cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Victor-Auguste-Isidore Dechamps
Victor-Auguste-Isidore Dechamps (født 6. desember 1810 i Melle ved Gent i Belgia, død 29. september 1883 i Mechelen) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Mechelen 1867–1881. Han ble kreert til kardinal i 1875 av pave Pius IX. Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Bakgrunn
Deschamps var først jurist, og studerte senere katolsk teologi i Mecheln.
Prest
Den 20. deszember 1834 mottok han prestevielsens sakrament for erkebispedømmetm Mecheln. Han trpdte inn i redemptoristordenen i Sint-Truiden, avla ordensløftene den 13. juni 1836 og ble studieprefekt ved ordenens kloster i Wittem. I 1840 ble han rektor i Liége.
Biskop
Den 25. september 1865 utnevnte pave Pius IX ham til biskop av Namur. Han ble bispeviet av kuriekardinalen Karl August von Reisach den 1. oktober samme år, medkonsekrerende var erkebiskop av Westminster, Henry Edward Manning,og kuriebiskopen Giuseppe Berardi. Han tok valgspråket Per via cœli porta manes.
Erkebiskop, kardinal
Den 20. desember 1867 ble han utnevnt til erkebiskop av Mecheln og dermed til primas for den belgiske kirke. Pave Pius IX opptok ha den 15. mars 1875 som kardinalprest med tittelkirkirken San Bernardo alle Terme i kardinalskollegiet.
Dogma og belgisk skolestrid
Etter at han ble elevert til primas for de belgiske katolikker støttet erkebiskop Dechamps energisk den planlagte infallibilisering av pave Pius IX på første vatikankonsil (1869/1870).
I hans embedstid begynte den belgiske skolestrid som skulle pågå i lengre tid. Deschamps var motstander av de konfesjonsløse statsskoler. Disse belgiske skolestrider foranlediget pave Leo XIII til den 3. august 1881 å offentliggjøre encyklikaen Licet multa «om katolikkene i Belgia»; dette læreskrivet var rettet spesielt til den belgiske primas.
Verker
Samlede verker: Dechamps' samlede verker, revidert av ham selv, ble utgitt i 17 mind i Mechelen.
Wadih Saadeh
Wadih Sa'adeh (arabisk: وديع سعادة) (født 6. juli 1948 i Libanon) er en libanesisk-australsk poet og journalist. Han har arbeidet som journalist i Beirut, London, Paris og Oslo før han flyttet til Australia i 1988. Han begynte å jobbe som Managing Editor i Annahar, en libanesisk avis som blir publisert i Sydney.
Przemysław Stańczyk
Przemysław Stańczyk (født 12. februar 1985) er en polsk svømmer.
Han representerte Polen under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri. Han ble verdensmester på 800 meter i 2007.
Dnevnik jego zjeny
Dnevnik jego zjeny (originaltittel: Дневник его жены) er en russisk film fra 2000, regissert av Aleksej Utsjitel.
Handling
Historien følger livet til den russiske forfatteren Ivan Bunin, og hans kjærlighet til hans kone Vera. Filmen følger også den unge poeten Galina Plotnikova, opera-sangerinnen Marga Kovtun og den litterære Leonid Gurov.
Fort Zeelandia (Surinam)
Fortet ble opprettet for å beskytte en handelspost i begynnelsen av det 17. århundre. Handelsposten ble stiftet ved landsbyen Parmirbo (senere Paramaribo) av nederlendere. I 1651 ble fortet erobret av engelskmenn og oppkalt etter Lord Willoughby, Fort Willoughby. En styrke zeelandere, under ledelse av Abraham Crijnssen gjenerobret fortet og handelsposten i 1667, og oppkalte det etter området de kom fra, Fort Zeelandia, mens handelsposten fikk navnet Nieuw Middelburg etter byen Middelburg. Dette navnet ble aldri utbredt, den lokale befolkningen i landet kalte stedet ganske enkelt foto (fort). Fort Zeelandia ble etterhvert utvidet med fem bastioner, og etter at franskmennene hadde angrepet en del av plantasjene rundt fortet med hell i 1712 ble et nytt fort bygget på den andre siden av elven i Commewijne. Dette fikk navnet Fort Nieuw-Amsterdam, og overtok fort Zeelandias rolle, Zeelandia ble brukt til kaserne og senere fengsel.
Sportsklubben Falken (Trondheim)
Sportsklubben Falken er en skøyteklubb fra Trondheim, stiftet 9. februar 1925. Klubben er samarbeidspartner med organisasjonen MOT.
Fort Zeelandia (Surinam)
I 1967 ble fortet restaurert og Surinaams Museum flyttet inn. Femten år senere, i april 1982 flyttet militærregimet rundt Desi Bouterse inn i fortet og gjorde det til Nationaal Hoofdkwartier (nasjonalt hovedkvarter) for regimet. Fra da av ble det brukt til å fengsle motstandere av Bouterses regime. Blant fangene her var Surendre Rambocus og hans medarbeider Jiwansingh Sheombar som ble satt inn etter det mislykte motkuppet 11. mars 1982. 8. desember samme år ble femten av motstanderne mot Bouterse-regimet drept på den åpne plassen midt i fortet, hendelsen er i nederlandske og surinamske media kjent som de Decembermoorden – Desemberdrapene.
Surinaams Museum flyttet inn i fortet igjen i 1995.
Flaviviridae
Inndeling
Flaviviridae er foreløpig uklassifisert og hører ikke til noen orden. Det er per oktober 2015 60 kjente virusarter innenfor 4 ulike slekter:
Sputnik 11
Sputnik 11 er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 2001.
Toven
Gjennom fjellet går Toventunnelen på fylkesvei 78 mellom Drevja og Leiren.
Charlie’s Angels
Charlie's Angels er en amerikansk kriminalserie som gikk på ABC fra 1976 til 1981. Serien handlet om de tre kvinner: Sabrina, Jill og Kelly som var tilknyttet et særegent detektivbyrå i Los Angeles ledet av den mystiske Charles Townsend, som de aldri hørte annet en stemmen på. De tre kvinnene ble spilt av Kate Jackson, Farrah Fawcett-Majors og Jaclyn Smith, mens rollen som Charlie Townsend ble spilt av John Forsythe. I tillegg hadde David Doyle rollen som Charles assistent. Serien ble skapt av Ivan Goff og Ben Roberts, mena Aaron Spelling var produsent.
Deler av serien ble sendt i NRKs Detektimen i 1977.
Stavanger kirkegård
Stavanger kirkegård var kirkegården omkring Domkirken.
Geografi
Stavanger kirkegård grenset mot Kongsgård i vest, mot sør om lag halvveis mot Breiavatnet, den gikk derfra til Allmueskolen som lå øst for Domkirken, og opp til Bispegården (senere Hotell de Nord og «Klubben») som lå på dagens Domkirkeplassen nordøst for det rekonstruerte fundamentet på Mariakirken. I nord gikk den på 1700-tallet om lag til der Sparebank 1 nå har sine kontorer. Det var da ikke noen gate foran Domkirken.
I 1725 ble kirkegården utvidet mot dagens Sparebank 1-bygg, da en kjøpte hagen til Kristian Koht. Kirkegården gikk inn under dagens Sparebank 1-bygg. Mariakirken lå innenfor kirkegårdsmurene.
Kirkegården før Domkirken
En bygning under dagens kor i Domkirken brant ned en gang mellom 800 og 950. Den sto på stolper. Brannen etterlot seg et lag med trekull. Vi vet ikke hvilken funksjon konstruksjonen hadde. Det er ikke funn som støtter at dette var en kirke. På et tidspunkt ble det lagt 10-15cm jord over trekullet. En liten rektangulær kirkegård ble anlagt tidlig på 1000-tallet. Ut fra at de døde ikke ble kremert, ble lagt på ryggen, uten gravgods og med hodene i vest var det en kristen kirkegård. De døde ble stort sett lagt i øst-vest-retning, men med noe spredning. Ut fra antall graver var det en liten menighet. Dateringen er i hovedsak ut fra runesteinen som ble funnet i Mariakirken, men den støttes også av dateringene av flere skjeletter. Vi kan ikke si med sikkerhet om det ble bygd en kirke på kirkegården. En liten trekirke kan tidligst være fra tidlig på 1000-tallet. Noen begravelser kan ha vært foretatt før kirken eventuelt ble reist, kirken kan i så fall ha blitt bygd over noen av gravene. Det beste argumentet for at kirken eksisterte er skjelettene som lå i nær øst-vest-retning med lite retningsavvik, og at disse kan ha blitt orientert etter trekirkens retning. På den andre siden kan gravene også ha blitt plassert ut fra inngjerdingen av kirkegården og ikke fra trekirken. De historiske kildene gir heller ikke noe entydig svar om det var en kirke før Domkirken. Et stykke ut på 1000-tallet, før graver ble lagt over hverandre, ble det lagt ut et tykt lag jord på området trolig for å jevne ut skråningene. Jorda inneholdt store mengder skjell og bein fra 900-tallet og framover. De kom trolig fra et gårdstun. Etter at Domkirken ble påbegynt, ble de døde begravd i Domkirkens retning. Dateringene tilsier også at kirkegården var i bruk fram til midten av 1100-tallet. Kirkegården lå like utenfor det opprinnelige romanske koret, men inne i dagens gotiske kor.
Skjelettene hadde større variasjon i armstillingene enn det som er vanlig i Skandinavia. Det kan være et uttrykk for mangfold, der folk med ulike skikker møttes. Det er ikke spor etter bruk av kirkegården som utendørs ting eller som markedsplass. Minst en person ble gravlagt like vest for kirkegården. På samme sted var det også mange omrotede løse knokler, av ukjent opphav. Det var ikke gravgaver. En kan ikke helt utelukke at dette også var en del av kirkegården, men da må mange graver ha blitt fjernet.
Kirkegården
Det var på 1700-tallet tre innganger til kirkegården – den store, den lille og den midterste risten. Det var en inngang ved skolen på vei ned mot Klubbgata fra Domkirkeplassen og en på nordsiden av Haakon VIIs gate ved Kongsgård. Det var porter med jernrister ved inngangene. Jernristene var satt opp for at ikke husdyr skulle komme inn. Området omkring den midtre risten ble utgravd av Stavanger Museum i 1957.
Det var en blanding av steingjerder og plankegjerder rundt kirkegården. Kirkegårdsmuren ble trukket tilbake for veiutvidelser tidlig på 1800-tallet og i 1839. Steingjerdet ble så revet på 1850-tallet. På Domkirkeplassen ble det i stedet satt opp et stakittgjerde, som ble trukket inn mot Domkirken for å gi plass til veibygging på utsiden.
I 1681 ble det satt opp et hus på kirkegården på grensen mot Kongsgård. Det er det kalkhuset for kirken som sto opp til Bispekapellet. Huset er ikke med på Ulrik Fredrik Aagards kartskisse fra 1728, og nok revet like før. I 1683 var det to beinhus, ett på hver side av kirken. I 1703 ble det satt opp et nytt beinhus på nordsiden av Domkirken. Det gamle var forråtnet og nedbrudt. Beinhus ble brukt til å samle opp bein som hadde fulgt med opp når en gravde nye graver over eldre.
I 1734 ble en rekke store steiner på kirkegården fjernet, deriblant "den store stein" foran hoveddøra til Domkirken. I 1766, 1780, 1781, 1786 ble det foretatt sprengningsarbeider for å få utvidet kirkegården. De bortsprengte steinene ble brukt i steingjerdet mot almueskolens hage og åker.
Kirkegården på østsiden mot Breiavatnet, ble på 1700-tallet kalt for Urtegården. Urtegård betegner den delen av en kirkegård som ligger nærmest koret. I 1702 var det stakittgjerde med to innganger og dører om Urtegården mot skolen. I 1747-1748 hadde stodderfogden ansvaret for å holde veien over Urtegården ren. I 1758-1759 ble det satt opp en mur på Urtegården – "Urtegårdsmuren". Urtegården hadde tidlig på 1800-tallet flere familiegravsteder for byens rikeste familier, noen av familiegravstedene hadde kraftige murer rundt. Det var også i perioder en urtegårdsmann, som hadde ansvaret for den.
Da Lagård gravlund ble åpnet i 1834, ble det slutt med gravlegginger på Stavanger kirkegård.
I 1838 ble det bygget vei (Haakon VIIs gate – tidligere Vestre Bredevannsgate) på framsiden av Domkirken. En rekke skjeletter ble fjernet i forbindelse med veibyggingen. Ved senkingen av veien i 1858 over dagens Domkirkeplass ble det funnet ”tusenvis” av skjeletter mellom Mariakirken og Bispegården.
Sosiale forhold
Begravelsesstedet viste den avdødes sosiale status. På 1700-tallet var de dyreste gravstedene i denne rekkefølgen: Under koret i Domkirken, i kirkeskipet, i Urtegården, på kirkegården og på Fattigkirkegården under Kleiva.
I 1805 ble det forbudt å gravlegge noen under kirkene, og omtrent på denne tiden tok en til å ta ut kister som sto under koret. Den store oppryddingen kom i 1866, da om lag 100 kister ble fjernet. Skjelettene ble gravlagt i en fellesgrav utenfor Domkirkens nordre sideutgang. I 2021 ble det igjen tatt ut nesten hundre skjeletter og skjelettrester fra skipet. I 1926 og 1958 ble noen av gravsteinene satt opp i Rektorhagen langs muren mot Bispekapellet.
Ved en arkeologisk utgraving på nedsiden av Domkirken ble det i 2002 funnet graver like utenfor det gamle steingjerdet. Det kan være graver etter folk som ikke fikk lov til å bli gravlagt i vigslet jord.
Svithunkirkegården og Mariakirkegården
Svithunkirkegården omtales i skriftlige kilder i 1297 og Mariakirkegården i 1302. En del av gravene ved Mariakirken var orientert i kirkens lengderetning. Lengderetningen på Mariakirken avviker litt fra Domkirken. Det har kan derfor ha vært to atskilte kirkegårder, til henholdsvis Mariakirken og Domkirken (Svithunkirken). Stavanger kirkegård kan ha omfattet både Svithunkirkegården og Mariakirkegården.
Det er uvisst om steingarden rundt kirkegården også markerte middelalderens kirkegård. Det er funnet en rekke graver innenfor den gamle kirkegårdsmuren som er fra middelalderen, og det har nok vært kirkegård omkring både Domkirken og Mariakirken så lenge de har vært til.
Det er funnet flere skjeletter og kranier i området mellom Domkirkeplassen og Arneageren. Det har vært diskutert om disse var fra middelalderen, eller om det er fra oppgravingen ved veibyggingen på Domkirkeplassen om lag 1860. Dersom Kirkegården gikk helt til Arneageren, har det stor betydning for hvordan vi skal forstå bebyggelsen og innfartsveiene til byen.
Det er funnet to gullringer på kirkegården fra middelalderen, med navnene til de hellige tre konger innskrevet. De har vært tolket som magiske ringer. Den ene ble funnet i 1834, mens funntidspunktet for den andre er mer usikkert.
Ved graving for den nye veien foran Domkirken om lag 1860, ble det gjort funn av en eldre brolagt gate under laget med graver der Sparebank 1-bygget er nå. Det ble videre funnet en rekke bruddstykker av vindusinnfatninger i kleberstein. Den ene var "anseelig".
En gang, kanskje på 1860-tallet har en mellom Domkirken og Bispekapellet (Munkekirken), gravd ned 26 trappetrinn av kleberstein, som kan ha hørt til i Domkirken. Disse ble funnet i 1917.
Fylkesvei 5735
Fylkesvei 5735 går mellom Seimsbrua og Byrkjelo gård i Breim i Gloppen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 695 (Sogn og Fjordane). 12. januar 2021 sto ny Teita bru ferdig, den erstattet Teita midlertidige bru, 40.63 m lang.
STANKIN
Det tekniske statsuniversitetet i Moskva (Московский Государственный Технологический Университет (МГТУ)), tidligere Moskva s statlige institutt for maskin-instrument (Московский станкоинструментальный институт), som fremdeles brukes i akronymet STANKIN (СТАНКИН), er en av Russlands ledense tekniske utdanningsinstitusjoner.
Adnan Menderes lufthavn
İzmir Adnan Menderes internasjonale lufthavn er en flyplass i İzmir og som er oppkalt etter den tyrkiske politikeren og tidligere statsministeren Adnan Menderes. Flyplassen ligger 18 km sør for byen på veien til Selçuk, Efesos og Pamukkale.
Sarahs Skriblerier
Sarahs Skriblerier er en tegneserie av Sarah Andersen. Andersen begynte å publisere serien i 2011 på Tumblr, men siden den gang har hun kommet over på flere medier som Facebook, Instagram og Line Webtoon. I 2016 ga hun ut et bok med mange av seriens striper, riktignok på engelsk, Adulthood is a Myth. Serien følger Andersen sitt eget liv og opplevelser, spesielt dette med voksenlivet.
Rosslandsåna
Rosslandsåna er ei elv i Sokndal kommune i Rogaland. Ved Lindland renner elva sammen med Bakkaåna og danner elva Sokno. Rosslandsåna er 27,9 km lang regnet fra øverste kilde, og har et nedbørfelt på 106,74 km². Middelvannføringen ved munningen er 5,61 m³/s. .
Sarahs Skriblerier
I Norge er serien en av biseriene i tegneseriebladet Nemi.
Rosslandsåna
Nederst i elva ligger Lindland kraftverk som eies av Dalane Energi.
Richardis av Lauenburg
Richardis av Lauenburg (også kalt Rixa av Schwerin eller Rixa av Slesvig) (død 1384) var hertuginne av Slesvig. Richardis var dronning av Danmark i en kort periode 1326–1330 hvor ektefellen Valdemar III fungerte som regent.
Paret hadde to barn; Valdemar (døde før faren) og Henrik – senere hertug av Slesvig som sin far.
Regina Uchoa
Regina Uchoa (født 20. september 1959) er en brasiliansk volleyballspiller.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 7.
Luka Plantić
Luka Plantić (født 29. oktober 1996) er en kroatisk bokser.
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Neoorthogonius
Neoorthogonius er en slekt av løpebiller.
Utseende
En middellsstor, avlang, svart løpebille. Pornotum er avrundet firkantet, smalere enn de jevnbrede dekkvingene.
Utbredelse
Arten lever i India.
Pacific Blue (TV-serie)
Pacific Blue er en amerikansk action- og krimserie som gikk på kabel-TV-kanalen USA Network fra 1996 til 2000. Serien handler om sykkelpolitiet i Santa Monica i California og de utfordringer de møtte i jobben. Serien ble skapt av Bill Nuss og hadde flere likhetstrekk med Baywatch, noe som førte til at den ofte ble omtalt som «Baywatch on bikes».
Sendinger
Serien ble sendt på norsk TV 2 hver sommer fra 1997 til 2005. Etter massivt press på Facebook og epost bestemte TV 2 seg for å sende serien i reprise på TV 2 Zebra sommeren 2008. Serien ble også sendt i 2013 og 2020.
Dronning Mauds Fjell
Dronning Mauds Fjell (engelsk: Queen Maud Mountains) er en stor gruppe fjell og fjellkjeder i Den transantarktiske fjellkjede, beliggende mellom Beardmorebreen i vest og Reedybreen i øst. Dronning Mauds Fjell skiller polarplatået fra Rossbarrieren.
Roald Amundsen forserte Axel Heiberg-breen sentralt i Dronning Mauds Fjell i november 1911 på vei til Sydpolen og navnga fjellområdet etter dronning Maud av Norge.
De vestligste delene av Dronning Mauds Fjell ble observert under Nimrod-ekspedisjonen 1907–09 (Ernest Shackleton) og Terra Nova-ekspedisjonen 1910–13 (Robert F. Scott). Hele området ble kartlagt av amerikanske ekspedisjoner ledet av Richard Byrd i 1930- og 1940-årene, og senere av ekspedisjoner fra United States Antarctic Program (USARP) og New Zealand Antarctic Research Program (NZARP) fra 1950- til 1970-årene.
Dronning Mauds Fjell er inndelt i følgende fjellkjeder:
Piet Hein
Piet Hein (født 16. desember 1905 i København, død 17. april 1996 i Middelfart, Fyn) var en dansk dikter, forfatter, oppfinner, matematiker og verdensborger. Hein brukte pseudonymene Kumbel, Kumbel Kumbell og Notorius Jubelco.
Hans fornavn Piet er den hollandske formen for Peter som betyr «klippe», «stein», mens etternavnet Hein er en skrivemåte for hen, det gamle danske ordet for en brynestein. «Kumbel» eller kumbl, som det egentlig het, betyr også «stein», helst «minnestein» eller «bauta». Dermed kan Piet Hein eller Stein Stein på et vis oversettes med «Kumbel Kumbel». Det siste ordet skrev han opprinnelig med dobbel-L, men senere ble signaturen bare Kumbel. I antikken ble en innskrift som på de norrøne minnesteinene kalt et epigram, og epigrammet er den svært gamle genren som Heins gruk skrev seg inn i.
Liv og virke
Piet Hein var enebarn. Hans mor Estrid Hein (1873-1956) var øyelege, og han vokste opp i «Rungsted skovhus», dit han siden vendte tilbake. Hans far ingeniøren engasjerte seg ifølge sønnen i elevatorer og støvsugere før noen av delene var oppfunnet. I diktet «Min mor» fra 1948 beskriver Piet Hein sin mor i to setninger:
Etter å ha avlagt matematisk artium på Metropolitanskolen, flyttet han til Stockholm for å gå på den kongelige svenske kunsthøyskolen. Uten å ha fullført sine studier flyttet han i stedet hjem og tok fatt på filosofi og teoretisk fysikk ved Københavns Universitet.
Piet Hein ble valgt til leder for den danske motstandsbevegelsen i april 1940. Han fortsatte å offentliggjøre anonyme dikt under annen verdenskrig. Som matematiker var Hein opptatt av kombinatorikk, herunder spill. Han oppfant i 1942 spillet Hex, opprinnelig Polygon. Hein er kjent for sine geometriske figurer. Julen 1959 presenterte han superellipsen i forbindelse med Sergels Torg, der den siden ble en realitet. Siden kom forskjellige varianter i tre dimensjoner. Det 11 meter høye soluret Helix Helios er satt opp i Egeskov slottspark.
Hein var også en norgesvenn, og har skrevet flere hyldningsdikt til landet, deriblant et med ordene «Danmark var ikke Danmark, hvis ikke Norge var til». Sigurd Hoel, Aksel Sandemose – selv dansk, Francis Bull, Thor Heyerdahl og Arnulf Øverland var blant hans venner. Heins foreldre tok ham med på årvisse norgesreiser mens han ennå var så liten at han ikke husket sitt første besøk i Norge. Men han kom til å vandre Jotunheimen på kryss og tvers, og fikk sin fjerde sønn døpt Jotun.
I årene 1969-76 bodde han utenfor London. Siden slo han seg ned på den fynske herregården Damsbo.
Kumbels gruk
Piet Hein publiserte en rekke gruk - en sammentrekning av «grin» (= flir) og «sukk», utgitt under pseudonymet Kumbel (på norrønt en stein med inskripsjon). Kumbels gruk er verdensberømte. De fleste er skrevet på dansk, men mange er oversatt til mer enn tyve språk. Det er korte underfundige dikt, ofte med tegninger, som forener glede med sorg, mørke med lys. De nesten 10 000 gruk'ene er kommet i opplag på minst halvannen million og oversatt til flere enn 20 språk. Piet Hein gjendiktet dem selv på engelsk.
Et at de første og mest kjente var «Lillekat» med undertittelen «Samtale på vejen, 1940», om den lille kat på vejen, der sgu var sin egen, et bilde på Danmark under den tyske okkupasjonen. Det ble fulgt opp av dette uoffisielt delte gruk, også fra 1940, om tyske militærkonserter: (Vedr. «besettende makt»: På dansk ble okkupasjonsmakten kalt besættelsesmagten. )
Husk at nemme hvad det gælder.
Husk at elske, mens du tør det.
Husk at leve, mens du gør det.
(oversatt) Den som kun tar spøk for spøk,
og alvor kun alvorlig,
han og hun har faktisk fattet
begge deler dårlig.
Og en trøst:
Bibliografi
Hein utga over 60 bøker, her er noen av de første:
Denis Galimzianov
Denis Ramiljevitsj Galimzianov (russisk: Денис Рамильевич Галимзянов; født 7. mars 1987) er en russisk syklist. . I Vuelta a España 2010 endte han blant de ti beste på fem av de 13 etappene han deltok på. I 2011-sesongen fikk han blant annet to tredjeplasser i Paris–Nice og etappeseier og spurttrøye i KBC Driedaagse van De Panne-Koksijde, samt andreplass i Scheldeprijs.
I mars 2012 testet han positivt for EPO, og ble utestengt i to år.
Esztergom
Esztergom (tysk: Gran; slovakisk: Ostrihom; serbisk/kroatisk: Ostrogon; latin: Strigonium) er en by nord i Ungarn, 45 kilometer fra Budapest. Donau danner her grensen mot Slovakia, hvor søsterbyen Štúrovo ligger.
IBM POWER
POWER, forkortelse for Performance Optimization With Enhanced RISC, er et RISC instruksjonssett som blir utviklet av IBM. Det er også navnet på en serie med mikroprosessorer som implementerer dette instruksjonssettet. Mikroprosessorene POWER1, POWER2, og de første utgavene av PowerPC inneholder et 32-bit POWER instruksjonssett. Fra og med POWER3 og PowerPC 604 inneholder både POWER og PowerPC mikroprosessorer et 64-bit POWER instruksjonssett.
Esztergom
Historie
Stedets første bosettere var kelterne. I romertiden var det anlagt en by her kalt Salvio Mansio. Etter folkevandringstiden, ca. i år 500, kom slaverne til området og kalte stedet Strěgom (av å våke); herfra kunne man overvåke Donau. Det ungarske navnet på byen er en avledning av Strěgom.
IBM POWER
POWER3 og høyere implementerer ikke noen av de eldre POWER-instruksjonene som ble fjernet fra instruksjonssettet da PowerPC ble lansert, og heller ikke noen av utvidelsene til POWER2 som  og.
Esztergom
Historie
Gran, det tyske navnet for byen er avledet av elven Hron, som munner ut i Donau ved Štúrovo på den andre siden av elven.
Magyarene befolket området i begynnelsen av det 10. århundre. Mot slutten av århundret ble byen sete for storfyrsten Géza. Gézas sønn, István (969 til 1038) kristnet magyarene. István I. (tysk Stephan) ble kronet i Esztergom 1. juledag 1000, eller etter andres mening 1. nyttårsdag 1001, som ungarernes første konge. Han ble erklært som helgen i 1083.
Esztergom er Ungarns eldste erkebispesete. Erkebiskopen av Esztergom er derfor primas i den romersk-katolske kirken i Ungarn. Byens katedral er Ungarns største kirke.
Politikk
Den ungarske forfatningsdomstolen (Magyar Köztársaság Alkotmánybírósága), grunnlagt i 1989, har sitt formelle hovedkvarter i Esztergom. Formålet med opprettelsen av domstolen var å gi støtte til utviklingen av rettsstaten, de forfatningsrettslige regler og beskyttelsen av andre grunnleggende rettigheter.
Severdigheter
Maria Valeria-broen, som forbinder Esztergom og Štúrovo, ble gjenåpnet i 2001. Broen ble opprinnelig planlagt av Feketehazi Janos, som også planla frihetsbroen i Budapest. Broen er ødelagt to ganger, først i 1919 og deretter 26. desember 1944 av tyskerne, da de trakk seg ut av Ungarn.
Byen preges av Esztergomkatedralen, som ble påbegynt i 1822. I 1856 ble deler av kirken innviet med verket «Missa solennis zur Einweihung der Basilika in Gran» av Franz Liszt: Graner messe. Kirken er i dag Ungarns største og Europas tredje største kirke, med en grunnflate på 5 600 m².
Den japanske Suzuki Motor Corporation grunnla i 1993 det ungarske datterselskapet Magyar Suzuki Corp. i Esztergom og opprettet her en avdeling for produksjon av småbiler.
Annet
I 1973 ble en klassisk gitarfestival holdt for første gang, som deretter ble holdt annethvert år til 2009.
Mohammed Houmri
Mohammed Houmri (født 13. mars 1993) er en algerisk bokser.
Han representerte Algerie under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Kuosheng kjernekraftverk
Kuosheng kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Taiwan. Det ligger ved kysten i kommunen Wanli, helt nord i landet. Anlegget er Taiwans andre kjernekraftverk i kommersiell drift. Byggingen av kraftverket begynte i 1972, og den første av anleggets i alt to reaktorer ble satt i drift i slutten av 1981. Den andre reaktoren åpnet i 1983. De to reaktorene har tilsammen en maksimal effekt på om lag 2 004 MW. I 2007 var årsproduksjonen 14 136 GWt.
Milanković-syklusene
Milanković-syklusene er de forandringene i Jordens strålingsbalanse som skyldes at relativt små endringer i Jordens bevegelse omkring Solen forandrer innstrålingen av sollys. Disse små, sykliske variasjonene korrelerer godt med variasjonene i Jordens klima gjennom tertiærtiden og er en sannsynlig forklaring på svingningene i klima i denne perioden. Fenomenet har fått sitt navn etter den serbiske ingeniøren, astrofysikeren og matematikeren Milutin Milanković (1879–1958) som gjorde mye forskning på området, selv om selve grunnidéen stammer fra andre forskere på 1800-tallet. Jordens bane rundt Solen forandres i tre ulike sykluser med baneparametrene eksentrisitet, aksehelning og presesjon, det vil si hvor elliptisk banen er, hvor mye jordaksen heller og i hvilken retning jordaksen heller. Disse parametrene har alle en variasjon med tiden som opptrer med regelbundne sykluser. I tillegg er det slik at Jorden tar imot ulike mengder sollys ved ulike tidspunkter i løpet av året og på ulike steder, noe som kan utløse istider og varmeperioder.
Teorien om Milanković-syklusene er ikke helt problemfri ettersom modellen iblant forutser feil styrke på forandringene, men disse avvikene kan trolig forklares med at vi ikke fullstendig forstår ulike forsterkende tilbakekoblingsprosesser, som f.eks. nivået av karbondioksid i luften eller drastiske hendelser i Jordens atmosfære. Endringen av jordas strålingsbalanse siste ca 100 år som følge av doblet konsentrasjon av karbondioksid er trolig større enn variasjonene som følge av Milanković-syklusene.
Jordens bevegelser i omløpsbanen
Jordens omløpsbane rundt Solen kan ses på som konstant, men det har lenge vært kjent at det finnes små forskjeller fra år til år. Disse forskjellene skyldes at Solen og Jorden ikke er de eneste objektene i solsystemet. Utenom Solen utsettes Jorden stadig for gravitasjonskrefter først og fremst fra Venus, Jupiter og månen. Alle disse kreftene tilsammen har tre viktige effekter på Jordens bane:
Eksentrisitet
Jordens bane er ikke en perfekt sirkel, men er mer eller mindre nøyaktig ellipseformet som de andre planetene. Eksentrisitet er et mål på hvor mye av baneformen som avviker fra en perfekt sirkel. Ettersom Jordens bane rundt Solen er en ellipse betyr det at Jorden er nærmere Solen til visse tidspunkter på året enn andre. Idag er eksentrisiteten ca. 0,017 (der 0,0 er en perfekt sirkel og 1,0 er en parabelbane), hvilket betyr at avstanden mellom Solen og Jorden varierer med 3 % i året. Dette avviket gir opphav til en 6 % stor forskjell i solinnstråling mellom perihelium, når Jorden er nærmest, og aphelium, når Jorden er lengst unna.
Aksehelning
Aksehelningen, eller oblikvitet som det også kalles, er vinkelen mellom Jordens rotasjonsakse og en linje som står vinkelrett på jordbanens plan. En stor aksehelning innebærer mer ekstreme årstider, mens vi uten noen aksehelning (aksehelning på 0°) ikke ville ha hatt noen årstider i det hele tatt. For tiden har Jorden en aksehelning på rundt 23,5°, men den varierer mellom 22,1° og 24,5°. Vi har altså en aksehelning ganske nær gjennomsnittet idag. I tidsperioder med stor aksehelning er somrene varmere og vintrene kaldere enn de er nå. Ved en mindre aksehelning inntreffer på samme måte mildere vintre og kjølige somre. Det er de nevnte kjølige somrene som mest sannsynlig lar store mengder landis akkumuleres ved store høyder (som i Norge og Sverige). Aksehelningen varierer med en periode på rundt 40 000 år.
Presesjon
Jordaksens presesjon innebærer at punktet på himmelen hvor jordens akse peker, sakte roterer rundt i en sirkel. Et lignende fenomen kan observeres på et lite gyroskop (en snurrebass). For jordens del er dreiningen så langsom at en hel omdreining tar ca. 26.000 år å fullføre. Nå peker jordaksen omtrent mot Polarstjernen, men om ca. 12.000 år, vil den i stedet peke på et punkt nær stjernen Vega. Etter ytterligere 14.000 år, vil jordens akse igjen peke på Polarstjernen.
Også jordens elliptiske bane rundt solen gjennomgår en slags presesjon - ellipsen endrer gradvis retning og fullfører en full rotasjon i løpet av ca. 112.000 år.
Tidligere teorier
Den sveitsiske glasiologen Louis Agassiz var den første som pågående argumenterte for eksistensen av en istid selv om andre tidligere hadde spekulert i lignende baner. Det gikk ikke lenge før Joseph-Alphonse Adhémar i 1842 publiserte sin modell i boken Revolutions de la Mer som han mente forklarte Agassizs klimaforandringer bare fra Jordens presesjon.
Beregningene som Adhémar gjorde forutså at Jorden skulle variere mellom istider på nordlige halvkule og istider på sørlige halvkule. Han tenkte seg at det nå var istid på sørlige halvkule og at det var derfor at Antarktis nå var dekket av is. For 20 000 år siden skulle det motsatte ha skjedd, med en istid på nordlige halvkule og temmelig varmt på Antarktis, noe som skulle vise seg å være feilaktig. I år 1875 fulgte James Croll i sin bok Climate and time in their geological relations opp Adhémars beregninger. Croll hevdet at presesjonen var meget viktig, men innså at disse forandringene var ganske svake og ikke direkte kunne forklares med de klimaforandringene som man anså hadde forekommet. Derfor forsøkte han å finne noen forterkende effekt, først og fremst i havet, men han lyktes bare delvis.
Milankovićs teori
Etter Crolls publikasjon skulle drøye frem til 1916 da en serbisk matematiker, Milutin Milanković, bestemte seg for å prøve å forklare klimasyklusene. Han lagde først grundige matematiske modeller, der han tok hensyn til samtlige tre effekter og Jordens bevegelse i banen og variasjonen av solinnstråling, og i 1920 publiserte han mye av dette.
Ved hjelp av Milankovićs beregninger forsøkte den russisk-tyske forskeren Wladimir Köppen og den tyske forskeren Alfred Wegener med støtte fra Milanković å forklare istidene ved at man antok at det ikke var de kalde vintrene som utløste istider, men snarere de kjølige somrene. De skrev en bok om det hele, Die Klimate der geologischen Vorzeit, noe som støttet Milankovićs teori om sykliske istider.
Ingrid Becker
Ingrid Mickler-Becker (født 26. september 1942), tysk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.
Milanković-syklusene
Milankovićs teori
Inspirert av Köppen og Wegeners fremgang forsøkte Milanković senere selv å samsvare sine modeller om solinnstråling med istidens oppbygning og tilbaketrekning. For å lykkes med dette antok han at visse breddegrader er viktigere enn andre og valgte 65° (omkring samme breddegrad som Luleå) som bakgrunn for sine beregninger. Grunnen til at det var akkurat denne breddegraden som ble valgt av Milanković er at det er i dette området man antok at istidene begynte med tilvekst av store ismasser. Modellen ble publisert i 1941, og her forutså han klimasykluser på 23 000 og 41 000 år, men mangel på data over tidligere klima førte til at også Milankovićs idéer mer eller mindre ble glemt i senere tid.
Ingrid Becker
Becker ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Hun vant damens femkamp foran Liese Prokop fra Østerrike og Annamária Tóth fra Ungarn.
Fire år senere, under Sommer-OL 1972 i München, vant hun sin andre olympiske gullmedalje. Hun var med på det vesttyske stafettlaget som vant 4 x 100 meter stafett for damer, med tiden 42,81 som var verdensrekord, foran Øst-Tyskland og Cuba. De andre på laget var Christiane Krause, Annegret Richter og Heide Rosendahl.
Milanković-syklusene
Nyere teorier
I begynnelsen av 1950-årene hadde borekjerner blitt hentet opp fra havbunnen. Disse viste spor etter kraftige og sykliske klimaforandringer. Men de viste en syklus på 100 000 år i stedet for de kortere syklusene som Milanković hadde foreslått. Dermed var interessen for Milankovićs modell fortsatt lav. Det var ikke før i 1976 at modellen hans kom i lyset når Hays m.fl. presenterte utførlige data fra borekjerner som lå i dyphavssedimenter. Disse dataene viste at Milankovićs teorier faktisk stemte overrens med hva man så. Bortsett fra den tydelige 100 000 årssyklusen fantes mindre sykluser med en periode på 23 000 år og 41 000 år. Milanković hadde hatt rett. Istidene og de varme periodenes gjennomslag kunne knyttes sammen med forandringer i Jordens baneparametre.
Rett etter Hays banebrytende publikasjon fulgte en enorm strøm av artikler som tok for seg fenomenet, f.eks. Bergers artikler fra 1977 og 1978, Pollards artikkel fra 1978 og Imbrie-brødrenes artikkel fra 1980. Disse videreutviklet stadig modellen og lyktes i ettertid med å forklare tidligere istider. Fra 1980-årenes begynnelse kunne man ved hjelp av datamaskiner lage mye mer komplekse modeller som også inkluderte bieffekter i atmosfæren og havet.
Vedvarende problem
Enkelte problemer finnes fortsatt med modellen. Man har f.eks. vanskeligheter med å forklare hvorfor 100 000 årssyklusen er den kraftigste, observerbare effekten når de kraftigste variasjonene følger andre frekvenser. Blant annet påpekte Wunsch i 2004 at man sammenlignet med en altfor kort tidsperiode og at man tok for raske beslutninger rundt 100 000 årssyklusens avhengighet av baneparametrene. Han påpeker at denne syklusen ikke var like dominerende for mer enn 1 million år siden. Andre (f.eks. Gildor og Tziperman i 2000 mener at 100 000 årssyklusen er avhengig av forandringer i banen, men i enda større grad av havisens utbredelse. For mer enn 1 million år siden var klimaet varmere og havisen ikke like utbredt, men etter dette sank gjennomsnittstemperaturen over lang tid og syklusene gikk over fra å domineres av 41 000 årssyklusen til 100 000 årssyklusen når havisen kom frem.
Også andre problemer eksisterer, men de fleste forskere på området er sikre om at Milanković-syklusene er viktige for klimaforandringer, problemer ligger mer eller mindre i at tilbakekoblingsprosessene som aktiveres ved ulike temperaturer er mer kompliserte og kraftigere enn man først antok og mye vanskeligere å ta hensyn til i modeller. Dette bør lede til viss uro angående utslipp av drivhusgasser fordi effekten ofte tenkes å være mye større enn årsaken. Med andre ord skulle også en mindre endring i temperaturen i atmosfæren kunne aktivere ulike effekter som drastisk endrer klimaet over svært kort tid.
Fremtiden
Unntatt effektene forårsaket av mennesker kan man lage modellene over hvordan klimaet kommer til å se ut i fremtiden ved hjelp av Milanković-syklusene. Men ettersom så stor usikkerhet finnes i fortiden, må man også regne med stor usikkerhet knyttet til forutsigelser om fremtidens temperaturer. Imbrie-brødrene antok i 1980 at f.eks. den avkjølingen som vi har sett i de siste 6 000 årene kommer til fortsette i 23 000 år til og lede oss inn i en ny istid. Berger og Loutre på den andre siden mente i 2002 at den nåværende interglaciære varme perioden trolig kommer til å fortsette i minst 50 000 år til fordi de ikke ser noen større forskjeller i solinnstråling i denne perioden. De mener også at vi i tillegg til de menneskeskapte effektene sannsynligvis kommer til å se en oppvarming i denne perioden med avsmelting av isen på Grønland samt store deler av isen på Antarktis.
Askvoll
Askvoll er en kommune lengst vest i Sunnfjord i Vestland. Kommunen grenser mot Sunnfjord kommune i øst, Kinn kommune i nord, Fjaler i sør og Nordsjøen i vest.
Næringsliv
Askvoll har et variert næringsliv med stor vekt på primænæringer. 16 prosent av befolkningen arbeider innen jordbruk, skogbruk og fiske. Sysselsettingen innen industrivirksomheter utgjorde 9,14 prosent i 2008 mot 5,25 prosent i 2015. Industrivirksomheten i kommunen har i mange år vært dominert av metallvareproduksjon, særlig knivproduksjon (A/S Helle Fabrikker), og næringsmiddelindustri (fiskeforedlling).
Kommunen har i de senere år hatt en markert nedgang i folketall og arbeidsplasser. Utviklingen av folketallet har vært særlig negativ i aldersgruppen 20-40 år. Kommunen var i perioden 2011-2016 tildelt omstillingsmidler fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet og Sogn og Fjordane fylkeskommune. Formålet med omstillingsprosjektet var arbeidsplassvekst og tilflytting.
Oddvar Torsheim
Multikunsteren Oddvar Torsheim (1938–) ble født i Askvoll. På sentrumskaia i Askvoll kommune står en skulptur i iddefjordsgranitt som forestiller Torsheim. Skulpturen ble avduket på Torsheims 75-årsdag den 2. november 2013; den er laget av billedkunstneren Stig Eikaas.
Santa Maria del Mar
Santa Maria del Mar er en basilica minor i Barcelona. Den ligger i bydelen La Ribera, og ble bygd mellom 1329 og 1383. Den er et enestående eksempel på katalansk gotisk arkitektur, med en reinhet og helhet i stilen som er veldig uvanlig for store middelalderbygninger. Den består av et midtskip og to sideskip som danner en halvrund koromgang der de møtes.
Santa Maria del Mar har alltid hatt et rykte på seg om å være en folkelig kirke bygd av arbeidere for arbeidere, og fungerte som arbeiderklassens katedral. En betydelig del av arbeidet med bygginga ble utført av såkalte bastaixer, som frivillig og ulønna bar steinblokker fra steinbruddet i Montjuïc til kirken. Den ble bygd over en eldre og mindre kirke med samme navn.
Utenfor Santa Maria del Mar er det en liten plass med tre trær, som kalles Fossar de les Moreres, etter navnet på monumentet som står der. På denne plassen ble flere av dem som forsvarte Barcelona under beleiringa i 1714 begravd, og monumentet er en fakkel som brenner for å hedre de falne.
Den historiske romanen Havets katedral av Idelfonso Falcone er lagt til perioden for byggingen av Santa Maria del Mar og basilikaen danner bakteppet for handlingen i boken.
Reidun Sæther
Reidun Sæther (født 9. desember 1980) er en norsk sanger, skuespiller og sangpedagog.
Sæther har utdannelse fra Teaterhøyskolen i Gøteborg (2002-2005), Complete Vocal Institute i København (2008-2011), samt Georgia Southwestern State University (1999-2000). Sæther startet sin sang- og skuespillerkarriere ved Lillestrøm Kultursenter der hun spilte musikalroller som Operaslangen Kaa i Jungelboken og Cruella de Vil i 101 dalmatinere, siste året på Teaterhøyskolen i Gøteborg debuterte hun i rollen som Dorothy i Trollmannen fra Oz ved Östgötateatern i Norrköping, som hun også spilte i 2006 i Linköping.
Sæther spilte rollen som Cosette i Akershus Teaters oppsetning av Les Miserables, Jellylorum/Griddlebone i Cats på Chat Noir i Oslo, Kirsti Rypdal i Lykken Er et Grand Prix Eventyr, og mottok gode kritikker for sine tolkninger av Killer Queen i rockemusikalen We Will Rock You i 2011, samt «Lady of the Lake» i humormusikalen Spamalot på Folketeateret i 2012. Sæther mottok i 2012 Norges første musikkteaterpris for sin tolkning av «Lady of the Lake», og ble nominert til Komiprisen 2013 for denne rollen. 2013 turnerte hun med forestillingen Reidun og Per elsker Musikaler sammen med Per Vollestad. I 2014 spilte hun rollen som Svetlana i Chess in Concert som sattes opp av Arktisk Filharmoni under Chess VM i Tromsø, under ledelse av dirigent Anders Eljas. Til denne konserten skrev Bjørn Ulvæus ny engelsk tekst til Svetlanas sang "He's a man, he's a child", og Sæther ble derfor den første til å fremføre denne versjonen av sangen. Benny Andersson var begeistret for Sæthers tolkning og publiserte liveopptaket digitalt gjennom sitt plateselskap Mono Music.
Sommeren 2015 hadde humor- og musikkshowet Diva and the Beast premiere på Klubben i Tønsberg. Showet var et nyskrevet show med Sæther og Øivind Blunch som duo. Showet høstet gode kritikker og hadde nypremiere på Chat Noir i Oslo høsten 2015. Der spiltes det også våren 2016 før det ble tatt ut på norgesturne. Høsten 2016 spilte Reidun rollen som Kristina i konsertversjonen av musikalen Kristina från Duvemåla under ledelse av Anders Eljas ved Lillestrøm Kultursenter. Våren 2017 gjenopptok hun rollen som Operaslangen Kaa, 20 år etter at hun gjorde den første gang, denne gangen i oppsetningen av Jungelboken ved Chatau Neuf i Oslo. 2017 og 2018 var Sæther å se sammen med bl.a. Anita Skorgan i showet Store Norske, som baserte seg på norske hits ved Edderkoppen Scene i Oslo. Julen 2017 var Sæther solist i turneen Julenatt. 2018 gjenopptok hun sin rolle som Svetlana i Chess in Concert under 10 fulle hus ved Lillestrøm Kultursenter, igjen under ledelse av Anders Eljas. Julen 2018 og 2019 medvirket Reidun i Aller sin juleturne, ved siden av Elisabeth Andreassen og Øivind Blunch, under regi av Runar Borge.
Sæther spilte gjesterollen som Trulte Thorsen i TV 2s såpeserie Hotel Cæsar fra 2011 til 2012. Hun har også medvirket i Melodi Grand Prix (2012), Allsang på Grensen, Beat For Beat, VM-Konsertene på NRK i 2011, Artistgallaen, Amandaprisen, I kveld med Ylvis, Kvelden Før Kvelden, Håp i en Gryte, Chat Noir i 100 på NRK 2012, samt hatt gjesteopptreden i Lilyhammer 2 i 2013. Hun ble innhentet som sangekspert i Harald Eias program Brille i 2018. Høsten 2014 deltok hun i programmet Stjernekamp på NRK, der hun kom på en andreplass.
Melodi Grand Prix 2012
Med låten «High on Love» kom Sæther på 3.-plass i den første delfinalen som gikk av stabelen på Ørland 21. januar. Sammen med Nora Foss Al-Jabri og The Carburetors deltok hun i finalen som ble arrangert i Oslo Spektrum 11. februar.
Paul D. Boyer
Paul D. Boyer (født 31. juli 1918 i Provo, Utah, død 2. juni 2018 i Los Angeles ) var en amerikansk biokjemiker og nobelprisvinner. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 1997 for sin klargjøring av den enzymatiske mekanismen for syntese av adenosintirfosfat (ADP). Han delte halvparten av prispengene med engelskmannen John E. Walker, mens den andre halvparten ble tildelt dansken Jens Christian Skou.
Chen Daxiang
Chen Daxiang (født 27. januar 1996) er en kinesisk bokser.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Aurskog-Høland bygdetun
Aurskog-Høland bygdetun ligger på Bråte, Hemnes i Høland. Utgangspunktet for bygdetunet var August Kroghs samlinger med en mengde gamle gjenstander og ei gammel stue. Tunet representerer i dag gammel gårdsbebyggelse i form av bolighus, driftsbygning med husdyrrom og flere mindre bygninger. Ei skolestue fra Hølands eldste faste skole er også en del av samlingen. Bygdetunet er i dag en sosial og kulturell møteplass i bygda, og er en avdeling av Museene i Akershus (MiA) som driver museet i samarbeid med Bygdetruppen.
Bygdetunet ble offisielt åpnet 12. september 1964, og feiret 50-årsjubileum i 2014. Fram til 31. desember 1965 var Bygdetunet et museum for Søndre Høland kommune, Nordre Høland kommune og Mellom Kinnestad, Setskog. Fra 1. januar 1966 ble Aurskog kommune slått sammen med S.Høland, N.Høland og Setskog til Aurskog-Høland kommune og Tunet fikk navnet Aurskog-Høland bygdetun.
Aurskog-Høland Bygdetun har 19 bygninger.
Grasmyr
Grasmyr er navnet på flere steder i Norge:
Novyje bremenskije
Novyje bremenskije (originaltittel: Новые бременские) er en russisk animert film fra 2000 regissert av Aleksandr Gorlenko.
Dom dlja bogatykh
Dom dlja bogatykh (originaltittel: Дом для богатых) er en russisk film fra 2000, regissert av Vladimir Fokin.
Handling
Historien er lagt til et gammelt herskapshus i Moskva. På midten av 1800-tallet blir adelsmannen Burkovskij nødt til å selge hjemmet som i mange år har tilhørt familiens hans, og fra dette øyeblikket begynner eiendommen en transformasjon - og den blir sammenvevd med skjebnen til alle de forskjellige menneskene som har bodd der:
Blant annet medlemmer av Narodnaja volja, og kommissærer som tilhørte bolsjevikene, før den ble en felles leilighet for ulike familier, før satiriker, poet og skuespiller Rumjanov flyttet inn der. I årenes løp bodde det både aristokrater og småborgere, religiøse og ateister på dette stedet.
Joshua Fry Speed
Joshua Fry Speed (født 14. november 1814 i Louisville i Kentucky i USA, død 29. mai 1882 samme sted) var en nær ungdomsvenn av USAs president Abraham Lincoln.
Han var sønn av dommeren John Speed og Lucy Gilmer Fry Speed. Begge foreldrene var fra betydelige slaveeierfamilier. Hans bror James Speed tjenestegjorde som USAs justisminister årene 1864–1866.
Joshua Speed studerte ved St. Joseph's Academy i Bardstown i Kentucky. Han flyttet i 1835 til Springfield i Illinois.
Speed hadde en butikk i Springfield dit Lincoln i 1837 kom for å kjøpe en seng. Lincoln hadde nettopp ankommet byen for å arbeide der som advokat. Samtalen sluttet med at Lincoln og Speed bestemte seg for å dele rom med hverandre og Lincoln delte også seng med Speed, ettersom det bare fantes én seng i rommet. Lincoln og Speed delte rom i noen år.