cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anti-gender-bevegelsen
Historie
Professor Hande Eslen-Ziya, som leder forskergruppen på Populisme, antikjønn og demokrati ved Universitetet i Stavanger, skriver at antikjønnbevegelsen er en høyrepopulistisk ideologi som skaper en alternativ «trollvitenskap»-diskurs, med henvisning til begrepet trolling i internettkontekst. Etnologen og kjønnsforskeren Marion Näser-Lather skriver likeledes i en artikkel i Kvinder, Køn & Forskning at den «kjønnskritiske» diskursen har røtter i en antifeministisk tradisjon og ofte angriper kjønnsforskningen. Ifølge Näser-Lather «tilhører ikke [de ‘kjønnskritiske’ argumentene] den vitenskapelige diskursen, men kan tolkes som en form for vitenskapspopulisme som gir ‘vitenskapelig’ autoritet til dannelsen av autoritære, antifeministiske diskurser som tar sikte på å reifisere ‘sikker’ kunnskap om ‘kjønn’. Følgelig leses ‘kjønnskritiske’ forfattere hovedsakelig av lekfolk, herunder høyreorienterte og kristenfundamentalistiske medier og aktører.»
Med henvisning til selverklærte radikalfeministers omfavnelse av antikjønnbevegelsens ideologi skriver professor Wencke Mühleisen at
SAIHs kampanje «Dominoeffekten» fra 2020 satte fokus på anti-gender-bevegelsen.
Folio
Folio har flere betydninger:
Weibo
Weibo (kinesisk: 微博, pinyin: Wēibó) er den versjon av mikroblogging som er dominerende i Folkerepublikken Kina. De er i løpet av kort tid – siden 2009 – blitt svært utbredte. Den markedsledende av disse tjenestene, Sina Weibo (新浪微博), ble lansert i august 2009 av Sina.com, og hadde over 20 millioner registrerte brukere i oktober 2010.
Kinesisk mikroblogging kan i regelen uttrykke langt mer enn blogging på andre språk, ettersom ett kinesisk enkelt skrifttegn formidler mer mening enn én latinsk bokstav. Av og til klarer samfunnskritiske bloggere å omgå – i alle fall midlertidig – sensuren ved å benytte forkortelser i latinske bokstaver eller kinesiske homofone skrifttegn.
Folkeavstemningen i Nederland om assosieringsavtalen mellom EU og Ukraina i 2016
Folkeavstemningen i Nederland om assosieringsavtalen mellom EU og Ukraina i 2016 var en nasjonal rådgivende folkeavstemning om Nederlands godkjenning av en samarbeidsavtale mellom EU, Det europeiske atomenergifellesskap og EUs 27 medlemsland.
Folkeavstemningen ble avholdt den 6. april 2016, mens Nederland hadde formannskapet i Rådet for Den europeiske union. Spørsmålet velgerne skulle stemme over var: Er du for eller imot loven om godkjenning av samarbeidsavtalen mellom EU og Ukraina?.
Den nederlandske opposisjonen anklaget spesielt regjeringen Jatsenjuk II (2. desember 2014 - 14. april 2016) og president Petro Porosjenko for den utbredte korrupsjonen i Ukraina, og derfor ville de ikke utvide samarbeidet med Ukraina. Noen dager før folkeavstemningen ble det også avslørt i Panama-dokumentene at Porosjenko hadde gjemt bort penger i skatteparadis gjennom såkalte postboksforetak.
Kinas ungdomsdagblad
Kinas ungdomsdagblad, eller Zhongguo Qingnianbao (kinesisk: 中国青年报, pinyin: Zhōngguó qīngnián bào) er en kinesisk dagsavis og Kinas kommunistiske ungdomsforbunds offisielle talerør. Avisen ble grunnlagt i 1951 og har sitt hovedkontor i Beijing. Kinas ungdomsdagblad ble lenge betraktet som forholdsvis reformistisk.
Marit Otterlei
Marit Otterlei (født 1963) er professor ved Institutt for kreftforskning og molekylær medisin (IKOM) ved NTNU. Otterlei leder forskningsprosjektet TAMiR - Targeting antimicrobial resistance by inhibition of bacterial stress responses. TAMiR-prosjektet har finansiering fra Trond Mohn stiftelse (TMS) og er et samarbeid med forskningsgrupper på NTNU, Oslo Universitetssykehus og Københavns Universitet. Forskningen handler om utvikling av nye antibiotika.
I forskning innen antibiotika og antibiotikaresistens er Marit Otterlei en av forskerne som på verdensbasis har kommet lengsti å utvikle ny antibiotika.
Gott der Hoffnung erfülle euch
Gott der Hoffnung erfulle euch er en kantate komponert av Georg Philipp Telemann.
Den ble komponert i Eisenach i 1717 for første pinsedag.
En trodde tidligere at stykket ble komponert av Johann Sebastian Bach, og det fikk derfor katalognummeret BWV 218.
Teksten er skrevet av Erdmann Neumeister.
Instrumentering
Stykket er instrumentert for to valthorn, to fioliner, bratsj og basso continuo, samt fire sangsolister (sopran, alt, tenor, bass) og firedelt kor.
James O. McKinsey
James Oscar McKinsey (født 4. juni 1889, død 30. november 1937) var en amerikansk forretningsmann og grunnlegger av McKinsey & Company.
Hans Hammond
Hans Hammond (født 24. september 1733 i Meldal, død 15. september 1792 i Rakkestad) var en norsk prest og forfatter.
Han var sønn av sogneprest Thomas Hammond i Meldal og Else Sophie Lauritzdatter Frich. Etter å ha mistet faren tidlig vokste han opp hos farens ettermann, sogneprest Hans Hornemann. I 1752 gikk han ut av Trondheim katedralskole og fikk deretter attestas ved København Universitet. I 1759 ble han utnevnt til personalkapellan ved Trondheim domkirke. Året etter ble han forflyttet til Trondhjems hospital, og fra 1764 var han residerende kapellan på Bragernes. I 1774 ble han prest ved den danske kirken i London, men han vendte tilbake til Bragernes allerede året etter, nå som sogneprest. Fra 1782 til sin død var han sogneprest i Rakkestad.
Hammond utga Den nordiske Missions Historie (1787), som inneholder mange originaldokumenter. Det er også er et forsvarsskrift for Thomas von Westen.
Emma und Eginhard
Emma und Eginhard, oder Die Last-tragende Liebe TWV21:25 er et tysk syngespill i 3 akter med musikk av Georg Philipp Telemann og libretto av Christian Gottlieb Wend.
Emma und Eginhard ble oppført i 1728 på Oper am Gänsemarkt i Hamburg.
Ouverturen framføres også som Fiolinkonsert i a-moll.
Snarky Puppy
Snarky Puppy er et instrumental-band fra Brooklyn. Bandet er ledet av bassist, komponist og produsent Michael League. Bandet startet opp i 2004, og er fortsatt aktive i dag, og opptrer jevnlig på konserter og festivaler.
Bandet plasserer seg selv i sjangrene jazz, funk, world, soul og pop, samtidig som de alltid utvikler musikken sin og tester ut nye retninger.
Teach Your Children
Teach Your Children er en sang av Graham Nash. Sangen er fra Crosby, Stills, Nash & Young (CSNY) sitt album Déjà Vu fra 1970. Sangen var skrevet når Nash ennå var medlem av gruppen Hollies, men ble ikke utgitt med dem.
På opptaket spiller Jerry Garcia pedal steel guitar, som gjenytelse skulle CSNY hjelpe Grateful Dead med å forbedre sin vokale harmoni for deres kommende album, Workingman's Dead og American Beauty.
Snarky Puppy
Snarky Puppy spiller instrumentalmusikk, hovedsakelig komponert av bandleder Michael League. Bandet har ved to anledninger spilt med vokalist, på sine album Family Dinner vol. 1, og Family Dinner vol. 2.
Medlemmer
Bandet består av 18 medlemmer, men besetningen er varierende fra konsert til konsert. Bandet har også hatt med en rekke andre musikere på plateinnspillinger og noen konserter.
Teach Your Children
Singelen fikk en 16. plassering på Billboard Hot 100-hitlisten, på Easy Listening-listen toppet den nr. 28, i Canada nådde den nummer 8. And feed them on your dreams
The one they picks
The one you'll know by
Don't you ever ask them why
Sveits under Paralympiske sommerleker 2008
Sveits sendte en tropp på 26 utøvere (17 menn, 9 kvinner) til å delta i Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing. Det fastsatte målet var å vinne minst 11 medaljer og komme blant topp 50 nasjoner på medaljestatistikken. Sveits deltok i 6 grener : bueskyting, friidrett, sykling, skyting, svømming og rullestoltennis.
Teach Your Children
If they told you, you would cry
So just look at them and sigh
And know they love you Den er med sitt budskap i ettertid blitt en av sangene som definerer hippietiden, som har ført til at den blant annet er benyttet i:
Moldova under EM i friidrett 2012
Moldova deltok med seks utøvere under EM i friidrett 2012 som ble arrangert 27. juni–1. juli 2012 i Helsingfors. Moldova tok ingen medaljer under mesterskapet.
Lilly Kaden
Hun ble U23-europamester på 100 meter i 2021, og hun ble tysk juniormester (U20) i 2020.
Idrettskarriere
Kaden kom på tredjeplass på 100 meter under det tyske U18-mesterskapet i friidrett 2017. Under det tyske U20-mesterskapet innendørs i 2018 kom hun på sjetteplass på 60 meter, og hun kom på fjerdeplass på 100 meter under det tyske U20-mesterskapet i 2019.
Eungellahonningeter
Eungellahonningeter (Lichenostomus hindwoodi) er en fugl i gruppen Lichenostomus i familien honningetere. Den er endemisk til fjellskjeden Clarke Range i Queensland.
Lilly Kaden
Idrettskarriere
I 2020 kom hun på sjetteplass på 100 meter og åttendeplass på 200 meter under Tysk mesterskap i friidrett 2020, og hun vant 100 meter under det tyske U20-mesterskapet. Hun kom på fjerdeplass på 100 meter under ISTAF-stevnet utendørs.
Hun satte personlig rekord på 60 meter under et stevne i Düsseldorf i januar 2021. Under Tysk mesterskap i friidrett 2021 kom hun på sjetteplass på 200 meter, men nådde ikke finalen på 100 meter. Hun kom på andreplass på 100 meter under det tyske U23-mesterskapet i friidrett, bak Sophia Junk. Under U23-EM i friidrett 2021 vant hun 100 meter, og hun fikk også gull på 4 x 100 meter stafett.
Smile (Brian Wilson-album)
Smile eller SMiLE, også kalt Brian Wilson Presents SMiLE, er et musikkalbum fra Brian Wilson, utgitt i september 2004. Albumet er en nyinnspilt og videreutviklet fullføring av det ikke utgitte The Beach Boys-albumet Smile. Albumet kom på 13.-plass på Billboard 200 i USA og 7.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia. «Mrs. O'Leary's Cow» vant Grammy for beste rock-instrumental i 2005.
The Beach Boys' versjon
Etter utgivelsen av Pet Sounds i 1966, startet Brian Wilson arbeidet med et nytt album. Wilson inngikk et samarbeide med tekstforfatteren Van Dyke Parks på et prosjekt han først kalte Dumb Angel. Da innspillingene startet i august 1966, var navnet endret til Smile. Etter suksessen med «Good Vibrations», der han spilte inn segmenter i forskjellige platestudioer og satte de sammen i etterkant, ønsket Wilson å spille inn et helt album på samme måten. Men i desember 1966 stoppet han brått å arbeide videre med albumet.
Konflikter med de andre medlemmene i The Beach Boys på grunn av Parks' underfundige tekster og Brian Wilsons egen sykdom og tiltagende misbruk av narkotika, var noen av årsakene til at han ikke maktet å klargjøre albumet for utgivelse. 6. mai 1967 ble det annonsert at Brian Wilson hadde lagt Smile-prosjektet på is.
Nyinnspillingen
Planene om utgivelse av det opprinnelige albumet ble skrinlagt i mai 1967, men det ble flere ganger i løpet av 1960-, 1970- og 1980-tallet gjort forsøk på å få Brian Wilson til å ferdigstille det. Først i 2003 startet Wilson å nærme seg materialet med en seriøs tanke om fullføre albumet. I februar 2004 sjokkerte han en hel musikkverden med å annonsere en turné der han skulle fremføre SMiLE i sin helhet. Etter turneen gikk han i studio, og i tett samarbeide med tekstforfatter Van Dyke Parks og musikeren Darian Sahanaja fullførte Wilson albumet tilnærmet slik han hadde tenkt seg det over 37 år tidligere.
På albumet medvirker Brian Wilsons turnéband og Stockholm Strings 'n' Horns, og bortsett fra Wilson er ingen av musikerne fra de opprinnelige innspillingene i 1966 og 1967 med her. Van Dyke Parks skrev tekst til «On a Holiday», en låt som tidligere kun var hørt som instrumental tidligere, og «Cool, Cool Water», «I Love to Say Da Da» og «Water Chant» ble satt sammen med nyskrevet musikk og gitt navnet «In Blue Hawaii». Albumet er dermed ikke en ren rekonstruksjon av det uutgitte albumet, men inneholder en blanding av gamle og nye ideer fra både Wilson og Parks.
SMiLE har tre forskjellige hovedtemaer, der det første handler om USAs og Nord-Amerikas historie. Det andre temaet er barndom og farskap, mens del tre er om de fire elementene. Låtrekkefølgen er en del annerledes enn den Capitol Records fikk i desember 1966, men er påfallende lik en rekke bootleg-versjoner fra 1970- og 1980-tallet.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Brian Wilson og Van Dyke Parks unntatt hvor annet er notert.
Personell
Brian Wilson Band
Stockholm Strings 'n' Horns
Type VII
Type VIIC er en type ubåt bygd av flere verft i Tyskland under andre verdenskrig. En kjent type VIIC-ubåt er U96, som det er skrevet roman og laget film om, begge med navnet Das Boot eller «båten/ubåten» på norsk.
VIIC er en bestemt modell i en serie av ubåter kjent som VII. Det ble bygget mange versjoner av VII ubåttypen, blant annet VIIA, VIIB, VIIC/41, VIIC/42, VIID og VIIF
Utvikling og bruk under andre verdenskrig
Type VIIC var det tredje rikets arbeidshest blant ubåtene; ingen andre modeller ble bygd i samme antall, og VIIC-ubåtene var sentrale i den tyske krigsmarinens manøvre i Atlanterhavet under andre verdenskrig.
Tyskerne utviklet stadig ubåtteknologien sin gjennom andre verdenskrig, men en vesentlig svakhet på denne tiden var at de ikke kunne holde seg neddykket over lengre perioder. Dette skyldtes at ubåtene hovedsakelig brukte diesel som drivstoff, og under dykk kunne man ikke drive dieselmaskiner – eller noen forbrenningsmotorer for den del – fordi man ikke hadde teknologien som trengtes for å tilføre motorer luft under havoverflaten. Derfor måtte man stort sett bruke elektriske motorer under neddykk. Disse motorene gikk på batterier som med jevne mellomrom måtte lades, noe som skjedde når ubåten gikk for dieselmotor på overflaten. Dette ble en vesentlig svakhet for den tyske ubåtflåten, fordi fartøyene var lette mål for de alliertes marine og luftforsvar når de ikke var neddykket.
VIIC-ubåter i norsk tjeneste etter 1945
Flere tyske ubåter ble brukt av det norske sjøforsvaret etter andre verdenskrig, blant annet noen av type VIIC. Et eksempel er «U-995», en VIIC/41 som ble satt inn i tjeneste for det norske sjøforsvaret i 1952 og fikk navnet «KNM Kaura». Den ble tatt ut av norsk tjeneste i 1962. Siden har U-995 stått som minnesmerke etter at tyske ubåt-veteraner fattet interesse for den da den ikke lengre var i norsk tjeneste. U-995 er også et museum.
To andre tyske ubåter av samme type ble tatt i bruk av Norge etter krigen. De fikk navnene «KNM Kinn» og «KNM Kya».
Odense Boldklub (kvinner)
Odense Boldklubs kvinnefotballag har vært med i den øverste divisjonen i Danmark siden de rykket opp i 1993. Allerede i sitt andre år tok laget bronse i serien og sølv i cupen etter et forsmedelig tap mot Fortuna Hjørring. To år etter, i 1997, vant Odense igjen bronse i serien, og i 1998 vant Odense cupfinalen gjennom å ta hevn mot Fortuna Hjørring med 4-3 i finalen. Odense Boldklubb forsvarte cupseieren året etter mot Frederiksberg Boldklub, tok sin tredje bronse på rad (om enn 11 poeng bak gullet) og fjerde totalt i serien og tok sølv i inne-Danmarksmesterskapet. I 2000 greide laget også å vinne Elitedivisionen med Gitte Krogh som toppscorer med 38 mål. Andre dyktige spillere inkluderer Merete Pedersen.
Odense fortsatte å være et topplag, og stakk av med seieren også i påfølgende mesterskap. Dette betydde at Odense ble kvalifisert til UEFA Women's Cup, der de lett vant sin første pulje. I 2002/2003-sesongen vant Odense nok en gang cupfinalen gjennom å slå Skovbakken etter ekstraomganger. I 2002 ble laget, sammen med Brøndby, Fortuna Hjørring og Skovbakken valgt til de første kraftcenterklubber, det vil si satsningsområde for kvinnefotball.
Ironisk nok var cupfinalen i 2003 siste gang Odense vant noe (per oktober 2010). Det gikk nedover for klubben, og i 2005/06-sesongen rykket laget ned. Laget rykket imidlertid rett opp igjen, og klatret sakte oppover. I 2009/10-sesongen kom Odense på fjerdeplass, og kom dermed videre til sluttspillet. Det endte riktignok med seks tap på seks kamper, men det viste at Odense var på vei oppover.
Odense Q
I 2016 ble OBs damelag skilt ut fra OB, og en del av det nystartede Team Odense Q. Det spiller i toppserien som Odense Q. Trener i 2017 var Jakob Pavar og Ronnie Reifling, i 2018 etterfulgt av Morten Christiansen og Steen Hansen.
Postens Østlandsterminal
Postens Østlandsterminal er Posten Norges største bygg beliggende på Robsrud på Lørenskog, med en flate på 35 000 m². Bygget ble åpnet 29. januar 2010 og legger til rette for omfordeling og distribusjon av post til hele østlandsområdet.
Bygget ligger i Lørenskogveien 50. Terminalen er et moderne bygg med miljøeffektive løsninger som bidrar til at fornybar energi dekker nærmere 60 prosent av terminalens energibehov. Løsningene er basert på systemløsninger med varmepumper og energilagring i grunnen. Investeringen til bygget på 2,5 milliarder kroner er den største investeringen i postens virksomhet i Norge, men også en av Norges største industrielle fastlandsinvesteringer ved siden av oljesektoren.
Mannen med gullpistolen
Mannen med gullpistolen, originalt The Man with the Golden Gun, er den tolvte og siste romanen om James Bond som er skrevet av Ian Fleming. Den ble utgitt i 1965, ett år etter Flemings død. Det verserer rykter om at det var en annen forfatter som fullførte boken, trolig Kingsley Amis, som senere skrev en Bondroman. I 1975 ble den filmatisert med Roger Moore som James Bond. Bortsett fra at skurken heter Francisco Scaramanga og at han har visse likhetstrekk med den litterære skurken, har boken og filmen ingen ting med hverandre å gjøre.
Handling
Etter den forrige boken, You Only Live Twice, er Bond forsvunnet – trolig død. Men så dukker det opp en mann som hevder han er Bond i MI6s kontorer. Han vil snakke med "M". Tilslutt møter han "M", som konstaterer at han virkelig er Bond. James holder nå en tale om hvor bra sovjet er, før han trekker en cyanid-pistol og skyter mot "M". Men det viser seg at "M" sitter bak en glassvegg, og overlever angrepet. Bond skal nå bli helbredet for hjernevaskingen russerne har påført ham. "M" har fortsatt tro på at Bond kan bli en god agent igjen. Han sender ham så på et oppdrag for å undersøke Francisco Scaramanga. Også kjent som mannen med den gyldne pistol.
Fu Chunyan
Fu Chunyan (kinesisk: 付 春艳; pinyin: Fù Chūnyàn, født 28. desember 1989 i Qiqihar, Heilongjiang) er en kinesisk kvinnelig skøyteløper som representerte hjemlandet i Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Internasjonale mesterskap
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL (ved en konkurranse)
Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i ett VM (ved en konkurranse)
Sammenlagt i Verdenscupen
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
A- og B-side
A-side og B-side refererer til de to sidene på 78, 45, og 33 1⁄3 rpm vinyl-platene eller musikkassetter, hvorav singler, EPer eller LPer. «A»-siden inneholdt ofte «hovedsangen», en sang plateselskapet ønsket å promotere på radio og lignende, mens «B»-siden inneholdt en mindre populær sang, eller en sang som ikke kom med på albumet A-siden kom fra, blant annet fordi den var ansett som dårligere, eller at det ikke var plass nok på albumet.
Noen ganger blir B-siden mer populær enn A-siden og får sin egen utgivelse som A-side.
Etter at singlene begynte å komme ut på CD, og særlig etter digital nedlasting som via Spotify eller iTunes ble populært, har singlene ofte inneholdt mer enn to sanger, der sang nummer èn tjener som A-side og videre sanger tjener som B-side. Selv om man nå til dags ikke fysisk snur platen kalles fortsatt resten av sangene på plata for «B-sider». I mer moderne tid har det blitt vanlig at grupper og artister gir ut B-sider som ikke før har blitt utgitt på et samlealbum.
Doble A-sider
En dobbel A-side er en single som har to sanger som kommer inn på hitlistene samtidig. Dette uttrykket ble innført etter at The Beatles-sangene «Day Tripper» og «We Can Work It Out» kom inn på den amerikanske Billboard-lista samtidig. The Beatles ville ikke ofre noen av sangene til fordel for den andre, og oppfant derfor denne ordningen.
Damián Iguacén Borau
Damián Iguacen Borau (født 12. februar 1916 i Fuencalderas i Aragón i Spania, død 24. november 2020 i Huesca i Aragón ) var en spansk katolsk biskop av San Cristóbal de La Laguna på Tenerife på Kanariøyene. Før sin død i en alder av 104 år var han i fem måneder den eldste levende biskop i den katolske kirke.
A- og B-side
Doble A-sider
Siden de fleste single-lister, som for eksempel den amerikanske Billboard-listen, baserer seg på både radiotid så vel som platesalg, kan to «sider» fra samme singel komme inn på hitlistene samtidig.
Damián Iguacén Borau
Prest
Iguacen studerte filosofi og teologi ved det teologiske seminar i Huesca og ble presteviet 7. juni 1941. Han virket så som sjelesørger i menighetene Ibieca og Torla, så ved Igreja de Santa Engrácia og for bispedømmekurien i Zaragoza. Etter et sjelesørgerisk engasjement i Tardienta og ved presteseminaret ble han sogneprest i San Lino, og så ved Iglesia-Basílica de San Lorenzo i Huesca og for kurien i Huesca.
Biskop
Pave Paul VI utnevnte ham 10. august 1970 til biskop av Barbastro. Den apostoliske nuntius i Spania, Luigi Dadaglio, bispeviet ham 11. oktober samme år i katedralen i Barbastro; medkonsekranter var erkebiskop Pedro Cantero Cuadrado av Zaragoza, og erkebiskop kardinal Arturo Tabera Araoz av Pamplona y Tudela.
Iguacen ble den 23. september 1974 utnevnt til biskop av Teruel-Albarracín. Han var grunnleggende formann av den interdiocesane kommisjon for utforsking av kirken i Aragóns grenser.
Pave Johannes Paul II utnevnte ham 14. august 1984 til biskop av San Cristóbal de La Laguna. Han var formann for den spanske bispekonferanses kommisjon for den kulturelle arv fra 1984 til 1993. Den 12. juni 1991 aksepterte pave Johannes Paul II hans aldersbetingede fratreden. Biskop Iguacen bodde så først i et kloster i Huesca.
Etter den chilenske biskop Bernardino Piñera Carvallos død 21. juni 2020 var han den eldste levende katolske biskop i hele verden.
Han døde av en lungebetennelse forårsaket av covid-19.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Odd Christopher Hansen
Odd Christopher Hansen (født 8. mai 1953) er en norsk næringslivsleder. Han var den første direktøren i McKinsey Norge, et firma han har vært omtalt som «gudfaren» i.
Han ble utdannet siviløkonom ved Norges Handelshøyskole i 1975 og MSc ved Sloan School of Management på Massachusetts Institute of Technology i 1978. Siden 1980 arbeidet han ved McKinsey & Company Inc i København, før han deltok i etableringen av Oslo-kontoret og bygging av virksomhetens tilstedeværelse i Norge. Senere var han tilknyttet bl.a. Moskva-kontoret.
Hansen har hatt styreverv i bl.a. Bertel O. Steen, Kronprinsparets humanitære fond og solenergiselskapet REC ,
I 2011 ble Hansen nestleder i styret i Oslo universitetssykehus, et foretak som siden 2005 hadde betalt McKinsey mer enn én milliard kroner i konsulenthonorarer. Konsulentselskapet hadde vært tungt inne i arbeidet med sammenslåing av Helse Sør og Helse Øst og med fusjonen av flere sykehus i Oslo. Han gikk av etter sju måneder.
Hansen var mentor i «Network Nine», som har vært omtalt som Norges mest eksklusive lederutviklingsprogram.
Termodynamisk aktivitet
I kjemisk termodynamikk er aktivitet (symbol a) et mål på "effektiv konsentrasjon" av et specie i en blanding, i den forstand at speciets kjemiske potensial avhenger av aktiviteten til en reell løsning på samme måte som den ville avhenge på konsentrasjon for en ideell løsning. Begrepet "aktivitet" i denne forstand ble laget av den amerikanske kjemikeren Gilbert N. Lewis i 1907.
Forskjellen mellom aktivitet og andre mål for sammensetning oppstår fordi molekyler i ikke-ideelle gasser eller løsninger samhandler med hverandre, enten for å tiltrekke seg eller for å avvise hverandre. Aktiviteten til et ion er spesielt påvirket av omgivelsene.
Aktiviteter bør brukes til å definere likevektskonstanter, men i praksis brukes ofte konsentrasjoner i stedet. Det samme gjelder ofte ligninger for reaksjonshastigheter. Imidlertid er det omstendigheter der aktiviteten og konsentrasjonen er vesentlig forskjellige, og som sådan er det ikke gyldig å tilnærme seg med konsentrasjoner der det kreves aktiviteter. To eksempler tjener til å illustrere dette poenget:
Definisjon
Aktiviteten av et specie i, betegnet ai, er definert som: der μi er det kjemiske potensial av de speciene i under de forholdene som er av interesse, μoi er det kjemiske potensialet til at arter under standard betingelser, R er gass konstant, T er den termodynamiske temperaturen og e er den eksponentielle konstant.
Alternativt kan denne ligningen kan skrives som:
Eksempel verdier
Eksempel verdier av aktivitet koeffisienter av natriumklorid i vandig løsning er gitt i tabellen under. Avvikene har en tendens til å bli større med økende molalitet og temperatur, men med noen unntak.
Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020
Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020 ble avholdt i Diablerets fra 10. til 15. januar 2020.
Creeping Death
Creeping Death er et spor fra Metallicas andre studioalbum; Ride the Lightning. Det er det syvende sporet på CD-en, og ble også gitt ut som en EP single i 1984 som promosjon for musikkalbumet. EP-en hadde en B-side med coversangene «Blitzkrieg» av bandet Blitzkrieg og «Am I Evil?» av Diamond Head.
Opprinnelse
Den originale versjonen av sangen ble egentlig skrevet av gitarist Kirk Hammett sitt forrige band; Exodus. Da het sangen «Die By His Hand», siden det gjentatte ganger ble sunget i sangen. James Hetfield synger i stedet «Die By My Hand» i versjonen som er på Ride the Lightning, siden sangen skal være i perspektiv fra den siste av de ti landeplagene; døden.
Sangtekst
Teksten i sangen er skrevet fra perspektivet til Gud i Andre Mosebok, den siste av de ti landeplagene. Sangen beskriver hvordan Gud lot langeplagene herje i det gamle Egypt. Landeplagene som blir nevnt i teksten er blant annet: "...,darkness three days long" som viser til den niende av de ti plagene, som sier at solen vil bli stengt ute i tre dager.
Live
Sangen har helt siden den ble laget vært en del av Metallica sitt live-set. Det er den Metallica sangen som har blitt spilt nest flest ganger live.
Walter Reynolds
Walter Reynolds (død 16. november 1327 i Mortlake) var biskop av Worcester og deretter erkebiskop av Canterbury (1313–1327) så vel som Lord High Treasurer og lordkansler.
Malta under EM i friidrett 2012
Malta deltok med to utøvere under EM i friidrett 2012 som ble arrangert 27. juni–1. juli 2012 i Helsingfors. Utøverne fra Malta tok ingen medaljer under mesterskapet.
Walter Reynolds
Bakgrunn
Walter Reynolds var sønn av en baker fra Windsor (Berkshire), og kler, eller kapellan, i Edvard Is tjeneste.
Kastanjenonne
Kastanjenonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.
Walter Reynolds
I kongelig tjeneste
Reynolds hadde en rekke beneficier, og ble - kanskje grunnet sin skuespillerbegavelse - Prinsen av Wales' favoritt. Hans mester ble senere kong Edvard II, som han tjente som Keeper of the Great Wardrobe. Retteetter at prinsen ble konge ble Reynolds den 22. august 1307 Reynolds utnevnt til riksskattmester.
Kastanjenonne
Utbredelse
Den forekommer i Bangladesh, Brunei, Filippinene, India, Indonesia, Kambodsja, Kina, Laos, Malaysia, Myanmar, Nepal, Republikken Kina, Thailand, Vietnam. Den ble introdusert i Jamaica, Martinique og Palau.
Walter Reynolds
Biskop av Worcester
Den 13. november 1307 ble Reynolds, som hadde beneficium fra St Mary's Church i Wimbledon valgt til biskop av Worcester og bispeviet ac erkebiskop Robert av Winchelsey av Canterbury den 13. oktober 1308. Den 6. juli 1310 ble han dessuten storseglbevarer og lordkansler.
Kastanjenonne
Underarter
Det er beskrevet ni underarter av kastanjenonne :
Walter Reynolds
Biskop av Worcester
Biskop Reynolds var en av gudfedrene ved den fremtidige Edvard IIIs dåp den 17. november 1312.
Erkebiskop av Canterbury
Da Robert Winchelsea, erkebiskopen av Canterbury, døde i mai 1313 overbeviste Edvard II pave Klemens V om å utnevnte hans favoritt til det vakante erkebispesetet, og Reynolds ble intronisert i Canterbury Cathedral i january 1314 som dens 51. erkebiskop.
Skjønt den nye erkebiskops privatliv synes å ha vært det motsatte av eksemplarisk, forsøkte han å gjennomføre noen hardt tiltrengte reformer i sin nye oppgave; ham fortsatte også den gamle striden mellom erkebiskopene av Canterbury og av York om presedens. I denne forbindelse lyste han i 1317 London i interdikt etter at William de Melton, erkebiskopen av York, hadde passert langs byens gater med et kors båret høyt foran seg.
Erkebiskop Reynolds for ble for det meste lojal overfor Edvard II frem til 1324, da han sammen med sine suffraganbiskoper opponerte mot kongens forsvar av biskopen av Hereford, Adam Orleton. Han stred så mot Edvard II om liturgiske spørsmål, og sendte penger til dronning Isabella som gjorde opprør mot kongen. Etter å ha flytet til sikkert oppholdssted i Kent returnerte han til London og erklærte seg tro mot Edvard III, aom han kronen den 1. februar 1327. Han ble utnevnt til medlem av Edvard IIIs regentråd som ble dannet i februar 1327. I 1327 populariserte erkebiskop Reynolds i England det politiske argument vox populi, vox Dei, i strid mot Alcuins gamle advarsel til Karl den store om å motstå slike argumenter, i tittelen av sin anklagepreken mot Edvard II. Reynolds døde i Mortlake den 16. november 1327.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Skånes flagg
Skånes flagg er et uoffisielt regionalt flagg som ikke er kjent lenger tilbake enn til rundt 1900 som symbol for Skånelandene (Skåne, Halland, Blekinge og Bornholm) under navnet Skånelandenes flagg. Det ble foreslått som Skånes flagg i 1902 av brødrene Mathias og Martin Weibull. Region Skånes Regionstyrelse vedtok 23. oktober 2017 å gjøre flagget offisielt.
Det offisielle landskapsflagget for landskapet Skåne er i likhet med de andre landskapsflaggene i Sverige et såkalt våpenbanner. Det er en kvadratisk duk bestående av Skånes landskapsvåpen.
Historie
Flagget var sjelden i bruk før 1960-årene, men ble da gjenopplivet av skånske lokalpatrioter i flere organisasjoner. Initiativtagerne oppfatter flagget som en videreføring av en heraldisk arv fra middelalderen. Teorien om opprinnelse i middelalderen er imidlertid tvilsom, mener flagghistorikere. Historikeren Martin Weibull i Lund tilskrives ofte æren for at han «skapade flaggan på 1870-talet».
Flagget er registrert under navnet Skånelands flagga med de nye proporsjonene av en privat organisasjon i publikasjonen Skandinavisk våpenrulle (SVR 431/92), noe som ble gjort i 1992.
Stiftelsen Skåneländska Flaggans Dag feirer flagget tredje søndag i juli.
Utseende
Som de nordiske nasjonalflaggene er dette et korsflagg. Det består av et gult kors på rød bunn. Det er sannsynligvis en kombinasjon av fargene i Sveriges og Danmarks nasjonalflagg og avspeiler landskapets historiske tilknytning til begge landene.
Også tinkturene i landskapsvåpenet, gult og rødt, kan ha inspirert til fargevalget. Det bildemessige utgangspunktet for Skånes landskapsvåpen var Malmös kommunevåpen, som er blasonert i sølv og rødt. Sølv byttes da mot gull i landskapsvåpenet, for å skape et skille mellom de to våpnene. På den måten blir rødt og gull (gult) oppfattet som skånske farger. De samme tinkturene finner man imidlertid i Smålands, Upplands og Östergötlands landskapsvåpen. Det finnes ingen nedtegnelse om fargevalget fra flaggets skapere, noe som har gitt opphav til mange spekulasjoner og lanseringer av spesifikke teorier om et eldre opphav. Den internasjonale fargekoden er Rød PMS179 Gul PMS108.
Flagget fremstilles både med samme proporsjoner som det svenske flagget; bredde 5-2-9 og høyde 4-2-4, og med proporsjoner lånt fra en eldre versjon av Dannebrog, bredde 3-1-4,5 og høyde 3-1-3. «Danske» proporsjoner er i nyere tid det vanligste, anbefalt av «Stiftelsen Skåneländska flaggans dag».
Andre rødgule korsflagg
Et flagg som var identisk med skåneflagget, og med proporsjoner som Sveriges flagg, ble fra 1933 til 1945 brukt som partiflagg for det norske nasjonalsosialistiske partiet Nasjonal Samling. Skåneflagget var ukjent for de fleste da NS fikk ideen til et identisk flagg, og tilhengerne av skåneflagget visste ikke at det i mellomtiden var brukt til et politisk formål i Norge, forbudt i 1945. I Finland ble et korsflagg med de samme farger foreslått som nasjonalflagg da landet ble selvstendig 1918, men dagens hvite og blå flagg ble valgt. Svensktalende Finlandssvensker bruker dette uoffisilt som sitt symbol.
Malta under EM i friidrett 1962
Malta deltok med en utøver under EM i friidrett 1962 som ble arrangert 12.–16. september 1962 i Beograd. Utøveren fra Malta tok ingen medaljer under mesterskapet.
Cylindroderus
Cylindroderus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Nokså små (gjerne ca. 7 millimeter), avlange, sylindriske, blankt rødbrunlige smellere. Antennene er lange og tynne. Pronotum er firkantet med skarpt uttrukne bakhjørner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika (Brasil, Chile).
Systematisk inndeling
Slekten blir noen ganger plassert i underfamilien tannsmellere.
Sergej Netsjajev
Sergej Gennadijevitsj Netsjajev, Сергей Геннадиевич Нечаев, født, død ) var en russisk revolusjonær figur assosiert med nihilist-bevegelsen og kjent for sin fanatiske kamp for revolusjon med alle tilgjengelige midler, også politisk vold.
Ibn al-Yayyab
Ibn al-Yayyab eller Abu l-Hasan Ali b. Muhammad b. Sulayman b. `Ali b. Sulayman b. Hasan al-Ansari (også: Ibn al-Jayyab) (født 1274, død 1349) var en statsmann og poet fra Nasrid kongedømmet Granada. Han var forgjengeren til Ibn al-Khatib som visir ved hoffet i Granada. Han skrev qasidas i en nyklassisistisk stil. Noen av diktene hans dekorerer fortsatt veggene i Generalife, sommerpalasset til Nasridsultanene.
Daniel Martin (syklist)
Daniel Martin (født 20. august 1986 i Birmingham) er en irsk syklist.
Han ble profesjonell i Team Slipstream i 2008, og fikk sin første store seier da han vant etappeløpet Route du Sud i juni samme år. I 2010 vant vant han en etappe og sammenlagt i Polen rundt. Året etter vant han også en etappe i Polen, men måtte nøye seg med andreplass sammenlagt. I august vant han den 9. etappen i Vuelta a España.
Han er nevø av Stephen Roche og fetter til Nicolas Roche.
Han la opp etter 2021-sesongen.
Edgars Gruzītis
Edgars Gruzītis (født 14. mars 1912 i Dzirciems, Riga, død 19. mai 1950 i Tukums) var en latvisk kombinert- og langrennsløper som representerte US Rīga. Han deltok i kombinert og langrenn i OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936, og er den eneste latvier som har deltatt i kombinert i OL. I kombinert ble han nummer 42 av 46 fullførende deltakere. I langrenn var han på det latviske laget som ble nummer 13 av 15 lag på 4 x 10 km stafett.
Bobbio Orosius
Bobbio Orosius inneholder den eldste bevarte teppesiden fra noe insulært manuskript, i folio 1 verso. Manuskriptet består av 48 foli, og er 210 x 150 mm.
Klosteret Bobbio ble grunnlagt av Columbanus i 612. I 1461 ble det laget en inventarliste over bøkene i Bobbio-klosteret. Inventarlisten viser at dette manuskriptet befant seg i Bobbio-klosteret i 1461. Manuskriptet ble overlevert til Biblioteca Ambrosiana da dette biblioteket ble opprettet av kardinal Federico Borromeo i 1606.
Henrettelse med elefant
Henrettelse med elefant (persisk: زير پى ِپيل افكندن, bokstavelig «å kastes under en elefants føtter») var i flere tusen år en vanlig henrettelsesmetode for dem som ble dømt til døden i Sør- og Sørøst-Asia, spesielt i India. Asiatiske elefanter ble brukt til å knuse, slite i stykker eller torturere fanger ved offentlige henrettelser. De trente dyrene ble brukt enten for å drepe offeret umiddelbart eller utsette det for tortur over en tid. I kongelig tjeneste representerte elefantene både herskerens absolutte makt og hans evner til å kontrollere ville dyr.
Bruken av elefanter til å henrette fanger forskrekket europeiske oppdagelsesreisende, og ble nedtegnet i mange reiseskildringer og livshistorier fra Asia. Henrettelsene ble til slutt forbudt av europeiske koloniherrer som tok kontroll over regionen på 1700- og 1800-tallet. Selv om denne bruken av elefanter i hovedsak ble benyttet i Asia, har også metoden blitt brukt i vestlige makter, som i Roma og Karthago, spesielt i forbindelse med avstraffing av soldater som gjorde mytteri.
Kulturelle aspekter
Intelligensen, tembarheten og dens mange anvendelsesmuligheter gav elefantene betydelige fordeler foran ville dyr som løver og bjørner, som ble benyttet som bødler av romerne. Elefanter er mer føyelige enn hester: Selv om en hest er villig til å storme fram i et feltslag, er den ikke villig til å trampe ned en fiendtlig soldat, men klyver i stedet over ham. Elefanter tramper gjerne ned sine fiender, derav stridselefanters popularitet hos generaler som Hannibal. Elefanter kan trenes til å henrette fanger på ulike måter, og kan dresseres til å forlenge offerets lidelser ved å torturere sitt offer langsomt til døde eller ved raskt å henrette den dømte ved å trå ham på hodet. Historisk sett var elefantene under en førers, eller mahoots, kontroll, og dermed kunne en hersker garantere en mulighet for å unnslippe straffen i siste minutt og på den måten vise seg barmhjertig.
Utallige slike tilfeller av nåde er nedtegnet fra ulike asiatiske kongedømmer. Siams konger trente sine elefanter til å rulle den dømte personen «langs bakken så sakte at han ikke skulle bli alvorlig skadd». Den mogulske sultanen Akbar den store sies å ha «anvendt denne teknikken for å presse rebeller, for så, når de var tilstrekkelig avskrekket, fikk beholde livet». Ved et tilfelle skal Akbar ha latt en mann bli kastet til elefantene, for så å gjennomgå fem dager med slik behandling før han ble benådet. Elefanter ble iblant anvendt til en slags manndomsprøve, hvor den dømte fangen ble sluppet fri dersom han klarte å avverge elefantens angrep.
Denne bruken av elefanter overgikk den allmenne kongelige makten ved at den omfattet liv og død. Elefanter har lenge blitt benyttet som symboler for kongelig autoritet (og det blir den fortsatt enkelte steder, som i Thailand, hvor kongen holder hvite elefanter). Ved å bruke dem som et maktmiddel, ble det sendt ut et budskap om at herskeren kontrollerte mektige skapninger som adlød ham fullstendig. Herskeren ble dermed ansett for å inneha en moralsk og åndelig dominans over ville dyr, noe som bidro til hans autoritet og mystikk overfor sine undersåtter.
Geografisk utbredning
Selv om den afrikanske elefanten er betydelig større enn den asiatiske, ble den lite brukt til krig eller seremonier, da den er vanskeligere å temme enn sitt asiatiske motstykke. Enkelte riker i Afrika gjorde bruk av elefanter i antikken, men disse tilhørte den nå utdødde nordafrikanske underarten Loxodonta (africana) pharaoensis. Denne typen bruk av tamme elefanter har derfor i stor grad vært begrenset til de delene av verden hvor det lever asiatiske elefanter.
Det vestlige Asia
Gjennom middelalderen ble henrettelser med elefant utført i flere vestasiatiske riker, som i Bysants, hos seldsjukkene, sasanidene og hos timuridene. Et eksempel på det er da den sasanidiske kongen Khosrau, som hadde et harem bestående av 3,000 hustruer og 12,000 kvinnelige slaver, krevde å få gifte seg med Hadiqah, datteren av den kristne araberen Na'aman. Na'aman nektet å sende sin kristne datter for å bli en del av et zoroastristisk harem, og for dette ble han trampet til døde av en elefant.
Det ser ut til at denne praksisen ble fanget opp og tatt i bruk i deler av det muslimske Midtøsten. Rabbi Petachiah av Regensburg, som var en jødisk oppdagelsesreisende på 1100-tallet, rapporterte om en slik henrettelse under sitt besøk i det seldsjukkstyrte nordlige Mesopotamia (dagens Irak):
Sri Lanka
Elefanter ble i stor grad brukt til henrettelser i Sørøst-Asia og på det indiske subkontinentet. Den engelske sjømannen Robert Knox beskrev i 1681 en henrettelsesmetode han hadde sett mens han satt i fangenskap på Sri Lanka. Knox skrev at elefantene han hadde sett, hadde støttennene utstyrt med «skarpt jern med en treegget sokkel». Etter å ha spiddet offeret med sine støttenner, «slet [elefanten offeret] i biter, og kastet den i vei lem for lem».
I 1850 beskrev den britiske diplomaten Henry Charles Sirr en av de elefantene som ble brukt av Sri Vikrama Rajasinha, den siste kongen i Kandy, for å henrette forbrytere. Britene avskaffet henretting med elefant etter at de styrtet kongeriket i Kandy 1815, men kongens henrettelseselefant var fortsatt i live, og kom visselig på sine tidligere plikter. Sirr kommenterer:
India
Elefanter ble brukt som bødlers førstevalg i India gjennom århundrer. Hinduiske og muslimske herskere henrettet skattesnytere, opprørere og fiendtlige soldater på samme måte «under elefanters føtter». «Manu Smriti», eller Manus lover, som ble nedskrevet rundt år 200 e.Kr., foreskrev henrettelse ved hjelp av elefanter for en rekke forbrytelser. Hvis for eksempel verdier ble stjålet, «skulle kongen la enhver tyv fanget i forbindelse med [verdienes] forsvinning, henrettes av en elefant.»
I mogultiden «var det vanlig å henrette ved å la lovbryteren bli tråkket under en elefants føtter.» Kaptein Alexander Hamilton beskrev i 1727 hvordan mogulherskeren Shah Jahan ga ordre om at en militær befalingsmann som ikke lød ordre skulle føres «til elefantgården, og der bli henrettet av en elefant, noe som regnes for en skammelig og forferdelig død». Mogulkeiseren Humajun beordret at en imam skulle knuses av elefant, da han ved en misforståelse trodde at imamen kritiserte hans styre. Enkelte monarker antok denne henrettelsesmetoden for underholdningens skyld. Mogulkeiseren Jahangir påstås å ha beordret at et stort antall forbrytere knust for hans fornøyelses skyld. En fransk omreisende, François Bernier, som var vitne til slike henrettelser, gav uttrykk for sin misnøye med at keiseren fant fornøyelse i slike grusomme avstraffelser. Knusing var imidlertid ikke den eneste metoden som ble anvendt ved mogulenes henrettelser med elefanter; i Delhi var det under mogultiden elefanter som var trente til hakke fanger i biter «med spisse [kniv]blad montert på støttennene».
Andre indiske stater utførte også henrettelser ved hjelp av elefanter. Marathalederen Sambhaji beordret på slutten av 1600-tallet at et antall konspiratører, inklusive den marathiske tjenestemannen Anaji Datto, skulle dø på denne måten. En annen marathaleder, general Santaji, innførte denne avstraffelsesmetoden for brudd mot militære bestemmelser. Den samtidige historikeren Kafhi Khan skrev at «for en bagatellmessig forseelse kunne han [Sanaji] kaste en mann under en elefants føtter».
En forfatter tidlig på 1800-tallet, Robert Kerr, berettet om hvordan kongen av Goa «holdt bestemte elefanter for henrettelser av ugjerningsmenn. Når en av disse ble brakt fram for å henrette en kriminell, ble denne raskt knust til atomer under sin fot dersom dette var elefantvokterens vilje; men dersom man ønsket tortur, knuste elefanten hans lemmer en etter en, som når de blir radbrukket.» Naturforskeren Georges-Louis Leclerc de Buffon henviste til denne fleksibiliteten som et bevis på at elefanter var i stand til «å resonnere menneskelig, [heller] enn å følge simple, naturlige instinkter».
Slike henrettelser ble ofte holdt offentlig, i den hensikt å avskrekke. Mange av elefantene kunne derfor være spesielt store, med en vekt på mere enn ni tonn. Henrettelsene var ment å virke grusomme, og ifølge opptegnelser var de som regel det. De ble noen ganger innledet med offentlig tortur utført av den samme elefanten som senere skulle utføre selve henrettelsen. En opptegnelse av tortur etterfulgt av en henrettelse som fant sted i Baroda 1814 har blitt bevart i Percys anekdoter:
Malta under EM i friidrett 1969
Malta deltok med en utøver under EM i friidrett 1969 som ble arrangert 16.–21. september 1969 i Athen. Utøveren fra Malta kom ikke inn blant de åtte beste i noen øvelse under mesterskapet.
Papua Barat
Papua Barat eller Vest-Papua (provins) er en provins i Indonesia som omfatter den aller vestligste delen av Ny-Guinea. Den ble dannet 14. november 2003 ved en utskillelse fra provinsen Papua. Provinsen het fra begynnelsen Irian Jaya Barat, men byttet navn til Papua Barat den 7. februar 2007.
Administrativ inndelning
Provinsen er inndelt i ti distrikter og en by.
Distrikt (Kabupaten):
By (Kota):
Henrettelse med elefant
India
Bruken av elefanter som bødler fortsatte et stykke inn i det 19. århundre. Under en ekspedisjon til det sentrale India 1868 beskrev Louis Rousselet en henrettelse av en kriminell som ble utført ved å bruke en elefant. Det ble laget en skisse av henrettelsen, som viser den dømte bli tvunget til å plassere hodet på en pidestall, for så å bli holdt der til en elefant knuste hodet hans med foten. Skissen ble overført til et tresnitt og trykt i Le Tour du Monde, et utbredt fransk tidsskrift om reiser og oppdagelser, samt i utenlandske tidsskrift som Harper's Weekly.
Det britiske imperiets økende makt i regionen medførte at henrettelser med elefant gradvis avtok inntil de opphørte. Eleanor Maddock berettet fra Kashmir 1914 at etter europeernes ankomst «er mange gamle seder og skikker i ferd med å forsvinne – og en av dem er den grusomme skikken å henrette lovbrytere med en elefant trent for formålet, med det kjetteriske navnet 'Gunga Rao'».
Sørøst-Asia
Det er mange beretninger om elefanter som har blitt brukt til henrettelser i Sørøst-Asia, og de har vært i bruk til dette formålet siden de tidligste tider i Burma, og like så i kongedømmet Champa på motsatt side av den indokinesiske halvøy. I Siam ble elefanter trent til å kaste den dømte opp i luften før den dømte ble trampet til døde. Den britiske diplomaten John Crawfurd beskriver i sin reiseberetning en annen metode for henretting med elefant som ble brukt i kongeriket Cochinkina (i dag i det sørlige Vietnam), hvor han tjenestegjorde som britisk diplomat 1821. Crawfurd husker der en hendelse hvor «lovbryteren ble bundet til en påle, og [kongens favoritt-] elefant løp i ham og knuste ham til døde».