cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magne Rommetveit
Magne Rommetveit er oppvokst på Bryne i Time kommune på Jæren, hvor faren arbeidet som lærer. Rommetveit er utdannet lærer og har bakgrunn fra ungdomsarbeid. Han er bror til Geir Rommetveit og onkel til skuespiller og programleder Berte Rommetveit. For sitt arbeid for nynorsk ble han i 1998 utnevnt til æresmedlem i Noregs mållag.
NSF
NSF er en forkortelse med en rekke betydninger:
Kikkan Randall
Kikkan Randall (født 31. desember 1982) er en amerikansk tidligere langrennsløper som representerte skiklubben Apu Nordic Ski Center. Hun hadde sin styrke i sprint, særlig i fristil.
Karriere
Randall deltok under OL i 2002 uten særlig suksess, og hun debuterte i verdenscupen først i sesongen 2004/05, på 10 km fristil i Reit im Winkl. Hun deltok under OL i 2006, og der tok hun niendeplass på sprinten og tiendeplass på sprintstafetten, sammen med Wendy Kay Wagner. Randalls første pallplassering var en tredjeplass på sprinten i Rybinsk i sesongen 2006/07, og hennes første seier kom på samme sted en sesong senere. Denne seieren var historisk siden hun ble den første kvinnelige langrennsløper fra USA som vant et verdenscuprenn. Samtidig ble hun den første langrennsløper fra USA som tok en verdenscupseier på 24 år.
Randall har 19 topp ti-plasseringer i verdenscupen. Hun ble nummer 12 i verdenscupen i sprint i sesongen 2006/07, og samtidig nummer 30 i verdenscupen sammenlagt. Hennes beste plassering i et vanlig distanserenn er en åttendeplass på 10 km fristil på Sjusjøen i sesongen 2011/12. Hun har deltatt i alle verdensmesterskap siden 2001, og hun har sølvmedalje i sprint fra VM i 2009, bak Arianna Follis, og gull i lagsprint fra Ski-VM 2013.
Personlig
Hennes tante, Betsy Haines, og onkel, Chris Haines, var OL-utøvere for USA i henholdsvis 1980 og 1976.
Bildjevler
Handling
NASCAR-Racerkjøreren Mitch Cooper lærer opp mekanikeren Les York i faget. Det blir rivalisering og vennskapet ryker for en tid, men da Cooper ofrer sin egen sjanse i et billøp og setter livet på spill for York, går alt i orden igjen.
Om filmen
Bildjevler ble innspilt i Darlington, Sør-Carolina.
Den amerikanske anmelderen Leonard Maltin har gitt den 2 av 4 stjerner.
I rollene
(utvalg)
1048 Feodosia
1048 Feodosia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 29. november 1924 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
«Kon-Tiki»
«Kon-Tiki» er en flåte som ble bygget og seilt under ledelse av Thor Heyerdahl (1914–2002) i 1947 for å bekrefte hans teorier om folkevandring i Stillehavet. Seilasen gjorde Heyerdahl verdensberømt som eventyrer.
Ferden
Flåten ble bygget av balsatre. Det ble verken brukt spiker eller ståltråd for å sette den sammen, kun tau av hamp. Bambusrør, bananblader og noen få furuplanker utgjorde det øvrige byggematerialet.
Seilasen startet fra Peru, i Limas havneby Callao 28. april 1947, og endte på et korallrev ved Raroia i Polynesia 7. august etter en seilas på nesten 8 000 km i løpet av 101 dager. Heyerdahl hadde nå bevist sin teori om at Polynesia kunne ha blitt befolket fra Sør-Amerikas vestkyst av folk som hadde tatt seg over Stillehavet på balsaflåter. Heyerdahls bok om seilasen, Expedition Kon-Tiki ble utgitt i 1948, og oversatt til en rekke språk. Den kom ut på norsk samme år under navnet Kon-Tiki og ble en bestselger. I 1951 kom filmen Kon-Tiki, som vant en Oscar for beste dokumentar. Heyerdahl både regisserte og spilte i filmen.
ChristenUnie – Staatkundig Gereformeerde Partij
ChristenUnie – Staatkundig Gereformeerde Partij (KristenUnionen – Reformerte Samfunnsparti) var en valgallianse mellom de to kulturkonservative, protestantiske partiene ChristenUnie og Staatkundig Gereformeerde Partij. Begge partiene er euroskeptiske og sosialkonservative. Mellom 2001 og 2009 utgjorde alliansen en felles partigruppe innen Europaparlamentet, men etter Europaparlamentsvalget i 2009 ble dette samarbeidet oppløst, da de to partiene valgte å slutte seg til to forskjellige partigrupper i parlamentet.
«Kon-Tiki»
Antropologi
Mens «Kon-Tiki»s seilas var et interessant eksperiment som demonstrerte Heyerdahls teori om de polynesiske flåters sjødyktighet, er hans befolkningsteori omstridt og betvilt av antropologer. Fysiske og kulturelle særtrekk gjør at denne gruppen fagfolk lenge har hevdet at Polynesia ble bosatt fra vest mot øst. Folkeforflytningen begynte i Asia, ikke Sør-Amerika. Sent på 1990-tallet har en ved DNA-tester funnet at polynesiere har mer fellestrekk med folk fra Sørøst-Asia enn med folk fra Sør-Amerika, noe som antas å bevise at deres forfedre mest sannsynlig kom fra Asia.
Det skal likevel bemerkes at Thor Heyerdahl aldri har villet bevise at «dagens» polynesiere nedstammer fra Sør-Amerika. I henhold til enkelte polynesiske legender var Polynesia opprinnelig befolket av to folkeslag, de såkalte lang-ørede og de kort-ørede. I en blodig krig ble hele den lang-ørede befolkning utryddet og de kort-ørede overtok eneherredømme over Polynesia. Heyerdahl hevdet at den utryddede befolkning var de som stammet fra Sør-Amerika, ikke dagens, de kort-ørede.
Genesee County (Michigan)
Genesee County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Lapeer County i øst, Shiawassee County i vest, Oakland County i sørøst, Livingston County i sørvest, Tuscola County i nordøst og mot Saginaw County i nordvest.
Genesee Countys totale areal er 1 682 km² hvorav 25 km² er vann. I 2000 hadde fylket 436 141 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Flint.
Fylket ble grunnlagt i 1835 av land fra fylkene Lapeer, Saginaw og Shiawassee County. Det har fått sitt navn av nybyggere fra New York som oppkalte det etter fylket Genesee County i New York.
Johan Tufteland
Johan Tufteland (født 28. mai 1913 i Austevoll, død 25. februar 1998 i Kvam i Hardanger) var en norsk fisker, lærer, lyriker, oversetter og bygdebokforfatter. Utdannelsen hans var fra Stord lærarskule 1938–1942, Norges Lærarhøyskole i Trondheim (NTNU) 1949–1950, Sløyd- og tegnelærerskolen på Notodden 1951–1952 og Universitetet i Oslo 1958. Han arbeidet som lærer i Austevoll, i Bergen, i Kvam og på Kvitsøy. Tufteland skrev både fag- og skjønnlitteratur. Han gav ut kultursoge og tre gards- og ættesoger for Austevollkommune, tre diktsamlinger og en roman. Dessuten skrev han artikler i aviser og tidsskrift. I tillegg gjendiktet han til nynorsk dikt av den amerikanske lyrikaren Emily Dickinson. Flere av Tufteland sine gjendiktede salmer av blant andre Nikolai Grundtvig er med i Norsk salmebok.
Tufteland etterlot seg upubliserte romanmanus, dikt, gjendiktinger, ulike lokalhistoriske tekster og en håndskrevet ordsamling fra Austevoll på 531 sider. I forbindelse med 100-årsdagen for fødselen hans blir det gitt ut ei samling av upubliserte og tidligere utgitte dikt, prosatekster og gjendiktinger med tittelen ''Johan Tufteland. Dikt og prosa i utval''. Dessuten blir en omarbeidet versjon av Sogn og Fjordane teaters oppsetting fra 2000, Eit anna hav, satt opp på nytt i privat regi.
Tufteland fikk tildelt kulturprisen i Austevoll i 1988 og i Kvam 1990.
Ved siden av sin lyriske diktning arbeidet Johan Tufteland også med salmegjendiktninger, og han hadde seks gjendiktninger med i antologien «Med hyllings ljod». I forslaget til Norsk Salmebok finnes blant annet hans gjendiktning av sekvensen Veni sancte Spritus, den gylne sekvens fra 1200-tallet.
Jon Sudbø
Jon Sudbø (født 3. mai 1961) er en norsk tannlege og lege med begrensede autorisasjoner. Han ble i 2006 avslørt for omfattende forskningsfusk. Avsløringen ble bredt omtalt i norske og internasjonale massemedier, og ble betegnet av The Lancets redaktør Richard Horton som den største forskningssvindelen verden har sett. Som følge av saken ble Sudbøs doktorgrad trukket tilbake og han mistet for en periode autorisasjonene som lege og tannlege. Jon Sudbø er tvillingbror av professor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) Asle Sudbø.
Camilla Stoltenberg, som da var divisjonsdirektør ved Folkehelseinstituttet, avslørte tidlig i 2006 at Sudbøs artikkel «Non-steroidal anti-inflammatory drugs and the risk of oral cancer: a nested case-control study», publisert i The Lancet høsten 2005, var basert på fabrikkerte data. Som følge av avsløringen ble det oppnevnt en ekstern granskningskommisjon til å gjennomgå Sudbøs forskningsvirksomhet. Han var på det tidspunkt overlege ved Radiumhospitalet i Oslo og førsteamanuensis i annenstilling ved Universitetet i Oslo. Sudbø sa senere opp sine stillinger ved universitetet og Radiumhospitalet. Granskningskommisjonen konkluderte med at mesteparten av Sudbøs forskningsarbeid måtte underkjennes, og anbefalte Universitetet i Oslo å frakjenne ham doktorgraden, noe som skjedde 19. desember. Statens helsetilsyn tilbakekalte 21. november 2006 hans autorisasjoner som lege og tannlege. Sudbø ble politianmeldt av tilsynet for brudd på helsepersonelloven §§ 4 og 16 som rammes av straffebestemmelsen i samme lov § 67 og straffeloven § 48 a, men anmeldelsen ble henlagt i utgangen av 2008.
I juni 2007 fikk Jon Sudbø begrenset autorisasjon som tannlege; autorisasjonen gjaldt bare i Seljord og under forutsetning av at han bare hadde en underordnet stilling, at en annen tannlege førte tilsyn med arbeidet hans og at det ble sendt regelmessige rapporter om hans utøvelse av yrket. Sommeren 2009 fikk han autorisasjoner som lege og tannlege med den begrensning at han ikke kan drive med forskning. Sudbø søkte i 2013 om å få opphevet restriksjonene, men fikk avslag av Statens helsetilsyn. Ifølge Helsepersonellregisteret har Sudbø per 2022 «begrenset autorisasjon med vilkår» som tannlege og lege. I 2016 ble han ansatt som klinikkleder for Tannhelsetjenestens kompetansesenter Øst.
Bakgrunn og utdannelse
Jon Sudbø er utdannet cand.odont. i 1989 og cand.med. i 1994. Han fikk toppkarakterer, og var den beste i sitt kull på tannlegestudiet. Fra 1993 arbeidet Sudbø med sitt doktorgradsprosjekt, som ble finansiert av Kreftforeningen, og ble tilknyttet Radiumhospitalet. Han tok den medisinske doktorgrad i 2001. Graden ble senere frakjent.
Avsløring av fabrikkerte forskningsresultater
Sudbø var en internasjonalt anerkjent kreftforsker, og medlem av en gruppe som i 2005 mottok 10 millioner dollar i prosjektmidler fra en amerikansk stiftelse. Han har ledet en større forskningsgruppe ved Radiumhospitalet, som blant annet har publisert materiale som angivelig skulle påvise at risikoen for munnhulekreft reduseres ved bruk av NSAID-preparater som f.eks. ibuprofen.
I januar 2006 ble det avslørt at Sudbøs materiale var basert på et fiktivt pasientmateriale. Sudbø har innrømmet å ha diktet opp nesten 500 fiktive pasienter med falske navn, personnumre og sykdomshistorier. Han har også hevdet å ha fått støtte fra organisasjoner som ikke har gitt noen slik støtte (Kreftforeningen, Forskningsrådet). Sudbø ble straks suspendert fra sin stilling ved Radiumhospitalet. En ekstern granskningskommisjon ble oppnevnt for å gjennomgå alle hans arbeider, mens fylkeslegen 18. januar gjorde kjent at det ville reises tilsynssak mot Sudbø.
Redaktør i The Lancet, Richard Horton, betegnet saken som den største forskningssvindelen verden har sett. Jon Sudbøs tvillingbror, fysikkprofessoren Asle Sudbø, var blant de 13 medforfatterne av artikkelen i The Lancet. Granskningskommisjonen gransket også alle medforfatterne. Asle Sudbø skal ifølge NTNU ha bidratt med råd om statistisk metode. Saken har ledet til en debatt om medforfatteres ansvar. Ifølge Richard Horton var det umulig at medforfatterne ikke har visst om svindelen.
Etter at skandalen ble kjent stanset Radiumhospitalet en internasjonal kreftforskningsstudie som var basert på innholdet i artikkelen til Sudbø. Sykehuset hadde fått 70 millioner kroner fra National Cancer Institute i USA for å forske på kreft i munnhulen, og pasienter fra Sverige, Oslo og Houston sto klare til å komme i gang. Da saken ble kjent, ble forskningsstudien stanset midlertidig, før den ble lagt på is.
Det kom også frem at Sudbø oppgav uriktige opplysninger da han ble ansatt som overlege. En forutsetning for ansettelse var spesialistgodkjennelse, men Sudbø hadde aldri fullført spesialistutdannelsen. Han hadde også hevdet å ha arbeidet ved Ullevål universitetssykehus, noe som viste seg å være usant.
Den 22. januar 2006 opplyste Sudbø, gjennom sin advokat, at det også var grunn til å se nærmere på artikler publisert i The New England Journal of Medicine i april 2004, samt en artikkel publisert i Journal of Clinical Oncology i mars 2005. Sudbø opplyste at forfalskningene var helt og holdent hans eget verk, og at medforfatterne ikke var klar over at pasientdataene var oppdiktede.
For første gang etter skandalen lot Sudbø seg intervjue i NRKs Sånn er livet-sending 21. juni 2006. Der snakket han om avsløringen, støtten fra familien, selvmordstankene og innleggelsen på akuttpsykiatrisk avdeling. Han ba også om forlatelse for å ha ført dem han samarbeidet med bak lyset. Sudbø antydet at han i fremtiden kunne bli nødt til å livnære seg som taxisjåfør eller bonde.
Granskingsrapporten ble lagt frem 30. juni 2006. Den konkluderte blant annet med at 13 vitenskapelige artikler i en rekke anerkjente medisinske tidsskriftet måtte trekkes tilbake. Videre konkluderte rapporten med at doktoravhandlingen til Jon Sudbø var basert på juks og også måtte trekkes tilbake. Sudbø ble utsatt for hard kritikk for å ha utført systematisk juksing med data helt fra slutten av 1990-tallet og frem til skandalen ble oppdaget i januar 2006. Han skal ha vært alene om jukset, ifølge granskningskommisjonen.
Kreftforeningen varslet at de ville ha tilbake midlene de utbetalte til Sudbø.
Jon Sudbø ble politianmeldt av Statens helsetilsyn for brudd på helsepersonelloven §§ 4 og 16, som rammes av straffebestemmelsen i samme lov § 67 og straffeloven § 48 a. I november 2006 ble tilsynssaken mot Sudbø avsluttet, og Sudbøs autorisasjoner som lege og tannlege ble tilbakekalt. Sudbø påklaget vedtaket, og hans advokat varslet at han om nødvendig ville gå til sak mot staten for å få autorisasjonene tilbake. Hans advokat uttalte: «At hans glipp i forbindelse med artikkelen i Lancet skulle gjøre ham uegnet som lege, mener han er spesielt». Senere trakk Sudbø imidlertid klagen uten å gi noen begrunnelse. Han hadde anledning til å søke om å få autorisasjonene tilbake etter en viss tid.
Den 19. desember 2006 bestemte det medisinske fakultetsstyre enstemmig at Sudbø skulle frakjennes sin doktorgrad. Fakultetsstyret uttalte:"«De uregelmessigheter som er påvist i datagrunnlaget, er av en slik art at det utvilsomt dreier seg om manipulering av data fra Sudbøs side. Fakultetsstyret finner det derfor dokumentert at det foreligger fusk i Jon Sudbøs doktorgradsavhandling. Doktorgraden er således tildelt på feil grunnlag. Fakultetsstyret fratar Sudbø doktorgraden, og ber fakultetsledelsen sørge for at doktorgradsdiplomet blir innlevert». Sudbø klaget avgjørelsen inn for universitetsstyret, som avviste klagen 3. mai 2007 og bad universitetsdirektøren sørge for at diplomet blir innlevert."
Begrenset tannlegeautorisasjon og jobb som underordnet tannlege i Seljord
I juni 2007 ble det kjent at Sudbø hadde søkt arbeid som tannlege i den offentlige tannhelsetjenesten i Seljord i Telemark, og at han hadde søkt om autorisasjon som tannlege, med anbefaling fra fylkestannlegen. Sudbø fikk en begrenset autorisasjon. I autorisasjonsvilkårene stod det at Jon Sudbø bare kunne ha en underordnet stilling som tannlege ved den offentlige tannhelsetjenesten i Seljord, og at det skulle være en annen tannlege ansatt ved klinikken som førte tilsyn med arbeidet hans. Sudbø skulle kun drive klinisk virksomhet som tannlege, og ikke drive forskning. Fylkestannlegen forpliktet seg til å sende halvårlig rapport til Statens helsetilsyn vedrørende Jon Sudbøs utøvelse av tannlegeyrket. Videre ble det stilt som krav at arbeidsgiveren var kjent med hvorfor Sudbø mistet sin autorisasjon. Sudbø var eneste søker til stillingen som tannlege i Seljord, der det var stor tannlegemangel. Han var da bosatt i Morgedal.
Senere arbeid
Sommeren 2009 ble restriksjonene på Sudbøs tannlegeautorisasjon lempet på, og han fikk i tillegg legeautorisasjon med restriksjoner. Restriksjonene på hans autorisasjoner var i begge tilfellene at han ikke kunne drive med forskning. Han kunne drive normalt klinisk arbeid.
Synklinal
Synklinal er et geologisk uttrykk for en nedbøyd del av en foldet berggrunn.
Når en del av jordskorpa presses sammen i forbindelse med at to tektoniske plater beveger seg mot hverandre, kan berggrunnen krølles sammen, altså foldes. Folden som dannes går opp og ned i en bue.
De folder som er nedrettede kalles synklinaler. De opprettede delene kalles antiklinaler.
Lisleby Fotballklubb
Lisleby Fotballklubb (stiftet 8. mai 1920) er en norsk idrettsforening fra Lisleby i Fredrikstad. Draktene er kledd med gule og grønne vertikalt stripete trøyer og grønne shorts. Medlemstallet (inkl. håndballgruppa) ligger på ca. 600.
Historikk
Klubben ble stiftet som en ren fotballklubb, men i 1922 ble friidrett innlemmet under klubben og etter hvert har også flere idretter blitt tatt opp i klubben; boksing, bryting, hurtigløp på skøyter og håndball. Bryterne var med i klubben til 1927, mens bokserne meldte seg ut i 1935. Skøytegruppen ble startet i 1924, mens håndballgruppen startet under et møte 12. desember 1946.
Både håndball- og fotball-laget har, til tross for Lislebys få innbyggere, spilt på Norges øverste nivå ved noen få anledninger. A-laget i fotball nådde semifinalen i NM (cupen) i 1932, 1936 og 1945, og har i tillegg spilt fire sesonger i landets øverste divisjon: 1950–51, 1960–61, 1961–62 og 1966. Lisleby har fostret landslagsspillere i både fotball for menn og håndball for kvinner.
Marcelina Kiala
Marcelina Kiala (født 9. november 1979) er en angolansk profesjonell håndballspiller som spiller for den angolanske håndballklubben Atlético Petróleos Luanda. Hun spiller i posisjonen venstreback, og er også en del av det angolanske håndballandslaget.
Apollinarij Vasnetsov
Apollinarij Mikhajlovitsj Vasnetsov (russisk: Аполлинарий Михайлович Васнецов; født i landsbyen Rjabovo i provinsen Vjatka, død 23. januar 1933 i Moskva) var en russisk kunstmaler og grafiker. Han spesialiserte seg på scener fra middelalderen i Moskva. Han var en yngre bror av den mer berømte Viktor Vasnetsov.
Vasnetsov var både maler og grafiker. Noen formell utdanning i malerkunst fikk han ikke. Men han gikk i lære hos sin eldre bror Viktor Vasnetsov. Fra 1883 bodde og arbeidet han og broren i Abramtsevo, der han ble påvirket av maleren Vasilij Polenov. I 1898–1899 reiste han i Italia, Frankrike og Tyskland.
Marcelina Kiala
Hennes søster, Luisa Kiala, spiller også for det angolanske landslaget.
Apollinarij Vasnetsov
I tillegg til episke landskapsbilder av russisk natur, skapte Apollinarij Vasnetsov sin egen sjanger av rekonstruerte, historiske landskap basert på historiske og arkeologiske data. Maleriene hans gir et visuelt bilde av Moskva slik det må ha vært i hundreårene mellom 1300-tallet og 1700-tallet.
Vasnjetsov var medlem av Peredvizjniki fra 1899, og akademimedlem fra 1900. Han var enn av grunnleggerne og tilsynsmennene av Russlands Kunstnerforening.
I begynnelsen av 1920 inviterte Arkeologiutvalget (forgjengeren til Selskapet for vern av kulturminner) Apollinarij Vasnetsov og noen andre malere (blant dem Vikentij Trofimov) til å tegne gamle byer i Voronezj.
Ekstrem programmering
Ekstrem programmering (engelsk: extreme programming, forkortet XP) er en systemutviklingsmetode som er utformet for å være så fleksibel som mulig. I tradisjonell systemutvikling (for eksempel fossefallmodellen) setter man gjerne kravspesifikasjoner og lignende grunnlag på forhånd, og dermed blir også utgiftene store når en mot slutten av arbeidsfasen blir nødt til å mer eller mindre starte på nytt fordi noen av systemkravene er blitt endret.
Metoden ble først formulert av Kent Beck, Ward Cunningham og Ron Jeffries, og den første boken om metoden var Extreme Programming Explained av Kent Beck, ble publisert i 1999.
Verdier
XP baserer seg på fem «verdier» som de ansatte må holde seg til og jobbe opp mot. Disse verdiene er:
I utgangspunktet var det fire verdier, men respekt ble ført på listen i en senere utgave. Kommunikasjon og tilbakemeldinger er uunnværlige som hovedverdier i XP, og en viktig del av fremgangsmetoden er testing. Intensiv testing av produktet blir gjort kontinuerlig hele veien gjennom prosjektet, og tilbakemeldingene derfra blir kontinuerlig ført tilbake til programmererne.
Egenskaper
En av de mer spesielle aspektene ved XP er at utviklerne hele tiden skal være åpne for å endre på produktet. Kunden er konstant i dialog med utviklerne og kan komme med endringskrav når som helst. XP kan ofte virke mindre strukturert enn tradisjonelle systemutviklingsmetoder, siden XP-utviklere setter i gang med programmeringen fra dag 1, der hvor man inne i andre utviklingsmiljøer først legger opp en «businessmodell» og planlegger hele arbeidsprosessen i alle ledd.
Prototyping i XP
Prototyper benyttes for å redusere risker og for å få en bedre forståelse av produktet og kravene til produktet. I XP bruker man prototyping på en annen måte enn i andre utviklingsmetoder. I stedet for å bruke uker på å lage en «Ferdig» prototyp med brukergrensesnitt, bruker man heller en dag eller to på å lage en enkel prototyp som en går gjennom sammen med kunde/interessent, som da kan komme med endringsforslag og sammen med utvikleren jobbe frem det ferdige produktet.
Architectural spike / spike solution
Lag flere enkle program (spikes) når du møter et teknisk problem, der hver av «spike»-ene skal være en mulig løsning på problemet for å utforske mulige løsninger på problemet. De fleste «spikes» er som regel for dårlige til å bli beholdt som en permanent del av systemet. Målet med en «spike» er å redusere risikoen for feil, ved å fokusere på et problem om gangen. Hver ny «spike» setter i gang en ny utviklersyklus, som i grove trekk består av:
Arbeidsflyt ved hjelp av XP
Dette diagrammet beskriver hva som skjer i «Gjentagelse»-steget i forrige diagram:
Viktige elementer i XP er:
Slaget i Westtief
Slaget i Westtief på sørøstlige side av Rügen om innløpene til den grunne sjøen Greifswald mellom Rügen og Pommern egentlige var en del av en større operasjon som strakk seg over flere dager mellom danskene under Sehested og svenskene under Henck.
Bakgrunnen
Etter nederlaget under Slaget ved Helsingborg i mars 1710 ønsker dansk-nordmennene under deres konge Frederik IV å tilfredsstille seg med det neste beste, en nøytralisering av de svenske besittelsene i Tyskland inkludert Svenske Pommern som fremdeles ved sitt eksistens utgjør en trussel mot Danmark fra sørøstover til lands. Da et fredsfremstøt om nøytralitet i Nord-Tyskland i mai 1710 var avslått av svenskene under Karl XII fikk danskene fri vei for deres planer sammen med deres allierte Sachsen og Russland. Men fordi en pestepidemi herjet i den første halvparten av året 1711 var det ikke mulig å kunne lansert et felles angrep før i august 1711 og dog med svekkede krefter i forveien. En gradvis erobring av de svenske provinsene ble startet.
I mars 1712 var den viktige byen Stralsund, selve garantien for den svenske besittelse av de nordtyske kystprovinsene innenfor rekkevidden for de allierte hærer, men fordi man hadde i forveien undervurdert de svenske anstrengelsene for å holde de oversjøiske forbindelser over Østersjøen ved like kom det fram et behov for å forsegler innløper til Stralsund fra øst over sjøen Greifswalder Bodden. Dessuten hadde tidligere erfaringer vist at kontakt mellom Rügen som hadde flere utmerkede havner og avstigningssteder som kunne ikke blir blokkert og byen Stralsund måtte ble brutt for å fullfører formålet. Det grunne farvannet måtte derfor under dansk-norsk herredømme.
Frederik IV beordert så den dansk-norske orlogsflåten om å stille en østersjøeskadre for denne oppgaven og blir presentert en detaljert plan av den kyndige scoutbynacht Sehested som var allerede viseadmiral om ikke i den korrekte graden. Planen går ut på å blokkere de to innløper fra østlige del av Østersjøen, Westtief nordvestover mot Rügen og Osttief sørøstover mellom øyen Ruden og Usedoms nordspissen. Deretter skulle begge innløper forseres med grunngående krigsskip for å tar kontroll over disse og dominerer sjøen som er så grunt at det var få seilingsruter å bruker. Mens Sehested skulle tar fatt på sin oppgave skulle en eskadre under viseadmiral Barfoed krysser mellom Rügen, Ystad og Møn for å hindret flere transportsflåter og deres eskorter fra å når fram.
Den 17. juli 1712 kunne Sehested eskortert av viseadmiral Barfoed seilt fra Køge bukt med en sterk eskadre på ett orlogsskip, tre lette fregatter, to armerte galioter og flere prammer.
Eskadrene
Den dansk-norske eskadren under Sehested: 5 mindre fartøyer inkludert to galioter og 3 brannskip
Den svenske eskadren under Henck: 4 mindre fartøyer inkludert en galei og 11 transportsfartøyer
Sjøslaget
Ved 27. juli ankret Sehested ved Rügen nordøstover for innløpene med sin eskadre som umiddelbart sperret av begge med fregattene og den 31. juli stevnet Phønix(12) mot Westtief sammen med prammene Arc Noah(16), Ebenetzer(15) og Helleflynderen(14). Der vente svenskene med en sterk styrke på flere krigsskip som kunne ikke tillatt seg å mister kontrollen fordi fra innløpet finnes det en sikker innseilingsrute mot Jasmund. Den planlagte ekspedisjonen under Magnus Stenbock som skulle over til Rügen med 7 500 soldater i første omgang var ment å kom til østsiden av Rügen vekk fra den dansk-norske orlogsflåten som kunne overfalt transportsflåten når man var opptatt med å losset forsyningene på land. Derfor vil østsiden med de sikre avstigningssteder være passende. Med dette i baktanken slåss svenskene djervt mot de mindre stykkprammer som har grove artilleri.
Slaget raste utover dagstimene og det første angrepet var slått tilbake med stor tap. Sehested gikk på ny til angrep så sjøslaget som hendt på grunn farvann omkring et innløp med banker rundt om skulle vare i flere dager mellom krigsskipene som entens bevege seg sløv eller var nesten stasjonert. Prammen Arc Noah(16) var hardest rammet med 7 døde og 13 sårede og hadde fått mye skade på seg.
Den 2. august 1712 etter to dager med vedvarende strid rettet Sehested et nytt angrep mot Westtief innløpet, men med et par orlogsskip med to fregatter som med sin blotte tilstedværelse og deres artilleristyrke holdt svenskene opptatt så Sehested kunne trakk seg med en del av eskadren på Ditsmarsken(46) og seile om øya Ruden mot Osttief som var latt åpent. Etter å ha forserte innløpet Osttief mellom Ruden og Usedom var han nå i Greifswalden Bodden og kunne angriper Henck mellom Westtief og det indre innløpet Neutief. Henck realisert faren og skynder seg tilbake først til Neutief, men et nytt angrep av Sehested forverret situasjonen der.
Ved 4. august hadde ikke svenskene annet valg enn å forlater Neutief til sundet mellom Rügen og fastlandet og lå ved øya Palmer Ort. To dager senere kunne Sehested med sin eskadre og forsyningsflåte som medbrakt tungt artilleri ankret på Dänische Wiek som herre over de østlige farvannene av Rügen og Pommern.
Etterspillet
Nederlaget i Slaget i Westtief skulle får konsekvenser fordi nå måtte riksadmiral Wachtmeister føre den store transportsflåten på mellom 110 og 150 fartøyer til vestsiden av Rügen der det finnes gode avstigningssteder, men sårbar for angrep fra vestover dersom farvannet langs Wittow og Dornbusch på nordvestlige siden av Rügen var mot fri hav. Resultatet vist seg under Rügen-affæren der transportsflåten ble tilintetgjorde av dansk-nordmennene. Generaladmiral Gyldenløve var noe overrasket over at svenskene kunne tar et slik vågestykke, men var ikke sent med å utnytte situasjonen til sin fordel.
Om morgen da landgangen skulle begynner observere de allierte flere rytterne kom fram og senere vist det seg å være et sterkt svensk rytterkorps som de visste skulle ikke være på Rügen. Sehested stoppet operasjonen og besluttet sammen med de andre offiserer om å trekke seg for å rådslå seg om situasjonen på Rügen. Sehested vil nå vente på en oppklaring og det var først den 4. oktober 1712 han sammen med tsaren og kong August av Polen fikk nyhetene om at det var landsatt en stor hær under general Stenbock. Tsaren skuffet over nyhetene annosert at han trekke seg og overlatt sin hær til Sehested og kong August av Polen overbevist om at det var nå nytteløst å invadere Rügen. Kort etterpå falle samholdet fra hverandre.
Frederik IV informert om situasjonen siden beordret Sehested om å bringer tilbake det tunge artilleriet dersom den svenske hæren på Rügen kan forvansket en beleiring på den viktige byen Stralsund og uten russisk eller polsk hjelp kunne ikke de ta opp kampen med Stenbock eller angriper Stralsund. Selv om det var 45 000 allierte soldater i oktober, kunne Stenbock trekke seg over til Stralsund uten å blir forstyrret. Stenbock etter å ha ventet på at de allierte skulle kom fram for å ringer inn Stralsund opplevde forsyningsmangel fordi mye av forsyningene var ødelagt og høststormene forhindrer flere transportsflåter fra Sverige. Den 1. november måtte han forlater Stralsund vestover.
Schwarzschilds løsning
Schwarzschilds løsning betegner en løsning av Albert Einsteins feltligninger i den generelle relativitetsteorien, først oppdaget av Karl Schwarzschild. Det finnes to typer av Schwarzschilds løsning, én som beskriver tidrommet utenfor en statisk, sfærisk-symmetrisk massefordeling, den såkalte ytre løsningen eller vakuumløsningen, og en indre løsning som beskriver gravitasjonsfeltet innenfor en tilsvarende inkompressibel massefordeling.
Slaget i Westtief
Etterspillet
I desember hadde Sehested kommet tilbake til København med det tunge artilleriet mens hans eskadre med Ditsmarsken lå i Osttief innløpet til Greifswalden Bodden gjennom vinteren tross storm og is med dyp frost. Ved februar var alle skipene innelukket av tykk is som brøt opp og driver vekk først ved mars 1713.
Schwarzschilds løsning
Schwarzschilds ytre løsning
Schwarzschilds ytre løsning er en eksakt løsning av feltligningene på formen
Slaget i Westtief
Kilder
Seegefechte im Greifswalder Bodden (1712)
Schwarzschilds løsning
Schwarzschilds ytre løsning
med et linjeelement på formen
som utgangspunkt. Løsningen til en massefordeling med masse M blir da
hvor.
som kalles Schwarzschild-radien og definerer hendelseshorisonten til en massefordeling. Dersom utstrekningen til en massefordeling er mindre enn denne radien, sier man at den har kollapset til et sort hull.
Singulariteter og analytisk forlengelse
Fra linjeelementet i Schwarzschildkoordinater har vi to singulariteter, Schwarzschildradien og r = 0. Fra Kretschmanns krumningsskalar ser vi at det er kun singulariteten i origo som er en fysisk singularitet:
Schwarzschild-koordinatene er medbevegende med et statisk referansesystem utenfor en massefordeling. Dersom massefordelingen har kollapset til et sort hull kan vi ikke ha et statisk observatør innenfor hendelseshorisonten i en endelig avstand fra origo. Schwarzschild-koordinatene er ikke veldefinert innenfor hendelseshorisonten. Man kan da ta i bruk nye koordinater introdusert av Kruskal og Szekeres. Med disse koordinatene er linjeelementet gitt som
Stemme
Stemmen er den lyden mennesker produserer gjennom munnen ved hjelp av leppene og stemmebåndene for å kommunisere gjennom språk og andre midler.
Schwarzschilds løsning
Singulariteter og analytisk forlengelse
hvor r_s er Schwarzschildradien og
Stemme
Oppbygning
Stemmen dannes ved at stemmeleppene lukkes og at luft deretter presses gjennom stemmebåndene slik at de vekselvis åpnes og lukkes og at luften dermed slipper gjennom i svært kortvarige støt (mellom noen hundre og opp til flere tusen ganger pr. sekund). Frekvensen av disse luft-støtene danner tonehøyden – barn og kvinnestemmer har vesentlig raskere frekvens enn mannstemmer og klinger derfor «lysere».
Stemmenes faser
Den vanlige stemme kan deles inn i tre hovedfaser:
Schwarzschilds løsning
Singulariteter og analytisk forlengelse
Dette er den første formen av Kruskal-Szekeres-linjelementet. Ved å innføre koordinatene
1049 Gotho
1049 Gotho er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 14. september 1925 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Stemme
Historisk perspektiv
Gjennom vår historie har stemmen hatt tusenvis av forskjellige anvendelser og formål. I eldre kulturer har stemmen vært essensiell for å overlevere informasjon, kultur og historie til den neste generasjon. I vårt samfunn har skriftkulturen en vesentlig plass, men stemmen er fremdeles en av de viktigste og mest presise måter å kommunisere på – gjennom ord, lydstyrke og klang.
Schwarzschilds løsning
Singulariteter og analytisk forlengelse
får vi andre form av Kruskal-Szekeres-linjeelementet
Stemme
Stemmen som formidler
Stemmen har en sentral plass i en lang rekke kunstformer – film, teater, konsert, musikal, opera, operette, i radio og fjernsyn og på plateinnspillinger. Stemmen kan også brukes som utgangspunkt for elektronisk musikk. Utøvere bruker svært mye tid på å lære seg å kontrollere stemmens omfang, klang og lydstyrke og undersøke hvordan man med ulik stemmebruk kan kommunisere på en mer intens og mangefassetert måte.
Sang
I sang følger stemmen et bestemt musikalsk og rytmisk mønster, tilpasset ordenes innhold. Sangen kan være improvisert eller gjengi en komposisjon.
Stemmekategorier
Man deler gjerne menneskestemmene i 6 grupper:
I tidligere tider fantes det også kastratsangere, dvs. gutter som fjernet kjønnskjertlene før stemmeskiftet, slik at strupehodet ikke vokste og at de dermed beholdt den lyse stemmen gjennom hele livet. De kunne synge i samme stemmeleie som høye kvinnestemmer (sopran) og var meget etterspurt i Europa på 1600- og 1700-tallet.
Sangtyper i operasammenheng
Innenfor opera kategoriseres stemmer gjerne i «stemmefag». Gjennom tidene har det utviklet seg ulike «typer» innenfor repertoaret som har noen fellestrekk, og det har dannet grunnlaget for denne inndelingen. Bruken av «fag» gjør det f.eks. enklere å besette en rolle med en passende sanger.
Høytlesning
Høytlesning benyttes i litterære sammenhenger, der innholdet i teksten blir gjengitt ved å anvende stemmens klangvariasjonsmuligheter på en meningsfull måte.
Wings at the Speed of Sound
Wings at the Speed of Sound er det femte albumet til Wings, utgitt i mars 1976. Det ble spilt inn i en pause i bandets verdensomspennende Venus and Mars-turné.
Etter en serie konserter i Australia i november 1975 tok Wings en pause fra turneen for å tilbringe tid sammen med familiene, og i januar 1976 dro de til Abbey Road Studios i London for å spille inn Wings at the Speed of Sound. Det var det første albumet McCartney spilte inn i England siden Red Rose Speedway. Albumet var ferdig i løpet av februar, og bandet fullførte verdensturnéen.
Sporliste
Alle komposisjoner av Paul McCartney, dersom ikke annet er oppgitt.
Taishan
Taishan kan være:
2. serierunde i Tippeligaen 2009
2. serierunde i Tippeligaen 2009 startet lørdag 21. mars klokken 16:00 med Vålerenga mot Aalesund. Runden fortsatte med seks kamper søndag 22. mars, fem kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden ble avsluttet mandag 23. mars klokken 19:00 med Tromsø mot Rosenborg.
NRK
Norsk rikskringkasting AS, i dagligtale og markedsføring mest kjent under forkortelsen NRK, er et norsk statseid kringkastingsselskap som tilbyr medieinnhold på radio, TV, strømmetjeneste og internett. NRK bygger på prinsippene til en offentlig allmennkringkaster etter samme modell som BBC og er medlem av Den europeiske kringkastingsunion.
NRK ble etablert i 1933 og er Norges største mediebedrift med 3,600 årsverk av faste og midlertidige ansatte. I 2018 hadde selskapet en samlet inntekt på 6 milliarder kroner, hvorav det aller meste kom fra kringkastingsavgiften. Fra 2020 finansieres NRK som en medieavgift som hver skattebetaler betaler over skatteseddelen.
NRK drifter fire tv-kanaler (NRK1, NRK2, NRK3 og NRK Super) og tretten riksdekkende radiokanaler over DAB-nettet. I tillegg har kringkasteren nettstedet nrk.no med tilhørende tjenester som NRK TV, NRK Radio, NRK Super og Yr.no, samt en rekke podkaster.
Frem til begynnelsen av 1980-årene hadde NRK monopol på kringkasting i Norge, men kringkasteren har fremdeles en sterk stilling i Norge etter fremveksten av kommersielle radio- og tv-kanaler. I 2021 var P1 og NRK1 fremdeles landets største radio- og tv-kanal, med en markedsandel på henholdsvis 38 og 36 prosent. Ifølge NRKs egne undersøkelser benyttet 89 prosent av befolkningen over 12 år seg av NRKs tilbud daglig i 2020. Samme året hadde NRKs radiokanaler en samlet markedsandel på 64,3 prosent, mens NRKs tv-kanaler hadde 43 prosent.
Kringkastingsavgiften 1933–2019
Fra etableringen i 1933 og til og med 2019 ble NRK i all hovedsak finansiert gjennom den årlige kringkastingsavgiften, på folkemunne kalt tv-lisensen. NRKs lisensinntekter var i 2018 på 5,68 milliarder kroner, noe som utgjorde 95 prosent av NRKs totale inntekter. Resten av inntektene kom fra utleie av lokaler, utstyr og produksjonspersonell, royalties, offentlige tilskudd, og sponsormidler.
Lisensordningen innebar at hver norsk husstand med fjernsyn måtte betale den årlige avgiften, fordelt på to terminer i året. I lisensens siste år, 2019, var avgiften på 3039 kroner, og på slutten av 2017 var det registrert 2,038,000 lisensbetalere – det høyeste antall noen gang. Ifølge NRKs egne undersøkelser var det høy aksept for avgiften blant befolkningen; i 2018 mente 63 prosent at de i «meget stor» eller «ganske stor» grad fikk valuta for lisenspengene.
Skattefinansiering fra 2020
I desember 2016 varslet Erna Solbergs regjering at den ville erstatte kringkastingsavgiften med en ny finansieringsmodell, tilpasset moderne mediebruk. Den nye mediemeldingen kom først i 2019, og den innebar at NRK fra og med 2020 finansieres som en medieavgift som betales over skatteseddelen. Denne er personlig og varierer fra 200 til 1700 kroner i året, ut fra skattebetalerens årsinntekt. Skatten øker ved at personfradraget, som alle får ved skatteberegningen, reduseres med 7700 kroner. Med innføringen av den nye skatten ble samtidig NRKs lisenskontor i Mo i Rana lagt ned.
NRKs budsjett blir vedtatt i statsbudsjettet, og inntektene bestemmes for fire år om gangen.
Sponsing og annonsering
Tidligere hadde NRK annonser på tekst-tv og nettsiden nrk.no. Reklamen på tekst-tv forsvant fra 1. januar 2009, og 24. mars 2010 ble også nrk.no reklamefritt. Av hensyn til design og allerede inngåtte avtaler ble reklamen på nrk.no først faset helt ut i september 2010.
Historikk
Regulære radiosendinger i Norge ble startet i 1925 av det privateide selskapet Kringkastingsselskapet A/S. Dette var en forgjenger til Norsk rikskringkasting som ble etablert i 1933. NRK var eid og kontrollert av staten, og dets viktigste oppgave var fra starten å drive folkeopplysning etter modell av britiske BBC. I denne første tiden utgjorde foredrag og informasjonsprogrammer en betydelig del av sendeflaten. Ved opprettelsen hadde NRK 90 ansatte og sendte radioprogrammer fra klokka 10.00 til 22.45 med en pause mellom klokka 15.00 og 17.00.
Kringkasting er norsk oversettelse av det engelske ordet «broadcasting». Aftenpostens Radio-Nyt utlyste i 1922 en konkurranse om et norsk navn for «broadcasting». Det kom inn flere hundre forslag. Forstavelsene kring- og rund- forekom flest ganger. Verbet var som regel -kaste eller -sprede. Aftenposten valgte selv «rundtelefonering». Dette begrepet slo ikke igjennom. «Broadcasting» ble derfor det mest vanlige i fortsatt et par år, sammen med «trådløs telefoni» og «den trådløse». I 1924 begynte telegrafdirektør Niels S. Nickelsen å bruke begrepet «kringkasting» internt i Telegrafverket. Begrepet ble offisiell betegnelse fra 1925.
I NRK ble journalister kalt «programsekretærer» fra 1933 til 1999.
NRK under krigen
I krigsårene 1940–1945 var kringkastingen i Norge underlagt nazistenes kontroll, og sendernettet ble delvis ødelagt. NRK flyttet samtidig sin virksomhet til Storbritannia, der Toralv Øksnevad ledet sendinger som «stemmen fra London». Sendingene, og spesielt de kodede særmeldingene, gjorde NRK til et viktig talerør i den norske motstandkampen. Det var reklame i norsk radio fra starten frem til 1940, da tyskerne stanset reklameinnslagene av frykt for skjulte kodesendinger.
NRK hadde også sendinger fra USA under krigen. NRKs styreformann, dr. Arnold Ræstad sammen med to av NRKs funksjonærer, Gunnar Nygård og Karl K. Larsen, ankom Boston i august 1940. Der sørget dr. Ræstad for at NRK fikk sendetid over en privat kortbølgesender, WRUL. I 1943 ble sendingene overført til Office of War Information i New York. Særlig populære var hilsener fra sjøfolk i utenriksfart og krigsseilere. Gunnar Nygård ble kjent som «stemmen fra Boston».
Fjernsynet kommer
Etter krigen gjenopptok NRK sin tidligere profil og la etter hvert større vekt på underholdning og stoff fra distriktene. I de første 30 årene var radio dominerende i NRKs virksomhet, men utover 1950-årene begynte kanalen å teste ut fjernsynssendinger. Det hele startet med det såkalte Fjernsynsutvalget av 1950, som fikk i oppgave å utrede hvordan fjernsynet skulle innfases i Norge. Mens andre land som Danmark og Sverige lå lengre fremme på tv-fronten, holdt norske myndigheter igjen. Norge var fremdeles midt i en gjenreisningstid, og det var derfor lite penger til å prioritere et «luksusgode» som fjernsyn. Flere etater, som Telegrafstyret, viste til at det var dårlige mottaksforhold for radio flere steder i landet, og at staten derfor burde prioritere å bygge ut radionettet før en begynte med fjernsyn. 30. januar 1953 vedtok likevel Stortinget å gi grønt lys for prøvesendinger for fjernsyn og bevilget 600 000 kroner over statsbudsjettet til investeringer og utredninger det neste året. Ytterligere 300 000 kroner fulgte over statsbudsjettet for 1954–1955, og 100 000 kroner ble bevilget for 1955–1956. Ett år etter Stortingets vedtak, 12. januar 1954, gikk Norges aller første prøvesending for fjernsyn. Det var et 55 minutter langt program, sendt direkte fra et provisorisk studio på Tryvannshøyden i Oslo. Allerede her dukket tv-klokka opp, og kringkastingssjef Kaare Fostervoll talte, før teatersjef Jens Gunderssen spilte et gitarstykke. På denne tiden var det bare fire registrerte fjernsynsapparater i hele Norge, men i tillegg hadde en del elektronikkforhandlere utplassert fjernsynsapparater for salg i vinduene. Aftenposten hadde også utstilt et fjernsyn på Egertorget i Oslo, der flere tusen mennesker samlet seg for å få med seg den aller første tv-sendingen i Norge.
Sendingene var svært enkle og amatørmessige i starten, men etter hvert begynte NRK å bygge opp en gruppe av engasjerte og mer profesjonelle tv-arbeidere. 25. juni 1957 kom også stortingsvedtaket «Om innføring av fjernsyn i Norge», noe som banet vei for faste prøvesendinger fra 1958. Fra 1. januar 1960 hadde NRK fire kveldssendinger i uka, der Dagsrevyen var blant de faste postene.
Farge-TV
Tross fjernsynets offisielle åpning i Norge, var det fremdeles få som kunne se tv. Signalene nådde bare de mest sentrale delene av Østlandet. I 1961 fikk Trondheim fjernsyn, og først i 1964 nådde fjernsynet Bodø. I 1967 var Fastlands-Norge dekket, og i 1984 ble Svalbard knyttet til tv-nettet og kunne se tv direkte.
Den kostbare utbyggingen gjorde at norske myndigheter prioriterte å utvikle sendenettet foran innføring av fargefjernsyn. Likevel kunne norske seere med fargemottaker se flere fargesendinger på 1960-årene. Under OL i Grenoble i 1968 ble mye av sendingene formidlet i farger. NRK hadde også ett fargekamera, og dette ble brukt i filming av programverten.
På begynnelsen av 1970-årene økte frekvensen av fargesendinger, og i 1972 startet NRK opp regulære fargeprøvesendinger. Dagsrevyen kom i farger i 1973, og den første finalen i Melodi Grand Prix i farger ble sendt i 1975. Til da hadde de fleste filmene og Detektimen på fredagskveldene gått i farger. Men NRK startet først med regulære fargesendinger i 1975. Det nye mediet ble i denne perioden dominerende, og radiosendingene tapte terreng.
Konkurranse
Selskapet hadde monopol på radio og fjernsyn frem til begynnelsen 1980-årene, da de første lokalradioene fikk etablere seg. På slutten av 1980-årene kom de første private fjernsynssendingene i Norge, med TVNorge og TV3. I 1992 fikk NRKs riksdekkende sendinger en utfordrer i TV 2.
NRK har sine hovedbaser på Marienlyst i Oslo, på Tyholt i Trondheim og i Karasjok. Tekst-TV startet sendinger i 1983, og nrk.no/NRK Interaktiv ble startet i 1994. NRK ble statlig aksjeselskap i 1996. Opplevelsessenteret NRK Opplevelser ble åpnet på Marienlyst i Oslo i 2003, men stengte for publikum i 2012. NRK Butikken og omvisninger for publikum pågår fremdeles.
Nytt hovedkontor
I 2017 ba NRK fem arkitektbyrå om å legge frem skisser for mulig utvikling og bruk av NRKs område på Marienlyst, dersom NRK skulle komme til å flytte fremfor å utbedre eiendommen. I 2019 startet arbeidet med å finne den beste tomta for et nytt bygg, og i 2020 ble eiendommen på Marienlyst solgt til Ferd Eiendom for 3,75 milliarder kroner.
Det ble vurdert nær 100 forskjellige lokasjoner for nytt hovedkontor, men Gamle Oslo, Bryn, Storo Løren, Lillestrøm-Puls og Lilleaker var de mest aktuelle alternativene. Flyttedirektør Jon Espen Lohne i NRK, sa i 2020 at de har ambisjoner å få landet valg av tomt før året er omme. I mai 2021 ble det kunngjort at NRK hadde besluttet å flytte til Normannsløkka, og at prisen for eiendommen var 800 millioner kroner.
EF-valget i 1972
Historikeren Hans Fredrik Dahl hevdet i sin bok om NRKs historie, Over til Oslo, at NRKs valgsendinger i forbindelse med EF-avstemningen i 1972 bidro til å gi Nei-siden det nødvendige flertall. Den norske pressen var på den tid nesten utelukkende på Ja-siden, mens NRK valgte et langt mer nøytralt ståsted. Kringkastingssjef Torolf Elster foretok flere grep for å skape balanse mellom de to partene. Et av dem var at programskapere som hadde tilkjennegitt sin holdning i saken, ikke skulle få lage EF-programmer. Den andre var hvordan fordelingen mellom ja- og nei-fløyen i programmene skulle foregå. De sistnevnte var ifølge historiker Dahl det viktigste.