cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haimar Zubeldia
Zubeldia er en god klatrer og temporytter. Han fikk sitt gjennombrudd i 2000-sesongen da han ble nummer to sammenlagt i Dauphiné Libéré. Samme sesong ble han nummer ti i Vuelta a España. To år senere ble han igjen nummer ti i Vuelta a España, og ble nummer fire i Dauphiné Libéré.
Han har deltatt i Tour de France syv ganger. Han har ingen etappeseire, men gode sammenlagtplasseringer. Beste resultat er femteplassene fra 2003 og 2007.
Hans yngre bror, Joseba, var også profesjonell syklist.
Svein Tindberg
Svein Randor Tindberg (født 25. juni 1953 i Oslo) er en norsk skuespiller som har vært en årrekke ved Det Norske Teatret.
Haimar Zubeldia
Meritter
2000
Svein Tindberg
Tindberg er utdannet ved Statens Teaterhøgskole 1974–1976. Han var før det elev ved Det Norske Teatret i perioden 1972–1974.
Teater
Tindberg scenedebuterte ved Det Norske Teatret i 1966, i en barnerolle i stykket The King and I. Han var fast ansatt der fra 1976 til 1980 og igjen fra 1982. Tindberg hatt mange større roller ved teatret, på 1980-tallet blant annet som prins Paris i Holbergs Ulysses von Itachia, Clitandre i Molieres Lærede damer, samt en rekke kjente Shakespeare-roller. På 2000-tallet har han blant annet hatt roller som Martin i Bikubesong (2003), Otte i Juvikfolke (2004), tittelrollen i Ivanov (2005) og Porfirij i Brotverk og straff (2006). Blant internasjonalt kjente roller han har hatt opp gjennom årene kan en nevne Romeo, Hamlet, Gregers Werle, Figaro og Cyrano de Bergerac. Han har også hatt vist talent for musikaler og kabareter som bl.a. Action i West Side Story.
Haimar Zubeldia
Meritter
2002
Svein Tindberg
Teater
Tindberg har også i perioder vært ved Trøndelag Teater, første gang 1987–89 og igjen fra 2007. Her hadde han på 80-tallet blant annet rollen som Osvald i Ibsens Gjengangere og den Elvis-fikserte hovedpersonen i Klaus Hagerups Heartbreak Hotel. Han hadde våren 2007 tittelrollen i William Shakespeares Kong Lear og er i 2008 aktuell i musikalen Cabaret. Han har også hatt opptredener på Nationaltheatret og Riksteatern i Sverige. Han var dessuten i perioden 1980–1981 ansatt ved Fjernsynsteatret.
Mest kjent er han imidlertid for fortellerforestillingen Markusevangeliet (Evangeliet etter Markus), en forestilling som gikk sin seiersgang flere steder i Norge i 1995 og året etter også på Folketeatret i København under Nordiske Teaterdager. For denne forestillingen ble han tildelt Kritikerprisen og Telenors kulturpris. Totalt så 75 000 nordmenn de 220 forestillingene da de gikk i 1995 og 1996. I 2000 hadde han suksess med oppfølgeren Apostlenes gjerninger, som trakk stappfulle hus der han fremførte forestillinger. Begge forestillingene var i regi av Kjetil Bang-Hansen.
Haimar Zubeldia
Meritter
2010
Svein Tindberg
Teater
Hans siste enmannsforestilling på Dnt var Gudspartikkelen, om forholdet mellom tro og vitenskap
Tindberg har utover skuespill på scenen også gjestet Mostraspelet flere år som Olav Haraldsson. Fra 2005 til 2007 hadde han også regien på stykket.
Film og TV
Tindberg filmdebuterte i 1979 i den norske filmen Rallarblod. Han har etter det hatt viktige roller i filmer som Kjærleikens ferjereiser (1979), Liv og død (1980) og rollen som Ulv i Liv Ullmanns film Kristin Lavransdatter fra 1995. Han har utover det hatt små biroller på film.
Personlige forhold
Tindberg er gift med Jannicke og har to barn, Magnus og Peter.
Operasjon Desert Fox
De amerikansk-ledede luftangrepene på Irak i 1998 (kjent under operasjonsnavnet Operasjon Desert Fox, eller Operasjon Ørkenrev) var benevnelsen på et massivt militært luftangrep som USA og Storbritannia iverksatte overfor Irak i desember 1998. Angrepet varte i tre dager og påførte Irak store ødeleggelser. Angrepet ble i all hovedsak utført med fly og missiler.
Det uttalte målet til USA og Storbritannia var å ødelegge Iraks evne til å lage masseødeleggelsesvåpen, samt tvinge dem til å etterleve FNs vedtak og la våpeninspektørene returnere. Den bakenforliggende årsak er antatt å ha vært Iraks økende samarbeidsproblemer med FN, samt deres beslutning om å ha nektet å samarbeide med FNs våpeninspektører (UNSCOM). Irak nektet gjentatte ganger å samarbeide med våpeninspektørene fordi de mente det var et spionorgan for USA. De krevde også at FNs sanksjoner mot landet skulle opphøre. Det har også blitt antatt at en av målsettingene for angrepet var å oppmuntre og styrke opposisjonen i Irak for på sikt å kunne styrte Hussein.
Angrepet ble iverksatt den 16. desember, bare syv timer etter at våpeninspektørenes leder, Richard Butler, hadde lagt frem en ufordelaktig rapport om Irak.
Til tross for angrepet fikk ikke våpeninspektørene returnere til Irak. Inspektørprogrammet ble avviklet i 1999 etter å ha blitt diskreditert da det ble avslørt at det hadde blitt brukt til å spionere for USA, samt for å ha fremprovosert konflikter mellom Irak og USA.
Kvitvatnet
Kvitvatnet er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland.
Operasjon Desert Fox
Noen analytikere mente at den egentlige årsaken til det USA-ledede angrepet var å destabilisere den irakiske regjeringen. Enkelte andre analytikere mente at Bill Clinton hadde til hensikt å lede oppmerksomheten vekk fra den nært forestående høringen og trusler om riksrett vedrørende sexskandalen med Monica Lewinsky.
Angrepet hadde en begrenset suksess. Enkelte forskere, blant annet lederen for utenrikspolitiske studier ved Brookings Institution, Richard N. Haass, mente at de amerikanske målsettingene var for uklare og egenrådige. Han stilte seg tvilende til en eventuell suksess og om Hussein ville svekkes. Forsker Anthony Cordesman var også kritisk til målsettingen. Hussein ble oppfattet som seierherren blant irakere flest.
Årsaker / Bakgrunn
Det uttalte målet til USA og Storbritannia var å ødelegge Iraks evne til å lage masseødeleggelsesvåpen, samt tvinge dem til å etterleve FNs vedtak og la våpeninspektørene returnere. Den bakenforliggende årsak er antatt å ha vært Iraks økende samarbeidsproblemer med FN, samt deres beslutning om å nektet å samarbeide med FNs våpeninspektører (UNSCOM) tidligere på året. Irak nektet å samarbeide fordi de mente at våpeninspektørene var et spionorgan for USA. De krevde også at FNs sanksjoner mot landet skulle opphøre. Striden strakk seg tilbake til februar 1998 da Irak nektet å samarbeide med våpeninspektørene - og dermed oppstod det en stillingskrig mellom den amerikanske administrasjon og FNs generalsekretær om hvilke virkemidler som var best for å få Saddam Hussein til å sette FN-resolusjonene om ødeleggelse av masseødeleggelsesvåpen ut i livet.
Enkelte andre analytikere hevdet at Bill Clinton hadde til hensikt å lede oppmerksomheten vekk fra den nært forestående riksretthøringen vedrørende hans sexskandale med Monica Lewinsky. Høringen ble utsatt flere dager på grunn av luftangrepet. Enkelte dro paralleller til filmkomedien Wag the dog fra 1997, som handler om en president i Det hvite hus som starter en liten krig for å avlede oppmerksomheten fra nyheten om at presidenten er avslørt i en sexaffære med ei ung jente. Høringene i Representantenes hus rundt Lewinsky-skandalen startet samme dag som angrepene mot Irak ble avsluttet.
FN og våpeninspektørene (UNSCOM)
Fra høsten 1997 og gjennom 1998 ble våpeninspektørene (UNSCOM) i Irak utsatt for stadige vanskeligere arbeidsforhold ved at de ble nektet tilgang til steder de ønsket å undersøke. Dette tiltok i styrke i løpet av 1998 og førte både FN, USA og Irak inn i flere verbale konfrontasjoner. USA truet i løpet av 1998 gjentatte ganger med å bruke militærmakt overfor Irak.
Den 5. november 1998 fordømte FNs sikkerhetsråd Iraks avgjørelse om å innstille samarbeidet med FNs våpeninspektører, og krevde at beslutningen straks skulle omgjøres. Resolusjonen ble enstemmig vedtatt, etter et britisk forslag, men sa ingenting om bruk av makt hvis Irak fortsatt nektet å bøye seg. USA og Storbritannia uttalte like etter at de var autorisert til å gjøre det som måtte være nødvendig for å få Irak til å slutte å blokkere FNs våpeninspeksjoner.
Det ble fra irakisk hold hevdet at UNSCOM var et redskap i amerikanernes hender, og at våpeninspeksjonene var et tilbakelagt stadium. De irakiske anklagene mot UNSCOM ble bekreftet noen uker etter at den amerikansk-ledede angrepet var over. Da ble det avslørt at Amerikanere i FNs UNSCOM, jobbet som spioner for CIA. En etterretningsagent i Bagdad klarte i mars 1998 å plassere avlyttingsutstyr som gjorde at USA kunne trenge inn i Saddams etterretningsnett. Amerikanerne skal også ha brukt UNSCOMs informasjoner under bombeaksjonen i desember 1998. Israelsk etterretning skal også ha deltatt i dette spillet. Det er antatt at avsløringene bidro til å svekke hele FNs internasjonale arbeid for våpenkontroll. UNSCOM ble avviklet i 1999.
Svensken Rolf Ekéus, som var sjef for våpeninspektørene på det meste av 1990-tallet, hevdet i 2002 at USA forsøkte å få FNs våpeninspektører i Irak til å samle informasjon som lå langt utenfor deres mandat, blant annet om hvor Saddam Hussein befant seg. Ekéus hevdet videre at det på slutten av 1990-tallet foregikk flere tvilsomme inspeksjoner som hadde som formål å frambringe konflikter med Irak. «USA ville kreve provoserende inspeksjoner, for eksempel av forsvarsdepartementet. Dersom Irak avviste dette, kunne det berettige større angrep på Irak». Det amerikanske UNSCOM-medlemmet Scott Ritter har hevdet at USA plasserte CIA-agenter i kommisjonen. Ritter beskrev Iraks militære kapasitet som mindre dramatisk enn amerikanske myndigheter gjorde. Han hevdet videre at Irak var avvæpnet allerede i 1995, men at de hadde problemer med å få FNs sikkerhetsråd til å gi sin tilslutning til denne konklusjonen. Han tilbakeviste påstanden om at Irak ikke hadde samarbeidet med FN, slik USA har hevdet. Den tidligere våpeninspektøren mente det var USA som regisserte det hele, og at at UNSCOM-leder Richard Butler fortalte inspektørene: «Vi må provosere fram en konfrontasjon med Irak».
UNSCOMs historie
UNSCOM ble opprettet i 1991 av FN som en følge av Gulfkrigen. Kommisjonen var direkte underlagt Sikkerhetsrådet, som skulle forestå avvæpningen av Irak (UN Special Commission on Iraq, UNSCOM). Våpenhvileresolusjonen (S/Res/687,1991) forbød Irak å ha masseødeleggelsesvåpen og raketter med rekkevidde over 150 km, og UNSCOM skulle se til at forbudet ble respektert. Det ble bygd opp et omfattende apparat for inspeksjoner, for ødelegging og fjerning av raketter, kjernefysisk, kjemisk og biologisk materiale og utstyr, og for kartlegging av de internasjonale innkjøpene Irak hadde gjort. Inspektørene skulle ha umiddelbar, ubetinget, og ubegrenset adgang til alt UNSCOM fant relevant. Men dette skulle vise seg vanskelig. I 1998 var Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA), som hadde ansvaret for de kjernefysiske inspeksjonene i samarbeid med UNSCOM, nær ved å konkludere at jobben var gjort på dette området. Men fortsatt var det betydelige uavklarte spørsmål i kjemisk og biologisk sektor.
Høsten 1998 ble inspektørene utvist fra Irak og UNSCOM oppløst. Irak hadde lenge spilt på økende uenighet i Sikkerhetsrådet, og kunne nå profittere på UNSCOMs tvilsomme integritet og uavhengighet.
UNSCOM ble i 1999 avviklet og erstattet av UNMOVIC (United Nations Monitoring, Verification and Inspection Commission), som ble ledet av Sveriges tidligere utenriksminister og IAEA-sjef Hans Blix i perioden 2000 – 2003.
Richard Butlers rapport
Den 16. desember, få timer før angrepet ble iverksatt, la våpeninspektørenes leder, Richard Butler, frem en ufordelaktig rapport om Irak. Det ble i rapporten fremsatt en rekke kritiske påstander: Blant annet ble det hevdet at inspektørene ble nektet adgang til det regjerende Baath-partiets hovedkvarter, at de ble nektet å fotografere steder de tidligere hadde hatt adgang, at de fikk ikke lov til å kopiere dokumenter eller videofilme et anlegg som var mistenkt for delproduksjon av biologiske våpen, og at Irak knapt hadde levert fra seg et eneste dokuments siden våpeninspektørene slapp til igjen en måned tidligere. Irak skal også ha nektet inspektørene å jobbe på fredager. Påstanden i sistnevnte forhold skal ha vært årsaken til at Butler valgte å evakuerte alle våpeninspektørene fra Irak.
FNs sanksjoner
Irak kunngjorde i november 1998 at de ikke ville innlede noe samarbeide med våpeninspektørene før FNs sanksjoner mot landet ble opphevet. De krevde i tillegg at sjefen for våpeninspektørene, Richard Butler, skulle bli fjernet fra stillingen som leder for våpeninspektørene.
FN sanksjonene hadde rammet det irakiske samfunn hardt i løpet av de syv årene det hadde eksistert og sivilbefolkningen var særlig hardt rammet. FNs koordinatorer for humanitær hjelp til Irak fra 1997 til 1998, Denis Halliday, trakk seg i 1998 fra jobben i protest mot sanksjonene. Han uttalte til pressen at sanksjonene i praksis fungerte som et folkemord. Hans etterfølger, Hans von Sponeck trakk seg av samme årsak to år senere. En UNICEFs rapport som ble utgitt 21. november 2002 viste at en fjerdedel av irakiske barn led av kronisk underernæring og at barnedødeligheten var to og en halv ganger høyere enn det den var på begynnelsen av 1990-årene, før sanksjonene ble innført.
Angrepet
Det USA-ledede angrepet ble i all hovedsak gjennomført med fly (britiske Tornado-jagere og tunge amerikanske B-52-bombefly) og Tomahawk-missiler. Missilene ble sendt fra de over 20 krigsskipene amerikanerne hadde i området, mens mange av flyoperasjonene ble iverksatt fra hangarskipet «USS Enterprise» og fra land. USA hadde på forhånd planer om å ramme 100 mål i Irak.
De innledende angrepene ble rettet mot irakiske luftvern- og kommandosystemer, for deretter også å omfatte påståtte produksjonsanlegg for masseødeleggelsesvåpen og styrker som beskyttet disse anlegg. I tillegg ble angrep rettet mot Saddam Husseins spesialstyrker (Republikanergarden), flyplasser og det som ble beskrevet som økonomiske mål. Til sammen ble 50 mål angrepet i løpet av operasjonens første døgn, og ytterligere 75 mål det neste døgn. USA skal ha sendt over 200 krysserraketter mot mål i Irak i den innledende fasen. Krysserrakettene var av typen Tomahawk og var ifølge amerikanske myndigheter ment å gjøre første del av «ryddejobben». Andre bølge av angrepet ble først og fremst gjennomført ved hjelp av kryssermissiler levert fra B-52-bombefly stasjonert på øya Diego Garcia i Indiahavet og tunge B-1-bombefly med baser på Den arabiske halvøy. Dette var første gang at bombefly av typen B-1B Lancer ble benyttet i kamp.
Den amerikanske forsvarssjefen Henry Shelton hevdet at det ble avfyrt flere krysserraketter i dette angrepet enn under Gulfkrigen i 1991.
Angrepene møtte lite motstand fra de irakiske militære. Dette var noe som i hovedsak skyldest at det irakiske militærapparatet fremdeles var i dårlig forfatning etter Gulfkrigen i 1991. Selv om landet fortsatt hadde et stort antall soldater under våpen, var de fleste avanserte våpensystemene satt ut av spill. Landets flyvåpen hadde fortsatt en del operative kampfly, men det ble antatt at de ikke hadde et ledelsesapparat som kunne gjøre bruken av dem effektiv. Flere eksperter mente at dette var en klok avgjørelse av Irak å avstå fra motstand siden landet trolig var ferd med å vinne krigen i verdensopinionen, samt at det irakiske militære på det tidspunkt hadde lite å stille opp med mot amerikansk og britisk militær høyteknologi.
Resultat
Ødeleggelser
Bombetokten påførte den irakiske infrastrukturen forholdsvis store ødeleggelser. Bagdad ble hardest rammet. En rekke ulike militærinstallasjoner ble rammet, men også sivil infrastruktur. Kilder i det amerikanske forsvarsdepartementet sa at bomber og raketter hadde truffet forlegninger for Saddam Husseins elitestyrker, tv-sendere og radaranlegg. Ifølge FNs barnefond Unicef og FNs matvareprogram WFP ødela det USA-ledede angrepet en landbruksskole, skadet flere andre skoler og sykehus og slo ut vannforsyningen for 300.000 mennesker i Bagdad. Et stort matvarelager fylt med 2600 tonn ris nord for Bagdad skal også ha blitt ødelagt. I byen Basra skal ti skoler ha blitt skadet i angrepene, og i byen Kirkuk i nord skal en landbruksskole ha blitt bombet flat.
97 ulike områder i Irak skal ha blitt rammet i angrepet.
Drepte og sårede
Det er anslått at mellom 600 og 2000 irakere døde i angrepet. Amerikansk etterretning hevdet at flere irakiske toppoffiserer ble drept under flybombingen. Iraks visepresident, Tariq Aziz, hevdet at 62 militære ble drept og 180 såret under angrepene. Opposisjonsgruppen Islamic Supreme Council of Iraq (med base i Iran) hevdet at Saddam Husseins fetter Ali Hasan Al-Majid, som ledet de militære styrkene i Sør-Irak, skal ha henrettet flere offiserer for ordrenekt under de amerikanske og britiske bomberaidene.
Politiske virkninger
Våpeninspektørene, som høsten 1998 ble utvist fra Irak, fikk ikke komme tilbake etter det amerikansk-ledede bombetoktet. Noen dager etter angrepet ble UNSCOM diskreditert etter at det ble avslørt at den hadde spionert for amerikanske myndigheter. I 1999 ble organisasjonen avviklet. Irak kunne dermed notere seg en viss politisk suksess.
Bombeaksjonene bidro til å splitte de fem faste medlemmene i Sikkerhetsrådet i to blokker. USA/Storbritannia på den ene siden og Frankrike/Russland/Kina på den andre. Dette førte til et mer handlingslammet sikkerhetsråd.
Flere arabiske kommentatorer mente at Saddam Hussein hadde styrket sin posisjon i den arabiske verden etter angrepet. Den amerikanske forsvarsministeren William Cohen mente at de fire nettene med bombing hadde satt Iraks rakettprogram minst ett år tilbake. I Pentagon hevdet flere militære analytikere at de militære resultatene ikke var så store som det ble hevdet.
Hussein ble like etter angrepene oppfattet som seierherren av irakere flest.
USA stengte 40 av sine ambassader i Afrika som et forebyggende tiltak mot eventuelle terrorangrep.
Reaksjoner
Midtøsten
Bombeaksjonen førte til økende raseri rettet mot USA i den arabiske verden. I Damaskus, Syrias hovedstad, marsjerte tusener av mennesker gjennom byen. Rundt tusen av dem brøt ut og gikk til angrep på USAs ambassade, ambassadørens bolig og USAs kultursenter. Over hundre mennesker klatret over muren rundt ambassadørens hus, brøt ned framdøra og stormet inn der de ødela møbler, vinduer og ambassadørens arbeidsrom. Bøker, bokhyller og kjøkkenskap ble revet ned. Demonstranter tok seg også inn i den britiske ambassaden og i deres kultursenter, hvor de ødela møbler og strødde bibliotekets bøker om seg.
I Egypt brente rundt 4000 studenter USAs og Israels flagg ved Universitetet i Banha, nord for Kairo. Egypts president, Hosni Mubarak, en viktig alliert for USA under Gulfkrigen, oppfordret Bill Clinton til å stanse angrepene.
Saudi-Arabia var det eneste muslimske landet som støttet angrepet.
Russland
Russland hjemkalte sine sine ambassadører i London og Washington i protest mot luftangrepet. Reaksjonen ble betegnet som uventet og sterk.
Politikere i den russiske Statsdumaen dro koblinger mellom krigen og Monica Lewinsky-afferen. Nasjonalisten Alexander Filatov gikk så langt som å levere et forslag der han ba Monica Lewinsky om å «henvende seg til sin tidligere elsker for å roe gemyttene hans». Kommunistlederen Gennadij Sjuganov sa at: «Mange mennesker forbinder angrepet på Irak med riksrett og en viss person. Hvis det stemmer, er ikke det amerikanske demokratiet verd en penning».
Fransk UD gav Hussein ansvaret for at situasjonen hadde utartet, men tok samtidig avstand fra det amerikanskledede angrepet.
Sør-Afrika
Det kom til voldsomme sammenstøt i Cape Town vinteren 1999 da Tony Blair kom på statsbesøk. Demonstrantene ville vise sin avsky mot USAs og Storbritannias bombing av Irak, men ble brutalt stoppet av politi med sjokkgranater, gummikuler og tåregass.
Skandinavia
Den USA-ledede militæraksjonen møtte lite kritikk fra Bondevik-regjering og Stortinget. Det var kun SV som kritiserte USAs handlinger. Sverige var langt krassere i sin kritikk overfor USA. De norske politikeres støtte til militæraksjonene førte til krass kritikk fra NRKs utenriksreporter Fritz Nilsen. Han hevdet i artikkels form at de var «feige og umoralske». Flere sentrale medlemmer i Verdikommisjonen, samt organisasjoner som Redd Barna og Kirkens Nødhjelp stilte seg bak mye av Nilsens kritikk.
Den 19. desember ble det holdt en demonstrasjon utenfor den amerikanske ambassade i Oslo. Det var rundt 100 demonstranter, for det meste bestående av personer tilknyttet Blitz og personer med tilknytninger til muslimske land. Aslak Sira Myhre holdt appell foran ambassaden. Demonstrasjonen utartet da flere av demonstrantene begynte å kaste gjenstander mot ambassaden. Rundt 50 politifolk med skjold og annet verneutstyr voktet ambassaden. Det kom til konfrontasjoner mellom demonstrantene og politiet. Etterpå flyttet demonstrantene seg til UD.
Pave Johannes Paul II reagerte kraftig på angrepet og uttrykte et ønske om at krigshandlingene skulle stanses så raskt som mulig.
Referanser
イラク武装解除問題
Kirgisistans riksvåpen
Kirgisistans riksvåpen ble vedtatt av Kirgisistans parlament 14. januar 1994.
Våpenet er sirkelformat blått med en sølv rand. Sentralmotivet er en sølv falk foran innsjøen Issyk kol, fjellkjeden Tian Shan og en oppstigende sol. Omkring våpenet ligger hveteaks og bomullsplanter, viktige jordbruksprodukter som også inngår i nabolandene Tadsjikistans, Turkmenistans og Usbekistans riksvåpen. Mellom planeten er det felt inn to ord Кыргыз Республикасы (Republikken Kirgisistan på kirgisisk).
Riksvåpenet har beholdt flere av elementene fra Kirgisiske SSRs våpen fra 1937.
Vinjevatn
Vinjevatn er en innsjø i Vinje kommune i Telemark. Den er en del av Skiensvassdraget. Hovedtilløpet er fra Smørkleppåi, og utløpet er til Vinjeåi, som munner ut i elva Tokke.
Vannet er regulert som magasin for Tokke kraftverk.
Tacoma
Tacoma er en by i delstaten Washington i USA. Byen ligger helt sør i Puget-sundet og er fylkeshovedstad i fylket Pierce County. Tacoma har en befolkning på 196 800 (2004). I 1940 raste hengebroen Tacoma Bridge sammen pga. kraftig vind.
Tacoma er en av Ålesunds vennskapsbyer.
Nóregs konungatal
Nóregs konungatal, det vil si Liste over Norges konger, er til tross for sin prosaiske tittel et islandsk skaldekvad. Det ble diktet rundt år 1190 og er blitt bevart i manuskriptet Flateyboka fra 1300-tallet. Kvadet er basert på et historisk verk av Sæmund Frode som siden har gått tapt, men kvadet vitner om rekkevidden av Sæmund Frodes arbeid. Antagelig deler kvadet de viktigste punktene i hans arbeid, spesielt dens kronologiske informasjonen.
Kvadet, som består av 83 vers, ble diktet for det betydningsfulle islandske høvdingen Jón Loftsson, som var født i Norge og hans mor var datter av kong Magnus Berrføtt.Jón var selv fosterfar til Snorre Sturlason. Hensikten med kvadet var å feire Jon Loptssons avstamming til den norske kongsætten. Kvadet er modellert etter tidligere genealogiske kvad som Háleygjatal og Ynglingatal. Nóregs konungatal deler versemålet kviðuháttr med disse. Kvadet starter med Halvdan Svarte, og tar for seg de norske kongene frem til Sverre Sigurdsson (konge 1177-1202). De siste ti versene handler om Jon og hans avstamning fra kong Magnus.
Klaus Hansen
Klaus Gustav Hansen (født 14. april 1895 i Kristiania, død 15. mars 1971 i Oslo) var en norsk lege, farmakolog og professor i farmakologi ved Universitetet i Oslo.
Han arbeidet med farmakologiske virkninger av narkosegasser og alkoholer på hjernefunksjonen, og var den første som undersøkte blodprøver for å anslå alkoholpåvirkning. Han tok også opp alkoholpåvirkningens rolle i trafikksikkerhet. Hansens banebrytende forskningsarbeid førte til at Norge som første land i verden vedtok en promillegrense.
Hansen var også aktiv som universitetspolitiker og var formann i Norsk-Tysk Selskap fra 1936 til november 1944. Han var dessuten varaordfører i Oslo fra 1941 til 1943. Hansen hadde tidligere vært Høyre-politiker og medlem av Oslo bystyre for Høyre fra 1928, men meldte seg inn i Nasjonal Samling i 1940. Han var kritisk til Quislings regjering og deltok i intrigespill mot Quisling høsten 1944. Han ble derfor ekskludert fra partiet 17. november 1944. Hansen var før krigen 8. grads frimurer.
Kuopio
Kuopio er en by og kommune i Finland, i landskapet Norra Savolax. Kuopio er den åttende største byen i Finland, med 106,375 innbyggere (1. januar 2014). Byen har et samlet areal på 2,317 km², og har en befolkningstetthet på bare 42 innbyggere/km².
Kuopio ble grunnlagt i 1653 av Peter Brahe, men den offisielle datoen er 17. november 1775, da Gustav III av Sverige ønsket å få etablert byen.
Byen er omgitt av innsjøen Kallavesi, og flere deler av byen er bygget på øyer. Kuopio har en 4,760 km lang strandlinje, og det finnes nesten 8,700 fritidsboliger og hytter i byen.
Den 1. januar 2011 ble Karttula kommune innlemmet i byen.
Banda
Banda-musikken inneholder en lang rekke sanger og rytmer, slik som ranchera, corrido, cumbia og bolero. Ranchera-musikken er mest kjent, men i dag spiller banda-orkestre gjerne moderne pop og cumbia.
Kjente bandaorkestre og -utøvere er; La Banda el Recodo, Banda Jerez, El Coyote og Julio Preciado. Yolanda Pérez er en av få kvinnelige banda-utøvere.
Historie
Banda oppsto på slutten av 1930-årene i Sinaloa, en delstat i nordvestre Mexico. Også i nabostaten Zacatecas var banda tidlig populær. Populariteten eksploderte imidlertid på slutten av 1990-tallet, og denne musikken nådde ut i hele Mexico. Musikken kan beskrives som en blanding av tysk polka-musikk og meksikanske rytmer. I det sørlige Texas bodde det på denne tida mange tysk-amerikanere, og dette påvirket musikken i Nord-Mexico. Nå har også bandaen fulgt meksikanske innvandrere inn i USA, først til sørvest, fra Texas til California, men etterhvert også til resten av landet.
Banda-toner
Et mangfold av messingblåsere utgjør et typisk banda-orkester. Tambora, en type tromme, utgjør den mest hørbare og laveste tonen i banda-orkesteret, og utgjør bassen i harmonien. Tambora'en spilles sterkt, og driver dermed de andre musikerne fram. Andre rytmeinstrumenter er blant annet tarola, en tromme, kugjeller og symbaler. Trompeter, klarinett, trombone, tuba og tortolitas er andre instrumenter som brukes.
Bandaorkestre består av mellom 10 og 20 medlemmer, oftest rundt 15. Oftest har Banda-orkesteret en førstestemme og en andrestemme, noen ganger også en tredjestemme.
Banda (Blasmusik)
Digitalisert kabel-TV
Digitalisert kabel-tv har samme, fysiske infrastruktur som tradisjonell, analog, kabel-TV, men signalene som sendes på linjene er blitt digitalisert. En konsekvens av digitaliseringen er at brukere må anskaffe en mottakerboks (dekoder) som omdanner kodede, digital signaler slik at det opprinnelige bildet gjenskapes på TV-skjermen, Digital-TV. Brukere tilkoblet anlegg med digitaliserte signaler, får også mulighet til å se HDTV.
Utvikling og digital konvergens
Opprinnelig var kabel-TV analogt og enveis, men det ble så også mulig å:
Punkt 2 er her en direkte konsekvens av punkt 1. Hvis man først kan ha tilgang til internett over kabelen, vil man også kunne ha 100 % digital IPTV (TV over internett). Ergo kan man bare hoppe over leddet med å tilby internett, og i stedet tilby digital TV direkte over den eksisterende kabelen.
Det som har skjedd er at: Internettlinjen kan brukes til TV (IPTV), og TV-linjen kan brukes til internett (Internett over Kabel-TV). Man har med andre ord fått en konvergens mellom kabel-TV og internett.
Robert Runcie
Robert Alexander Kennedy Runcie, baron Runcie, (født 2. oktober 1921 i Birkenhead i Cheshire, Liverpool i England, død 11. juli 2000 i St. Albans) var den 102. erkebiskop av Canterbury. Han er blant annet kjent for å ha viet prins Charles og lady Diana Spencer.
Bakgrunn
Robert Runcie vokste opp i Great Crosby nær Liverpool og var sønn av en elektroingeniør som opprinnelig var presbyterianer. Han studerte ved Brasenose College i University of Oxford. Robert tjenestegjorde under annen verdenskrig som stridsvognskommanant i  Scots Guards. Hans enhet ble landsatt i Normandie under Operation Overlord ohan var med i stridene siden da og til krigsslutt. Han ble i 1945 tildelt Military Cross.
Prest, biskop, erkebiskop
I 1951 ble han presteviet i Church of England.
Runcie var biskop av St. Albans fra 1970 til 1980, da han ble utnevnt til erkebiskop av Canterbury. Utnevnelsen representerte et brudd bor anglikanerne sedvane; det var som regen slik at erkebiskopen av York overtok i Canterbury når dette høyeste embedet ble ledig. Men den daværende erkebiskop av York, Stuart Blanch, hadde tilkjennegitt at han ikke ville ta imot noen promosjon dit. Runcie var den første som ble utnevnt til denne tittel av {{Church Crown Appointment Commission]] (grunnlagt i 1977) i stedet for som tidliere på grunn av politisk konsultasjon og forslag fra statsministeren. Han gikk inn for at fraskille skulle få gifte seg på nytt ved kirkelig vigsel og han var også tilhenger av kvinnelikge prester.
I hans tid som erkebiskop brøt det tradisjonelle forholdet mellom Det konservative parti og Den engelske kirke sammen. Dette skyldtes i stor grad en strid mellom kirkelige ledere og Margaret Thatcher; hennes politikk ble av mange sett sett som en støtte til individualisme og jag etter penger som ikke var kompatibelt med kristendom.
Da kirken i 1985 kritiserte regjeringens håndtering av sosiale problemer i rapporten Faith in the City, førte dette til økt friksjon mellom kirken og regjeringen, sistnevnte spesielt representert ved Norman Tebbit. Tebbit ble en fremtredende forkjemper for løsriving av kirken fra staten, med den begrunnelse av en institusjon som var så nært knyttet til staten ikke burde uttrykke det han så som partipolitiske synspunkter.
Hans kone Rosalind var en kjent pianist.
I 1991, da han var 70 år gammel, fikk han gå av med pensjon. Han ble utnevnt til Baron Runcie av Cuddesdon i Oxfordshire. Dette betød at han kunne fortsette å sitte i Overhuset, der han tidligere hadde sittet på grunn av sitt embete.
Runcie døde av kreft i 2000, og ble gravlagt ved St. Albans katedral i St. Albans.
Monaco under Sommer-OL 1968
Monaco under Sommer-OL 1968. To mannlige sportsutøvere fra Monaco deltok i skyting under Sommer-OL 1968 i Mexico by. De vant ikke noen medaljer.
St. Albans
St. Albans (engelsk skrivemåte St Albans) er en by i Hertfordshire i England, omkring 35 km nord for London. Den er administrasjonssenter og største by i distriktet St. Albans. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 57 795 innbyggere.
Ascari
Ascari Cars er en britisk bilprodusent, basert i Banbury, England. Selskapet ble stiftet av nederlenderen Klaas Zwart i 1994 for å bygge eksotiske sportsbiler, både for gate- og racingbruk. Dessuten eier Ascari verdens mest eksklusive racerbane: Race Resort Ascari, nær Ronda i sør-Spania.
St. Albans
I romersk tid lå byen Verulamium på samme sted; dette var en av de viktigste romerske byene på De britiske øyer.
Ascari
Historie
Ascari Cars ble offisielt etablert i Dorset, England i 1995, av nederlenderen Klaas Zwart som hadde tjent seg rik på spesialverktøy for oljebransjen i Aberdeen, Skottland. Selskapet ble inspirert av, og navngitt etter, Alberto Ascari (1918–1955) og faren Antonio Ascari (1888–1925). Både far og sønn Ascari kjørte billøp, og begge omkom i ulykker under løp, 36 år gamle.
St. Albans
Byens navn er etter den første kjente kristne martyren på De britiske øyer, Albanus av Verulamium. Katedralen som er viet til ham er et av byens viktigste landemerker.
Ascari
Historie
Allerede i 1994 ble Lee Noble engasjert for å designe en supersportsbil for Ascari. Resultatet ble prototypen Ascari FGT, med en midtmontert motor fra Chevrolet Corvette på 600 HK. Fire år senere, i 1998, ble en produksjonsmodell lansert: Ascari Écosse (Écosse er fransk for Skottland). Modellen var basert på det opprinnelige FGT-prototypechassiset, men under panseret satt en V8-motor fra BMW på enten 300, 350 eller 400 HK. Bilen veide fattige 1 250 kg, og den kraftigste versjonen klarte derfor å akselerere fra stillestående til 100 km/t på bare 4,2 sekunder, med en toppfart på 320 km/t. Modellen ble første gang presentert på bilutstillingen i Birmingham i 1998, og 10 biler ble produsert samme år.
St. Albans
Historie
Se også: Verulamium.
Ascari
Historie
I 2000 bygget Ascari en ny fabrikk i Banbury for å utvikle sin andre modell, Ascari KZ1, og i tillegg for å huse racingteamet sitt, som gjennomgikk en omfattende restrukturering i 1999 og 2000. For første gang var både bil- og racingvirksomheten til Ascarigruppen samlet under ett og samme tak, og i januar 2000 viste Ascari frem sin nye racerbil, A410, med en 4-liters V10 under panseret. Bilen klarte ikke å kvalifisere seg til 24-timersløpet i Le Mans samme år, men debuterte på Nürburgring i Tyskland i løpet Nürburgring 1 000 km.
I 2000 begynte Ascari også utviklingen av verdens første racing-feriested. Dette ligger i en dal i Sør-Spania (Ronda), og besøkende kan opplevbe et helt nytt konsept som kombinerer høyhastighetskjøring og adrenalinkick med luksuriøs avslapning i nærheten av en toppmoderne racingbane.
St. Albans
Historie
I middelalderen vokste byen oppover i åssiden der katedralen ligger, ved stedet legendene sier at Albanusble halshugget en gang før 324.
Ascari
Modeller
Ascaris modeller:
St. Albans
Historie
Flere store kirkebygninger og klostre har ligger på stedet, og byen vokste sakte, men sikkert på grunn av tilstrømningen av pilegrimmer. Det er mange rester etter bygninger fra både romersk tid og middelalderen, og byen er derfor en stor turistattraksjon. Det er dyrt å bo der, og det er et populært sted blant engelskmenn og briter.
Ascari
Eksterne lenker
Offisiell hjemmeside
St. Albans
Historie
I mellomkrigstiden ble den et viktig senter for elektronikkindustrien. Etter andre verdenskrig har byen vokst betraktelig på grunn av befolkningsflyttinger. Med moderne kommunikasjonsmidler ligger byen godt innenfor området som er attraktivt for pendlere til London.
Are
Are er norsk og estisk mannsnavn med norrøn opprinnelse. Navnet betyr «ørn».
Are er også brukt som etternavn, men svært sjelden.
Etymologi
Are er en variant av det norrøne mannsnavnet Ari, som er avledet av det norrøne ordet ari, «ørn». Formen Ari brukes ennå på færøysk og islandsk, og som en nyere grønlandsk form av navnet.
Ari har også andre opprinnelser. Det er:
Ari er også et kvinnenavn, dannet som en kortform av navn på Ari-, som Ariadne eller Arianna, men er svært sjelden.
Utbredelse
I Norge har Are i de siste hundre årene vært mest populært som døpenavn på 1950-tallet. Formen 'Ari' er et vanlig navn på Island.
Solstorm
En solstorm er et voldsomt utbrudd i solas eller andre stjerners fotosfære. Trykk fra fusjonsprosesser inne i solkjernen der hydrogenkjerner blir utsatt for så stort trykk at de danner en ny kjerne med to protoner, helium. Når dette skjer slippes det også ut store mengder energi. Stjerner opprettholdes av to krefter som konstant motvirker hverandre: tyngdekraften og fusjon. Mens tyngdekraften prøver å presse stjernen sammen, prøver fusjonskreftene å spre stjernen utover. Av og til resulterer dette i det vi kan kalle stjernens form for «vulkanutbrudd». En strøm av plasma fra det indre av stjernen penetrerer fotosfæren og beveger seg flere millioner kilometer(avhengig av trykk) før tyngdekraften begynner å virke og strålen av plasma bøyer seg i retning sola igjen. Utgangsområdet for en slik solstorm er ofte markert med en solflekk, solflekkenes intensitet opptrer i sykluser. Enorme magnetiske løkker fra sola, med en fart på flere millioner km/t. Disse løkkene utløser kraftige «flares» (eksplosjoner) der store mengder UV- og røntgenstråling sendes ut i solsystemet.
Når UV-strålene når jorden kan teknologi bli ødelagt, og radiosamband kan påvirkes, og i verste fall falle sammen. 4-5 dager senere når selve gasskyen jorda, og denne gir en økning i nordlyset, og kan påvirke navigasjonssystemer (GPS), kraftnettet og satellitter.
Etter som vi har fått et samfunn som er avhengig av el-forsyning, satellitter, elektronikk og GPS er vi blitt meget sårbare for solstormer. Store utbrudd som i 1859 vil komme igjen, vi vet bare ikke når. Det vil føre til at vi ikke har strøm, fly og båter har ikke navigasjon så de kan ikke kjøre, internett er nede, elektronikk i biler, fabrikker og hjemme kan bli ødelagt. Mellomstore utbrudd kan også føre til lignende skader, men mer lokalt og med mindre ødeleggelser. Mindre solstormer har vist seg å slå ut el-forsyning, GPS og telekommunikasjon lokalt i 1972, 1986 og 2006.
Om kommunikasjons-satellitter og andre satellitter blir skadet kan det ta lang tid å reparere eller å bytte dem ut.
Transformatorer er viktige komponenter i kraftnettet. Transformatorer er svært følsomme for likestrømmer og kan både selv ta skade og indirekte forårsake problemer hvis de utsettes for store likestrømmer Det har vært noen utfall og noen nesten-utfall på Statnett-transformatorer nord i Trøndelag. Disse transformatorene er ryggraden i strømnettet i Norge, og kan ved store solstormer få skader samtidig som kraftforsyningen blir destabilisert. Dette kan føre til store og langvarige strømbrudd. Det første som sjekkes når krafttransformatorer i Norge faller ut er solstorm aktiviteten.
Svekkelse i jordas magnetfelt fører også til at vi blir mer utsatt for solstormer og stråling fra rommet.
Solstormen førte til økt tetthet i atmosfæren, som igjen bremser satellitter som er på vei ut i verdensrommet. Da kommer ikke satellitten opp i en høyere og stabil bane. Satellittene kan da gå tilbake inn i jordens atmosfære og brent opp.
Ängelholm-Helsingborg lufthavn
Flyplassen er Götalands tredje største flyplass og den tiende største i hele Sverige. Den betjente 405 000 passasjerer i 2012.
Wilhelmine av Preussen
Friederike Luise Wilhelmine (født 18. november 1774, død 12. oktober 1837) var prinsesse av Preussen og dronning av Nederland og Belgia. Hun var datteren til kong Fredrik Vilhelm II av Preussen og hans andre hustru, Fredrika Louise av Hessen-Darmstadt.
Wilhelmine giftet seg i 1791 med den blivende kong Vilhelm I av Nederland. I 1814 ble de Nederlands første kongepar.
Barrett M82
Barrett M82 er en halvautomatisk materiellødeleggelsesrifle i kaliber 12,7 mm Nato fra den amerikanske produsenten Barrett Firearms Company.
Historie
Opprinnelig var det to varianter: M82A1 med konvensjonell konstruksjon og M82A2 som var i bullpup-konfigurasjon. A2-varianten produseres ikke lenger.
Velsk (by)
Velsk (russisk: Вельск) er en by i Arkhangelsk oblast i Russland.
Den ligger på vestre bredd av elva Vel, der den løper sammen med elva Vaga, 545 km sør for Arkhangelsk.
Velsk blir første gang nevnt i 1137. Byen led under hyppige oversvømmelser før den ble flyttet til et høyere sted på 1500-tallet. Velsk fikk bystatus i 1780.
Grønvatnet
Grønvatnet er en innsjø som ligger i Skjåk kommune i Innlandet. Innsjøen er regulert og vannet overføres til vestsiden av vannskillet for kraftproduksjon i Tafjord 5.
Velsk (by)
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Twenty Pence
Twenty pence-mynten, ofte uttalt «twenty pee», ble først produsert i juni 1982 for å fylle tomrommet i myntrekken mellom 10- og 50-pence-myntene
Mukata
Mukata (også skrevet muqataa eller mukataa, arabisk: ) er et bygningsområde som består av statlige kontorer og lokale administrative hovedkvarterer. Ordet mukata betyr bokstavelig talt «noe separert» på arabisk, og brukes i Norge som regel for å beskrive palestinske myndigheters byråer og kontorer.
Pronophilina
Pronophilina er en gruppe av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Denne gruppen er svært artsrik i den Neotropiske økosonen. Gruppen omfatter nær 700 kjente (beskrevne + kjente, hittil ubeskrevne) arter.
Utseende
De fleste er mer eller mindre brunlige og mange har øyeflekker, ellers varierer medlemmene i denne mangfoldige gruppen mye i størrelse, form og farge. Mange har bølgete ytterkanter på vingene.
Mukata
Etter Oslo-avtalen ble mukataene brukt som den palestinske selvstyremyndighetens (PNA) kontorer og hovedkvarter. Mukataene i Ramallah og Gaza, som er de to store palestinske byene, ble også brukt som hovedkvarter for nevnte myndigheters høyere ledelse, med kontorer for blant annet Yasir Arafat, som var deres president i lengre tid.
Pronophilina
Levevis
Disse artene lever stor sett i forholdsvis høytliggende områder, i skråningene av Andesfjellene. Alle arter der larveutviklingen er kjent, har larver som lever på bambus, først og fremst i slekten Chusquea.
Mukata
Under Operasjon «Defensive Shield» i april 2002 raidet Israels forsvarsstyrker (IDF) mukataene i Vestbredden, hvorav noen av dem ble fullstendig ødelagt, inkludert mukataen i Hebron. Mukataen i Ramallah ble delvis ødelagt.
Pronophilina
Utbredelse
Denne artsrike gruppen finnes bare i den Neotropiske økosonen. Bortsett fra slekten Calisto, som lever i Vestindia, og et fåtall arter i Mellom-Amerika og de atlantiske skogene i Brasil, lever alle artene langs Andesfjellene.
Mukata
Arafats mukata
Yasir Arafats hovedkvarter befant seg i en mukata i Ramallah. Den ble raidet av IDF og senere beleiret. Palestinere hevdet at våpnene i mukataen tilhørte til vaktene og sikkerhetstjenesten. Bygningen ble senere revet av IDFs pansrede bulldosere for å isolere Arafats hovedkvarter og beleire ham og hans medarbeidere, hvorav noen av dem var etterlyst av Israel for påståtte terrorhandlinger. Andre bygninger og brakker ble revet ned for å avdekke ulovlige våpen, ammunisjon og eksplosiver.
Ved hans avreise for medisinsk behandling i Paris i oktober 2004, hadde Arafat vært under husarrest i bygningen i over to år. Tidlig i november, da det var kjent at han var døden nær, ble flere steder foreslått som mulige gravplasser. Jerusalem var førstevalget, men Israels statsminister Ariel Sharon uttalte at han ikke ville tillate dette; i etterkant av Arafats død den 11. november bestemte derfor de palestinske myndigheter at hans kropp skulle plasseres «midlertidig» i mukatabygget, i påvente av etableringen av en palestinsk stat og overføringen av hans kropp til Klippedomen i Tempelhøyden i Jerusalem. Planene om at Arafat skulle ha kistefremvisning ved mukataen før gravleggelsen ble avlyst, fordi tusenvis av følelsesladde sørgende overveldet de palestinske sikkerhetsstyrkene. Arafat ble gravlagt i mukataen den 12. november 2004, på midlertidig basis. Den 11. november 2007 ble det vist frem og tatt i bruk en større gravstein i Jerusalemstein, som var designet av palestinske arkitekter. Steinens inskripsjon indikerte at Arafats siste hvilested skal bli i Jerusalem, når den først kommer under palestinsk kontroll.
Gert Wollheim
Gert Heinrich Wollheim (født 11. september 1894, død 22. april 1974) var en tysk maler, som regnes for tilknyttet den nye objektiviteten og senere ekspresjonismen som arbeidet i USA fra 1947 og til han døde.
Han ble født i Dresden-Loschwitz og studerte ved kunstakademiet i Weimar fra 1911 til 1913. Ble såret som soldat i den første verdenskrig og slo seg ned i Berlin til han, sammen med akademikameraten Otto Pankok, Ulfert Lüken, Hermann Hundt og andre startet en kunstnerkoloni i Remels, Østfrisien i 1919. Forsøket strandet hurtig, og Pankok og Wollheim flyttet til Düsseldorf der de ble med i kunstbevegelsen Neuen Rheinland. Max Ernst, Ulrich Leman og Otto Dix var også med. Aktiv medarbeider med bidrag i flere tidsskrifter, som «Der Aktivistenbund», «Das Ey», «Das junge Rheinland» og arbeiderpamfletten «Freie Erde». Oppnådde å bli saksøkt i 1922 for et bilde som var stilt hos kunsthandler Johanna Ey. Da han flyttet til Berlin i 1925, endret stilen seg til å bli kjølig objektiv.
I tillegg til å lage bilder, var han aktiv med å stifte og å delta i frie kunstnergrupper. Han ble derfor raskt singlet ut av nazistene som potensiell uvenn, og flyktet allerede i 1933 via Frankrike og Sveits, inntil han tilbragte tiden mellom 1942 og 1945 et sted i Pyreneene. Tre av bildene hans ble vist på utstillingen av «Entartete Kunst». En del av de øvrige bildene var i mellomtiden beslaglagt og ødelagt.
Han flyttet til USA i 1947 og giftet seg. Som forlover: dikteren Leonhard Frank
Retrospektivutstillinger i Düsseldorf (Kunstmuseum Düsseldorf) i 1993 og i Galerie Remmert und Barth 2001 August Macke Haus i Bonn arrangerte også en større retrospektiv utstilling om Wollheim i 2000.
Fylkesvei 2252
Fylkesvei 2252 krysser Glåma ved Auma i Tynset kommune.
Dør
En dør (fra norrønt dyrr) er en åpning i en vegg i et rom, hus, kjøretøy og liknende til å gå inn og ut gjennom som inngang eller utgang. Det kan også være en bevegelig plate eller lem, ofte med hengsler og karm, som dekker en slik åpning og kan åpnes og lukkes. Det er også dører på møbler, for eksempel skapdører.
Fylkesvei 2252
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 719 (Hedmark).
Leidse Rijn
Leidse Rijn, tidligere Leidse vaart, («Leidens Rijn») er en kanal i provinsen Utrecht i Nederland.
Dør
Typer
I bygningstekniske sammenhenger skilles det mellom slagdører (mest vanlig), skyvedører og foldedører.
Leidse Rijn
Den ble gravd ut i middelalderen, da meanderløpet til den gamle Rhinen ble fylt med avleiringer.
Dør
Slagdør
Slagdører er den klart mest utbredte dørtype. I en slagdør er dørbladet festet med hengsler til dørens karm og svinger vertikalt i forhold til karmen. Dørens slagretning bestemmes av hvilken side hengslene er montert på.
Leidse Rijn
Leidse Rijn er 13 km lang. Langs Leidse Rijn ligger De Meern og Harmelen. Mens den fremdeles er i byen Utrecht krysser Leidse Rijn Merwede-kanalen og Amsterdam-Rhinen-kanalen.
Dør
Skyvedør
En skyvedør er en dør som ikke er hengslet, men som åpnes og lukkes ved at den beveger seg horisontalt langs glideskinner. Skyvedører brukes blant annet på garderobeskap, som sidedører på varebiler og i inngangspartier på supermarkeder.
Leidse Rijn
Den er fortsettelsen av Kromme Rijn fra vollgravsystemet rundt Utrecht. Kanalen går til Harmelen der den fortsetter som Oude Rijn, som munner ut i Nordsjøen ved Katwijk.
Dør
Falldør
En falldør er en dør i et gulv eller tak.
Leidse Rijn
Historie
Siden begynnelsen av vår æra har det gamle løpet til Rhinen mellom Utrecht og Harmelen blitt stadig vanskeligere å manøvrere i. Byggingen av en demning i Kromme Rijn i 1122 førte til at den gamle Rhinen ble fylt med avleiringer, særlig nedenfor Utrecht siden den der har et meanderløp i svært flatt terreng.
Dør
Lønndør
En lønndør er en skjult dør.