cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1990
Gjennomføring og kringkasting
Tross de politiske spenningene arrangerte landet en vellykket konkurranse i republikken Kroatia. 22 land stilte i konkurransen – de samme som året før. Jugoslavisk tv hadde også laget en maskot til konkurransen, kalt Eurocat. Dette er første og eneste gang konkurransen har hatt en egen maskot.
Sendingen ble kringkastet til over 30 land, blant annet til Intervision-land som Bulgaria, Polen, Romania, Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Sendingen ble også overført eller sendt i opptak i Australia, Canada, Japan, Kina og Sør-Korea. Opprinnelig skulle også sendingen overføres til Sør-Afrika, noe som førte til protester blant flere av deltakerlandene. Årsaken var landets apartheid-regime, og til slutt ble ikke sendingen overført til Sør-Afrika.
Kroatisk tv hadde på forhånd valgt to sett med programledere: Helga Vlahović og Oliver Mlakar og Rene Medvešek og Dubravka Marković. De to førstnevnte var opprinnelig førstevalget som programledere, men få dager før finalen ble de vraket som programledere. Årsaken skal ha vært uenigheter mellom programlederne og den kroatiske tv-sjefen. Lenge så det ut som om Rene Medvešek og Dubravka Marković måtte steppe inn i stedet. Kort tid før finalen fikk Vlahović og Mlakar likevel oppgaven som programledere.
Finalen ble overskygget av det kroatiske parlamentsvalget dagen etter finalen. Dette var det første frie valget i Kroatia siden 1938, og mange serbere i Kroatia fryktet at de høyreorienterte partiene ville vinne valget, hvilket de også gjorde. Valget skjedde midt i en periode med økende etniske spenninger i Jugoslavia, men det fikk ingen konsekvenser for Eurovision Song Contest-finalen dagen i forveien.
Sendingen
Programmet startet med en film med temaet Zagreb – musikkens by. Deretter kom programlederne Helga Vlahović og Oliver Mlakar på scenen og ønsket seerne velkommen. Hvert bidrag ble introdusert med postkortbilder fra severdigheter og natur fra sitt respektive land. Dette ble gjort for å markere at 1990 også var det europeiske turiståret.
Et teknisk problem oppsto i starten av den første sangen, Spanias bidrag. Deler av sangen var ferdiginnspilt på bånd, men da båndet startet å spille, kom ikke orkesteret inn på riktig tid. I stedet hørte publikum bare bakgrunnsmusikken, og den spanske duoen Azúcar Moreno valgte til slutt å gå oppgitte av scenen. Siden fulgte en lang stillhet, inntil sangen startet på nytt og ble gjennomført uten problemer. Spania endte til slutt på femteplass.
En rekke av bidragene dette året hadde tekster som var knyttet til Berlinmurens fall og den pågående demokratiseringen av Sentral- og Øst-Europa. Tyskland – som på dette tidspunktet fremdeles bare besto av Vest-Tyskland – stilte med låten «Frei zu leben» (norsk: fri til å leve), mens nabolandet Østerrike deltok med «Keine Mauern mehr» (ingen flere murer). Irlands låt het «Somewhere in Europe» (et sted i Europa) mens norske Ketil Stokkan hyllet Berlinmurens fall med sangen «Brandenburger Tor».
Vinnerlåten fra Italia var også en sang om et forent Europa. Tittelen «Insieme: 1992» henspiller på den europeiske integreringsprosessen og Maastricht-traktaten som etter hvert førte til frem til et indre marked og etableringen av EU. Dette var planlagt å skje i 1992, men EU ble formelt opprettet først høsten 1993. Vinnersangen var skrevet og fremført av Toto Cutugno, og dette var Italias andre seier i konkurransen. Den første hadde kommet 26 år tidligere med «Non ho l'età» og Gigliola Cinquetti. Både hun og Toto Cutugno ble programledere for konkurransen i Roma året etter.
Norges bidrag
Norge var representert av Ketil Stokkan og «Brandenburger Tor». Han hadde vunnet en klar seier i den norske finalen i mars i konkurranse med blant andre Jahn Teigen og Tor Endresen. I den internasjonale finalen var Norge det niende bidraget på scenen, og Pete Knutsen dirigerte for Norge. Med på scenen hadde Stokkan med seg bandet sitt, bestående av Eirik Sørdahl, Geir Nordheim og Hugo Johansen. I tillegg ble Stokkan støttet av to svenske korister, der den ene, Katarina Millton Almgren, også koret under det svenske bidraget. Egentlig skulle fremføringen starte med at koristene og bandet marsjerte inn på scenen med trommer. Inngangen ble imidlertid sløyfet noen dager før finalen. Den norske delegasjonen fryktet nemlig at den «militær-aktige» innmarsjen kunne virke støtende på det jugoslaviske publikummet.
Kommentator for NRK Fjernsynet og NRK P2 var Leif Erik Forberg, som også hadde ledet den norske finalen. Sverre Christophersen leste de norske stemmene fra NRK Marienlyst i Oslo. I avstemningen fikk Norge bare 8 poeng og endte med det på delt sisteplass sammen med Finland. Dette var syvende gang Norge kom sist i konkurransen.
Avstemning
Hvert land hadde en jury med 16 lekfolk mellom 16 og 60 år, som bedømte de andre landenes sanger. Deretter summerte jurysekretæren sammen stemmene. Sangen som fikk flest jurystemmer, ble tildelt 12 poeng fra den nasjonale juryen. Andreplassen fikk 10, tredjeplassen 8, fjerdeplassen 7 og så videre ned til tiendeplassen som fikk 1 poeng. Altså ga hver jury 12, 10 og 8–1 poeng til sine ti favorittsanger. Det var ikke lov å stemme på bidraget fra sitt eget land. Oppsynsmann for avstemningen var Frank Naef fra EBU. Hvert land hadde en representant som leste opp juryens poeng via telefon på direkten under avstemningen.
Italia tok en tidlig ledelse i avstemningen, men etter hvert tok både Irland, Frankrike og Island innpå. Mot slutten av avstemningen utviklet det seg til en tvekamp mellom Irland og Italia. En rekke høye poeng til Italia sikret imidlertid Toto Cutugno seieren, og han vant komfortabelt med 17 poeng foran Irland og Frankrike på delt andreplass. Den spennende avstemningen gjorde at en svært nervøs og svett Cutugno måtte kaste vann i ansiktet etter at seieren var et faktum. Det resulterte i at hårfarge-middelet begynte å renne og griset til den hvite dressjakken hans, noe som var svært synlig under seiersreprisen.
Selv om Italia vant, var det flere land som hadde Frankrike som favoritt. Frankrike fikk seks tolvere, mot Italias tre. Den norske juryen ga 12 poeng til Frankrike og ingen til Italia. Dette var andre gang med det nåværende poengsystemet at Norge ikke ga poeng til vinneren. Første gang var i 1983, og siden har det bare skjedd i 2011 at Norge ikke har gitt poeng til vinnersangen.
Deltakere
Liste over deltakerne og det offisielle resultatet. Tabellen er rangert etter startrekkefølge, plasseringen og poengsummen finnes i kolonnene til høyre.
Poengtavle
Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen.
Dirigenter
Mens Igor Kuljeri var sjefdirigent, hadde de fleste landene med sin egen dirigent. Under er en liste over deltakerlandenes dirigenter, listet etter startrekkefølgen.
Kommentatorer og sendinger
De fleste landene som overførte finalen, hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne. Oversikt over kommentatorer og poengopplesere under Eurovision Song Contest 1990:
Kolbotnvannet
Kolbotnvannet (eller Kolbotntjernet) er en innsjø som ligger ved tettstedet Kolbotn i Nordre Follo kommune i Viken. Vannet har avløp til Gjersjøen. Lokalt kalles den vanligvis Kolbotntjernet av lokalbefolkningen og Kolbotnvannet av kommunen. Ifølge Statens kartverk er både Kolbotntjernet og Kolbotnvannet offisielle navn, selv om Kolbotnvannet kun er godkjent, men ikke anbefalt fra Kartverket.
Vannet inneholder to øyer: Storøya og Vesleøya. Det har vært mye omtalt i lokalpressen på grunn av den dårlige vannkvaliteten, med både alger og koliforme bakterier, som gjør at man ble frarådet å svømme i vannet.
Tidligere år har det blitt arrangert et skøyteløp kalt «Kolbotnvannet rundt» på vannet om vinteren.
Morits Skaugen
Morits Skaugen (født 17. desember 1955) er en norsk tidligere skipsreder. Han er av slekten Skaugen og var administrerende direktør og deleier i familierederiet I.M. Skaugen. Firmaet ble nedlagt i 2018 etter mange år med økonomiske problemer.
Morits Skaugen er sønn til skipsreder Morits Skaugen senior. Hans farfar Isak Martinius Skaugen var født på husmannsplassen Skauen i Gjerpen og startet som dekksgutt, før han ble skipper og skipsreder under første verdenskrig. Han er gift med Grace Reksten Skaugen, Hilmar Rekstens datter, og de har to barn.
Mira
Mira er en dobbeltstjerne (Mira A og Mira B). Ordet kommer av latin Stella mira som betyr "den forunderlige stjerne". Den kalles også ο Ceti, altså omikron i stjernebildet Hvalfisken (Cetus).
Hollenderen David Fabricius oppdaget 1596 at stjernen skifter over en periode på omtrent 331 dager fra å ha en lysstyrke på 3 til å være helt usynlig for det blotte øye.
Mira A
Mira A er en rød kjempe. Den var også den første ikke-supernova som ble oppdaget å ha så variabel lysintensitet. Dels på grunn av dette har det vært vanskelig å beregne avstanden nøyaktig, men man regner med et estimat på 220 – 420 lysår fra solsystemet.
Observasjoner viser at Mira A taper masse i form av en 13 lysår lang hale som liger i kjølvannet av stjernen. Mira A har også en uvanlig høy hastighet på 130 km/sek.
Mira B
Mira B ble oppdaget fra Hubble-teleskopet i 1995, da den var 70 astronomiske enheter fra Mira A. Mira As "hale" går i retning Mira B. Disse to stjernene går omkring hverandre i løpet av ca. 400 år.
I 2007 ble det oppdaget en begynnende planetdannelse på ei skive av materiale som svevde rundt Mira B. Mira B kan være en hovedserie stjerne på rundt 0,7 solmasser. Tidligere trodde en at den var en hvit dverg.
Annen bruk av ordet Mira
Det tidligere hurtigruteskipet DS «Mira» fra 1891 og den halvt nedsenkbare plattformen West Mira er oppkalt etter stjernen.
Anthony Giddens
Anthony Giddens, baron Giddens, (født 18. januar 1938 i Edmonton i London ) er en britisk sosiolog som blant annet har vært en viktig ideologisk inspirator for New Labour, idet han formulerte den såkalte «tredje vei», som representerer en fornyelse av sosialdemokratiet. Innen sosiologien kanskje mest kjent for sin «aktør-strukturløsning», strukturasjonsteorien og for sitt holistiske syn på det moderne samfunn.
Giddens anses av mange for å være en av de mest prominente nyere bidragsytere innenfor sosiologi. Han har utgitt minst 34 bøker og er blitt utgitt på mer enn 29 språk. I gjennomsnitt har han utgitt en bok i året. Han er blitt beskrevet som Storbritannias mest berømte samfunnsvitenskapelige forsker siden John Maynard Keynes.
Shagrath
Shagrath kan referere til
Monte Estância
Monte Estância er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya Boa Vista. Fjellet ligger på øyas sørøstside og er 387 meter høyt. Fjelltoppen ligger sørøst for Sal Rei og sørvest for Norte. Fjellet er av vulkansk opprinnelse. Atlanterhavet ligger noen kilometer til sørøst.
Stortingets valgkomité (2001–2005)
Valgkomitéen er en fast komité på Stortinget. Valgkomitéens hovedoppgave er å fordele Stortingets representanter på de faste komitéene. Komitéen brukes også ellers i forbindelse med valg Stortinget skal foreta.
Komitéen består av 37 stortingsrepresentanter. Ved sammensettingen tas hensyn til partigruppenes størrelse, samt geografi. Det er også vararepresentanter som innkalles etter behov.
Aksjon la barna leve
Aksjon la barna leve er en religiøs organisasjon som ble stiftet i 1989, og arbeider mot aktiv dødshjelp og abort. Samt at døende mennesker skal ha en lovfestet rett til en lindrende behandling som skal sørge for at de ikke lider på dødsleiet.
Medlemmene i aksjon la barna leve ser på seg selv som menneskerettighetsforkjempere, og tror at alle mennesker, enten det er fødte eller ufødte har krav på å leve, og at samfunnet har plikt til å beskytte alle sine borgere mot vold og mishandling.
Monte Vermelho
Monte Vermelho (portugisisk for Rødfjell), også kjent som Monte Grande, er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya Sal og er 406 meter høyt. Fjellet er av vulkansk opprinnelse og har fått sitt navn på grunn av fargen på jorden. Fjellet er avskoget og har knapt med vegetasjon.
NORML
National Organization for the Reform of Marijuana Laws (NORML) er en organisasjon som ble startet i USA i 1970. Organisasjonen har som mål å legalisere cannabis. NORML sørget raskt for avkriminalisering av mindre mengder cannabis i elleve stater, og betydelig lavere straffer i alle de andre. Siden har NORML fortsatt arbeidet også på internasjonalt plan.
The NORML Foundation, som ble stiftet i 1997, sponser annonsekampanjer som skal opplyse om cannabis. De yter også juridisk hjelp, foretar undersøkelser og forsker på cannabis.
Den norske organisasjonen NORMAL er en av fire undergrupper av NORML.
Alan Davies (fotballspiller)
Alan Davies (født 5. desember 1961 i Manchester, død 4. februar 1992) var en engelskfødt walisisk fotballspiller.
Jean-Baptiste Pham Minh Man
Jean-Baptiste Pham Minh Mân (Gioan Baotixita) (født 5. mars 1934 i Hòa Thành (Cà Mau) i Vietnam) er en av Den katolske Kirkes kardinaler, og erkebiskop av Thành-Phô Hô Chí Minh (Saigon) fra 1998 til 2013.
Bakgrunn
Som tiåring begynte han i 1944 på Cù Lao Giêng juniorseminar i det sørlige Vietnam. I 1946 fortsatte han på juniorseminaret i Phnom Penh i Kambodsja. I 1954 kom han tilbake til Vietnam fra Kambodsja for studier i filosofi og teologi i Saigon.
Alan Davies (fotballspiller)
Under tida i Newcastle var han både på lån i Charlton Athletic og Carlisle United. Han var i Newcastle til 1987. Videre var han to perioder i Swansea City og en sesong i Bradford City.
Jean-Baptiste Pham Minh Man
Prest
I 1971 var han tilbake i Vietnam og fortsatte som lærer på Cái Rang juniorseminar i Cân Tho. I 1989 ble han den første rektor for seminaret Cân Tho, et felles seminar for de tre bispedømmene Cân Tho, Vinh Long og Long Xuyên.
Alan Davies (fotballspiller)
Mellom 1983 og 1990 spilte han elleve landskamper for s.
Jean-Baptiste Pham Minh Man
Biskop, erkebiskop
Han i 1993 utnevnt til koadjutor-biskop i bispedømmet My Tho. I 1998 ble han promovert til erkebiskop av Ho Chi Minh-byen. Erkebispestolen hadde vært vakant i fem år siden regjeringen i Hanoi ikke gikk med på Vatikanets utnevnelse av biskop Huynh Van Nghi. Utnevnelsen av biskop Pham var et resultat av forhandlinger mellom Vatikanet og Hanoi i slutten av februar 1998.
Kardinal
I september 2003 offentliggjorde pave Johannes Paul II at han ville kreere ham til kardinal. Regjeringen i Vietnam uttrykte sin misnøye med at Vatikanet ikke hadde søkt deres tillatelse først, men fire dager senere snudde de og ønsket utnevnelsen velkommen. Han ble kreert til kardinal i oktober 2003.
Den 28. september 2013 utnevnte pave Frans Paul Bùi Van Ðoc, til da biskop av My Tho, som koadjutorerkebiskop ved kardinalens side. Den 22. mars 2014 innvilget paven hans aldersbetingede avskjedssøknad, hvorpå Paul Bùi Van Ðoc etterfulgte ham.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Alan Davies (fotballspiller)
Han begikk selvmord 4. februar 1992, 30 år gammel.
Grad
Ordet grad kommer fra latin gradus som kan oversettes med skritt eller trinn.
Grad kan sikte til Ordet grad brukes også innen
Sirkelpust
Sirkelpust er en blåseteknikk som går ut på å presse ut luft fra munnhulen samtidig som man puster inn gjennom nesen, slik at man kan opprettholde en uavbrutt luftstrøm ut av munnen, med andre ord å benytte munnhulen med utblåste kinn som «sekk», slik som i en sekkepipe. Denne teknikken er særlig vanlig å bruke når man spiller didgeridoo og zurna, men kan også benyttes på andre blåseinstrumenter.
Vanskeligheten ligger i ukontrollerte lufttrykksendringer ved overgang mellom luft fra munnhulen og luft fra lungene. Dette øver man å unngå ved blåse med et tynt sugerør til overflaten i et glass vann og prøver å få synkehullet på vannoverflaten like dypt hele tiden. Bruk av kinnene og øvre halsområdet som støttdempere ved overgangen er nøkkelen til suksess.
Kong Curling
Kong Curling er en norsk spillefilm som hadde premiere 23. september 2011. Filmen er regissert av Ole Endresen og har Atle Antonsen i hovedrollen som Truls Paulsen, en tidligere curlingmester som må samle laget sitt på nytt etter ti års sammenbrudd for å hjelpe sin gode venn og mentor. Den hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på 90,615, og vant publikumsprisen for beste spillefilm under Cinquest film festival i USA.
Dongtangkirken i Beijing
Dongtangkirken i Beijing er en av de katolske kirkene i Folkerepublikken Kinas hovedstad. Den ligger øst i byen (dong=øst). Denne Østkirken ble opprinnelig grunnlagt av jesuittene Lodovico Buglio og Gabriel de Magalhães, to misjonærer som hadde virket i provinsen Sichuan i de siste årene av Ming-dynastiet. Der var de blitt arrestert og ført til Beijing av Qing-soldater, og gjort til tjenestefolk i husholdet til en embetsmann ved navn Su.
Begge menn ble kjent for sin dyd, lærdom og ydmyke framferd. De forkynte den kristne tro for de andre tjenestefolkene med den følge at mange av dem konverterte og lot seg døpe. Også noen av embedsmannens koner lot seg døpe. Prestene ble høyt respektert og ikke behandlet som fanger, og kunne fritt komme og gå.
Antallet konvertitter økte gjennom årene, og prestene fikk plikter som tok dem også utenfor Sus palass. Etter en stund fikk de lov til å kjøpe en bygning som de kunne tjene som kapell for den voksende menighet.
I Shunzhi-keiserens tolvte regjeringsår (1655) skjenket keiseren dem en større tomt der de bygde en beskjeden kirke som de gav tittelen St. Josef. Den ble Beijings annen katolske kirke, og fikk tilnavnet Østkirken. Dette er stedet der den nåværende Østkirken (Dongtang) står nå.
Under jordskjelvet i 1720 raste kirken sammen, men den ble gjenoppbygd det påfølgende året. Alt av de høyt skattede inventaret i kirken, og den berømte pateren Giuseppe Castigliones malerier som smykket kirken, gikk tapt.
I Jiaqing-keiserens tolvte år (1807) bestemte misjonærene seg for å flytte sine mer verdifulle bøker til et tryggere sted. I frykt for at det skulle tiltrekke seg uønsket oppmerksomhet, gjorde de dette nattestid. Men så veltet en av flytterne en oljelampe over noen bokhyller, og forårsaket en brann som fullstendig ødela jesuittresidensen. Kirken fikk noen mindre skader.
De to prestene som hadde ansvar for Dongtang på den tiden skrev en rapport om brannen til keiseren og bad ydmykt om at han utmålte en straff for dem. Det underliggende håpet var at keiseren i stedet ville bidra økonomisk til gjenoppbyggingen av residensen, slik hans forgjenger Qianlong-keiseren hadde gjort da Nantangkirken (Sørkirken) led en lignende skjebne. Men keiser Jiaqing beordret prestene om å flytte til Nantang, og Dongtang-kirken bygningene rundt ble konfiskert. Kirken ble så revet, selv om brannskadene var nokså små.
Fra Buglios opprinnelige kirke til rivningen hadde det gått 159 år. I 1860 fikk kirken tilbake sine eiendommer. Da var det bare en portal og bygningsrester igjen av Dongtang-kirken.Stedet ble ryddet, og det ble bygd et lite midlertidig kapell og noen andre bygninger.
Så, i 1884, under biskop Louis-Gabriel Delaplace, ble det samlet inn en stor pengesum for å bygge en ny kirke i romansk stil. Denne kirken ble mer staselig enn den som den erstattet, og Beijings andre to kirker, Beitang- og Nantang-kirkene. Men etter bare ti år etter innvielsen ble den rasert til grunnen den 13. juni 1900 av bokserne under bokseropprøret.
Den kirken som nå står på stedet, ble bygget i 1904.
Den kinesiske katolske mariafromhet gir seg utslag i kirkens kor, særlig i dekorasjonsbildet innenfor alteret.
Svin på skogen
Svin på skogen er et uttrykk fra før selvangivelsens tid, da inntekten for gårdeiere ble fastsatt ved at ligningsmenn oppsøkte gårdene for skjønnsmessig å fastsette verdien av gård, grunn og besetning, sendte under tiden bonden noen av dyrene til skogs for at ligningsfunksjonæren ikke skulle ta disse med i inntektsgrunnlaget. I slike tilfeller kunne naboer ved å lese skattelisten gjøre skjønnsmennene oppmerksom på at naboen hadde «svin på skogen». Derav uttrykket ha sine svin på skogen som betyr å unnlate verdier eller å ha hemmeligheter.
Transkripsjon (språkvitenskap)
Transkripsjon innenfor språkvitenskapen er å overføre tekst i en ny form, enten mellom ulike alfabeter, eller fra muntlig til skriftlig form. Sistnevnte er vanlig i samtaleanalyse innenfor fagfeltet anvendt språkvitenskap, fordi en nedskrevet samtale letter analysearbeidet.
Ulike transkripsjonssystem
For å kunne analysere på mikronivå, holder det ikke å skrive ned ordene som blir sagt. Ut fra forskningens formål og analysens fokus kan det være nødvendig å markere alt fra trykksterke stavelser til nølende lydforlenginger. Ulike språkforskere har arbeidet frem forskjellige systemer for transkripsjon, og disse settene av symboler kalles transkripsjonsnøkler. Vanlig praksis er å velge ut det fra transkripsjonsnøkkelen som er relevant for ens eget prosjekt, og det hender også at samtaleforskere blander symboler fra ulike systemer, om dette tjener deres arbeid. Det bør likevel noteres bak øret at enhver transkripsjon av en muntlig samtale er en reduksjon av samtalen siden det er tilnærmet umulig å få med alle detaljene fra en samtale på et papir.
Du Bois-systemet
Dette transkripsjonssystemet er utviklet av John Du Bois (m. fl.), og brukes av blant andre Jan Svennevig.
I Du Bois' system er talestrømmen inndelt etter intonasjonsenheter, med én intonasjonsenhet på hver linje. Etter hver intonasjonsenhet er det en markering av intonasjonskontur (hevdende, spørrende eller fortsettende).
Eksempel på transkripsjon
Nedenfor følger et utdrag fra radioprogrammet Ring inn musikken på NRK. Samtalen er mellom innringer (I) og programleder (P). Transkripsjonen er gjort ut fra transkripsjonsnøkkelen foreslått av Du Bois, og er utført av studenter ved Språklig kommunikasjon ved NTNU.
P:	det 'er noe 'helt -- (H) har du 'opplevd Bartoli 'live noen gang? I:	.. 'nei. ... 'faktisk, men 'det det skjønner jeg at det !må jeg. P:	.. ja, I:	[ja.] P:	[e=] hun er <MRC det mest -- MRC> jeg har aldri opplevd 'noen som er så ti- de grader <MRC ett hundre prosent .. topp engasjert, MRC> asså i maken til 'smittende (H) m- e <EMF musikkformidlingsglede EMF> oppi all sangen har jeg 'aldri vært med på. [(H)] I:	(0) 	[<X nei X> ja.] P:	så -- I:	det er jo det s- <X om er vi X> 'dunderlig med k- med all kunst, og spesielt 'sang at man kan -- (H) lissom, det 'bobler over du kan -- og det 'kan -- du kan 'rekke e=, så lenge du er i 'live da, (H) rekke mennesker e i- i- inn i 'hjertet med -- med -- med en sånn 'glede som hun br- 'overbringer på den måten altså, P:	[(H) <P e, P>] I:	[(H)] P:	e, I:	jeg syns det er 'helt -- e= det er 'helt .. 'herlig altså. P:	(0) 'ja. men= det er jo synd ikke 'du får høre den på 'live her på NRK da? I:	(0) ja, @@ <@ men jeg 'skal nok 'setten på, @> jeg 'harn, @ med en gang jeg <@ 'legger på røret, så skal jeg 'setten på her og @> og 'ta meg en svingom alts[å.] P:								  [ja.]
Jefferson-systemet
Dette transkripsjonssystemet er utviklet av Gail Jefferson, og brukes gjerne innenfor retningen konversasjonsanalyse, fordi det er spesielt utviklet med tanke på å fange opp sekvensielle trekk ved samtalene. Systemet er blant annet benyttet av storheter på fagfeltet som Deborah Cameron, Paul ten Have og Catrin Norrby, og disse er også blant dem som har vært med på å videreutvikle symbolbruken.
Transkripsjonsnøkkel
Listen nedenfor er i all hovedsak hentet fra ten Have, og er en skjematisk samling av beskrivelsene fra Jefferson og hennes etterfølgere. Oversikten inneholder bare de mest brukte konvensjonene, og avvik vil som alltid kunne foreligge i den enkelte forskers transkripsjonsnøkkel.
Eksempel på transkripsjon
Eksemplet nedenfor er Gail Jeffersons egen transkripsjon av en telefonsamtale.
M:     I says well it's funny : M i ssi:z uh: ↑ Schmidt ih y o u'd                think she'd help< .hhh W ell (.) M i ssiz Sch m idt was the one s he: (0.2) a ssu med res p onsi bil ity for the thr e e               sp ecials. (0.6)       B:      O h ↓*::. °° M -hm, °°= M:     =M a ybe : lle ↑t o ld me this. B:     A h ↓hah, (1.2)               ° U h-hah, ° .hh Isn't ↑h e r name j u :t pl a in Smi : th? (0.7)       M:      Sch midt .h                                (1.2) B:     Oh I thought it was j u st S-m-i- t - h :. M:     No I think it's S- c -h-m-i-d- t, some thing like that it's just Sch↑m i ↓:dt. (0.3)       B:      A h hah.
Isabella av Burgund
Isabella av Burgund (også kjent som Elisabeth av Østerrike, Elisabeth av Habsburg, spansk: Isabel de Austria y Trastámara), født 18. juli 1501 i Brussel, død 19. januar 1526 i Gent, gift med Christian II, var dronning av Danmark og Norge og 1520-21 den siste dronning av Sverige under Kalmarunionen.
Oppvekst
Hun var datter av Johanna av Castilla og Filip I av Castilla; hennes mormor og morfar var Isabella I av Castilla og Ferdinand II av Aragonia, og hennes farmor og farfar var Maria av Burgund og den tysk-romerske keiseren Maximilian I. Hun ble døpt i Brussel av biskopen av Cambrai, Henri de Berghes.
Hun hadde to eldre søsken, Eleonora og Karl, samt de tre yngre søsknene Ferdinand, Maria og Katarina. Isabella og hennes søsken ble ansett som den tids «edleste barn», Isabella er også den uten sammenligning fornemste dronningen Danmark har hatt. Hennes brødre ble som tysk-romerske keisere Europas mektigste menn. De måtte imidlertid kjempe med religiøse problemer utløst av Martin Luther og reformasjonen. Søstrene hennes ble dronninger i henholdsvis Portugal, Frankrike, Böhmen og Ungarn.
Etter farens død i 1506 ble hun oppdratt av sin tante, erkehertuginne Margarete, som regjerte i Nederlandene i byen Mechelen.
Christian II
Elisabeth sto høyt i kurs på det europeiske ekteskapsmarkedet. Som konge ønsket Christian II å gifte seg til fordelaktige allianser. Hans valg falt på Elisabeth. Hun tok med stor resignasjon imot beskjeden om at hun skulle giftes med den tyve år eldre kongen. I juni 1515 seilte den danske erkebiskopen sammen med et antall adelsmenn til Nederland for å følge den unge Elisabeth til Danmark. Den 4. august 1515 steg hun i land i Helsingør. Søndag den 12. august 1515 ble fjortenåringen prinsesse Elisabeth gift med den 34 år gamle kong Christian.
Nederlendere på Amager
Elisabeth vant snart det danske folks hjerte. Christian II rådførte seg ofte med sin hustru, ettersom hun – tross sin unge alder – var meget politisk bevisst. Elisabeth var klar over at ektemannen hadde en elskerinne, Dyveke Sigbritsdatter, men utviste tålmodighet overfor forholdet. I år 1517 døde Dyveke plutselig i Helsingør.
Elisabeth savnet de friske grønnsakene som hun var vant til fra Mechelen. Derfor inviterte Christian II en gruppe nederlandske bønder til å slå seg ned i Store Magleby på Amager for å dyrke grønnsaker.
Barn
I ekteskapet ble det født fem barn:
Landflyktighet
Christian IIs reformer hadde skapt motstand. Adelen i Jylland reiste seg mot kongen, som ble tvunget til å flykte. Den 13. april 1523 reiste Christian til Nederland sammen med Elisabeth, deres barn og Dyvekes mor, Sigbrit. I Nederland bodde de først hos Elisabeths tante Margarete. I slutten av 1524 flyttet familien til Lier i Belgia. Der opplevde de en vanskelig tid, fylt med bekymringer og pengemangel. På grunn av de vanskelige forholdene ble Elisabeth syk. I slutten av 1525 reiste hun med sin mann til klosteret Zwijnaarde utenfor Gent. Elisabeth døde 19. januar 1526, kun 24 år gammel. Hun ble opprinnelig begravet i Sankt Peterskirken i Gent. I oktober 1883 ble hun og sønnen Hans flyttet derfra og begravet ved siden av Elisabeths ektemann og svigerforeldre i Sankt Knuds kirke i Odense.
Bjarne Erlingsson
Bjarne Erlingsson (født ca. 1250 eller noe tidligere, død 7. juli 1313) var en rik og innflytelsesrik lendmann og baron i Norge. Han eide Bjarkøygodset og Giskegodset.
Familien
Bjarne Erlingsson var etterkommer etter Tore Hund.
Faren var lendmannen Erling Ivarsson (nevnt 1263), moren er ukjent. Han var gift med Margrete Nikolasdatter (død senest 1307), som var datter av godseier og lendmann Nikolas Petersson (død 1265).
Han ble eier av Giskegodset i 130 da han giftet seg med Margreta Nikolasdatter. På denne måten ble han den rikeste mannen i landet.
Bjarne Erlingsson brukte griffen som sitt våpenmerke.
NM84
Forsvaret kjøpte inn til sammen 136 stk M548 transportvogner, hvorav 21 ble ombygd til bergingsvogner.
Liste over Burundis presidenter
Liste over Burundis presidenter viser statsoverhodene i republikken Burundi (Republika y’Burundi) (République du Burundi) fra 1966 til i dag.
Liste
{{legend|#ECB176|Angir I opposisjon}}
DRAM
Dynamic Random Access Memory (DRAM) utgjør det vanligste minnet i datamaskinen. Det er ikke det raskeste minnet, men det har en enkel oppbygning, det er billig, og gjør jobben. I DRAM-brikkene lagres hver bit som en ladning på en kondensator koblet til en transistor. Problemet er at kondensatoren ikke klarer å holde på spenningen, men må oppdateres hele tiden. Hvert andre millisekund, som blir ca. 100 ganger i sekundet.
Minneoppbygging
Den grunnleggende oppbyggingen av DRAM er enkel, med en transistor og en kondensator. Kondensatoren skal holde på informasjonen mellom hver oppdateringssyklus, normalt flere tusen ganger i sekundet. Blir mest brukt i datamaskiner og andre elektroniske kretser som trenger å lagre data foreløpig.
Hvordan det virker
For at prosessoren i datamaskinen skal kunne arbeide med data, må de først finnes i RAM. RAM henter dataene fra platelageret, prosessoren henter dataene fra RAM og inn i cachen, og til slutt inn i selve prosessoren. Hvis det ikke er nok plass i RAM, sendes data som ikke brukes, eller brukes minst, tilbake til platelageret (som er mye tregere).
Dette kan sammenlignes med en kjøkkenbenk man skal bake boller på.
For å bake boller trenger man hvetemel, sukker, gjær og melk, sett ovnen på 250 grader. Bland det våte med det tørre og rør godt sammen. Legg det ut på et brett i små klumper, og så sett brettet in i ovnen i ca 15min. men man har ikke stor nok kjøkkenbenk. Derfor kan man ikke ta fram alle ingrediensene på en gang. Først tar man fram hvetemelet (en bit data), setter det på benken (RAM) og har det i en bolle (prosessoren). Så skal man ha i sukkeret (en bit data), men man har ikke plass på kjøkkenbenken fordi hvetemelet står der. Derfor må man først sette hvetemelet tilbake i skuffen (platelageret). Imidlertid har man plass til å ha både sukkeret og gjæren på benken samtidig, så man trenger ikke å sette sukkeret tilbake i skuffen når man skal ha i gjær. Men når man tar fram melken, må man rydde plass. Da tar man det man ikke skal bruke med det første (gjær) og setter tilbake i skuffen, men beholder det man kanskje skal bruke igjen snart (sukker).
På samme måte går data til og fra harddisk og RAM.
Μνήμη τυχαίας προσπέλασης
Jørgen Meinich
Jørgen Henrik Meinich (født 24. mars 1820 i Søndre Land, død 8. september 1911 i Kristiania) var en norsk industrimann og jurist. Han opprettet i 1865 et tresliperi på Bjølsen i Kristiania, Norges andre i sitt slag. Han grunnla Drammenselvens Papirfabrikker i 1873, som var Nordens første moderne tresliperi og papirfabrikk, og var styreformann her til sin død. Ordfører i Aker kommune 1875–1877. Kommandør av St. Olavs Orden fra 1897.
Jørgen Meinich var formann i direksjonen for Kongeriget Norges Hypotekbank 1885–1908. I 1873 ble han medlem av Norske Selskab
Familie
Meinich var pleiefar til statsminister og krigkommissær, Jens Kristian Meinich Bratlie. Meinich giftet seg på Ringeriket i 1847 med Claudine Birgitte Gulbranson (1823-1852), datter av grosserer og skogeier Hans Gulbranson og Maren Birgitte Sparre. I 1850 fikk ekteparet eiendommen Bjølsen i gave av Hans Gulbranson, og bosatte seg på Søndre Bjølsen gård. Etter sin svigerfars død trådte Meinich noen år etter inn som styrets leder i Nydalens Compagnie, der han hadde overordnet ansvar i perioden 1896-1911.
Jørgen Meinich er yngre bror av amtmann, Hans Thomas Meinich.
Mike Dirnt
Mike Dirnt (født Michael Ryan Pritchard 4. mai 1972 i Berkeley, California, USA) er en amerikansk musiker og bassist i punkrock-bandet Green Day.
Tidlige år
Dirnts mor var heroinavhengig, og hun døde ung. Derfor ble Dirnt adoptert bort som baby. Da han var syv år ble hans adoptivforeldre skilt, og han bodde hos faren en stund. Krangel gjorde at han flyttet til moren sin, hvor de levde på kanten av fattigdom. Søsteren hans flyttet hjemmefra da hun var 13 år. Da Dirnt gikk i fjerde eller femteklasse fikk moren en samboer som Dirnt ikke hadde møtt før han flyttet inn, og det oppsto mange krangler mellom dem. Senere, da han begynte på high school og moren flyttet, ble han og stefaren gode venner, men han døde da Dirnt var 17 år.
Green Day
Da han var 15 år flyttet Dirnt ut fra barndomshjemmet for å bo hos Billie Joe Armstrong, hans bestevenn siden femteklasse. I 1987 stiftet de bandet Sweet Children sammen med trommeslageren John Kiffmeyer. I løpet av de to neste årene fikk bandet et stort renommé i den lokale punk-scenen. Da trommeslageren forsvant ble han erstattet med Tré Cool. De byttet navn til Green Day og gav ut to LP-er og to album med Lookout!. På denne tiden ble punk populært i USA og store selskaper begynte å se seg rundt etter de neste gullgruvene. Green Day ble signert på Reprise records som er eid av Warner Bros. Det første albumet med dette selskapet ble Dookie, utgitt i 1994. Albumet ble en suksess og vant en Grammy. Albumet innhold også bandets første hit, "When I Come Around" og "Basket Case".
Afarer
Afarer (arabisk: عفار‎) er en etnisk gruppe på ca. 2 millioner mennesker som lever i Etiopia, særlig i Afarregionen, i Eritrea og Djibouti på Afrikas horn. Afarfolket kalles også danakil.
Afarfolket er i hovedsak muslimer, enkelte lever som nomader mens andre livnærer seg som bofaste fiskere og handelsmenn. Morsmålet er for det meste afar, men enkelte afarer snakker arabisk i Djibouti og Eritrea.
Heimefrontfjella
Heimefrontfjella er en 150 km lang fjellkjede i den vestlige delen av Dronning Maud Land, lengst sør på Maudheimvidda. Fjellkjeden strekker seg i nordøst-sørvestlig retning over et område på 3900 kvadratkilometer. Brede isbreer skiller Heimefrontfjella i fire isfrie deler. Disse er fra nordøst til sørvest: Milorgfjella, XU-fjella, Sivorgfjella og Tottanfjella. Området ble observert og flyfotografert av Maudheimekspedisjonen i 1952. Navnsettingen i området er gjort av Norsk Polarinstitutt for å ære norske motstandsfolk for deres innsats under andre verdenskrig.
Geografi
Heimefrontfjella er en massiv forkastning som demmer opp innlandsisen i over 2200 meters høyde. Fjelltoppene stikker for det meste knapt over polarplatået, mens bratte, isfrie fjellvegger eksponeres mot nord og nordvest. Den høyeste toppen er Paalnibba med 2711 moh. Tre mektige isbreer deler Heimefrontfjella i fire fjellområder med egne navn. Mellom Milorgfjella og XU-fjella strømmer Haugebreen mot vest. XU-fjella er skilt fra Sivorgfjella ved KK-dalen. Breen møter Aubertisen ved foten av fjellene. Mellom Sivorgfjella og Tottanfjella ligger Kibergdalen. Foran fjellene ligger i nordvest den 1350 høye isdekte Ritscherflya.
Utforskning av Heimefrontfjella
Den første registrerte observasjonen av Heimefrontfjella ble gjennomført 20. januar 1939 på den første fotogrammetriske flygningen under Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39, ledet av Alfred Ritscher. Flyet måtte imidlertid avbryte flygningen på grunn av dårlig vær, og på oversiktskartet fra ekspedisjonen er bare omrisset av de nordligste delene av fjellområdet identifisert. Fjellkjeden ble navngitt Kottas-berge etter kapteinen på ekspedisjonsskipet MS «Schwabenland», Alfred G. Kottas.
Under Maudheimekspedisjonen 1949–52 ble fjellområdet overfløyet to ganger. På grunnlag av skråfotografier fra disse flygningene fremstilte Norsk Polarinstitutt to topografiske kart i målestokk 1:250 000 som dekker henholdsvis den nordlige og den sørlige del av det som ble gitt det norske navnet Heimefrontfjella.
I 1961 gjennomførte en britisk ekspedisjon den første landekspedisjonen til Heimefrontfjella, der de gjennomførte et geodesisk og geologisk forskningsprogram. I de følgende år frem til 1966 ble ytterligere britiske ekspedisjoner gjennomført som resulterte i et geologisk oversiktskart i målestokk 1:250 000 og noen grunnleggende publiseringer om geologien og biologien i denne regionen.
Siden 1985/86 har Heimefrontfjella vært mål for tyske og svenske ekspedisjoner. Svenske polarforskere har gjennomført glasiologiske studier, mens tyskerne har konsentrert seg om fjellkjedens geologi og geofysikk. I sesongen 1987/88 ble den svenske feltstasjonen Svea etablert ved Scharffenbergbotnen.
Homiletikk
Homiletikk (av gresk όμιλητική τέχνη, direkte oversatt «kunsten å samordne») er en disiplin innenfor praktisk teologi. Det er læren om den kirkelige preken, hva som er formålet til prekenen, virkemidler som forkynneren kan bruke og hvordan en preken utføres.
Ingeborg Møller
Ingeborg Møller (egentlig Katharina Elisabeth Storm, født 29. desember 1878 i Oslo, død 18. februar 1964) var en norsk forfatter.
Møller debuterte litterært i 1904 med skuespillet Fru Karen. Blant hennes mest kjente verker er den kulturhistoriske romantrilogien Job Sveinungsson (1925), Vandringsmann (1928) og Herrens regn (1929). Romantrilogien var en kulturhistorisk skildring fra slutten av 1700-tallet. Ved siden av forfatterskapet var Ingeborg Møller fast medarbeider i avisa Nationen.
Antroposofi
Møller og filosofen Richard Eriksen som sørget for å få Rudolf Steiner for første gang til Norge 1908. Ingeborg Møller var på den tiden usikker på sin løpebane som forfatter, men Steiner oppmuntret henne: ”Søk i Deres eget folks dybder, så vil De nok finne de rette kildene". Under Steiners norgesbesøk i 1910 gjorde Ingeborg Møller ham oppmerksom på Draumkvedet, og hun oversatte det for ham ord for ord. Han mente det uten tvil gikk tilbake til en virkelig innvielse og kom senere tilbake til det i flere foredrag, noe som bidro til å gjøre diktverket kjent i Mellom-Europa. Hun ble gift Lindholm og var mor til tre sønner, blant dem Dan Lindholm, en kjent norsk antroposof.
Kirkens Nødhjelp
Kirkens Nødhjelp er en norsk frivillig, felleskirkelig humanitær organisasjon. Den ble opprinnelig etablert innenfor Den norske kirke. Organisasjonen jobber med katastrofehjelp, langsiktig utviklingsarbeid og med påvirkning av holdninger og beslutninger. Kirkens Nødhjelp er tilsluttet ACT Alliance og samarbeider gjennom dem med organisasjoner i andre land.
Virksomhet
Generalsekretær i Kirkens Nødhjelp fram til april 2019 er Lisa Sivertsen. Dagfinn Høybråten tar over som generalsekretær i april 2019. Styreleder er Kjetil Aano. Kirkens Nødhjelps uavhengige ungdomsbevegelse heter Changemaker.
Utenriksdepartementet fant i 2013 misbruk av norske bistandsmidler i Kirkens Nødhjelps prosjekter i Burundi, Malawi, Pakistan, Russland og Sudan. Kirkens Nødhjelp måtte tilbakebetale midler til Staten.
Historie
I oktober 1947 vedtok Menighetspleiernes Landsforbund å samle inn penger og forsyninger til folk som led nød i Tyskland. Ikke lenge etter stiftet man organisasjonen Kirkens Nødhjelp.
I 1961 etablerte man arbeid i Abakaliki i Nigeria, hvor behovet var stort etter Biafra-krisen i regionen. Dette var det første langsiktige utviklingsprosjektet i regi av Kirkens Nødhjelp. Tidligere hadde det vært mest katastrofehjelp organisasjonen hadde deltatt i.
Frank Serpico
Francesco Vincent Serpico (født 14. april 1936 i Brooklyn) er en amerikansk pensjonert polititjenestemann som er mest kjent for å ha vitnet om korrupsjon innen New York-politiet i 1971. Hans historie er skildret i spillefilmen Serpico, den siste ærlige purk med Al Pacino i tittelrollen.
Serpico vitnet for den kommunale korrupsjonsutredningen, kalt «Knapp-kommisjonen» etter formannen, Whitman Knapp, i 1971. Tidligere samme år hadde han blitt skutt i tjenesten under mistenkelige omstendigheter.
Paul Casey
Paul Casey (født 21. juli 1977 i Cheltenham) er en engelsk profesjonell golfspiller som deltar på både Europatouren og PGA-touren.
Casey er født i Weybridge. Etter å ha gått på Hampton School fikk han et golfstipend ved Arizona State University og gjorde en lysende amatørkarriere. I USA ble han den første til å vinne tre Pac-10-mesterskap i strekk (1998, 1999 og 2000). I 2000 knuste han mesterskapsrekorden til Tiger Woods (18 under par) med en score på 265, 23 slag under par. Tilbake på den andre siden av Atlanteren vant han det engelske amatørmesterskapet i 1999 og 2000. Han representerte De britiske øyer da de vant Walker Cup i 1999 og ble kun den tredje spilleren på 77 år til å vinne fire matcher uten tap.
Frank Serpico
Etter å ha blitt tildelt New York-politiets høyeste utmerkelse, Medal of Honor, i 1972, pensjonerte Serpico seg. Idag bor han i delstaten New York og foreleser i blant på politiskoler om korrupsjon, etikk og borgerrettigheter.
Paul Casey
Casey ble medlem av Europatouren i mai 2001 og tok en annenplass i sin femte turnering og en seier i sin ellevte, Gleneagles Scottish PGA Championship. Denne første sesongen ble han nr. 22 på Order of Merit og ble tildelt Sir Henry Cotton Rookie of the Year Award. Etter en skuffende annen sesong vant han både ANZ Championship og Benson & Hedges International Open i 2003, og endte på sjetteplass på Order of Merit.
Frank Serpico
Drapsforsøk i 1971
Serpico ble skutt under et politi-oppdrag for å hindre et narkotika-salg den 3. februar 1971 i Williamsburg, Brooklyn. Serpico, og tre andre politifolk fra Brooklyn, reiste dit etter å ha mottatt et tips om at en narkotika-avtale skulle finne sted. Politiet arresterte de mistenkte, og en av dem hadde med seg to poser med heroin. Serpico ble deretter skutt i ansiktet av den mistenkte. Kulen traff rett under øyet. Han skjøt tilbake, før han falt på gulvet og begynte å blø kraftig.
Paul Casey
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han nummer 4, etter å ha tapt omspill mot seks andre spillere om bronsemedaljen.
Cursus honorum
Cursus honorum (latin: «posisjonenes løp») betegner den normale sekvens for politiske embeter i antikkens Roma, både under republikken og i keisertiden. Sekvensen var beregnet på menn av senatorstand, og inneholdt en blanding av militære og sivile embeter.
Hvert embete hadde en minimumsalder for kandidatene, det var minimumsintervaller mellom periodene man hadde de enkelte embeter, og gjenvalg var i utgangspunktet ikke tillatt. Sekvensen fungerte slik den var ment så lenge disse reglene ble fulgt, men i republikkens siste hundre år ble de til stadighet brutt. Et av de grelleste eksempler på dette er at Gaius Marius var konsul fem år på rad. Sulla innførte en reform, slik at man kunne gjenvelges, men det ble krevd en periode på to år mellom hver gang man hadde samme embete.
Militærtjeneste
Starten på cursus honorum var ti år i militærtjeneste i kavaleriet eller i en generals stab. Den man gjorde tjeneste under var gjerne en slektning eller venn av familien. Nepotisme ble ikke fordømt, tvert imot var det en del av systemet. Ti års tjeneste var egentlig obligatorisk før man fikk et politisk embete, men dette ble ikke alltid håndhevet.
Embeter
Det ble foretatt direkte valg til embeter hvert år (i keisertiden kunne det skje ved keiserens utnevnelse i stedet). Roma hadde ikke politiske partier i moderne forstand, og det var kandidatens og hans families rykte som var det viktigste. Riktignok oppsto til tider partidannelser, men disse var mest løse sammenslutninger av de som hadde embeter. Systemet ga fordeler til de som kom fra gamle, veletablerte familier, fordi kandidatene da kunne bruke sine forfedres bedrifter i valgkampen. Allikevel var det en rekke homines novi («nye menn»), som ikke kom fra slike familier, som klarte å bli valgt og gjorde gode karrierer.
Flekkerøy
Flekkerøy er en bydel og den største øya i Kristiansand, utenfor Vågsbygd helt sørvest i kommunen. Øya er 6,22 km² stor. Den har 3 274 innbyggere (1. januar 2013). På øya ligger tettstedet Skålevik. Øya har tilknytning til fastlandet via den 2 321 meter lange Flekkerøytunnelen.
Cursus honorum
Embeter
Når en person hadde embetet på tidligst mulig tidspunkt ble det sagt at han hadde det «in suo anno», «i sitt år». Dette var viktig å forsøke å oppnå, ettersom det ellers ville bli forskyvninger gjennom hele sekvensen på grunn av perioden som krevdes mellom embeter. Noen få, som Cicero oppnådde å både komme som novus homo og samtidig bli konsul «in suo anno».
Flekkerøy
Det er mange teorier om hvordan Flekkerøy fikk navnet sitt. En sier at man på vest-siden kan se flekker på fjellet (noe som kommer av at fjellet er av kvarts som har to farger). En annen variant er at sett ovenfra ser man at Flekkerøy består av mange mindre øyer, slik at det ser ut som flekker.
Bydelen består av grunnkretsene Kjære-Andås, Mæbø-Høyfjellet og Lindebø-Skålevik. Disse er i hovedsak sammenfallende med de tidlige gårdsnavnene på Flekkerøy: Mebø (g.nr. 1), Skålevik (g.nr. 2), Lindebø (g.nr. 3), Kjære (g.nr. 4), Berge (g.nr. 5) og Andås (g.nr. 6 i Oddernes).
Cursus honorum
Aedil
En tidligere kvestor kunne når han var 36 (34) år gammel velges som aedil. Det var fire aediler hvert år, som utførte forskjellige administrative oppgaver. Dette var et trinn man ikke nødvendigvis måtte innom for å fullføre cursus honorum, ettersom det ikke var noen embeter som krevde at man hadde vært aedil.
Flekkerøy
Flekkerøy Idrettslag er fotballaget til Flekkerøy som spiller i 2. divisjon Avdeling 2.
Cursus honorum
Praetor
Man kunne velges til praetor når man var minst 39 (37) år gammel. Det var seks praetorer, som først og fremst hadde juridiske oppgaver i Roma. Men de kunne også styre provinser som ikke var forbeholdt konsuler, og ha kommando over én legion (en konsul eller tidligere konsul kunne ha kommando over flere legioner).
Flekkerøy
Navn og etymologi
Navnet «Flekkerøy» kan komme av norrønt flekkar, som er ubestemt form flertall av ordet flekkr. Navnets opphav er enten «flekk», som betyr «oppdyrket jordstykke», eller kan sikte til «flekkene» lagd av fire dype kiler i øyterrenget. På gammelhøytysk betyr Fleck og Flecken «handelsplass». På middelnedertysk og hollandsk kunne Vlek bety «landsby». På dansk betyr flække en «avkrok», en «avsides småby».
Cursus honorum
Konsul
Konsulembetet var det mest prestisjefylte, og var høydepunktet i en vellykket karriere. Minimumsalderen var 42 (40) år. Det var to konsuler hvert år. Viktigheten av embetet illustreres ved at årene ble identifisert ved hvem som var konsul. De var ansvarlig for overordnede politiske linjer, kommanderte større hærstyrker og styrte de viktigste provinsene. I utgangspunktet kunne man bare gjenvelges etter at det hadde gått ti år, og helst skulle man ikke velges igjen i det hele tatt.