cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lysebu
Kjørevei og forstadsbane
I 1888 kjøpte Holmen- og Voxenkolselskabet 575 dekar omkring Holmenkollen og Voksenkollen for “anlæg av Utfartssted for Christianias Befolkning, som skulle staa til alminnelig Afbenyttelse”. I tillegg til sportsstuer og serveringssteder ble det i bygd hoteller og kursteder. Den siste av de store sanatoriebygningene var Voksenkollen Sanatorium, på folkemunne kalt Soria Moria. Det stod ferdig i 1900.
Skogsstuen
Rett nord for Voksenkollen Sanatorium ble det i 1916 oppført en «Skogstue». Skogstuen kom til å bli begynnelsen til det som i dag er Lysebu. (Bygningen heter i dag Gamle Lysebu, og rommer biblioteket og Hammerichstuene. Den ligger nederst på tunet til venstre for resepsjonen.) Skogstuen var en tømmerbygning i halvannen etasje med fire rom gruppert rundt to pipestokker. To innganger, fra en todelt sval på framsiden, ledet henholdsvis til kjøkkenet og entréen, som i sin tur førte videre inn til forstue og stue. Mellom kjøkkenet og stuen lå spisestuen. Under skråtaket i andre etasje var det plass til ett soveværelse i tillegg til pikeværelse og gjesteværelse.
Byggherre var A/S Voksenkollen Sanatorium med Thorvald Astrup som arkitekt. Astrup var knyttet til industrien, og hadde oppdrag for Norsk Hydro, men han var også friluftsmann. Han tegnet flere av hyttene i Nordmarka (Skjennungstua, Østmarksetra, Kikutstua og Løvlia). Skogstuen var umiskjennelig norsk. Den tette hovedformen med de synlige lafteknutene og svalen på forsiden er elementer som knytter forbindelser tilbake til folkelig norsk tømmerarkitektur. Men en bymessig ornamentering og forfinelse plasserer huset samtidig i en akademisk tradisjon.
Skogstuen ble trolig bygd for overrettssakfører Herman Krag, i alle fall blir eiendommen utskilt og overdratt til ham i desember 1917. Krag var en av hovedaksjonærene i Voksenkollen Sanatorium, og han drev institusjonen i en periode. Samtidig var Krag også formann i Holmenkollen og Voksenaasen Vel og var styremedlem i Norsk Vinterturisttrafikklag og Foreningen for Reiselivet i Norge.
I 1918 føyes det til en tverrfløy på nordsiden, dels som en forlengelse av den eksisterende bygningskroppen, og dels som et to etasjers utbygg mot vest (i dag kjøkken og lobby). Den opprinnelige skogsstuens plan blir i hovedsak beholdt, men rommene skifter funksjon. Stuen heter nå «salon», og forstuen blir røkeværelse og utvides ved at svalen og det gamle vindfanget innlemmes. Spisestuen går over til å bli forstue og kjøkkenet hall. Nytt kjøkken med anretning legges i forlengelsen mot nord, mens utbygget mot vest rommer en ny stor spisestue med synlige takbjelker og midtstilt kamin. Tømmeret i de gjenstående delene av den opprinnelige stuebygningen er synlig, men ellers har huset fått panel. Den toetasjes sidefløyen er en logisk konsekvens av ønsket om å skape en representativ bolig. Ombyggingen gir en ny bygningstype, Skogstuen er forvandlet til en villa. Men det er en norsk villa med klare tilknytninger bakover til tradisjonell norsk bebyggelse. Det blir bygget et uthus sør for Skogstuen og en tjenerbolig mot øst. Uthuset rommet vognskjul og garasje, i tillegg til bryggerhus og stall.
Klaveness' utbygging: Kavalerfløyen
I 1920 kjøper skipsreder Anton Fredrik Klaveness Lysebu av Herman Krag. Klaveness hadde i 1904 overtatt som eneeier i rederiet etter sin far, og utviklet det raskt til ett av landets største. Klaveness var engasjert i mange sider av norsk kulturliv og hørte med til den kretsen av nasjonsbyggere som går under navnet Lysakerkretsen. Til kretsen på Lysaker hørte også arkitekten Magnus Poulsson. Han var nabo av Klaveness og hadde tegnet flere av husene i området. Fra 1920 blir Poulsson Klavenessfamiliens og rederiets faste arkitekt.
På Lysebu får Poulsson i oppdrag å tegne et gjestehus, Kavalerfløyen. Lysebu var opprinnelig ikke anlagt som et tun. Det var en løs sammenstilling av enkeltbygninger med liten indre strukturell sammenheng. Gjestehuset som Klaveness lot bygge, definerte imidlertid ansatsen til et tun fordi det knyttet en forbindelse fra hovedbygningen og tjenerboligen i nord til uthuset på den sørlige delen av eiendommen. Anlegget hadde nå bygninger på tre sider, men slik bygningene var organisert, lå de likevel for spredt til å kunne skape den lukkethet som særmerker de østnorske firkanttunene. Formen på det antydede tunet var langstrakt og smal, noe som heller ikke gjorde samspillet mellom volumene lettere.
Takkegave til Danmark
I april 1945 ble det sendt ut et sirkulære underskrevet av overlærer Katrine Arnesen, professor Kristine Bonnevie, prest Dagfinn Hauge, konservator Johan H. Langaard, dr. med Håkon Rasmussen og Norges Banks sjefdirektør Nicolai Rygg. Formålet var å få i gang en innsamling til en takkegave til Danmark for Danskehjelpen. «Det er ikke underlig at spørsmålet stadig har meldt seg blant gavemottakerne: Hvordan skal vi få takke det danske folk for dets strålende innsats for Norge?» Så lenge tyskerne stod i landet, måtte innsamlingen skje i det stille innen de kretser som hadde deltatt i arbeidet med fordelingen av danskehjelpen og blant dem som hadde nytt godt av hjelpen. Men tanken fikk allikevel stor tilslutning, og det kom inn mange.bidrag.
Takkemonument til Danmark
Den gruppen som stod bak oppropet, hadde tenkt at takkegaven skulle være en skulptur av en norsk kunstner. Ørnulf Bast hadde uavhengig av innsamlingsarbeidet syslet med tanken om et takkemonument til Danmark, og da krigen var over kunne han ta på seg oppdraget. Imidlertid var det allerede før frigjøringen kommet inn så mange penger, at det var mer enn det som trengtes til monumentet.
Lysebu blir nasjonalgave
Etter den første innbydelsen kunne man realisere tanken om et skulpturarbeid av en norsk kunstner. Etter den større innsamlingen hadde man fått inn ytterligere 682 000 kroner, og man kunne finne et nytt formål som på beste måte realiserte tanken med innsamlingen. Høsten 1945 ble komiteens oppmerksomhet festet på Lysebu. Tidligere hadde ulike ideer vært fremme, men komiteen samlet seg i 13. oktober 1945 om Lysebu. Innsamlingskomiteen uttrykte det slik: «[…] for hver gang vi be­søkte stedet, følte vi oss mer sikre på at dette måtte passe. Det ville, mente vi, bli et trivelig sted å bo på -vinter som sommer - for danske som ble innbudt for sin utdannelse, for studier, møter osv. Beliggenheten med det herlige panorama er jo ideell. Planen om å erverve Lysebu fikk varm tilslutning hos våre danske venner som fikk se stedet.» Komiteen bemyndiget derfor direktør Rygg, som hadde vært i forbindelse med eieren, skipsreder Klaveness, til å inngå forhandlinger med sikte på å kjøpe Lysebu.
Klaveness var for formålets skyld villig til å selge under verdien. 15. november 1945 sendte Rygg et skriftlig bud på 200.000 kr, som straks ble akseptert. Det offenlige pristaksten var 280.000 kr. Skjøte ble utstedt 30. juli 1946 til Takkefondet til Danmark.
For at Lysebu skulle bli i stand til å fylle sitt nye formål var det nødvendig med store endringer. De omfattet ominnredning av hovedhuset, bygging av en fløy og innlemmelse av vaktmesterboligen i hovedbygget. Dessuten måtte det anskaffes alt av innbo og utstyr. 21. desember 1945 nedsatte derfor komiteen et utvalg for innrednig og utvidelser, bestående av fru Eva Andresen, fru Gudrun Collett, arkitekt Magnus Poulsson og bankdirektør Nicolai Rygg. Utvalget gikk straks i gang med sitt arbeid, og planer ble utarbeidet i de første måneder av 1946, slik at det i juni kunne tas opp forhandlinger med Akers bygningsmyndigheter. I slutningen av november ble det meddelt byggetillatelse, og det ble så 2. desember 1946 signert byggekontrakt med byggmester Martin Olsen. Igjen var det Magnus Poulsson som var arkitekt. Når det gjaldt utsmykning og anskaffelsen av innbo og utstyr la Gudrun Collett ned et stort arbeid med hjelp av sin stab av medarbeidere. Den norske Husflidsforening lot forarbeide stoff til møbler og andre stoffer ved vevere rundt om i landet etter tegninger av tekstilkunstneren Else Poulsson.
Gavebrevet
Tanken var opprinnelig at Lysebu skulle være en egen stiftelse underordnet Fondet for dansk-norsk samarbeid. Dette ble imidlertid oppgitt, da det ble ansett som mer hensiktsmessig å overdra Lysebu gjennom gavebrev til Fondet. Dette ble vedtatt i Innsamlingskomiteen 6. mars 1947. Den 6. september 1947 skjedde overrekkelsen som ble foretatt av Nicolai Rygg.
I gavebrevet heter det: "«Det norske folk føler en dyp trang til å vise sin takknemlighet mot Danmark for all den hjelp som det ga oss i krigsårene. Offerviljen og brorskapet hos danskene reddet mangfoldige nordmenns liv og holdt motet oppe i fengslene, konsentrasjons­leirene, i hjem og i skole. I en tid da sult og sorg knuget norske hjem, kom gavepakkene i hundre tusener. Det ble en umåtelig verdifull hjelp for folkehelsa og ikke minst for barnas helse. Ca. 80 000 skolebarn fikk hver dag danskesuppe på skolene. Hjelpen fra Danmark følte vi i disse årene som en trøst og et lys i mørke. Moralsk sett hadde den også stor betydning og var en god styrke for motstandsånden. Etter krigen har vi her i Norge ønsket å gi uttrykk for vår takknemlighet i form av en gave i samme levende ånd som den danske hjelpen viste. En folkeinnsamling blant de mange tusen som har nytt godt av hjelpen fra Danmark ga på få uker en sum på ca. 7 42 000 kroner.""Av disse midler er 60 000 kroner avsatt til et monument som vil bli reist i Danmark. Resten er bruke til innkjøp og utbygning av en eiendom - Lysebu (gnr. 33; brnr. 1183 og 1111, tidligere gnr. 27, brnr. 96 og 97 samt gnr. 33, brnr. 443) som ligger på. Voksenkollen i. Vestre Aker med utsyn over Nordmarka og Vestmarka. Eiendommen er ment som et aktivt bindeledd mellom Danmark og Norge. Danske kvinner og menn av: alle yrker, som innbys til å besøke Norge, skal ha et hjem her for å arbeide eller studere. Likeledes danske som innbys fordi de har gjort seg særlig fortjene ved dansk-norsk samarbeide. En kan likeens nytte eiendommen til mindre dansk-norske kongresser og møter.""Ved dette gavebrevet med vedlagt skjøte på eiendommen Lysebu overgir Innsamlingskomiteen eiendommen med alle rettigheter og herligheter og med innbo og utstyr til Fondet for dansk-norsk samarbeide. Giverne ønsker uttrykkelig at de verdier som eiendommen representerer alltid må tjene sitt rette formål som gave til det, danske folket - til minne om dansk brorskapsånd i krigsårene.""Med takknemlighetsgaven fra det norske folket følger ønsket og håpet om at LYSEBU alltid må være et levende sentrum for dansk-norsk samkjensle.»"
Magnus Poulssons Studiefløy 1951 og 1956
Arkitekt Poulsson hadde under Klaveness' tid startet omdanningen av Lysebu til et tunanlegg ved byggingen av Kavalerfløyen. Denne forvandlingen videreførte Poulsson i sitt arbeid for nasjonalgaven Lysebu. Det første tiltaket etter at Fondet for dansk-norsk samarbeid tok over stedet, var en ny «Studiefløy» i to etasjer, som ble reist i 1951. Den ble bygd i vinkel med hovedbygget, og inneholdt 10 rom for stipendiater. Den gamle tjenerboligen ble bygd sammen med denne flyen som dens ytterpunkt og ble innredet til kontorer for Fondets generalsekretær. Den gamle hovedbygningen fikk nytt inngangsparti med forstue og garderober tilbygget. Likeledes ble hall, spisestue og kjøkkenavdeling utvidet. Også andre etasje ble ombygget, blant annet for å gi plass til nye bad og dusjrom.
I juni 1955 kunne Aftenposten melde at det forelå nye utvidelsesplaner på Lysebu. Også denne gangen hadde Magnus Poulsson fått hovedansvaret for oppdraget. Det ble bygd en ny fløy med 21 gjesterom i forlengelse av studiefløyen fra 1951. Innmaten i Kavalerfløyen ble revet for å gi rom til møtesal, peisestue og selskapsrom. Studiefløyen og forlengelsen av den gav tunet en sammenhengende avgrensing mot nord, og sammen med det østlige gjestehuset (Kavalerfløyen) var nybygget med på å antyde det nordøstre hjørnet av tunet.
Anleggets samlede karakter
Som historien til bygningsanlegget viser, er Lysebu et svært sammensatt anlegg. De første bygningene med Skogstuen («Gamle Lysebu») er plassert ytterst på landskapsplatået med utsikt mot dalen. Her var hensikten å skape en «skogsvilla» med dertil hørende uthus. Magnus Poulsson omdannet dette til en tundannelse ved at platået ble trukket med i anlegget. Hans tegninger viser at han ønsket anlegget fullbyrdet som et lukket tun (østnorsk firkanttun), som på grunn av landskapsplatåets utstrekning (sydvest til nordøst) fikk en langstrakt rektangulær form. Dette ble ikke realisert. Siden er anlegget i stedet utvidet med bygninger (undervisningsfløy, svømmehall, Barnas hus) mot nordøst. Disse bygningene følger platåets skråning mot nordvest og lager en tundannelse (en gård) mellom soveromsftøyene og undervisningsfløyen (Jylland).
Bygningenes plassering i landskapet virker naturlig, men det er særlig Magnus Poulssons tundannelse som gir anlegget sin kvalitet og styrke. Tilbyggene mot nordøst forvandler til en viss grad anlegget fra å være en storgård med tun til et institusjonsbygg (konferansesenter). Undervisningsfløyen og soveromsfløyene skaper en stillferdig og fin gård mot sydøst.
Med sine utallige tilbygg, påbygg og ombygninger fremstår Lysebu likevel som et helhetlig bygningsanlegg. Det skyldes ikke minst inntrykket av hovedtunet som Magnus Paulsson har utformet. Med sine forskutte og artikulerte bygningsvolumer minner dette om tunene slik vi kjenner dem fra folkearkitekturen i Gudbrandsdalen og Hedalen. Tunene var der omgitt av mange mindre bygninger, som med varierende størrelse og saltaksformer på langs og tvers skapte rikdom og dramatikk. Dette gjelder også for Magnus Poulssons tun. Selv om bygningene er sammenbygde og tildels bundet sammen av samlende takformer, virker tundannelsen rik og variert. Ikke minst er dimensjoneringen godt utført; vindus- og døråpninger, panelinndelinger, etasjemarkering, raft og gavlutforminger gir bygningene inntrykk av å være små og intime. Detaljering og ornamentikk gir assosiasjoner til folkearkitekturen. Den mørke fargen på panelet, de hvite småsprossede vinduene, de grå skiferkledde takflatene gir hovedtunet en markant arkitektur.
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2012
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2012 er en norsk fotballturnering for guttelag med spillere under 19 år. er regjerende norgesmestere i G19-klassen, etter å ha vunnet 2–1 mot året før.
Ralph Erskine
Ralph Erskine (født 24. februar 1914 i London, død 16. mars 2005 i Drottningholm i Ekerö) var en britisk-svensk arkitekt, som fikk professors navn i 1999. Ralph Erskine var en av forgrunnsfigurene innenfor svensk arkitektur i en stor del av 1900-tallet. Hans arbeid i Skandinavia ble også lagt merke til internasjonalt og hans arkitektur var preget av hensynet til klima og miljø. Et av Erskines siste arbeider var Greenwich Millennium Village i London hvor han var engasjert fra 1997 og fram til sin død i 2005.
Utdannelse og flytting til Sverige
Etter studier på Regent Street Polytechnic i London kom Ralph Erskine 1939 via Danmark til Sverige "med sykkel, ryggsekk og sovepose". Snart ankom han Stockholm hvor han ble imponert av Ragnar Östbergs rådhus og av Gunnar Asplunds, Sven Markelius og Sigurd Lewerentz arbeider.
Han ville studere den svenske funksjonalismen innenfor arkitektur og formgivning. Spesielt var han opptatt av Stockholmsutställningen 1930. Han ble fanget av velferdssamfunnets tankeganger og av den nære sammenhengen mellom formgivning, arkitektur og sosialt ansvar. Han giftet seg i Stockholms rådhus den 29. august 1939 med ungdomsvennen Ruth Francis, som hadde fulgt etter fra England. To dager senere brøt andre verdenskrig ut og det var sikkert også en bidragende årsak til at pasifisten Erskine kom til å bli værende i det nøytrale Sverige.
Så ble han igjen i landet og dannet familie. Første hjemmet var Lådan. Det lille, bare 20 m² store huset, som han bygde i Djupdalen nær Lissma sør for Stockholm, er nå gjenoppbygd på Lovön. Fra 1946 leide familien et 1700-tallshus i Drottningholm og i 1963 ble bolighuset med kontor i Drottningholm, Villa Erskine oppført.
Liv og virke
Allerede i 1939 startet Ralph Erskine sitt eget arkitektkontor med navnet Ralph Erskine Architect and Planner. I 1944-1945 fortsatte han med sine arkitekturstudier på Kungliga Konsthögskolan i Stockholm. Fra 1942 jobbet han sammen med dansken Aage Rosenvold og fra 1947 ble Erskine og Rosenvold kompanjonger. På 1960-tallet var han med i den så kalte ETG-gruppen sammen med Anders Tengbom og Léonie Geisendorf. ETG-gruppen leverte blant annet et forslag til omdanningen av Nedre Nordmalm, som dog aldri ble gjennomført. Sitt første "kontor" hadde Ralph Erskine i sitt første hjem, den lille, minimale "Lådan" i Länna, senere innredet han et arkitektkontor på Themseskuten «Verona» som han kjøpte i 1955. I drøyt tjue år seilte hele kontoret om somrene til Rågö utenfor Nyköping. Da det nye bolighuset, "Villa Erskine" med ateliér, ble ferdig i 1963, rommet det også hele kontoret og seilbåten "Verona" ble brukt mer sporadisk.
Som innflyttet til Sverige og naturelskende menneske så Erskine klimaets og naturens innvirkning på bygningenes utforming. Han brukte først og fremst sollyset når han formga bygninger og byplaner. Sollys og solvarme ble utnyttet effektivt ved plassering og utforming av bygninger i landskapet og "solfangere" skulle samle det svake vinterlyset og reflektere det inn i bygningen. Ralph Erskine hadde i hele sitt liv en stor innflytelse på den svenske og internasjonale arkitekturdebatten. Han arbeidet målrettet for arkitekturens politiske og sosiale muligheter i samfunnsbyggingen.
Ralph Erskine fikk mange nasjonale og internasjonale utmerkelser; han var bl.a. medlem av Kungliga Akademien för de fria konsterna, æresdoktor ved Lunds tekniske høyskole, æresmedlem av Bund Deutscher Architekten og æresmedlem på Artistklubben. I 1987 fikk han Royal Gold Medal for Arcitecture av Royal Institute of British Architects.
I 1981 ble arkitektkontoret på Drottningholm delt og de fleste av medarbeiderne flyttet og dannet det kollektiveide Arken-Erskinearkitekterna. I 2000 tilbød han sin mangeårige medarbeider, Johannes Tovatt, et kompanjongskap, det felles selskapet fikk navnet Erskine Tovatt Arkitekter AB. Ralph Erskine ville at hans navn skulle tas bort fra firmaet etter hans død; derfor heter kontoret nå Tovatt Architects and Planners i Drottningholm. Hvert tredje år deler Nordic Found ut Ruth and Ralph Erskine Prize for sosiale og økologiske innovasjoner. Erskine ble i 1983/84 tildelt den israelske Wolfprisen i arkitektur.
Verk i utvalg
Ralph Erskine var en svært produktiv arkitekt. I sin aktive livstid var han engasjert i omkring 200 prosjekter, hvorav et drøyt 50-tall ikke ble virkeliggjort. Noen eksempler på bygninger som han skapte i Sverige er bygninger for Stockholms universitet, (Aula Magna, Allhuset, Universitetsbiblioteket m.fl.), Hotell Borgafjäll (Dorotea) og Gyttorp i Västmanland. I Gästrikland, i brukssamfunnene rundt Dalälven og Sandviken, finnes flere prosjekter oppført på 1960- og 70-tallet. Erskine står også bak et antall kjente private villaer, her kan nevnes Villa Molin (1947), Villa Tesdorpf (1953-54), Villa Engström (1955-56), Villa Gadelius, Lidingö (1961), Villa Strøm (1961) og ikke minst hans egen bolig i Drottningholm, Villa Erskine (1963).
I Stockholmsområdet finnes blant annet Lida friluftsgård (1942-1943), Ekerö centrum (1977–1989) og Myrstuguberget i Huddinge kommune (1980-1986). I Göteborg har Erskine tegnet høyhuset Skanskaskrapan ved Lilla Bommen (1987-1990) og i England har han bidratt med flere boligområder; bydelen Byker, også kalt Byker Wall (Newcastle upon Tyne, 1969-1982) og senest Greenwich Millennium Village (1997–2005). Et lite kjennetegn på (nesten) alle av Erskins skisser er den lille varmluftballongen med et hengende anker.
Shopping i Luleå ble verdens første innendørs kjøpesenter da det ble innviet den 27. oktober 1955.
Ralph Erskine tegnet også fabrikker, som Pågens fabrikk i Malmö.
Bygninger (utvalg)
Sortert etter årstall
Politikkåret 1002
Politikkåret 1002 er en oversikt over hendelser, valg, fødte og avdøde personer med tilknytning til politikk i 1002.
VM i halvmaraton 2002
VM i halvmaraton 2002 (verdensmesterskapet i halvmaraton) ble arrangert i Brussel i Belgia i 2002.
EM i elvepadling 2019
EM i elvepadling 2019 ble arrangert i Bovec i Slovenia i 2019.
Odd Jo Forsell
Odd Jo Forsell (1961–2018) var en norsk politiker (H) og advokat.
Forsell var medlem av Stavanger bystyre i flere perioder, første gang i perioden 1991 til 1995. Han satt i tillegg i bystyret for inneværende periode. Han arbeidet til vanlig i Stavangeradvokatene, og var også styreleder i Rogaland brann og redning IKS.
Helvina
Helvina er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså store, ensfarget gråbrune trebukker. De er kraftigere bygd enn de fleste andre Agapanthiini. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene, dekkvingene parallellsidige. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Costa Rica i nord til Bolivia i sør.
Apalimnodes
Apalimnodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Ancylonotini er middelsstore trebukker med lange antenner (gjerne betydelig lengre enn kroppen). På farge er de gjerne lyst grå- eller brunaktige med svarte flekker.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Freestyle under Vinter-OL 2018 – Kulekjøring kvinner
Kulekjøring kvinner under freestyle under Vinter-OL 2018 fant sted den 9. og 11. februar 2018.
Resultater
De 10 beste fra første kvalifiseringsrunde kvalifiserte seg direkte til finale, mens de resterende kvalifiserte seg til andre kvalifiseringsrunde.
EM i badminton 2021
EM i badminton 2020 skulle blitt arrangert i Kiev i Ukraina fra 21. til 26. april 2020.
Mesterskapet var en av mange mesterskap som ble avlyst på grunn av koronavirusutbruddet, men etterhvert bestemte det europeiske badmintonforbundet å flytte hele mesterskapet ett år. Nye datoer var 27. april til 2. mai 2021.
Lia (Gjerstad)
Husmannsplassen er vanskelig å datere, opplysningene varierer mellom 1775 og 1820. Mye tyder på at plassen er ryddet og bebygd en gang mellom 1799 til 1801.
Bygningene består av innhus (våningshus) og uthus med fjøs og løe. Våningshuset er laftet og med utvendig kledning. Det spesielle er at bygningen er isolert med kumøkk mellom tømmerveggen og kledningen, og denne isolasjonsmetoden er også benyttet ved restaureringen. En antar at kumøkka ble bearbeidet på forhånd til en mørtel-liknende konsistens før den ble kastet på veggene. Kledningsbordene ble så spikret på. Rommet mellom tømmer og kledning ble da fylt med kumøkk. Dette ga en tettere og tykkere vegg som også var diffusjonsåpen. Taket ble under restaureringen igjen tekket med flis slik det var tidlig på 1900-tallet.
Aust-Agder fylkeskommune og Kulturminnefondet har støttet restaureringen økonomisk.
Dagens eiere vil gjerne at plassen skal brukes til formidling av historien om husmannsplasser og husmannsvesenet.
Lunderamsa
Lunderamsa er en gravrøys fra bronsalder eller eldre jernalder. Den ligger på Kråkerøy i Fredrikstad kommune. Gravrøysen ligger på rundt 55 meter over havet. Den har et vidt utsyn over sjøen. Den er klassifisert som en langrøys, 35,5 meter lang, 5,5 meter bred og er idag rundt 1,5 meter høy. Røysen er orientert nord-sør. Opprinnelige partier av kantmuren er fremdeles inntakt bak nedraste og utkastede stenmasser. 14 meter sør for nord-enden ligger et gravkammer. Gravkammeret er ca. 1,8 meter langt og ca. 60 cm bredt. Gravkammeret er en kistegrav av stående steinheller. Kammeret er avdekket og ligger idag åpent.
Lettest adkomst er fra krysset Kråkerøyveien (Fv108) og Trolldalen. Herfra går sti ca. 500 m sør til sørvest til Lunderamsa. Røysa ligger på det høyeste punktet på åsen.
Oeophronistus
Oeophronistus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Em middelsstor (5,5 millimeter), avlang kortvinge. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne, bredt rundet bak, avsmalende forover, med en U-formet grop ved midten av bakkanten. Antennene er litt lengre enn hodets bredde, tynne bortsett fra det ytterste leddet som er nokså stort og kjegleformet. Antenneleddene er nærmest kuleformede. Pronotum er så bretd som hodet, mye bredere enn langt, i bakre del innsnevret. Dekkvingene er ganske småog dekker ikke hele thorax, heller ikke på sidene. Bakkroppen er spoleformet, beina korte og kraftige.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær. Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.
Utbredelse
Arten lever i Australia.
Série A 2022
Série A 2022 var Brasils øverste divisjon i fotball for menn 2022. Ligaen startet 9. april 2022 og ble ferdigspilt 13. november 2022. vant ligaen.
Fritz Steuri
Fritz Steuri (født 1903, død 9. august 1955) var en sveitsisk alpinist.
Han vant bronse i det første verdensmesterskapet i alpint i sveitsiske Mürren i 1931. Han ble slått av to landsmenn; Walter Prager gull og Otto Furrer som tok sølv. Steuri ble aldri verdensmester men han tok tre medaljer i to verdensmesterskap.
EM i elvepadling 2021
EM i elvepadling 2021 ble arrangert i Sabero i Spania i 2021.
Kabatekiella
Kabatekiella er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, slank, lyst brunlig trebukk. Antennene er tynne og omtrent en og en halv gang så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, en del lengre enn bredt. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene fortykkede.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Jemen (Socotra) og Oman.
Lüshunmuséet
Lüshunmuséet (forenklet kinesisk: 旅顺博物馆) er et museum i bydistriktet Lüshunkou i byen Dalian i provinsen Liaoning i Kina. Muséet ble etablert i 1915 da dette området var Japans leide territorium og er kjent for sin utstilling av mumiene som Ōtani Kōzui samlet under sin ekspedisjon 1901-10 i Sentral-Asia.
Falklandsøyene under Samveldelekene 2018
Falklandsøyene deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. juli til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 10. gangen Falklandsøyene deltok under samveldelekene.
Skytteren var flaggbærer for Falklandsøyene under åpningsseremonien.
Utøvere
Under er en liste over antall utøvere som deltok under Samveldelekene pr. idrettsgren.
Politikkåret 1000
Politikkåret 1000 er en oversikt over hendelser, valg, fødte og avdøde personer med tilknytning til politikk i 1000.
Filippo Neri
Filippo Neri (født 21. juli 1515 i Firenze, død 26. mai 1595 i Roma) var en italiensk katolsk prest og ordensgrunnlegger. Han æres som helgen i Den katolske kirke med festdag 26. mai.
Liv og virke
Neri virket blant Romas fattige, grunnla i 1548 Den hellige trefoldighets broderskap, hvorfra oratorianernes kongregasjon ble utviklet.
For sitt sosiale arbeide og som åndelig rådgiver for de fattige og syke fikk han en vidstrakt popularitet og tilnavnet «Romas apostel».
Ecuador under Vinter-OL 2018
Ecuador deltok med én utøver under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Tour de France 1925
Tour de France 1925 var den 19. utgaven av Tour de France og den ble avholdt fra 21. juni til 19. juli 1925.
Beste franskmann ble Romain Bellenger, på 11.-plass, han vant én etappe, som eneste franskmann. Kun 49 av 130 startende ryttere fullførte rittet. Den franske innsatsen var skuffende for tilskuere, media og arrangører.
Endringer fra 1924
Fra 1919 til 1924 hadde det ikke vært med lag, grunnet det økonomiske situasjonen i Europa etter første verdenskrig. I 1925 kom lagene tilbake. Ryttere som ikke kjørte for noe lag, kjørte i kategorien Touriste, og ble regnet som turister. Det var ikke like mange ryttere på hver lag.
Tidsbonus til etappevinneren, som det hadde vært årene før, ble fjernet.
Strandbråtan
Strandbråtan (3-49, 42-44) er en vei ved Bergeløkka i Ringerike kommune, på østsiden av Steinsfjorden.
Strandbråtan er en sidevei til Åsaveien, på vestsiden av denne, mellom Åsaveien og Steinsfjorden. Den starter som en forlengelse av Gunnerengveien på østsiden av Åsaveien, og deler seg i flere sideveier ned mot fjorden. Veien ligger cirka 102 meter over havet ved avkjøringen fra Åsaveien.
Filosofiåret 1141
Filosofiåret 1141 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1141.
Referanser
12th century in philosophy
Navneduk
Navneduk er betegnelsen på et brodert tekstil, hvor broderiene som regel er tall, bokstaver, border og ulike motiv, som blomster, fugler og dyr. Å brodere en navneduk var opprinnelig en metode for å lære seg og huske broderiteknikker og mønstre.
Historikk
I Europa vet man at navneduker har blitt brodert siden 1500-tallet. Den første daterte navneduken man kjenner til fra Norge er fra år 1700, men sannsynligvis begynte man med dette i Norge på 1600-tallet.
Navneduken var opprinnelig en metode for å samle inn og «notere» ned et mønster. Når en syerske så et interessant mønster, ville hun raskt brodere ned en kopi av dette på sin duk, for å kunne selv bruke mønsteret videre i andre sammenhenger. Det var først og fremst kvinner fra borgerskap og velstående bondemiljøer som broderte navneduker, da finere håndarbeid var blant de få aktivitetende som ble ansett som passende for en velstående kvinne.
Utover 1600-tallet gikk navnedukbrodering over til å være en del av opplæringen for unge jenter fra samfunnets øvre sjikt. Navneduker ble brodert i alderen 6 til 14 år, men stort sett i 9-11-årsalderen. Undervisningen skjedde først i hjemmet, og etter hvert også i små privatskoler.
Ved innføring av byskoleloven i 1848 ble håndarbeid en del av undervisningen for jenter,  og i byskolene ble håndarbeidet lovfestet som fag i 1889, med navnedukbrodering som pensum i 4. klasse. Med dette blir brodering av navneduk også en del av undervisningen til jenter fra ulike sosiale og økonomisk lag. Ved innføringen av enhetsskolen i 1936 håndarbeidsundervisning obligatorisk for alle jenter.
Mønster og utforming
På navnedukene finner man ofte brodert inn alfabetet, tallrekker, navnet til den som har brodert og navn på familiemedlemmer. På navneduker i England og USA finner man også ofte religiøse innskrifter, men dette er mindre vanlige på de norske navnedukene. Jenter brukte også gjerne sin mors navneduk som inspirasjon til å brodere ens egen.
I de tidlige navnedukene ser vi en stor variasjon i bruk av ulike stingtyper, som korssting, petit points, dronningsting, hullsting, plattsøm og austmannarenning, men dette forenkles utover 1800-tallet, og de senere navnedukene er dominert av korssting.
VM i halvmaraton 2003
VM i halvmaraton 2003 (verdensmesterskapet i halvmaraton) ble arrangert i Vilamoura i Portugal i 2003.
Maraton-EM i padling 1997
Maraton-EM i padling 1997 ble arrangert i Pavia i Italia i 1997.
Neocarolus
Neocarolus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, lang og tynn, brunlig trebukk. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen hos hunnen. Pronotum er rundet, litt bredere enn langt, smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er lange, jevnbrede, med et par opphøyde lengderibber. Beina er middels lange, tynne.
Pålsrudveien
Pålsrudveien (77, 22-64, spredte husnummer) er en vei ved Åsa i Ringerike kommune.
Veien er en sidevei til Åsaveien, på nordsiden av denne. Den starter cirka 500 meter nordvest for Steinsfjorden Montessoriskole. Veien deler seg i flere småveier, og den lengste veien går inn til Pålsrud gård. Veien ligger cirka 74 meter over havet ved avkjøringen fra Åsaveien.
Maraton-EM i padling 1995
Maraton-EM i padling 1995 ble arrangert i Murcia i Spania i 2019.
NM i landeveissykling 1971
Norgesmesterskapet i landeveissykling 1971 bestod av flere arrangementer som kåret norgesmestere i landeveissykling.
Kongepokalen ble vunnet av Thorleif Andresen.
Fellesstart
Sted: Jevnaker Dato: 15. august Lengde: 170 km
50 km tempo
Sted: Gvarv Dato: 18. september
100 km lagtempo
Sted: Gvarv Dato: 19. september
Batesbeltia
Batesbeltia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, brede, mørkt brunlige trebukker, gjerne med noen lyse flekker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, det tredje og fjerde leddet er utvidete i spissen. Pronotum har en kraftig tann på hver sidekant. Dekkvingene er noe tilsmalnende bakover med rettviklede "skuldre".
Utbredelse
Slekten er kjent fra Nicaragua i nord til Ecuador i sør.
Systematisk inndeling
Slekten er oppkalt etter de to forskerne Henry Walter Bates og Thomas Belt, som gjorde en pioner-innsats i studiet av de neotropiske regnskogene.
Ecuadors olympiske komité
Ecuadors olympiske komité (Comité Olímpico Ecuatoriano) er Ecuadors nasjonale olympiske komité.
Komiteen ble etablert i 1948, og ble anerkjent av IOC i 1959, og er underlagt Pan American Sports Organization (PASO).
Indonesia under Paralympiske sommerleker 2016
Indonesia deltok under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro, Brasil, fra 7. til 18. september 2016.
Før lekene i Rio 2016 hadde Indonesia vunnet 17 medaljer (4 gull, 4 sølv og 9 bronse) fra de 9 sommerlekene det hadde deltatt i siden 1976.
Jubel 25
Jubel 25 er et samlealbum med Dizzie Tunes, utgitt i 1984.
Liberedaxia
Liberedaxia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, avlang, matt brun trebukk. Antennene er noe kraftige og en del lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, omtrent så bredt som langt og litt bredere enn dekkvingene. Dekkvingene er svakt avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene litt klubbeformede.
Utbredelse
Arten er kjent fra Arizona og Utah.
Piestoneus
Utseende
Middelsstore (ca. 7 millimeter), smale, flate, jevnbrede kortvinger, hodet er stort og bredt, fasettøynene ganske små. Antennene er lange. Kjevene (mandiblene) stikker fram foran hodet, men er ikke spesielt store. Pronotum er bredest nær forkanten, med rundede sider. Dekkvingene er jevnbrede, bakkroppen smal.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Japan.
Kvalifisering til VM i fotball 2018 (UEFA), Playoff
Playoffen i kvalifiseringen til VM i fotball 2018 ble spilt mellom de 8 beste andreplasserte lagene i de 9 gruppene. Det dårligste av lagene som ble nr. 9 fikk ikke spille playoff.
Kvalifiserte lag
Tabellen er satt opp ut fra oppnådde resultater i de respektive kvalifiseringsgruppene.
Kamper
til VM med 1 – 0 sammenlagt.
Espeson
Espeson er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (1,5-2 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest rødbrunlig fargede. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær. Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen og i Afrika.
VM i halvmaraton 2004
VM i halvmaraton 2004 (verdensmesterskapet i halvmaraton) ble arrangert i New Delhi i India i 2004.
VM i halvmaraton 2005
VM i halvmaraton 2005 (verdensmesterskapet i halvmaraton) ble arrangert i Edmonton i Canada i 2005.
EM i kortbaneløp på skøyter 2020
EM i kortbaneløp på skøyter 2020 ble arrangert i Debrecen i Ungarn fra 24. til 26. januar 2020.
Basket Case (film)
Basket Case er en amerikansk skrekkfilm skrevet og regissert av Frank Henenlotter, som ble gitt ut i 1982. Den har to oppfølgere, Basket Case 2 (1990) og Basket Case 3: The Progeny (1991) av samme regissør. Den er kjent for sitt lave budsjett og overdrevne voldsbruk. Filmen fikk et publikum på 1980-tallet som følge av at hjemmevideo ble mer populært.
Handling
Basket Case handler om en ung mann, Duane Bradlet (Kevin Van Hentenryck) og hans siamesiske tvillingbror, Belial, som bor i en kurv. Da de ble født var Belial festet til Duanes høyre side. I en tidlig alder ble de to kirurgisk separert mot sin egen vilje. Duanes tvilling hater at han ble fjernet fra sin mer normale bror, og når de to blir eldre reiser de fra den stille byen Glens Falls til New York. Belial er alltid i en kurv som broren bærer rundt, og ingen av de to kan ta det med ro før de har tatt hevn mot legene som var ansvarlige for operasjonen som splittet de to.
Spesialeffekter
Spesiallefektene i filmen består i stor grad av en dukkei noen scener, og stop-motion i andre. Når Belials hånd angriper hans ofre er dette Henenlotters hånd i en hanske. Hele dukken kan ses i scener hvor Belial er ute av kurven hans. Scenen hvor Belial går amok i hotellrommet er utført med stop-motion.
Utgivelse
Basket Case ble gitt ut gjennom Analysis Film Releasing Corporation i USA i begynnelsen av april 1982. Den ble aldri gitt ut i Norge.
Den første utgaven på DVD ble gitt ut i USA av Image Entertainment i 1998. Denne versjonen distribueres ikke lenger. Senere ble filmen utgitt på ny gjennom Something Weird Video i 2001.
Den 27. september 2011 ble filmen gitt ut på Blu-ray.
Mottagelse
Filmen fikk en grei mottagelse, med en poengsum på 79% etter 22 anmeldelser.
Have I Told You Lately
Have I Told You Lately er en sang skrevet av Van Morrison som ble spilt inn og gitt ut på albumet Avalon Sunset med Van Morrison i 1989. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år.
Nigeria under Vinter-OL 2018
Nigeria deltok med tre utøvere i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Dette var første gang Nigeria deltok i et vinter-OL.
Bobsleigh
* – Fører
Skeleton
Nigeria kvalifiserte én kvinnelig utøver. Dette er første gang Nigeria deltar i skeleton under Vinter-OL.
Magne Teigen
Magne Teigen (født 13. april 1944, død 12. september 2015 ) var en norsk skøyte- og friidrettsstatistiker ved siden av sin jobb som lærer.
World Speed Skating Statisticians Association (WSSSA)
Teigen var med å stifte WSSSA den 17. januar 1971. Idéen om å stifte WSSSA ble han inspirert av fra friidrettens statistikkforening ATFS (grunnlagt 26. august 1950 ) av den italienske lederen Roberto Quercetani. Teigen samarbeidet med Quercetani under sin NFIF-tid på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet. Hans tilknytning til NFIF var hans medlemskap i NFIFs statistikkutvalg og medarbeider sammen med Ole Petter Sandvig til NFIFs 75års jubileums-statistikkbok utgitt i 1971. WSSSA har siden utgitt medlemsbladet Skøytenytt i flere utgaver per år. Den første publiserte medlemslista til WSSSA viser utenom Teigen:, Kenth Borgström, Per G. Hermansen, og de to tidligere italienske skøyteløperne Guido Gillarduzzi og Icilino Perucca med flere. Andre gode medhjelpere i WSSSA har vært Paul Bandusch fra Vest-Tyskland, Kaj Boström fra Finland, Owe Fröberg fra Sverige, Erich Kamper fra Østerrike, Jan Kleine fra Nederland og Preben G. Petersen fra Norge/boende i Danmark. Det er pêr 2015 Kent Borgström som har lengst fartstid av dagens aktive i WSSSA.
Annet statistikkarbeide
Han er også kreditert som bidragsyter på Sports-reference/Olympics. I 2012 var han medredaktør sammen med Arne Nestegård for 90-årsjubileumsboka for Buskerud Skøytekrets På skøyter i Buskerud gjennom 150 år.
Utmerkelser
Teigen ble i juni 2015 under Skøytetinget tildelt Norges Skøyteforbunds høyeste utmerkelse Gullmerket og i 1974 tildelt Kongsberg IFs æresbevisning Sølvmerket.
Maraton-EM i padling 2001
Maraton-EM i padling 2001 ble arrangert i Győr i Ungarn i 2001.
KÍ Klaksvík
Klaksvíkar Ítróttarfelag, også kjent som KÍ Klaksvík er en færøysk fotballklubb fra byen Klaksvík på øya Borðoy, som er den største øya av Norðoyar. Klubben ble grunnlagt den 24. august 1904 og lagets draktfarger er helblå med hvit underdel, mens bortedraktene er helhvite. KÍ Klaksvík spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Effodeildin, og spiller sine hjemmekamper på Djúpumýra. Nåværende trener er Magne Hoseth.
Federico Borromeo den eldre
Federico Borromeo (født 18. august [eller 16. august] 1564 i Milano, død 22. september 1631 i Milano) var en italiensk kardinal, erkebiskop av Milano, og bibliotekstifter. Borromeo grunnla i 1602 Det ambrosianske bibliotek i Milano.
KÍ Klaksvík
Klubben er historisk sett en av Færøyenes største klubber, og har vunnet det færøyske seriemesterskapet 18 ganger, senest i 2019-sesongen. KÍ Klaksvík har også vunnet den færøyske fotballcupen Løgmanssteypið fem ganger, senest i 2016. Klubben har også deltatt i europeisk sammenheng ved flere anledninger, blant annet i Mesterligaen (1992/1993 og 2000/2001), Cupvinnercupen (1995/1996) og UEFA-cupen (1997/1998, 1999/2000, 2002/2003 og 2003/2004), men uten å kvalifisere seg videre til sluttspill. Skal spille returkamp borte mot Molde FK i tredje runde av mesterligaen, og leder 2-1 etter hjemmekampen.
Federico Borromeo den eldre
Bakgrunn
Ikke så meget er kjent om Federico Borromeos oppvekst. Han var sønn av Giulio Cesare Borromeo og hans hustru Margherita Trivulzio og fetter til Carlo Borromeo. Han begynte sin høyere utdannelse i Bologna og Padova. Deretter fortsatte han i 1586 sine studier i Roma der han ble influert av Filippo Neri, Cesare Baronius og Roberto Bellarmino. I år 1580 innledet han sine studier i ekklesiologi.
Kardinal og erkebiskop
Den 18. desember 1587, da bare 23 år gammel, og ennå ikke prest, ble Frederico Borromeo utnevnt til kardinal av pave Sixtus V og den 14. april 1595 ble han utnevnt til erkebiskop av Milano av pave Klemens VII, med Santa Maria in Domnica som titteldiakonia. Han vekslet stadig over til nye tittelkirker; til Santi Cosma e Damiano, til Sant'Agata de' Goti og deretter til San Nicola in Carcere. I forbindelse med sin prestevielse (1593) ble han tatt opp i klassen av kardinalprester, med Santa Maria degli Angeli som tittelkirke.
Som kardinal fikk han deltatt i pavevalgene i 1590, 1591, 1592, og etter sin prestevielse også i 1605 og 1623 (han var ikke stede ved konklaven i 1621). Hans deltakelse i pavevalget i 1590 gjorde ham til an de yngste kardinaler som noensinne har deltatt på et pavevalg.
På denne tid ble hans interesse for litteratur kraftig vekket og han begynte å engasjere seg i kirkens litteratursamlinger. I året 1602 grunnla kardinal Borromeo Det ambrosianske bibliotek. Etter den italienske samleren Gian Vincenzo Pinellis død i 1601 kjøpte han i 1608 deler av dennes samling på totalt ca 8 500 bøker til biblioteket. I disse samlinger inngikk blant annet verket Ilias Picta, i dag ett av tre bevarte illustrerte verker i verden fra antikken. Den 8. desember 1609 ble det nye biblioteket med ca 2 500 bind innviet og åpnet for allmenheten.
Kardinal Borromeo var meget engasjert for folket og under den store hungersnøden i Milano vinteren 1627 til 1628 skjenket han daglig mat til over 2 000 personer.
Federico Borromeo sammenstilte selv 71 trykte bøker og 46 manuskriptbøker fot det meste på Latin som tat for seg forskjellige ekklesiale vitenskaper. Hans mer kjente verker er Meditamenta litteraria (1619), De gratia principum (1625), De suis studiis commentarius (1627), De ecstaticis mulieribus et illusis (1616), De acquirendo contemplationis habitu, De assidua oratione, De naturali ecstasi (1617), De vita Catharinae Senensis monacae conversae (1618), Tractatus habiti ad sacras virgines (1620-3), De cognitionibus quas habent daemones (1624) og De linguis,nominibus et numero angelorum (1628).
Abbediet Bobbio
Abbediet Bobbio (italiensk: Abbazia di San Colombano) var et kloster i provinsen Piacenza i Nord-Italia. Byen Bobbio vokste fram rundt dette klosteret.
Klosteret ble grunnlagt på begynnelsen av 600-tallet (sannsynligvis i 612 ) av den irske vandremunken Columban (den hellige Columbanus eller Sankt Columbanus), som levde fra 540 til 615 e.Kr. Han skal ha fått et stykke land av sin beskytter Agilulf, den langobardiske kongen som regjerte fra 591 til 616 e.Kr.
Klosteret var berømt som et senter for motstanden mot arianismen og for å ha et av de største biblioteker i middelalderen. Dette biblioteket hadde en stor manuskriptsamling som nå er innlemmet dels i Vatikanbiblioteket og dels i det ambrosianske biblioteket i Milano, Biblioteca Ambrosiana.
Klosteret ble avviklet i 1803, da området var under fransk administrasjon, men mange av bygningene er stadig i bruk.
Anacasta
Anacasta er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, brune trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig tann på sidekanten. Dekkvingene er litt tilsmalnende bakover med markerte "skuldre".
Levevis
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Vest-Malaysia og Borneo.
Samuel Maciejowski
Samuel Maciejowski (fødst 15. januar 1499, død 26. oktober 1550 i Kraków) var en polsk katolsk biskop fra 1500-tallet av Chełm, Płock og Kraków.
Tidlig virke
Han begynte sin karriere i 1518 som notar hos kong Sigismund I. I 1522 dro han for å studere filosofi og retorikk i Padova og fortsatte deretter studiene i Bologna. Han ble ordinert til prest i 1530,og ble kannik i Kraków.
Biskop
Som biskop av Kraków var han opptatt av presteskapets utdanningsnivå, var tilhenger av en myk tilnærming med meningsmotstandere. I 1546 forordnet han visitaser i bispedømmet, som han håpet ville føre til en begrensning av reformasjonen, men på grunn av mildheten i hans karakter var stort sett ineffektiv. Han innkalte en bispedømmesynode i 1547 i Wiślica, men bestemmelsene fra synoden er ikke blitt bevart for ettertiden.
Han samlet rundt seg lærde og poeter slik at atmosfæren i katedralen var en sterk vitenskapelig og litterær debatt.
Han døde 26. oktober 1550, og ble gravlagt i Wawel-katedralen, og ligger nær der hans senere avdøde nevø er, Bernard Maciejowski, også en biskop av Kraków.
NM i landeveissykling 1972
Norgesmesterskapet i landeveissykling 1972 ble arrangert i Trøndelag fra 23. til 30. juli.
Kongepokalen ble vunnet av Knut Knudsen. NM i banesykling ble arrangert samme uke i Trondheim, og Knut Knudsen vant alle fire øvelser, fellesstart og tempo i landeveissykling, pluss 1000 meter og 4000 meter på bane. Totalt fire NM-gull på en uke.