ny sentralbanksjef.
Jonas Nicolai Prahm
Et Prospekt af Kongsberg etter Prahms blyanttegning finnes utgitt som litografisk trykk.
Maldivenes sentralbank
Banknæringen er en ung næring på Maldivene – den første banken ble etablert i 1974.
Sentralbanksjef
Pr oktober 2009 er Fazeel Najeeb sentralbanksjef. Han ble utnevnt 14. oktober 2008. Visesentralbanksjef er Aishath Zahira.
Griff Rhys Jones
Griffith «Griff» Rhys Jones (født 16. november 1953 i Cardiff) er en britisk komiker, tekstforfatter og skuespiller.
Han fikk sitt gjennombrudd i 1980-årene da han sammen med Mel Smith medvirket i en rekke komiserier i britisk TV, blant annet Not the Nine O'Clock News og Smith and Jones.
Jones ble i 2019 utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE) for sin innsats for sivilsamfunn, veldedighet og underholdning.
Edijana Dafe
Edijana Dafe (født 27. mai 1990 i Göteborg) er en svensk håndballspiller, som spiller for den danske klubben og det svenske landslaget.
Klubb
Dafe startet å spille håndball som 6-åring for den lokale klubben Wasaiterna, etter å ha fulgt etter sin søster Gloria på trening.
Etter syv sesonger i Kärra, signerte Dafe i 2011 for hvor hun vant det svenske mesterskapet fire ganger på like mange sesonger.
I 2015 flyttet Dafe til Danmark og signerte en toårskontrakt for hovedstadsklubben.
Landslag
Dafe ble tatt ut i bruttotroppen til det svenske kvinnelandslaget foran både Håndball-EM 2014, men var ikke blant de 16 utvalgte. Året etter var hun blant de 16 utvalgte til Håndball-VM 2015, men måtte melde avbud grunnet graviditet.
Personlig
Dafes foreldre er fra Nigeria og hun vokste opp i Angered, en forstad i Göteborg.
Omtenksomhet
Omtenksomhet er en følelse som kan bestå av to kategorier i psykologien; enten bevisst tilstedeværelse eller strukturert tenkning.
Omtenksomhet er en tilstand hvor man er omtenksom, som vil si at man er opptatt med å ha eller handle med omtanke.
Michael Biehn
Michael Connell Biehn (født 31. juli 1956 i Anniston i Alabama) er en amerikansk skuespiller.
Michael Biehn fikk sitt store gjennombrudd i og er fremdeles best kjent fra James Camerons The Terminator (1984), hvor han portretterer hovedrollen Kyle Reese. Han er også med i to andre Cameron-filmer, Aliens (1986) og The Abyss (1989), hvor han nok en gang spiller hovedroller. Han har også vært med i andre kjente filmer, som Tombstone (1993), The Rock (1996) og Planet Terror (2007). Han har for øvrig en liten cameorolle i Director's Cut på DVD-utgivelsen av Terminator 2: Judgment Day (1991).
Han var også i diskusjoner om en rolle i Avatar (2009), enda en James Cameron-film, men Cameron følte at å ha både Biehn og Sigourney Weaver i filmen ville minne mange for mye om Aliens, hvor de to spilte hovedrollene.
Dacia Logan
Dacia Logan er en bilmodell bygget av den rumenske bilprodusenten Dacia. Bilmodellen ble introdusert i 2004.
Andre navn på den første generasjonen (2004–2012)
Den første generasjonen er også kalt for:
Andre navn på den andre generasjonen (2012– )
Den andre generasjonen er også kalt for:
BinckBank Tour 2017
BinckBank Tour 2017 var den 13. utgaven av sykkelrittet BinckBank Tour og ble arrangert fra 7. til 13. august 2017. Det belgisk-nederlandske etapperittet var det 29. arrangementet på UCIs WorldTour-kalender i 2017.
Lucy Punch
Lucy Punch (født 30. desember 1977 i London) er en engelsk skuespillerinne.
BinckBank Tour 2017
Tom Dumoulin vant sammenlagt.
Lucy Punch
Punch vokste opp i London, var medlem av National Youth Theatre, og begynte sågar med sin profesjonelle skuespillerkarriere i mange britiske småproduksjoner, men fikk etterhvert større og større roller innenfor film. Hun har blant annet spilt i filmer som Ella Enchanted (2004), Being Julia (2004), Hot Fuzz (2007), You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010), Bad Teacher (2011) og Take Me Home Tonight (2011).
Hun begynte på en utdannelse innenfor historie, men droppet ut underveis for å konsentrere seg om å være skuespiller.
Caledyschirius
Caledyschirius er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Disse artene graver i bakken og lever mest under overflaten.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Ny-Caledonia.
Cybertekniker
Cybertekniker er en utdanning i Forsvaret. Cyberteknikere jobber med å etablere, drifte og beskytte Forsvarets data- og kommunikasjonssystemer.
Utdanning av Norges første cyberteknikere startet ved Cyberforsvarets våpenskole i august 2018. En cybertekniker løser oppgaver som øker Forsvarets operative evne og muliggjør kommando og kontroll for Forsvarets ledelse fra et taktisk, operasjonelt og strategisk nivå. Studiet gjennomføres hovedsakelig på Jørstadmoen leir.
Cox’s Bazar Airport
Cox's Bazar Airport er en innenriksflyplass i feriebyen Cox's Bazar i Bangladesh. Flyplassen betjener stort sett turister og har bare ruter til hovedstaden Dhaka.
Kraton
Kontinentalskorpe: {{Legend|#f96|Kraton, arkeisk-proterozoisk}} {{Legend|#f9c|Plattform, arkeisk-proterozoisk}} {{Legend|#9fc|Orogen, prekambrisk-paleozoisk}} {{Legend|#9cf|Basseng}} {{Legend|#969|Magmatisk}} {{Legend|#ff9|Annet}}
Havbunnsskorpe: {{Legend|#cde|0–20 mill. år}} {{Legend|#abc|20–65 mill. år}} {{Legend|#89a|>65 mill. år}}
Et kraton (Gresk kratos; «styrke»), ofte synonymt med et grunnfjellsskjold, er en gammel og stabil del av en tektonisk plate med mer eller mindre upåvirket grunnfjell som har overlevd sammenslåingen og splittelsen av kontinenter og superkontinenter i minst 500 millioner år. Kratonene er fra prekambrium - det vil si at de yngre er fra proterozoikum (proterozoikum + kraton = proton) og dermed mer enn 542 millioner år gamle, de eldre er fra arkeikum (arkeikum + kraton = arkon) og dermed mer enn 2,5 milliarder år gamle, med inntil 3,8 milliarder år gamle bergarter.
Kratoner betegner hele grunnfjellskroppen, hvorav den overflatiske (synlige, eksponerte) delen av kratonet kalles skjold (grunnfjellsskjold), mens de deler av kratonet som ligger under overflaten og er dekket med yngre sedimenter eller skyvedekker, kalles for plattform.
Innenfor nordamerikansk geologi deler man gjerne kratoner inn i provinser, som er geografiske avgrensede områder med lik geologisk sammensetning og struktur, eksempelvis et foldebelte eller et basseng. Begrepet «provins» er mindre brukt i europeisk geologi, og har også andre betydninger som gir opphav til begrepsforveksling.
Kratoner består typisk av arkaisk krystallinsk grunnfjell av lett felsisk, magmatisk bergart, slik som granitt. De har en tykk skorpe og dype røtter som strekker seg inn i mantelen, med en dybde på inntil 250 km – mer enn det dobbelte av jordskorpens vanlige tykkelse (30-100 km). Kratoner består ofte av både et overflatisk skjold og en plattform som er dekket av sedimenter eller skyvedekker. Plattformer har ofte blitt dannet ved at kratonet har tiltet litt eller blitt delvis oversvømmet på grunn av havnivåstigning, og sedimentære lag har blitt avsatt på den del av kratonet som har ligget under vann. Et godt eksempel på dette er Nord-Europa med Danmark, nordlige Polen og Baltikum ned til Ukraina, hvor det østeuropeiske kraton er dekket med proterozoiske sedimenter som er 1,88 milliarder år gamle – en milliard år yngre enn selve kratonet. I Nord-Amerika er tilsvarende det canadiske skjoldet dekket av sedimenter i Midtvesten av USA helt ned til Mexicogulfen.
Begrepet kraton stammer fra den tyske geologen L. Kober, som i 1921 lanserte begrepet «Kratogen» sammensatt av kratos og orogen, altså «stabilt fjell» (derav orogen og orogenese, dvs fjellkjede og fjellkjededanning). Senere ble benevnelsen forkortet til «kraton».
Kratoners struktur
Mens jordskorpen normalt utgjør 30-100 km av litosfæren, er kratoner minst dobbelt så tykke – inntil 200-250 km inklusive en «rot» nedover i astenosfæren. Til tross for at kratoner er kaldere enn havbunnsskorpe og mantel, og dermed skulle ha større tetthet, synker de likevel ikke ned i mantelen. Dette paradokset forklares ofte med at kratonets forventede større tetthet motvirkes gjennom en kjemisk avgivelse av masse i form av hovedsakelig jern og aluminium - men studier av kratoner i Afrika gir resultater med økende tetthet i dybden, noe som bringer tvil rundt denne teorien. Det er også gjort studier som antyder at kratonene faktisk har større tetthet enn havbunnsskorpen og mantelen omkring dem, og at kratonene derfor har en overflate som er 300-1500 meter nedsunket.
Tatt i betraktning at det skjer en stadig drift av mantelmasse oppover og utveksling av masse mellom mantel og jordskorpe, er det vanskelig å forklare hvordan kratonene evner å forbli stabile gjennom milliarder av år, tilsynelatende upåvirket av disse mantelbevegelsene.
Kratoner består ofte av basalt nederst og granitt og andre arkeiske bergarter høyere oppe. Noen ganger bringes flytende peridotitt opp fra mantelen og størkner i kratonen til en sterk bergart som har mindre fuktighet og mer magnesium enn nede i mantelen (hvor jerninnhold dominerer). Vulkanrør i kratoner kan også bringe opp en magmatisk peridotitt som kalles kimberlitt, og som kan inneholde diamanter.
I kratoner og kontinentalskorpen ellers dominerer aluminium framfor magnesium, derav betegnelsen SiAl for kontinentalskorpe og SiMa for magnesiumrik («mafisk») havbunnsskorpe. En annen bergart som stammer fra omdanning av basalt-holdige dyplag på inntil 150 km eller mer er eklogitt. Den kan stamme fra dyptliggende, tidligere havbunnsskorpe som har sunket ned under kratonen for noen milliarder år siden, ned til dype lag med kimberlitt- og diamantforekomster. Dere nede holdt de seg inntil en dypvulkansk bevegelse brakte dem til overflaten. Eklogitt har dermed en sammensetning som minner om havbunnskorpe.
Geologisk utvikling
Kratoner begynte å dannes av arkaisk stein i eonet arkeikum for 4,5 – 2,5 milliarder år siden. Eksempler er det baltiske skjold i Skandinavia og Slave-, Abitibi- og Nain-skjoldene i Canada og på Grønland. På grunn av høyere nivå av radioaktive isotoper tidlig i jordens historie, var mantelens temperatur langt høyere – med mer vulkanisme, varmeflekker og sirkulasjon med nedsynking av den begrensede jordskorpen som fantes. Det fantes neppe store kontinenter. Det ble dannet havbunnsskorpe som var tykkere enn dagens, og det antas at kratonenes dypere røtter består av rester av denne urgamle, tyngre havbunnsskorpen som stabiliserer kratonene og gjør dem mindre utsatt for foranding eller nedbrytning som følge av kollisjoner.
Det eksisterer minst tre teorier for hvordan kratoner ble dannet:
Muligens har alle tre prosesser vært i funksjon samtidig, eller på ulike steder. Eksempelvis hevdes det at det nordamerikanske kratonet ble dannet gjennom kollisjon av seks mindre plater for om lag 2 milliarder år siden, og eretter vokste i størrelse gjennom dannelse av ny kontinentskorpe nedenfra for om lag 1.8 milliarder år siden.
I tidlig og midlere arkeikum fantes det fortsatt ingen store kontinenter eller kratoner, siden de ikke rakk å nedkjøles og stabiliseres i denne perioden med intens geologisk aktivitet. Protokontinentene var felsiske, det vil si rike på feltspat og silisium med typisk danning av granitt i perioden. Anslagsvis 10-40 % av dagens jordskorpe ble dannet i arkeikum, men bare 7 % av dagens kratoner utgjøres av arkeisk steinmasse i dag.
De første kontinentene stammer fra arkeikum, men hoveddelen av kratonene og plattformene i dagens grunnfjellsprovinser stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Gode eksempler er de mange kratonene i Afrika og Sør-Amerika, som alle er mer enn 1,3 milliarder år gamle (meso-proterozoikum).
Liste over kratoner
Listen nedenfor oppgir kjente kratoner på jordkloden, med angivelse av hvilket urkontinent de tilhørte, omtrentlig alder for dannelsen, og lokasjon med dagens kontinent- eller statsnavn.
... och alla dessa kvinnor
… och alla dessa kvinnor er en svensk svart-hvitt dramafilm fra 1944 i regi av Arne Mattsson (hans debut). Manuset ble skrevet av østerrikskfødte Adolf Schütz og Paul Baudisch.
Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn i august – oktober 1944 i Centrumateljéerna i Stockholm,
Handling
Axel Skönman er sønn av en feiret skuespillerinne. Allerede som guttunge viste han seg å ha en god hånd om det andre kjønnet. Ni år gammel gir Axel en solfjær til Margit, som han også gifter seg med i voksen alder. Bryllupet blir holdt i Paris, men ekteskapet blir kortvarig. Allerede før bryllupsdagens kveld er det over.
Axel oppvarter nå kvinner på løpende bånd. Stadig mer bevisst og dreven utnytter han sin gangbare sjarme og utvikler seg til å bli en ren sol- og vårmann. Under sin løpebane, dels hjemme i Sverige, men mest utenlands, nedlegger Axel eksempelvis en godseierinne og hennes 15 år gamle datter, en kabaretsangerinne, en rik amerikansk enke, en fransk grevinne, en motehusforestanderinne og en kunstnerinne. Han avholder seg heller ikke fra å legge an på sin borgerlige veloppfostrede brors hustru.
Hans Birch Dahlerup
Hans Birch Dahlerup (1790–1872) var en dansk admiral og friherre. Han var blant Danmarks viktigste sjømilitære strateger på 1800-tallet.
Han tjenestegjorde også som viseadmiral og øverstkommanderende i den keiserlige østerrikske marine etter revolusjonsåret 1848. Danskene så Dahlerups tjeneste som en mulighet til å splitte Østerrike og Preussen. Dahlerup gjenoppbygget østerrikernes sjøstridskrefter og ledet blokaden og gjenerobringen av Venezia i 1849. For denne innsatsen ble han adlet av keiseren. Hjemme i Danmark følte han seg derimot dårlig behandlet.
Dahlerup hadde en bred interesse for kultur og vitenskap. Han behersket tysk, engelsk, fransk og italiensk som fremmedspråk. Han skrev ned sine erindringer, som ble utgitt i fire bind etter hans død. Verket gir stor innsikt i det sjømilitære på 1800-tallet, men utlegger også Dahlerups forbitrelse.
Oppvekst og utdannelse
Han vokste opp i en embedsmannsfamilie i Hillerød på Sjælland. Foreldrene var Hans Jensen Dahlerup og Sophie Marie Birch. Moren døde i 1799 av giktfeber og tæring (eldre navn på tuberkulose), og faren giftet seg på nytt med hennes søster, Vilhelmine. De var døtre av en gullsmed i Hillerød.
Faren kom fra enkle kår i Østjylland, men ble som ung ansatt hos en embedsmann i Hillerød, seilte en gang som kahyttskriver på et handelsskip til Trankebar i India, og skal ha vært usedvanlig kunnskapsrik. Sønnen visste ellers lite om farens slekt og oppvekst.
Da Hans vokste opp var faren amtsfullmektig i Frederiksborg amt, det vil si ansvarlig for skatte- og avgiftsoppkrevingen og regnskapsførselen i amtet. Han var også forlikskommissær og auksjonarius. Senere ble han veifiskal (som førte tilsyn med veivedlikeholdet), hospitalforstander og postmester.
Birkelandsenteret for romforskning
Birkelandsenteret for romforskning (BCSS) (engelsk: Birkeland Center for Space Science) er et internasjonalt romforskningssenter ved Universitetet i Bergen. Målet med Birkelandsenteret for romforskning er å forstå hvordan jorden er koblet til vårt nære verdensrom.
Hans Birch Dahlerup
Oppvekst og utdannelse
Hjemmet var ikke særlig velstående, men rikt på evner. Hans leste ivrig fra farens boksamling. Hans’ brødre og halvbrødre ble jurister, prester og offiserer. Halvbroren Edvard ble kong Christian VIIIs livlege. Søstrene giftet seg med embedsmenn.
Birkelandsenteret for romforskning
Majoriteten av forskerne er tilknyttet Institutt for fysikk og teknologi ved UiB. I tillegg er også noen forskningsgrupper ved NTNU og UNIS Svalbard tilknyttet senteret.
Senter for fremragende forskning
I perioden 2013–2023 har senteret status som Senter for fremragende forskning, en ordning opprettet av Norges forskningsråd for å bygge opp norske forskningsinstitusjoner til høyeste internasjonale nivå.
Hans Birch Dahlerup
Oppvekst og utdannelse
Hans Birch Dahlerup gikk latinskolen og så for seg en universitetsutdannelse, men ombestemte seg etter det britiske angrepet på Københavns red i 1801, som vakte interessen for sjøforsvaret for mange menn av hans generasjon. At han hadde en tre år eldre bror i marinen, spilte også inn på yrkesvalget. Han var ennå ikke fylt 16 år da han fullførte sjøkadettakademiet i København.
Ung sjøoffiser under napoleonskrigene
Da kanonbåtkrigen innledet krigshandlingene mellom Danmark-Norge og Storbritannia i 1807, var han sekondløytnant. Han tjenestegjorde på linjeskipet «Prinds Christian Frederik», som var sendt til Norge og dermed unngikk Københavns bombardement. Han lå alvorlig syk på nederste dekk da skipet kom i kamp under slaget ved Sjællands Odde i 1808. Han ble tatt til fange av britene. Som offiser ble han behandlet godt, og året etter ble han løslatt.
Dahlerup kom så til Silda ved Stad som kommandant for to kanonskonnerter og en kanonjolle. Mannskapet var lokale fiskerbønder og håndverkere. I 1810 ble de angrepet av en overlegen britisk styrke i Sørpollen. Han overgav skonnerten uten tap av menneskeliv. Han ble på nytt tatt til fange og sendt til Reading i England, men utvekslet i 1811. Tilbake i Bergen ble han stilt for krigsrett for overgivelsen ved Stad, men ble frifunnet uten kritiske bemerkninger.
Den unge Dahlerup tilbragte som regel vintrene i krigsårene i Bergen. Sammen med andre offiserer var han ofte å se i byens kultur- og selskapsliv. Kaptein Peter Motzfeldt, sorenskriver Wilhelm Frimann Koren Christie, byfogd Georg Jacob Bull og dikteren Lyder Sagen hørte til omgangskretsen. Han beskrev i sine erindringer et stemningsskifte blant sine bergenske venner i 1810 og 1811, «til mer eller mindre uttalte ønsker om fraskillelse» fra Danmark. Dahlerup ble forstemt, og lojalitetsfølelsen til kongen bidrog til at han søkte seg hjem til Danmark mot slutten av 1812.
Sommeren 1813 ble han kommandant på en kanonsjalupp i Øresund, hvor han skapte hindringer for britiske og svenske konvoier (gruppe med handelsskip, beskyttet av krigsskip). I oktober skulle han rekognosere i Storebælt, men kom over en engelsk konvoi ved Røsnæs, og endte med å bli tatt til fange for tredje gang. Han satt i prisonen frem til fredsslutningen i 1814.
Koffardikaptein i Dansk Vestindia
Dahlerup ble ansatt som lærer i navigasjon og matematikk ved sjøkadettakademiet, men fikk snart permisjon fra marinen for å seile i koffardifart (i handelsflåten). Først lot han seg overtale av en kjenning fra marinen, Louis de Coninck, til å bli med som styrmann, mens Coninck var reder og kaptein, til Lisboa og Málaga.
I 1816 ble han kaptein på den engelske briggen «Sovereign». Med seg som styrmann hadde han en venn fra marinen, Henrik Sneedorff, sønn av admiral og sjef ved sjøkadettakademiet, Hans Christian Sneedorff. Mannskapet var for det meste skandinaver. De seilte til Madeira og videre til Dansk Vestindia for å laste skipet med sukker og rom.
Oppholdene i Dansk Vestindia varte i månedsvis, og Dahlerup ble kjent med mange embedsmenn og plantasjeeiere, men høyest satte han vennskapet med generalguvernør Adrian Benjamin Bentzon.
Dahlerup og Sneedorff kjøpte i 1818 sin egen brigg og seilte til England, men klarte ikke å få lønnsomhet i foretaket. De solgte skipet og gikk tilbake til det sjømilitære.
Tilbake som lærer og offiser
Etter endt tjeneste i handelsflåten underviste Dahlerup i engelsk og sjøartilleri på sjøkadettakademiet. Han var også formann i Søe-Lieutenant-Selskabet og redaktør for tidsskriftet Archiv for Søvæsen. Tidsskriftet tok opp mange aktuelle politiske spørsmål, så som slaveriet i Dansk Vestindia. Selv tok Dahlerup med en svart kvinne, Neky, tilbake til Danmark i 1830-årene som hushjelp, men det er uklart om hun var slave eller fri.
Dahlerup tilhørte marinens faste offiserskorps og ble tildelt kommandoen på flere orlogsfartøyer på tokt til Middelhavslandene, Madeira, New York og Dansk Vestindia. Han ledet også forhørene om en suverenitetskrenkelse i Dansk Vestindia.
I 1838 førte han fregatten «Rota» til Middelhavet, dels som trening for mannskapet, dels for å hente billedhuggeren Bertel Thorvaldsen og hans skulpturer og relieffer hjem fra Roma. Thorvaldsen ble mottatt som en helt i København.
I 1840 ble Dahlerup forfremmet til kommandørkaptein i marinen, og i 1847 til kommandør. Han medvirket til å forme sjøforsvarspolitikken som medlem av flere kommisjoner. Han vant anerkjennelse for sin dyktighet, men kunne være unødig hard i sine utfall mot andre offiserer.
Revolusjonsår og inn i østerriksk tjeneste
Dahlerup var en mann av enevoldstiden og lite interessert i politikk. Den eneveldige kong Frederik VI var den eneste av de tre kongene som han tjenestegjorde under, som han egentlig hadde respekt for. Revolusjonene i 1848 førte til demokratiske reformer og nasjonale bevegelser i Danmark og flere andre land. Overgangen til et konstitusjonelt monarki med grunnloven av 1849 ble han aldri helt fortrolig med.
"«Det var kun de omveltninger i formuesforholdene etter statsbankerotten som hadde rystet samfunnets skillevegger; mulig også regjeringens eller kongenes altfor store lempning etter den nyere tids ideer, hvorav var oppstått en jaging etter popularitet, en smiger for en plump nedlatenhet til de lavere og udannede klasser, deres seder og tone, alt dette i en forening hadde sammenblandet og vulgarisert samfunnsklassene og nedbrutt autoriteten og respekten.»"
Det uavklarte nasjonale tilhørsforholdet i hertugdømmene Slesvig, Holsten og Lauenborg, der tysksinnede fikk støtte fra Det tyske forbund, førte til at den første slesvigske krig brøt ut i mars 1848. Samtidig var det gamle admiralitetskollegiet i ferd med å omdannes til et marineministerium. Marineminister C.C. Zahrtmann, som var en gammel venn av Dahlerup, ønsket at Dahlerup skulle ta oppgaven med å sette marinen i stridsdyktig stand. Dahlerup var i dårlig form og sa seg for opptatt med andre oppgaver. Ved våpenstillstanden i august 1848 var danskene på vikende front. Dahlerup utgav et skrift som kritiserte Zahrtmanns sjømilitære strategi. Regjeringen mislikte frittalenheten, men så seg best tjent med å la saken ligge. Dahlerup og Zahrtmann ble uvenner.
Den danske regjeringen øynet muligheten for å splitte Østerrike og Preussen, som tevlet om lederskapet i Det tyske forbund, som danskene lå i en uløst konflikt med i hertugdømmene. Zahrtmann la frem tilbudet for Dahlerup, som var motstrebende, men appellerte til «viktigheten av Danmarks sak». Sjøkrigshistoriker Hans Christian Bjerg antar at Zahrtmann også så en anledning til å bli kvitt «en besværlig og kompetent kritiker».
Den østerrikske sendemannen, greve Károlyi, antok at danskene kunne avse Dahlerup, fordi den danske marinen, i mangel på fiender til sjøs, uansett bare kom til å bli brukt til blokader og som støtte for landstridskreftene.
Dahlerup godtok å søke avskjed fra den danske marinen med kontreadmirals rang. Til gjengjeld skulle han beholde sin plass i rangordningen, om han trådte inn igjen. Den demokratiske Kjøbenhavnsposten mente at Dahlerup lot seg bruke av keisermakten til å undertrykke nasjonale opprør.
Nasjonalt opprør i Italia
I 1848 hadde bestrebelsene for Italias samling nådd ut i gatene, og Venezia og resten av Nord-Italia gjorde opprør. Østerrikerne mistet sin viktigste flåtestasjon, og øverstkommanderende Anton Stephan von Martini og hans stab ble tatt til fange. Da Dahlerup tiltrådte, rådet derfor en oppbruddsstemning. Et flertall av italienerne i marinen hadde sluttet seg til opprøret. Østerrikerne satt igjen med få fartøyer i Trieste og Pola og et mannskap av mange nasjonaliteter, som fortsatt hadde italiensk som kommandospråk. De var ikke i stand til å gjennomføre noen effektiv blokade av Venezia.
Admiral Dahlerup kom til Wien i mars 1849. Han fikk foretrede for den unge keiser Frans Josef I, statsminister Felix zu Schwarzenberg og krigsminister Franz von Cordon. Alle gav ham frie hender til å reorganisere marinen. I løpet av april 1849 hadde han gjennomgått marinens uniformering, bevæpning, vaktplaner og kost.
Liste over skuespillere i Star Wars-filmene
Følgende er en liste over skuespillere som har stemmen til, eller spilt en rollefigur i Star Wars-sagaen. Listen er sortert etter film og rolle.
Hans Birch Dahlerup
Blokaden og gjenerobringen av Venezia
De italienske opprørerne kontrollerte nok en havneby, Ancona, som østerrikerne ville hjelpe Kirkestaten med å gjenerobre. Østerrikernes kommandant Franz von Wimpffen ønsket bistand fra marinen. Samtidig skulle sjøblokaden av Venezia opprettholdes. Dahlerup foretok et dristig tokt for å rekognosere Anconas sjøbatterier. Deretter ble marinefartøyer satt inn for å bombardere byen. Ancona overgav seg til østerrikerne i juni 1849.
I slutten av august 1849 ble gjenerobringen feiret. «Det var et inntog som i pomp overgikk alt jeg hadde opplevd», mintes Dahlerup, som savnet større anerkjennelse fra sine landsmenn. Dahlerup og feltmarskalk Josef Wenzel Radetzky von Radetz seilte ned Canal Grande, til salutter og flagging. På Markusplassen fikk de overlevert byens nøkler fra byens embedsmenn og geistlighet. Deretter ble det holdt festgudstjeneste i Markuskirken.
Lena Nymark
Lena Nymark (født 6. november 1980) er utdannet jazz-sanger og musikkpedagog ved Norges musikkhøgskole. I tillegg til å synge, spiller hun saksofon, klarinett, tverrfløyte og elektronikk.
Hans Birch Dahlerup
Blokaden og gjenerobringen av Venezia
Keiseren påskjønnet Dahlerup med ridderkorset av Jernkroneordenen, og med det fulgte friherreverdigheten. Han ble også utnevnt til geheimeråd ved hoffet. De katolske habsburgernes allierte i Kirkestaten, pave Pius IX, tildelte Dahlerup storkorset av Sankt Gregor den stores orden.
Lena Nymark
Mai 2014 slapp Lena Nymark sitt første soloalbum «Beautiful Silence» på plateselskapet Grappa.
Hans Birch Dahlerup
Reorganisering av marinen
Dahlerup satte seg fore å utdanne et sjøoffiserskorps som var lojalt til keiseren. Ingen av de venetianske offiserene som hadde desertert, fikk komme tilbake, men de fleste gastene fikk det. Hovedflåtestasjonen ble lagt til Pola, mens flåtekommandoen og verftene ble lagt til Trieste, og det ble etablert skoler, kaserner og arsenal. Tysk ble kommandospråk.
Lena Nymark
Tidligere har Lena Nymark deltatt i den elektro-akustiske trioen Dinosau.Hun har også spilt med blant annet Terje Isungset, Hanne Hukkelberg, Robert Post, Silucian Town, Florebius, Sula Art Ensemble, Trondheim Jazzorkester og gjort flere produkskjoner for Rikskonsertene.
Hans Birch Dahlerup
Reorganisering av marinen
Dahlerup og hans meningsfeller ville unngå at østerrikernes ambisjoner innen Det tyske forbund førte til at marinen kom under noen slags stortysk kommandostruktur, der prøysserne var mest opptatt av Nordsjøen. Dahlerup anbefalte å anskaffe nye skip og nytt sjøartilleri. Allerede i løpet av 1850 var østerrikernes sjøstridskrefter vesentlig forsterket. Selv om dampskip begynte å komme, holdt han for det meste fast ved seilskip som marinens ryggrad.
Han rekrutterte mange tyske og skandinaviske offiserer og ingeniører for å dele ekspertise. Blant dem var nordmannen Ferdinand Wedel-Jarlsberg, som hadde utmerket seg som frivillig på dansk side i den første slesvigske krig. Dahlerup, som nødig ville bli beskyldt for å favorisere sine egne, unngikk å gi skandinaver kommandoen på linjeskip. De to unntakene var Wedel-Jarlsberg og svensken Eric af Klint. Likevel ble han beskyldt av de mest tysknasjonale for å «fordanske» marinen. Han prøvde å få slutt på at offiserer ble forfremmet på eget forlangende, eller fordi de var av adelsslekt.
Dahlerup bodde for det meste i en villa ved sjøen i Trieste. Her hadde han også sine to tenåringsbarn på lengre opphold. Han hadde lite fritid, men drog på enkelte utflukter med familien. Til tross for en anstrengende stilling skal han, ifølge de som kjente ham fra København, ha blitt i merkbart bedre form i middelhavsklimaet.
De mange intrigene i det østerrikske forsvaret tæret på Dahlerup. Han fornemmet at han ikke lenger hadde keiserens fulle tillit, og ryktene begynte å gå om hans avgang. I juli 1851 ble Dahlerup formelt meddelt avskjed av keiserens generaladjutant Karl Ludwig von Grünne. Han ble tilbudt en stilling som marineinspektør, men var innstilt på å dra hjem. Krigsminister Anton Csorich tildelte ham en livsvarig pensjon. Dahlerup ble forsikret om at pensjonen ikke ville stå i veien for å tre inn i dansk tjeneste igjen. «Hvor meget han heri bedrog seg selv eller meg, fikk jeg meget snart se», skrev han i sine erindringer.
Konflikt med den danske stat; tilbake til Østerrike
Ved hjemkomsten forventet Dahlerup å tre inn i dansk tjeneste, som kontreadmiral rangert foran C.C. Zahrtmann, i overensstemmelse med graden som viseadmiral i Østerrike. Å opprette en ny kontreadmiralstilling, krevde nå Folketingets samtykke. Marineminister Carl Edvard van Dockum, Dahlerups svoger, tilbød ham i stedet å tre inn en ekstraordinær kontreadmiralstilling etter Zahrtmann. Dockum mente det var urimelig om en offiser som hadde trådt ut av dansk tjeneste, skulle forfremmes foran sine tidligere offiserskolleger.
Dahlerup ble dypt fornærmet og mente at konge og regjering hadde sveket sine løfter:
"«Jeg fant dette et komplett brudd på det meg gitte kongelige løfte, en tilsidesettelse av all billighet og ethvert hensyn, så vel til min tidligere tjeneste i Danmark som til, hva sømmelighet bød meg, i vurdering av den høye stilling og rang jeg hadde i keiserens tjeneste, og den danske regjering mot en så høy og mektig alliert monark; jeg fant det en svikaktig fortolkning av løftet.»"
Han anmodet i stedet om pensjon, men regjeringen mente at han ikke var berettiget noen pensjon så lenge han mottok pensjon fra Østerrike. Han anla sak mot statskassen, men tapte. I stedet ble han fritatt for å betale ordensskatt for sitt storkors av Dannebrogordenen, som han hadde blitt tildelt etter innstilling fra Dockum. Det var bare utlendinger som ble fritatt for ordensskatt, og Dahlerup følte derfor at han ikke ble anerkjent som statsborger. «Selv i kongens nærvær prydet han seg med østerrikske bånd og ordener uten å bære det storkors som kongen hadde gitt ham til tegn på sin velvilje», skrev Dockum, som kalte Dahlerup «hovmodig og frastøtende i sin opptreden».
Han trakk seg tilbake og skrev sine livserindringer, som ble utgitt i fire bind etter hans død. Han utgav også sine Naturphilosophiske og culturhistoriske Betragtninger (1862), som ifølge sjøkrigshistoriker Theodor Topsøe-Jensen gir et inntrykk av Dahlerups «ubestridelige stilistiske og estetiske talent».
Østerrike i kamp mot Danmark
Bror til keiser Frans Josef, erkehertug Ferdinand Maximilian, ble i 1854 viseadmiral og øverstkommanderende for den østerrikske marinen. Ferdinand Maximilian hadde tjenestegjort i marinen under Dahlerup. I 1861 overtalte han Dahlerup til å komme til Trieste for å bli hans tekniske rådgiver ved omleggingen til panserskip.
I januar 1865 var Dahlerups syn blitt så svekket at han søkte avskjed fra stillingen i Trieste og reiste tilbake til Danmark. Han var så og si blind de siste årene av livet. Han bodde i sitt herskapshus «Christiansholm» på Frederiksberg. Møblementet hadde han fått av den østerrikske keiseren; det var forgylte møbler med trekk i silke og sateng, store lysekroner, tyrkiske tepper og venetianske speil fra gulv til tak.
Ferdinand Maximilian lot seg i 1864 overtale av franskmennene til å bli utropt som keiser av Mexico, under den franske intervensjonen i landet. Allerede det året tildelte keiseren Dahlerup storkorset av den meksikanske Guadelupeordenen. Bare tre år senere skulle keiseren bli styrtet fra tronen og henrettet av meksikanske republikanere.
At østerrikerne seiret i slaget ved Lissa i 1866, det første i verden mellom pansrede fartøyer, har for en stor del blitt tilskrevet Dahlerups forberedelser.
Ekteskap og familieliv
Han giftet seg i 1829 med Louise Margrethe van Dockum (1799–1840), datter av admiral Jost van Dockum og søster av den senere admiral og marineminister Carl Edvard van Dockum.
Han skrev i sine erindringer at han ikke giftet seg av kjærlighet – «jeg var utover den alder da man i alminnelighet kan føle den i sin fulle styrke og hengi seg til dens svermeri» – men ekteskapet var lykkelig. Han mintes med stor sorg hvordan Louise døde av en uhelbredelig hjertesykdom.
Hans og Louise Dahlerup fikk tre barn. Sønnen Hans Joost Vilhelm Dahlerup (1830–1876) ble jurist og gift med Ursula Holbech, datter av en familievenn, kunstmaleren Niels Peter Holbech. Datteren Ida Susanne Dahlerup (1833–1908) forble ugift. De fikk også en sønn som døde som spedbarn.
Admiral Dahlerup satte sin svigerdatter Ursula høyt, og han var, ifølge henne, «lykkelig uten grenser» over å bli bestefar. Hun måtte slite med sin manns nevroser og sykelige sjalusi. Men så lenge svigerfaren levde, var hun «nesten lykkelig», skrev hun i sine erindringer. Hun beskrev ham som åndsrik, ridderlig og sjarmerende. Hun klarte også å skape forsoning mellom Dahlerup og hans svoger, admiral Dockum, etter mange års uvennskap.
Høsten 1872 var Dahlerup, som han pleide, ute ved Københavns tollbod for å høre på kanonsalutten for fremmede orlogsskip. Han pådrog seg en forkjølelse og døde dagen etter. Han ble, som mange andre sjøoffiserer, begravet på Holmens kirkegård. Ungdomsvennene Dahlerup, Zahrtmann og Dockum hadde i sin tid kjøpt tre familiegravsteder ved siden av hverandre, så de også kunne være sammen i døden.
Hans Birch Dahlerups etterkommere fikk rett til å føre østerriksk friherretittel, ifølge adelsbrev av 1. august 1851, men ble aldri naturalisert som en dansk adelsslekt. De har brukt de likeverdige titlene «baron» og «baronesse».
Iren Dornier
Iren Dornier (født 1. januar 1959 i Friedrichshafen, hans fornavn var Irenäus, men han foretrakk kortformen Iren) er en tysk forretningsmann.
Han er sønnesønn av flykonstruktøren og grunnleggeren av Dornier-Werke, Claude Dornier. Hans far, Silvius Dornier var tredje sønn av Claude Dornier og var frem til 2004 medeier i Dornier og grunnla bl.a. i 2009 Dornier-museet i Friedrichshafen.
Dornier utdannet seg til fotograf, ble en anerkjent motefotograf med to studioer og atelierer i München og i Madrid. Etter 20 år solgte han virksomheten, tok privatflygersertifikat, ble instruktør, helikopterpilot og tok flysertifikat for kommersiell luftfart (B-sertifikat). Etter noen års yrkeserfaring etablerte han i 1995 på Filippinene sitt eget flyselskap, Tigerhaier Philippines såvel som et teknologiselskap BeDo i Uhldingen-Mühlhofen i 2005.
I februar 2004 kjøpte han en Dornier Do 24 flybåt og en Dornier S-Ray-007 til sportsbruk. Do 24 ble restaurert og brukt i forbindelse med pengeinnsamling for UNICEF til inntekt for "World Flight for Youth" (utdannelse for filippinsk ungdom). På Filippinene driver han for tiden et feriested i Palawan. I Tyskland har han siden 2006 drevet et selskap, DOTA (Dornier Technologie Aviation Services GmbH) som leverer reservedeler til fly verden over. Dorniers virksomheter har for tiden rundt 500 ansatte, 30 av dem i Tyskland.
Vårin Ness
Karriere
Hun spilte for Kaupanger i 1.- og 2. divisjon, før hun dro til USA for å spille college-fotball. Hun spilte to år for Carson-Newman Eagles, før hun det tredje året i USA spilte for Florida Gulf Coast Eagles.
I 2018 ble det kjent at hun hadde signert for den italienske klubben Empoli i Serie B. I hennes første sesong i klubben rykket de opp til Serie A. Etter opprykket til Serie A var Ness i ferd med å forberede seg til sin debutsesong i den øverste divisjonen da legene fant aneurisme i hjernen som var litt for stor, og hun måtte bli operert. Etter en vellykket operasjon fikk hun sin debut i Serie A i november 2019.
I september 2020 ble det kjent at Ness hadde signert for Røa i Toppserien. Før 2021-sesongen pådro hun seg et tretthetsbrudd i ankelen som holdt henne borte fra fotballbanen i halvannet år. Hun forlot Røa etter 2022-sesongen. Etter et halvt år hos, ble hun klar for 2. divisjonsklubben i august 2023.
Signe Indahl-Voss
Signe Elvira Indahl-Voss (født Indahl 14. juni 1889 i Kristiania, død 10. november 1965 i Oslo) var en norsk skuespillerinne, sangerinne og danserinne, som i flere tiår preget oppsetningene på Centralteatret.
Familie
Signe Indahl-Voss var datter av politikonstabel, postbud og bryggearbeider Marthinius Indahl og Christiane Bjerke. Hun ble i 1921 gift med kapellmester, dirigent og komponist Torolf Voss.
Attapon Uea-aree
Attapon Uea-aree (født 18. november 1989) er en thailandsk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Signe Indahl-Voss
Liv og virke
Signe Indahl-Voss opptrådte på Centralteatret i perioden 1909-1940. Her fikk hun sin offisielle debut 19. desember 1909 i musikkteaterstykket Taterblod, da hun overtok rollen som Eldri etter Bokken Lasson. Allerede i 1908 hadde hun imidlertid medvirket i stykket Veslefrik med Felen samme sted, i tillegg til flere småroller, blant annet i en spansk solodans i Flaggermusen av Johann Strauss d.y.. Om hennes opptreden her ble det skrevet at hun «har meget talent. Hun gjorde umaadelig lykke».
Hoffråd
Hoffråd var i eldre tider en tittel på personer, embedsmenn og institusjoner. Den tyske benevnelsen Hofrat eller Reichshofrat ble benyttet i det hellige romerske rike av den tyske nasjon om en domstol som ble opprettet mellom 1519 og 1559. Den var en revisjonsinstans som stod over regjeringen og kamrene. Ved siden av den såkalte Reichskammergericht i Wetzlar var Reichshofrat aktiv som en domstol i keiserlige saker. Med slutten av det tysk-romerske rike i 1806 opphørte også domstolen.
Attapon Uea-aree
Han har ingen større internasjonale resultater, og hans beste verdenscupresultat er en 8.-plass fra 2016.
Signe Indahl-Voss
Liv og virke
Sommeren 1913 medvirket Indahl-Voss i Norsk Skuespillerforbunds kabaret Apekatten i Christiania Tivoli. Sent i karrieren var hun også tilknyttet Riksteatret. Hun medvirket også i filmen Sankt Hans fest i 1947.
Hoffråd
I Østerrike overlevde tittelen Hofrat frem til slutten av keiserriket Østerrike-Ungarn og andre verdenskrig. Den ikke-akademiske tittelen Hofrat blir i Østerrike fortsatt tildelt embedsmenn av Østerrikes president.
I Sverige ble benevnelsen hovråd i eldre tider benyttet om personer som var virksomme innenfor det kongelige hoffet. Den ble brukt om en rådgivende forsamling hos herskeren, eller andre enkeltpersoner med varierende oppgaver innenfor hofforvaltningen.
Надворны саветнік Надворны саветнік Надворный советник Дворски савјет
Sandis Ozoliņš
Sandis Ozoliņš (født 3. august 1972 i Sigulda, Latviske SSR) er en latvisk tidligere profesjonell ishockeyspiller. Han spilte for San Jose Sharks, Colorado Avalanche, Carolina Hurricanes, Florida Panthers, New York Rangers og Mighty Ducks of Anaheim i National Hockey League (NHL), og for Dinamo Riga og i Kontinental Hockey League (KHL).
I løpet av sin karriere i Nord-Amerika ble Ozoliņš tatt ut til syv NHL All-Star-kamper, ble Stanley Cup-mester med Colorado Avalanche i 1996 og var en av finalistene til James Norris Memorial Trophy som ligaens beste forsvarsspiller. Han har også rekorden for flest mål, assist, poeng og kamper blant latviske spillere i NHL, samt flere klubbrekorder hos både Colorado Avalanche og San Jose Sharks.
Ozoliņš representerte Latvia internasjonalt ved tre VM-turneringer, tre OL-turneringer (2002, 2006 og 2014) og to kvalifiseringsturneringer. Han representerte også Sovjetunionen ved junior-VM i 1991 (hvor de vant sølv) og 1992 (hvor de vant gull).