cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thomas Thiis-Evensen
Formidling
Fra 2007 har Thiis-Evensen ledet formidlingsprosjektet Veiene fra Roma som er et samarbeidsprogram mellom Universitetet i Oslo ved Det norske institutt i Roma, og AHO. Programmet henvender seg til norsk kultur- og næringsliv som med utgangspunkt i Roma tilbyr korte studiereiser til europeiske hovedsteder der temaet er arkitektur, bykultur og kunst betraktet som uttrykk for skiftende samfunn og ideer gjennom tidene.
Prosjektering
På oppdrag fra Byplankontoret i Oslo, stod Thiis-Evensen i 1987 bak en helhetsanalyse av Oslo sentrum. Fra 2001-2005 var han fagansvarlig for «Hovedstadsaksjonen», med ansvar for opprustingen av Oslo Sentrum mot selvstendighetsjubileet i 2005. Dette samlede arbeidet førte til en estetisk helhetsplan for Oslo Sentrum, vedtatt av bystyret i 2009.
I 1994 hadde Thiis-Evensen ansvaret for utarbeidelsen av arkitekturpremissene for De olympiske leker på Lillehammer, og fra 1992-1998 utarbeidet han arkitekturpremissene for ombyggingen av Slottet og andre kongelige og statlige eiendommer. I 2015 har han hatt ansvar for designutformingen av Norges første innendørs slalombakke på Lørenskog utenfor Oslo.
Thiis-Evensen var medlem av Norsk kulturråd 1994-1998 og i 2006 ble han utnevnt til ridder av Republikken Italias fortjenstorden. I 1989 ble Thomas Thiis-Evensen tildelt Fritt Ords honnør for fremragende kulturjournalistikk og i 1994 mottok han Oslo bys kunstnerpris. I 2014 ble Thiis-Evensen tildelt St. Hallvard-medaljen, Oslo kommunes høyeste utmerkelse.
Forbrukersamvirkets Lederforbund
Forbrukersamvirkets Lederforbund (FLF), tidligere Handelsbestyrerforbundet, ble etablert i 1920 som organisering for handelsbestyrere i samvirkelagene. I dag organiserer FLF over 1000 ledere på alle nivåer i norske Coop med butikksjefer som den største medlemsgruppen. Frem til 2004 drev forbundet en egen pensjonskasse med egenkapital på 300 millioner kroner.
Fra 1. januar 2007 gikk FLF inn som egen region i forbundet Lederne. 16. november 2012 skiftet denne regionen navn fra region FLF til region Samvirke.
966 Muschi
966 Muschi er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 9. november 1921 av Walter Baade fra Hamburger Sternwarte i Hamburg-Bergedorf. Muschi, tysk for pus, var Baades kallenavn på kona.
Landingsrunde
Landingsrunde er et tenkt geometrisk mønster rundt en flyplass som benyttes av småfly og seilfly før landing.
Siden avgang og landing bør skje mot vinden, betegnes «rullebane i bruk» / eng: «runway in use» med to tall som er kompassretningen langs rullebanen mot vinden, men med de to første av tre sifrene av kompassretningen. Hvis rullebanen er øst-vest og vinden blåser fra østlig kant, er rullebane i bruk 09 (rullebaneretning mot 090 grader).
Crosswind
Når seilflyene skal lande, flyr de ofte tvers over midten av rullebanen i ca.200 meters høyde for å se om det er klart på banen. Dette kalles «crosswind». Etter crosswind svinges 90 grader inn på downwind. Småflyene betegner crosswind som en linje ut for enden av rullebanen og på tvers av den, slik at det blir en lang downwind.
Downwind
Venstre downwind er på den siden som gir to 90 graders venstresvinger etterpå for å lande på rullebanen. Høyre downwind er på den andre siden av rullebanen og gir to høyre 90 graders svinger for å lande på rullebanen.
Vanligvis brukes downwind også på norsk, men enkelte steder i litteraturen er det kalt medvindslegg.
På flyradioen melder flygeren nesten alltid når flyet er på downwind. Eksempel på en slik melding er: «Reinsvoll, Lima November Alfa Golf Tango på venstre downwind tre fire». Det betyr en melding til trafikken ved Reinsvoll flyplass at LN-AGT skal lande på rullebanen i nordvestlig retning (kurs ca. 340 grader) og er nå parallelt med rullebanen i motsatt retning. En slik melding gir nøyaktig beskjed til andre flygere om hvor flyet er og hva flygeren planlegger å gjøre.
Key point
På downwind er det et punkt som betegnes «key point». Det er der flyet er rett ut til siden for enden av rullebanen der flyet skal lande. På det stedet reduseres farten, og flyet starter den siste nedstigningen.
Base
Fra «key point» fortsetter downwind til enden av rullebanen ligger omtrent 45 grader bakover til siden for flyet. Der svinges 90 grader, og flyet begynner på en linje som kalles «base» både på engelsk og norsk. Etter eksempelet på radiomelding over kan det meldes: «Reinsvoll, Lima Golf Tango på venstre base tre fire.»
Finale
Når flyet nærmer seg den forlengede linjen av rullebanen tas den siste 90 grader svingen slik at flyet får retning rett mot rullebanen på den forlengede linjen. Da er flyet på engelsk: «final» eller på norsk: «finalen». Radiomeldingen blir: «Reinsvoll, Lima Golf Tango på finale tre fire.» Da skal magnetkompasset vise i nærheten av 340 grader.
Ved øvelsesflyging med småfly vil det å fly landingsrunder bety at flyet tar av og klatrer rett fram før det svinger 90 grader til venstre på en kort crosswind før ny 90 grader sving til venstre inn på downwind, forbi keypoint, til ny 90grader sving til venstre inn på en kort base og deretter ny 90 grader venstresving inn på finale for å lande.
Stadig gjentatte like landingsrunder like etterhverandre på en flyplass med boliger i nærheten kan være en prøvelse for naboene. Derfor et det viktig at flygemønsteret varieres.
Innflygingsrutiner
Når småfly skal lande på en ubetjent flyplass er det viktig å se at det ikke er hindringer på rullebanen, og det er viktig å se på vindpølsene for å være sikker på vindretningen. På kontrollerte plasser med flygeleder i tårnet eller på plass med flygeinformasjonstjeneste eller en bakkeradio, kan det være aktuelt å lande rett inn mot rullebanen uten å fly over for å inspisere først. For alle flyplasser med rutetrafikk er det bestemte innflygings og utflygingsprosedyrer for å redusere støybelastningen for naboene. Disse prosedyrene inkluderer som regel ikke en vanlig landingsrunde.
Tor André Knudsen
Tor André Knudsen (født 27. november 1967, død 30. mars 2004) var en sentral person i hardcore punk-miljøet i Oslo gjennom 16 år, fra han begynte å selge plater gjennom Den Gode Firkant i 1988 til han døde av hjerneblødning våren 2004.
Platearbeider
Da Den Gode Firkant ble slått sammen med Knallsyndikatet, et UFFA-basert plateselskap fra Trondheim, til Progress Records hadde Knudsen ansvaret for distribusjonsdelen. I 1996 trakk han seg fra samarbeidet og åpnet platebutikken Tiger i Oslo. Tiger ga også ut Gluecifers første fullengder, men satset hovedsakelig på platesalg og distribusjon, og utvidet etter hvert med en rekke ulike sjangere. Knudsen var butikkens leder helt frem til han døde.
Ettermæle
9. mai 2004 ble det avholdt minnekonsert for Knudsen, der J.R. Ewing, Disiplin og et band satt sammen for anledningen, bestående av medlemmer fra blant annet J.R. Ewing og Amulet, spilte.
Tiger ble kjøpt og drives videre til dags dato av Kristian Kallevik som jobbet på Tiger på den tiden. I 2008 startet Kallevik plateselskapet Fysisk Format som drives fra kjelleren på Tiger.
Åge Hareide
Åge Fridtjof Hareide (født 23. september 1953 i Hareid) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er landslagstrener for. Han har mangeårig bakgrunn fra norsk og internasjonal fotball, både som spiller og trener. I 2017 ble han tildelt Kniksenprisen, og i 2019 ble han ble kåret til årets danske fotballtrener for 2018 og 2019.
Hareide er utdannet revisor, og jobbet i bank og som styreleder i et rederi før han ble proffspiller.
Karriere som spiller
Åge Hareides fotballiv begynte på Hareid, hvor han hadde sin barndom. Det fortsatte med spill på Hødds gutte- og juniorlag i 1969. I 1970 fikk klubben Ron Meads som trener, og Hareide ble trukket inn i A-lagsstallen. Som niåring debuterte han på Ulsteinviks småguttlag borte mot Skarbøvik i 1962. Småguttklassen er beregnet for 12-14-åringer, men de manglet en spiller og dermed fikk han spille. Han ble hentet til Hødd som gutte- og juniorspiller i 1969. Han debuterte for A-laget mot Hamarkameratene i 1970, under trener Ron Meads. Han ble fast på A-laget påfølgende år. Siden han var så lang og hengslete ble han kalt Jack Charlton av treneren i Hødd. I 1975 begynte han på distriktshøyskolen i Molde, og meldte dermed overgang til fotballklubben i «Rosenes by». De store profilene på dette laget var Jan Fuglset og Harry Hestad. Hareide hevdet seg tidlig, og fikk prøvespille i Spania i 1976. Han ble tilbudt kontrakt, men avslo på grunn av for dårlige betingelser. Turen til Spania ødela for U-21-landskamper i denne perioden. Nils Arne Eggen var landslagssjef for Norges herrelandslag i fotball, og ga Hareide sin debut i Bergen mot Danmark. Tilsammen fikk han 50 landskamper mellom 1976 og 1986. Han ble kåret til årets spiller i norsk fotball av VG i 1980. Hareide ble den andre spilleren fra Norge som ble profesjonell i England (i en alder av 27), etter Einar Jan Aas. Den gamle Manchester United-spilleren Bill Foulkes var trener i Bryn, og hadde tipset Manchester City om Hareide. Han ble bare værende litt over én sesong i denne klubben, før han ble solgt videre til Norwich City, der han ble værende i ytterligere to sesonger. Han ble kjent som en tøff spiller, men fikk selv erfare den tøffe engelske toppserien. Han mistet flere tenner da Andy Gray sparket til ham da han lå nede etter en takling. Tilsammen sydde han 60 sting i hodet og 25 sting på resten av kroppen i løpet av årene i England.
Karriere som trener
Hareide har vært trener for Molde Fotballklubb, Helsingborgs IF, Brøndby IF, Rosenborg Ballklub, Örgryte IS og Viking FK. Han trente Helsingborg og Rosenborg til seriemesterskap, og Molde, Helsingborg og Rosenborg til hvert sitt cupmesterskap.
Etter den korte proffkarrieren i England gikk han tilbake til Molde, der han først var spiller, og fra 1987 som trener. Han arbeidet samtidig i en bank, var vararepresentant for Høyre i bystyret og var styreformann for et fiskebåtrederi. I sin andre trenerperiode i Molde, ledet han klubben til cupmesterskap i 1994, etter seier mot Lyn på Ullevaal. I semifinalen ble seriemester Rosenborg slått ut.
Før Brøndby ble seriemestre i 2002 (sitt første seriemesterskap siden 1998) sluttet Hareide som hovedtrener for å inngå et «fotballsølibat». Hareide maktet derfor aldri å føre Brøndby til seriemesterskap i sin periode som hovedtrener i klubben. «Fotballsølibatet» holdt i to dager, før han overtok jobben som trener for Rosenborg, etter Nils Arne Eggen. Sesongen 2003 tok Rosenborg både serie- og cupmesterskap under hans ledelse. Da Nils Johan Semb gikk av som landslagstrener, ble Åge Hareide lansert som eneste reelle kandidaten. Han var under kontrakt med Rosenborg, men takket først ja, og deretter nei da han så hvor mye bråk dette medførte. Det ble mye oppstyr i både trønderklubben og i media. Rosenborgs sportslige leder, Rune Bratseth uttalte til media at «Åge Hareide har blitt uspiselig for oss», og dermed fikk han forlate klubben til fordel for landslagsjobben.
Bragden med seriegull i tre forskjellige land deler han med Giovanni Trapattoni, Trond Sollied, Sven-Göran Eriksson og José Mourinho.
Fra 2003 til 2008 var han trener for Norges herrelandslag i fotball, en stilling han overtok etter Nils Johan Semb. Hareide trakk seg som landslagssjef 8. desember 2008, etter et av tidenes verste år for det norske landslaget. Landslaget gikk gjennom 2008 uten å vinne én eneste kamp, noe som ikke hadde skjedd siden 1978.
Sverige
Da Conny Carlson trakk seg som trener for Helsingborgs IF i juni 2012 overtok Hareide som trener for resten av 2012-sesongen. Etter endt kontrakt flyttet han tilbake til Molde.
I juni 2013 ble han ansatt som daglig leder i Aukra næringsforum, og uttalte at han var ferdig som fotballtrener for godt. Men 9. januar 2014 ble det kjent at han overtar som hovedtrener for Malmö FF. Han ledet laget fram til seriegull i Allsvenskan for andre år på rad, og de sikret serietittelen tre runder før slutt. Malmø gjorde det også godt i Mesterligaen, der de kvalifiserte seg til gruppespillet, og i november ble han kåret til «Årets trener» i Allsvenskan.
Danmark
Morten Olsen trakk seg som landslagstrener for Danmarks herrelandslag i fotball da de ikke greide å kvalifisere seg til EM i fotball 2016, og Hareide ble presentert som ny landslagssjef 10. desember 2015. Hans første kamp var 24. mars 2016, der Danmark slo Island 2-1. Danmark deltok i Sommer-OL 2016, der de ble slått ut av Nigeria i kvartfinalen, etter at de tapte 0-2. Hareide greide å få Danmark kvalifisert til VM i fotball 2018, der de tapte åttendedelsfinalen for Kroatia, på straffesparkkonkurranse.
I februar 2020 ble han kåret til «Årets trener» i Danmark for 2019, av de andre fotballtrenerne i Danmark, for andre år på rad. Danmark ble ikke kvalifisert til sommer-OL 2020. Avtalen hans med det danske fotballforbundet utløp sommeren 2020, med planer om å lede Danmark gjennom sluttspillet i EM i fotball 2020 (til 1. august), men da dette mesterskapet ble utsatt til 2021 grunnet koronapandemien fikk han i mars beskjed om at han hadde ledet sin siste kamp som dansk landslagstrener. Han endte med 42 kamper som dansk landslagstrener, med 21 seire, 18 uavgjort og tre tap.
Da han avsluttet arbeidet med det danske landslaget, ble han utnevnt til ridder av Dannebrogsordenen.
Tilbake til Rosenborg
Den 18. august 2020 ble han ansatt som ny hovedtrener for Rosenborg Ballklub.
Comeback og tilbake til Malmö FF
Den 6. september 2022 ble han ansatt som hovedtrener for den svenske klubben Malmö FF.
Island
Den 14. april 2023 ble han ansatt som ny landslagstrener for.
Privat
Faren og den eldre broren var sjømenn, og hadde liten interesse for fotball. Han har tidligere uttalt at faren var en av de første på Newfoundland, at han hadde slått i hjel sel i Kvitsjøen, jaktet hvalross og isbjørn på Svalbard og drevet sildefiske på Island.
På midten av 1980-tallet utga Olaus Brunvoll boken «Åge Hareide», som handlet om oppveksten og oppholdet i England. Boken skapte overskrifter i Norge, spesielt om oppvarmingen man hadde i England, da de satte seg på radiatorovner eller i badekaret. Før de sprang ut på banen, fikk alle en slurk engelsk Brandy. Dette gjentok seg i pausen på kampen.
I 1981 stilte fotballpersonligheten Tom A. Schanke med stortingsliste, med Hareide som fiskeriminister. Dette var ikke en alvorlig tilnærming til regjeringsmakten, men Hareide har tidligere uttalt at om han ikke lykkes med Norges landslag, vil drømmejobben være fiskeriminister i regjeringen.
Kamper som landslagssjef for Norge
Tilsammen 58 kamper, 24 seiere, 18 uavgjort, 16 tap
En vampyr i Brooklyn
En vampyr i Brooklyn (orig Vampire in Brooklyn, også kjent som Wes Craven's Vampire in Brooklyn) er en skrekk-komedie fra 1995 regissert av Wes Craven, og med et stjernegalleri bestående av Eddie Murphy, Angela Bassett, Allen Payne, Kadeem Hardison, John Witherspoon, Zakes Mokae og Joanna Cassidy.
Eplesnegler
Eplesnegler er en gruppe tropiske og subtropiske snegler. Mange av artene er utbredte i akvaristikken. Pomacea bridgesii er særlig populær da den i motsetning til de fleste andre artene kan holdes sammen med planter uten å ete dem opp. Flere arter regnes som skadedyr. Eplesnegler tilberedes også som mat, og regnes enkelte steder som en delikatesse.
En vampyr i Brooklyn
Eddie Murphy skrev manus til filmen, sammen med Vernon Lynch og sin eldre bror Charles Q. Murphy. I tillegg til å spille hovedpersonen, spiller Murphy også en alkoholiker predikant og en stygg i kjeften italiensk gangster. Flmen ble produsert av film-selskapet Paramount Pictures, og ble publisert i USA den 27. oktober 1995.
San Marcos
San Marcos kan vise til:
En vampyr i Brooklyn
Sammendrag
Dhampir viser seg å være NYPD-etterforsker Rita Veder, som fremdeles sliter etter dødsfallet til hennes psykisk syke mor (en paranormal forsker) noen måneder tidligere. Når hun og hennes kollega, detektiv Justice, skal undersøke drapene ombord på skipet, begynner Rita å ha hallusinasjoner om en kvinne som ser nøyaktig ut som henne, og hun begynner å stille spørsmål rundt morens fortid. Rita er helt uvitende om at moren hennes var en vampyr, og tror at hun begynner å utvikle psykske problemer akkurat som moren hennes. Maximillian forfører og myrder Ritas romkamerat Nikki. I tillegg kamuflerer han seg blant annet som predikant og kriminell. Max, i forskjellige forkledninger, villeder Rita til å tro at detektiv Justice overnattet hos Nikki. Etter å ha reddet Rita fra å bli kjørt ned av en drosje, tar Maximillian henne med på middag. Rita blir forført av hans sjarm. Men når de danser sammen, biter Maximillian henne.
Dagen etter kommer detektiv Justice hjem til Rita i leiligheten hennes, der Rita har sovet hele dagen. Han informerer Rita om drapet på Nikki, og ønsker å hjelpe Rita med å forstå hennes hallusinasjoner. Rita gir Justice et lidenskapelig kyss, men biter ham samtidig i nakken. I tillegg ser Rita at hennes refleksjon ser ut til å forsvinne i et speil, og innser at hun har blitt en vampyr. Hun konfronterer Max om endringene som skjer med henne, og innser at Max er ansvarlig for drapene som Rita og Justice etterforsker. Rita oppdager at faren hennes ble drept av vampyr-jegere, og denne hendelsen gjorde Ritas mor sinnssyk.
Max forsøker å overbevise Rita om at hun vil bli lykkelig som vampyr, i stedet for å bli værende i den menneskelige verden. Detektiv Justice ønsker å redde Rita fra Max, og søker hjelp fra Dr. Zeko, en vampyr-ekspert de besøkte tidligere i etterforskningen. Dr. Zeko nevner at han kjente Ritas mor fra flere år tidligere når hun gjennomførte undersøkelser om vampyrer fra De karibiske øyer, og Rita ble forelsket i faren til Rita. For å unngå å bli en vampyr, må Rita avstå fra å drikke blod fra et uskyldig menneskelig offer. Dr. Zeko gir detektiv Justice en eldgammel dolk med instruksjoner om å enten drepe Maximillian, eller risikere å bli drept av Rita.
Eplesnegler
Anatomi
Eplesnegler er meget godt tilpasset tropiske regioner som veksler mellom tørke- og regntid. De har en viss evne til å bevege seg over land, og de har et «lokk» (operculum) som de kan lukke skallet med slik at de ikke tørker ut mens de gjemmer seg i gjørmen gjennom tørkeperioder.
En av de typiske tilpasningene er det forgrenete åndedrettssystemet på høyre side av sneglens kropp. Det kan sammenlignes med gjellene på en fisk, og de bruker det til å puste under vann. I tillegg har de en lunge på venstre side som de puster luft med. I forbindelse med lungen har Pomacea- og Pilasneglene en snorkel som de bruker for å puste inn luft uten å forlate vannet, slik at de ikke skal bli spist av fugler. Denne gjelle/lunge-kombinasjonen øker aksjonsradiusen til sneglen når den leter etter mat. Det er en del av deres naturlige adferd å forlate vannet når det er for lite mat under overflaten.
Eplesnegler finnes i forskjellige økosystemer: dammer, sumper og elver. Selv om de til tider forlater vannet, tilbringer de mesteparten av tiden sin under vann. Nervesystemet har elleve ganglier som hver har sine spesialiserte oppgaver.
Forplantning
I motsetning til mange andre sneglearter, er ikke eplesnegler hermafroditter; det trengs en hann og en hunn for at de skal formere seg. Flere av eplesnegl-slektene (Pomacea, Pila og Asolene/Pomella) legger eggene sine over vannflaten i klaser. Denne bemerkelsesverdige strategien beskytter eggene mot å bli spist av fisk og andre akvatiske skapninger.
Eksterne lenker
Siput murbai スクミリンゴガイ หอยเชอรี่ 福寿螺
Olav Dille
Olav Dille (født 20. september 1933 på Røros, død 24. juli 2020 ) var en norsk kunstmaler.
David Lazzaroni
Sammen med Emmanuel Chedal og Vincent Descombes Sevoie utgjorde han det franske landslaget på midten av 2000-tallet.
Olav Dille
Olav Dille begynte tidlig å uttrykke seg gjennom tegning og maling og debuterte 16 år gammel på Trondhjems Kunstforenings høstutstilling. På 50-tallet forlot Dille Røros og livnærte seg gjennom ulike jobber, blant annet jobbet han 6 år på cruiseskipet Bergensfjord, tok utdannelse som barkeeper i New York, og drev senere bar i Porsgrunn. I 1980 flyttet Dille tilbake til Røros, og fra ca. 1982 var kunsten hans levebrød. Dille hadde ingen formell utdannelse innen kunst, men hadde årlige studieopphold i utland. Kunsteren var i stor grad selvlært og skapte gjennom mange år sitt eget uttrykk. Om dette sa Dille: "Å være sjøllært er en krevende arbeidsprosess. Det gir deg frihet til å utvikle et eget billedspråk, men det lar deg aldri hvile i troen på at målet er nådd".
David Lazzaroni
Lazzaroni debuterte i verdenscupen i Holmenkollen med en 39.-plass 17. mars 2002, men tok ikke verdenscuppoeng før i desember 2005 i Harrachov med en 22.-plass. Hans beste plassering i verdenscupen kom i Harrachov i 07/08-sesongen, da han havnet på 6.-plass. Den sesongen endte han på 23.-plass i verdenscupen med 239 verdenscuppoeng og ble beste franskmann sammenlagt.
Olav Dille
I 2011 ble han tildelt Røros kommunes kulturpris med følgende begrunnelse: «Olav Dille har hatt en lang kunstnerisk karriere og er blitt en anerkjent og folkekjær billedkunstner. Hans malerier bærer tydelig preg av hvor han kommer fra og han har gjennom dette arbeidet virkelig 'satt Røros på kartet'. Hans galleri i Bergmannsgaten blir hyppig besøkt av både kommunens innbyggere og tilreisende.» Samme år skal han ha uttalt til lokalavisen Fjell-Ljom: "Å bli anerkjent av dem i gaten, det er den største gleden for meg."
Per 2020 er det Røros Hotell som eier den største offentlige tilgjengelige samlingen av Olav Dilles bilder, 26 malerier som inngår i en permanent utstilling rundt om i hotellets lokaler. Deler av hans arbeid vises fram i utstillingsboken Kunst på Bergstadens (2012), sammen med verk av Harald Sohlberg og Rolf Juell Gleditsch, som også er kjente Røros-malere.
David Lazzaroni
Lazzaroni har deltatt i tre Ski-VM, 2005, 2007 og 2009 hvor hans beste plasseringer er 28.-plass i storbakke (2007), og 27.-plass i normalbakke (2005). I VM i skiflyging 2006 i Kulm endte han på en 29.-plass, samme plassering fikk han i VM i skiflyging 2008 i Oberstdorf.
Hans far, Eric Lazzaroni, har tidligere vært trener for det franske landslaget.
Da Lazzaroni var 13 år hoppet han for første gang i K120-bakken i Courchevel, Frankrike. Da han var 17 år begynte han i skiflyvningsbakken i Planica, Slovenia.
Han la opp i 2010.
Bernt Sørum
Bernt Sørum (født 21. januar 1857, død 15. november 1924) var en norsk børsemaker og skytter.
Han var fra fra Sørum, og gikk i lære hos børsemaker Larsen i Drammen. Han og drev børsemakerforretning i Skien til han døde.
Bernt Sørum vant historiens andre Landsskytterstevne i Skien i 1894.
Jeger (andre betydninger)
Uttrykket jeger kan ha flere betydninger:
Langobarder
Langobarder var et germansk folkeslag som var del i de germanske invasjonene av Romerriket i den såkalte folkevandringstiden. De kom opprinnelig fra Skandinavia.
Langobardene etablerte på 560- og 570-tallet et kongerike i Italia, med kjerneområde i det nåværende Lombardia, som en vasallstat under den østromerske keiseren. Det langobardiske kongedømmet ble beseiret av Karl den store i 774.
Opprinnelse
Deres egne tradisjoner (tatt vare på som Origo Gentis Langobardorum) beskriver hvordan de tidligere ble kalt winili og hvordan de forlot Skandinavia under sine ledere Ybor og Agio og slo seg ned på kontinentet, i den nedre delen av Elben hvor de ble registrert av Tacitus så tidlig som i 98.
Langobardene var en av stammene som utgjorde sveberne, og i løpet av det 1. århundre levde de i det nordvestlige Tyskland. De braket innimellom sammen med romerne, men det ser ut til at de hovedsakelig var gjetere og landbrukere frem til den store migrasjonen i det 4. århundre av folk som kom fra øst og forandret situasjonen. På slutten av det 5. århundre slo langobardene seg ned i det området som i dag er Østerrike, i territoriet som tidligere ble okkupert av rugierne. På begynnelsen av det 6. århundre hadde de slått seg ned i Pannonia (nå det vestlige Ungarn og Tsjekkia) med tillatelse fra keiser Justinian som foederati. Langobardene på denne tiden hadde allerede begynt å forandre sin stammeorganisering til en ledet av en gruppe hertuger og grever som ledet grupper av krigere av beslektede eller stammefolk.
Erobringen av Italia
I 560 dukket en ny, energisk konge opp. Alboin beseiret nabofolket gepidene, gjorde dem til sine undersåtter og i 566 og giftet seg med datter til deres kong Cunimond, Rosmunda. Våren 568 ledet Alboin langobardene over De julianske alpene for å invadere det nordlige Italia, sammen med andre germanske stammer som levde sammen med dem (bayrere, gepider, saksere) samt bulgarere.
Christina Oskarsson
Christina Oskarsson (tidligere Nenes; født 1951 i Norrköping) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 1998. Hun ble valgt inn i riksdagen for Västra Götalands läns norra valkrets på plass 193. Som yrke har Oskarsson vært barnepleier og pleier innen psykiatrien.
Langobarder
Erobringen av Italia
Den første viktige byen som falt var Forum Iulii (Cividale del Friuli) nordøst i Italia i 568 eller 569. Der skapte Alboin det første langobardiske hertugdømmet – av totalt 35 – som han overlot til sin nevø Gisulf. Snart falt Vicenza, Verona og Brescia i germanske hender. Sommeren 569 erobret langobardene romernes sentrum i det nordlige Italia, Milano. Området var i ferd med å hente seg inn etter den forferdelige gotiske krig, og den lille bysantinske hæren som skulle forsvare det, kunne nesten ikke gjøre noen ting. Exarken som ble sendt til Italia av keiser Justinian II, Longinus, kunne bare forsvare kystbyer som kunne forsynes av den mektige bysantinske flåten. Pavia falt etter en beleiring på tre år i 572 og ble den første hovedstaden til det nye langobardiske kongedømmet i Italia.
I de etterfølgende årene, trengte langobardene videre sørover, erobret Toscana og etablerte to hertugdømmer, Spoleto og Benevento under Zotto som snart ble delvis uavhengig og varte lenger enn det nordlige kongedømmet, det overlevde helt inn i det 12. århundret. Bysantinerne klarte å beholde kontrollen over områdene rundt Ravenna og Roma, bare forbundet av en tynn landkorridor som gikk gjennom Perugia.
Da de gikk inn i Italia, var og forble noen av langobardene fremdeles hedninger, mens noen var ariansk kristne. Derfor hadde de ikke et særlig godt forhold til den katolske kirke. Ettersom de ble værende i Italia, tok de gradvis romerske titler, navn og tradisjoner, og de konverterte delvis til den ortodokse tro i det 7. århundre, men ikke uten en lang rekke religiøse og etniske stridigheter. Alboin ble myrdet i Verona i et komplott ledet av hans kone som etterpå fikk ly i Ravenna. Hans etterfølger, Cleph, ble også drept i en konspirasjon etter et hensynsløst styre på 18 måneder. Hans død innledet et mellomstyre på flere år hvor hertugene ikke valgte en ny konge og som blir regnet som en voldelig og kaotisk periode. I 584 valgte hertugene kong Clephs sønn, Authari, da de var truet av en frankisk invasjon. I 589 giftet Authari seg med Theodelinda, datter av hertugen av bayerne, Garibald I. Den katolske Theodelinda var venn av pave Pregorius I og ivret for kristningen av sitt folk. I mellomtiden arbeidet Authari med å gjenforene riket internt og forsøkte å reorganisere administrasjonen. Hertugene gav halvparten av sine inntekter i skatt til kongen og hans hoff i Pavia. I utenrikspolitikken klarte Authari å forhindre den farlige alliansen mellom bysantinerne og frankerne.
Authari døde i Pavia i 590. Hans etterfølger var Agilulf, hertugen av Torino, som i 591 også giftet seg med Theodelinda. Han kjempet mot opprørshertugene i Nord-Italia, erobret Padova (601), Cremona og Mantova (603) og fikk exarken i Ravenna til å betale betydelig skatt. Theodelinda styrte alene til 651 og ble etterfulgt av Adaloald. Arioald som giftet seg med Theodelindas datter Gundeberga, avsatte Adaloald i spissen for arianerne som gjorde motstand mot den tidligere kongen.
Rothari og hans etterfølgere
Hans etterfølger var Rothari, regnet av mange autoriteter som den mest energiske av alle langobardenes konger. Han utvidet sitt rike ved å erobre Liguria i 643 og den resterende delen av bysantinernes indre territorier i Veneto, inkludert den romerske byen Opitergium. Rothari utgav også det berømte ediktet som bar hans navn som etablerte lovene og vanene til hans folk på latin. Ediktet var ikke rettet mot undersåttene til langobardene som kunne beholde sine lover. Rotharis sønn Rodoald etterfulgte ham i 652 da han fremdeles var veldig ung og ble drept av den katolske fraksjonen.
Da kong Aripert døde i 661, ble styret delt mellom hans barn Perctarit som hadde hovedstaden i Milano, og Godepert som styrte fra Pavia. Perctarit ble kastet av Grimoald, sønn av Gisulf, hertugen i Friuli og hertug i Benevento siden 647. Perctarit flyktet til Avars og videre til frankerne. Grimoald klarte å ta tilbake kontrollen over hertugdømmene og slo tilbake det sene forsøket fra den bysantinske keiseren Konstantin II på å erobre det sørlige Italia. Han beseiret også frankerne. Da Grimoald døde i 671 kom Perctarit tilbake og arbeidet for toleranse mellom arianerne og katolikkene, men han kunne ikke beseire den arianske fraksjonen ledet av Arachi, hertugen av Trento, som kun underkastet seg sin sønn Cunipert.
Slutten på langobardenes kongedømme i Italia
Religiøs uenighet forble en kilde for maktkamper de neste årene. Langobardenes styre tok seg bare opp igjen med Liutprand (konge fra 712), sønn av Ansprand og etterfølger av den brutale Aripert II. Han klarte å ta tilbake en viss kontroll over Spoleto og Benevento, og ved å dra fordel av uenighetene mellom paven og Det bysantinske riket i bruken av bilder, annekterte han exarkatet i Ravenna og hertugdømmet Roma. Han hjalp også den frankiske marskalken Karl Martell i å slå tilbake araberne. Hans sønn Aistulf erobret Ravenna for langobardene for første gang, men ble etterpå beseiret av kongen til frankerne, Pipin den yngre, tilbakekalt av paven og måtte oppgi byen. Etter Aistulfs død forsøkte Ratchis igjen å bli konge av langobardenes rike, men ble avsatt samme år.
Den siste langobarden som hersket som konge av langobardene var Desiderius, hertugen av Toscana som klarte å erobre Ravenna og gjorde slutt på bysantinernes tilstedeværelse i det sentrale Italia. Han bestemte seg for å ta opp kampen med paven som støttet hertugene i Spoleto og Benevento mot ham, og gikk inn i Roma i 772, han var den første langobardiske kongen som gjorde dette. Men da pave Adrian I ba om hjelp fra den mektige kongen Karl den store, ble Desiderius beseiret ved Susa og havnet under beleiring i Pavia, mens han sønn Adelchi måtte åpne portene i Verona for frankiske tropper. Desiserius overgav seg i 774, og Karl valgte også å ta tittelen «konge av langobardene». Før dette hadde germanske kongedømmer ofte erobret hverandre, men ingen hadde adoptert tittelen som konge av et annet folkeslag. Karl tok deler av det langobardiske territoriet og opprettet Kirkestaten.
Regionen Lombardia i Italia som inkluderer byene Brescia, Bergamo og Milano, er en påminner om langobardenes tilstedeværelse.
Langobardiske stater etter kongedømmet
Selv om kongedømmet som lå rundt Pavia i nord, falt til Karl, ble de langobardisk kontrollerte territoriet sør for Kirkestaten aldri underlagt Karl eller hans etterkommere. I 774 erklærte hertugen Arechis II av Benevento, hvis hertugdømme bare hadde vært under marginal kongelig autoritet selv om visse konger hadde tvunget gjennom sin makt i sør, seg som princeps, og var i realiteten uavhengig. Han forsøkte å kreve kongemakten, men fikk ikke støtte eller sjansen til å bli kronet i Pavia. Karl kom sørover med en armé, og hans sønn Ludvig den fromme sendte mange, for å tvinge hertugene i Benevento til å underkaste seg, men deres underkastelse og løfter ble aldri holdt og de var i praksis uavhengige. I 839 ble hertug Sicard myrdet av Radelchis som tok hertugdømmet. Sicards bror Siconulf ble erklært prins i Salerno og en ti år lang borgerkrig brøt ut. Krigen sluttet med at keiser Ludvig II delte området i to hertugdømmer på permanent basis. Der var etter dette to langobardiske stater i Mezzogiorno.
Salerno opplevde en gullalder under Guaimar III og Guaimar IV, men under Gisulf II skrumpet staten inn og falt i 1078 til Robert Guiscard som giftet seg med Gisulfs søster Sichelgaita.
Staten Capua ble stadig utfordret under styret til den hatede Pandulf IV, ulven av Abruzzi, og under hans sønner falt den, nesten uten motstand, til normanneren Richard Drengot (1058). Capua gjorde opprør mot normannernes styre i 1091, utviste Richards barnebarn Richard II og innsatte Lando IV. Capua ble igjen satt under normannisk styre etter beleiringen av Capua i 1098 og byen gikk nedover under en rekke ineffektive normanniske herskere.
Den uavhengige statusen til disse langobardiske statene kom vanligvis til syne i deres herskeres evne til å skifte lojalitet slik det passet dem. Ofte var de etter loven undersåtter av paven eller en keiser (enten bysantinerne eller de tysk-romerske). Langobardene så på normannerne som barbarer og bysantinerne som undertrykkere og regnet sin egen sivilisasjon som overlegen og satte bakgrunnen for den fargerike Schola Medica Salernitana. De etterlot seg spor også gjennom store personligheter som Hildeprand (pave Gregor VII) og Napoléon Bonaparte, som hadde langobardiske navn og var etterkommere av dette kulturerte folket ved Middelhavet som hersket over Mezzogiorno i tre århundrer (774–1078).
Kilder
Mye av vår kunnskap om den mytologiske og halvmytologiske tidlige historien til det langobardiske folk stammer fra Paulus Diaconus sin Historia Langobardorum skrevet sent i det 8. århundre som bygget på Origo Gentis Langobardorum fra det 7. århundre.
Glenn Quinn
Glenn Martin Christopher Francis Quinn (1970–2002) var en irsk skuespiller på TV og film.
Langobarder
Kilder
Ifølge en langobardisk legende dokumentert av Paulus Diaconus, kommer navnet deres fra en spøk som Frigg gjennomførte mot sin mann Odin. Hun ba de langobardiske kvinnene binde håret sitt foran ansiktene sine, og da Odin så dem, spurte han om langskjeggene. Frigg sa så at siden Odin hadde kalt dem langskjegg, skulle langobarder (engelsk: longbeards) være deres navn.
Glenn Quinn
Som tenåring spilte han trommer i et rockeband ved navn Revival. Han var også med i produksjoner ved små lokale teatre. Samtidig hadde han strøjobber på kraftverk, restauranter og andre steder før han begynte en karriere som skuespiller. Quinn er kjent for rollen som Mark Healy i den amerikanske sitcom-serien Roseanne, og som Doyle, en halv-demon, på TV-serien Angel mellom 1999 og 2004, som var en spinoffserie av Buffy the Vampire Slayer. I 1991 hadde Quinn sin første store rolle i en film. Senere hadde Quinn mer synlige roller, både på TV og film. I tillegg til å arbeide som skuespiller eide Quinn nattklubben Goldfinger som ligger i Los Angeles i California. Quinn ble funnet død 3. desember 2002 etter en overdose. Han ble 32 år gammel. Politi og obduksjonsrapporter avslørte at dødsårsaken kunne være en utilsiktet overdose heroin.
Iljusjin I-21
Iljusjin I-21 var et sovjetisk jagerfly utviklet under ledelse av Sergej Iljusjin. To prototyper ble gjort ferdig i 1936 og en serie på 20 fly var planlagt produsert da flytypen ble kansellert. I-21 var et lavvinget monoplan bygget helt i metall og et for sin tid avansert fly. Det nådde høye hastigheter under evaluering, men viste seg å ha uakseptable flyegenskaper.
Langobarder
Kilder
Navnet har også blitt regnet som en omskrivning fra navnet til deres foretrukne våpen i krig: lang barte. Men ingen av disse forklaringene regnes i dag av forskere som mulige. Oversettelsen av Paulus' Historia Langobardorum som ble publisert i 1907 av W. D. Foulke nevner både disse og andre muligheter, men hans spekulasjoner rundt dette er nå antatt å være basert på svært tvilsomme etymologiske forbindelser.
Iljusjin I-21
I-21
Langobarder
Langobardenes konger
I forordet til den danske oversettelsen av Historia Langobardorum (1897) hevder Gustav Bang at den langobardiske kongemakten har oppstått på et tidlig tidspunkt i folkevandringen fra Nord-Tyskland, og da som følge av behovet for en sterkere ledelse av folkegruppen. I det gammelengelske heltediktet Widsith nevnes en «Sceofa» som hersker for langobardene.
Bohuslav Martinů
Bohuslav Martinů (født 8. desember 1890 i Polička i Böhmen, død 28. august 1959 i Liestal ved Basel) var en tsjekkisk neoklassisistisk komponist.
Liv
Martinů var sønn av en skomaker. Landsbyboerne samlet sammen penger slik at den begavede gutten fikk studere ved konservatoriet i Praha. Fra 1906 studerte han fiolin hos Josef Suk og fra 1909 også orgel og komposisjon. Til tross for at Martinů var en lite flittig student lyktes det ham å få diplom som fiolinlærer i 1912. I årene 1913 og 1914 var han reservefiolinist ved den tsjekkiske filharmonien i Praha. Hæren bedømte ham som tjenestudyktig, så under første verdenskrig arbeidet han som musikklærer på hjemstedet. Fra 1918 til 1923 var Martinů igjen fiolinist ved den tsjekkiske filharmonien. I årene 1922 og 1923 fikk han igjen komposisjonsundervisning hos Josef Suk, før han i 1923 reiste til Paris for der å fullføre komposisjonsstudiene hos Albert Roussel. Martinů bodde i Paris inntil han flyktet fra byen under den tyske innmarsjen i 1940. Etter ni måneder på reisefot slo han seg ned i USA der han i årene 1942–1945 arbeidet som komposisjonslærer i Massachusetts, i 1948 ved Princeton University og ved Mannes School of Music i New York i 1948–1953. Han ble amerikansk statsborger i 1952 og vendte tilbake til Europa for å bo i Nice fra 1953 til 1955 og en kort tid i Roma. Deretter underviste han et år ved  i Philadelphia. Sine siste leveår tilbrakte Martinů i Sveits.
Kjente elever er Alan Hovhaness, H. Owen Reed, Jan Novák, Vítězslava Kaprálová, Howard Shanet og Burt Bacharach.
Musikkstil
Martinů var en tilpasningsdyktig komponist og skrev svært hurtig. Hans omfangsrike og mangfoldige verk karakteriseres av en tett forbindelse med tsjekkisk folkemusikk og et «musikantisk» og ofte vitalt og dansbart preg. Rytmikken lever i et attraktivt spenningsfelt mellom regelmessige og uregelmessige elementer og inneholder stadige taktomslag. Harmonikken er relativt tradisjonell, men får likevel et eget preg gjennom helt nye sammenhenger og klangfarger; at han holdt fast på en utvidet tonalitet utelukker ikke at han også kunne bygge opp skarpe dissonanser. Martinů foretrakk frie, rapsodiske former; grunnlaget for musikken hans var ikke så mye temaer som motiver han lar gjennomgå mangefasetterte omvandlinger.
I utgangspunktet var Martinů influert av impresjonistisk musikk, men etter at han ble kjent med musikken til Igor Stravinskij og Groupe des Six i Paris orienterte han seg mot neoklassisismen og bygde delvis inn elementer fra jazzen i tonespråket sitt. Med enkelte unntak viser sene verk en tendens til en avslappet diatonikk.
Fuglerede
Fuglerede eller fuglereir er et rede som fuglene bygger i hekketiden for å legge egg og ruge eggene ut til kyllinger. Redet blir også brukt i den perioden ungene ikke kan klare seg på egen hånd og må mates av foreldrene.
Redene kan være svært enkle, men også svært kompliserte og kunstferdige. Hos noen fuglearter er begge foreldrene sammen om å bygge redet, hos andre bygger hannen (som en del av kurtisen) flere reder som hunnen kan velge mellom.
Bohuslav Martinů
Musikkstil
Martinů regnes til de mest betydelige tsjekkiske komponistene. I senere tid har verkene hans blitt oppført i stigende grad, særlig gjelder dette orkesterverkene og kammermusikken.
Charlotte Amalie Griffenfeld
Charlotte Amalie Griffenfeld (født 1. mai 1672, død 21. september 1703) var en dansk adelskvinne, gift baronesse Krag.
Hun ble født i København som datter av senere rikskansler Peder Griffenfeld og Cathrine Nansen (1656–1672). Moren døde ikke lenge etter fødselen hvoretter datteren arvet en større formue etter henne. For en del av arven kjøpte hun som 13-årig Stensballegaard i Jylland, som hun senere flyttet inn på. Etter farens fall i 1676, tok hans bror Albert Gyldensparre (1642–1696) seg av henne.
I 1690 giftet Charlotte Amalie seg med Frederik Krag (baron Krag til Stensballegaard og Værholm, 1655–1728). I ekteskapet med ham ble hun mor til flere barn.
Da faren døde i Trondhjem, fikk hun ham overflyttet til Vær kirke i nærheten av Steensballegaard. Morens kiste fikk hun ved samme anledning hentet over fra København.
Hun døde selv i barsel i 1703, hvoretter også hun ble bisatt i Vær kirke. Ektemannen giftet seg på ny med Edele Krag (1686–1751), som da Frederik Krag døde overtok Steensballegaard.
Trimioplectus
Trimioplectus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (ca. 1,2 millimeter), avlange, gulbrune eller rødbrune køllebiller. De er blant de minste artene i denne gruppen og dermed også blant de minste billene i det hele tatt. Hodet er trekantet med velutviklede fasettøyne. Antennene er middels lange, 11-leddete med en tre-leddet klubbe. Pronotum er bredere enn langt. Dekkvingene er litt lengre enn den frie delen av bakkroppen bak dem.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Nord-Amerika.
Proletärkultur
Proletärkultur er et svensk venstreside-forlag som holder til i Göteborg. Forlaget tilhører det svenske Kommunistiska Partiet - tidligere KFML(r), KPML(r). Forlaget har gitt ut marxistisk litteratur, skjønnlitteratur og musikk.
Tidigere var selskapet et eget aksjeselskap, Proletärkultur AB, men etter at dette gikk inn sto «KPML(r):s boklager» for salget av Proletärkultur-materiell. Nå er Proletärkultur registrert som bifirma.
Armored Saint
Armored Saint er et amerikansk heavy metal-band fra Los Angeles, California. Bandet ble opprettet i 1982 av vokalist John Bush, gitaristene Dave Prichard og Phil Sandoval, bassist Joey Vera og trommeslageren Gonzo Sandoval.
Lutelandet
Lutelandet er ei øy i Fjaler kommune i Vestland. Øya er skilt fra fastlandet ved det smale Korssundet.
På Lutelandet ligger det et nær 3000 da. stort industriområde der det blant annet er planer om industri som skal binde CO2 til mineraler. Det er også søkt om konsesjon for et vindkraftanlegg på området. Det er også under planlegging en servicebedrift for offshorevirksomhet. Vedlikehold av oljerigger, demontering av utrangerte installasjoner fra norsk og britisk sektor,og montering og service rettet mot offshore vindkraft vil være viktige deler av denne virksomheten.
967 Helionape
967 Helionape er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 9. november 1921 av Walter Baade fra Hamburger Sternwarte i Hamburg-Bergedorf. Navnet er en gresk oversettelse av etternavnet til den østerrikske skuespilleren Adolf Ritter von Sonnenthal
Fylkesvei 5602
Fylkesvei 5602 (Fv5602) går mellom Vangsnes og Fresvik i Vik kommune i Vestland.
Opprinnelig var strekningen mellom Vangsnes og Feios primær fylkesvei 602, og mellom Feios og Fresvik fylkesvei 182 (Sogn og Fjordane).
Fv5602 ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 180 (Sogn og Fjordane). Fylkesvei 181 (Sogn og Fjordane), fylkesvei 183 (Sogn og Fjordane) og fylkesvei 184 (Sogn og Fjordane) ble veiarmer.
Knut Fauske
Knut Fauske (født 31. januar 1862, død 1947) fra Aurdal i Valdres fikk det første kongetroféet som ble utdelt på Landsskytterstevnet, da han vant i Trondheim i 1897. Det var Kong Oscar II som hadde gitt premien. Fauske representerte Stange skytterlag.
Mark Smyth
Mark Smyth (født 9. januar 1985 i Liverpool) er en engelsk fotballspiller i Vauxhall Motors FC.
Smyth startet sin karriere på juniorakademiet til Liverpool, før han ble hentet opp til førstelagstroppen i 2002. Her fikk han tildelt trøye nummer 41. Han spilte primært på reservelaget, men han fikk sin debut i bortekampen i Liga-Cupen mot Tottenham på White Hart Lane 1. desember 2004. Liverpool vant til slutt kampen etter straffesparkkonkurranse.
Han ble frigitt etter sesongen 2004/2005. Han skrev da under for Accrington Stanley. Her ble han kun en sesong. Han signerte for sin nåværende klubb Vauxhall Motors i 2006.
Assonans
Assonans eller halvrim brukes i metrikken om lydlikhet mellom vokaler i trykksterke stavelser eller i begynnelsen av enkelte ord. Se ellers rim.
Assonans ble mye brukt i eldre tiders diktning, f.eks. i norrøn litteratur og i folkediktninga:
Han la seg ned om joleftan,
sterkan svevnen fekk
Nils D. Drange
Nils D. Drange (født 22. desember 1872, død 1947) fra Os ved Bergen ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Nesttun ved Bergen i 1898.
Petter Holm
Petter Holm (født 5. januar 1960) er en norsk jurist.
Holm har juridisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo (1988). Han har senere arbeidet i Rikstrygdeverket, sosialavdelingen hos Fylkesmannen i Vestfold og i helse- og sosialavdelingen i Vestfold fylkeskommune. Fra 1997 til 2001 var han pasientombud i Vestfold. Fra 2001 til 2010 var han Helse- og sosialombud i Oslo kommune.
Ronny Tajet
Ronny Tajet (født 11. mai 1978 i Hamar) er en norsk tidligere ishockey- og innebandyspiller som har spilt for henholdsvis Storhamar Dragons fra 1995 til 1998, og for Ajer Innebandyklubb fra 2005 til 2011.
Tilpasset opplæring
Tilpasset opplæring er et begrep som brukes i norsk skole, hvor man har som prinsipp å gi en opplæring som passer for den enkelte eleven. Det eksisterer to mulige forståelser av begrepet:
Dombås Idrettslag
Dombås Idrettslag (stiftet 1926) er et fleridrettslag fra Dombås i Dovre kommune i Innlandet, som driver med allidrett, fotball, friidrett, skiidrett og volleyball.
19.–24. mars 2013 arrangerte idrettslaget Norgesmesterskapet i skiskyting 2013.
Fotball
Klubbens A-lag i fotball for menn spiller i 2022 i 6. divisjon.
Tilpasset opplæring
Begrepet ble første gang formulert i læreplanen M87, hvor det het at tilpasset opplæring skulle være et grunnleggende prinsipp for all undervisning i skolen. Det var altså en "vid" forståelse som lå til grunn for formuleringen i M87 (og i senere læreplaner).
Et sentralt begrep innenfor tilpasset opplæring, er differensiering. For elever med særskilte behov, gis det også spesialundervisning.
Historikk
Begrepet tilpasset opplæring har vært kjent i norsk skole siden 1960-tallet, men ble da i første rekke brukt i forbindelse med enkelte grupper av elever som hadde særskilte behov (for eksempel barn med psykisk utviklingshemming). Først i stortingsmelding nr. 61 (1984–1985) ble det slått fast at alle hadde rett til tilpasset undervisning. Her sa man at tilpasset opplæring var: Dette ble videreført i kunnskapsløftet, og i prinsipper for opplæringen står det blant annet at:
Lovhjemmel
Retten til tilpasset opplæring er hjemlet i opplæringsloven § 1-3, hvor det heter at: Setningen var tidligere en del av § 1-2 (formålet med opplæringa), men ble i 2008 skilt ut som egen paragraf. Dette var for å tydeliggjøre at tilpasset opplæring ikke var noe mål, men et virkemiddel for læring.