cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luciasangen
Norsk tekst
Den norske teksten er basert på den svenske teksten «Natten går tunga fjät» av Arvid Rosén. Den omhandler den hellige Lucia og mørketiden om vinteren.
Det fines også en nynorsk oversettelse av Ingvar Moe. Natta har svart og stor gøymt stall og stover. Sola har gått sin veg. Dagen er over. /:Inn i vårt mørke hus, stig no med kveikte lys, Santa Lucia, Santa Lucia.:/
Natta er mørk og stum. Med eitt det susar i alle stille rom som venger brusar. /:Sjå på vår terskel står, kvitkledd med lys i hår, Santa Lucia, Santa Lucia.:/
«Mørkret skal fara snart frå fjell og dalar.» Slik ho eit underfullt ord til oss talar. /:Dagen skal atter ny stiga av raude sky. Santa Lucia, Santa Lucia.:/
Sigrid Elmblads tekstversjon 1919
Sankta Lucia, ljusklara hägring, sprid i vår vinternatt glans av din fägring. tänd dina vita ljus, Sankta Lucia. :||
Kom i din vita skrud, huld med din maning. Skänk oss, du julens brud, julfröjders aning. tänd dina vita ljus, Sankta Lucia. :||
Trollsejd och mörkermakt ljust du betvingar, signade lågors vakt skydd åt oss bringar. tänd dina vita ljus, Sankta Lucia. :||
Stjärnor som leda oss, vägen att finna, bli dina klara bloss, fagra prästinna. tänd dina vita ljus, Sankta Lucia. :||
Arvid Roséns tekstversjon 1928
Natten går tunga fjät, runt gård och stuva. Kring jord som sol’n förgät, skuggorna ruva. Då i vårt mörka hus, stiger med tända ljus, Sankta Lucia, Sankta Lucia.
Natten var stor och stum. Nu, hör, det svingar i alla tysta rum, sus som av vingar. Se, på vår tröskel står, vitklädd med ljus i hår, Sankta Lucia, Sankta Lucia.
Mörkret skall flykta snart, ur jordens dalar. Så hon ett underbart ord till oss talar. Dagen skall åter ny, stiga ur rosig sky, Sankta Lucia, Sankta Lucia.
Barcarola Napoltansk folkesang
stjerner alt funkler.
Ømt dysser bølgen,
Si, vil du seilemed?
Kom, stig i båten ned!
Santa Lucia, Santa Lucia.
Si, vil du seile med?
Vitenskapsåret 1350
Vitenskapsåret 1350 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1350.
Ustersbach
Ustersbach er en kommune i den tyske delstaten Bayern, i det sydlige Tyskland. Den hadde i 2007 ca. 1200 innbyggere.
Geografi
Byen ligger i Augsburg-distriktet i Schwaben i hjertet av naturparken Augsburg Westliche Wälder, ca. 22 km vest for byen Augsburg.
Tjelmavatnet
Tjelmavatnet, på folkemunne også kalt Tjelmen, er et vann som ligger i Strand kommune i Rogaland. Vannet ligger i området som kalles Skorpeheia, nær kommunegrensen til Hjelmeland kommune.
Calgary Stampeders
Calgary Stampeders er en profesjonell canadisk fotballklubb fra Calgary, Alberta, Canada som spiller i Canadian Football League. Laget ble etablert i 1935 og spiller sine hjemmekamper på McMahon Stadium. Laget har vunnet Grey Cup-finalen seks ganger, sist i 2006.
Tjelmavatnet
Litt om området
Langs vannet finner vi fjell som Almåsen og Snauåsen. Det er også utsikt over gårdene i Tysdal, samt deler av Tysdalsvatnet. Melkerånå er utløpsbekk fra Tjelmavatnet og renner ut i Tysdalsvatnet. Reinaknuten kan også ses herfra.
Om navnet
Nabokommunen Hjelmeland har navnet etter fjellet Hjelmen som ligger rett ved kommunesenteret. I dialekten kan det tenkes at disse ordene tidligere har blitt uttalt med "tj-lyd". Hjelmeland kan med andre ord ha blitt uttalt Tjelmeland. Betydningen vil i så tilfelle bli hjelm. Det kan spekuleres i om et av fjellene som ligger i området rundt Tjelmavatnet ligner på en hjelm.
Cassiodorus
Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator (født 490, død ca. 585) var en latinsk skribent og historiker fra senantikken. Senator var en del av hans navn, og ikke hans embete.
Han ble født i Scylletium, Bruttium i det østgotiske riket i det nåværende Italia i 480. Han var romer av fødsel, ikke goter, og han bekledde flere stillinger som romersk embedsmann, han var kvestor fra 507 til 511 og ble romersk konsul i 514. Han nøt stor anseelse under østgoterkongen Teoderik den store, og ved kongens død i 526 var han magister officiorum, en slags «innenriksminister». Senere trakk han seg tilbake og grunnla klosteret Vivarium. Her begynte han å skrive. Av de temaene han skrev om kan nevnes historie, teologi og musikk.
Han skrev et 12-binds verk om goterne som nå er gått tapt, men som var den viktigste kilden til Jordanes' verk De origine actibusque Getarum (Om goternes opprinnelse og gjerninger), vanligvis omtalt som Getica om goternes historie.
Han skrev også Institutiones litterarum, en slags encyclopedi.
Cassiodorus' historieskriving
Cassiodorus brukte romernes lange tradisjoner for historieskriving til å fremstille goternes historie - goterne selv hadde liten tradisjon i så måte. Han prøvde med dette å gi goterne «en historie som i alder og heroisme kan hamle op med romernes og grækernes». Han har imidlertid blitt beskyldt for å blande sammen historiske fakta, og å plassere inn greske og orientalske sagn med amasoner og perserkonger, og dette har preget den senere historieskrivingen. Blant de mange myter som er skapt av Cassiodorus er teorien om at goterne opprinnelig utvandret fra Sverige, noe som er sterkt bestridt blant moderne historikere.
Dobbeltkrone
Dobbeltkrone eller pschent var ei krone som ble båret av faraoer i oldtidas Egypt som symbol på kongemakten der. Den doble krona var satt sammen av hedjet, Øvre Egypts hvite krone, og deshret, Nedre Egypts røde krone, som et tegn på at faraoen hersket over hele riket.
Oppfinnelsen av dobbeltkrona blir vanligvis tillagt Menes, men den første faraoen som bar den, var trolig Djet: en steininskripsjon viser hans Horus med ei slik krone. Den første farao man med sikkerhet vet brukte kronen, var Den, femte konge i første dynasti, med antatt regjeringstid 2939-2892 f.kr. Siden er mange faraoer avbildet med dobbeltkrone, blant andre Ramses II av Egypt, som styrte 1279 f.Kr.-1213 f.Kr. og er framstilt på veggbilder og som statuer i steintemplene i Abu Simbel i det sørlige Egypt.
Dobbeltkronen var gjerne utsmykket med to dyrefigurer: et kobrahode (uraeusslangen) klar til bitt, som symboliserte Nedre Egypts skytsgudinne Wadjet, og et gribbhode som symboliserte Øvre Egypts skytsgudinne Nekhbet. Disse var festet i foran på krona og ble kalt «de to herskerinnene». Seinere ble gribbhodet enkelte ganger byttet ut mot enda et kobrahode.
John Cale
John Cale (født 9. mars 1942) er en britisk musiker, og var sammen med Lou Reed en av hovedmennene i rockegruppen Velvet Underground. Cale, som har klassisk skolering, var kanskje en av de viktigste bidragsyterne til Velvet Undergrounds tidlige eksperimentelle lydbilde. Cale forlot bandet etter albumet White Light/White Heat, og har siden gitt ut en rekke soloalbum og samarbeidsprosjekter både innen rock og klassisk musikk.
I 2003 gav han ut sitt første soloalbum på syv år, Hobosapiens, som hadde sterke innslag av moderne elektronisk musikk. To år senere, i 2005 gav han ut oppfølgeren Black:Acetate som musikalsk sett fortsatte i noe samme sporet som forgjengeren. 1. oktober 2012 kom studioalbumet Shifty Adventures in Nookie Wood.
Anna Widén
Anna Widén (født 4. februar 1890 i Næroset i Ringsaker, død 17. mai 1973) var en norsk gårdsarbeider, kjent som «Anna i ødemarka» etter Dagfinn Grønosets biografi om henne (1972), et verk som satte nasjonale salgsrekorder, og ble oversatt til femten språk.
Jacques Mouvet
Jacques Mouvet (født 16. desember 1912) var en belgisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Anna Widén
Hun ble bortsatt som liten, giftet seg ung med svensken Lang-Karl (1918) og de vandret inntil de skilte lag og hun ble bosatt ved Isteren i Engerdal (1928) der hun medvirket til driften av Haugsetvollen. Etter boksuksessen ble hun kjendis og mottok Kongens fortjenstmedalje i sølv (1973) like før sin død. Hun ble kjent med Einar Gerhardsen og ble av sangeren Nora Brockstedt tilegnet komposisjonene Anna på Haugsetvolden og Annas masurka (utgitt EP, 1973).
Kopparleden teaterlag fremførte i august 2011 uroppførelsen av spelet Anna i ødemarka på Engerdal Setermuseum i Engerdal kommune. Morten Joachim har skrevet manus, Erik Schøyen har regi og Hilde Drevsjømoen spiller tittelrollen. Spelet spilles igjen på Engerdal setermuseum andre helga i august hvert oddetallsår.
Jacques Mouvet
Mouvet vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i firerbob, bak USA. De andre på laget var Max Houben, Freddy Mansveld og Louis-Georges Niels.
Småblålibelle
Småblålibelle er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae).
Utbredelse
Småblålibelle er utbredt i syd- og mellom Europa, sjelden i Nord-Europa. Finnes i Danmark, og det sørøstlige Sverige og Finland. I sørlige Norge langs kysten til Rogaland.
Utseende
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingene er klare, men kan ha en svak gul farge i framkanten. Vingemerke (pterostigma) er lyst og gult. Vingespennet er mellom 60 og 70 millimeter.
Levevis
Nymfen lever i sakteflytende elver og vannkanaler, på bunnen eller delvis nedgravd, på steder med lav vannstand.
Utviklingen tar 2 år. Nymfen overvintrer. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er juli til september.
Småblålibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Ishockey-VM 1961 for menn
Verdensmesterskapet i ishockey i 1961 ble arrangert i Genève og Lausanne i Sveits, 2. mars til 12. mars.
Astri Welhaven Heiberg
Astri Welhaven Heiberg (født 14. desember 1881, død 26. mai 1967) var en norsk kunstner, mest kjent for sine portretter og sine malerier av nakne kvinner i landskap.
Familien
Welhaven Heiberg ble født inn i en familie med nære relasjoner til sentrale personer i norsk kulturliv. Hennes søster Sigri Welhaven var billedhugger.
Faren, Hjalmar Welhaven (1850–1922) var nest eldste sønn av dikteren Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven (1807–1873) og hans danske kone Josephine Angelica Bidoulac (1812–1866). Johan Sebastian Welhavens far, Johan Ernst Welhaven (1775–1828), var prest, blant annet ved St. Jørgen i Bergen, som var kirke og hospital for de spedalske i distriktet. Hjalmar Welhaven var utdannet arkitekt, og tegnet fortrinnsvis trebygninger og arbeiderboliger i Kristiania. Han er likevel mest kjent for huset til Fridtjof Nansen, Polhøgda (1900–02) på Fornebu, utført i stein. I 1883 ble han slottsforvalter for Oscar II.
Moren til Welhaven Heiberg var Margrethe Backer (1851–1940). Hun og hennes tre eldre søstre var kulturelt interessert. Harriet Backer (1845–1932) var nest eldst, og regnes blant Norges største malere. I søskenflokken finner vi også pianisten og komponisten Agathe Backer (1847-1907, gift Agathe Grøndahl), som har et stort navn i norsk musikkhistorie. Inga Agathe (1842–1915) var eldst, og en dyktig sanger. Margrethe Backer var, som sin søster Harriet, interessert i malerkunst. Hun fikk utdannelse hos Vilhelm Kyhn i København samt Bergsliens malerskole i Kristiania.
Læretid
Astri Welhaven gikk i lære hos sin tante, Harriet Backer, 1902-1907. Backer drev malerskole i Kristiania i nærmere 20 år i tiårene før og etter århundreskiftet 1900. I de årene Astri Welhaven var elev hos Harriet Backer har hun, uten tvil, fått mye erfaring i å male akt. I tillegg har hun trolig adoptert tantens strenge disiplin og arbeidsmoral.
I november 1907 giftet Astri Welhaven seg med Christen Fritzner Heiberg (1878–1943), en eldre bror av maleren og Matisse-elev Jean Heiberg. De nygifte flyttet til New York kort tid etter, hvor Christen Heiberg var ansatt som arkitekt. Astri Welhaven Heiberg fikk sitt eneste barn, Hjalmar Welhaven Heiberg, i New York høsten 1910. Astris søster Sigri var for øvrig gift med Jean Heiberg i årene 1913-1920.
Debut
Høsten 1912 debuterte Welhaven Heiberg på Høstutstillingen med et portrett. Harriet Backer skal ha rådet henne til ikke å debutere for tidlig. Hun ville at niesen ikke skulle stille ut før hun hadde et solid grunnlag. Etter debuten i 1912 fikk Welhaven Heiberg antatt malerier til Høstutstillingen åtte ganger de neste ti årene, noen år med opptil fire og fem arbeider. Hun fikk forholdsvis gode kritikker i pressen, hvor enkelte uttrykte forhåpninger til hennes fremtidige kunstneriske virke.
Astri Welhaven Heiberg oppnådde en viss anerkjennelse i årene etter debuten. I 1916 og 1917 mottok hun Henrichsens legat, som hun søkte med anbefalinger fra Jens Thiis og Harriet Backer. Hun mottok legatet som eneste maler begge årene. Noen kilder mener at hun i tillegg mottok A.C. Houens legat i 1920-årene. Dette kan ikke dokumenteres, men heller ikke utelukkes, idet det er meget sannsynlig at et reisestipend har muliggjort et lengre studieopphold i Paris i 1924.
Kunst
Welhaven Heiberg hadde to separatutstillinger, begge hos Blomqvist, i 1919 og 1925. Nasjonalgalleriet kjøpte maleriet 'Vår i Asker' fra den første separatutstillingen. På Høstutstillingen 1919 ble 'I haven' innkjøpt til samlingen. Welhaven Heiberg deltok på flere skandinaviske gruppeutstillinger, blant annet Jubileumsutstillingen i Gøteborg 1923. Andre internasjonale gruppeutstillinger omfatter den norske utstilling i Riga 1934, International Women Painters (New York, 1939) og Contemporary European Women Painters (London, 1947). Hun er representert med arbeider i de fleste norske offentlige samlinger, blant annet Bergen Kunstmuseum, Lillehammer Kunstmuseum, Sørlandets Kunstmuseum og Trondheim Kunstmuseum.
Mest oppsiktsvekkende er hennes malerier av nakne kvinner i landskap, såkalte uteakter. Frem til 1922 malte hun antagelig 12 slike motiver. I løpet av 1920-årene går Welhaven Heiberg i økende grad over til å male bestilte portretter. I løpet av årene påtok hun seg flere store oppdrag. Hun malte blant annet kong Haakon VII, kronprinsesse Märtha og de tre kronprinsbarna. I årene 1916-1924 bodde Welhaven Heiberg i Asker. På tross av at hun valgte å bo i Oslo etter 1924, holdt hun kontakten med Asker hele livet. Welhaven Heiberg var aktiv som maler til sitt siste leveår, og var med på Høstutstillingen mange ganger, sist i 1961 som 80-åring. Etter dette stilte hun ut utelukkende i Asker. Av Welhaven Heibergs produksjon kan rundt 150 malerier dokumenteres og dateres til perioden 1907-1966. Det er grunn til å tro at mange av hennes malerier befinner seg i private hjem, og at den totale produksjonen er større en det antallet som per i dag kan dokumenteres.
In Your Honor
In Your Honor er Foo Fighters' femte album, utgitt i 2005. Det er et dobbeltalbum med en elektrisk CD og en akustisk CD.
Lykisk skrift
Lykisk skrift ble brukt til å skrive lykisk, et av de anatoliske språk. Skriften hadde tegn for 29 lyder, og var basert på det greske alfabetet.
Abu Daoud
Mohammad Oudeh (arabisk: født 1937 i Silwan ved Jerusalem i Palestinamandatet, død 3. juli 2010 i Damaskus i Syria), mest kjent som Abu Daoud (arabisk: ), var leder av terrorgruppen Sort September, en utbrytergruppe av PLO som stod bak Münchenmassakren i 1972. Mange av dens medlemmer ble drept i Israels hemmelige Operasjon Guds vrede, men Daoud slapp unna. I 1981 hevdet Daoud at Mossad forsøkte å drepe ham under sitt opphold i Polen, selv om det er ukjent hvem som stod bak forsøket. I 1996 ble han gitt tillatelse til å reise gjennom Israel for å delta på et PLO-møte på Gazastripen. Under dette møtet stemte Daoud for resolusjonen om å avskaffe den delen av PLOs vedtekter som krevde Israels undergang.
Daoud skal ha dødd i Syria av nyresvikt, 73 år gammel.
Karisk skrift
Karisk skrift ble brukt til å skrive oldtidsspråket karisk, et av de anatoliske språk. Skriften er kjent fra tekster tilbake til 600-tallet f.Kr.
Skriften gjør seg bemerket ved at tegnene er hentet fra det greske alfabetet, men at tegnene står for en helt annen uttale enn på gresk. Den regnes for å være beslektet med lykisk skrift.
Gin rummy
Gin rummy (ofte forkortet til Gin) er et enkelt og populært to-spiller kortspill utviklet av Elwood T. Baker i 1909. Gin ble utviklet fra spillet Whiskey Poker (ifølge John Scarne) og ble til med den intensjon at det skulle være raskere enn vanlig rummy, men ikke spontant som knock rummy.
Regler
Gin rummy spilles med en standard 52-korts kortstokk. Meningen med spillet er å samle på sekvenser av tre eller flere etterfølgende kort i samme farve (eksempelvis 3♥-4♥-5♥-6♥-7♥ ) eller sett av tre eller flere kort med samme verdi (eksempelvis 8♥ -8♣-8♠). I gin rummy er ess lav - dette vil si at A♥-2♥-3♥-4♥ er en gyldig sekvens, mens Q♥-K♥-A♥ ikke er det. Samme kort kan ikke benyttes både i en sekvens og et sett.
Spillets gang
Spillet starter ved at hver spiller får utdelt ti kort. Det øverste kortet av de resterende snus så, og resten av kortene legges med billedsiden ned. Første spiller (den som ikke delte ut) kan da trekke enten det snudde kortet, eller et kort fra bunken som ligger med billedsiden ned. Etter at han har trukket et kort, må han deretter sake (legge ut) et kort, og det blir da neste spillers tur.
Spillet avsluttes når en spiller har gin, det vil si når alle hans kort er med i en gyldig sekvens eller sett, eller når han velger å «banke» (knock). Dette kan skje når verdien på hans dødvekts-kort ikke overstiger ti poeng. Ess er i denne forbindelse verd et poeng, billedkort ti, og kort fra 2 til 10 har verdi tilsvarende deres numeriske verdi.
Den andre spilleren skal da også legge ut sine kombinasjoner, og han kan, hvis den andre spilleren ikke har lagt ut alle sine kort (gått gin) også bygge på hans kombinasjoner (eksempel - hvis spilleren som banker har en sekvens på 3♦-4♦-5♦-6♦, og den andre spilleren har 7♦ som dødvekt, kan han legge denne ut hos motstanderen).
Hvis en person har gått gin, får han en fastsatt bonus (ofte 25 poeng), pluss differansen i dødvekt mellom han og motstanderen. Hvis spilleren som banket har minst dødvekt, får han poeng tilsvarende differansen i dødvekt mellom hendene. Har den personen som ikke banket, minst dødvekt etter at hendene er lagt ned, har han «under-cuttet» den andre. Han får da en fastsatt bonus (som regel 25 poeng), pluss differansen mellom hendene. Gin rummy spilles til en fastsatt poengsum, ofte 150 poeng.
(Merk at dette er en variant av reglene, og at variasjoner kan og vil forekomme).
Eksempler
Spiller en har følgende hånd: 2♣-3♣-4♣-5♣
8♦-8♥ -8♠
10♠-J♠-Q♠.
5♥-6♥-7♥
A♣-K♠- K♥ (dødvekt).
Her har spiller en gin, og får altså bonus, samt differansen i dødvekt (21 poeng - K♠, K♥ og A♣). Hvis bonusen for å gå «gin» er 25 poeng, får spiller en her altså 46 poeng.
Hvis derimot spiller en har følgende hånd: 2♣-3♣-4♣-5♣-6♣
8♦-8♥ -8♠-8♣
2♠ (dødvekt)
Han kan da banke med to i dødvekt. Hvis spiller to har samme hånden som ovenfor, kan han da legge sin A♣ på motstanderens kombinasjoner. Spiller en får her derfor poeng tilsvarende differansen i dødvekt, det vil si 18 poeng (spiller to's K♠ og K♥ - er verd 20 poeng, spiller en's 2♠ to).
Et nytt eksempel:
Spiller en banker med følgende hånd: 2♣-3♣-4♣
10♠-J♠-Q♠
7♦ (dødvekt)
Pressekort
Pressekort er legitimasjon som viser at innehaveren virker som journalist (eksempelvis reporter, fotograf, redaktør eller produsent).
I Sverige utsteder blant annet Svenska Journalistförbundet, mediebedrifter samt visse fag- og yrkesforbund som eksempelvis Pressfotografernas klubb, Ledarna, Unionen og Föreningen Media pressekort.
Norsk Presseforbund
Medlemsbedrifter i Norsk Presseforbund utsteder pressekort til sine ansatte.
Historisk gav pressekortet visse fordeler som gratis kino og adgang på visse arrangementer og lignende, men slike ordninger («favører») er for lengst avviklet.
Norsk Journalistlag er den organisasjonen som utsteder flest pressekort basert på organisasjonens medlemskriterier. Internasjonalt pressekort utstedes til medarbeidere som skal arbeide i utlandet.
Medieeiere og utgivere som ikke er tilsluttet Norsk Presseforbund utsteder gjerne kort til medarbeiderne som ofte kalles for pressekort, selv om dette er misvisende i forhold til betydningen kortet har.
Gin rummy
Eksempler
A♣-A♠- 2♥. (dødvekt)
Spiller to har derfor mindre dødvekt enn spiller en, som banket. Spiller to vinner derfor hånden, og får bonus samt differansen i dødvekt (fire poeng da han kan også kan legge A♣ på motstanderens kort). Hvis bonusen for «under-cutting» er 25 poeng, får spiller to her 29 poeng.
Monolittrennet
Monolittrennet var et internasjonalt skirenn som fra 1954 til 1988 ble arrangert årlig i og omkring skulpturparken i Frognerparken i Oslo, vanligvis tidlig i januar. Det ble arrangert av Ski- og fotballklubben Lyn i samarbeid med VG med Ivar Odd Formo som initiativtaker og senere rennleder. Løpet ble gått over tre runder à 5 km med parvis start med 30 sekunders mellomrom. Radiopersonligheten Rolf Kirkvaag var speaker og stod for premieutdelingen. Premiebordet bestod av nyttegjenstander, gitt av Oslos bedrifter. Vinneren fikk velge først og fikk også bære rød vinnertrøye neste år. Ved snømangel ble det kjørt snø fra Sørkedalen. NSB fraktet også snø gratis fra Finse til Grefsen stasjon. Enkelte år måtte løypa forkortes på grunn snømangel, og i 1989 ble rennet avlyst på grunn av snømangel. Rennet var terminfestet også i 1990, men ble også da avlyst.
Det aller første Monolittrennet (i 1954) ble vunnet av finlandssvensken Leo Backman. Rennet hadde kvinneklasse det første året, men ikke hvert år, og kombinertklasse i 1983.
Borrelia
Borrelia er en fellesbetegnelse på over hundre forskjellige bakterier. Borrelia burgdorferi sensu lato er samlebetegnelsen for flere spiroketarter fra borreliagruppen hvorav minst tre, B. burgdorferi sensu stricto, B. afzelii og B. garinii, er kjent for å være humanpatogene. De to siste dominerer klart i Norge og Sverige. Sykdommen som forårsakes av Borrelia kalles Lyme borreliose, eller lymes sykdom.
Mikroben har et større dyrereservoar, muligens viktigst blant visse smågnagere, og overføres ved bitt av middyret flått (Ixodes ricinus), ofte kalt «skaubjørn» eller «skaumann».
Hvor finnes borrelia
Borrelia forekommer i hovedsak i Nord-Amerika og Europa, og det er betydelige geografiske forskjeller de forskjellige bakterietypene seg imellom. Borrelia burgdorferi sensu stricto er den dominerende underarten som er årsak til borreliose i USA, mens Borrelia afzelii og Borrelia garinii er medvirkende i de fleste europeiske tilfellene. Det er også beskjeden forekomst av borrelia i deler av Sør-Amerika, Asia og Afrika.
I Norge finnes borrelia i midder som vi har rundt hele kysten opp mot Nordland fylke. Skogflått er en av mange flåtter og har flere navn: bl.a. Skaumann, Skaubjørn, Hantikk. Det varierer mellom de forskjellige landsdeler hvor stor andel av flåttbestanden som har bakterien. Det varierer fra opptil 40-50% i områder rundt Oslofjorden, til en sjeldenhet i andre landsdeler.
Flåtten er blodsugende og går på flere vanlige dyreslag og mennesker. Hvis flåtten er smittet av bakterien, kan den overføre bakterien til dyr eller menneske som den biter seg fast i for å suge blod. Selskapsdyr som katt og hund kan ha flått i pelsen, og parasitten kan overføres til mennesker. Dette kan unngås ved at dyrene behandles med spesielle midler mot flått.
Undersøkelser av flått i Norge antyder at i enkelte områder kan opptil 60 % av flåttpopulasjonen være infisert med B. burgdorferi.
Borreliose
Dersom man blir bitt av flått som er infisert med borrelia kan man utvikle borreliose. Det vanligste tidlige symptomet på infeksjon er utslett rundt bittstedet, men ikke alle pasienter som infiseres opplever dette. Senere symptomer kan være diffuse og kan ofte forveksles med sykdommer som kronisk utmattelsessyndrom og fibromyalgi. Påvist borreliose behandles med antibiotika.
Søren Gyldendal
Søren Gyldendal, opprinnelig Søren Jensen (født 12. april 1742 i Giver ved Løgstør, død 8. februar 1802 i København ) var en dansk forlegger. Han grunnla det danske forlaget Gyldendal i 1770.
Han er døpt Søren Jensen; etternavnet Gyldendal kom først til 15 år senere.
Bakgrunn
SørenJensen (Gyldendal) ble født i Giver ved Aars, hvor faren Jens Mortensen med antatt navn Gyldendal (født 1710 død 1771), var skoleholder; moren het Maren Sørensdatter (født 1708 død 1773). Gyldendal kom i Aalborg Latinskole, ble dimittert derfra til Københavns Universitet i 1766 og tok året etter examen philosophicum. Som student fikk han plass på Regensen, men kastet seg hurtig over praktisk virksomhet.
Allerede i skolen synes han å have tjent noe ved å handle med bøker som han fikk fra København; etter å ha blitt student forrettet han kommisjoner ved bokauksjoner.
Karriere
I 1770 har etter tradisjonen hans kjøp og salg av bøker antatt fastere former. Muligvis overtok han ved denne tid den Schiønningske bogforretning, og sikkert er det at forlag fra den Kanneworfske boghandel 1771 ble fortsaut av Gyldendal, dom i 1772 synes å ha begynt sitt selvstendige forlag. Hans første utgivelse var en fortegnelse over Trykkefrihedstidens litteratur, som utkom i tre bind i perioden 1770-73, hvortil han selv bidro med flere av anmeldelsene. Derutover skrev han også anmeldelser til Lærde efterretninger og redigerte muligvis også tidsskriftet i perioden 1778-82.
Den 12. juni 1772 ektet han enken etter en lærettshandler Maren Thomasdatter (død 1776), noe som innbragte ham noe formue. Og så hurtig utviklet hans forretning seg nå at han i 1776 kunne flytte inn i sitt eget sted i Silkegade, hvor han derpå virket i 11 år, til han i 1787 kjøpte stedet i Klareboderne hvor Gyldendals forlag fortsatt er.
I 1780 var han blitt universitetsbokhandler, og i 1783 ble han utnevnt til agent. Som det fremgår, gjorde han altså raskt karriere, men den av ham utviklede forlagsvirksomhet var også noe hittil ukjent i landet, og flere enn én av datidens litterære menn roste ham som en «nasjonal» bokhandler som vesentlig bidro til «Videnskabeligheds Fremme og Læselystens Udbredelse». Han satte fart på en revolusjon på det danske bokmarked, idet han inbførte et distribusjonssystem med faste kommisjonærer.
Privat
Efter sin ovennevnte første hustrus død var han to ganger gift, med to søstre, døtre av professor Jens Kraft i Sorø, 1) (1779) med Bolette Cathrine (født 1758 død 1790) og 2) (1790) med Frederikke (født 1754), som var enke etter presten J.G. Halling.
I 1795 kjøpte Gyldendal landstedet Rolighed på Østerbro, og her bodde han til sin død.
Han er begravet på Assistens Kirkegård.
Gjengivelser
I 1958 ble Søren Gyldendal Fonden stiftet til minne om forleggeren.
Robertlandy Simón
Robertlandy Simón Aties (født 11. juni 1987) er en cubansk volleyballspiller.
Andreas Faye
Andreas Faye (født 5. oktober 1802 på Bragernes, død 5. mai 1869 i Sande i Vestfold ) var en norsk prest, folkeminnesamler, historiker og stortingsmann. Han er kjent for Norske Sagn 1833 (2. utgave Norske Folke-Sagn 1844), den første samling av folkeminner som utkom i Norge. Han satt på Stortinget en periode.
Bakgrunn og virke
Faye var sønn av skipsfører Christopher Faye (død 1825) og Maren Mathea Borgen. Han ble gift første gang 1. oktober 1835 med Ditlevine Madsen (1810–1846), annen gang 1. mai 1850 med Octavia Knudsen (f. 1828).
Det var opprinnelig bestemt at han skulle til sjøs, men sogneprest Wettergren i Borre, som underviste ham, fikk faren til å la ham studere. I 1817 begynte han ved Drammens skole, og 1823 ble han student med laud. Fra nyttår 1826 til juli 1827 var han konstituert timelærer ved samme skole. I juni 1828 tok han teologisk embetseksamen med laud.
I januar 1829 ble han så ansatt som lærer ved Arendals Middelskole før han 12. mars 1833 ble utnevnt til sogneprest i Holt. 1839 ble han dessuten forstander og førstelærer ved det nyopprettede Christianssands Stifts Lærerseminarium, og regnes derfor som første rektor på det nyopprettede Universitetet i Agder. Han ble værende i disse stillingene inntil han 27. august 1860 ble sogneprest i Sande. 16. januar 1864 ble han dessuten prost i Nordre Jarlsberg prosti.
I 1831 foretok han for egen regning en reise til Danmark, Tyskland, Italia og Frankrike. På denne reisen besøkte han universitetsforelesninger (for eksempel av Schleiermacher og Neander i Berlin), oppsøkte Goethe i Weimar, og satte seg inn i allmueskolevesenet i Preussen og Sachsen. Etter hjemkomsten var han med på å stifte Arendals Museum og offentlige Bibliothek i 1832. Fra 1835 til 1841 var han formann i Nedenæs og Robygdelagets Amts Landhusholdningsselskab. Han var dessuten medlem av formannskapet i Holt, og var 1842 stortingsrepresentant. Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim 1831 og av Det Norske Videnskaps-Akademi i Kristiania 1864. På Holt ble han godt kjent med jernverkseier og eidsvollsmann Jacob Aall. Han var fra tidligere venn med Aalls sønner, Nicolay og Jørgen. Faye ga ut tredje bind av Aalls store verk Erindringer som Bidrag til Norges Historie fra 1800-1815 etter at Jacob Aall var død.
Norske Sagn
Hans Norske Sagn fra 1833 var den første folkloristiske bok som utkom i Norge. Dette var det første målrettede innsamling «med den hensikt å hente opp fra folkedypet et kulturstoff for senere anvendelse i kulturpolitisk arbeid» ifølge Bjarne Hodne. I arbeidet med sagnene var Faye inspirert av Brødrene Grimms Deutsche Sagen fra 1816, og som norsk pionerverk kom Norske Sagn med referanser til gresk og norrøn mytologi, og til allerede utgitte folkloristiske tradisjonssamlinger fra Norges naboland. Faye bearbeidet stoffet (ifølge Hodne) med opplysningstidens perspektiv og Faye var trolig også påvirket av Goethe som han møtte i 1831. Senere folklorister kom på bakgrunn av Asbjørnsen og Moes utgivelser til å oppfatte Fayes stil som en noe tørr, skriftspråklig gjengivelse av de muntlige kildene. Fayes utgivelser var omkring ti år tidligere. Asbjørnsen og Moes bruk av særnorske ord og en mer nasjonal setningsbygning kom til etter hvert.
Fayes samling vakte interesse for norske folkeminner i de ledende vitenskapelige kretser. Professor P.A. Munch var interessert i innsamling, utgivelse og vitenskapelig forskning over norsk tradisjonsstoff, men kom til å vende seg mot Faye. P.A. Munch ga Norske Sagn svært negativ anmeldelse i bladet Vidar. Henrik Wergeland og P. Chr. Asbjørnsen sendte Faye tekster til neste opplag av Norske Folke-Sagn (1844). Faye viste sin begeistring for Asbjørnsens stoff ved på spøk å utnevnte ham til «overordentlig Sagn-Ambassadør».
Både Asbjørnsen og Moe ble inspirert til å ta fatt på arbeidet med innsamling, gjenfortelling, granskning og utgivelse av eventyr og sagn gjennom sin kontakt med Andreas Faye. Faye har i ettertid havnet i skyggen av Asbjørnsen og Moe, og Moe blir stadig oppfattet som grunnleggeren av norsk folkloristikk. Johan Sebastian Welhaven brukte Snorres kongesagaer og Fayes folkesagn som inspirasjon for sine ballader.
Arkivet
Andreas Faye har etterlatt seg et rikholdig arkiv som inneholder omfattende korrespondanse, manuskripter (Fayes egne og andres), avskrifter og kildeutdrag m.m innenfor emnene teologi, folkeminneforskning, filosofi og historie. Det meste av materialet ble innkjøpt til Riksarkivet i 1870. Fra arkivet er serien som omhandler Norges historie i det 19. århundre digitalisert.
Det finnes også et arkiv etter Andreas Faye ved Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Dette arkivet omfatter bl.a. Fayes dagbøker, brev, notater, undervisningsmateriell, familiehistorikk og tegninger.
Spekk
Spekk er et kompleks lipidvev mellom skinn og muskler hos flere pattedyr, som hvaler, seler, bjørner og elefanter. Spekklaget hos visse hvalarter kan bli mer enn 50 cm tykt (noen hevder mer enn 80 cm på visse steder av kroppen). Spekklaget isolerer mot kulde og lagrer energi. Dette er viktig for visse hvalarter, bjørner og noen andre pattedyr som av ulike grunner i lange perioder ikke spiser. Disse dyrene må leve av spekklageret de har opparbeidet på kroppen.
Spekk består av bindevev og fettceller. Bindevevet består av en type kollagen og gjør spekket stivt, men likevel fleksibelt. Spekklaget er ikke likt på alle deler av kroppen. På visse områder er det tykt og på andre relativt tynt. Dessuten har ikke spekket samme sammensetning hele veien inn fra skinn til muskel, fordi innholdet av kollagen og lipider varierer.
Lipidene lagres i fettcellene. For de arter som gjennomgår en spise- og sultsyklus eller en periode med dvale, kan tykkelsen på spekklaget variere betraktelig gjennom året.
Lipidene varierer også med arten, posisjon i spekklaget, og dyrets kosthold. For eksempel har hvaler fra Atlanterhavet fettsyrer i sitt spekk som minner mer om fiskeoljens, enn hvaler fra Antarktis som spiser mer krill.
Liste over kommuner i delstaten Colima
Den meksikanske delstaten Colima består av 10 kommuner (municipios):
Mercury-programmet
Mercury-programmet (1959–1963) var det første bemannede amerikanske romprogrammet og kom som et resultat av det pågående romkappløpet med Sovjetunionen. På Mercury-Redstone 3-ferden ble Alan Shepard i romkapselen Freedom 7 den første amerikanske astronaut i rommet. Det skjedde 5. mai 1961. John Glenn ble den første amerikaner i bane rundt Jorden i romfartøyet Friendship 7 med Mercury-Atlas 6 ferden 20. februar 1962. Programmet inneholdt også testoppskytinger fra 1959, som bl.a sendte fire aper opp i verdensrommet.
Romkapselen
På grunn av sin ekstremt lille størrelse ble det sagt om Mercury-romskipet at det ikke ble fløyet, men «kledd på». Bare 1.7 m³ i volum, kapselen var bare stor nok for én astronaut. Inne i kapselen var det 120 kontroller, 55 elektriske brytere, 30 sikringer og 35 mekaniske brytere. Romskapselen ble designet av Max Faget og «NASA's Space Task Group».
NASA bestilte i alt 20 slike romskip, nummerert fra 1 til 20, fra McDonnell Aircraft Company, St. Louis, Missouri. Fem av romkapslene (nr. 10, 12, 15, 17 og 19) fløy aldri. Romkapsel nr. 3 og 4 ble ødelagt under ubemannede testferder. Nr. 11 (Mercury-Redstone 4) sank etter landing og ble reddet etter 38 år. Noen av romskipene ble modifisert etterhvert (for lengre ferder m.v.) og fikk dermed en bokstav-betegnelse etter nummeret sitt, f.eks. 2B og 15A. Noen ble modifisert flere ganger, f.eks. ble romkapsel 15 til 15A og deretter 15B.
Raketter
Det ble brukt tre ulike rakett-typer i Mercury-programmet:
Little Joe og en «Mercury Boilerplate» ble brukt for å teste rømningstårnet og abort-prosedyrer. Redstone ble brukt til suborbitale ferder, og Atlas for å sende romskipet i omløp. Til og begynne med ble Jupiter-raketter vurdert som rakett, men ble ikke benyttet i programmet av budsjett-hensyn. Atlas-raketten trengte ekstra forsterkning for å håndtere den ekstra vekten av Mercury-romskipene, som var større enn de atomstridshodene raketten opprinnelig var konstruert for å frakte. Titan-raketten ble også vurdert for programmet, men programmet ble avsluttet før det ble aktuelt. Titan-raketter ble brukt i det påfølgende Gemini-programmet.
Mercury-programmet brukte en Scout-rakett for en enkelt ferd, Mercury-Scout 1, som sendte en liten satellitt opp for å evaluere radarnettverket i Mercury-programmet. Raketten ble sprengt etter 44 sekunders ferd.
Stabburet
Hovedkontoret ligger på Kolbotn i Akershus, og bedriften har ca. 1,000 ansatte.
Mercury-programmet
«The Mercury Seven»
De første amerikanerne som reiste ut i verdensrommet ble plukket ut av en gruppe på 110 militære piloter, som ble valgt på grunn av sin erfaring med testflyging og fordi de klarte visse fysiske krav. 7 av disse 110 ble astronauter i april 1959. 6 av de 7 fløy i Mercury-programmet. Fra og med Alan Shepards ferd, ga astronautene kallesignal til hvert sitt romskip, og alle la til tallet "7" på slutten, for å synliggjøre lagarbeidet med de 6 andre.
Stabburet
Dagligvareområdet er ansvarlig for salg og markedsføring mot norsk dagligvarehandel, mens storhusholdingsområdet arbeider med bensinstasjoner, storkiosker, gatekjøkken, kantiner, kafeteriaer/kroer og hoteller. Stabburet har også fagfunksjoner for innkjøp, produktutvikling, produksjon/logistikk, forretningsutvikling/IS, økonomi, personal og informasjon.
Mercury-programmet
Liste over ubemannede ferder i Mercury-programmet
Liste over testflygninger, samt ferder med sjipanser ombord.
Mercury-programmet – komplett oversikt over ikke-menneskelige romfarere:
De ubemannede ferdene startet i 1959 og fortsatte ut 1961. Noen av ferdene med sjimpanser ble gjennomført etter den første sub-orbitale ferden med Alan Shepard.
I populærkultur
Den amerikanske spillefilmen De syv utvalgte, fra 1983, omhandler Mercury-programmet.
Mellom bakkar og berg med Skoglund
Mellom bakkar og berg med Skoglund er en norsk portrettserie med Tore Skoglund som gikk på NRK1 fra 1999 og 2002. Her møtte Skoglund mennesker på steder fra Kautokeino i nord til Tenerife, London og Røros i sør. Programmet var en oppfølger til serien Skoglund drar på Lofoten som gikk sommeren 1998. Programmet ble sendt på sommeren.
De som ble portrettert i 1999 var Edel Hætta Eriksen fra Kautokeino, Alfred Pedersen fra Senja, Steinar Folde fra Røros, Kjell Skog fra Lyngen, Sølvi Ytterstad fra Harstad og Ole Jørgensen fra Senja. I 2000 fikk man blant annet møte Eivind Bolle fra Lofoten, Elfrid "Tulla" Døhl Eriksen fra Mo i Rana og Ole D. Mjøs fra Tromsø. I 2001 blant annet Trygg Lund fra Berlevåg. I 2002 blant annet Alf Knudsen, Bjarne Jakobsen fra Træna og Ola Steinholt fra Harstad.
Halvsmellere
Halvsmellere (Throscidae = Trixagidae) er en liten familie av biller som ligner på små smellere (Elateridae). De kan folde beina og antennene inn i groper på undersiden og får da en jevn overflate og kan ved første øyekast ligne på frø. Fem arter er funnet i Norge.
Mellom bakkar og berg med Skoglund
Første sesong ble i snitt sett av nærmere 500 000.
Halvsmellere
Utseende
Små biller (1,5 – 6 mm), rødbrune til svarte, kroppen avlang og noe flat, fint punktert og hårete. Hodet, brystskjoldet og dekkvingene slutter tett mot hverandre slik at hele billen får et jevnt, strømlinjeformet omriss. Hodet er dypt inntrukket i forbrystet og stikker seg lite fram. Fasettøynene er ovale, med grove fasetter, ofte mer eller mindre delt av en lengdelist i forkant. Antennene er 11-leddete, de siste tre eller fire leddene er bredere enn de andre og danner en løs kølle. Brystskjoldet (pronotum) er tilnærmet firkantet, med tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene er til sammen omtrent så brede som brystskjoldet, med fine lengdestriper. Beina er ganske korte, føttene kan foldest tilbake mot leggene og hele beina kan foldest inn i renner på undersiden av kroppen.
Mellom bakkar og berg med Skoglund
Reaksjoner etter en episode i 2002
I 2002 ble Skoglund møtt med hard kritikk av enkelte fra kristenkonservativt hold. Årsaken var en episode som inneholdt kritikk av Israels behandling av palestinerne. Episoden var med tidligere konsentrasjonsleirfange Alf Knudsen, som for anledningen befant seg i Auschwitz sammen med Skoglund. I løpet av intervjuets siste del kom Knudsen med kritikk av hvordan Israel i dag behandlet den palestinske befolkningen og dro paralleller til jødeforfølgelse på 1940-tallet. Finn Jarle Sæle, redaktør av den kristenkonservative avisa Norge IDag, reagerte særlig hardt og anmeldte Skoglund og programmet for jødehets.
Halvsmellere
Utseende
Larvene er tynnhudete (lite sklerotiserte), hodet er lite med fremstrakte kjever.
Levevis
Lite er kjent om økologien til disse billene. De voksne er mest aktive om kvelden, da de kan fanges på mange ulike måter. Man ser dem ikke ofte, men de kan være svært tallrike der de forekommer. Trolig er de matgeneralister som spiser ulike slags mugg og pollen. Larvene er tilsynelatende soppspisere, den vanligste europeiske arten (Trixagus dermestoides) har larver som lever av underjordiske sopper som danner sopprot (mykorrhiza) med ulike slags trær. Andre arters larver kan finnes i soppinfisert råtten ved, i vissent gress eller i jord med kraftig soppvekst. De er også funnet i termitt-tuer.
Jean-David Nau
Jean-David Nau (født ca. 1630, død 1667), bedre kjent som François l'Olonnais, var en fransk pirat i Karibia på 1660-tallet. Han var født i Les Sables-d'Olonne.
L'Olonnais ankom Karibia som en kontraktstjener på 1650-tallet. Da han i 1690 hadde oppfylt avtalene som stod i kontrakten, begynte han å reise fra øy til øy, før han til slutt kom til Saint-Domingue hvor han begynte som sjørøver.
Svensk tegnspråk
Svensk tegnspråk (svensk ) er det tegnspråket som brukes i Sverige. I 1986 ble det brukt av 8000 døve i Sverige, og blir også brukt av hørende barn av døve foreldre.
Svensk tegnspråk har blitt brukt siden begynnelsen av 1800-tallet; den første døveskolen i Sverige ble oppretta i 1809. Det er per i dag fem døveskoler i landet, og alle bruker svensk tegnspråk i alle fag. Det blir også lært bort på Universitetet i Stockholm. Tegnspråklige har samme rettigheter som brukere av andre anerkjente minoritetsspråk i Sverige.
Regnbuehinnebetennelse
Regnbuehinnebetennelse er en alvorlig betennelse i øyet. Medisinsk betegnelse er iridosyklitt. Sykdommen kalles også for fremre uveitt. Den kan oppstå akutt, eller kan bli kronisk. Noen ganger kan årsaken være infeksjoner, og ofte er det i forbindelse med en større revmatisk sykdom.
Kronisk regnbuehinnebetennelse
Kronisk regnbuehinnebetennelse er en autoimmun sykdom, som innebærer at immunforsvaret i kroppen som normalt beskytter oss mot virus og bakterier angriper sitt eget vev, som i dette tilfellet regnbuehinnen. Ubehandlet vil den føre til blindhet. Av den kroniske varianten vil man sjelden oppdage symptomer selv i tide. Derfor må personer som har risiko for regnbuehinnebetennese gå jevnlig til kontroll hos øyelege.
Annam
Etymologi
Annam betyr «Passifiserte Sør» på sino-vietnamesisk, toponymiet er avledet fra kinesiske An Nan (安南; pinyin: Ānnán); fra an, «fred» + nan, «sør». Det ble oppgitt ved gjenopprettelsen av vietnamesisk uavhengighet i 939 e.Kr., men ble værende som betegnelse i Vesten og gjenopprettet av franskmennene ca 1790.
I Vietnams historie er Annam et av flere navn som kineserne gitt til landet sør for seg selv, kjerneområdet av dagens Vietnam rundt byen Hanoi som fattet landet fra Tonkinbukten og til fjellene som omgir slettene ved Den røde elv. Annam (An Nan) er vanligvis betraktet som fornærmende på vietnamesere, og kun benyttet i sarkastisk mening. Trung Kì eller Trung Kỳ er isteden benyttet i formelle tekster.
Regnbuehinnebetennelse
Akutt regnbuehinnebetennelse
Ved den akutte typen for regnbuehinnebetennelse vil øyet raskt bli rødt og vondt, pupillen kan trekke seg litt sammen og man føler også ofte en sterk lysømfintlighet. Da må man komme under behandling innen få dager, for å unngå skader på øyet. Pasienter som har hatt akutt regnbuehinnebetennelse bør derfor være spesielt oppmerksomme på rødhet i øyeeplet, da dette gjerne er det første merkbare tegnet. Den klareste indikasjonen er en jevn rødfarge over hele den hvite delen av øyeeplet, men røde stier som passerer over grensen til regnbuehinnen bør også undersøkes da dette vanligvis forekommer først.
Annam
Etymologi
Navnet Annam har også blitt benyttet for Den annamitiske fjellkjeden i det vestlige Indokina og går gjennom Laos og Vietnam. I Vietnam kalles disse fjellene for Dãy Trường Sơn.
Historie
Området kom under kinesisk herredømme i 111 f.Kr. under navnet Annan. Det kalles på vietnamesisk også Trung Bộ. Tidligere var det et kongedømme med hovedstad i Huế. Det ble erobret av Frankrike i 1884.
Regnbuehinnebetennelse
Behandling
Når regnbuehinnebetennelse først er oppdaget, er den vanligvis lett å behandle med øyedråper (se "preparater"). Ved alvorlige tilfeller og vanskelige tilfeller hvor dråpebehandling ikke er tilstrekkelig, vil det kunne bli behov for immundempende behandling med steroider, cellegift og biologiske immundempende medisiner. Ofte kan infeksjon forflytte seg til synsnerven og behandles eventuelt videre med kortikosteroider.
Annam
Historie
De to andre vietnamesiske landsdelene, Cochinkina og Tonkin, var også først under kinesisk og i den nyere tid under fransk styre.
Regnbuehinnebetennelse
Preparater
Vanlige preparater ved behandling av regnbuehinnebetennelse er dråpebehandling med Atropin og kortikosterioder som Spersadex. Dersom man mistenker at infeksjon kan være utløsende årsak pleier man også å bruke antibakteriell behandling i form av kloramfenikol øyedråper. Der dette ikke er tilstrekkelig suppleres det gjerne med systemiske kortisonpreparater som Prednisolon.
Eksterne lenker
Iridocyclitis
Annam
Historie
Den viktigste byen i landsdelen er den gamle keiserbyen Hue, andre viktige byer er Binh Dinh, Da Nang, Quang Tri og Vinh.
Ordet og navnet Annam er eldre enn navnet Vietnam. Kineserne brukte navnet som en geografiske betegnelse for hele det området som i dag kalles Tonkin og den nordlige delen av dagens Annam. Det folk som senere ble kalt vietnamesere var hjemmehørende her. Sønnenfor lå Champa, som var dominert av en befolkning av khmertype, forløpere til dagens kambodsjanere.
I 939 drev annameserne (vietnameserne) ut det kinesiske styre og Annam ble selvstyrt. Det forble det, med unntak av en kinesisk okkupasjon fra 1407 til 1428 og frem til franskmennene koloniserte Indokina på 1800-tallet.
Fra 1558 ble kongedømmet i praksis delt mellom to dynastier. Trinh-dynastiet regjerte fra Hanoi-området ned til det franskmennene kalte Porte d’Annam (dette nordlige området ble kalt Tonkin av europeerne da de begynte å utforske Indokina på samme tid – opprinnelig var Hanoi og Tonkin synonymer). Nguyen-dynastiet hadde sete i Huế og regjerte over området fra Porte d’Annam sørover til området rundt dagens Quy Nhon.
Eidsberg
Eidsberg er en tidligere kommune i Østfold som grenset til Askim, Aurskog-Høland, Trøgstad, Marker, Rakkestad, og Skiptvet kommuner. Eidsberg ble 1. januar 2020 slått sammen med Askim, Hobøl, Spydeberg og Trøgstad kommuner til den nye Indre Østfold kommune med administrasjonssenter i Askim.
Europavei 18 går gjennom Eidsberg, og kommunens tidligere administrasjonssenter Mysen er stasjon på Østfoldbanens østre linje.