cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eva Strøm Aastorp
Eva Reidun Strøm Aastorp (født 14. september 1920 i Kristiania, nåværende Oslo, død 18. januar 2003 samme sted) var en norsk skuespiller.
Aastorp scenedebuterte i 1941 på Det Norske Teatret og virket der på 1940- og 1950-tallet. Hun var også engasjert ved Folketeatret. Aastorp gjorde seg bemerket i roller som Sigrid i Christophoros, Elisabetta i Dronning og rebell, Viola i Helligtrekongersaften og tittelrollen i Annie Get Your Gun. Hun filmdebuterte i 1944 i Vigdis og hadde hovedroller i filmene Jørund smed (1948) og Ektemann alene (1956).
Hun var søster av pressemannen Øivind Strøm.
Circuit de la Sarthe
Circuit de la Sarthe er en halvpermanent motorsportsbane i Le Mans i Frankrike, mest kjent som åstedet for det årlige 24-timersløpet på Le Mans. Banen bruker lokale veier som er åpen for vanlig trafikk mesteparten av året. I sin nåværende konfigurasjon er banen 13,629 kilometer lang, og den er med det en av de lengste banene i verden.
Historie
Banen ble åpnet i 1923 og var opprinnelig i hovedsak en trekant fra Le Mans sørover til Mulsanne, nordvest til Arnage, og tilbake nord til Le Mans. Den har gjennom årene gjennomgått en rekke endringer, og den nåværende banen, CIRCUIT N° 14, har vært brukt siden 2007. Selv med alle modifikasjonene som er foretatt er Sarthe-banen fortsatt kjent som en svært rask bane, med gjennomsnittshastigheter på over 230 km/t for prototypene.
Mário de Noronha
Mário de Lopez da Vasa César Alves de Noronha (født 15. januar 1885 i Lisboa, død 9. juli 1973 i Lisboa) var en portugisisk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Helle Thomsen
Helle Thomsen (født 30. november 1970 i Frederikshavn i Danmark) er en dansk tidligere håndballspiller, som per august 2018 var landslagssjef for det nederlandske kvinnelandslaget. Fra 2018 er hun trener for.
Thomsen startet å spille håndball som seksåring i Frederikshavn KFUM. Hun spilte senere ungdomshåndball i Frederikshavn fI før hun skiftet til Lyngså BK som 18-åring, hvor hun fikk med seg en DM-bronse. Hun reiste deretter til Norge, hvor hun spilte for klubbene Skogn IL og Drammen HK, før hun vendte tilbake til Danmark og Frederikshavn fI. Hun var en periode spillende trener i Sindal IF, ungdomstrener i FfI og talenttrener for Dansk Håndbold Forbund. Hun tok så over som trener for Team Tvis Holstebro, før hun i 2012 skiftet til FC Midtjylland. Fra 1. juni 2014 var hun samtidig trener for Sveriges kvinnelandslag i håndball sammen med Thomas Sivertsson.
Fra 2017 til 2018 var hun klubbtrener for det rumenske laget CSM București.
FAT i Linux
Linuxkjernen støtter flere drivere for filsystemet File Allocation Table (FAT). Disse er vanligvis kjent gjennom navnene i kommandoen mount, som kaller spesifikke drivere i kjernen i form av msdos, vfat, and umsdos.
6. etappe av Tour de France 2020
6. etappe av Tour de France 2020 gikk fra Le Teil til Mont Aigoual 3. september 2020.
Aleksej Lutsenko vant etappen.
Kjerdelselva
Kjerdelselva (sørsamisk: Tjieltienjohke) er ei elv i Lierne kommune i Trøndelag. Den utgjør den øverste delen av Sanddøla-vassdraget. Nesten hele vassdraget ligger innenfor Lierne nasjonalpark. Elva er 16,06 km lang, hvorav strekningen fra Kjerdelsvatnet til Løvsjøen utgjør 12,61 km. Nedbørfeltet er på 26,54 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,11 m³/s.
Elvas løp
Elva har utspring som en liten fjellbekk fra et vatn oppe på Kjerdelsfjellet i Hestkjølen-massivet, og renner herfra bratt ned mot Kjerdelsvatnet (721 moh.). Fra nordenden av Kjerdelsvatnet renner elva videre ned Kjerdelsdalen, som helt øverst er dominert av store myrområder. Lengre nede veksler landskapet mellom skog og myr, mens selve elva er omkranset av gammel granskog. Kjerdelselva er en typisk grunn og steinete «taigabekk», som ofte kjennetegner kontinentale områder. Elveløpet veksler mellom rolige partier hvor den også danner meandere, og partier hvor fallet er noe sterkere og elva danner små stryk. Nederst i vassdraget ligger Litlsjøen, og via en kort elvestubb fortsetter elva til munningen sørøst i Løvsjøen.
Ian Baraclough
Ian Robert Baraclough (født 4. desember 1970 i Leicester) er en engelsk tidligere fotballspiller og nå fotballtrener. Han er for tiden trener for.
KornShell
KornShell ble frigitt som Open Source av AT&T i 2000, og er i dag en del av AT&T Software Technology (AST) Open Source Software Collection. Funksjonaliteten i det opprinnelige KornShell, ksh88, er standardisert som 'Unix Standard Command Internpreter' i POSIX.2 og en del av IEEE Std 1003.2-1992.
KornShells popularitet kombinert med frustrasjon over AT&Ts lisensbetingelser på 90-tallet, bidro til at flere open source ksh-kloner ble utviklet, med pdksh og mksh som de beste eksemplene. Dagens mest populære Unix-skall, bash, er også sterkt influert av ksh.
Martina Crhová
Martina Crhová (født 17. juni 1988 i Praha) er en tsjekkisk håndballspiller som spiller for den svenske klubben Kristianstad HK og det tsjekkiske kvinnelandslaget.
Crhová fikk sin mesterskapsdebut under Håndball-VM 2013. Crhová ble også tatt ut i bruttotroppen til Håndball-EM 2012, men var ikke blant de 16 som fikk spille i selve mesterskapet.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – 800 meter menn
800 meter menn under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil ble arrangert den 12.–15. august 2016 på Olympiastadion.
Forsøksheat
Heat 1
Gitar (Knut Reiersrud-album)
Gitar er et musikkalbum med Knut Reiersrud. Albumet ble utgitt den 12. oktober 2009.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – 800 meter menn
Forsøksheat
Heat 3
Heat 4
Heat 5
Heat 6
Martin Sellgren
Martin Sellgren (født 10. juni 1979 i Hammerfest) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte back for klubbene Trondheim Ishockeyklubb, Lillehammer IK, Gjøvik Hockey, Stjernen Hockey, Mörrums GoIS, Hammarby IF, London Racers og Vallentuna BK. I tillegg har han deltatt i Ishockey-VM 2000 (elitedivisjonen) – Tropper.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – 800 meter menn
Semifinaler
Semifinale 1
Semifinale 2
Semifinale 3
Squash under Sentralamerikanske og karibiske leker 2010
Squash under Sentralamerikanske og karibiske leker 2010. Squash var en av flere sporter i de tjueførste sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Mayagüez på Puerto Rico i perioden 18. juli til 1. august 2010. Det var tredje gangen som squash var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var sju turneringer; single, double og lag for både kvinner og menn og en mixeddoubleturnering. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Mexico ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Colombia med en.
Bjørn Anders Dahl
Bjørn Anders «Bie» Dahl (født 21. august 1971) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte hele sin karriere for Trondheim Ishockeyklubb fra 1994 til 2005. I tillegg har han deltatt i Ishockey-VM 1996 (pulje B). Dahl brakk lårhalsen under en kamp mot Frisk Asker i Askerhallen januar 2005. Det førte til at han la opp.
René Barbier
René Barbier (født 4. mars 1891, død 9. mars 1966) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Barbier vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia. De andre på laget var Armand Massard, Georges Buchard, Gaston Amson, Émile Cornic og Bernard Schmetz.
Hoppuka 2012/13
Hoppuka 2012/13 inngikk i verdenscupen i skihopping og var den 61. utgaven av hoppuka. Hoppuka startet i Oberstdorf den 30. desember 2012 og ble avsluttet den 6. januar 2013 i Bischofshofen. Østerrikeren Gregor Schlierenzauer vant hoppuka foran de to norske hopperne Anders Jacobsen og Tom Hilde.
For første gang i den tysk-østerrikske hoppukehistorie greide en hoppnasjon å vinne 5 sammenlagtseire på rad.
Oberstdorf
Andreas Kofler hoppet seg til en åttendeplass, men ble senere diskvalifisert fra andre omgang på grunn av at han hadde hoppet i en for stor hoppdress.
Garmisch-Partenkirchen
Anders Jacobsen hoppet seg opp fra en niendeplass etter første omgang til å vinne nyttårshopprennet etter et kjempehopp på 143 meter i andre omgang.
Bischofshofen
Severin Freund lå på fjerdeplass før rennet sammenlagt, men greide ikke å komme med til finaleomgangen. Andreas Wellinger hadde et kjempehopp i første omgang, men falt i utkjøringen før fallgrensen da han skulle juble. Uten fallet ville han ha ledet etter førsteomgang.
Otersjøen
Otersjøen er en innsjø i Lierne kommune i Trøndelag. Den ligger 352 meter over havet og har et areal på 1,98 km². Otersjøen ligger på samme høyde som Skjeldbreivatnet og Mellomvatnet lenger øst, og er knyttet til Skjeldbreivatnet gjennom Oternessundet. Sjøen har utløp til Sanddøla i vest.
Oppdøl
Oppdøl eller Opdøl er et sted ved Hjelset i Molde. Oppdøl sjukehus ligger på stedet.
Oppdøl var ett av flere steder som ble vurdert for bygging av nytt sykehus for Helse Møre og Romsdal, og ble innstilt av konstituert direktør Daniel Haga i Helse Midt-Norge etter at administrerende direktør Astrid Eidsvik trakk seg fra stillingen.
Helse- og omsorgsminister Bent Høie vedtok 19. desember 2014 å legge nytt sykehus for Nordmøre og Romsdal til Opdøl.
Kristijan Toshevski
Kristijan Toshevski (født 6. mai 1994) er en nord-makedonsk fotballspiller som per 2021 spiller for den albanske klubben KF Tirana.
Kinesiske demonstranters forsøk på demokrati i 2011
Kinesiske pro-demokratiske protester (kinesisk:: 中國茉莉花革命), også kjent som den kinesiske jasminrevolusjonen startet med folkeforsamlinger i over et dusin byer i Kina som begynte 20. februar 2011, inspirert av og oppkalt etter Jasminrevolusjonen i Tunis;. På enkelte nettsider ble det i februar 2011 lagt ut oppfordringer om å demonstrere i kinesiske byer. Det amerikanske nettstedet Boxun.com erfarte flere tjenestenektangrep under denne perioden, og ble ubrukelig.
Protestene førte ikke til noe, og kulminerte i løpet av våren.
Sjasminblomsten ble forbudt
Den 10. mai 2011 rapporterte The New York Times at politiet i Beijing hadde forbudt salg av sjasmin på flere blomstertorg, noe som fikk grossistprisene til å falle. .
Petronio Franceschini
Petronio Franceschini (1651–1680) var en italiensk cellist og barokk-komponist.
Liv og virke
Petronio Franceschini var sønn av Giacomo Franceschini og Giulia Maffei. Broren, Marcantonio Franceschini, var en kjent maler.
Franceschini studerte først med Lorenzo Perti i hjembyen Bologna, deretter i Roma med Giuseppe Corsi da Celano.
Han vendte tilbake til Bologna og ble Accademia Filarmonicas første medlem. I 1673 ble han akademiets leder. Fra 1675 til 1680 var han cellist i kapellet ved San Petronio. Deretter oppholdt han seg i Venezia, der han hadde fått i oppdrag å skrive operaen Dioniso ovvero La virtù trionfante del vitio, men døde kort tid etter at første akt var ferdig. Operaen ble fullført av Gian Domenico Partenio. Franceschinis venner bekostet oppføringen av et av Giovanni Legrenzis rekviem i Santi Giovanni e Paolo 25. januar 1681.
Franceschini opparbeidet seg hurtig et stort ry på scenemusikkfeltet. Han skrev fire operaer, to oratorier, kirkemusikk, fire kantater og 2 canzonetter, flere triosonater og en sonate for to trompeter, strykere og orgel. Enkelte verk oppføres fremdeles, eksempelvis oratoriet La vittima generosa med libretto av B.G. Balbi, uroppført 6. mars 1679 i Bologna og en sonate for to fioliner og generalbass.
I sin Sonata a 7 var Franceschini en av første som frigjør celloen fra rollen som continuo-instrument. Også i scenemusikken introduserte han innovative ideer.
Franceschini var en dyktig musikkpedagog. Hans mest kjente elever er Giacomo Antonio Perti og Domenico Gabrielli.
Verk
<div style="">
Odontolabis
Utseende
Store (hannene opptil 9 centimeter), avlange, blanke hjortebiller. Som vanlig i denne gruppen har hannene mer eller mindre forstørret hode og kjever. I denne slekten er hode og pronotum vanligvis blankt svarte, dekkvingene ofte mer eller mindre brungule, gjerne med en svart kile i midten. Et godt kjennetegn kan være at hannenes hode har en tydelig tann på sidene bak fasettøynene. Hos noen arter finnes det flere ulike former med hensyn på formen på hannens kjever (polymorfi).
George Wallis
George Wallis (født 8. juni 1811 i Wolverhampton, død 24. oktober 1891 i Wimbledon i Surrey) var en britisk kunstner, museumkurator og kunstlærer. Han var den første kuratoren av Fine Art Collection i South Kensington Museum (Victoria & Albert Museum i London).
Odontolabis
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
George Wallis
Tidlige år
George Wallis var sønn av John Wallis (1783–1818) og hans kone Mary, født Price (1784–1864). Han ble født i Wolverhampton den 8. juni 1811. Hans far døde tidlig, og George Wallis ble adoptert av sin grandonkel, John Worralow, som var en kjent produsent av stålsmykker på Georg IIIs tid. George Wallis ble utdannet ved Grammar School fra 1825 til 1827 og fikk initiell opplæring innen japansk brukskunstmaling. Han praktiserte som kunstner og kunstlærer i Wolverhampton fra 1827 til 1832, men deretter reiste han til Manchester der han bodde de neste fem årene.
Odontolabis
Utbredelse
Slekten lever i Sørøst-Asia, fra India i vest til Timor i øst og Kina i nord.
Systematisk inndeling
Artene i slekten Calcodes blir ofte også plassert i Odontolabis.
George Wallis
Tidlige år
Wallis gikk på Royal Manchester Institution og praktiserte malingen sin. Han ble koblet med den lokale industrien i Manchester, og det var der og da han møtte den store ingeniøren Joseph Whitworth (1803–1887) som ble hans venn resten av livet.
I 1837 returnerte han til Wolverhampton og arbeidet for det lokale selskapet «Ryton and Walton» hvor han malte midten av tebrettene. Han designet formen til brettet som fikk navnet «Victoria» etter den unge dronningen, som ble meget populært.
I 1841 flyttet Wallis til London for å gå på «School of Design» ved Somerset House hvor han hadde fått en av de seks stipendene som ble delt ut av «Board of Trade».
Kunstutdannelse
Fra 1843 tjenestegjorde Wallis som rektor ved flere offentlige designskoler.
Spitafields School of Design
I 1843 ble han rektor ved Spitalfields School of Design. Han forlot den innen et år var omme.
Manchester School of Design
I 1845 organiserte Wallis Industrial Art Exhibition ved Manchester Royal Institution som inkluderte tekstilarbeider, keramikk, treskjæringer, lær og papirmache. Det samme året holdt han sitt første systematiske forelesning av prinsippene ved dekorativ kunst, illustrert med tegninger på tavlen. Disse forelesningene førte til at Lord Clarendon, da «President of the Board of Trade», spurte Wallis om han kunne tegne en oversikt over kunstneriske og vitenskapelige instruksjoner relatert til industriell kunst. Denne oversikten ble anerkjent som basisen til industriell kunst i Storbritannia på det sene 19. århundre.
Wallis trakk seg fra Manchester School of Design i 1846 da han ikke kunne være enig i de foreslåtte endringen i forelesningsprogrammet.
Birmingham School of Design
I perioden 1852-1857 var George Wallis rektor ved Birmingham School of Design. I 1855 organiserte han i Birmingham utstillingen «Exhibition of Works of Industrial Art» som et eksperiment i sirkulere kunstverk fra et sentralt oppbevaringssted, rundt til regionale museer.
Verdensutstillingene
Senere var Wallis også aktivt med i forberedelsene og oppfølgingen av forskjellige internasjonale utstillinger. I 1853 var han en av de seks kommissærene sent av staten til 1853 New-York International Exhibition, med tilleggsoppgaver å analysere utviklingen av kunst og produksjon i America. Wallis rapporterte at hans 5.000 miles lange turen omfattet «statene Massachusetts, Connecticut, New Hampshire, Rhode Island, New York, New Jersey, Pennsylvania, Maryland, District of Columbia, østre Virginia, Kentucky og Ohio.» Fra hans report og den til Sir Joseph Whitworth på maskineri ble sammensatt til ‘The Industry of the United States,’ (1854).
I 1855 ble Wallis utnevnt til «Special Superintendent» av britisk og kolonienes produksjon som ble vist under verdensutstillingen i Paris i 1855. Han ble deretter aktivt opptatt med den britiske delen av verdensutstillingen i Paris i 1862 og 1867. I samlingen til Wolverhampton Art Gallery finnes det et antall medaljer gitt til ham av Dronning Victoria, Prince Albert og Louis-Napoleon av Frankrike.
I 1869 initierte han den tilsvarende South Staffordshire Industrial and Fine Arts Exhibition som ble avholdt i Wolverhampton.
Ved South Kensington Museum
I 1858 kom George Wallis til South Kensington Museum som seniorforvalter av kunstsamlingen, en stilling som han hadde i 30 år og som han kun forlot rett før hans død. Han fostret aktivt systemet med å sirkulere kunstverk, skrev i alle ledende kunsttidsskrifter, og var en av de tidligste bidragsytere til «Art Journal», foruten å levere et stort antall foredrag om design og lignende fagkretser
Kunstverk
Selv om George Wallis tidlig oppgav en ide om en profesjonell kunstnerisk karriere, han fortsatte å tegne, make og etsing som en hobby. I samlingen til Victoria & Albert Museum, Birmingham Museum and Art Gallery, Wolverhampton Art Gallery og Nottingham Castle Museum and Art Gallery er det en rekke av Wallis' kunstverk.
Familie
Rosa Wallis ble utdannet ved Manchester Royal College of Art, og i Berlin. Hun ble veletablert som maler av blomster og landskap, en etser og emaljerer. Hun reiste mye rundt om kring i Storbritannia og Europa, besøkte Italia, Frankrike og Østerrike. Mellom 1880 og 1930 hadde hun minst seks personlige utstilling av omtrent 300 kunstverk.
George Wallis døde i 21 St. George's Road, Wimbledon, Surrey, den 24. oktober 1891, og han ble gravlagt på Highgate cemetery den 28. oktober. En rekke av hans memorabilia og kunstverk ble gitt av hans barn til museer, knyttet til ham: Victoria and Albert Museum, Birmingham Museum & Art Gallery; Wolverhampton Art Gallery, Nottingham Castle Museum & Art Gallery. En utstilling til minne om George Wallis ble organisert på Wolverhampton Art Gallery i 1919.
Admiralty Arch
Admiralty Arch er en bygning beliggende sentralt i London. Bygningen danner en seremoniell inngangsport fra Trafalgar Square i øst til paradegaten The Mall i vest, som fortsetter sørvestover til Buckingham Palace. Admiralty Arch er et landemerke i London av betydelig historisk og arkitektonisk betydning. I august 2013 ble det kunngjort at Admiralty Arch skal omgjøres til luksushotell.
Opprinnelse
Admiralty Arch ble bestilt av kong Edward VII (regjeringstid 1901-1910) som et minnesmerke over hans mor, dronning Victoria. I forlengelsen av dette er følgende latinske tekst inngravert øverst:
Bygningen sto ferdig i 1912. Arkitekt var Sir Aston Webb (1849-1930) og entreprenør var John Mowlem & Company. Sir Aston Webb var en av de mest sukessrike arkitektene i den edwardianske perioden i Storbritannia. Stilen på bygningen er blitt kalt edwardiansk neo-barokk. Det finnes fem bueganger på gateplan, hvor de to ytterste er for fotgjengere, mens de nest ytterste er for biltrafikk. Den midterste buegangen er kun åpen ved seremonielle anledninger. Admiralty Arch ble fredet i 1970.
Bruk
Admiralty Arch ble opprinnelig brukt til kontorer og boliger for the Sea Lords of the Admiralty. Fram til 1994 ble bygningen brukt av Marinen og Forsvarsdepartementet. I 1998 kunngjorde regjeringen at det ville bli gjennomført organisatoriske endringer i the Cabinet Office (som kan sammelignes med Statsministerens kontor). Blant endringene var en flytting av mesteparten av personellet utenfor hovedkvarteret 70 Whitehall til tre ubrukte bygninger i Whitehall-komplekset, etter at disse var modernisert. Admiralty Arch var en av disse bygningene. Moderniseringen av Admiralty Arch ble fullført 2000-2001, og personell fra Cabinet Office kunne flytte inn.
Luksushotell
Høsten 2010 ble det meldt at Admiralty Arch skulle selges. Regjeringen ønsket å selge bygningen som en del av sitt effektiviseringsprogram innen eiendom, og Admiralty Arch ble ikke sett på som velegnet til kontorlokaler. Samtidig ble det pekt på at det var en verdifull bygning. En mulig bruk av bygningen ble oppgitt å være hotell. Et år senere ble det bekreftet at regjeringen ønsket å selge Admiralty Arch. Det ville bli for dyrt å modernisere bygningen. Cabinet Office hadde flyttet ut av bygningen tidligere samme år, og bygningen var nærmest tom. Planene om å selge Admiralty Arch ble også omtalt av Business Sale. I desember 2011 ble det meldt at bygningen var lagt ut for salg. Prisen var satt til 75 millioner pund. Det var forventet at en kjøper ville omgjøre bygningen til hotell. Kunngjøringen av salget ble også omtalt av Property Observer. Et års tid senere ble det bekreftet at Admiralty Arch skulle omgjøres til luksushotell. I august 2013 ble planene om å omgjøre Admiralty Arch til luksushotell godkjent av City of Westminster. Samme dag sendte regjeringen ut en pressemelding om beslutningen. Selskapet Prime Investors Capital fikk lease bygningen for 99 år for 60 millioner pund. Planlagt åpning av luksushotellet er 2016.
Martin Knold
Martin Knold (født 14. januar 1976 i Fredrikstad) er en norsk tidligere ishockeyspiller.
Knold begynte sin karriere med Västra Frölunda, og spilte for dem på junior- og under 20-nivå. Senere signerte han med Linköpings HC i divisjon 1, og hjalp til slutt laget med å vinne opprykk til Elitserien. I 2004 sluttet Knold seg til Iserlohn Roosters i Deutsche Eishockey Liga. I 2007 signerte han for Herning Blue Fox i Oddset Ligaen i Danmark for en sesong, men kunne ikke spille på grunn av skade.
Knold spilte også for det norske ishockeylandslaget i åtte verdensmesterskap.
Dominika Müllnerová
Dominika Müllnerová (født 26. mars 1993 i Ústí nad Labem) er en tsjekkisk håndballmålvakt som spiller for DHK Baník Most og det tsjekkiske kvinnelandslaget.
Müllnerová fikk sin mesterskapsdebut under Håndball-VM 2013. Müllnerová ble også tatt ut i bruttotroppen til Håndball-EM 2012, men var ikke blant de 16 som fikk spille i selve mesterskapet.
Tihomir Kostadinov
Tihomir Kostadinov (født 4. mars 1996) er en nord-makedonsk fotballspiller som spiller for den polske klubben Piast Gliwice.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
André Gaboriaud
André Gaboriaud (født 1. mai 1895, død 23. november 1969) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Gaboriaud vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i florett bak Italia. De andre på laget var Lucien Gaudin, Philippe Cattiau, Roger Ducret, André Labatut og Raymond Flacher.
Hefte
Hefte kan bety
Liste over San Francisco 49ers-sesonger
Denne artikkelen er en liste over sesonger fullført av laget San Francisco 49ers. 49ers er et profesjonelt amerikansk fotballag som representerer San Francisco Bay Area. 49ers spiller i divisjonen NFC West i National Football Leagues (NLF) National Football Conference (NFC). Listen dokumenterer 49ers' sesongresultater fra til dags dato, inkludert resultater i sluttspill og utmerkelser for individuelle spillere eller hovedtrenere. San Francisco 49ers ble stiftet i 1946 som ett av oppstartslagene i All-America Football Conference. Da 49ers ble en del av NFL etter sammenslåingen av AAFC og NFL i 1950 klarte de ikke å vinne en divisjonstittel eller conferencetittel, og lagets høyeste plassering fra 1950 til 1969 var en andreplass. Etter å ha vunnet tre divisjonstitler på rad fra 1970 til 1972 hadde 49ers kun én vinnende sesong ut det tiåret. Fra 1981 til 1998 hadde 49ers en av de mest dominerende periodene i NFLs historie. Med Bill Walshs innovative West Coast offense. Under Joe Montana og Steve Youngs ledelse vant de fem Super Bowls i perioden og nådde sluttspillet hver sesong utenom i og.
En annen sluttspilltørke varte fra til, hvor de hadde åtte tapende sesonger. I vant 49ers divisjonen med et sesongresultat på 13–3, og fra 2011 til 2013 nådde de NFC Championship Game tre år på rad, inkludert en tur til Super Bowl XLVII. De hadde nok en rekke tapende sesonger mellom og  før de avsluttet 2019-sesongen 13–3 og eventuelt tapte mot Kansas City Chiefs i Super Bowl LIV.
Sammenlagtresultater
1 På grunn av en spillerstreik i 1982 ble lagene rangert i conferencer istedenfor i divisjoner.
Ennur Totre
Ennur Totre (født 29. oktober 1996) er en nord-makedonsk fotballspiller som per 2021 spiller for KF Shkëndija.
1. serierunde i Tippeligaen 1990
1. runde i Tippeligaen 1990 startet lørdag 28. april med oppgjøret mellom og  på Marienlyst Stadion i Drammen, og de resterende kampene ble spilt søndag 29. april.
Niklas Fogström
Niklas Fogström (født 2. mars 1982) er en finsk ishockeyspiller. Han har spillet for Storhamar Ishockey i den norske GET-ligaen. Fogström debuterte i den svenske Hockey League og spilte med Luleå HF i løpet av sesongen 2012–13.
Gjorgi Stoilov
Gjorgi Stoilov (født 25. august 1995) er en nord-makedonsk fotballspiller som per 2021 spiller for Akademija Pandev.
Norgesmesterskapet på ski 1990
Norgesmesterskapet på ski i 1990 ble arrangert av Gjøvik Skiklubb (langrenn) og Fluberg Idrettslag (hopp). Kristen Skjeldal fikk kongepokalen og Trude Dybendahl fikk Norges Skiforbunds pokal som beste jenteløper.
3D Monster Maze
3D Monster Maze er et videospill utviklet av Malcom Evans i 1982 for Sinclair ZX81 med 16KB-minneutvidelsen. Spillet ble originalt gitt ut av J.K. Greye Software tidlig i 1982, men ble senere gitt ut av Evnas' eget selskap, New Generation Software. Spillet brukte blokkgrafikk med lav oppløsning, men var et av de tidligste 3D-videospillene man kunne spille i hjemmet.
Spillet
Man spiller spillet fra et førstepersonssperspektiv, som en person som er på vei ut av en labyrint. Labyrinten er kvadratisk og 16 ganger 18 celler stor. Den har bare en utgang og et fiendtlig monster, en Tyrannosaurus rex. Målet i spillet er å komme seg ut av labyrinten. I starten av spillet er sitter monsteret stille, men så snart som spilleren beveger på seg, så begynner den å jage på spilleren. Man kan høre monsteret i spillet, og den er mer stille hvis den er lengre unna. Hvis den ser spilleren, så vil den løpe mot spilleren og spise han.
Avisåret 1958
Avisåret 1958 er en oversikt over etableringer, nedleggelser, hendelser, prisvinnere og personer med tilknytning til aviser i 1958.
Morten Fjeld
Morten Fjeld (født 4. mars 1976) er norsk tidligere ishockeyspiller som spilte back for klubbene Vålerenga Ishockey og Storhamar Dragons i GET-ligaen. Han har også spilt for Hammarby IF i Sverige.
Han kom fra Vålerengas juniorlag sammen med Vålerengen spiller Tommy Marthinsen sommeren 1995 etter misnøye med for lite spilletid. I Storhamar ble han øyeblikkelig fast inventar og spilte seg etterhvert inn på landslaget. Morten var plaget med skader og var en tid nære å måtte legge opp på grunn av gjentatte hjernerystelser. I en kamp mot VIF i 2000 fikk han også kuttet av en fingertupp. Etter NM-gullet i 2000 takket han for seg for å prøve seg i utlandet hvor det ble en sesong i Hammarby IF før han reiste hjem til moderklubben Vålerengen.
Friedrich Spee
Friedrich Spee (også Friedrich Spee von Langenfeld; født 25. februar 1591 i Kaiserswerth ved Düsseldorf i Tyskland; † 7. august 1635 i Trier) var en tysk katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han ble kjent for sin effektive kritikk av hekseprosessene, men også som salmedikter. Han betraktes i erkebispedømmet Köln som helgenaktig («heiligmäßige») person.
Morten Fjeld
Han har også kamper for Hasle/Løren og Prinsdalen Wheels.
Friedrich Spee
Navn
Slektsnavnet for adelsslekten Spee lød «Spede» i tidligere tider; over århundrene ble det til «Spe» eller «Spee». Det tilkom etterhvert et «von Langenfeld», knyttet til herkomst fra riddergodset Haus Langenfeld i Wachtendonk-Wankum.
Lugh
Lug, Lugh eller Llugg (latin Lugus) var i irsk mytologi en gudelignende helt i Tuatha de Danaan-folket, en mytologisk folkegruppe som har blitt beskrevet som «prototypen på de underjordiske, eller selve alvefolket.»
Friedrich Spee
Navn
Formen «Friedrich von Spee», som ofte sees i litteraturen, er egentlig feilaktig. En rekke skoler er oppkalt etter ham, som Friedrich-Spee-gymnasiene i Geldern, Rüthen og Trier.
Lugh
Hans attributt er det magiske spydet.
Friedrich Spee
Bakgrunn
Friedrich Spee var sønn av en høyere kurkölnerisk embedsmann. Hans foreldre var Peter Spee (død før 1612) og hans hustru Mechtel (Mechtild) født Nunum kalt Dücker (født ca 1565) fra Altenkriegenbeek. Han hadde antagelig to søstre og to brødre.
Fersk jesuitt
Han fikk en god grunnutdannelse, og inntrådte i 1610, mot sine foreldres vilje, som 19-åring inn i jesuittordenen i Trier. Det pesten utbrøt i Trier, ble han sendt til Fulda, og der avla han sine første ordensløfter i 1612. Etter treårig novisiat studerte han 1612–1615 filosofi i Würzburg.
Hans ønske om å ble utsendt som misjonær til India, ble avvist av ordenen i 1617.
Årene 1616/17 underviste han under rektor pater Wilhelm Wolff von Metternich zur Gracht ved jesuittenes kollegium i Speyer.
Prest
Etter avslutning av teologistudiet ved jesuittnovisiatet i Mainz 1619–1623 ble Friedrich presteviet 28. mars 1623 i domkirken i Mainz. Etter avsluttede studier arbeidet han 1623–1626 som dosent ved jesuittenes universitet i Paderborn. Han absolverte sitt tertiat i Speyer (1626/27), det vil si jesuittenes tredje prøveår.
Fra høsten 1627 underviste Spee ved kollegiene i Wesel og Köln og utarbeidet åndelige tekster for sjelesorgen for devotessene (fromme kvinner) i Köln. De ble senere offentliggjort som Das Güldene Tugendbuch. Dette er en slags andaktsbok om de tre teologale dyder - tro, håp og kjærlighet.
I oktober 1628 fikk han i oppdrag å gjennomføre rekatoliseringen i Peine. Borgerne i Peine fikk valget mellom å flytte eller å gå over til den katolske bekjennelse. Det antas at dette var foranledningen for det fysiske angrep på Friedrich Spee i 1629, da han ble alvorlig såret.
Etter at Friedrich var kommet seg fra sine sår, ble han i 1629 gitt et professorat for moralteologi i Paderborn; men på grunn av sterk motstand intert i ordenen mot hans lærestandpunkter ble professoratet trukket tilbake allerede i 1630.
I 1633, to år etter offentliggjøringen av hans Cautio criminalis, plasserte ordenen ham i Trier som professor for kasuistikk, og til skriftefar for fengsler og sykehus. Der fullførte Spee verket «Trutznachtigall», som han hadde begynt på antagelig ti år tidligere. Det var en samling av lyriske dikt og salmer - det utkom posthumt i 1649 i Köln.
Ved arbeidet for og pleien av sårede og pestsyke soldater i Trier ble han selv smittet, og han døde den 7. august 1635 i en alder av 44 år.
Hans levninger ble begravd i en krypt som bærer hans navn, under Jesuitenkirche i Trier ved presteseminaret i Trier, som i sin tid var jesuittkollegiet i byen. Han ble lagt sammen med andre jesuitter; det var først i 1980 at hans levninger ble identifisert ved arkeologiske undersøkelser. Krypten er blitt restauret og gjort tilgjengelig; Spees bein ligger der i en senantikk sarkofag.
Kritikk av tortur og heksepanikken
Omtrent på samme tid som Johann Matthäus Meyfarts Christliche Erinnerung innen lutherdommen, og 30 år etter Anton Praetorius' skrift «Gründlichen Bericht von Zauberey und Zauberern», utkom anonymt Spees skrift Cautio Criminalis i mai 1631. Heri ble det fremført argumentasjon med innvendinger mot tortur og hekseforfølgelser. En tydeligere tittel ville ha vært for eksempel «Mot heksepanikken»; den ville ha rammet de fremherskende forestillinger helt direkte. Betegnelsen cautio – forsiktighet var egnet til at forfatteren (og trykkerne og forleggeren) kunne utsettes for meningsmotstanderes anklager -- at de i virkeligheten stod på Satans side ved det at man ville beskytte heksene. At skriftet utkom anonymt, var nok en fornuftig forholdsregel.
Etter nyere forskning (Franz 2001, s. 122f) er det ikke sikkert om pater Spee selv i egenskap av skriftefar hadde hatt å gjøre med kvinner anklaget for hekseri, eller hadde ledsaget noen slike til retterstedet. Men det er sikkert at han hadde fått med seg hekseforfølgelser på nært hold, ut fra de steder han hadde gjort tjeneste.
I strid med den rettsoppfatning som den gang fremhersket, fremla han fornuftsargumenter mot bruk av tortur - som førstemann påviste han at tortur ikke nødvendigvis førte til sannhetstro utsagn. fra sine resonnementer utledet han den sterke formodning at de mistenkte kvinner var uskyldige, selv om de skulle ha tilstått under tortur.
Innen jesuittordenen kunne ikke hans forfatterskap til det anonyme skrivet holdes hemmelig. Det bygde seg opp et trykk mot ham, noen mente han måtte utelukkes av ordenen. Men ordenens ledelse stod på hans side, og var etter alt å dømme såpass på hans side at den oppfordret til bokens annet opplag (1632).
En tante av Friedrich Spee, Anna Spee von Langenfeld, ble den 20. september 1631 henrettet som «heksedronningen av Bruchhausen».
Lyriker
Spees lyriske hovedverk utgjør en kunstfullt sammenstilt samling av 52 av åndelige sanger - Trutznachtigall oder geistlich-poetisch Lustwäldlein. De ble utgitt posthumt, i 1649, av Wilhelm Friessem i Köln. Heri viser Spee seg som en meget selvstendig og original barokkens dikter, som etter eget utsagn ikke hadde noe annet ønske enn «at Gud også skulle ha sine poeter også på det tyske språk, som kunne prise hans navn likeså kunstfullt som andre på sine språk kan synge og forkynne.»
Spee fremstår her som poeta doctus, som i form knytter an til antikkens hyrdediktning; men det gamle hedenske billedspråk er omvandlet slik at det aksentuerer katolsk teologi og kristologi og blir til åndelig pasjonslyrikk. Spee er, etter at han ble gjenoppdaget under den tyske romantikken, blitt betraktet som den mest betydningfulle katolske dikter fra den tyske barokken.
Ved siden av verket Trutznachtigall har Friedrich Spee også forfattet et stort antall salmer; alle ble utgitt anonymt. Noen av salmene er opptatt i både katolske og protestantiske salmebøker.
Åndelig forfatter
På oppfordring fra lederen av det kvinnelige religiøse selskap i Köln (Devotessene) forfattet Friedrich Spee i 1627 løpet i ett år et ukentlig blad med tekster til hjelp for bønnelig og åndelig oppbyggelse. Disse tekster ble deretter sammenstilt av Spee som Güldenes Tugend-Buch. De dreide seg ikke bare om fromme tekster, men og ansporing til åndelige øvelser:
Det som slulle oppøves var de tre teologale dyder Tro, Håp og Kjærlighet, hvorav Spee la størst vekt på den sistnevnte, kjærligheten.
Gottfried Wilhelm Leibniz var blant dem som gav verket den aller høyste pris.
Litteratur
Monografier
Artikler og oppslag i leksika
Friedrich Spee som litterær skikkelse
Tidsskrift
Simon Makienok
Simon Makienok Christoffersen (født 21. november 1990) er en dansk fotballspiller som spiller for. Han har tidligere spilt for klubbene Herfølge BK og HB Køge. Makienok har spilt flere landskamper for og på aldersbestemte landslag.
Klubbkarriere
Makienok Christoffersen spilte ungdomsfotball for Næstved BK frem til 2008, da han ble hentet opp til førstelagstroppen. I 2009 gikk turen videre til HB Køge, hvor han fikk sitt gjennombrudd med 22 mål på 55 seriekamper frem til 2012. I januar 2012 ble Makienok Christoffersen solgt til storklubben Brøndby IF, hvor han skrev under en fireårskontrakt med en overgangssum verdt €550 000. Han fikk sin seriedebut i Superligaen for Brøndby den 4. mars 2012, i en kamp mot SønderjyskE (1–0), og scoret sitt første seriemål den 18. mars samme år borte mot FC Nordsjælland (1–2).
Landslagskarriere
Makienok Christoffersen fikk sin offisielle landslagsdebut for i en VM-kvalifiseringskamp mot  den 22. mars 2013, hvor han kom inn som innbytter for Andreas Cornelius. Han scoret ett mål mot (1–1) under firenasjonerscupen King's Cup i Thailand i januar 2012, men det danske fotballforbundet regner ikke denne kampen som offisiell.
Kazimierz Laskowski
Kazimierz Laskowski (født 7. november 1899 i Troitsk, død 20. oktober 1961 i Warszawa) var en polsk fekter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Laskowski vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på de polske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia. De andre på laget var Tadeusz Friedrich, Adam Papée, Władysław Segda, Aleksander Małecki og Jerzy Zabielski.
Seo Jung-jin
Seo Jung-jin (hangul: 서정진, født 6. september 1989 i Daegu) er en sørkoreansk fotballspiller som spiller på midtbanen for Suwon Samsung Bluewings i K League Classic. Han har tidligere spilt for Jeonbuk Hyundai Motors. Jung-jin har spilt flere landskamper for og på aldersbestemte landslag.
Jung-jin deltok under Asialekene 2010, hvor han var med på å vinne bronsemedalje for Sør-Korea. Han scoret også et av Sør-Koreas tre mål i firnasjonersturneringen King's Cup mot i januar 2012, men dette målet er ikke regnet som offisiell av Sør-Koreas fotballforbund.
Seriemaer
Seriemaer eller seriemafamilien (Cariamidae) er en liten familie som består av store, langlemmede terrestriske rovfugler. Familien tilhører ei slektslinje som kan ha eksistert i omkring 60 millioner år. Den er endemisk for Sør-Amerika og består av to slekter, med én art i hver. Også artene er monotypiske. Seriemaene fyller omtrent samme økologiske nisje i Sør-Amerika som sekretærfuglen gjør i Afrika.
Taksonomi
Tradisjonelt ble disse fuglene regnet til tranefuglene (Gruiformes), men morfologiske og genetiske studier har siden avslørt at seriemafuglene tilhører en selvstendig orden, som er basal i kladen Australaves. Gruppen bekreftes også i en studie av hele genomet, der 48 individer fra begge arter var med. Det er imidlertid ikke full konsensus om å dele de to artene inn i hver sin slekt, i det noen, for eksempel HBW Alive, mener at begge artene kan plasseres i slekten Chunga.
Biologi
Seriemaer er store, langlemmede fugler med en kroppslengde på cirka 70–90 cm og ei vekt rundt 1 000–2 275 g, avhengig av art. Artene har føtter med tre tær og kraftige klør, en semi-lang hals og et relativt lite hode (i forhold til kroppen) med et haukelignende nebb. Begge artene har lang stjert og dus grålig fjærdrakt.
Seriemaene er endemiske for det sentrale og østlige Sør-Amerika, øst for Andes og sør for Amazonas, fra Brasil til Argentina. Atene trives i semi-åpent landskap og relativt tørt klima. Habitatet består typisk av en kombinasjon av gressganger, savanner, tørr krattskog (tornekratt) og åpent skogslandskap, sånn som cerradoen og caatingaen i det nordøstre og sentrale Brasil og chacoen i deler av Bolivia, Paraguay og Argentina har å by på.
Seriemaene er dagaktive, territoriale standfugler, og opptrer som regel solitært eller i par. Selv om fuglene kan fly, tilbringer det aller meste av tiden rolig spankulerende rundt på bakken, der de leter etter mat. Av og til kan tre eller flere fugler samle seg i små grupper og ete sammen. Trolig er det et par og deres avkom. Fuglene er svært vaktsomme og tar raskt til flukten om noe skremmer dem. Siden disse fuglene ikke flyr, tar de beina fatt. Av og til kan dem også gjemme seg, gjennom å legge seg flatt ned bak en trestamme eller lignende.
Maten består av animalsk føde, som leddyr (spesielt gresshopper og biller), men det hender også at fuglene tar større krypdyr, som slanger. De leter ofte etter mat nær kveg og hester, og eter trolig insekter som samler seg ved disse dyrene. Artene eter også små virveldyr, som frosker, øgler og slanger, samt mindre fugler og gnagere. Også grønt løv, frukt og frø står på dietten.
Seriemaene hekker solitært og redene bygges alltid i trær (normalt fra én til fem meter over bakken, men slik at fuglene kan nå redet uten å måtte fly), med god avstand til andre par. Selve redet er stort og bygget av kvister og strå, og innvendig fôret med løy, leire og kumøkk. Begge kjønn bidrar under byggingen, som gjerne tar omkring 30 dager. Seriemaene legger to egg som hovedsakelig ruges ut av hunnen i løpet av 24–30 dager. Avkommet mates av begge foreldrene og ungene forlater redet etter cirka 14 dager.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Gonzaga & Bonan (2016).
One Drop Is Plenty
One Drop Is Plenty er et musikkalbum med Mighty Sam McClain og Knut Reiersrud. Albumet ble utgitt den 25. mars 2011.
Ulrik Vilhelm Koren
Han var sønn av skipskaptein Paul Skonevik Stub Koren (1794–1842) og Henriette Christiane Rulffs (1794–1871). Etter farens død på Haiti i 1842 bodde Ulrik hos han onkel Laurentius Stub Koren (1804–1892) på Selje.
Han ble cand.theol. 1852 Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania. I 1853 giftet han seg med Else Elisabeth Hysing, Hennes far var rektor Hysing ved den høyere skole Larvik. Else Elisabeth Hysing (1832–1918) var Ulrik Vilhelms tremenning på sin fars side og firemenning på sin mors side. Ulrik ble kalt til USA for å være prest i Winneshiek County, og var blant de første lutherske vest for  Mississippi. Else Elisabeth skrev dagbok og brev som i engelsk oversettelse kom som boka The Diary of Elisabeth Koren, 1853-1855 om reisen fra Larvik til Washington Prairie og livet i det lille tømmerhuset sammen med familien Egge. Tømmerhuset, Egge-Koren house, er utstilt i Vesterheim, det norsk-amerikanske museet i byen Decorah, Iowa.
Ulrik Vilhelm ble i 1855 sekretær for Synod of the Norwegian Evangelical Lutheran Church in America (etablert 1853), endog president fra 1894 til sin død i 1910. Han var med på å samle inn penger til det lutherske Luther College Decorah. Det ble åpnet i 1861 og var det første høyere lærested opprettet av norsk-amerikanere. Her finner man Koren Building fra 1921 der man frem til 1969 hadde Koren Library. Senere var han med på å starte Luther Seminary i St. Paul. Han tok i 1903 en teologisk doktorgrad (doctorate of divinity) fra Concordia Theological Seminary, St. Louis, Missouri. Han mottok en St. Olavs Orden.
Canal+
Canal+ er en fransk fjernsynskanal etablert i 1984 og eiet av Canal+ Groupe.
Jón Margeir Sverrisson
Jón Margeir Sverrisson (født 22. november 1992) er en islandsk handikappsvømmer. Han tok gull for Island under de paralympiske sommerlekene i London, 2012 i øvelsen 200m fri - S14. Han representerer idrettslaget Fjölnir i Reykjavík.
Karl Bjerke
Karl Bjerke (født 12. desember 1871, død (ikke kjent)) var en norsk langdistanseløper som representerte Kristiania IF. Han vant gull i maraton under NM i friidrett 1900 med ny mesterskapsrekord på 2.56.06. Rekorden ble derimot ikke gjeldende da det viste seg at løypen ble målt til 39,6 km og var for kort.
Ffkf
ffkf (Faglig forum for kommunalt flyktningarbeid) er Norges største flyktningfaglige forum, med over 270 medlemskommuner. Hovedmålet for ffkf er å fremme faglig utvikling av flyktningarbeidet i kommunene, samt å målbære medlemmenes synspunkter overfor sentrale myndigheter og organisasjoner.
Organisasjonen ble etablert i 1992 for å gi små og mellomstore kommuner som bosatte flyktninger et felles forum for fagspørsmål.
De første årene fungerte ffkf i stor grad som et kontaktforum, hvor en fikk drøfte felles saker, og finne løsninger på tvers av kommunegrensene. Etterhvert ble forumet profesjonalisert, og ble bl.a. høringsinstans i saker innen fagfeltet.
Idag er ffkf en etablert organisasjon med fylkeslag i de fleste av landets fylker. ffkf arrangerer konferanser og studieturer for medlemskommunene, og har en samarbeidsavtale med Integrerings- og mangfoldsdirektoratet.
Trebetherick
Trebetherick er en landsby på nordkysten av Cornwall i England, Storbritannia. Den ligger på østsiden av elven Camels munning ca. 10 km nord for Wadebridge og like sør for Polzeath.
Sør for Trebetherick Point ligger Daymer-bukta med en sandstrand som ligger i le for Atlanterhavet. Stranden er populær blant ferierende badegjester og brettseilere.
Som barn tilbragte Betjeman gjerne feriene i Trebetherick og han reiste dit også ofte som voksen. Området rundt landsbyen og kirken, jernbanen og landskapet - ja, Cornwall generelt - er elskede motiv i hans litteratur.
Lagertha Broch
Familie
Hun var datter av kjøpmann Johan Anton Zincke Broch (av slekten Broch, født 31. desember 1827 i Moss, død 8. august 1923 i Horten) og Fanny Harriet Caroline Gamborg (født 31. oktober 1838 i Fredericia, død 8. februar 1926 i Horten). Hun var eldst i en søskenflokk på åtte, og søster av språkforsker Olaf Broch (1867-1961), boliginspektør Nanna Broch (1879-1971) og zoolog og professor Hjalmar Broch (1882-1969).
Liv og virke
Broch fikk i 1886 tegneundervistning ved arkitekt Wilhelm von Hannos tegneskole. Under et studieopphold i København i årene 1892-1894 var hun elev ved Meldahls tegneskole. Med noen opphold var hun i perioden 1888-1902 tegnelærer ved middelskolen i Horten.
Kvinnesaksforkjemper
Broch var i 1896 med da Marie Høeg stiftet kvinnesaksforeningen Den Selskabelige Diskussionsforening i Horten. Hun var i perioden 1899-1909 foreningens sekretær. Dessuten var hun redaktør og illustratør i Kvindsjaa, foreningens håndskrevne blad.
Fra 3. til 7. juli 1902 ble det arrangert «Nordisk kvindesagsmøde» i Kristiania. Lagertha Broch var delegat fra Discussionsforeningen i Horten, sammen med Magdalene Vedeler.
Broch satt i 1898-1910 i styret for den lokale avdelingen av Landskvinnestemmerettsforeningen, og fra oppstarten av Horten og Omegn Kvinneråd var hun også styremedlem der.
Forfatter og illustratør
Broch utga i 1902 sin første barnebok, Ruths papirer I – billeder og smaaprat for barn. I alt utga hun 15 barnebøker, og flere av disse illustrerte hun selv. I 1920 utga hun Havebok for barn, som hun i forordet tilegnet Marie Jørstad «som den, der fra først av praktiserte idéen og derved vakte interessen for skolehavesaken utover hele vort land».
Broch var en ivrig bidragsyter til dagspresse, kvinneblader og barneblader, og skrev blant annet i bladene Husmoderen, Urd og Nylænde. Hun skrev også dikt og sangtekster, blant annet til komponisten Mon Schjelderups sanger Barnerim.
Zinken Hopps dedikasjon
Zinken Hopp tilegnet sin barnebok Da mor var liten (1945) til Lagertha Broch «hvis bøker gav oss så mange gode ideer».
Aleksander Małecki
Aleksander Antoni Włodzimierz Małecki (født 3. april 1907 i Zarubyntsi, død september 1939) var en polsk fekter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Małecki vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på de polske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia. De andre på laget var Tadeusz Friedrich, Adam Papée, Władysław Segda, Kazimierz Laskowski og Jerzy Zabielski.