cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carcinocephalus
Utseende
Små (1,7-3 millimeter), avlange, litt flate, brunrøde til svarte kortvinger. De er blanke og glatte, tilsynelatende hårløse, kroppen tydelig punktert. Hodet er stort og bredt med middels store fasettøyne, markert "hals" og to små punktøyne i den bakre delen. Pronotum har rundede sider, er tydelig bredere enn langt. Bakvingene er mye lengre enn pronotum (gjerne rundt dobbelt så lange). Bakkroppen er ganske bred.
Levevis
Disse billene finnes ofte krypende på snøen.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i nordlige områder av Nord-Amerika og Europa, finnes også i Øst-Asia.
EM i friidrett 2022 – 400 meter kvinner
400 meter for kvinner under EM i friidrett 2022 ble arrangert på Olympiastadion i München 15., 16. og 17. august 2022.
Forsøksheat
De tre første i hvert heat (Q) og de tre raskeste ellers (q) gikk videre til semifinalene. De tolv høyest rankede deltakerne fikk walk-over slik at de begynte å konkurrere i semifinalene.
Four Jacks
Four Jacks var en dansk sangkvartett dannet i 1956 av Poul Rudi, Otto Brandenburg, John Mogensen og Bent Werther.
EM i friidrett 2022 – 400 meter kvinner
Forsøksheat
Forsøksheatene startet 15. august klokken 19:35.
Semifinaler
De to første i hver semifinale (Q) og de to raskeste ellers (q) gikk videre til finalen.
Semifinalene startet 16. august klokken 13:00.
Finale
Finalen fant sted 17. august klokken 22:02.
Nurulasyiqah Binte Mohammad Taha
Nurulasyiqah Binte Mohammad Taha (født 28. desember 1984) er en singaporsk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne.
Hun lider av spinal muskelatrofi, og begynte med boccia i april 2004. I 2010 fikk hun bronse ved VM i boccia, og i 2012 deltok hun i sine første paralympiske leker, i London.
Karriere
Nurulasyiqah deltok ved Asian Para Games 2008 i Thailand, der hun kom på andreplass av to deltakere. Året etter vant hun National Disability League, der til sammen syv deltakere konkurrerte.
Ved Asia and South Pacific Boccia Championships 2009, som ble arrangert i Hongkong, fikk hun sølv individuelt. Her tapte hun finalen 0-12 for sørkoreanske Ho-Won Jeong. Singapore deltok også i parkonkurransen i klassen BC3, her kom de på 7.-plass av ni land som deltok.
I 2010 deltok hun i sitt første VM, da hun deltok i VM i boccia 2010 i Lisboa i Portugal. I gruppespillet vant hun alle sine tre kamper, med total score på 23-4, og gikk videre til sluttspillet. I sluttspillet slo hun til slutt Fernando Ferreira 6-1 i bronsekampen. I parkonkurransen endte Singapore på 10.-plass. Hun kom på 6.-plass ved Asian Para Games 2010 i Guangzhou og 30.-plass ved World Cup 2011, noe som gjorde at hun ved utgangen av 2011 var rangert som nummer 8 i verden i klassen BC3 ved utgangen av 2011.
Sidsel Lunge
Sidsel Ovesdatter Lunge (– død i 1503) var en dansk hoffmesterinne.
Hun var datter til Ove Jepsen Lunge (d. før 1458) og hustru Maren Tygesdatter Basse. Hun giftet seg med riksråd Torbern Bille til Allinde og Svanholm (d. 1465), sammen fikk de 14 barn.
Sidsel Lunge var hoffmesterinne hos dronning Christine av Sachsen 1490 og 1496. Hun døde i 1503 og ble begravet i Antvorskov kloster på Sjælland.
Aill kjeinne aill
Aill kjeinne aill er et musikkalbum med Anders Jektvik, utgitt 1. februar 2013. Dette er hans debutalbum som soloartist.
Kjell Håkon Morken
Kjell Håkon Morken (født 20. april 1993 ) er en norsk tidligere friidrettsutøver. Morken kommer fra Fåvang i Gudbrandsdalen, og har hele sin friidrettskarriere representert Lillehammer Idrettsforening. Han innehar klubbrekordene på 100 og 200 meter med tidene 10,51 og 21,23, og har en rekke medaljer fra norgesmesterskap på både junior- og seniornivå. Morken er også utdannet fysioterapeut.
Internasjonal deltakelse
Morken har representert Norge internasjonalt både i junior- og seniorsammenheng. Av større mesterskap var han med i Norges tropp til EM i friidrett 2016 i Amsterdam, og løp 4 x 100 meter stafett sammen med Jonas Halonen, Jonathan Quarcoo og Jaysuma Saidy Ndure. Tiden de satte, 39,35 sek, er den nest beste et norsk landslag har løpt på distansen. Året før satte han norsk U23-rekord på samme distanse under U23-EM i Tallinn sammen med Jonas Halonen, Joachim Sandberg og Salum Ageze Kashafali.
Norgesmester i stafett
I årene 2013 til 2014 ble Morken og Lillehammer IFs sprintlag norgesmestere på både 4 x 100, 4 x 200 innendørs og 1000 meter stafett. Per 31. desember 2018 sto disse resultatene som kretsrekorder i Oppland friidrettskrets. Stafettlaget bestod av sprinterne Håkon Morken, Michael Rosenberg, Tormod Hjortnæs Larsen, Sondre Mulongo Nystrøm og Vebjørn Gilde. Alle ble trent av Svein Oskar Johnsen.
Rekorder
i = innendørs U23 = under 23 år
Charlotta Fougberg
Charlotta Fougberg (født 19. juni 1985) er en svensk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
I 2020 kom hun på 18. plass på kvinnenes halvmaraton under VM i halvmaraton 2020 i Gdynia, Polen.
VM i vintertriatlon 2005
VM i vintertriatlon 2005 (verdensmesterskapet i vintertriatlon) ble arrangert i Štrbské Pleso i Tsjekkia i 2005.
Det ble konkurrert individuelt for menn og kvinner.
Sverre Gjellum
Sverre Julius Gjellum (født 29. september 1919 i Kristiania, død 23. april 1999) var en norsk diplomat.
Gjellum ble født i Kristiania og startet ved juridisk fakultet i 1939 og ble uteksaminert fra Universitetet i Oslo med graden candidatus juris i 1943. Dette var under Nazi-Tysklands okkupasjon av Norge, og han rømte til Sverige og ble med i Reservepolitiet i eksil i Sverige før han reiste via Storbritannia til Canada. Der undergikk han pilottrening i Little Norway. I 1945 returnerte han til Norge og arbeidet med landssvikoppgjøret innen Oslo politikammer. Han startet å arbeide i Utenriksdepartementet i 1946.
Seracamaurops
Seracamaurops er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller som tilhører gruppen køllebiller.
Sverre Gjellum
Gjellum første post i utenrikstjenester var som ambassadesekretær i Mexico og visekonsul i San Francisco i California. Han returnerte til Norge i 1953. Han var ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet fra 1965 til 1969, Norges ambassadør til Kenya fra 1969 til 1972, utenriksråd fra 1972 til 1977, Norges ambassadør til EEC i Brussel fra 1977 til 1982 og til Vest-Tyskland fra 1982 til 1987. Han ble utnevnt til Kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden i 1974.
Seracamaurops
Utseende
Små, avlange, maurlignende, rødbrunlige køllebiller. Hodet er lengre enn bredt med små fasettøyne, kledt me lange, oppstående hår. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum, tynne, det ytterste leddet noe større og spoleformet. Pronotum er ovalt, litt lengre enn bredt, med en skarp midtfure. Dekkvingene er pæreformede (til sammen), uten punktrader. Bakkroppen er rundet, det første ryggleddet utgjør omtrent halve lengden sett ovenfra. Beina er nokså lange, lårene litt klubbeformede.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Balkan (Bosnia-Hercegovina) og i Kaukasus.
Sverre Gjellum
Gjellum arbeidet i sine siste år for Frelsesarmeen. Han døde i april 1999 og er gravlagt på Vestre gravlund.
Japans herrelandslag i 3x3 basketball
Japans herrelandslag i 3x3 basketball er det mannlige landslaget i 3x3 basketball for Japan. Det representerer landet i internasjonale 3x3 basketballturneringer, og reguleres av Japans Basketballforbund. Landslaget har deltatt i internasjonale turneringer siden 2013.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Japan har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Japans kvinnelandslag i 3x3 basketball
Japans kvinnelandslag i 3x3 basketball er det kvinnelige landslaget i 3x3 basketball for Japan. Det representerer landet i internasjonale 3x3 basketballturneringer, og reguleres av Japans Basketballforbund. Landslaget har deltatt i internasjonale turneringer siden 2016.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Japan har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Graverende bevis
Graverende bevis er et musikkalbum med Kalle Zwilgmeyer, utgitt i 1987. Dette er hans første album som soloartist.
«Admiral Kasatonov»
Fregatten har høsten 2019 gjennomført sjøprøver og testing av utstyr i Østersjøen og Barentshavet. Det russiske forsvarsministeriet meldte på sin hjemmeside 18. desember 2019 at ulike enheter fra det russiske luftforsvaret og Nordflåtens luftforsvarsstyrker i nærmeste fremtid skulle teste radioteknisk utstyr på den nye fregatten «Admiral Kasatonov» i Barentshavet. Aktiviteten ses i sammenheng med rapporteringer om elektroniske forstyrrelser i Finnmark i samme periode.
Portious Warren
Portious Warren (født 2. mars 1996) er en trinidadisk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt.
Portious Warren tok en 11. plass for landet sitt i kulestøt under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Reinfjellet
Reinfjell eller Reinfjellet kan referere til:
Turid Gunnes
Hun er mor til fotballtalentet Oscar Bobb som er i stallen til Manchester City. I 2015 flyttet hun til Portugal for å jobbe med en teatergruppe, samtidig som sønnen skulle spille med FC Porto.
Josef Stimpfle
Josef Stimpfle (født 25. mars 1916 i Maihingen i Schwaben i Bayern i Keiserriket Tyskland, død 12. september 1996 i Augsburg) var en tysk katolsk prelat som var den 81. biskopen av Augsburg. Han fikk ved sin fratreden personlig tittel som erkebiskop.
Bakgrunn
I 1926 begynte bondesønnen Josef Stimpfle på det biskoppelige gutteseminar i Dillingen an der Donau. Etter Abitur i 1935 begynte han å studere teologi og filosofi. Han ble deretter tatt opp på Collegium Germanicum i Roma og fortsatte studiene ved Det pavelige gregorianske universitet.
Etter krigsslutt og et kort krigsfangenskap vendte Stimpfle tilbake til bispedømmet Augsburg.
Prest
Den 28. juli 1946 ble han ordinert til prest av biskop Joseph Kumpfmüller av Augsburg. Etter å ha virket som kapellan i Augsburg-Oberhausen, kunne han fortsette studiene i Roma i 1948 og tok doktorgraden i teologi i 1951. I 1951 var han kapellan ved Augsburg-basilikaen St. Ulrich og Afra. I 1952 tiltrådte han embedet som subregens ved Dillingenseminaret.
Biskop av Augsburg
Biskop Stimpfle deltok i den andre, tredje og fjerde sesjon av Det andre Vatikankonsil.
Den 22. februar 1969 startet Stimpfle en tysk avdeling av prestefellesskapet Engelwerk – også kjent under det latinske navnet Opus Sanctorum Angelorum – i bydelen Maria Vesperbild.
I de nesten tre tiårene han virket som biskop, var Josef Stimpfle også sterkt engasjert i verdenskirken. Kirkens situasjon i Øst-Europa og Latin-Amerika var spesielt viktig for ham. I denne sammenhengen organiserte han en pilegrimsreise til Kiev i 1988 i anledning tusenårsminnet for Kiev-Rus' kristning. Da han kom til bestemmelsesstedet, ble han varetektsfengslet for å dele ut bibler, men var etter kort tid i stand til å sikre din løslatelse med henvisning til hans kontakter med Mikhail Gorbatsjov.
I 1991 ble han utnevnt til spesialdelegat for Den hellige stol for hjelp til Øst-Europa med tanke på hans tjenester for den universelle kirke.
Et av de store høydepunktene i biskop Stimpfles embetsperiode var absolutt pave Johannes Paul IIs besøk i Augsburg, som fant sted 3. og 4. mai 1987 som en del av en pavereisen til Vest-Tyskland. Ved denne anledning innviet paven også det nybygde seminaret St. Hieronymus, som var blitt flyttet fra Dillingen til Augsburg i umiddelbar nærhet av universitetet under biskop Stimpfle.
Han vigslet over hundre kirker mellom 1963 og 1992.
Den 30. mars 1992 innvilget pave Johannes Paul II hans alderbetingede avskjedssøknad, og tildelte ham den personlige tittel erkebiskop for hans tjenester. Stimpfle døde i 1996 og ble gravlagt i Augsburg katedral.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ljudmila Lebedeva
Ljudmila Lebedeva (født 23. mai 1990) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
Sardolutra ichnusae
Sardolutra ichnusae er en utdødd oterart. Den er kjent fra et skjelett datert til yngre pleistocen som ble funnet i Grotta di Nettuno ved Capo Caccia på middelhavsøya Sardinia.
Korsika og Sardinia hadde i yngre pleistocen tre oterarter som var tilpasset ulike økologiske nisjer. De andre to var Algarolutra og Megalenhydris. Sardolutra ichnusae var sannsynligvis en hurtig svømmer som jaktet på raske fisker i havet.
Michelle Finn
Michelle Finn (født 16. november 1989) er en irsk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
I 2021 representerte hun Irland på øvelsen 3000 meter hinder under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun løp forsøksheat, men kvalifiserte seg ikke til finalen.
Fra Lofoten til arkipelagos
Fra Lofoten til arkipelagos er et musikkalbum med Kalle Zwilgmeyer, utgitt i 2001.
Bergebyløpet N70
Bergebyløpet N70 er et langdistanse trekkhundløp. Løpet har siden 2003 vært arrangert i Nord-Varanger i Finnmark fylke, og har aktiviteter i Tana, Nesseby og Vadsø kommune. Fra og med 2017 har N70 Trekkhundklubb vært teknisk arrangør av løpet.
Bergebyløpet N70 består av fire ulike klasser: BL 150 og BL junior er løp på ca 15 mil, og er ment som rekrutteringsløp til langdistanse. Klassen kjøres med inntil 8 hunder for BL 150 og inntil 6 hunder for BL junior. BL 350 er et løp på ca 35 mil. Klassen kjøres med inntil 8 hunder. BL 650 er et løp på 65 mil. Klassen kjøres med inntil 14 hunder. Fra og med 2019 tillates inntil 16 hunder, og fra og med 2020 ble distansen kortet ned til ca 52 mil.
Bergebyløpet N70 er sett ut fra løpets breddedeltakelse verdens nordligste langdistanse hundeløp. Løpet arrangeres på 70°N, og er som det eneste fastlandshundeløpet i verden aldri sør for den 70. breddegrad.
Historie
Bergebyløpet N70 ble etablert av hundekjører Jan Øystein Dervo og ildsjel Roger Persson. Begge er bosatte i grenda Bergeby i Nesseby kommune. Det var derfor løpet fikk navnet «Bergebyløpet». Bergebyløpet N70 ble første gang arrangert i 2003, og ment som en erstatning av «Minneløpet» i Karasjok som ikke lenger ble arrangert.
2003–2014
I 2003 var start- og målgang ved Nyborgmoen i Nesseby kommune - samme sted som løpet drives fra i dag. Løpet gikk fra Nyborgmoen via Coskajavri og Bergeby, og tilbake igjen til Nyborgmoen. Distansen var 2x65 kilometer, og ble arrangert som etappeløp over to dager. Kun et fåtall hundekjørere fra Nord- og Sør-Varanger deltok i løpet. Samme konsept ved å ta i bruk to dagsetapper lørdag og søndag ble videreført i 2004 og i 2005. I 2004 med start og målgang ved skytterstadion ved Tana bru. Løypa gikk da til Masjok, via Golggotjavri og tilbake til Tana bru. I noen påfølgende år ble løpet drevet fra Skiippagurra camping i Tana kommune, ettersom Finnmarksløpet også hadde sitt sjekkpunkt der. Bergebyløpet N70 hadde tilholdssted ved Tana bru i 2009 og 2010 før løpet i 2011 flyttet sentralen sin tilbake til Nyborgmoen. Løpet var i fin utvikling i perioden 2008–2011. I 2010 da løpet hadde fellesstart på elveisen i Rustefielbma i Tana kommune var hele syv nasjoner representert på startstreken. I de påfølgende år vokste løpet sakte, men sikkert i kilometer, men slet likevel med deltakelsen.
I 2014 da løpet var på knappe 30 mil stilte kun fire deltakere til start på den lengste distansen. Løpet var inne i en dyp identitetskrise. Våren 2014 samlet derfor en liten komite bestående av hundekjørerne Jan Øystein Dervo, Jon Børge Stina, Krister Höök og Mikal Lanes samt ildsjelene Roger Persson og Oddmund Aslaksen seg til et krisemøte hvor spørsmålet var om løpet skulle legges ned eller ikke. Beslutningen ble ikke nedleggelse, men tvert i mot framkom ideen om å lage et av verdens lengste hundeløp. Beslutningen ble tatt for å sikre løpets posisjon i markedet. Samtidig ble merkevaren «N70» lansert av løpsansvarlig for resultatservice, Erik Sundland, som et ledd i markedsføringen av løpet. N70 står for 70 grader nord, og viser til at Bergebyløpet N70 er det eneste fastlandshundeløpet i verden av betydning som i sin helhet arrangeres nord om 70 grader.
2015
Løpet etableres med en distanse på hele 650 kilometer, og blir dermed fra og med dette året et av verdens lengste hundeløp. Få ildsjeler både organiserte og gjennomførte dette løpet. I mangel på andre hadde disse ildsjelene en rekke hatter på hoder. De var gjerne både rennleder, sjekkpunktleder, handler, mediaansvarlig og løypetråkkere på en og samme tid. Det var sentrumsstart på BL 350 i Vadsø dette året.
2016
Løpets første år med profesjonalisering hvor særlig ledelsessiden av løpet ble vesentlig styrket. Blant annet ble den tidligere hundekjørerprofilen Roger Dahl rekruttert som rennleder på løpets lengste distanse - BL 650. En av verdens fremste løpsveterinærer, italienske Sergio Maffi, ble rekruttert som løpets sjefsveterinær. Det italienske produksjonsselskapet, Frame Factory, laget dokumentarfilm om løpet. Tana videregående skole tar del i arrangementet, og etablerer sjekkpunkt Bonakas.
2017
Løpet preges av sterk kontinuitet. Det er omtrent samme løpskomite samt rennledelse- og sjekkpunktledelse. Løpet får for første gang besøk av en spansk hundekjører, Salva Luque, som deltok og fullførte løpets lengste distanse, BL 650. Et spansk dokumentarteam portretterte Salva Luque under løpet som en del av deres dokumentarfilm «Ladridos del sur». Fritt oversatt betyr dette «hundebjeff fra sør». En tysk TV-kanal fulgte hundekjører Andreas Barth som deltok på BL 350. Hundekjørerlinja ved Tana videregående skole tar aktivt del i arrangementet.
2018
Deltakerrekord med 51 startende. Et juniorløp ble etablert med til sammen 6 startende. Løpet gir ut sin egen avis for første gang. Det ble laget en engelsk dokumentarfilm av deltaker i BL 650-klassen, Nora Själin, som deltok i løpet uten assistanse. ARD - den tyske sammenslutningen av offentlige kringkastere - fulgte deltakeren i BL 650-klassen Ben Voigt. Kristian Walseth vinner løpet for tredje året på rad, og fikk tildelt løpets æresutmerkelse "blodsliterprisen". Løpet fikk for første gang deltakelse fra Russland representert ved Michael Shelkovin.
2019
Løpet var preget av sterk og vedvarende kulde. Kvinnene dominerte 650-klassen, og tok de 5 øverste plasseringene. Historisk høy utenlandsk deltakelse i 650-klassen hvor bare fire av fjorten deltakere var fra Norge. 650-klassen får for første gang en utenlandsk vinner i finske Erika Zopf. NRK laget en dokumentar av deltakeren i juniorklassen, Espen Burger, fra Pasvik. Et fransk dokumentarteam fulgte franske Daniel Juillaguet. Amerikanske Dre Langefeld kjørte uten hjelp fra handler, og lyktes dermed med å kvalifisere seg til Yuqon quest.
2022
Løpet ble arrangert med en åpen klasse inntil 16 hunder og 8-spann. Begge distanser 240 kilometer. Corona-smitte var fortsatt økende i samfunnet, og kun kort tid før arrangementet fant sted ble besluttet at løpet kunne gjennomføres. Arrangøren nedskalerte løpet grunnet usikkerheten rundt smittesituasjonen. Det var kun et sjekkpunkt, Nyborg 1 og 2, og ingen seremoni eller bankett. Start var ved isveien og målgang på hotellet ved Tana bru. Tross usikkerheten rundt smitte ble arrangementet vel gjennomført. 28 deltakere stilte til start. Løpet ble gjennomført i nydelig vintervær og med god sporkvalitet. Reidun Karlsen mottok løpets ærespris for sitt store og langvarige engasjement for trekkhundsporten og Bergebyløpet N70.
2023
Løpet ble arrangert med en åpen klasse med opptil 16 hunder og 8-spann. Begge distanser målte 240 kilometer. I tillegg var det en rekrutteringsklasse for 8-spann og juniorklasse på inntil 120 kilometer. Løpet fulgte modellen fra året før med kun sjekkpunkt på Nyborg og start på elveisen i Rustefielbma for 240 kilometers distansen. Den andre klassen startet ut fra sjekkpunkt Nyborg. Målgang, premieutdeling og bankett var ved hotellet i Tana bru. Totalt 38 deltakere stilte til start. Også dette året ble løpet gjennomført i nydelig vintervær og med god sporkvalitet. Krister Höök mottok løpets ærespris for sitt engasjement for trekkhundsporten og Bergebyløpet N70.
Spesielle regler i løpet
Løpet skiller seg ut fra andre langdistanseløp ved at en ekstern person, en såkalt «handler» (støtteperson til hundekjøreren underveis i løpet) aktivt kan ta del i hundestellet ved de bemannede sjekkpunktene. Det er også spesielt at de depot- og handlerfrie sjekkpunktene ikke tillater noen form for hjelp. Her må hundekjøreren klare seg selv helt på egen hånd, og ta med alt nødvendig mat og utstyr i sleden fra forrige sjekkpunkt.
Starten av løpet er organisert slik at enhver hundekjører kan kjøre ut fra start innen en times tidsrom. Det er dermed ikke intervallstart slik som er mer vanlig i andre langdistanse hundeløp.
Sjekkpunkt Nyborg
Sjekkpunktet er ved Nyborgmoen ved miltærkasernet som tilhører Heimevernet, HV 16, og er start for BL 650 og BL 150, samt målgang for alle tre klasser. Dette er et bemannet sjekkpunkt. Sjekkpunktleder er Sven Are Utse (2016–2017). Espen Bergheim (2018-2020).
Sjekkpunkt Bergeby
Sjekkpunktet i Bergeby ligger ved hytta til tidtakersjef Erik Sundland. Dette er et depot- og handlerfritt sjekkpunkt. Sjekkpunktleder er Roger Persson (2015–2019), Mikal Lanes (2020).
Sjekkpunkt Vadsø
Sjekkpunktet drives fra idylliske Sirkkagåden i hjerte til Vadsø by. Dette er et bemannet sjekkpunkt. Sjekkpunktleder er Mikal Lanes (2015), Elisabeth Jyde (2016–2020).
Sjekkpunkt Masjok
Sjekkpunktet drives fra gården til hundekjørerfamilien Krister Höök og Hilly Sarre. Dette er et depot- og handlerfritt sjekkpunkt. Sjekkpunktleder er Hilly Sarre (2015–2019), Brynjar Skartland (2020). Fra 2020 er dette drevet fra Masjok bygdehus.
Sjekkpunkt Bonakas
Sjekkpunktet drives på området til Tana videregående skole hvor skolens hundekjørerlinje tar aktivt del i både organiseringa av sjekkpunktet, og deler av det øvrige arrangementet. Dette er et bemannet sjekkpunkt. Sjekkpunktleder er Tore Helistø og Kari Thomassen (2016–2020).
Løpets distanser før 2015
2014: Åpen 286 km, 8-spann 234 km, 8-spann 104 km, Rekrutt 10 km.
2013: Åpen 225 km, 8-spann 225 km, 8-spann 90 km, 6-spann 90 km, Rekrutt 10 km.
2012: Åpen 210 km, 8-spann 210 km, 8-spann 80 km. Rekrutt 18 km.
2011: Åpen 160 km, 8-spann 160 km.
2010*: Åpen 240 km, 8-spann 240 km, 8-spann 100 km, 6-spann 100 km. * lang løype GPS-tracket til 260 km av noen hundekjørere.
2009: Åpen 240 km, 8-spann 240 km, 6-spann 100 km.
2008: Åpen 230 km, 8-spann 230 km, 6-spann 100 km.
2007: Åpen 230 km, 8-spann 230 km, 6-spann 100 km.
2006: Åpen 200 km, 8-spann 200 km, 6-spann 100 km.
2005: Åpen 130 km (2x65 km), 8-spann 130 km, 6-spann 80 km. Arrangert som et etappeløp over to dager.
2004: Åpen 130 km (2x65 km). Kun en klasse. Arrangert som et etappeløp over to dager.
Clyde Cessna
Clyde Vernon Cessna (født 5. desember 1879, død 20. november 1954) var en amerikansk flykonstruktør, flyver og grunnlegger av Cessna Aircraft Corporation.
Bergebyløpet N70
Løpets distanser før 2015
2003: Åpen 130 km (2x65 km). Arrangert som et etappeløp over to dager.
Clyde Cessna
Tidlige år
Clyde Vernon Cessna ble født i Hawthorne, Iowa, 5. desember 1879. Cessnas familie var av fransk og tysk herkomst. Da han var to år gammel flyttet hans familie til distriktet Rago i Kingman County Kansas ved Chikaskia-elven. I guttedagene brukte han sin oppfinnsomhet og selvlærte mekaniske ferdigheter til å forbedre landbruksmaskiner og å utvikle nye dyrkingsmetoder. Han ble senere en suksessrik bilforhandler i Enid, Oklahoma.
Clydes interesse for flyvning begynte i 1910 etter å ha sett en flyoppvisning i Kansas. Det var denne utstillingen som inspirerte ham til å forfølge en karriere i luftfarten. For å kunne realisere sin interesse for luftfart forlot Clyde Oklahoma og flyttet til New York hvor han arbeidet en kort periode ved Queen Aeroplane Company. Her lærte han først om konstruksjon av fly.
Første flyvning
I 1911 begynte han å bygge sitt første fly, et fly han ga navnet «Silverwing». Hans første konstruksjon var et monoplan, bygget av gran og tøy, og som tok form av en amerikansk versjon av Bleriot XI. Motoren var en modifisert Elbridge båtmotor, kalt "Aero Special ", som var en 2-takts, 4-sylindret motor på 40 Hk ved 1 050 RPM. Da flyet var ferdig, søkte han om lov til å teste det på den store saltsletten (i tilknytning til Salt Plains National Wildlife Refuge) i Alfalfa County, Oklahoma. Hans første forsøk endte med at flyet ble skadet og måtte repareres for 100 dollar. Etter reparasjon forsøkte Cessna ytterligere 13 ganger, og hver gang endte det mislykket. På det 13. forsøk fikk Cessna et glimt av håp da flyet først spratt opp i luften, for det kort tid etter havarerte i noen trær. Etter dette utbrøt Cessna i frustrasjon,:
Til slutt, i juni 1911 fikk Cessna sin første vellykkede flytur. Publikum som hadde sett hans nederlag begynte å kalle ham en «daring hero» og «Birdman from Enid» Cessna fortsatte i løpet av de neste månedene frem til desember 1911 med å lære seg å fly, da han omsider lyktes med å fly 8 km før han foretok en vellykket landing på startstedet. Han ble den første person i USAs hjerte —mellom Mississippi-elven og Rocky Mountains – som bygget et fly og fløy det.
Midtveis i karrieren
Etter suksessen med Silverwing sluttet Cessna sitt arbeide i bilindustrien for å forfølge luftfartsinteressene. Mellom 1912 og 1915 utviklet Cessna flere nye fly, alle drevet med Anzani 6-sylindret 40-60 Hk motor. I løpet av denne tiden fløy Clyde ofte sitt fly på ferie og til arrangementer som messer og utstillinger. Det viste seg å være innbringende, da han kunne tilby rundflyvninger.
I 1916 kjøpte Clyde en ledig bygning for å begynne å bygge et nytt fly til en utstilling i 1917. Hans hadde et todelt formål, da han også begynte en flyskole med fem pilotelever. Men da USA erklærte krig i april 1917, stoppet det opp. Han vendte tilbake til sitt gamle hjem i nærheten av Rago, Kansas, hvor han gjenopptok sitt arbeide på familiens gård.
Travel Air Manufacturing Company
I årene etter første verdenskrig økte den offentlige interesse for privat flyvning, noe som førte til at Cessna i 1925, sammen med Walter Beech og Lloyd Stearmann dannet Travel Air Manufacturing Company i Wichita, Kansas. Under Cessnas presidentskap, ble selskapet snart en av de ledende amerikanske flyprodusenter. Denne suksessen kunne tilskrives Cessnas avanserte konstruksjon med fly som oppnådde internasjonal anerkjennelse ved å sette en rekke hastighets- og distanserekorder. Etter to år forlot Cessna selskapet med planer om å starte sitt eget firma, på grunn av tvister med sine partnere over monoplan versus biplan.
Cessna Aircraft Corporation
Den 7. september 1927 dannet Cessna og luftfartsentreprenør Victor Roos Cessna-Roos Aircraft. Roos forlot samarbeidet etter bare en måned, solgte sin del til Cessna, og selskapet skiftet navn til Cessna Aircraft Corporation i desember. I siste del av 1927 arbeidet Cessna med å konstruere og bygge et effektivt monoplan. Cessna Model AW ble ferdigstilt i slutten av 1927.
Til tross for suksessen med nye modeller, førte den Store Depresjonen til en katastrofal nedgang i flysalget. En konkursbegjæing ble innlevert i 1931. I 1934 gjenåpnet Cessna sin fabrikk i Wichita som han solgte til sin nevø, flyingeniør Dwane Wallace og hans bror, advokat Dwight Wallace i 1936.
De senere år
Etter salget av Cessna Aircraft Corporation vendte Cessna tilbake til et liv i landbruket. Han bygde dieseltraktor og dammer for lokale bønder. På Dwanes oppfordring deltok han i selskapet, for det meste ved spesielle anledninger, men holdt seg borte fra den daglige virksomheten.
Ettermæle
Han ble posthumt innlemmet i National Aviation Hall of Fame i 1978, og ble rangert som nummer 27 på tidsskriftet Flyings liste over 51 Heroes of Aviation i 2013.
Francis Garnier
Francis Garnier (født 25. juli 1839 nær Saint-Étienne i Frankrike; død 21. desember 1873 nær Hanoi i Vietnam) var en fransk forskningsreisende.
Anders Jektvik
Andre album No som ailt e bra ble gitt ut av Warner Music Norway 7. februar 2014. Albumet er produsert i samarbeid med Ole Jonas Storli, som også produserte første album.
Francis Garnier
Garnier gikk inn i den franske marine, og var fra 1860 til 1862 med som fenrik på felttoget mot Kina og Cochinkina. Han ble så ansatt i den nye franske kolonien og ledet etter Lagrées død i 1868 den videre utforskning av floden Mekong. Han reiste nordover til Dali og seilte så på Jangtsekiang til Hankou.
Så reiste han hjem til Frankrike og deltok i den tysk-franske krig.
Fra mai til august 1873 reiste han fra Dongtingsjøen i Kina opp til grensen til Sichuan. Han ble så tilbakekalt til Saigon, og ledet derfra en militær ekspedisjon til Tongking. Han inntok den 20. november 1873 Hanoi, men falt den 21. desember i kamp mot kinesiske sjørøverbander.
Den mørke triaden
Den mørke triaden er et fenomen innenfor psykologi som omfatter tre personlighetstrekk: narsissisme, machiavellisme og psykopati. Disse personlighetstrekkene kalles «mørke» på grunn av sine ondskapsfulle egenskaper. Det forskes på den mørke triaden innenfor anvendt psykologi, særlig innenfor rettshåndhevelse, klinisk psykologi og bedriftsledelse. Mennesker som scorer høyt på disse trekkene, har høyere sannsynlighet for å begå forbrytelser, forårsake sosialt stress og skape alvorlige problemer i en organisasjon, spesielt hvis de er i lederstillinger.
Alle de tre personlighetstrekkene som utgjør den mørke triaden, er konseptuelt forskjellige, selv om empiriske funn viser at de er overlappende. De er forbundet med en ufølsom-manipulerende interpersonlig stil. En faktoranalyse fra Glasgow Caledonian University fant at blant de fem store personlighetstrekkene var lav score på medmenneskelighet sterkest knyttet til den mørke triade. Nevrotisisme (dvs. følelsesmessig ustabilitet med sterkt svingende humør og tilbøyelighet til angst, irritabilitet, depresjon, bekymring og forlegenhet) og mangel på planmessighet forbindes med enkelte medlemmer av den mørke triade.
Historie
I 1998 kom forskerne McHoskey, Worzel og Szyarto med den kontroversielle påstanden om at de tre personlighetstrekkene narsissisme, machiavellisme og psykopati er til forveksling like i en normal befolkning. Påstanden ble debattert på en konferanse i regi av American Psychological Association (APA), og førte til økt forskning på området. Forskerne Delroy Paulhus og McHoskey fant tilstrekkelig atferdsmessige, personlighetsmessige og kognitive forskjeller mellom de tre personlighetstrekkene til å hevde at de er tre forskjellige konstrukter. Samtidig konkluderte de også med at mer forskning trengs for å belyse hvordan og hvorfor de overlapper.
Opprinnelse
Debatten om arv og miljø som har pågått over lang tid, har blitt brukt til å belyse den mørke triade. Forskning fokuserer på å forklare hvorfor personlighetstrekkene oppstår. Forskere forsøker også å klarlegge det relative bidraget fra henholdsvis arv og miljø for utvikling av karaktertrekkene.
Tvillingstudier er en metodikk som brukes for å kartlegge den relative innflytelsen fra arv og miljø på personlighetstrekk, som når forskere sammenlikner personligheten til eneggede tvillinger oppvokst i samme miljø, med toeggede tvillinger oppvokst i samme miljø. I slike studier vil man anta at når tvillingene er oppvokst i lag, har de delt samme miljøet. Videre vil eneggede tvillinger dele 100% av arvematerialet, mens toeggede tvillinger deler omtrent 50% av sine gener. Ved sammenligning av tvillingpar vil forskere kunne uttale seg om personlighetstrekk oppstår etter miljømessig eller genetisk påvirkning.
Biologiske faktorer
Alle de tre trekkene som utgjør den mørke triaden, antas å ha betydelige biologiske komponenter. Forskning har påvist at forholdet mellom trekk innad i den mørke triaden, og mellom den mørke triaden og trekk innenfor femfaktormodellen er sterkt påvirket av individuelle forskjeller i gener. Mer spesifikt viser forskning at psykopati (arvbarhet = 0,64) og narsissisme (arvbarhet = 0,59) har sterke genetiske komponenter, mens machiavellisme (arvbarhet = 0,31) bare er moderat påvirket av genetikk.
Miljøfaktorer
Sammenliknet med biologiske faktorer virker miljøfaktorer å ha en betydelig, men mer subtil innflytelse på individuelle forskjeller relatert til utviklingen av trekk innenfor den mørke triade. Ikke-delte miljøfaktorer kan forklare en signifikant del av variansen i samtlige konstrukter (narsissisme = 0,41, machiavellisme = 0,30, psykopati = 0,32), mens det er kun for machiavellisme man ser en signifikant påvirkning fra delt miljø (0.39). Enkelte forskere har knyttet disse funnene sammen med funnene for biologiske faktorers innflytelse, og hevdet at machiavellisme er det trekket innenfor den mørke triade som med størst sannsynlighet påvirkes av erfaringer.
Evolusjonære faktorer
Evolusjonsteori kan også forklare utviklingen av trekk innenfor den mørke triade. Det er hevdet at evolusjonær atferd ikke bare forutsier utviklingen av trekk innenfor den mørke triade, men også hvordan slike personligheter lykkes i samfunnet. Funn tyder på at individer med disse trekkene kan være svært vellykket i samfunnet, men at suksessen som regel er kortvarig.
Den evolusjonsteoretiske forklaringen på den mørke triade fokuserer på seksuelle strategier. Denne forklaringen tar utgangspunkt i perspektivet om livshistoriestrategi som hevder at individene har ulike reproduktive strategier. Mennesker som fokuserer på paring, sies da å ha en fast life-strategi, mens mennesker som fokuserer på barneoppdragelse, har en slow repoductive-strategi. Det er blandede funn når det gjelder forholdet mellom disse strategiene og den mørke triade. Det finnes noe evidens for at trekk innenfor den mørke triade er knyttet til fast life-strategien, men det gjelder ikke alle trekkene. Noen kan forbindes med slow-reproductive-strategi.
Cliarthrus
Cliarthrus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små, avlange, blanke, brunrøde køllebiller. Hode, pronotum og dekkvinger er rundede, bakkroppen forholdsvis lang.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Suho
Kim Jun-myeon (født 22. mai 1991), bedre kjent under scenenavnet Suho, er en sørkoreansk sanger, låtskriver, og skuespiller. I 2012 debuterte han i den sørkoreanske guttegruppen Exo, sammen med medlemmene Xiumin, Luhan, Kris, Lay, Baekhyun, Chen, Chanyeol, D.O, Tao, Kai og Sehun, hvor han er andrevokalist, leder og leder for undergruppen Exo-K. Han har spilt i mange serier og filmer, deriblant Rich man (2018), How are you bread (2020) og Student A (2018)
VM i vintertriatlon 2007
VM i vintertriatlon 2007 (verdensmesterskapet i vintertriatlon) ble arrangert i Saint-Oyen i Italia i 2007.
Klaudia Kardasz
Klaudia Kardasz (født 2. mai 1996) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt.
Ennå (album)
Ennå er et musikkalbum med Kalle Zwilgmeyer, utgitt i 2008. Dette ble hans siste plate før han døde et par år senere.
Tito Veltri de Viterbo
Tito Veltri de Viterbo (født i Viterbo i Kirkestaten) var en italiensk katolsk biskop av Castro (i Lazio, området rundt Roma). Han ble utnevnt til biskop av Viterbo den 10. november 1480, og fratrådte den 30. april 1511.
Katharina Maisch
Katharina Maisch (født 12. juni 1997) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt.
Natalja Aristarkhova
Natalja Aristarkhova (født 31. oktober 1989) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
Sveits under VM i alpint 2023
Sveits deltok under VM i alpint 2023 fra 5. til 19. februar 2023 i Courchevel-Méribel i Frankrike.
Arbeidermesterskapet i friidrett 1935
Arbeidermesterskapet i friidrett 1935 ble arrangert i Oslo av Arbeidernes Idrettsforbund.
Valaam
Valaam (finsk Valamo) er en øygruppe nord i innsjøen Ladoga i Republikken Karelen i Russland. Det totale arealet til de mer enn 50 øyene er 36 km². Den største av disse heter også Valaam. Øyene er mest kjent for Valamo kloster og den vakre naturen.
På 1100-tallet ble øyene en del av Republikken Novgorod. På 1600-tallet ble de erobret av Sverige i den store urotiden, men Russland gjenerobret de mindre enn hundre år senere. Da Storhertugdømmet Finland ble opprettet tidlig på 1800-tallet som en selvstyrt del av Det russiske rike gjorde Aleksander I av Russland Valaam til en del av Finland. I 1917 ble Valaam en del av det selvstendige Finland, men kom inn under Sovjetunionen etter vinterkrigen og fortsettelseskrigen.
Navnet til øyene kommer fra det finsk-ugriske ordet 'валамо' (valamo), som betyr høyt fjell eller overflate. Klima og naturhistorie er unik på grunn av plasseringen i Ladoga. Våren begynner i slutten av mars og en typisk sommer på Valaam består av 30-35 solrike dager, som er mer enn på fastlandet omkring. Normaltemperaturen i juli er 17 °C. Vinteren og snøen kommer tidlig i desember. I midten av februar går det an å kjøre bil over isen til den nærmeste byen Sortavala (42 km). Normaltemperaturen i februar er -8 °C.
Det vokser mer enn 480 plantearter på øya og mange av disse er blitt dyrket av munker. Skogen er dekket av barskog og om lag 65 % av skogen er furu.
Øya ble ofte besøkt av tsarene Aleksander I og Aleksander II og andre medlemmer av keiserfamilien. Andre kjente gjester var Pjotr Tsjajkovskij og Dmitrij Mendelejev.
VM i vintertriatlon 2008
VM i vintertriatlon 2008 (verdensmesterskapet i vintertriatlon) ble arrangert i Freudenstadt i Tyskland i 2008.
Det ble konkurrert individuelt for menn og kvinner.
Bajit Boratbokcájohka
Bajit Boratbokcájohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Tana og er 10,5 kilometer lang. Elva har utspring fra vestsida av høydedraget Fárppaloaivvit og renner mot nord-nordøst til samløpet med Tana ved Boratbokcá, i nedre del av Storfossen.
Øl er i alle fall øl
Øl er i alle fall øl er et musikkalbum med Den norske studentersangforening, utgitt i 1976.
VM i vintertriatlon 2009
VM i vintertriatlon 2009 (verdensmesterskapet i vintertriatlon) ble arrangert i Gaishorn am See i Østerrike i 2009.
Det ble konkurrert individuelt for menn og kvinner.
Curtiss JN-4
Curtiss JN-4, populært kalt Jenny, var ett av en serie med JN todekkere bygget av Curtiss Aeroplane Company i Hammondsport, New York, senere Curtiss Aeroplane and Motor Company. Selv om Curtiss JN opprinnelig var bygget som skolefly for US Army kom «Jenny»  etter Første verdenskrig til å bli brukt som sivilt fly og ryggraden i det amerikanske postvesens nattpost. Tusenvis av Jenny-fly fra hærens overskuddslagre ble solgt til spottpris til private i årene etter krigen og ble sentrale i barnstormingstiden. Det fikk den amerikanske befolkning til å få øynene opp for sivil luftfart på 1920-tallet.
Konstruksjon og utvikling
Curtiss kombinerte de beste egenskaper i modell J og modell N skoleflyet bygget for United States Army og United States Navy og begynte å bygge JN eller «Jenny» (navnet var en sammenfatning av J og N) i 1915. Curtiss bygde bare et begrenset antall av JN-1 og JN-2. Størsteparten som ble bygget var JN-3 og JN-4, noen ble bygget av Sopwith Aviation Company.
JN-2 var en dobbeltekker med like lange vinger. Balanseroret ble kontrollert av en stikke, betjent fra bakre sittebrønn i førerkabinen Den hadde dårlige klatreegenskaper på grunn av sin høye vekt. Den forbedrede JN-3 hadde ulik lengde på vingeparene med balanseror bare på øverste vingepar, kontrollert av en stikke. I tillegg pedaler for kontroll av rorene. De første åtte JN-2 gikk i juli 1915 til U.S. Signal Corps stasjoner i San Diego. Skvadronen ble overført til Fort Sill. Oklahoma i august for å samarbeide med Field Artillery School. Her havarerte en JN-2 som resulterte i dødsfall. Flygerne i skvadronen beklaget seg over JN-2 som de mente var usikker på grunn av lav motorytelse, tvilsom konstruksjon, dårlig stabilitet og altfor sensitive ror. De overordnede var uenig inntil det andre JN-2 havarerte tidlig i september, noe som førte til at de andre seks JN-2 ble satt på bakken frem til midten av oktober. Da to nye JN-3 ankom, ble de andre oppgradert i henhold til den nye design. I mars 1916 ble disse åtte JN-3 sendt til Mexico som observasjonsfly for å bistå opprørsgeneralen Pancho Villa under den meksikanske revolusjonen i 1916–1917.
Eitter vellykket bruk av JN-3 bygde Curtiss en forbedret utgave, kjent som JN-4. Det resulterte I en ordre både fra både US Army Air Force og US Navy samt Royal Flying Corps for et skolefly for Canada i desember 1918. Den canadiske versjon var JN-4 (Canadian), også kjent som "Canuck", den hadde mindre avvik fra den amerikanske versjonen, inklusive et lettere skrog, balanseror på begge vinger, større og mer avrundet ror og anneledes utformede vinger og høyderor.
Operasjonell historie
Curtiss JN-4 er muligens USAs mest berømte fly fra Første verdenskrig. Det var i utstrakt bruk under Første verdenskrig som skolefly. Det er antatt at 95 % av alle piloter har fløyet en JN-4. Den amerikanske versjonen ble kalt "Jenny", avledet av den offisielle betegnelsen (JN). Det var en to-seter (eleven i front og instruktør i bakre cockpit), dobbeltdekker med dobbelt kontroll. Den var ideell som piloters første fly med Curtiss OX-5 V8-motor og topphastighet på  og en marsjhøyde på. Britene brukte JN-4 (Canadian), samme med Avro 504, som deres primære skolefly. Mange Royal Flying Corps piloter fikk «vingen» etter opplæring på JN-4, både i Ontario og senere under vinterlige forhold i Camp Taliaferro, Texas.
Primært skolefly
Selv om det primært var bygget som skolefly, ble Jenny i stor grad modifisert for andre roller. På grunn av sin robuste konstruksjon kunne det lett påmonteres ski-understell. Den canadiske Jenny ble brukt året rundt, selv under vanskelige værforhold. Det flyttbare turtle-deck bak cockpitene ga muligheter for plass til en båre eller plass for ytterligere utstyr. Jenny ble dermed det første ambulansefly. Det forble i denne rolle under krigen og i årene etter. De fleste av de 6 813 Jenny som ble bygget var uten bevæpning, noen få hadde Maskingevær eller kunne frakte bomber. Med plassering begrenset til amerikanske baser, kom ingen i kamp under Første verdenskrig.
Curtissfabriken i Buffalo New York var den største av sitt slag i verden, men på grunn av stor etterspørsel fra november 1917 til januar 1919, ble seks andre fabrikker involvert i produksjon av den siste modellen, JN-4D. Bygging av fly fra reservedeler fortsatte sporadisk frem til 1927, og de fleste av de siste orderne var for det sivile markedet i Canada og USA.
Som JN-4H varianten av den mest-produserte JN-4 ble de siste bygde JN-6 utstyrt med en Wright Aeronautical lisensbyget 150 H/k Hispano-Suiza 8 V-8 motor, først bestilt i 1918 for the US Navy. En sjøflyversjon ble byget for Marinen. Denne fikk betegnelsen N-9. Jenny forble i tjeneste hos US Army frem til 1927.
Etterkrigsbruk
Etter krigen be tusenvis solgt på det sivile marked, inkluvise en til Charles Lindbergh i mai 1923. Han fløy sin første solo med denne. Overskudds US Army ble solgt, noen enda i uåpnede kasser for så lite som 50 dollar. Markedet «fløy over». Både privat og kommersiell flyving i USA var ikke regulert og piloter fant at Jennys lave hastighet og stabilitet gjorde den ideell for stuntflyving og Luftskrobatikk på flystevner i barnstormingstiden i Mellomkrigstiden sammen med den nesten identiske Standard J, ofte brukt samtidig. Noen var fortsatt i bruk inn i 1930-tallet. JN-4 skrog ble brukt til å bygge de første Weaver Aircraft Companys Waco fly, slike som Waco 6.
Det Omvendte Jenny frimerke
Hovedartikkel:«Opp-ned» Jenny
Det «Omvente Jenny» er et 24-cent luftpostfrimerke fra 1918. På grunn av en trykkfeil ble den blå vignetten i midten som viser et US Army Curtiss JN-4HM #38262, landets første luftpostfly snudd opp-ned på et enkelt ark med 100 frimerker på grunn av en feil fra boktrykkerens side da han opererte en hånd-dreven trykkpresse. Han trykte den blå vignetten opp ned etter at den røde rammen var blitt trykket på arket. Da denne trykkfeil forekommer på kun et ark, representerer den det mest sjeldne og mest verdifulle frimerke til alle tider. Et enkelt frimerke (ark posisjon 57) ble solgt på auksjon i 2007 for nesten en million dollar
Eirin Dale
Eirin Dale (født 25. november 1988 i Osøyri) er en norsk kickbokser, og verdensmester i kickboksing fra 2009.
Hun vant gull i 55-kilosklassen semikontakt under VM i kickboksing i Italia i 2009, der hun slo Luisa Gullotti i finalen. Dale slo franske Alicia Meraux, slovenske Adriana Kores og ukrainske Katya Solovey på vei til finalen.
Hun er medlem av Bergen Kickboxingklubb, og innehar blått belte av 2. grad. Hennes trener er Kim Waardal.
Eirin Dale har fått over 45 medaljer og pallplasseringer i internasjonale stevner siden 2006.
Dale fikk 8. desember 2009 utdelt Hordaland fylkeskommune sitt fat for særlige idrettsprestasjoner av fylkesordførar Torill Selsvold Nyborg.
Clavigerodes
Clavigerodes er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.
Utseende
En liten, nærmest pæreformet køllebille. Antennene består tilsynelatende av bare ett, klubbeformet ledd. Hodet er lengre enn bredt med små fasettøyne, pronotum rundet, noe lengre enn bredt, dekkvingene kraftig utvidet bakover, nokså korte.
Levevis
Sannsynligvis er alle medlemmene i gruppen Clavigeritae knyttet til maur (de er myrmekofiler). Denne slekten er i alle fall delvis knyttet til maur i slekten Crematogaster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Hughia
Hughia er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Seychellene.
Veikkausliiga 2019
Veikkausliiga 2019 var den 89. sesongen på det øverste nivået i fotball for menn i Finland. var regjerende mester.