cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Media i Somalia
Presseorganisasjoner
Journalister i Somalia har mobilisert ulike organisasjoner for å tale deres sak. Haatuf Media Network of Somaliand ble etablert i november 2001 og arbeider for å bedre arbeidskårene for avisjournalister, mens The somali Journalists Network (SOJON) (2002) består av journalister fra flere store nettsteder som driver utstrakt lobbyvirksomhet og treningsprogrammer. The Somali Women Journalists association (SOWJA) er en lignende organisasjon. Andre organisasjoner er SSJW og SOLJA.
Aviser
Som resultat av få journalister, mange analfabeter og stor fattigdom finnes det veldig få aviser i Somalia. Det finnes et magert antall papiraviser som kun rettes mot de få som kan regnes som de mer velstående borgerne. Hvis man sammenligner antallet solgte aviser i Somalia med et hvilket som helst europeisk land, vil salget i Somalia i et diagram vise null. Det betyr at hver avis i Somalia har et opplagstall mellom 100 og 800. De største avisene i landet er:
Dødslekene
Dødslekene (engelsk originaltittel: The Hunger Games) er en trilogi skrevet av den amerikanske forfatteren Suzanne Collins. Den første boken heter Dødslekene, den andre Opp i flammer (Catching Fire) og den tredje Fugl Føniks (Mockingjay). Suzanne Collins’ bestselgende roman har solgt mer enn tre millioner trykte eksemplarer bare i USA.
Media i Somalia
Fjernsyn
Det finnes svært få fjernsynsapparater i Somalia på grunn av tekniske og økonomiske barrierer. De privateide Somaliland telemedia Network (STN) og HOrnAfrik TV er lokalisert i Mogadishu og viser sendinger fra både Qatar-baserte Al-Jaxeera fjernsyn og CNN. Somaliland National TV (SLNTV) eid av myndighetene sender fra Hargeysa, mens Somali Broadcasting Corporation (SBC) er privat og sender fra Puntland.
Dødslekene
Struktur
Hver av de tre bøkene i trilogien har 27 kapitler; de er delt inn i tre seksjoner med ni kapitler i hver. Collins sier at dette formatet kommer fra hennes dramatikerbakgrunn, hvor hun lærte å skrive i tre akter. Hennes forrige serie, The Underland Chronicles, ble skrevet på samme måte, ettersom Collins har uttalt at hun er «veldig komfortabel» med denne strukturen. Hun ser hver gruppe à ni kapitler som en egen del av historien, og sier at hun fortsatt kaller inndelingene «akt-pauser».
Slaget ved Sjællands Odde
Slaget ved Sjællands Odde var et sjøslag som ble utkjempet mellom den dansk-norske og den britiske flåte utenfor Sjællands Odde i 1808. Den danske flåtes eneste linjeskip «Prinds Christian Frederik» — under kommando av kaptein Carl Wilhelm Jessen — hadde seilt fra Helsingør dagen før og var på vei vestover nord for Sjælland, da de 21. mars ble innhentet av en større britisk flåtestyrke, utgått fra Höganäs og som ankret opp ved Røsnæs, mens det danske skipet lå ved Sejerø.
Media i Somalia
Internett
Det finnes også nettaviser i Somalia. De har et enkelt design og har veldig få besøkende. En nettavis i Somalia har i gjennomsnitt flere besøkende fra Norge enn fra sitt eget land. Mangelen på en ordentlig infrastruktur og elektrisitet begrenser tilgangen til Internett i Somalia, selv om det er relativt mange Internett-kafeer i landet.
Slaget ved Sjællands Odde
Den 22. mars seilte de engelske skipene mot det danske skipet, og den danske kapteinen ville prøve å unnslippe de engelske og nå tilbake til Kronborg ved hjelp av sin gode lokalkjenskap. Han foretok derfor noen kompliserte manøvrer nord for Sejerø som imidlertid ble vanskeliggjort av den panikkslagne losen som skulle hjelpe ham. Etter en del kryssinger frem og tilbake innhentet de engelske skipet «Prinds Christian Frederik» ved Sjællands Odde rundt 18-tiden, og den danske kapteinen la skipet tett inn mot kysten slik at det kunne settes på grunn fremfor å havne i engelske hender. Ved 19-tiden begynte de første skuddene og snart var det danske skipet omringet, og det var i disse innledende trefningene at den danske første-offiser, Peter Willemoes, falt da han ble truffet av en kanonkule i hodet. Etter tre timers kamp satte kaptein Jessen skipet på grunn og strøk flagget. De danske sjømennene ble flyttet over til et av de engelske skipene med tanke på transport til fangenskap i England. De døde ble fraktett inn til land. Den 23. mars ble «Prinds Christian Frederik» satt i brann da ilden nådde kruttdepotet og skipet sprang i luften. De døde sjømennene ble alle begravd i en fellesgrav på Odden kirkegård, hvor det noen år senere ble reist et minnesmerke over de falne.
W. J. M. Lokubandara
Wijesinghe Jayaweera Mudiyanselage Lokubandara (sinhala: විජෙසිංහ ජයවීර මුදියන්සේලාගේ ලොකුබණ්ඩාර, tamilsk :விஜேசிங்க ஜயவீர முதியன்சேலாகே லொக்குபண்டார; født 5. august 1941 i Haputale i Britisk Ceylon, død 1. februar 2021 i Angoda), alment kjent som W. J. M. Lokubandara, var en srilankisk politiker.
Han var Speaker i parlamentet i Sri Lanka fra 2004 til 2010 og guvernør av Sabaragamuwa Province fra 2010 til 2015.
Lokubandara døde på sykehus i Colombo District av problemer utløst av covid-19 den 14. februar 2021, i en alder av 79 år.
Dødslekene
Bakgrunn
Trilogien Dødslekene foregår i en uidentifisert framtid, etter ødeleggelsen av Nord-Amerika, i en nasjon kjent som «Panem». Panem har en svært rik hovedstad, Capitol, som ligger et sted i Rocky Mountains, og tretten omliggende fattige distrikter, som forsørger Capitols behov. Som straff for et tidligere opprør mot Capitol, der det trettende distriktet angivelig ble ødelagt, blir realityprogrammet «Dødslekene» opprettet og avholdt hvert år siden. I programmet blir en gutt og en jente på mellom tolv og atten år, fra hvert av de resterende tolv distriktene, valgt ut gjennom et lotteri og tvunget til å delta. De kan også melde seg frivillig. Deltakerne må kjempe til døden på en utendørs arena inntil bare én (i den første boken ble det to vinnere) står levende igjen. Programmet blir vist direkte på TV, og vinneren og hans/hennes distrikt belønnes.
Dødslekene
Boka følger sekstenåringen Katniss Everdeen, ei jente fra Distrikt 12 som melder seg frivillig som tributt til de 74. Dødslekene i stedet for sin lillesøster Primrose. Den andre tributten fra Distrikt 12 er Peeta Mellark, en gutt som har elsket Katniss fra første gang han så henne. Katniss og Peeta vinner dødslekene etter å ha narret spillederne og vender hjem som seierherrer. For å dekke over at de lurte Capitol later Katniss som om hun gjorde det hun gjorde av kjærlighet til Peeta.
Opp i flammer
Katniss får vite at Capitol ikke har tilgitt henne for handlingene hennes i Dødslekene, som startet en kjedereaksjon med opprør i distriktene. I neste års Dødsleker, en jubileumsutgave kalt Kvartsekelspillet, blir hun og Peeta tvunget til å delta for andre gang med andre tidligere vinnere. De slår seg sammen med enkelte av de andre tributtene og klarer å ødelegge arenaen og unnslippe Lekene. Katniss blir transportert til Distrikt 13, et distrikt som offisielt ikke eksisterer, men Peeta blir fanget av Capitol, og Distrikt 12 blir ødelagt.
Fugl Føniks
Katniss, som nå er flyktning i Distrikt 13, krever rett til å drepe president Snow. Peeta og de andre som ble tatt til fange av Capitol blir reddet av en gruppe der blant annet Gale deltar, mens Peetas hukommelse har blitt «kapret» ved bruk av en sporingsgift, noe som får ham til å hate og forsøke å drepe Katniss. Etter hvert drar en militæravdeling med blant annet Katniss, Gale, og en mer rolig Peeta til Capitol for å myrde president Snow. Før Katniss når ham, blir hennes lillesøster Prim drept i et bombeangrep. Snow forteller senere Katniss at Coin, presidenten i Distrikt 13, sto bak bombingen. Under Snows henrettelse skyter Katniss Coin, og senere blir også Snow funnet død, trolig kvalt av sitt eget blod. Katniss får et sammenbrudd og prøver å begå selvmord mens hun er i isolat. Katniss, Peeta, og Haymitch drar tilbake til Distrikt 12, og Katniss begynner til slutt å komme seg. I epilogen blir det avslørt at Katniss og Peeta er gift og har to barn, en jente og en gutt.
Katniss Everdeen
Hovedpersonen og fortelleren i serien, som kjemper i Dødslekene i hver av de to første bøkene, og stiller Capitol i et dårlig lys. Tidlig ansvar for familien ettersom at faren døde i en gruveeksplosjon som satte moren til Katniss i en slags form for sjokk, som gjorde at hun ikke var i stand til og gjøre særlig stort. Gale Hawthorne (også kjent som Storm i den norske utgaven av boken) møtte Katniss i skogen under en jaktsesjon, og de knyttet et bånd som deretter ble et sterkt vennskap. Vanskelige livsforhold har gjort henne hard, så hun viser sjelden følelser og er skeptisk mot fremmede. I tredje bok blir hun "spottekråken", distriktenes ansikt utad i opprøret mot Capitol. Katniss er veldig flink med pil og bue. Hun blir til slutt forelsket i Peeta, men innser ikke hennes kjærlighet for ham før i siste bok.
Peeta Mellark
Den mannlige tributten fra Distrikt 12, som har vært hemmelig forelsket i Katniss siden de var barn. Bakersønn med både fysisk styrke og kunstneriske evner. Etter fryktbehandlingen i Fugl Føniks ser han en stund på Katniss som en fiende, ellers er kjærligheten han føler tydelig gjennom hele serien. Peeta er en fredselsker som klarer å se en sak fra flere sider. Når Katniss roter det opp under intervjuer og den slags klarer alltid Peeta med sine kommentarer å dra seg på rett spor igjen.
Haymitch Abernathy
Katniss' og Peetas alkoholiserte venn og mentor i Dødslekene. Han vant de 50. Dødslekene og var den eneste gjenlevende vinneren fra Distrikt 12 før Katniss og Peeta. Haymitch' yngre bror og kjæreste ble drept to uker etter at han vant Dødslekene, hvilket har gjort han til en bitter skikkelse i bøkene. Han skildres ofte som en sliten, alkoholisert mann som ofte slenger spydige kommentarer. Dødslekene han kjempet i var det andre Fjerdelsspillet, og den gangen måtte hvert distrikt sende ut dobbelt så mange tributter.
Gale Hawthorne (Storm Hawthorne)
Katniss' to år eldre bestevenn og jaktkamerat. Han mistet faren sin i den samme gruveeksplosjonen som drepte Katniss' far, og som henne forsørger han sin familie alene. Gale er romantisk sterkt knyttet til Katniss, men hun ser på ham som en venn. Et sterkt hat til Capitol gjør ham til en kompromissløs kriger, dette blir særlig tydelig i siste bok. Gale har to yngre brødre, Rory og Vick, og en yngre søster, Posy. Han er veldig flink med snarer, og ganske erfaren med pil og bue. Gale blir i tredje boken på slutten sendt til distrikt 2 for å gjøre diverse oppdrag.
Effie Trinket
Effie er fra Capitol og er kjent for hennes fargerike klesvalg. Hun er også eskorten til Katniss og Peeta under lekene og i andre anledninger.
Cinna
Katniss' stylist i begge Dødslekene hun deltar i, både 74 og 75. Han oppmuntrer henne til å bli et symbol på opprøret og designer klesplagg som understreker dette. Han er fra Capitol, men har ikke deres overdrevne klesstil og sminke. Cinna blir drept av fredsvoktere rett før Katniss skal ut på arenaen til det tredje Kvartsekelspillet.
President Snow
Hovedmotstanderen i serien og Panems president. Har en forkjærlighet for hvite roser og lukter blod. Etter Katniss og Peetas opprørske handlinger i slutten av de 74. Dødslekene krever han at de fortsetter å framstå som et par.
Primrose Everdeen
Katniss' 12 år gamle søster, ofte bare kalt Prim. Ble trukket ut som tributt i Dødslekene, men Katniss tok hennes plass. Prim er et omsorgsfullt barn som alle elsker, og hun hjelper ofte moren med å helbrede de syke. Prim har en geit og en katt, Lady og Soleie. I den tredje boken da de var i Capitol ble mange barn skadet og Prim gikk for og hjelpe dem, men akkurat da eksploderer bomber rundt dem og Prim dør bare 14 år gammel.
Filmatisering - The Hunger Games
Norsk filmdistributør er Nordisk Film Distribusjon AS.
Filmen fikk 11-års aldersgrense i Norge, og den frarådes barn under 11 år på grunn av sterke scener.
Marc Almond
Peter Mark Sinclair Almond (født 9. juli 1957 i Southport, Lancashire) er en engelsk sanger og låtskriver, kjent fra synthpop-duoen Soft Cell og som soloartist under navnet Marc Almond. I sin selvbiografi Tainted Life (1999) ISBN 0283063408 skriver Almond om sitt medlemskap i Church of Satan.
Diskografi
Soft Cell
Marc & the Mambas/Raoul and the Ruined
The Willing Sinners/La Magia
Michael Cashmore
Soloalbum
Kulturelle jøder (praktiserende av annet livssyn)
Kulturelle jøder henviser her til medlemmer av andre religioner og livssyn som fortsatt identifiserer seg som jødiske. Deres tilknytning er til jødisk kultur og historie, ikke til de religiøse forpliktelsene i jødedommen. I mange samfunn finnes det kristne jøder, hinduistiske jøder (Hinjew), buddhistiske jøder (Jubu) og ateistiske jøder.
En jøde er både medlem av et folk, en kultur og/eller religionen jødedommen. Innen rabbanittisk jødedom kan man identifisere seg som jødisk om (1) personen er født av en jødisk mor eller (2) har konvertert til jødedommen. Videre stadfestes det hvordan den jødiske identiteten aldri forsvinner: "Once a Jew, Always a Jew". Dette gjelder i prinsippet for jøder som konverterer til andre religioner, og for konvertitter til jødedommen som vender til et nytt livssyn. I flerreligiøse hjem kan dette by på problemstillinger knyttet til identitet, der moren er jødisk samtidig som barnet døpes og oppdras i farens kristne tro. Her finnes det ulike oppfatninger mellom de jødiske konfesjoner.
For mange jøder som bekjenner seg til en kristen tro ses deres jødiske identitet utelukkende som et medlemskap av det jødiske folk. Mange jødiske kristne, både katolske og protestantiske, beholder mange jødiske skikker og en del benytter også hebraisk i sin liturgiske praksis. Et eksempel for dette er hebraiske katolikker som identifiserer seg som jødiske katolske kristne, og som benytter hebraisk til messen. Før den andre verdenskrig fantes det mange kristne jøder i Europa, men mange av disse ble myrdet i Holocaust . Noen kjente eksempler for kristne av jødisk herkomst er den tidligere kardinalen og erkebiskopen av Paris Jean-Marie Lustiger (konverterte til katolisismen som 14 åring), som fortsatte å identifisere seg som jøde ut livet. Et annet eksempel er den amerikanske kongressmannen Mike Levin som både identifiserer seg som jødisk og katolsk, JFKs rådgiver Ted Sorensen som så på seg selv som en jødisk unitar-kristen , eller skuespilleren Shia LaBeouf som er oppdratt religiøst med skikker fra begge religioner (både døpt og gjennomført Bar Mitzvah).
Mange jøder har også i de senere år startet å praktisere østlige religioner som hinduisme og buddhisme, og diverse nyreligiøse retninger.
Annedore Richter
Annedore Richter (født 14. november 1948) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1972 i München, hvor hun ble nummer 8.
Cian O’Connor
Cian O'Connor (født 12. november 1979) er en irsk rytter, som spesialiserer seg i sprangridning. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse individuelt.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 7 individuelt.
Ole Kallem
Ole Kallem var sønn av en husmann i Strand i Ryfylke. Som gutt arbeidet han i syv år som gjeter, uten å få noen særlig skolegang. Etter konfirmasjonen arbeidet han i åtte år som gårdsgutt, og etter farens død overtok han husmannsplassen, der han levde som husmann i 12 år. Da hadde han tjent nok penger til at han kunne kjøpe gården Kallem i Vikedal. På denne tiden begynte han å holde oppbyggelser, som snart ble hans hovedbeskjeftigelse. Han flyttet til Målselv i Troms, og siden til Trøndelag, før han i 1879 bosatte seg i Gjerpen utenfor Skien.
I 40 år virket Kallem som oppbyggelsespredikant, på stadig reise over hele Norge. Verdens Gang omtaler ham som «Norges mærkeligste og største Lægprædikant næst efter Hans Nilsen Hauge selv». Anton Chr. Bang beskriver Kallems og andre lekpredikanters virksomhet slik: «Det var Mænd uden synderlig Uddannelse, de havde ikke gjennemgaaet nogen Præstelære, og alligevel prædikede de «a Høve», uden Papir, og deres Tale flød som en fossende Strøm».
Porto Calvo
Porto Calvo er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Outlaws
Outlaws Motorcycle Club også under navnet American Outlaws Association (AOA), er en motorsykkelklubb først etablert i McCook, Illinois i 1935. Mottoet er: «God forgives, Outlaws don't» (Gud tilgir, Outlaws gjør det ikke). Støtteklubben er Black Pistons MC.
Klubben har omtrent 90 chapters (avdelinger) i USA, Canada, Australia, Asia, og Europa. Den første klubben utenfor USA som ble Outlaws var «The Satans Choice» i Canada, dette skjedde i 1977. I 1993 kom den første avdelingen i Europa, i Frankrike. Klubbens største rival er Hells Angels.
Klubben er en selverklært «1 %-klubb», en frase som ble introdusert da American Motorcyclist Association hevdet at 99 % av alle MC-førere er lovlydige etter opptøyer i Hollister i 1947. Amerikanske Federal Bureau of Investigation og canadiske Criminal Intelligence Service Canada anser klubben som en «Outlaw Motorcycle Gang» (kriminell motorsykkelklubb), noe også norske Kripos støtter. Klubben regnes i USA som en av «The Big Four» (de store fire) sammen med Pagans, Hells Angels, og Bandidos og har alle til felles at de er store nok til å bli dømt under Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act.
Thore «Henki» Holm Hansen var på 1990-tallet mye i medienes søkelys da han ble Europa-sjef for motorsykkelklubben.
Norge
Norge var den andre avdelingen av Outlaws i Europa, dette skjedde i 1995. Norske avdelinger:
Pagans
Pagans MC er en amerikansk motorsykkelgjeng etablert av Lou Dobkin (eller Dobkins) i 1959 i Prince George's County, Maryland.
Klubben er aktive i elleve amerikanske delstater: Delaware, Kentucky, Maryland, New Jersey, New York, Nord-Carolina, Ohio, Pennsylvania, Sør-Carolina, Virginia og Vest-Virginia. Hovedrivalen er Hells Angels.
Amerikanske Federal Bureau of Investigation og canadiske Criminal Intelligence Service Canada anser klubben som en «Outlaw Motorcycle Gang» (kriminell motorsykkelklubb), noe også norske Kripos støtter. Klubben regnes i USA som en av «The Big Four» (de store fire) sammen med Outlaws, Hells Angels, og Bandidos og har alle til felles at de er store nok til å bli dømt under Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act.
Public Technical Identifiers
Public Technical Identifiers (PTI) er et organ under Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN) med ansvar for overordnet forvaltning av IP-adresser og toppnivådomener, oppgaver som tidligere ble utført av Internet Assigned Numbers Authority (IANA). PTI er registrert i California som en ideell organisasjon tilknyttet ICANN.
Gretchen Bleiler
Gretchen Bleiler (født 10. april 1981 i Toledo, Ohio) er en amerikansk snøbrettkjører som deltok i de olympiske vinterlekene 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.
Bleiler vant en olympisk sølvmedalje i snøbrett under vinter-OL 2006 i Torino. Hun kom på andreplass i halfpipe for damer bak sin landsmann Hannah Teter.
Turf Moor
Turf Moor er et fotballstadion i Burnley, Lancashire, England og er hjemmebane til fotballklubben Burnley FC. Stadionet, som ble åpnet 1883, har en kapasitet på 22 400 sitteplasser fordelt på de fire tribuneseksjonene James Hargreaves Stand, Jimmy McIlroy Stand, Bob Lord Stand og Cricket Field Stand.
Tilskuerrekorden på Turf Moor er på 54 775 og ble satt i en FA-cupkamp mellom Burnley FC og Huddersfield Town AFC i 1924. Det har også blitt spilt en landskamp på The Turf mellom England og Wales i 1924.
Villa Malaparte
thumb|Villa Malaparte kranser på en utstikkende klippe av øya Capri på Italias sørlige breddegrader ved det blå Middelhavet.Villa Malaparte (italiensk: Casa Malaparte eller Villa Malaparte) er en murvilla på østkysten av øya Capri utenfor Napoli. Den er et av de beste eksempler på moderne italiensk samtidsarkitektur.
Huset ble unnfanget rundt 1937 av den velkjente italienske arkitekten Adalberto Libera (1903–63) og bygget for journalisten Curzio Malaparte (1898–1957). Malaparte forkastet Liberas tegninger og bygde huset selv ved hjelp av en lokal murer, Adolfo Amitrano.
Beskrivelse
Vila Malaparte er bygget av murstein, som en boks med «omvendte» pyramideformede trapper som fører til takterrassen. På taket er det en frittstående buet vegg i ulik høyde. På stedet er det en farlig klippe, 32 meter over havoverflaten, med utsyn mot Salernobukta. Adgang til denne private eiendommen skjer enten til fots fra Capri by, eller med båt og en trapp som er hugget ut i fjellet. Villaens interiør og eksteriør (spesielt takterrassen) er utførlig omtalt i Jean-Luc Godards film fra 1963, Contempt (Le Mépris).
Restaurering
Casa Malaparte ble forlatt og neglisjert etter Malapartes død i 1957. Den ble utsatt for vandalisme og vind og værs slitasje i mange år og ble alvorlig skadet, inklusiv ramponering av en vakker flislagt peis, før den virkelige restaureringen startet rundt 1990. Villaen ble gitt til Foundation Giorgio Ronchi i 1972.
Malapartes fillenevø Niccolò Rositani, er hovedsakelig ansvarlig for å sette villaen i beboelig stand. Mye av de opprinnelige møblene finnes fortsatt fordi de var for store til å bli fjernet. Et nedsunket badekar i marmor i hans elskerinnes soverom, er fortsatt inntakt. Hans soverom og bibliotek er også inntakt. Mange italienske bedriftseiere har gitt materialer til å sette villaen istand.
Tilgang
Villaen kan også nås ved å gå tvers over øya, og de siste tyve minutters gange er over privat eiendom som tilhører The Ronchi Foundation. Det tar halvannen time å gå fra Bytorget i Capri (pizzaen) på toppen av kabelbanen fra Marina Grande. Villaen kan også nås fra sjøen, men bare når sjøen er rolig, og en må klatre opp en lang og bratt trapp (99 trappetrinn). Malaparte ga sin venn og båtmann penger til å åpne en restaurant som idag drives av båtmannens sønn. Det er den eneste restauranten. Den kan bare nås over en sti fra bytorget til pynten hvor Tiberius bygde sitt palass, Villa Jovis.
Boken Malaparte: Casa Come Me (Et hus som jeg), redigert av Michael McDonough, inneholder tegninger og essays, bidrag fra mange prominente kunstnere og arkitekter, slike som James Wines, Tom Wolfe, Robert Venturi, Emilio Ambasz, Ettore Sottsass, Michael Graves, Willem Dafoe, Peter Eisenman, Wiel Arets og mange andre kunstnere og forfattere.
Boken Til Capri av Tron Jensen finner sted delvis ved Casa Malaparte.
N.3
N.3 som Nr. 6
Luftskipet ble demontert og sendt som skipslast til Japan, etter ankomsten i januar 1927 begynte sammenkoblingen i luftskipshangaren på Kasumigaura under ledelse av Umberto Nobile og hans team. Det ble ferdigbygd for prøveflyging, som fant sted 6. april med en besetning på 6 japanerne og 6 italienerne. Dermed fikk luftskipet betegnelsen «Marineluftskip Nr. 6» som det sjette luftskipet for den japanske marinen.
Nr. 6 luftskipet fungerte utmerket under flygningene, og var sendt ut for å delta i en marineøvelse sør for Tokyo den 22. oktober. Men det oppsto turbulent vær med sterk vindkast, noe som fulgt til tap av kontroll så besetningen måtte nødlande. Etter å ha landet på øya Kozushima, kom besetningen seg ut bare for å se et kraftig vindkast slynget bort Nr. 6 ut til sjøs. En eksplosjon ødela luftskipet. Men erfaringene som hadde vært høstet i forveien, fikk den japanske marinen til å starte et nytt prosjekt hos Mitsubishi og Fujikura, hvor man skulle kopiere og improvisere Nobiles luftskipet. Det nye luftskipet med betegnelsen «Marineluftskip Nr. 8» ble levert i 1929 som det meste suksessrike japanskbygde luftskipet i historien.
Se også
N.2 (Luftskip)
Shanghai International Settlement
Shanghai International Settlement (kinesisk: 上海公共租界, japansk: 上海共同租界; russisk: Шанхайский международный сеттльмент, fransk: Concession Internationale de Changhai) er den internasjonalt innarbeidede betegnelsen på den enheten som oppstod da den britiske konsesjon og den amerikanske konsesjon i Shanghai ble administrativt sammenslått i 1864. Denne internasjonale bosetning ble ledet av Shanghai Municipal Council (工部局, ordrett «arbeidsdepartementet», etter det da vanlige engelske uttrykket for et lokal offentlig regjeringsenhets 'Board of Works'). Storbritannia var den ubestridte «storebror» i fellesskapet.
Strukturene stammet egentlig fra 1854, da de forskjellige internasjonale konsesjoner inngikk samarbeidsavtale, men i 1863 gikk det franske konsesjonsområde ut av samarbeidet.
Det var Shanghais vannveier som definerte 1854-grensene rundt de opprinnelige britiske og amerikanske bosettingene. Mot øst var det naturligvis Huangpuelven. Grensen mot nord var definert av Suzhouelven (som ble kalt Woosungelven inntil den fikk et annet kallenavn av utlendingene), og grensen nord-sør var definert av «Yangjing Creek». Betegnelsen «creek» på engelsk er noe overdrevet; det dreide seg i tilfellet Yangjing snarere om et vannførende dike, så bred at man trengte små broer for å krysse den.
Amerikanerne fikk snart en egen bosetting i Hongkou, nord for Suzhouelven. Den var imidlertid dårlig organisert og regjert, og tiltrakk seg lovløse elementer og displaves persons særlig på grunn av Taipingopprøret (1850–1864). Det ble derfor nødvendig med et politimessig samarbeid med politistyrkene sør for Suzhouelven, da de seks mann i Hongkou-politiet ble innlemmet i den britiske politistyrken, og dette gav støtet til den egentlige Shanghai International Settlement.
I 1888-1889 ble området utvidet. Det var blitt åpenbart at man trengte mer plass på grunn av den sterke tilflytning av kinesere og utbygginger av industriarbeidsplasser. De formelle forhandlinger om de nye grenser tok til i 1896 – dette var etter at utlendingene for lengst de facto hadde erhvervet betydelige landområder tilstøtende sin bosetting. Da fikk området sine endelige konturer.
De vestlige innbyggere i området kalte seg selv uformelt gjerne shanghailandere.
BAC Jet Provost
BAC Jet Provost er et britisk treningsfly. Jet Provost ble opprinnelig utviklet av Hunting-Percival Aircraft som senere ble kjøpt opp av British Aircraft Corporation ( BAC ). Prototypen fløy første gang 26. juni 1954. Produksjonen begynte med ni Jet Provost T.Mk 1 og én T.Mk 2. Fra 1958 ble 201 T.Mk 3 levert til det britiske flyvåpenet, denne varianten var blant utstyrt med Martin-Baker utskytningsseter. Etter at BAC tok over produksjonen ble T.Mk 4 utstyrt med kraftigere motor og 198 fly av denne varianten ble levert fra 1961.
Jet Provost T.Mk 5 introduserte blant annet nye vinger, trykk-kabin og festepunkter under vingene. Denne varianten fløy første gang 28. februar 1967, og i alt 110 ble levert til det britiske flyvåpenet.
Eksportvarianter inkluderer Jet Provost T.Mk 51, basert på T.Mk 3, for Sri Lanka, Kuwait og Sudan. T.Mk 52, basert på T.Mk 4, for Irak, Sør-Jemen, Sudan og Venezuela. Og T.Mk 55, basert på T.Mk 5, for Sudan.
Kjærlighetens slør
Kjærlighetens slør (orig. The Painted Veil) er en amerikansk dramafilm fra 2006, regissert av John Curran. Manus er skrevet av Ron Nyswaner, og er basert på en roman fra 1925 med samme tittel av W. Somerset Maugham. Edward Norton, Naomi Watts, Toby Jones og Liev Schreiber har hovedrollene. Dette er den tredje filmatiseringen av Maughams bok, etter en film fra 1934 med Greta Garbo og Herbert Marshall, og en film fra 1957 kalt The Seventh Sin med Bill Travers og Eleanor Parker i hovedrollene.
Sammendrag
I London i 1925 blir bakteriolog Walter Fane (Edward Norton) forelsket i Kitty Garstin (Naomi Watts). De gifter seg, og paret reiser på bryllupsreise til Venezia. Walter blir senere stasjonert i Shanghai hvor han skal studere smittsomme sykdommer, men Kitty er mer interessert i fester og det sosiale livet. Kitty møter Charles Townsend (Liev Schreiber), den gifte britiske visekonsulen i Shanghai, og de to innleder en hemmelig affære. Walter oppdager sin kones utroskap, og han truer med å skille seg fra henne hvis hun ikke blir med ham til en liten landsby i et avsidesliggende område av Kina hvor han har meldt seg frivillig til å behandle ofre for en kolera-epidemi.
Kitty ber om å få skille seg fra ham i all stillhet og han går med på dette, forutsatt at Townsend går fra sin kone og gifter seg med Kitty. Når Kitty foreslår denne muligheten til kjæresten sin nekter han å gå med på dette, til tross for at han tidligere hevdet sin kjærlighet til Kitty, og Kitty må reise til det fjellrike innlandet sammen med sin mann. De legger ut på en krevende, to uker lang reise for å komme frem til det fjerne området hvor de skal bo. Deres nærmeste nabo, Waddington, en britisk visekommissær, bor sammen med en ung kinesisk kvinne i relativ overflod. Walter og Kitty snakker knapt med hverandre, og Kitty blir værende helt alene i mange timer hver dag mens Walter arbeider.
Kitty begynner som frivllig ved et barnehjem drevet av franske nonner. Etterhvert begynner hun å se ektemannen i et nytt lys når hun ser hvilken uselvisk og omsorgsfull person han kan være. Når Walter ser henne sammen med barna, innser han at hun ikke er den egoistiske kvinnen han trodde at han var. Deres ekteskap begynner å blomstre midt under epidemien. Kitty oppdager snart at hun er gravid, men hun vet ikke hvem faren er. Walter – som er blitt forelsket i Kitty igjen - forsikrer henne om at det ikke spiller noen rolle. Kolera-epidemien krever mange ofre, men den kommer etterhvert under kontroll. Walter blir smittet med sykdommen, og Kitty tar vare på ham. Men Walter dør, og hun blir sønderknust. Kort tid senere forlater hun Kina og reiser til London. Fem år senere er Kitty på handletur med sønnen Walter. De møter Townsend ved en tilfeldighet på gaten, og han spør unge Walter om hvor gammel han er. Ut fra svaret hans innser Townsend at gutten kan være sønnen hans. Men Kitty avviser hans tilnærmelser og går sin vei sammen med sønnen sin.
Ursula Westphal
Ursula Westphal (født 8. april 1949) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1972 i München, hvor hun ble nummer 8.
Jean-Noël Augert
Jean-Noël Augert (født 17. august 1949 i Saint-Jean-de-Maurienne) er en tidligere fransk alpinist.
Augert debuterte internasjonalt i desember 1966 i Val-d’Isère. Fra 1967 deltok han i den nyinnførte verdenscupen. Gjennombruddet i verdenseliten kom sesongen 1968/69, da han vant slalåmdelen av verdenscupen. Med tre førsteplasser endte han på andreplass i totalsammendraget, selv om han aldri tok et eneste verdenscuppoeng i utfor.
Høydepunktet i karrieren var gullmedaljen i slalåm under VM 1970 i Gröden. I sesongen 1970/71 vant han igjen slalåmdelen av verdenscupen.
Etter at han i 1972 hadde vunnet slalåmrennene både i Wengen og Kitzbühel, ble han regnet som favoritt foran OL i Sapporo. Han måtte imidlertid nøye seg med en femteplass, samme plassering som i storslalåmrennet. Denne sesongen sikret han seg disiplincupen i slalåm for tredje gang.
Han brøt med det franske skiforbundet i sesongen 1972/73, og kjørte proffrenn frem til 1975, da han la opp.
Verdenscup
Totalt vant Jean-Noël Augert 14 verdenscuprenn:
I tillegg oppnådde han 15 pallplasseringer (8 i slalåm og 7 i storslalåm).
Jordskjelvet i Nepal i april 2015
Jordskjelvet i Nepal i april 2015 var et jordskjelv med momentmagnitude 7,8 som inntraff 25. april 2015 klokken 06.12 UTC±0 (11.57 nepaltid). Jordskjelvet hadde sitt episenter cirka 29 km øst-sørøst av Lamjung i Nepal, og hyposenteret lå på cirka 15 km dybde. Det er det kraftigste jordskjelvet i Nepal siden 1934, og per 3. mai var 7,040 mennesker bekreftet omkommet og mer enn dobbelt så mange skadet.
Skjelvet utløste et sneskred på Mount Everest som drepte minst 19 personer, mer enn sneskredet i 2014 og dermed den dødeligste dagen på fjellet noensinne.
Marvik kapell
Byggverket er i tre og har 120 plasser.
Knut Kirkhorn
Knut Rasmussen Kirkhorn (født 1830 i Hornindal i Nordfjord, død 1885) var en norsk bonde og politiker (V). Stortingsrepresentant 1877–1885. Han var Hornindals første ordfører.
Knut Kirkhorn bodde hele livet på sin gård i Hornindal, hvor han tidlig fikk stillingen som kirkesanger. Samtidig var han huslærer hos presten Nils Nilssøn Dahl, og ble dermed lærer for den senere høyesterettsadvokat Walter Scott Dahl. I 1867, da Hornindal ble utskilt som eget herred fra Eid, ble Kirkhorn dets første ordfører. I 1875 møtte han første gang som vararepresentant fra Nordre Bergenhus amt på Stortinget, og satt der også gjennom hele neste periode. 1880–85 møtte han som amtets 4. representant, hele tiden som medlem av Kirkekomiteen. 1883–84 var han medlem av riksretten.
Finlands luftfartsmuseum
Finands luftfartsmuseum (finsk: Suomen ilmailumuseo) er et spesialmuseum for fly og luftfart. Det ligger nær Helsingfors-Vanda lufthavn i Skattmans i Vanda, Finland.
Historie
Organisasjonen bak museet, luftfartsmuseumsforeningen (finsk: Ilmailumuseoyhdistys ry) ble etablert 4. desember 1969. Museet ble åpnet i 1972, opprinnelig plassert i kjellerlokalene til terminalbygningen til Helsingfors-Vanda lufthavn, men kunne flytte til egne fasiliteter i 1981. Museet er under stadig ekspansjon med tilfang av nye objekter. Det omfatter i dag en egen kontorfløy, laboratorium, bibliotek, arkiv og et auditorium for 200 besøkende.
Utstillinger
Det finnes bortimot 7 000 objekter i museets samlinger, et bibliotek med 16 000 bøker, 160 000 tidsskrifter og mindre trykksaker om luftfart. Et stort antall servicemanualer for ulike flytyper.
Museet har for tiden 72 fly til utstilling. Noen er unike, som for eksempel det finskbygde Karhumäki Karhu 48B og det lisensbygde franske Caudron C.60
Lars Jacobsen Hætta
Lars Jacobsen Hætta (født 21. januar 1834, død 17. februar 1896) var en nordsamisk reineier, oversetter, tolk og lærer.
Hætta var fra Kautokeino, og deltok i «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Han ble opprinnelig dømt til døden for sin medvirkning i opprøret, men straffen ble senere omgjort til livsvarig fengsel. Dommen sonet han på Akershus Festning, inntil han ble benådet i 1867.
Mens han satt fengslet i hovedstaden fungerte han som språkmester (informant) for Jens Andreas Friis, som var lærer og fra 1874 professor i samisk språk ved Universitetet i Kristiania. Hætta begynte også arbeidet med å oversette Bibelen til nordsamisk. Han laget også en rekke modeller av bruksgjenstander i en reindriftshusholdning; disse modellene er idag spredt rundt på en rekke museer i Norge og utlandet (blant annet Norsk Folkemuseum, Historisk Museum i Bergen, Danmarks Nationalmuseum og Pitt-Rivers Museum i Oxford.) Han ble benådet i 1867 for å fungere som tolk og hjelpemann for Friis og Ludvig Kristensen Daa, bestyrer for Etnografisk Museum, da disse dette år skulle gjennomføre en stor forskningsreise til Finnmark og Russisk Lappland (Kola og Nord-Finland). Han kunne etter det vende tilbake til Kautokeino, der han virket som lærer og kirketolk. Han giftet seg i 1868 med Berit Hansdatter Gaup, som også hadde blitt dømt for medvirkning i «Kautokeino-opprøret».
Lars Hættas samiske oversettelse av Det nye testamente ble utgitt i 1874, og hele Bibelen på nordsamisk utkom i 1895. Tekstene ble revidert av Friis og Just Qvigstad og utgitt av Norsk Finnemisjon.
Lovis Corinth
Lovis Corinth (født 21. juli 1858, død 17. juli 1925) var en tysk maler og grafiker som i sine modne arbeider forente ekspresjonisme med impresjonisme.
Corinth ble født i Tapiau i Øst-Preussen. Han studerte i München og Paris, ble medlem av den kunstneriske opposisjonsgruppen i Berlin, som kalte seg Berlin Secession, og overtok formannskapet i gruppen etter Max Libermann.
Hans tidlige arbeider var naturalistiske, og han var lite for de impresjonistiske strømningene i tiden. Han fikk et hjerneslag i 1911. Da han kom over det, var han ute av stand til å arbeide på samme måten, og stilen ble mykere og mere fargerik. Hans malerier etter det er regnet for svært gode, enten det var portretter eller landskapsbilder. Ett av hans selvportretter henger i dag på Museum of Modern Art i New York.
Biografisk
Hans talent for tegning førte til at han kom inn på kunstakademiet i München som var avantgarde senter på høyde med Paris omkring 1880. Lærerne var på den tid under innflytelse av Barbizon-skolen. Han reiste videre til Paris og Académie Julian hvor han studerte under William-Adolphe Bouguereau. Han returnerte til München i 1891, men etter ett år ga han opp akademiet og slo seg sammen med de friere kunstnerne som dannet sin egen organisasjon i 1894. Årene i München ble mindre produktive, kanskje mere preget av vin og champagne enn arbeide.
Stykkevis konstant
Innen matematikk, er en Stykkevis konstant funksjon (også kalt en bit for bit-funksjon, en hybrid-funksjon, eller definisjon ved tilfellene) en funksjon som er definert av flere sub-funksjoner, der hver sub-funksjon gjelder et annet intervall i domenet. Bit for bit er faktisk en måte å uttrykke funksjonen på, snarere enn en karakteristikk av funksjonen i seg selv, men med ekstra kvalifisering, kan man beskrive funksjonens natur.
Lovis Corinth
Biografisk
Han flyttet til Berlin år 1900, og hadde separatutstilling hos galleristen Paul Cassirer. 43 år gammel startet han tegne- og maleskole for kvinner, og ble gift med en av sine første elever. De fikk to barn sammen.
Stykkevis konstant
Kontinuitet og differentierbarhet av stykkevis konstant
En stykkevis konstant funksjon er kontinuerlig på et gitt intervall i sitt domene hvis følgende betingelser er oppfylt:
Lovis Corinth
Biografisk
Hjerneslaget i 1911 lammet ham delvis på venstre side. Kona var til hjelp slik at han fikk trent seg opp i løpet av ett år til å male med høyre hånd. På denne tiden ble landskaper en mer fremtredende del av produksjonen. I 1925 dro han til Nederland for å se nærmere på verker av de gamle hollandske mestrene. Han fikk lungebetennelse og døde i Zandvoort.
Stykkevis konstant
Kontinuitet og differentierbarhet av stykkevis konstant
Den avbildede funksjonen er, for eksempel, bit for bit-kontinuerlig gjennom hele dets underdomener, men er ikke konstant på hele domenet, da det inneholder en hoppende diskontinuitet på x_0. Fylt sirkel indikerer at verdien av riktig funksjon stykket er brukt i denne posisjonen.
Lovis Corinth
Biografisk
Som svarthvitkunstner prøvde han alle kjente grafiske teknikker med unntak av akvatint. Han laget sin første etsning i 1891 og første litografien i 1894. Av tresnitt finnes bare 11, alle gjort omkring 1919. De siste 15 årene av livet laget han mere enn 900 grafiske arbeider, deriblant 60 selvportretter.
Lovis Corinth er begravet på Südwestkirchhof Stahnsdorf.
Hans arbeider ble erklært som entartet og ett av dem fikk plass på utstillingen av Entartete Kunst. Beslagslisten inneholder i alt 94 av verkene.
Eugen Keil
Eugen (Jenö) Keil også kjent som Eugen Steinwall (født 4. juni 1907 i Szikszó, Borsod-Abaúj-Zemplén-fylket, Ungarn, død 1984 i Norge) var en norsk urmaker.
Bakgrunn
Han kom fra landsbyen Szikszò nord i Ungarn og flyttet på 1920 tallet til Tyskland og gikk i urmakerlære i Hamburg. Familien flyktet til Danmark i 1935. Med hjelp fra norske venner kom de inn i Norge i 1936.
Annen verdenskrig
Keil ble internert 26. oktober 1942 i den store aksjonen mot mannlige jøder. Han satt på Berg fangeleir til april 1943 da han ble overført til Grini. Han ble deportert med MS «Monte Rosa» i slutten av juni 1943, og havnet da i et Gestapo-fengsel i Berlin før han kom til Auschwitz og fikk fangenummer 67234. Etter noen uker i Auschwitz ble han sendt til Sachsenhausen for å reparere klokker tatt fra døde fanger. På slutten av krigen fikk de det bedre da det kom Røde Kors-pakker til Sachsenhausen. Keil ble med de hvite bussene 21. april 1945.
Ifølge Mendelsohn var Keil i Sachsenhausen helt til 28. mai 1945. Keil var gift med en «arisk» kvinne. I Sachsenhausen møtte han Odd Nansen og Keil var da den første som informerte Nansen om de norske jødenes skjebne. Ifølge Nansens dagbok mente Keil at av 1200 norske jøder var bare 25 i live (11. november 1943). Keil fortalte for Nansen hvordan fanger, både jøder og ikke-jødiske polakker, ble drept med gass. Han anslo at tre-fire millioner jøder var drept slik i Auschwitz og Lublin, og kanskje like mange polakker samt flere hundretusen ukrainere og russere.
Ifølge Nansen var det urmakerhåndverket som reddet Keil. Nansen ga Keils navn og fangenummer til svenskene i håp om at de skulle få ham med i de hvite bussene.
Han ble med de hvite bussene etter norske fanger hadde fjernet hans jødiske identitet fra fangeregisteret.
Antrakinon
Antrakinon (9,10-dioksoantracen) er en aromatisk hydrokarbon organisk forbindelse. Det er et derivat av antracen. Det ser ut som gul eller lys grå til grå-grønn fast krystallint pulver.
Andre navn er 9,10-antracenedion, antradion, 9,10-antrakinon, antracen-9,10-kinon, 9,10-dihydro-9,10-dioksoantracen og handelsnavnene Hoelite, Morkit, Corbit med flere.
Antrakinoner er en gruppe stoffer som brukes som avføringsmiddel.
Sennosider (type A-D) fra senna-planten er mest kjent. Cascara sagrada, helligbark/frangulabark, fra Frangula purshiana i trollheggfamilien, inneholder antraquinonene barbaloin og chrysaloin. Barbaloin finnes også i aloe. Rabarbra og noen arter i slørsoppslekta inneholder antraquinoner.
Ally McCoist
Alistair Murdoch McCoist (født 24. september 1962 i Bellshill) er en tidligere skotsk fotballspiller og senere trener for Rangers. Han er Rangers' toppscorer gjennom tidene med 251 mål i den skotske ligaen, og 355 mål totalt i alle turneringer. Han spilte også 61 landskamper for, og scoret 19 landslagsmål.
McCoist startet karrieren i St. Johnstone FC, og var senere innom engelske Sunderland AFC i to sesonger, før han i 1983 ble kjøpt av Rangers, hvor han tilbragte de neste 15 sesongene. I løpet av sin tid på Ibrox, ble McCoist ligamester ti ganger. Han ble toppscorer i den skotske ligaen ved tre anledninger, og ble i 1992 kåret til årets spiller i Skottland.
På landslagsnivå deltok McCoist i VM-sluttspillet i 1990, og EM-sluttspillene i 1992 og 1996. I sistnevnte turnering ble han matchvinner mot, men Skottland ble likevel slått ut i gruppespillet.
I 1998 forlot McCoist Rangers, og avsluttet karrieren med tre sesonger i Kilmarnock FC. Han la opp som spiller sommeren 2001, og han begynte som ekspertkommentator for den britiske TV-kanalen ITV. Han ble ansatt som assistent under Walter Smith i 2004 da Smith var trener for Skottlands landslag, og ble i 2007 med som assistent i Rangers da Smith gjorde comeback etter at Paul Le Guen sa opp etter et halvt år i klubben.
McCoist ble 22. februar offisielt utnevnt til å ta over styringen i Rangers etter Smith som gikk av som manager 15. mai 2011. McCoist gikk av som trener 21. desember 2014 etter manglende resultater i kampen for opprykk til Scottish Preminership.
Porto Real do Colégio
Porto Real do Colégio er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Beşiktaş
Beşiktaş er et distrikt i Istanbul i Tyrkia, langs den europeiske bredden av Bosporos, fra Dolmabahçepalasset og nordover mot Bebek. Folkemengden oppgikk til 185 054 innvånere ved utgangen av 2009.
Beşiktaş består av 23 bydeler (mahalle), deriblant de betydende bydelene Arnavutköy, Bebek, Etiler, Levent og Ortaköy.
Etiler er blant byens dyreste bo- og kontorområder. Levent er blitt et sentrum vor konserner og banker. Bybildet preges av høyhus. Ortaköy, nord for Yıldız-parken, rett ved den første Bosporos-broen, er kjent for kneiper og restauranter. Enn inn i 1950-årene var det nesten bare armenere som bodde her - her var det mange armensk-ortodokse kirker og flere armenske skoler.
Margret Stender
Margret Stender (født 18. februar 1947) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1972 i München, hvor hun ble nummer 8.
Stone County (Arkansas)
Stone County er et fylke i den amerikanske delstaten Arkansas.
St. Francis County
St. Francis County er et fylke i den amerikanske delstaten Arkansas.
Birdstep Technology
Birdstep Technology ASA ose: BIRD er et norsk IT-konsulentselskap med hovedkontor i Oslo. Det ble grunnlagt i 1996 av Olaf Vethe.
Det har spesialisert seg på programvare for databaser, datanettverk og mobil/trådløs kommunikasjon.
Selskapet er notert på Oslo Børs med tickeren BIRD, og adm. dir. er pr mai 2006 Petri Markkanen.
Academi
Academi, tidligere Blackwater USA og Xe Services, er en omstridt amerikansk privat militær organisasjon, stiftet i 1996 av Erik Prince, som holder til i Nord-Carolina. Det beskriver seg selv som et selskap som driver med «militære operasjoner, politiarbeid, sikkerhet, fredsbevaring og stabiliseringsoperasjoner». Selskapet fikk mye medieomtale i september 2007 da flere av deres ansatte i Irak var involvert i en skyteepisode som kostet 20 sivile irakere livet.
Organisasjon
Blackwater USA består av følgende datterselskaper:
Blackwaters direktør, Gary Jackson, og administrerende direktør Bill Mathews og andre ledere er tidligere medlemmer av Navy SEALs. Blackwater ble stiftet og eies av Erik Prince.
Operasjonen i Irak
Blackwater er per 2007 en av de største sikkerhetsorganisasjonen som opererer i Irak. Selskapet har cirka 1000 ansatte i Irak, og har kontrakter med den amerikanske regjeringen verdt 800 millioner dollar.
Selskapet ble i september 2007 utsatt for sterk kritikk etter at flere av deres leiesoldater begynte å skyte mot en småbarnsfamilie som kjørte for nær en sikkerhetssone. Leiesoldatene skal ha trodd at det dreide seg om selvmordsbombere. I tillegg til paret og deres barn som satt i bilen, ble til sammen 20 mennesker drept, langt flere enn det oppjusterte dødstallet på 11 som tidligere ble oppgitt. I forbindelse med rapporten om selskapets handlinger kom det også frem at Blackwater hadde vært involvert i 195 skyteepisoder i Irak siden 2005, og at av disse skyteepisodene var selskapets ansatte de første til å skyte ved 162 av tilfellene.
I tillegg til dette er også selskapet mistenkt for våpensmugling til terroristorganisasjoner. Etterforskning er satt i gang og ledes av FBI i samarbeid med Forsvarsdepartementet og Utenriksdepartementet.
Engasjementet i Irak reduseres i løpet av 2009 da det amerikanske utenriksdepartementet ikke ønsket å forlenge kontrakten med selskapet for virksomheten i Bagdad.
Beskyldninger mot selskapets grunnlegger
Det er blitt hevdet at han ønsket seg medarbeidere som delte hans visjon om kristen suverenitet, og at disse, for å nå dette målet, ville benytte enhver anledning til å drepe irakere.
Sofie Petersen
Sofie Petersen (født 23. november 1955 i Maniitsoq) er en grønlandsk prest, senere biskop i Nuuk. Hun er den første kvinnelige biskopen på Grønland.
Hun er utdannet teolog (1986), og var prest fram til hun i 1995 ble utnevnt til biskop og ordinert i Hans Egede Kirke. Hun er samtidig Det danske Riksfellesskaps andre kvinnelige biskop; Lise-Lotte Rebel var den første, utnevnt ca. en måned før henne. Hun er også Grønlands andre biskop etter at Grønland ble eget bispedømme i 1993; Kristian Mørch var den første.
Hun var tidligere gift med presten Christian Tidemand, og har to barn.
I 1996 ble hun utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
Body of Evidence
Body of Evidence er en amerikansk erotisk film fra 1993, regissert av Uli Edel og skrevet av Brad Midman. Den originale musikken i filmen ble komponert av Graeme Revell.