cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verdens historie
1900-1945
De pågående nasjonale stridighetene, skjerpet og forverret av den økonomiske uroen under den store depresjonen, bidro til å utløse den andre verdenskrigen. De militaristiske diktaturene i Europa og Japan forfulgte en til sist nederlagsdømt kurs av imperialistisk ekspansjonisme. Deres nederlag åpnet opp for at kommunismen spredte seg inn i Sentral-Europa, Jugoslavia, Bulgaria, Romania, Albania, Kina, Nord-Vietnam og Nord-Korea. Etterkrigstidens Europa ble delt i to: Vest-Europa og Øst-Europa, og med det som ble kalt for et jernteppe i mellom, symbolisert med den høyst reelle Berlinmuren.
1945-2000
Etter at den andre verdenskrigen ble avsluttet i 1945 ble De forente nasjoner grunnlagt med det håp om forhindre konflikter mellom nasjonene og forhindre framtidige kriger. Verdenskrigen hadde utløst de første atombombene over Hiroshima og Nagasaki i 1945, noe som viste en skremmende visjon for framtidige kriger. Krigen hadde etterlatt to nasjoner, karakterisert som supermakter, USA og Sovjetunionen, med makt til å lede internasjonale affærer. Drakampen og mistenksomheten mellom disse, og frykten for en global spredning av enten det ene landets eller det andres politisk-økonomiske modeller, førte til den kalde krigen. Det var en periode på førti år stillingskrig mellom USA og Sovjetunionen og deres respektive allierte. Med utviklingen av kjernefysiske våpen og den påfølgende våpenkappløpet, var hele menneskeheten i fare for en atomkrig mellom de to supermaktene, noe som ble demonstrert under Cubakrisen i 1962. En slik ødeleggelseskrig ble likevel sett på som skremmende for begge parter, og en drakamp ble isteden resultatet, samtidig som begge landene motsatte seg at kjernefysiske våpen ble spredt til andre nasjoner, særskilt i den tredje verden.
Den kalde krigen varte fram til begynnelsen av 1990-tallet da Sovjetunionens kommunistregime begynte å vakle innenfra og til sist raste sammen, hovedsakelig ved at det ikke var i stand til å konkurrere økonomisk med USA og Vest-Europa. Sovjetunionens satellittstater i Øst-Europa sikret seg nasjonalt selvstyre, og i 1991 var Sovjetunionen selv oppløst og et nytt Russland oppsto i dets sted og som brått åpnet seg for det kapitalistiske system. USA ble for øyeblikket værende som den eneste gjenværende supermakten i verden. Etter 1970-tallet og fram til i dag, 2012, har det likevel blitt mulig å stille spørsmål ved USAs status som supermakt da landets økonomiske overlegenhet begynte å vise tegn på slitasje.
I de første årene etter verdenskrigen hadde de afrikanske og asiatiske koloniene til Belgia, Storbritannia, Nederland, Frankrike og resten av de vesteuropeiske rikene greid å frigjøre seg og vinne sin formelle uavhengighet. Mange av disse nye nasjonene sto derimot med utfordringer i form av nykolonialisme, fattigdom, sult, analfabetisme og endemiske tropiske sykdommer. Mange nasjoner i Europa dannet gradvis et politisk og økonomisk fellesskap, Den europeiske union, som ekspanderte østover for inkludere de tidligere vasallstatene til Sovjetunionen.
Det var en enorm vekst og framgang i vitenskap og teknologi på 1900-tallet, og befolkningens forventede levealder økte og den generelle levestandard økt med generell rikdom i samfunnet, særlig i Vesten. Etter hvert som industrilandene endret fra en kullbasert til en petroleumsbasert økonomi, ny transportteknologi, sammen med begynnelsen på informasjonstidsalderen, førte til økt globalisering. Utforskningen av verdensrommet nådde ut over solsystemet i utviklingen av romfarten. DNA-strukturen, livets byggeklosser, ble oppdaget, og menneskelig genom ble sekvensert, et betydelig gjennombrudd i forståelsen av menneskelig biologi og behandlingen av sykdommer. Lese- og skrivekyndighet verden over fortsatte gradvis å øke, mens andelen av verdens arbeidsstokk som det var behov for å produsere mat fortsatte å synke.
Teknologier for innspilling av lyd og musikk, film, radio og fjernsynssendinger produserte et fokus på populærkultur og underholdning. I løpet av det siste tiåret på 1900-tallet kom det en rask og intens bruk av personlige datamaskiner. Et globalt nettverk ble fremmet i form av Internett som førte til at mennesker over hele verden ble knyttet sammen, og en innsamling og generering av informasjon og kunnskap kom i gang som aldri tidligere hadde vært mulig, blant annet i form av Wikipedia, verdens største leksikon. På dette viset gikk massemedia med envis-kommunikasjon til individuell og samtidig kollektiv kommunikasjon på et vis som har blitt karakterisert som en endring fra den fjerde til «den femte sivilisasjon».
1900-tallet møtte også utviklingen av menneskeskapte globale trusler, inkludert spredning av kjernevåpen til flere nasjoner, globale klimaendringer, enorm avskoging, overbefolkning, og nedgang i tradisjonelle globale energiressurser, særskilt fossilt brensel.
Det 21. århundre
Det 21. århundre, 2000-tallet, og er det første århundre i det 3. millennium. Det har vært markert av økonomisk globalisering med en følgende risiko ved sammenkjedet økonomier, det vil si at alle lands økonomier har innvirkning på hverandre. For folk flest har det vært preget av en enorm ekspansjon i kommunikasjon med Internett og ikke minst med mobiltelefoner. Mange mennesker i den tredje verden har ikke tilgang til personlig datamaskin, men svært mange har mobiltelefon. Etterspørsel og konkurranse for ressursene har steget grunn voksende befolkningstall og industrialisering, hovedsakelig i India, Kina, og Brasil. Det har ført til økende nivåer av miljøødeleggelser og en stadig voksende trussel av global oppvarming. Det har igjen sporet til utviklingen av alternative eller fornybare kilder på energi, blant annet solenergi og vindkraft, forslag for renere teknologier for fossilt brensel, og betydelig økning i bruken av kjernekraft, men det sistnevnte fikk et tilbakeslag grunnet jordskjelvet ved Tōhoku 2011 som førte til stenging av atomanlegg.
Robert Rubin
Robert Edward Rubin (født 29. august 1938 i New York) er en amerikansk bankmann som tidligere har tjenestegjort som USAs finansminister i perioden mellom 1995 til 1999 under president Bill Clinton.
Han studerte ved Harvard College, London School of Economics og Yale Law School. Han begynte sin jobbkarriere på advokatkontoret Cleary, Gottlieb, Steen & Hamilton i New York. Han ble så i 1966 ansatt av Goldman Sachs.
Rubin var en av presidentens rådgivere i økonomisk politikk i perioden 1993 til 1995, og ble deretter finansminister. Han gikk av i 1999 for å tiltre stillingen som administrerende direktør på finanskonsernet Citigroup, en stilling han hadde til 2007 da han ble erstattet av Win Bischoff.
Rubins økonomipolitikk under Clinton har vært ledende i Det demokratiske parti siden han var finansminister, og har laget uttrykket «Rubinomics». Man begrenset offentlige utgifter, kuttet budsjettunderskuddet og åpnet mer opp for frihandel, som i kombinasjon skulle gjøre finansmarkedet trygge på politikken, føre til kapitalflyt og oppgangskonjunktur.
Hansi Hinterseer
Hansi Hinterseer (født 2. februar 1954 i Kitzbühel) er en tidligere østerriksk alpinist. I dag er han kjent som sanger, programleder og skuespiller.
Frode Berge
Frode Berge (født 5. mars 1966) er en norsk politiker (Ap) fra Stavanger. I oktober 2005 ble Berge utnevnt som statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet, en post han frivillig fratrådte 14. desember 2007. Han er fylkesleder i Rogaland Arbeiderparti.
Hansi Hinterseer
I perioden fra 1972 til 1975 vant han fire slalåm- og storslalåmrenn i verdenscupen. I sesongen 1972/73 gikk han til topps i storslalåmcupen, og i 1974 vant han sølv i samme disiplin under VM 1974 i St. Moritz.
Frode Berge
Berge har en cand. mag.-grad i sosialøkonomi, journalistikk og sammenlignende politikk, som senere er påbygd med en Mastergrad i europeisk politikk fra universitetet i Durham i England. Han jobbet i perioden 1996–1998 som journalist i Rogalands Avis, i 1998–1999 som informasjonssjef i Schlumberger Oilfeld Services, og i 1999–2005 som personal- og organisasjonskonsulent i Stavanger kommune. Han ble deretter utviklingssjef i Næringsforeningen i Stavanger-regionen.
Hansi Hinterseer
Siden 1981 har han vært ekspertkommentar under alpinsendingene til ORF, fortrinnsvis i disiplinene slalåm og storslalåm. I 1994 slo Hinterseer inn på en suksessrik karriere som slagersanger, og har hatt flere roller i TV-serier.
Hansi Hinterseers far, Ernst Hinterseer, vant slalåmgull under OL 1960 i Squaw Valley.
Frode Berge
Berge har lang erfaring fra Arbeidernes ungdomsfylking, hvor han var sentralstyremedlem fra 1989 til 1992, og fra lokalpolitikk i Stavanger. I perioden 1990 til 1992 var han politisk rådgiver for Johan Jørgen Holst i Forsvarsdepartementet, og i 1996 til 1997 for Sylvia Brustad.
Aita Camastral
Aita Camastral (født 9. april 1983) er en sveitsisk alpinist. Hun har spesialisert seg innen disiplinene slalåm og storslalåm.
I mars 2006 ble Camastral overraskende sveitsisk mester i slalåm. Få dager senere var hun også den raskeste under det tyske mesterskapet, og hadde bedre tid enn den tyske mesteren Monika Bergmann-Schmuderer.
25. november 2006 deltok hun i sitt første verdenscuprenn, et storslalåmrenn i Aspen. 10. november 2007 tok hun sine første verdenscuppoeng ved å bli nr. 19 i slalåm i Reiteralm. To uker senere kjørte hun inn til 11.-plass i slalåm i Panorama med beste tid i finaleomgangen.
I slutten av mars 2008 vant hun en ny sveitsisk mestertittel i slalåm.
.hack//Mutation
.hack//Mutation (.hack//悪性変異Vol.2) (.hack//悪性変異Vol.2) er den andre delen serien på fire PlayStation 2-spill som er basert på .hack-universet. Spillet simulerer et MMORPG kalt The World, og gjør dette uten at spilleren noen gang trenger å gå online. Spillet er en del av en serie med fortellinger, hvor hvert av de fire spillene langsomt ble gitt ut over en periode på litt over et år. .hack//Mutations historie startet i .hack//Infection, og forsetter i .hack//Outbreak og .hack//Quarantine.
Adjø
Adjø er en vanlig avskjedshilsen som stammer fra det franske ordet adieu, som egentlig er à Dieu, «til Gud», som igjen stammer fra latin Deus. Ordet er grammatisk en interjeksjon.
Sigbjørn Heie
Sigbjørn Heie (født 25. januar 1945 på Tysnesøya i Sunnhordland) er en norsk forfatter.
Heie bor på Frekhaug i Meland kommune. Han har skrevet en rekke romaner, noveller og barnebøker. Fra 1978 til 1979 var han redaktør i Norsk Barneblad. Han er utdannet lærer.
Sammen med Ragnar Hovland, Per Olav Kaldestad og Einar Økland skrev Sigbjørn Heie under pseudonymet John Donner Sommerset-serien, en nynorsk krimserie for ungdom. Serien bestod i alt av 13 bøker.
Heie har også bidratt i mange antologier og tidsskrift.
Fylkesvei 280 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 280 i de følgende fylkene:
Karnov
Karnov kan vise til
Fylkesvei 282 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 282 i de følgende fylkene:
Pierre Savorgnan de Brazza
De Brazzas enkle væremåte og store fysiske sjarm, samt hans fredsomme atferd ovenfor afrikanerne var hans kjennetegn. De Brazza ledet flere ekspedisjoner langs elvene i Sentral-Afrika. Fra 1886 til 1898 var han også generalguvernør for Fransk Kongo, som under de Brazzas ledelse ble styrt på en human måte sammenlignet med det grusomme regimet på den andre siden av Kongo. De Brazza døde i Dakar i 1905, og det gikk rykter om at han var blitt forgiftet. Under den franske administrasjonen ble den senere hovedstaden Brazzaville oppkalt etter de Brazza, som sammen med kong Makoko hadde vært med på å grunnlegge byen. I Republikken Kongo i dag er han en kontroversiell person med hensyn til om han burde regnes som en av republikkens grunnleggere.
Bakgrunn
Brazza nedstammet fra en gammel italiensk adelsslekt. Afrikaforskeren Giacomo di Brazzà var hans bror. Pierre var syvende sønn av greve Ascanio Savorgnan di Brazzà, en adelsmann fra Udine med mange franske forbindelser, og hans hustru Giacinta Simonetti.
Brazza ble oppfostret og utdannet på et kollegium ledet av jesuittene i Paris, og der fikk han som 16-åring fransk statsborgerskap. Etter en god skoleavslutning gikk Brazza på militærakademiet i Brest.
Karrière
I 1870 gikk han inn i den franske marinen. Allerede to år etter ble han kalt til ordonnansoffiser i admiral Du Quilios stab. Denne stillingen hadde Brazza til 1874, og i denne tiden gjorde han tjeneste både ved Amerikas kyst og i de franske koloniene ved Senegal og Gabon. Brazzas første møte med Afrika var i 1872 da han seilte på et anti-slaveri-oppdrag nær Gabon.
Brazza vant berømmelse på sin første ekspedisjon til Guinea. Mellom 1876 og 1878 utforsket han – til dels sammen med legen dr. Noel Ballay – området rundt elven Ogooués øvre løp. Etter mange vanskeligheter klarte Brazza mot slutten av 1877 å trenge frem så langt opp som Ogooué kunne seiles. Frem til regntiden satte inn vendte Brazza og Ballay seg øst- og nordover, og krysset gjennom kildeområdene til elvene Alima og Likona, som begge rant ned mot og inn i den mektige Kongo, helt til Okanga (12° 45' østlig lengde).
Kort etter sin tilbakekomst til Frankrike fikk Brazza oppfordring fra den franske regjeringen under Patrice de Mac-Mahon om en ny forskningsreise fulgt av en storslagen finansiell støtte for prosjektet (100,000 Francs). Han skulle opprette handelsstasjoner for å manifestere Frankrikes politiske krav og for å åpne Kongofloden som transportåre for franskmennene.
I slutten av desember 1879 ankom Brazza på nytt de afrikanske kystene; han trengte på nytt opp til Ogooués øvre løp, opprettet en første stasjon ved Maschogo, der elven Mpassa rant sammen med Ogoué (2° sørlig bredde). Denne første stasjonen kalte han Franceville. Den 7. september 1880 nådde han Stanley Pool, den store sjøen der Kongofloden roet seg ned før den fortsatte frådende ned fossefall og stryk mot havet. Her inngikk han en traktat med kong (Makoko) av batékéfolket, og ervervet med den et område på innsjøens nordlige bredd. Her anla han sin andre handelsstasjon, som er blitt kjent som Brazzaville. Denne ble utgangspunktet for fransk dampskipstrafikk opp Kongofloden - og tok den aktuelle delen av elven i besittelse på Frankrikes regning. Han gikk deretter nedover langs Kongo og dro i desember 1880 mot Gabon igjen, hvor han etter noen uker satte kurs mot Alima, der han grunnla den tredje stasjonen, (Poste de l'Alima).
Langs korteste vei begav han seg i oktober 1881 gjennom nok et uutforsket område mellom Ogoué og nedre Kongo frem til kysten, og vendte våren 1882 tilbake til Frankrike. Der ble han hyllet med en statsmottakelse av regjeringen under Jules Grévy.
I mars 1883 brøt Brazza på nytt opp, nå med en støttebevilgning fra regjeringen på 1,275,000 franc. Han dro til Pontanegra, sør for munningen av Kuilu, og fra denne kyststasjonen knyttet man forbindelser til stasjonene han hadde etablert tidligere. Han grunnla et tyvetalls nye stasjoner, utvidet kolonien, anla veier, ordnet dampbåtsfarten på Alima og Ogooué og utforsket og kartla store områder, og ble Fransk Kongos generalkommissar i 1886.
I 1897 vendte han tilbake til Frankrike og levde der som privatmann.
Kort før sin død ble Brazza sendt av sted på nytt. Denne reisen til Fransk Kongo hadde til hensikt å undersøke om det var hold i de anklagene som var blitt fremsatt om at franske soldater hadde begått grusomheter mot afrikanerne for å «forsere» utvinningen av kautsjuk. Det var beskyldninger som var av lignende slag som den britiske konsulen, Roger Casement, hadde kommet med to år tidligere om forholdene i naboområdet Fristaten Kongo. Brazza fant klare indikasjoner på slike udåder, og skrev dette i sin rapport. Den franske regjeringen bestemte at rapporten skulle holdes hemmelig.
Død og begravelse/r
På hjemreisen syknet Brazza hen i heftig feber, og døde i en alder av 53 år den 14. september 1905 i Dakar i Senegal. Hans jordiske levninger ble overført til Paris, og gitt en statsbegravelse i Sainte-Clotilde, og så gravlagt i Père Lachaise-kirkegården.
Hans enke, Thérèse, var misfornøyd med politikernes senere adferd, og fikk levningene ekshumert og gravlagt på nytt i Alger (da fransk, nå hovedstad i Algerie). Epitafen i Alger lyder: Une mémoire pure de sang humain («Et minne uplettet av menneskeblod») - Brazza fremheves også andre steder som et særsyn blant de tidlige europeiske kolonister i Afrika fordi han var en av ganske få som ikke gikk frem med noen form for vold.
I 2006 bygde den kongolesiske regjering et mausoleum for ham i Brazzaville. Hans levninger ble overført dit i oktober 2006.
Oktokontraaltklarinett
Oktokontraaltklarinett er et musikkinstrument i treblåserfamilien, og er en ekstremvariant av klarinetten. Den er svært sjelden – det ble kun bygget tre stykker. Den er stemt i Ess, med grunntone Ess1 en oktav under kontraaltklarinetten, derav navnet. Rekkevidden spenner fra Ess2 og ca. tre oktaver oppover.
Se også
Octocontra-alto clarinet
Fylkesvei 281 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 281 i de følgende fylkene:
Ageo-opptøyene
Ageo-opptøyene (på japansk 上尾事件, Ageo jiken) var opptøyer som fant sted den 13. mars 1973 i den japanske byen Ageo, Saitama prefektur.
Kort beskrivelse
Fagforeningen hadde bedt togselskapet om å innføre bommer ved alle jernbaneovergangene og ha to togførere på alle strekningene som hadde tunneler som var lengre enn 2 km og om natten. Togselskapet svarte med at det ville være umulig å sette bommer på alle jernbaneovergangene, men at de skulle gjøre så godt de kunne. Det andre kravet ble avvist. Derfor bestemte fagforeningen seg for å ha en gå-sakte-aksjon.
Da toget ankom Ageo-stasjonen ventet cirka 5000-6000 pendlere på toget. Toget var allerede fullpakket, og kun et fåtall passasjerer klarte å gå på. Neste tog var også fullpakket. Stasjonsmesteren kunngjorde da at dette toget ikke ville gå hele veien til endestasjonen Ueno (i Tokyo), men- på grunn av at det foregående toget var forsinket- ville stoppe i Omiya, en stasjon mellom Ageo og Ueno. Dette førte til at pendlerne gikk amok og angrep stasjonsansatte, ødela utstyr på stasjonskontorene, knuste vinduer på toget osv. 7 personer ble arrestert, noen fordi de hadde stjålet penger fra kontorene, og noen fordi de hadde angrepet reportere som hadde kommet for å dekke opptøyene.
Alt i alt deltok sirka 12 000 personer i opptøyene, og seks stasjoner ble ødelagt.
Magnus Blikstad
Magnus Hauff Blikstad (født 15. februar 1862 i Trondheim, død 28. februar 1926) var forretningsmann, konsul og lokalpolitiker (Frisinnede Venstre). Han var i flere år bosatt i Spania, hvor han drev forretninger innen trelast, deretter var han engasjert i ulike norske virksomheter. Han var også ordfører i Bærum kommune i perioden 1917-1919.
Bakgrunn og utdannelse
Magnus Blikstad var sønn av instrumentmaker Hakon Napoleon Blikstad (f. 1827) og Engelbertine f. Hauff (f. 1836), og var gift med Anna, født Kulø (1861-1950).
Forretningsvirke
Etter et kort opphold i England reiste han til Nord-Spania, hvor han i byen Gijon startet en importforretning innen trelast. Han var også i norsk-svensk konsul i byen.
Blikstad bosatte seg senere ved Lagåsen ved Lysaker i Bærum kommune. Han beholdt tilknytningen til Spania gjennom en aksjonærpost i trelastselskapet La Compania de Maderas sammen med flere andre nordmenn.
Blikstad var medeier i Kristiania Seilduksfabrik, Nydalens Compagnie og Norsk Gjærde- og Metaldukfabrik.
Politisk virksomhet
Blikstad var ordfører i Bærum kommune 1917-1919 etter å ha vært varaordfører i seks år. Han var også formann i representantskapet for Asker og Bærums budstikke 1913-1926.
Familie
Blikstad var far til Eduardo Blikstad (1888-1967), mangeårig disponent og fabrikkbestyrer ved Nydalens Compagnie. Datteren Mimi Blikstad giftet seg med den senere Milorg-mannen Halfdan Haneborg Hansen.
Fritz Fischer (lege)
Fritz Fischer (født 5. oktober 1912 i Berlin-Tegel, død 2003 i Ingelheim) var en tysk kirurg og SS-lege som under andre verdenskrig utførte medisinske eksperimenter på kvinnelige leirfanger i konsentrasjonsleiren Ravensbrück.
Etter krigen ble Fischer dømt til livstid i fengsel for forbrytelser mot menneskeheten og krigsforbrytelser. Straffen ble imidlertid omgjort til 15 års fengsel og han ble løslatt etter å ha sonet bare 9 år. Han fikk tilbake sin legelisens og fikk en ny karrière i farmasiselskapet Boehringer Ingelheim.
Bakgrunn
Han studerte medisin først i Bonn og senere i Berlin og Leipzig, og tok sin avsluttende eksamen i Hamburg i 1938.
Før karrieren i SS var Fischer assistent til Berthold Ostertag i Rudolf-Virchow-Krankenhaus i Berlin.
Nazilege
I juni 1941 ble han feltlege for SS-divisjonen Leibstandarte Adolf Hitler, men vendte allerede samme år tilbake til Hohenlychen. Etter å ha blitt såret ble han sendt tilbake til Hohenlychen. Der ble han assistent til Karl Gebhardt og kom slik til å utføre eksperimenter ved Ravensbrück, som ligger i samme region som Hohenlychen. Sammen med Percy Treite foretok han forskjellige sulfonamid-eksperimenter på fengslede kvinner.
Etter andre verdenskrig ble Fischer tatt til fange av amerikanerne. Han forklarte i 1946 sine gjerninger under krigen slik:
Etter krigen
Ett år etter ble Fischer tiltalt under Legeprosessen og dømt til livsvarig fengsel for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Straffen ble senere omgjort til 15 års fengsel, og han ble løslatt allerede i 1954.
Han fikk tilbake sin legelisens og fikk så etter hvert en ny karrière i etterkrigstidens Tyskland, ved farmasiselskapet Boehringer Ingelheim.
Richard Trommer
Richard Trommer (i mange kilder Richard Hans Trommer; født 16. juli 1910 i Münnerstadt i Tyskland, død 2. mai 1945) var en tysk lege og SS-offiser som under andre verdenskrig utførte medisinske forsøk på konsentrasjonsleirfanger.
I Ravensbrück samarbeidet han med leirleger som Rolf Rosenthal, Percy Treite, Benno Orendi, Gerhard Schiedlausky og Walter Sonntag, som alle ble dømt etter krigen, enten i Hamburg (Ravensbrück-prosessene), eller i Nürnberger Ärzteprozess (Fritz Fischer, Karl Gebhardt og Herta Oberheuser).
Det er antatt at Trommer begikk selvmord 2. mai 1945.
Skei kirke
Skei kirke er en langkirke fra 1664, beliggende i Ogndal i Steinkjer kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tre og har 300 plasser.
Fylkesvei 283 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 283 i de følgende fylkene:
Richard Widmark
Richard Widmark (født 26. desember 1914, død 24. mars 2008) var en amerikansk TV-, radio-, film- og teaterskuespiller. Han ble nominert til en Oscar for sin rolle som Tommy Udo i sin debutfilm Dødskysset.
Han spilte hovedroller i en lang rekke filmer, samt i sin egen TV-serie, Madigan (1972).
Hans roller inkluderer rollen som anklageren som prøver å få fire nazibødler dømt i rettssaksdramaet Dommen i Nürnberg (1961), og som den heroiske Jim Bowie som sammen med Davy Crockett (John Wayne) holder stand mot den mexicanske hær som har invadert Texas i den storstilte westernfilmen The Alamo (1960).
I sykehusthrilleren Coma (1978) spilte han den skruppelløse overlege dr. Harris, og i grøsseren To the Devil a Daughter (1976), som ble Hammer-studioets største kommersielle suksess, spiller han forfatteren John Verney som frelser en ung nonne (Nastassja Kinski) fra Satan.
For sitt bidrag til filmindustrien har Widmark fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 2002 ble han inkludert i Western Performers Hall of Fame ved National Cowboy & Western Heritage Museum i Oklahoma City.
Filmografi
Kortfilmer:
Mahmud I
Bakgrunn
Han var sønn av Mustafa II (1695–1703) og Saliha Sultan og eldre bror til Osman III (1754–57).
Sultan
Mahmud kom til makten ved et statskupp mot hans farbror Ahmed III. Han ble første støttet av kuppmakerne og hoffdignitærer, men noen uker etter tronbestigningen lå riket i opprørsmakernes hender. Deres leder, Patrona Halil, red med den nye sultanen til moskéen i Eyüp der seremonien som forlente sultanen Osmans sverd gikk av stabelen. Mange av de viktige befatningsinnehaverne ble avsatt og ettertredere til dem ble tilsatt på ordre av en rebell innen janitsjarkorpset.
En gresk slakter, Janaki, som tidligere hadde lånt penger til Patrona under det tre dager lange kuppet, ble utnevnt på Patronas begjøring av divanen til hospodar av Moldavia. Det var dermed under Mahmud Is tid at ordningen med å sende fanarioter som forvaltere av fyrstedømmene Moldavia og Valakia.
Khanen av Krim, som opprørerne truet med å avsette, var i Konstantinopel, og sammen med storvesiren, muftien og janitsjarernes ağa klarte han å avsette rebellregjeringen. Patrona ble drept i sultanens nærvær etter en divan der han hadde krevd at krig skulle erklæres mot Russland. Omkring 7000 av dem som hadde støttet Patrona, deriblant grekeren Janaki, ble også drept. Misunnelsen som janitsjaroffisererne hyset mot Patrona, og deres beredskap til å medvirke til dennes fall, underlettet vesentlig anstrengelsene hos Mahmuds tilhengere for å slutt på opprøret som hadde pågått i nær ved to måneder.
Det gjenstående av sultan Mahmuds regjeringstid ble dominert av kriger mot Persia, Russland og Østerrike, med territorielle landevinninger. I år 1740 inngikk han en forsvarspakt med Sverige.
Mahmud delegerte meget av rikets styre til sine vesirer, og ikke minst hovedevnukken Hacı Beşir Ağa. Han selv tilbragte i stedet meget av sin tid til å skrive poesi. Han fremmet kunst i form av musikk og poesi, og stod også for et omfattende byggevirksomhet.
Tyburn (elv)
Tyburn er en sideelv til Themsen som i dag går i kulvert gjennom de vestlige delene av sentrale London. Den kommer fra høydedragene ved Hampstead, renner gjennom Regents Park og St. James's Park, under Buckingham Palace og ut i Themsen i Pimlico nær Vauxhall Bridge.
Fra 1200-tallet ble Tyburn tatt i bruk som vannkilde for byens befolkning. Vannet ble ledet gjennom uthulte almestokker fram til vannposter. Etter hvert som byens befolkning vokste, og de mer bynære elvene Themsen, Walbrook og Fleet – foruten kilder som Goswell og Clerkenwell – ble mer og mer forurensa, ble vannet fra den mer avsidesliggende Tyburn stadig viktigere. Vann fra Tyburn ble ledet fram til et reservoar, omtrent der Bond Street undergrunnsstasjon ligger i dag. Herfra ble det ført i lærrør til Cheapside inne i byen. En annen ledning, bygd av William Lamb forsynte Holborn. Denne lever videre i gatenavnet Lamb's Conduit Street. Londons vannforsyning undergikk en radikal forbedring med bygginga av New River i 1613, og Tyburn kunne oppgis som drikkevannskilde og uten motforstillinger omgjøres til den underjordiske kloakken den er i dag.
Tyburn ble også et navn på området omkring elva, men dette har gått mer ut av bruk til fordel for Marylebone og Mayfair. Oxford Street het tidligere Tyburn Road og Park Lane Tyburn Lane. Tyburn var ellers mest kjent som rettersted for grevskapet Middlesex mellom 100- og 1700-tallet, og  the Tyburn Tree var den folkelige betegnelsen på galgebakken som opprinnelig lå ved elvebredden, men som på 1500-tallet ble flyttet dit Marble Arch ligger i dag.
Hagnesta Hill
Hagnesta Hill er Kents fjerde album. Det ble utgitt i 1999 og er produsert av Zed. I 2000 spilte bandet også inn en engelsk versjon av albumet, som inneholder to sanger som ikke finnes på den svenske versjonen: «Quiet Heart» og «Just Like Money».
Navnet stammer fra et område i Eskilstuna, Hagnestahill, der Kent hadde sitt første øvingslokale.
Sporliste
All tekst og musikk er skrevet av Joakim Berg utenom «Kungen är död», som er skrevet av Joakim Berg (tekst og musikk) og Martin Sköld (musikk).
Oktokontrabassklarinett
Se også
Subcontrabass clarinet
Carl Gunnar Gundersen
Gundersen har bak seg en lang karriere som ishockeyspiller. Han har spilt i tre klubber: Viking Ishockeyklubb (1984-1989 og 1994), Frisk (1989–90) og Vålerenga (1990–1993). Han tok tre NM-gull og tre seriemesterskap med Vålerenga i perioden 1991-1993.
Han var også landslagsspiller i ishockey i perioden 1989-1993 med 36 VM- og OL-kamper. Han deltok i A-VM i Bern i Sveits i 1990, B-VM i Ljubljana i Slovenia i 1991, OL i Albertville i 1992, A-VM i Tsjekkoslovakia i 1992 og A-VM i Tyskland i 1993.
Fylkesvei 284 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 284 i de følgende fylkene:
Rysler
Rysler eller ryssel (fra tysk rüssler, egentlig snutebille ) er et leketøy for barn og voksne.
En rysler består av en lang, opprullet papirpose holdt sammen av en innlagt fjær. Når man blåser i munnstykket foldes papiret ut som en snabel, mens den gir en fløytende eller hes lyd. Når luftstrømmen stopper, ruller rysleren seg sammen igjen.
Ryslere er som oftest fremstillet av farvestrålende papir, og anvendes gjerne som bordpynt til nyttårsfester og andre tilfeller.
Fylkesvei 285 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 285 i de følgende fylkene:
When You Walk in the Room
«When You Walk in the Room» er en amerikansk sang, skrevet og innspilt av Jackie DeShannon. Hennes versjon var den første som ble utgitt (i 1963), men mange artister har spilt inn coverversjoner av den.
Sangteksten forsøker å detaljere de følelsene jeg-personen har i nærvær av den personen han/hun elsker. Det er også et uttrykk for frustrasjon over at jeg-personen ikke klarer å fortelle personen om hans/hennes kjærlighet.
DeShannons originalversjon ble utgitt på singlen Liberty 55645 i november 1963. Den ble arrangert og dirigert av Jack Nitzsche. Produsent var Dick Glasser. A-siden var «Till You Say You'll Be Mine». Den ble senere gjenutgitt som A-side på singlen Liberty 55735 (med «Over You» som B-side) i september 1964 og senere inkludert på LP-platen, Breakin' It Up on the Beatles Tour (Liberty LST-7390 (stereo) og Liberty LRP-3390 (mono)).
Colt 9mm SMG
Colt 9mm SMG er en maskinpistol produsert av Colt, basert på AR-15 plattformen.
When You Walk in the Room
The Searchers' versjon
Sangen ble innspilt av The Searchers i 1964 etter at gruppa allerede hadde hatt suksess med en annen DeShannon-sang, «Needles and Pins».
Colt 9mm SMG
Våpenet har mekanisme med masseretardert sluttstykke (i motsetning til de gassdrevne AR-15 riflene med roterende sluttstykke), og skytes med lukket sluttstykke. Våpenet er ellers stort sett likt AR-15, og bruker kopier av Uzi våpenmagasiner med modifisert låsing for å bli tilpasset AR-15 magasinutløser.
When You Walk in the Room
The Searchers' versjon
«When You Walk in the Room» ble utgitt på singlen Pye 7N 15694. B-siden var «(I'll Be) Missing You».
The Young Veins laget en coverversjon av The Searchers' versjon.
Stephanie Winslows versjon
Stephanie Winslow, en amerikansk countryartist, spilte inn en versjon. Den ble utgitt på singlen Warner Bros./Curb WBS49831. A-siden var «When You Walk In The Room» [Stereo]. B-siden var «When You Walk In The Room» [Mono]. Produsent var Ray Ruff.
Stereoversjonen ble også utgitt på hennes LP, Dakota (Warner Bros./Curb BSK 3529), i 1981.
Paul Carracks versjon
Paul Carracks versjon ble utgitt på singlen Chrysalis CDE 3 i 1987. Produsent var Christopher Neil.
Den var hentet fra hans LP, One Good Reason (Chrysalis CDL 1578).
Pam Tillis' versjon
I 1994 spilte countryartist, Pam Tillis, inn en versjon. Den ble utgitt på CD-singlen Arista 12726-7 i juli 1994. Produsenter var Pam Tillis og Steve Fishell. Den ble ledsaget av en musikkvideo med Dick Clark og fremstilte Tillis i en opptreden på American Bandstand i midten av 1960-årene. B-siden var «Till All the Lonely's Gone».
«When You Walk in the Room» ble også utgitt på hennes CD, Sweethearts Dance (Arista 07822 18758-2) i 1994.
Personale
Samlet fra opplysninger i hefte:
Agnetha Fältskogs versjon
When You Walk in the Room ble i Sverige utgitt på CD-singlen WEA 5050467-3834-2-5 i 204. Produsenter var Agnetha Fältskog, Anders Neglin og Dan Strömkvist. Den finnes i flere versjoner, et par var remikset av henholdsvis Almighty og Soundfactory.
When You Walk in the Room var den andre CD-singlen som var hentet fra CD-albumet, My Colouring Book. Det var hennes første album på 17 år.
Vera Zorina
Vera Zorina, opprinnelig Eva Brigitta Hartwig (født 2. januar 1917 i Berlin, død 8. april 2003 i Santa Fe, New Mexico, USA) var en tysk-norsk-amerikansk ballettdanser og skuespiller. Hennes far var tysk og hennes mor var norsk.
Dans
Som seksåring begynte hun å motta danseundervisning hos Olga Preobrazjenska og Nicholas Legat. Da hun var 12 år gammel fikk hun roller i Max Reinhardts produksjoner En midtsommernattsdrøm og Hoffmans eventyr.
I 1933 reiste hun til London og studerte videre under Nicholas Legat og Marie Rambert (opprinnelig Sylvia Rambam). I denne tiden opptrådte hun også som skuespiller.
I årene 1934–1936 var hun medlem av Ballet Russes de Monte Carlo, og det var på denne tiden hun skiftet navn. Hun opptrådte i tre sesonger med Ballet Russes de Monte Carlo en rekke steder, blant annet i Covent Garden og i New York. I denne perioden lærte hun seg russisk.
I 1937 opptrådte hun i London-produksjonen On Your Toes.
Film og showbusiness
Hun ble oppdaget av Samuel Goldwyn som undertegnet en filmkontrakt med henne. Samme år reiste hun til Hollywood. Etter omfattende forhåndsomtale fikk hun sin amerikanske debut i 1938 i filmversjonen av musikalen The Goldwyn Follies.
I 1938 begynte hun også å opptre på Broadway i musikaler. Hennes debut var i George Balanchines oppsetning I married an Angel, hvor hun imponerte, og hun gjorde kanskje enda større inntrykk i musikalen Louisiana Purchase. Deretter vendte hun enda en gang tilbake til Hollywood, hvor hun i 1941 medvirket i filmversjonen av Louisiana Purchase med Bob Hope som motspiller.
Filmdebuten ble fulgt opp med en vellykket gjenskaping av rollen i filmversjonen av On Your Toes. Deretter spilte hun rollen som fiktiv grevinne i I Was an Adventuress, mot blant andre Erich von Stroheim og Peter Lorre. I disse filmene viste hun en variasjon, stil og klasse som ikke stod tilbake for noen. Hun spilte også i en rekke andre filmer i perioden 1940 til 1946. I 1943 fikk hun rollen som Maria i Hemingways Klokkene ringer for deg, men ble uten videre erstattet av Ingrid Bergman etter bare to uker. Dette hadde en negativ virkning på hennes filmkarriere. Bølgen av filmtilbud begynte å avta og filmene Follow the Boys i 1944 med George Raft og Lover Come Back i 1946 med Lucille Ball og George Brent ble hennes siste i Hollywood.
I 1954 forsøkte hun seg på Broadway med On Your Toes igjen. Det varte bare i seks uker.
Sjef for Den Norske Opera
I de senere år ble hun, på grunn av sin melodiøse stemme, benyttet som oppleser, blant annet for blinde, på både engelsk og andre språk. Vera Zorina arbeidet også ved Santa Fé Opera og for NRK, hvor hun regisserte en oppsetning av Herodes for TV.
I 1976 ble hun sjef for Den norske opera. På grunn av ektemannens brå død samme år, tiltrådte hun aldri denne stillingen. I 1978 ble hun musikkrådgiver og produsent for Columbia. Vera Zorina var også tilknyttet Lincoln Center som rådgiver og regissør og instruerte opera i en rekke sesonger ved Santa Fe Opera Company i New Mexico.
Ekteskap
Vera Zorina var gift med den kjente koreografen George Balanchine. I 1946 ble hun skilt og giftet seg med Goddard Lieberson, sjefen for Columbia Records. Etter at Lieberson døde giftet Vera Zorina seg med musikeren Paul Wolfe.
Halvt norsk
Ifølge London-aviser betraktet Vera Zorina seg som norsk. Hennes mor var norsk; hun ble kalt Billie, men var født Abigail Møllerop Wimpelmann og kom fra Kristiansund. Billie Wimpelmann giftet seg med tyske Fritz Hartwig, og deres datter Eva Birgitta Hartwig tilbragte somrene i Norge gjennom hele oppveksten.
Fylkesvei 286 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 286 i de følgende fylkene:
Durmitor
Durmitor en fjellkjede i Montenegro hvor den høyeste toppen er Bobotov Kuk på 2,522 meter over havet.
Etymologi
Navnet durmitor kommer trolig fra østromansk og betyr «sovende». Beslektet er navnene på fjellene Visitor, som betyr «drømmende» og Cipitor som også betyr «sovende».
Nasjonalpark
Durmitor nasjonalpark ble opprettet i 1952 og inkluderer Durmitor-massivet, ravinene Tara, Sušica og Draga og de høyere delene av platået Komarnica, og dekker et areal på 390 km².
I 1980 ble parken skrevet inn på UNESCOs verdensarvliste.
En del av nasjonalparken omfatter Tararavinen, en 80 km lang og 1,300 meter dyp kløft, som er den nest største i verden etter Grand Canyon i Arizona.
Turisme
Durmitor er senteret for montenegrinsk fjellturisme. De fleste turistfasilitetene ligger rundt byen Žabljak.
Om vinteren er hovedaktiviteten på Durmitor skisport og snøbrett. Om sommeren er det fjellklatring og fotturisme. En av de største attraksjonane i Durmitor er de 18 bresjøene, der Crnosjøen er den mest kjente.
Surendra
Surendra er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 30-35 millimeter) stjertvinger med brede, litt kantede vinger. Bakvingene er uten eller med en kort stjert. Oversiden er mørkbrun med en mørk, blålig glans, eller lysere brun med markerte, blå felter, undersiden grønnlig brun.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sulawesi i øst.
Telialigaen Rocket League – Høsten 2022
Telialigaen Rocket League – høsten 2022 er den 12. sesongen med turneringer arrangert av GoodGame AS i videospillet Rocket League.
Tabell – 1. divisjon
S-T = Seire-Tap,, +/- = Kartforskjell, P = Poeng
Runde 1
Torsdag 25. august
Runde 2
Torsdag 1. september
Runde 3
Torsdag 8. september
Terrasse
En terrasse er en planert avsats for ute­opphold, med eller uten platting med direkte atkomst fra terreng og er ikke overbygget. Ordet brukes også om hus bygget i bratt terreng slik at det følger terrenget, samt uteplasser på bygningstak.
Telialigaen Rocket League – Høsten 2022
Runde 5
Torsdag 22. september
Terrasse
Terrasser er en naturlig eller kunstig avsats, tverrgående vei i hellende terreng. Terrasse er et fransk ord som har sin opprinnelse i det latinske terra som betyr jord. Området er gjerne avgrenset av støttemur eller brystning.
Telialigaen Rocket League – Høsten 2022
Runde 6
Lørdag 24. september Søndag 25. september
Terrasse
En terrasse kan også ha et dekke av tre, sten eller betong. Dette dekket er grunnen til at man i USA kaller slike terrasser for deck.
Telialigaen Rocket League – Høsten 2022
Runde 7
Torsdag 29. september
Terrasse
Ifølge den norske standarden for geodata, SOSI, er et terrassehus «et større bolighus i bratt terreng hvor bygningen følger hellingen i terrenget. De enkelte boligene blir dermed avtrappet eller forskjøvet i forhold til hverandre, slik at de får terrasse på taket til boligen under. Terrassehus er vanligvis ikke avhengig av felles inngang eller felles trappehus.» Leiligheter i et terrassehus kalles terrasseleilighet.
Telialigaen Rocket League – Høsten 2022
Runde 8
Torsdag 20. oktober
Terrasse
Takterrasse
En spesiell form for terrasse er takterrasse, den brukes som en terrasse (uteplass), men er plassert på en bygnings tak.
Takterrasser i større bygg har av og til serveringsted, svømmebasseng, treningsfasisliteter og annet. Adgang til takterrassen er gjerne fra byggets trappehus, eller fra deler av bygget som er høyere, eller fra tilgrensende bygg. Av og til er takterrasse det samme som altan, spesielt er det tilfelle der et byggs deler har ulike høyder.
Telialigaen Rocket League – Høsten 2022
Runde 9
Torsdag 27. oktober
Sluttspill
Sluttspillet ble spilt på SpillExpo, 12.-13. november 2022.
Kvalifisering til 1.divisjon Våren 2023
Kvalifiseringen til 1.divisjon Våren 2023 ble spilt Torsdag 17. november 2022. En Best-av-7 serie ble spilt mellom 8.-plassen i 1.-divisjon og 3.-plassen i 2.-divisjon.
Elkanah Onkware Angwenyi
Elkanah Onkware Angwenyi (født 5. februar 1983) i Nyamira, er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
Angwenyi var under 2006 en av de store stjernene på 1.500 meter. Han vant bronsemedalje under innendørs-VM i Moskva på tiden 3.42,92. Utendørs samme år endte han på åttendeplass ved det afrikanske mesterskapet, og avsluttet året med å bli nummer åtte ved IAAF World Athletics Final 2006.
Värtaverket
Värtaverket, tidigere også Värtaelverket, er et kraftvarmeverk ved Lidingövägen i bydelen Hjorthagen i Stockholm. Anlegget ble innviet 18. desember 1903, for å forsyne Stockholm med elektrisitet. Mange av bygningene i området er tegnet av arkitekten Ferdinand Boberg (1860–1946).
Det har en installert produksjonskapasitet på 374 MW fordelt på 4 blokker. Det leverer også fjernvarme.
Brenselkilden er kull, naturgass/kullgass og tungolje. Anlegget ble utbygd omkring årene 1976–1990. Operatør er selskapet Fortum AB. Teknologien er bl.a levert av ABB.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 610 400 tonn. Stockholms første elverk var Brunkebergsverket ved Regeringsgatan 38, hvor den første elektriske strømmen ble produsert 1. september 1892 i form av 2×110 volt likestrøm. På slutten av 1890-tallet var Brunkebergsverket fullt utbygd. Gjennom utviklingen av vekselstrømsoverføringer hadde det blitt teknisk mulig å overføre elektrisk kraft fra vannkraftverk over lengre strekninger.
Stockholm by forsøkte å skaffe statlige vannkrafttilganger i Älvkarlebyfallet, men det mislykkes. Løsningen ble da å bygge en ny dampkraftstasjon ved Lilla Värtan i Hjorthagen. Kraften ble produsert i form av trefaset vekselstrøm 6 kV og 25 Hz som ble fordelt til omformerstasjonene Brunkenberg, Värtan, Tule, Katarina og Kronoberg via et kabelnett for 6 kV. I disse stasjonene ble vekselstrømmen omformet til likestrøms. Distribusjonen til kundene skjedde med likestrøm, men med suksessiv overgang til den høyere spenningen 2×220 V.
Når Värtaverket stod ferdig for produksjon av elektrisitet ble det benyttet dampkjeler som drev turbiner og generatorer. Som drivstoff ble det benyttet koks fra det nærliggende Värtagasverket som inngikk i samme selskap. Dampkraftverket ble tatt ut av bruk i 1970 da olje ble råvare for el- og fjernvarmeproduksjon. Nå produserers fjernvarme og elektrisitet i to store kravtvarmeverk, ett som bruker olje, og ett som bruker kull som drivstoff. Også biobrensel som tre, olivenkjerner og tallolje brukes. Også to varmepumper som tar varme fra Värtans vann hører også til Värtaverket.
I dag drives anlegget av Fortum og omfatter produksjon av elektrisitet, fjernvarme, fjernkjøling og distribusjon av elektrisitet. Värtaverket, Värtagasverket og varmepumpene ved Ropsten, samt transformatoren i Hjorthagen er viktige deler av anleggene for Stockholms og Lidingös energiforsyning.
Fylkesvei 287 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 287 i de følgende fylkene:
Peter Rinnan
Ole Peter Schjølberg Rinnan (født 16. april 1845 i Trondhjem, død 8. januar 1929 samme sted) var en norsk tollbodformann, skipskaptein og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Trondhjem og Levanger fra 1904 til 1906.
Familie og yrkesliv
Han var sønn av jekteskipper Ottar Rinnan og hustru Jørgine Birgitte Hundt i Trondhjem, men vokste opp hos onkelen og tanten i Ibestad, lensmann og stortingsmann Ole Peter Schjølberg og hustru Sara Collett Rinnan. Morfaren var slaktermester Hans Samuel Hundt. Dermed var Rinnan også fetter av Regine Wanvig (gift Berg), mor til Andreas Berg, som var ordfører i Trondhjem og stortingsmann samtidig med Rinnan.
Etter konfirmasjonen gikk han i lære som snekker hos snekkermester Strøm i Trondhjem og arbeidet som tømrer på et skipsverft i Ålesund, men dro til sjøs i 1865. Han tok styrmannseksamen i 1872 og skipperborgerskap i 1876, og seilte i både kyst- og utenriksfart for blant andre Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab.
Han giftet seg i 1877 med Mina Rønning, en sjømannsdatter fra Trondhjem. De bodde i Vollabakken og på Møllenberg, og fikk syv barn.
Politisk arbeid
Rinnan var medlem av Trondhjem bystyre fra 1895 til 1901, medlem av formannskapet fra 1895 til 1898 samt medlem av havnestyret. Til tross for sin fremskredne alder, tilhørte han den kretsen rundt Odd Klingenberg som foresto et konfliktfylt generasjonsskifte i Trondheims to konservative velgerforeninger rundt århundreskiftet. En splittelse i Venstre gjorde så at Høyre gjenvant flertallet. Rinnan var innvalgt på Stortinget fra Trondheim og Levanger fra 1904 til 1906, og satt i Stortingets kirkekomité. Ettersom han satt på Stortinget under unionsoppløsningen, ble han foræret 7. juni-medaljen.
Fylkesvei 288 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 288 i de følgende fylkene:
Skihopping og kombinert i SUS
Etter at Sovjetunionen gikk i oppløsning i desember 1991, fullførte de fleste av de tidligere sovjetrepublikkene sine idrettssesonger under banneret til Samveldet av uavhengige stater (SUS). Vinteren 1992 deltok tidligere sovjetiske skihoppere for SUS i Hoppuka, verdenscupen, OL i Albertville og VM i skiflyging i Harrachov. Tidligere sovjetiske kombinertløpere deltok for SUS i verdenscupen og OL.
SUS-hoppernes beste resultater kom i OL, der Mikhail Jesin ble nummer 10 i storbakken og nummer 11 i normalbakken. SUS' lag ble nummer 11 av 14 lag i lagkonkurransen.
Fra og med sesongen 1992/93 konkurrerte alle de tidligere sovjetiske idrettsutøverne for sine respektive, uavhengige land.
Niels Truidsen Ulfstand
Niels Truidsen Ulfstand til Barsebæk (født 15. november 1526, død 5. oktober 1575) var en dansk adelsmann og lensherre.
Han var sønn av riksråd Truid Ulfstand og hustru Ide Brock. Barsebæk arvet han etter sin mor, dessuten eide han part i Vemmetofte på Sjælland, og Torup i Skåne, arvet henholdsvis etter broren Jens og broren Lave.
I årene 1549–52 tjente han som hoffsinde og var i årene 1557–58 kongens munnskjenk. I Ditmarskenkrigen i 1559 ble han hardt såret. I 1561 ledsaget han enkedronning Dorothea til Celle hvor prinsesse Dorothea skulle giftes. I syvårskrigens første år, gjorde han tjeneste som tøjmester ved hæren.
I 1557 hadde han fått Stegehus og Møn i forlening, men mistet det allerede i 1563 pga. økonomisk vanskjøtsel. Etter i kort tid å ha vært lensherre på Vordingborg, fikk han det gamle lenet tilbake, men beholdt det kun i få måneder, hvoretter han siden ikke mottok forleninger. I 1571 ble han derimot øverste falkemester, en stilling han behold livet ut.
Han døde på Amager ved København den 5. oktober 1575. Dagen etter, døde hans hustru i barselseng, Margrethe Herlufsdatter Skave, hvem han hadde ektet året før.