cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Orcus
Orcus var en gud i Underverden, den som straffet de som brøt eder i italisk og romersk mytologi. Som med greske Hades var navnet også benyttet som betegnelse på selve Underverden i seg selv. I den senere tradisjon ble han sammensmeltet med Dis Pater som var den romerske tilsvarigheten av Pluton, latin Pluto. Det er sannsynlig at han ble overtatt fra den greske daimon Horkos, personifisering av eder. Orcus ble oppfattes en streng, straffende side av en gud som torturerte de døde i de hinsidige. Han tilskrives i alle fall egenskapene til en psykopomp, det vil si en som førte de døde sjeler ned i underverdenen. Et tempel for Orcus kan ha eksistert på Palatinerhøyden i Roma.
Sogn (Oslo)
Bebyggelse
Imidlertid er også Ullevaal Stadion med området rundt en del av strøket, og dette skiller seg vesentlig ut fra resten av strøket. Dette stedet domineres både fysisk og identitetsmessig av Stadionanlegget. Mellom T-banelinjen og Ring 3 har området karakter av å være en urban grensesone med større, enkeltstående, nærings- og undervisningsbygg langs vestsiden av Sognsveien og av Ullevaal Stadion-anlegget på østsiden.
Orcus
Opprinnelse
Opprinnelsen til Orcus kan ligge i etruskisk religion. Den såkalte «Orcusgraven» (italiensk Tomba dell'Orco), et etruskisk sted i Tarquinia er en misvisende betegnelse som har sin bakgrunn fra de første oppdagerne som feiltolket Orcus som en hårete og skjeggete kjempe, men denne figuren ble senere korrigert til kyklop (et enøyd monster).
Orcus ble først og fremst dyrket i rurale områder og hadde ingen offisiell kult i byene. At han således hadde en tilknytning i avsidesliggende områder førte til at han overlevde ute på landet lenge etter at mer framtredende guder for lengst ikke ble dyrket lengre. Han overlevde som en folkelig oversanselig figur til inn i middelalderen, og aspekter av hans dyrkelse ble forvandlet til villmannsfestivaler som ble holdt i rurale områder i Italia og i til dels i andre europeiske land til fram til moderne tid. Det mest som er kjent om feiringene knyttet til Orcus kommer fra middelalderkilder.
I tysk blir «Orkus» brukt i betydningen avgrunn, dødsrike eller underverden. Det blir blant annet uttrykt «dass etwas in den Orkus geht» (ordrett: «at noe går i Orkus»). En mye brukt talemåte er i denne sammenhengen «der Orkus des Vergessens» (glemselens Orkus), med andre ord et begrep synonymt for glemsel.
Senere bruk
Fra Orcus' tilknytning til døden og underverden har hans navn kommet til å bli benyttet for demoner og andre monstre fra underverden, særlig i Italia hvor orco viser til en form for monster funnet i eventyr som spiser menneskekjøtt. Det franske ordet ogre, som opptrådte først Charles Perraults franske eventyr, kan ha kommet fra varianter av dette ordet, orgo eller ogro; i uansett tilfelle er det franske ogre og italienske orco er nøyaktig den samme formen for vesen. Et tidlig eksempel av orco opptrer i Ludovico Ariostos Orlando Furioso (Den rasende Orlando, 1516) som et bestialsk, blindt monster med hoggtenner som antagelig er inspirert av kyklopen i Homers Odysseen; denne orco skal ikke bli forveksles med det latinske navnet på spekkhoggeren, orcinus orca, som faktisk også opptrer hos Ariosto.
Objekt 90482 Orcus blant Kuiperlegemene i verdensrommet er oppkalt etter Orcus. Grunnen var at Orcus tidvis ble betraktet som et annet navn for Pluto, og ettersom både dvergplaneten Pluto og 90482 Orcus er plutino.
George Lincoln Rockwell
Biografi
Han tjenestegjorde i marinen under andre verdenskrig og deltok i slag i Atlanterhavet og Stillehavet. Han var også utdannet pilot, men fløy aldri under krigen. Han tjenestegjorde også under Koreakrigen, men var stasjonert i USA hvor han trente opp piloter for oppdrag i Korea. Det var under denne tiden han ble overbevist nazist, delvis på bakgrunn av politikeren Joseph McCarthy og hans harde politiske linje overfor kommunistene. Han ble også på samme tid inspirert av bøker som Adolf Hitlers Mein Kampf og Sions vises protokoller.
Blue Mounds
Blue Mounds er en landsby i fylket Dane County i delstaten Wisconsin, USA. Landsbyen ligger tilstøtende til byen av samme navn, Blue Mounds og er en del av Madisons statistiske storbyområde. Landsbyen Blue Mounds fikk sitt navn av franske misjonærer for den blåaktige fargetonen på tre nærliggende høydedrag. Ved folketellingen i 2010 hadde landsbyen en befolkning på 855 innbyggere.
Geografi
Blue Mounds ligger 40 km vest for Madison i Dane County, nær grensen til Iowa County. Landsbyen ligger i nærheten av Brigham Park, kalksteinsgrotten Cave of the Mounds, og nasjonalparken Blue Mounds State Park, som er det høyeste punktet i det sørlige Wisconsin. I henhold til det amerikanske folketellingsbyrået har landsbyen et totalt areal på 2.36 km2.
Lee Ho-suk
Lee Ho-suk (født 25. juni 1986 i Seoul, Sør-Korea) er en sørkoreansk skøyteløper som deltok i kortbaneløp under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada i øvelsene 500 meter, 1000 meter og 1500 meter menn, foruten stafett. Han vant sølv på 1000m og i stafett.
Lee vant sølvmedalje på 1000m og 1500 m kortbaneløp foruten stafettgull under OL 2006 i Torino.
George Lincoln Rockwell
Biografi
Han grunnla American Nazi Party i 1959. Rockwell var en av frontfigurene i den nynazistiske verdensbevegelsen og var i 1962-67 leder av World Union of National Socialists (WUNS). Han talte for et europeisk (hvit) og kristent USA. Rockwell var selv agnostisk.
På 1960-tallet benektet han at Holocaust hadde funnet sted. I 1967 ble han skutt og drept av John Patler, et tidligere medlem av nazipartiet. David Duke, omtalte ham like etter drapet som den største amerikaner som har levd.
Rockwell bidro sterkt til å popularisere slagordet «White Power».
Hindaråvåg
Hindaråvåg (ofte stava Hinderåvåg) er ei bygd i Tysvær kommune i Rogaland. Den ligger innerst i Hindaråvågen, rundt 3 kilometer vest for Nedstrand. Her ligger Nedstrand kirke og Tveit jordbruksskole. Fylkesvei 515 går gjennom bygda fra øst til vest, og nordover fra Hindaråvåg går fylkesvei 788.
Arnolt-Bristol
Arnolt-Bristol var en sportsbil bygget av den amerikanske bilprodusenten Arnolt mellom 1954 og 1959. Modellen var designet av italienske Franco Scaglione hos Bertone, og ble bygget som todørs coupé eller cabriolet.
For at bilene skulle bli så billige som mulig ble de bygget i stål. Karosseriet ble sveiset til chassiset for å få bilen så stiv som mulig, og bilene ble utstyrt med BS1MK2-motorer, som hadde en effekt på 130 hestekrefter.
Totalt 142 eksemplarer ble produsert, og bilene selges i dag for omkring kr. 300 000 på auksjon.
United States Bullion Depository
Det er lagret omkring 4570 tonn gullbarrer der, noe mindre enn i Federal Reserve Bank of New Yorks underjordiske hvelv på Manhattan hvor det oppbevares omkring 5000 tonn for andre nasjoner, sentralbanker og internasjonale organisasjoner.
Broch
Broch har flere betydninger, og kan vise til:
Snapseruten
Snapseruten er et tilbud for bil- og sykkelturisme i distriktene rundt Limfjorden i Danmark.
Seks kroer og fire hoteller er med i ordningen som ellers består av seks blomster- og urtehager og åtte museer som belyser snapseframstillingen og hvordan lage sin egen.
De danske spritfabrikker har laget individuelle snapser til overnattingsstedene. En prøvesmak og en bedre middag hører til i pakken.
Frøbjerg Bavnehøj
Frøbjerg Bavnehøj er det høyeste naturlige punktet på øya Fyn i Danmark. Åsryggen som er knapt 131 meter høy, ligger vest for Tommerup, like nord for Frøbjergvej.
Navnet kommer av fruktbarhetsgudinnen Frøya, og det hevdes at stedet i oldtiden var et kultsted. Den andre delen av navnet viser at toppen har vært brukt som sted for varslingsbål (dansk: bavne, norsk: vete, varde eller baune).
ROC under Sommer-OL 2020
Russiske utøvere deltok i Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 24. juli til 9. august 2021.
Russland ble utestengt fra internasjonal idrett frem til desember 2022, og deltok dermed som et nøytralt lag under Russlands olympiske komités flagg og med koden ROC.
Sarıgöl
Sarıgöl er en by med 36 023 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Manisa. Den ligger nord for Buldan, sørøst for Alaşehir, sørvest for Eşme og øst for Kiraz.
Octavian Guțu
Octavian Guțu (født 17. juni 1982) er en moldovsk svømmer.
Han representerte Moldova under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter fri.
Baihe (Qingpu)
Baihe (kinesisk: 白鹤) er en storkommune i bydistriktet Qingpu i byprovinsen Shanghai. Den er den eldste byen i dette distriktet, og hadde i 2000 et registrert folketall på 34.018 innbyggere.
Baihe er særlig kjent for et arnested for den shanghainesiske folkelige operastilen huju, som fremdeles (2011) er levende der.
Jean Bertaut
Jean Bertaut (født i 1552 i Caen i Normandie Frankrike, død 8. juni 1611 i Sées) var en fransk dikter og katolsk biskop.
I hoffets tjeneste
Bertaut var under kong Henrik III av Frankrike ansvarlig for oppdragelsen av kongens sønn utenfor ekteskap, Charles de Valois, hertug av Angoulême. Ikke lenge etter ble han utnevnt til sekretær for kongen. Han tjente kongen i tretten år og var tilstede da kongen ble myrdet i 1589 i Paris.
Kong Henrik IV av Frankrike gjorde ham i 1594 til kommendatarabbed for det rike cistercienserklosteret Aunay i Aunay-sur-Odon i departementet Calvados, og senere til prest for dronning Maria de' Medici.
Biskop
I 1606 utnevnte Henrik IV, hvis konversjon til katolisismen han hadde bidratt til, ham til biskop av Sées. På oppfordring fra den innflytelsesrike kardinal Jacques-Davy Duperron utstedte pave Paul V i 1607 beskikkelsesurkunden til Bertaut uten den ellers vanlige avgiften. Biskop Bertaut tok per procurationem (ved storkantor Jean Gautier) bispedømmet i besittelse, og assisterte den 14. september ved den senere kong Ludvig XIIIs dåp. Den 1. mars 1608 flyttet han personlig til Sées.
Etter at kong Henrik ble myrdet, foretok han den 30. juni 1610 sammen med abbeden av Saint-Corneille i Compiègne bisettelse av hans levninger i kongekrypten for de franske monarker i Klosterkirken Saint-Denis, og holdt liktalen.
Diktning
Bertaut dikt omfatter salmer i gammeltestamentlig stil, erotiske vers, elegier, epistler, viser, sonetter med mere. Hans Oeuvres ble utgitt blant annet i 1620.
Han imiterte Ronsard i sin diktning, men skrev med mer smak og mykhet enn denne. Hos Bertaut vises det til tider en viss dybde i følelsen. Han tilhører tydelig 1500-tallet, men fant også anerkjennelse hos sin strenge samtidige François de Malherbe, som var banebryter for den klassiske stil. Kritikeren Charles Augustin Sainte-Beuve lovpriste de følgende strofer (fra Élégie):
Død
Biskop Bertaut døde 8. juni 1611 i Sées og ble bisatt i katedralens kor.
Ved forberedelsene til hans etterfølger biskop Turgot de Saint Clair bisettelse i 1727, ble hans kiste gjenfunnet og åpnet. Man fant et godt bevart legeme av en storvokst mann med langt skjegg, kledt i biskoppelige gevanter, og med et bispekors av tre ved sin side. Det egentlige bispekorset hadde han skjenket testamentarisk til domkapittelet i Sées, for at man hvert år på hans dødsdag skulle synge responsoriet Libera me fra rekviemliturgien for hans sjels frelse. Biskop Bertauts kiste ble igjen lukket, og bisatt på nytt sammen med Turgot.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var::
Stevie Morrison
Stevie Morrison (født 25. november 1978) er en britisk seiler som spesialiserer seg i 49er. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 5.
Ferdinando Giuseppe Antonelli
Ferdinando Giuseppe Antonelli (født 14. juli 1896 i Subbiano, Toscana i Italia, død 12. juli 1993 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal og titularerkebiskop av Idicra av pave Paul VI under konsistoriet 30. mars 1973.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Katefori:Linjen Rebiba
Koudiat Acerdoune-demningen
Koudiat Acerdoune-demningen er en demning for vannforsyning og irrigasjon i Algerie, anlagt i elva Wadi Isser. Eier er det statlige dambyrået ANB.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 121 meter høy og 1.850 meter lang. Resevoaret rommer inntil 800 millioner m³.
Baihe
Baihe kan være:
Midnight in Paris
Midnight in Paris er en spansk-amerikansk romantisk komedie fra 2011, regissert og skrevet av Woody Allen.
Filmen handler om en amerikansk manusforfatter som må revurdere sin forlovelse etter en rekke magiske hendelser etter midnatt i Paris.
Midnight in Paris var åpningsfilmen under Cannes filmfestival 2011. Woody Allen vant både en Oscar og en Golden Globe for beste originale manus. I tillegg ble han nominert til begge priser i kategorien beste regissør, og filmen ble også nominert til både Oscar og Golden Globe for beste film (i kategorien komedie eller musikal i sistnevnte), og Owen Wilson ble nominert til Golden Globe i kategorien beste skuespiller i en komedie eller musikal.
Handlingsreferat
I 2010 er Gil Pender en vellykket, men desillusjonert, manus-forfatter i Hollywood. Han reiser på ferie til Paris sammen med sin forlovede Inez, sammen med Inez sine velstående, konservative foreldre. Gil sliter med å fullføre sin debut-roman. Inez avviser hans ambisjon som villfarende drømmer, og oppfordrer ham til å holde seg til arbeidet som en lukrativ manus-forfatter. Gil vurderer å flytte til Paris, Men Inez er innstilt på å bo i Malibu. Ved en tilfeldighet får de følge av Inez sin venn Paul, og hans kone Carol. Etter en kveld med vin-smaking blir Gil full. Samtidig går Inez ut sammen med Paul og Carol.
Ved midnatt stopper en bil fra 1920-tallet ved siden av Gil, og passasjerene, med klær fra 1920-tallet, og oppfordrer ham til å bli med dem. De holder en fest for Jean Cocteau sammen med en rekke bemerkelsesverdige karakterer fra 1920-tallets Paris: Cole Porter og hans kone Linda Lee Porter, Zelda og Scott Fitzgerald. Zelda kjeder seg på festen, og oppfordrer Scott og Gil til å reise sammen med henne. De ser Josephine Baker danse før de går til en café, hvor de møter Ernest Hemingway og Juan Belmonte. Hemingway tilbyr å vise Gils roman til Gertrude Stein. Men når Gil går for å hente manuskriptet sitt fra hotellet, oppdager han at han har kommet tilbake til 2010. Baren der 1920-tallets litterære gikk for å drikke, er nå en vaskeri.
Neste kveld ønsker Gil å dele sin opplevelse med Inez. Men hun går sin vei før klokken slår midnatt. Kort tid senere kommer den samme bilen tilbake. Gil blir med Hemingway, og blir introdusert for Gertrude Stein og andre venner i leiligheten hennes: Blant annet Pablo Picasso og hans kjæreste Adriana. Adriana og Gil blir umiddelbart tiltrukket av hverandre. Gil fortsetter med sin tidsreise de neste par nettene. Inez er ikke imponert over dette. Faren hennes er mistenksom, og ansetter i all hemmelighet en privatdetektiv for å følge etter Gil. Han kjøper ett par øredobber til Adriana. Når hun tar dem på, kommer en vogn nedover gaten. Paret i vognen inviterer Gil og Adriana på tur.
Gil diskuterer de første kapitlene i sin roman. Hemingway liker den, men setter spørsmålstegn ved hvorfor hovedpersonen ikke har innsett at forloveden hans (basert på Inez) har en affære med en annen karakter (basert på Paul) og når Gil kommer tilbake til 2010 krangler han med Inez. Hun innrømmer å ha ligget med Paul, men påstår at det bare var en meningsløs affære. Gil slår opp med henne, og han bestemmer seg for å flytte til Paris. Faren til Inezs forteller at han har betalt en detektiv for å følge etter Gil, selv om detektiven på mystisk vis har forsvunnet. Det avsløres at detektiven nå befinner seg i Versailles og blir forfulgt av vaktene til Louis XIV
Sevjebiller
Sevjebiller (Sphaeritidae) er en liten gruppe av biller som lever i skog. Det er kjent bare én slekt med tre arter, hvorav én finnes i Norge. De ligner sterkt på stumpbiller, men kan skilles fra disse på at dekkvingene har punktrekker jevnt fordelt utover vingene, og at beina har legger (tibiae) som ikke er utvidet til sidene. Sevjebillene er skogsdyr.
Utseende
Mellomstore (3,7 – 7 mm), flate, svarte, blanke biller. Hodet har kraftige punktgroper. Kjevene er store og fremoverrettede, som hos de andre gruppene i overfamilien stumpbiller (Histeroidea). Antennene ender i en tydelig kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rett fremkant og jevnt krummede sider. Dekkvingene er brede, med rekker av fine punkter jevnt fordelt utover vingene. Bakkanten av dekkvingene er tvert avskåret, og de dekker ikke bakkroppsspissen (pygidiet). Beina er temmelig korte og kraftige, leggene (tibiae) er krumme, men ikke nevneverdig utvidet.
Levevis
Lite er kjent om biologien til disse billene, som vanligvis er ganske fåtallige. De lever trolig av råtnende organisk materiale og har blitt funnet på sopp, møkk, under barken på døde trær og særlig der sevje har flytt ut fra skader på trær. De er skogsinsekter.
Superkontinent
Et superkontinent er, innen geologi, en landmasse sammensatt av mer enn én tektonisk plate. Samlingen av de tektoniske platene som danner Eurasia kvalifiseres som superkontinent i dag (Eurasia).
En oversikt over sannsynlige superkontinenter, med antatt eksistens i millioner år fra vår tid, omfatter:
Det dannet seg i 1990-årene en økende erkjennelse av at søylestrømmer har sammenheng med superkontinenter, hvor man mente å observere sykluser hvor superkontinenter hemmet mantelens lavautveksling som en «trykk-koker», og til slutt sprakk opp i en prosess med stor magmatisk aktivitet.
Såkalte «store magmatiske provinser» (large igneous provinces) har vært tidfestet til omtrent 2770 millioner år siden, og videre 2740, 2715, 2705, 2450, 2250–2000, 1900–1600, 1380 og 1275–1267 (Columbia), 1108, 800 og 723 (Rodinia), og 250 millioner (Pangea) år siden, hvor navn i parentes antyder hvilket kontinent som var i ferd med å bli dannet eller splittet opp i prosessen.
Armin Hadipour
Armin Hadipour (født 12. august 1994) er en iransk taekwondoutøver.
Sommerfugl (TV-serie)
Sommerfugl var en norsk såpeserie som gikk på TV 2 i 1996. Hovedrollene ble spilt av Kjetil Harket (bror av Morten Harket) og Beate Halkjelsvik (som det pene og tekkelige søskenparet Tine og Anders). Ellers var det bare ukjente skuespillere med. Undertittelen til serien var «Norsk dramaserie om to søsken som er på vei til å bli voksne i Oslo i 1995».
Armin Hadipour
Han representerte Iran under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen.
Sommerfugl (TV-serie)
Serien hadde premiere 14. januar 1996 og ble sendt søndager kl 20.30 på TV2. Det ble bare laget og sendt 12 episoder pga. av lave seertall.
Handling
Serien var lagt til et mote- og designmiljø i en norsk storby, der unge vakre mennesker treffes og intrigeres over en lav sko. Serien hadde samme mal som eksempelvis Melrose Place og Helene og gutta, og rollene innehas av unge norske amatørskuespillere.
Tine går siste året på videregående, men er møkklei skolen og drømmer om å bli motedesigner. Etter at hun vinner en designkonkurranse blir hun overlykkelig og vil slutte på skolen, men kommer da i en voldsom konflikt med sin mor, som har store planer for Tines utdannelse. Etter en voldsom krangel rømmer en rasende Tine hjemmefra, og kameraten Håkon hjelper henne med et midlertidig sted å bo – i katakombene, som er øvingslokalet til Håkons band. Dette er imidlertid lite populært blant de andre bandmedlemmene, som ikke ønsker å ha Tine boende der.
Det utspiller seg også en rekke konflikter rundt Celine. Ekskjæresten hennes, Peter, har nemlig fortsatt et godt øye til henne – men også til Celines mor. Peters hensikter er imidlertid uedle da det først og fremst er damenes penger han er ute etter.
Bak serien
Bak «Sommerfugl» sto den franske produsenten Jean François Nebell og selskapet Litteris Production.
I mars samme år gikk Jean Francois Nebels selskap konkurs på grunn av lave seertall for Sommerfugl og at hans forrige serie, Sett på maken ble tatt av sendeskjema etter bare en episode.
Kritikerslakt
Sommerfugl ble av mange utpekt som årets kalkun og ble karakterisert som «en serie som mangler både instruksjon og intelligens». VG ga serien terningkast 1, og sammenlignet den med Dis.
Uverdige arbeidsbetingelser
Det ble senere kjent og rettet kritikk mot at skuespillerne i serien bare fikk 14 kroner timen, samt minimum ti timers jobb daglig, overtid uten kompensasjon, uholdbare forhold under opptakene og taushetsplikt om kontraktene. Arbeidsvillkårene førte til sterke reaksjoner mot TV2 fra en rekke skuespillere, og enkelte tok til orde for å boikotte kanalen. I februar gikk Axel Hveding i Wegelius TV ut og sa at Jean François Nebell i Litteris Production sverter hele det norske TV-produksjonsmiljøet. Han pekte spesielt på forholdene i kontraktene som binder skuespillere til å gi ham 30 prosent provisjon av fortjenesten i tre år.
Krig. 1940
'Krig. 1940' er den midtre romanen i Dag Solstads sosialrealistiske trilogi om krigsårene i Norge og omhandler tiden fra okkupasjonen til utpå høsten og vinteren 1940. Solstad skildrer både forholdene slik de fortoner seg for de som er igjen i byen, samtidig som vi følger norske soldater som har vervet seg for å kjempe mot tyskerne. I boken beskrives blant annet hvordan arbeiderklassens ungdom stiller frivillig som soldater, mens borgerskapets offiserer deserterer, gjerne med hele avdelinger.
Vi følger både kvinner og menn innen borgerskapet og arbeiderklassen. Spesielt for denne trilogien er de levende skildringene av arbeidermiljøet på Grünerløkka i Oslo.
Tematisk sett skildrer romanen forskjellige former for svik. Klassesvik, landssvik og forræderi går igjen. Flere av personene i romanen skal være skapt over virkelige personer, men det er uenighet omkring hvor godt boka skildrer det som virkelig skjedde. Den første boken i denne trilogien er Svik. Førkrigsår, mens det siste er Brød og Våpen.
Torleif Rekkebo
Torleif Rekkebo (født 31. desember 1932, død 19. mai 1996 i Oslo) var en norsk maratonløper og ultraløper. Han gjennomførte til sammen 266 maratonløp, noe som var rekord for en nordmann fram til 2005. Pr. 2020 er han nummer 10 på lista over nordmenn med flest maratonløp.
Rekkebo var fra Trondheim og representerte Nidelv IL. Da han var 19 år, fikk han tuberkulose, men ble frisk av sykdommen. Han debuterte som maratonløper først da han var 39 år. Til og med 1976 løp han bare ett eller to maratonløp i året, men økte deretter på. Etter at han mistet regnskapsjobben sin ved KØFF i 1987, levde han på oppsparte midler og satset heltid på løping. I 1989 deltok han i 17 maratonløp, og de neste årene løp han i gjennomsnitt 20 maratonløp i året. Han satte sin personlige rekord med 2.41.25 i Gjøvik i 1977.
Han løp tre ganger fra Trondheim til Oslo. I 1986 brukte han 6 døgn på den 550 kilometer lange strekningen, i 1988 gjorde en muskelstrekk i låret at han måtte bryte på Gjelleråsen, like før Oslo, før han i juni 1989 løp fra Lerkendal stadion i Trondheim til Bislett stadion i Oslo på 3 døgn, 8 timer og 15 minutter. Dermed slettet han den gamle rekorden fra 1937, da Isak Warvik gikk fra Trondheim til Oslo på 4 døgn, 1 time og 59 minutter.
I mai 1996 ble det arrangert ti maratonløp på ti dager i Trollhättan i Sverige. Torleif Rekkebo fullførte de ni første, men droppet det siste løpet der og skulle som det tiende i stedet delta i en maraton fra Vestby til Oslo, et løp som markerte hundreårsdagen for det første maratonløpet i Norge. Han døde om natten før dette løpet.
Rekkebo ble tildelt utmerkelsen DNLs (Den Norske Løpsorganisasjon, nå Kondis) hederstegn i 1990. Trondheim Maraton er oppkalt etter ham og bærer undertittelen Torleif Rekkebos Minneløp.
David Poisson
David Poisson (født 31. mars 1982 i Annecy, død 13. november 2017 i Nakiska Ski Resort, Kananaskis, Alberta ) var en fransk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 14. februar 2004, og hans beste verdenscupplassering er en fjerdeplass i utfor fra 2009.
Poisson deltok for Frankrike under Vinter-OL 2010 og oppnådde en syvendeplass i utfor som neste resultat.
Han døde i en treningsulykke i Nakiska-anlegget i Canada 13. november 2017.
Corvara
Corvara (italiensk Corvara in Badia) er den øverste kommunen i den ladinsktalende dalen Val Badia i Dolomittene (Syd-Tirol, Nord-Italia). 91 % av de ca. 1352 (2013) innbyggerne snakker ladinsk, resten tysk eller italiensk.
Corvara ligger i umiddelbar nærhet av to viktige fjellpass, Freapasset (2121 moh.) mot Gherdëina i vest og Campolongopasset (1875 moh.) mot Fodom i syd. Corvara grenser til Sellamassivet i sydvest (3152 moh. i Piz Boe) og Pözgruppa i nord (opptil 2665 moh. i Sassongher).
Corvara er den mest turistiske kommunen i Val Badia og kan bl.a. by på diverse hoteller og restauranter. Både ski-, vandre-, klatre- og sykkelturisme er av betydning. Syklister passerer Corvara på «Sellaronda», dvs. runden rundt Sellamassivet.
Kommunen består av de to landsbyene Corvara og Calfosch. Kirken i Corvara stammer fra gotikken. Området ble befolket fra Gherdëina i løpet av det 10. århundre.
Saint Kitts og Nevis under Sommer-OL 2020
Saint Kitts og Nevis deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Fortunato Bartolomeo De Felice
Liv og virke
Felice studerte i Roma og Brescia. I 1743 ble han tatt opp i den reformerte fransiskanerordenen, han ble presteviet i 1746 og fikk samme år et filosofi-professorat i Roma. I 1753 ble han professor i eksperimentell fysikk og matematikk i Napoli.
Felices ble kjent som hovedtalsmann for den Vest-Sveitsiske naturrettskolen etter at han oversatte og gav ut Burlamaquis Principes du Droit Naturel. Hovedverket hans er leksikonet Encyclopédie d'Yverdon, et betydelige verk fra den sveitsiske opplysningstida som Felice redigerte og bidro med over 800 artikler til. Han skrev også noen pedagogiske, filosofiske og naturvitenskapelige bøker, og oversatte verk av Descartes, d'Alembert, Maupertuis og Newton til italiensk.
Chris Lewis
Chris Lewis (født 9. mars 1957 i Auckland på New Zealand) er en tidligere profesjonell tennisspiller.
Han vant tre singel- og åtte doubleturneringer i løpet av sin tolv år lange tenniskarriere. I 1983 kom han til finalen i Grand Slam-turneringen Wimbledon gjennom å beseire Kevin Curren i den ene semifinalen. Lewis ble den syttende useedede i Wimbledons lange tennishistorie til å nå finalen og den andre fra New Zealand etter Tony Wilding i 1914. Lewis tapte finalen til John McEnroe som vant med 6-2, 6-2, 6-2.
Han nådde som best en 19 plass over verdens beste tennisspillere på rankingen og han vant totalt 241 singlekamper og tapte 204 i løpet av karrieren.
Boussiaba-demningen
Boussiaba-demningen er en demning for vannforsyning og irrigasjon i Algerie, anlagt i elva Boussiaba. Eier er det statlige dambyrået ANB.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 51 meter høy og 310 meter lang. Resevoaret rommer inntil 120 millioner m³.
Animorphs
Animorphs er en serie science fiction-bøker for barn og ungdom, skrevet av den amerikanske forfatteren K.A. Applegate. Serien ble avsluttet med bok nr. 54, som kom på norsk i desember 2003.
Det er også blitt gitt ut noen spin-off bøker fra samme forfatter (Megamorphs), som går dypere inn i forhistorien til noen av karakterene.
Chris Grines tegneserieversjon av serien ble påbegynt i 2020 av Scholastic, og kom i norsk versjon tidlig 2021 utgitt av Fontini.
Morferne
I serien blir de fem ungdommene Jake, Cassie, Marco, Rachel og Tobias oppsøkt av romskipet til den andalittiske krigerprinsen Elfangor-Sirinial-Shamtul. Han gir ungdommene evnen til å morfe og bli hamløpere, det vil si at man kan bli til et hvilket som helst dyr ved hjelp av DNA. Han forteller også om grunnen: Jerkene, en art av parasitter har tenkt å invadere jorda. De kryper inn i menneskenes øreganger og tar fullstendig kontroll over dem. Mange mennesker er allerede kontrollører. Det blir flere og flere for hver dag. Nå må Jake, Cassie, Marco, Rachel og Tobias kjempe alene mot milliarder av jerker med vertskropper fra alle mulige planeter, bare bevæpnet med morfeevnen. Heldigvis møter de en annen andalitt som hjelper dem videre. Men er det nok? Og de kan ikke fortelle det til noen. For hvem som helst, moren din, broren din, kjæresten din, kan være kontrollører. Absolutt hvem som helst.
Andalittene
Andalitter er i bokserien en firbeint rase fra verdensrommet. De har menneskelig overkropp og underkroppen til en hjort (se Kentaur) og to spinkle armer med syv fingre. Hodet har menneskelig form, men har ingen munn og til nese har de tre vertikale sprekker. Øynene til andalittene er mandelformet. Oppå hodet har de i tillegg øyne på to stilker som de kan vri i alle retninger. Halen til andalittene kan minne om en skorpionhale. Halen er rask og dødelig og kan drepe med ett hogg. Kroppen er dekket av blå pels, men når de blir eldre, kan pelsen bli svak brun i det blå.
Andalittene har utviklet intelligens og individuell personlighet. F.eks. kan de bygge ting, utforske nye steder, tenke logisk og ha egne meninger. Andalittene er svært arrogante. De kan bli lett sinte, og noen ser ned på alle andre arter som ikke er som dem, f.eks. menneskene. Siden de ikke har munn, snakker andalittene ved hjelp av tanketale (telepati).
Andalitter er intelligente i forhold til menneskene. De har konstruert romfartøyer som kan reise til andre planeter og bygget svært avanserte våpen. Samtidig er de opptatt av å utforske fremmede planeter og livsbetingelser.
Huju
Huju (tradisjonell kinesisk: 滬劇, forenklet kinesisk: 沪剧, pinyin: Hùjù) eller Shanghaiopera er en variant av kinesisk opera som stammer fra områdene rundt Shanghai. Den synges som regel på shanghainesisk.
Den kjente kinesiske komposisjon «Rosa bambusmelodi» (Purple Bamboo Melody, 紫竹调) er adaptert fra huju.
Syttende mai er jeg så glad i
«Syttende mai er jeg så glad i» (alt. «17. mai-sang for de små») er en norsk 17. mai-sang for barn. Den blir mye sunget i 17. mai-tog på Norges nasjonaldag. Teksten er skrevet av Margrethe Munthe.
Melodien er en gammel svensk folketone, og i Sverige brukes melodien til Julia Nybergs dikt «Den stackars Anna, eller Moll-toner från Norrland» (bedre kjent som «Vårvindar friska») fra 1828. I Norge ble en variasjon av melodien publisert av Agathe Backer-Grøndahl til Ivar Mortensson-Egnunds dikt «Østerdalsmarsjen» på slutten av 1800-tallet. Dette diktet fikk kort tid etterpå en ny og helt forskjellig melodi originalskrevet av Johan Halvorsen, og det er ikke lenger vanlig å bruke Backer-Grøndahls melodi til diktet. Når tidlige publikasjoner av «17. mai-sang for de små» bruker Egnunds dikt som melodireferanse, er det spesifikt Backer-Grøndahls melodi det refereres til.
Sangtekst
Syttende mai er jeg så glad i,
moro jeg har fra morgen til kveld!
Da er det så du, om vi er små du,
er vi med likevel.
Jeg roper hurra dagen så lang,
synger for Norge mangen en sang.
Og jeg, jeg kan du elske mitt land du,
det skal du se en gang.
Pent lite flagg du,
fikk jeg i dag du,
flagg med en stang så lang og så ny
Nå skal jeg springe,
løfte og svinge
flagget mitt høyt mot sky
Ser du den sløyfen som jeg har på,
den er så gild, så rød, hvit og blå
Jeg bare venter
mor snart meg henter,
så skal vi sammen gå
Far skal bli med du,
tenk, vi skal se du,
barna som går i rekker og rad,
se flagg og faner
i lange baner!
Å, du hvor jeg er glad!
Høre musikk, trommer og sang
Kanskje jeg får du
lov neste år du,
da er jeg stor og lang!
Adrián Vicente
Adrián Vicente (født 11. juni 1999) er en spansk taekwondoutøver.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen.
Vasaloppet 1971
Vasaloppet 1971 ble arrangert den 7. mars 1971, og var den 48. utgaven av Vasaloppet.
Resultat
Not: Pl = Plassering, Tid = Sluttid
Fruen fra havet
Fruen fra havet er et drama av Henrik Ibsen. Stykket ble utgitt 28. november 1888 og hadde premiere på både Christiania Theater og Hoffteatret i Weimar 12. februar 1889.
I Fruen fra havet tar Ibsen opp problematikken omkring hvilke konsekvenser valgene man tar får for seg selv og andre.
Bakgrunn
Dramaet trolig inspirert av Ibsens opphold i Molde sommeren 1885. Hans venn Hans Thiis Møller var innehaver av Moldegård (like utenfor selve byen) og dramaet har tydelige elementer fra denne herregården.
Handlingen
Doktor Wangel er lege i en liten kystby i Nord-Norge. Han har to døtre fra sitt første ekteskap, Bolette og Hilde. Etter at hans første kone døde, giftet han seg med Ellida, som er mye yngre enn ham. Hun er datter av en fyrvokter, og har vokst opp ute i havgapet. Ellida og Wangel fikk en gutt sammen, som døde som spedbarn. Etter den tid har de ikke hatt noe skikkelig ekteskap eller seksualliv, og doktoren er bekymret for Ellidas mentale helse.
Doktor Wangel har skrevet til Bolettes tidligere huslærer Arnholm og invitert ham til å komme og besøke dem, fordi han tror det vil ha gunstig virkning på Ellida. Men Arnholm misforstår og tror det er Bolette som går og venter på ham, og han prøver å lokke henne til seg ved å bruke muligheten til å komme seg ut i verden som agn. Da Bollete skjønner at Arnholms egentlige ønske er et ekteskap, nekter hun først, men mot slutten av skuespillet går hun motstrebende med på å gifte seg med sin gamle lærer. Dette gjør hun kun siden hun ser det som sin eneste mulighet til å komme seg ut i verden og få lære ting på andre måter enn fra bøker.
Ellida var for ti år siden forlovet med en sjømann. Etter å ha begått et mord på en skipskaptein ble han nødt til å rømme, men han ba henne om å vente på ham til han kom tilbake for å hente henne. Hun forsøkte forgjeves å heve forlovelsen, men siden Ellida følte at hun sverget ved havet på å gifte seg med den fremmende, klarer hun ikke skyve ham fra seg. Denne fremmede mannen har en dragende makt over henne, og når han nå etter alle disse årene kommer tilbake for å ta henne med seg, forstår Wangel at han er nødt til å gi Ellida valget i frihet mellom å bli hos ham eller reise med den fremmede. Hun velger da å bli hos sin mann, og stykket ender med at den fremmede drar sin vei mens Ellida og Wangel tar fatt på sitt nye samliv.
Eksterne lenker
(engelsk)
Panserskonnerten «Absalon»
Absalon ble bygget av skipsverftet Thames Ironworks/The Thames Shipbuiding Company i 1861 til 1862. Det ble levert den 25. juni 1862 til den danske marineflåten som det første danske skipet med panserbeskyttelse i historien. Pansringen langs vannlinjen på skroget var på 64 mm eller 2,4 til 2 inch smedejern i tykkelse. Likevel er ikke panserskonnertene tradisjonelt ansett som riktige panserskip på grunn av tynn panserbeskyttelse.
Utviklingen av kanonbåten
Den åredrevne kanonbåten som hadde beskjeden seilføring, ble videreutviklet etter innføringen av dampmaskineri til manøverdyktige kystnære kanonbåter først med hjuldrift, senere propelldrift, bestykket med store kanoner. De nye skruekanonbåtene som overtok i 1850-årene, hadde vanligvis et deplasement på 200 til 500 tonn, men med tung bestykning i forhold til størrelsen som et forsvarsvåpen som kunne operere på grunne vann og på elver. Som angrepsvåpen hadde skruekanonbåtene bevist deres verdi mot fiendtlige befestninger.
I 1859 begynte den franske marinen byggingen av verdens første havgående panserskipet «La Gloire», og Storbritannia fulgte opp med det større panserskipet «Warrior» med jernskrog i det neste året, 1860. Den danske marinen var ikke seine med skaffe seg pansrede krigsskip, og bestilte i 1861 to pansrede kanonbåter på mer enn 500 tonn på det samme verftet som hadde bygget krigsskipet «Warrior». Som de danske kanonbåtene skulle disse ha en kystforsvarsrolle for å yte støtte til den danske hæren for det nasjonale forsvaret.
De to pansrede kanonbåtene hadde blitt forstørret og deretter utstyrt med et vannlinjepanser på 64 mm tykkelse, at en ny betegnelse ble tatt i bruk basert på riggingen; «panserskonnert», «skrueskonnert» eller bare «skonnert».
Absalon
Panserskonnerten ble levert den 24. juni 1862 fra skipsverftet Thames Ironworks til den danske marineflåten som det første panserfartøyet i et skandinavisk land i historien. Senere på sommeren det samme året kom søsterskipet «Esbern Snare».
Panserbeskyttelsen som bestod av et vannlinjepanser på opptil 64 mm i tykkelse skulle være en sikringsforanstaltning mot sprenggranater fremfor kalde (massive) prosjektiler. Det ble montert tre svære skytser satt på en skyveinnretning ved bruk av skinner for at det skal være mulig å svinge til begge sider fra senterlinjen på skipet. Bestykningen bestod av 1 stk 60 pund (20,5 cm) glattboret forladekanon for sprenggranater og to stykker 18 pund (14 cm) riflede forladekanoner fram til 1868, etterpå ble den glattborede kanonen erstattet med en andre riflede forladekanon.
I 1864 ble panserskonnertene klassifisert på nytt som «skrueskonnerter» eller bare «skonnerter», ble dermed et av de meste benyttede skipene i den danske marinen for en rekke ulike oppdrag, f.eks. som tropptransportfartøy, isbryter og postfraktskip. Fra 1885 ble skipet klassifisert som krysser av tredje klasse med en ny bestykning på 2 stykker 12 cm kanoner, 2 stykker 87 mm kanoner og fire mindre maskinkanoner, alle var riflede bakladeskyts. Fire år senere ble skipet tatt i bruk som et skoleskip for utdanning i lett artilleri. Som et skoleskip ble bestykningen tatt bort og erstattet med 1 stk 57 mm og 2 stk 37 mm kanoner.
Fra 17. august 1896 var skipet «Absalon» offisielt klassifisert som skoleskip i den danske marinen fram til det ble tatt ut av tjenesten 14. mai 1908. I det samme året ble skipet solgt for opphugning til det nederlandske firmaet Pas & Co. i Zonen, Rotterdam.
Damian Alleyne
Damian Alleyne (født 31. mars 1983) er en barbadisk svømmer.
Han representerte Barbados under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter fri.
Oppdal Friidrettsklubb
Oppdal Friidrettsklubb (Oppdal FIK) var en friidrettsklubb i Oppdal i Trøndelag.
Augusto Vargas Alzamora
Augusto Vargas Alzamora (født 9. november 1922 i Lima i Peru, død 4. september 2000 i Lima) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Lima 1989–1999.
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1994, og kardinalprest av kirken San Roberto Bellarmino.
Vargas tilhørte Jesuittordenen.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tabelout-demningen
Tabelout-demningen er en demning for vannforsyning i Algerie, anlagt i elva Djendjen. Eier er det statlige dambyrået ANB.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 121 meter høy.
Junior-VM i håndball for kvinner 2001
Junior-VM i håndball for kvinner 2001 ble arrangert i Pápa og Győr i Ungarn i 2001.
The Musical Quarterly
The Musical Quarterly er det eldste akademiske musikktidsskriftet i USA. Tidsskriftet ble etablert av Oscar Sonneck i 1915, som redigerte tidsskriftet frem til hans død i 1928. Paul Henry Lang overtok efter Sonneck, og redigerte tidsskriftet for mer enn 25 år, fra 1945 til 1973.
Fisker-pikens sang
«Fisker-pikens sang» er en skillingsvise som opprinnelig kommer fra Jæren. Da den ble ikledd riksmålsdrakt, ble den kjent over hele Norge. I skolens lesebøker fra 1920 til 1940 var den svært ofte å se. Visa er meget gammel, og skrevet rundt 1770. I 1958 laget Jacob Hjelte en alternativ slutt til visa (den endte lykkelig i motsetning til originalen) til en plateinnspilling med Åse Wentzel og Thor Raymond. Visa er også innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 1 med Rita Engebretsen
Teksten
der står en stue på en øde strand blant nakne klipper ved en vindblåst furu der er mitt hjem, der er mitt barndomsland en munter sjømann ble min hjertevenn Han seilte ut til andre hav og havner men lovet meg å komme snart igjen. sendt av en venn han hadde hatt ombord hva hjalp da vel de trøstens ord han sendte han jeg holdt av var ikke mer på jord. mot skipet slo i mektig raseri da stormen stilnet og da dagen grydde da var han borte, da var alt forbi. en sang om han som aldri kom igjen men i mitt hjerte vil han alltid leve så lenge vinden synger om min venn.
The Musical Quarterly
Siden 1993 har The Musical Quarterly blitt redigert av Leon Botstein. Tidsskriftet blir utgitt av Oxford University Press.
Ralph Kimball
Ralph Kimball (født 18. juli 1944 ) er en av de opprinnelige arkitektene bak konseptet datavarehus, og har skrevet en rekke bøker om emnet datavarehus og forretningsinnsikt. Han er kjent for en filosofi om at datavarehus bør utformes for å være forståelige og raske. Hans «nedenfra-og-opp-metodikk» er også kjent som dimensjonsmodellering eller «Kimball-metoden», og er konkurrerende metode til Bill Inmons metode; Inmons metode karakteriseres ofte som en «ovenfra-og-ned tilnærming».
Kimball er hovedforfatter av bøkene Data Warehouse Toolkit (1996), Data Warehouse Lifecycle Toolkit (1998), Data Warehouse ETL Toolkit (2004) og The Kimball Group Reader (2015).
Colin Archer
Colin Archer (født 22. juli 1832 på Tollerodden i Larvik, død 8. februar 1921 samme sted) var en norsk båtkonstruktør med både båtbyggeri og skipsverft.
Archer er særlig kjent for polarskipet «Fram» til Fridtjof Nansen, for sin forbedring av losskøytene og for å ha skapt redningsskøytene. I alt bygget han mer enn 200 båter, hvorav 70 var lystfartøyer, 60 var losbåter og 14 var redningsskøyter. Den første redningsskøyta, RS1, som bærer Archers navn, ble sjøsatt i 1893, og tjente i 40 år. Den tilhører nå Norsk Sjøfartsmuseum og er fremdeles i bruk.
Fødsel og oppvekst
Colin Archer ble født i Larvik av skotske foreldre. Han vokste opp på Tollerodden innerst i Larviksfjorden. Barndomshjemmet hans var bygget før år 1670, og dermed et av Larviks eldste hus. Skipsbygningslæren fikk Colin Archer på Jordfallen værft, hvor han gikk i lære i halvannet år i 1849-50.
Australia
18 år gammel reiste Colin Archer til Australia, der hans eldre brødre allerede befant seg. Der drev han farmen «Gracemere» og la seg opp penger, før han vendte hjem til Norge i 1861.
Ekteskap og barn
Han giftet seg i 1869 med Karen Sophie Wiborg fra Kragerø. Paret fikk to døtre og tre sønner: Julia (Lullul), Mary, William (Illam), Justus og yngstemann Colin som døde bare 10 år gammel. Bare William og Justus skulle med tiden få egne barn; en av etterkommerne er Tomas Colin Archer.
«Lilleodden»
Colin Archer og Karen Sophie bygde den flotte eiendommen «Lilleodden». Huset ligger ved siden av Larvik kirke, og har i dag adressen Kirkestredet 11. Colin Archer konstruerte nesten samtlige av sine fartøyer i arbeidsværelset i dette huset. Arbeidsværelset var intakt i huset helt fram til en modernisering ble foretatt i 2005. Familien Archer har sitt eget gravsted på «Lilleodden».
Samfunnsengasjement
I tillegg til sitt virke som båtkonstruktør var Archer en aktiv samfunnsborger som tok del i hjembyens politiske liv og i ulike foreninger.
Konstruktøren Colin Archer
Colin Archer kom inn i båtkonstruksjonsfaget i relativt voksen alder. Han studerte tegninger og leste det som fantes av internasjonale lærebøker, om teorier om skipskonstruksjon og om hva som foregikk på regattafronten.
Forløpere
Amerikanske loser konkurrerte, som de norske, om å komme først fram for å få jobbene, og de seilte også jevnlig regatta. For å teste Scott Russells teori ble loskutteren «Maria» i 1849 kappet av foran masten, og baugen ble forlenget med 18 fot. Endringen gjorde «Maria» til en klart bedre båt. Konstruksjonen ble ytterligere bearbeidet, og det ble bygget to nye båter. Den ene var den 100 fots store «America», som ble bygget helt etter Scott Russells anvisninger, med ekstremt skarpe og hule linjer i baugen. Båten ble rigget som skonnert, med karakteristisk svært hellende master. I 1851 ble «America» seilt til England for å promotere amerikansk båtbygging på Verdensutstillingen i London. Det ble arrangert en regatta rundt Isle of Wight, hvor «America» skulle delta. Morgenbladet omtalte 20. august 1851 båten som en «usædvanlige bygning», «skarp som en kniv» og skrev at «(d)en forestaaende Regatta skal nu afgjøre, om denne Bygningsmaade fortjener Fortrin for den alminnelige». «America» vant suverent over alle de britiske båtene; de britiske deltagerne hadde ignorert sin egen konstruktørs anbefalinger om den nye skrogformen. «America» ble båten som gjorde Scott Russells moderne linjer kjent, og etter denne seilasen var regattabåtenes skrogform endret for alltid. Pokalen som «America» vant, er den dag i dag grunnlaget for «America's Cup».
Archers konstruksjoner
Archer så at norske los- og bruksbåter ennå var av den gamle formen, meget fyldige i baugen og et slankere akterskip. Dette blir på engelsk kalt «Cod's head, Mackerel tail» (norsk: «hode som en torsk og hale som en makrell»). I tillegg var de norske båtene grunne med innvendig ballast, og mange losbåter kantret og forliste hvert år. Archer så at her var det stort forbedringspotensial. Colin Archer tegnet også sine klinkbygde båter, mens andre båtbyggere brukte spantemaler eller forskjellige målemetoder på bordvinkler, slik at formen var et resultat av byggerens erfaring og øyemål. Archers tegneferdigheter skilte ham fra de fleste andre småbåtbyggere på den tiden, og det ga ham større muligheter til eksperimentering og endring.
For å komme inn på markedet bygget han i 1867 sin første seilbåt, som var en lystbåt til ham selv. Her ser man tydelig at han har brukt Scott Russells moderne linjer som rettesnor. Båten fikk navnet «Maggie» og var rigget som over omtalte «America»; en skonnert med svært hellende master, selv om den var under 1/3 av lengden. Scott Russells matematiske linjer var også utgangspunktet for «bølgeformteorien» som Archer lanserte i 1876.