cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ormtunge
De eneste ormmunnene man kjenner til er Harry Potter, Salazar Smygard og hans etterkommere, familien Mørch (Dredolo (Voldemorts bestefar), Morfus (Voldemorts onkel), Miseria (Voldemorts mor) og Voldemort selv).
Harry Potter oppdager ved en tilfeldighet at han er ormmunn, da han skal duellere mot Draco Malfang, og Malfang sender en slange mot ham. Harry prater med slangen, istedenfor å bruke magi mot den, og dette skremmer samtlige av de andre elevene i rommet, siden ormtunge er kjent som en såpass mørk magisk egenskap. Harry hadde brukt denne egenskapen en gang tidligere, uten å vite hva det betydde, da han besøkte en zoologisk hage sammen med Dumlingene. Han spurte en slange hvor den var vokst opp, og endte opp med å sette den fri, selv om han ikke hadde det som hensikt.
I en av bøkene slår Humlesnurr fast at Voldemort overførte noen av sine egne egenskaper til Harry den gangen Avada Kadavra forbannelsen slo feil. Derfor ble Harry en ormmunn.
Svět Harryho Pottera
Mataeopsephus
Mataeopsephus er en slekt av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk. De voksne billene, som kan minne om hårbiller (Scirtidae), er skjøre og kortlivede.
Utseende
De voksne billene er nokså små, brede, mørke biller. Antennene er trådformede, litt lengre enn hode + thorax. Palpene er forholdsvis kraftige, hodet middelsstort med ganske store fasettøyne. Pronotum er rundet, avsmalnende forover. Dekkvingene er litt rundede. Beina er middels lange, lårene noe fortykkede. Larvene, såkalte "water pennies", er flate og ovale og ligger tett presset mot steinene i den strie strømmen.
Levevis
Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Øst-Asia (Kina, Vietnam, Korea, Japan).
Georg Dehio
Georg Gottfried Julius Dehio (født 22. november 1850 i Reval i Russland i det som nå er Estland, død 19. mars 1932 i Tübingen i Tyskland) var en baltertysk historiker og kunsthistoriker.
Slekt
Georg Dehlio var nevø til legen Karl Gottfried Konstantin Dehio (1851, Reval – 1927, Dorpat), bror til Revals siste tyske borgermester Erhard Dehio (1855, Reval – 1940, Bad Oeynhausen), og far til historikeren Ludwig Dehio (1888, Königsberg – 1963, Marburg/Lahn).
Utdannelse og karriere
Dehio studerte i Dorpat, Göttingen (doktorgrad under Georg Waitz) og Bonn, og vendte seg først mot historiefaget. Han ble i 1877 privatdosent i historie i München, men viet seg etter en tid til kunshistorien, i særdeleshet middelalderens og bygningskunstens. Han ble på disse områder en av Tysklands fremste autoriteter.
Han ble utnevnt til professor i kunsthistorie i Königsberg i 1883, overflyttet i 1892 til Strassburg, og ble der emeritert i 1914.
Dehio vendte seg omkring år 1900, på lignende vis som Alois Riegl, krasst mot den da utbredte purifiserende viderebygging på gamle bygningsminnesmerker (som på for eksempel domkirker i gotisk stil). Han refset i denne forbindelse særlig de delvise ødeleggelser av gammelt materiale - han kalte dette som restauratorisk vandalisme. Han sverget til prinsippet Konservieren, nicht Restaurieren! («konservere, ikke restaurere!»), og mente at man gammelt og nytt (i tilfelle tilbygg) skulle være klart erkjennbart som forskjellig. Dehio bidro med dette sterkt til de nye og etterhvert dominerende oppfatninger om fortidsminnevern, slik som det skulle bli nedfelt for eksempel i Veneziacharteret.
Han døde i 1932 i en alder av 81 år i Tübingen og ble begravet bå byens kirkegård ved universitetet.
Yordenis Ugás
Yordenis Ugás (født 14. juli 1986 i Santiago de Cuba) er en cubansk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lettvekt. Ugás' største internasjonale resultater er en bronse fra Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina, og en gullmedalje fra Verdensmesterskapet i 2005 i Mianyang, Kina. Han representerte Cuba under Sommer-OL 2008 der han altså tok bronsen.
Ugás vant gull i lettvekt under de Panamerikanske leker 2007 i Rio de Janeiro i Brasil. Han vant finalen over Éverton Lopes fra Brasil.
Buccina
Buccina (latin bucina, buccinum, «horn, trompet») er et messingblåseinstrument av naturtrompet-type fra romertida. Instrumentene ble laget i bronse og kunne være med eller uten munnstykke.
Vanligvis var instrumentet bøyd slik at buccinaspilleren kunne bære det over hode eller skulder. Det ble brukt som signalgiver eller som musikkinstrument. Under utgravingene i Pompeii er det funnet tre eksemplarer som oppbevares i Napoli arkeologiske museum.
Buccina er så lik romernes cornu at det er usikkert om det finnes et klart skille mellom dem. Både byggemessig og språklig utviklet buccina seg til middelalderens busine og videre til posaune.
I finalen til Ottorino Respighis tonedikt Pini di Roma (1924) brukes kopier av romerske buccinaer.
Abildsø skole
Abildsø skole er en barne- og ungdomsskole i Oslo med 580 elever per 2008. Skolen ligger på Abildsø ved Østensjøvannet i bydel Østensjø. Skolen ble grunnlagt i 1859 av Minna Wetlesen og feiret 150-årsjubileum i 2009.
Elevrådet
Skolen har to elevråd, ett for mellomtrinnet og ett for ungdomstrinnet.
På ungdomstrinnet har elevene tatt initiativ til klassevise kommunikasjonsmøter mellom elever og lærere. Elevene reiser også rundt til andre skoler for å informere om utviklingsarbeidet og for å komme i kontakt med andre elevråd.
Abildsø skoles musikkorps, stiftet i 1945, hører til ved skolen.
Povl Johs. Jensen
Povl Johannes Jensen (født 3. mai 1911 i Odense, død 26. mai 1985) var en dansk klassisk filolog og professor ved Københavns Universitet.
EM i langdistansetriatlon 1987
EM i langdistansetriatlon 1987 (europamesterskapet i langdistansetriatlon) ble arrangert i Jorois i Finland i 1987.
Povl Johs. Jensen
Povl Johs. Jensen gikk ut av Odense katedralskole i 1929 og ble cand. mag. i latin og gresk ved Københavns Universitet i 1935. I 1941 tok han doktorgraden om Det latinske Perfektsystem, og var deretter bibliotekar ved Det kongelige bibliotek. Fra 1945 var han lektor ved Københavns Universitet, og fra 1949 professor. Fra 1973 var han dessuten vikarierende professor ved Odense Universitet. Han gikk av i 1978.
Jensen var en av grunnleggerne av Københavns Universitets institutt for gresk og latinsk middelalderfilologi. Han deltok i utgivelsen av Corpus Philosophorum Danicorum Medii Aevi og det internasjonale Corpus Platonicum Medii Aevi. I 1970 deltok han i stiftelsen av det nordiske Platonselskabet.
Sharon Fichman
Sharon Fichman (født 3. desember 1990) er en canadisk tennisspiller.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde i dobbel.
Lamia (mytologi)
Lamia (gresk: Λάμια) var i henhold til gresk mytologi en vakker dronning av Libya som ble en daimon som spiste barn. Hennes mor er i noen kilder oppgitt å være Lybie (gresk: Λυβιη, Lubiē) og hennes far var havguden Poseidon. Lybie synes å være en personifisering av landet Libya, men ettersom det er bortimot ingen referanser til Lybie i klassisk gresk litteratur, er de sannsynlig at Lybie og Lamia er alle variasjoner av den samme myten om den vakre mytologiske dronningen av Libya, datter av egyptiske Belos og Libya, en ren personifiseringen av landet av samme navn.
Hovedmyten til Lamia er at hun ble elsket av Zevs, og at Zevs' sjalu hustru Hera stjal eller drepte Lamias barn slik at hun ble sinnssyk og spiste andres barn. Disse grusomhetene forvandlet Lamia fra en vakker kvinne til et forferdelig uhyre. Allerede i antikken synes det som om Lamias hovedfunksjon var noe man skremte slemme barn med, noe som ble videreført til romersk mytologi. Senere, som i senantikken, virker det også som om Lamia også ble et symbol på seksuelt aggressive kvinner. I Hieronymus' latinske bibel Vulgata ble Lilith oversatt som Lamia.
Navn
Dramatikeren Aristofanes hevdet at hennes navn var avledet fra det gresk ordet for «spiserør», «åpning», (λαιμός; laimos), således en referanse til at hun spiste barn. En mer sannsynlig forklaring er «stor hai», Slike haier ble også referert til som ketea («havmonstre»), og det er sannsynlig at hun også ble identifisert med havgudinnen Keto ettersom begge ble omtalt som mor av havmonsteret Skylla. Som datter av Poseidon og med betydningen av hennes navn, kan det antyde at hun opprinnelige ble tenkt på som en stor, aggressiv hai.
Lamia er også navnet på gresk by i den regionale enheten Fthiotis i sentrale Hellas. Forklaringen på byens navn er sprikende; delvis er det forklart som oppkalt etter den mytologiske Lamia, og delvis forsøkt forklart som etter malierne (gresk: Μαλιεῖς), den opphavelige befolkningen i området.
Mytologi
I myten er Lamia en elskerinne for guden Zevs, noe som får Zevs sjalu hustru Hera til å drepe alle barna til Lamia og forvandle henne til et fryktelig uhyre som jakter og spiser andre barn. I en annen versjon har Hera kun stjålet alle barna til Lamia, og i sorgen og savnet etter barna får Lamia til å miste vettet og begynner å stjele og spise andre barn. De uhyrlige handlingene forvandler henne til et uhyrlig monster i seg selv.
En del redegjørelser forteller at hun har en slanges hale nedenfor midjen. Denne populære beskrivelsen av henne har i stor grad sin årsak i et moderne dikt av John Keats, kalt for Lamia (1820) Antoninus Liberalis benytter Lamia som et alternativ navn for Sybaris, en slangeaktige drakaina (gresk drage av hunkjønn), men Diodorus Siculus beskriver imidlertid henne som ikke mer vanskapt enn et forvridd ansikt.
Senere tradisjoner refererte til mange lamiaier, disse var i henhold til folkeminne fryktelige underjordiske daimoner eller succubi som lurte unge menn til sine blodige senger ved å se ut som vakre kvinner.
Zevs ga henne evnen til fjerne sine egne øyne. Hensikten med denne evnen er uklar hos Diodorus Siculus, men andre versjoner har uttalt at hennes evne til å fjerne øynene kom med gaven av profeti. Zevs gjorde dette for å formidle Lamia i hennes bitre sorg over tapet av barna og for at hun skulle greie å sove til tross for at hun ikke kunne lukke øynene.
Roxana Díaz
Roxana Díaz (født 17. mai 1981) er en cubansk friidrettsutøver.
Lamia (mytologi)
Mytologi
Alexander Pope oversatte det til følgende:
Roxana Díaz
Hun representerte Cuba under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor hun ble utslått i semifinalen på 200 meter.
Lamia (mytologi)
Mytologi
Stesichoros identifiserte Lamia som en datter av Poseidon og som mor til Skylla med havguden Forkys som far. Det kan være en sammensmelting (to tekster som flettes sammen) av Lamia med havgudinnen Keto, tradisjonelt Forkys' hustru og mor til Skylla. Ytterlige forbigående referanser til Lamia ble gjort av Strabon og Aristoteles. Andre kilder siterer Triton som far til Skylla med Lamia som mor. Antoninus Liberalis identifiserte dragen Sybaris med Lamia, en annen sammensmeltning.
Tolkninger
Mødre over hele Europa pleide å true sin barn med fortellingen om Lamia. «Hun ble en form for eventyrfigur, brukt av mødre og barnepiker for å få til god oppførsel blant barn.»
Mange skumle detaljer ble funnet på av senere skribenter, satt sammen i det bysantinske leksikonet Suda, utvidet i renessansens poesi og samlet på nytt i Thomas Bulfinchs antologier av fabler (1850-tallet) og Brewer's Dictionary of Phrase and Fable (1870): Lamia var misunnelige på andre mødre og spiste deres barn. Hun var vanligvis kvinne, men komedieforfatteren Aristofanes forestilte seg at en hermafrodittisk fallos. «På tiden til Apuleius, var ikke bare Lamias karaktertrekk fritt blandet inn folkelige oppfatninger om hekseri, men ved en del nivåer var selve navnene vekslende.» Lamia har også blitt sammenlignet med middelalderens succubus og mor til trollet Grendel som opptrer i det angelsaksiske heltediktet Beowulf.
Apuleius i Det gyldne esel beskriver heksen Meroe og hennes søster som lamiae: «De tre fremste trollkvinnene i romanen — Meroe, Panthia og Pamfylia — avslører også mange vampyriske egenskaper som generelt var assosiert med lamiae».
En fortolkning fastslår at Lamia kan ha vært en forførerinne, slik som i sofisten Filostratos' Livet til Apollonios fra Tyana (gresk: Τὰ ἐς τὸν Τυανέα Ἀπολλώνιον; latin: Vita Apollonii Tyanensis), en biografi over nypythagoristiske filosofen Apollonios fra Tyana. Her avslører Apollonios til den unge brudgommen Menippos at hans utkårete kvinne, som han i all hast skal gifte seg med, i virkeligheten er en Lamia som planlegger å fortære ham. En del skjøger og prostituerte het Lamia som navn. Forbindelsen mellom Demetrios I Poliorketes og kurtisanen Lamia fra Athen var beryktet. I et maleri av Herbert James Draper (1909, illustrasjon over), er Lamia framstilt i tunglynt stemning som ser på slangen på hennes forarm og hun synes å representere en hetære. Selv om den nedre delen av hennes kropp er menneskelig, hentyder maleren til hennes assosiasjon til slangesymbolikk ved at hennes midje er drapert inn et slangeskinn. I emblemer i renessansen hadde Lamia kroppen til en slange og brystene og hodet til en kvinne, tilsvarende forestillingen av hykleri.
Kristne forfattere advarte mot den forførende kraften til lamiae. I hans avhandling fra 800-tallet om skilsmisse, De divortio, listet erkebiskop Hinkmar av Reims opp lamiae blant de overnaturlige farene som truet ekteskap, og identifiserte dem med geniciales feminae, kvinnelige reproduktive ånder.
John Keats beskrev Lamia i diktsamlingen Lamia and Other Poems (1820) hvor han presenterte en beskrivelse av ulike farger av Lamia som var basert på Robert Burtons The Anatomy of Melancholy (1621). Keats fortellinger følger den generelle handlingsgang til Filostratos hvor Apollonios avslørte Lamias sanne natur før bryllupet.
Moderne folkeminne
I moderne gresk folkeminnetradisjon har Lamia overlevd og beholdt mange av hennes tradisjonelle attributter. John Cuthbert Lawson bemerket at «... de fremste karaktertrekkene til lamiae, bortsett fra hennes blodtørst, er deres skittenhet, deres grådighet, og deres tåpelighet.» Det samtidige gresk utsagnet «τό παιδί τό 'πνιξε η Λάμια» («barnet har blitt kvalt av Lamia») forklarer uventet krybbedød.
Moderne henvisninger
Redaktørene av 1800-tallets utgivelse av Lempriere's Dictionary var av den mening at Lamia er modell for Lamiae – små afrikanske monster som hviskende smigrende kunne ødelegge små barn. Disse blir i dag kalt for lemurer, men moderne mytologer mener at denne forbindelsen er søkt og lite sannsynlig. I bulgarske og baskiske legender blir Lamia i Hellas ofte assosiert med huler og fuktige steder.
Lamier blir også nevnt i bokserien Harry Potter, skrevet av J.K. Rowling. Der blir de beskrevet som meget vakre kvinner med sølvblondt hår som flagrer selv om det ikke er vind. De kan forhekse de fleste menn med sin skjønnhet, men blir de sinte kommer en annen side frem av dem: De får skjellete vinger og fuglehoder. Lami-hår kan brukes i tryllestaver, men det er kjent for å gi spesielt temperamentsfulle staver og Herr Olivander bruker det aldri. Fleur Delacour er kvart lamia, og hennes tryllestav inneholder et hår fra hodet til en lami, en av hennes bestemødre.
Modernisme
Modernisme betegner en mengde kulturelle bevegelser med opphav i de store endringene som fant sted i vesten mot slutten av 1800-tallet og utover på 1900-tallet. Begrepet favner en rekke til dels svært radikale bevegelser innen kunst, arkitektur, musikk, litteratur og kunsthåndverk som vokste frem i denne perioden.
Modernistisk tankegang legger vekt på menneskets evne til å skape, forbedre og forandre sine omgivelser, ved hjelp av vitenskap, teknologi eller eksperimentering. Modernismen gikk inn for å undersøke alle sider av tilværelsen på nytt, fra handel til filosofi, med det formål å finne ut hva som «bremset» fremgangen for slik å kunne finne nye og mer progressive måter å oppnå de samme tingene på.
Modernismen omfavner nåtiden og forandringen, og står slik mot mange akademiske og historiske konvensjoner. De «tradisjonelle» uttrykksmåtene – arkitektur, litteratur, tro, samfunnets organisering og dagliglivet – var alle utdatert. Man ønsket en mer direkte konfrontasjon med de nye økonomiske, sosiale og politiske betingelsene som hadde oppstått i en etter hvert full-industrialisert tilværelse. Noen deler 1900-tallet mellom to bevegelser: modernismen og postmodernismen, mens andre ser disse to som to sider av samme bevegelse.
Definisjon og ordforklaring
Modernismen må ikke forveksles med moderniteten, som betegner vestens nyere historie fra opplysningstiden fram til i dag.
Forspill og fremvekst
Første halvdel av 1800-tallet i Europa rommet mange kriger og revolusjoner, en manifestering av ideene som tilhører romantikken: vekt på individets subjektive opplevelse, det overnaturlige, Naturens opphøydhet som motiv for kunsten, revolusjonære og radikale uttrykksformer og individuell frihet. Rundt midten av århundret hadde det utviklet seg en syntese av disse ideene og mer praktiske rettede tanker om stabile styresett, delvis med bakgrunn i de mislykkede «romantiske» og demokratiske revolusjonene i 1848. Dette synes godt i Otto von Bismarcks Realpolitik og «praktiske» filosofier som positivisme. Perioden kalles ved ulike navn – i Storbritannia kalles den «viktoriansk tid» – og sprang ut av en tanke om at virkeligheten er herre over subjektive oppfatninger.
Avgjørende for denne tanken var et felles grunnlag av normer og institusjonelle rammer, så som kristendommens religiøse normer, vitenskapelige normer fra den klassiske fysikken og at en oppfatning av at det å betrakte virkeligheten fra et objektivt ståsted ikke bare var mulig, men også høyst ønskelig. Dette omtales som realisme. Innen filosofien ble fornuften satt i høysetet av retninger som rasjonalisme, materialisme og positivisme.
Det fantes tankeretninger som gikk mot denne strømmen. Noen av dem var direkte etterkommere av romantiske tankeretninger. Agrarianistiske og vekkelsesorienterte bevegelser i kunst og diktning, særlig Det prerafaelittiske broderskap og filosofen John Ruskin. Spesielt rasjonalismen møtte motstand. Særlig gjaldt det Hegels dialektiske svilisasjons- og historiesyn, som ble besvart av Friedrich Nietzsche og Søren Kierkegaard, to viktige eksistensialister. Til sammen utfordret disse ulike tankeretningene tanken om trygghet med grunnlag i sivilisasjon, historie eller fornuft.
Fra 1870-tallet sto utviklingsoptimismen, det vil si oppfatningen av at historien og sivilisasjonen er naturlig fremadskridende og alltid av det gode. Forfattere som Wagner og Ibsen møtte motbør blant sine egne for sin kritikk av samfunnene de levde i, og advarte mot at en stadig akselererende fremgang ville føre til at det individet ville stå løsrevet fra samfunnets normer og isolert fra sine medmennesker. Man diskuterte om ikke verdiene til kunstnerne var mer enn bare forskjellige fra samfunnets; Samfunnet ble satt som antitesen til fremgang og utvikling, slik at det i sin nåværende form ikke ville kunne bevege seg fremover. Filosofer trakk den tidligere optimismen i tvil. Arbeidene til Schopenhauer ble kategorisert som pessimistiske med sitt syn på viljen, syn som blant andre Nietzsche senere trakk inn i sine tanker.
Samtidig og selvstendig vokste to nye ideer innen kunsten og litteraturen som skulle øve stor innflytelse frem i Frankrike. Den første var impresjonismen, en retning i malerkunsten som først og fremst fokuserte på arbeider gjort utendørs, ikke i studioer. Impresjonistiske malerier viste at mennesker ikke ser objekter, men lys. Impresjonismen fikk en voksende tilhengerskare til tross for indre stridigheter, og fikk stadig større innflytelse. Til å begynne med ble impresjonistne avvist av den viktigste utstillingen i sin samtid, den statsstøttede Parissalongen; impresjonistene organiserte sine egne utstillinger på 1870- og 1880-tallet parallelt med Parisersalongen. Den såkalte refusertes salong i 1863 ble godkjent av keiser Napoleon III for å vise alt som var avvist av parisersalongen var en viktig begivenhet. Særlig Manet fikk stor oppmerksomhet, og innledet bevegelsens kommersielle suksess.
Den andre retningen var symbolismen. Grunntanken er at språk har et symbolsk uttrykk i seg selv og også en patriotisk kraft, og at poesi og skjønnlitteratur skal hengi seg til de forbindelser ordenes lyd og kvalitet alene gir. Dikteren Stéphane Mallarmé skulle få særlig stor betydning for senere retninger
Samtidig var samfunnskrefter, politiske krefter og økonomiske bevegelser som skulle bli grunnlaget for argumentasjon for radikalt annerledes kunst og tenkning i sving. Den fremste av disse var industrialiseringen som bygget på dampmaskinen. Denne skapte bygninger som kombinerte kunst og håndverk i nye materialer, som for eksempel støpejern til jernbanebroer og stasjonsbygg i støpejern og glass, og ikke minst Eiffeltårnet. Industrialiseringen endret det urbane miljøet drastisk.
Nøden som oppsto i det industrialiserte bylivet og nye vitenskapelige metoder skapte forandringer som rystet den europeiske sivilisasjonen som inntil det hadde betraktet sin egen utvikling som ubrutt og positiv siden renessansen. Telegrafen gjorde kommunikasjon over store distanser mulig og gjorde at selv tidsoppfatningen ble endret.
Modernismens begynnelse (1890 - 1910)
William Everdell har argumentert for at modernismen begynte med at Richard Dedekind delte den reelle tallinjen i 1872 og Bolttzmanns statistiske termodynamikk i 1874. Clement Greenberg har skrevet: «Det som trygt kan kalles modernisme oppsto i midten av forrige århundre – og ganske lokalt, i Frankrike, med Baudelaire i litteraturen og Manet i malerkunsten, og kanskje med Flaubert også, i prosaen. (Det var en stund senere og ikke så lokalt at modernismen viste seg i musikken og litteraturen.) Modernismen ble først omtalt som avant-garde, et begrep som siden det har blitt brukt om bevegelser som bevisst søker å bryte med en side ved tradisjonene og status quo.»
Niels Fredriksen Dyhren
Niels Fredriksen Dyhren (født 16. februar 1778 på Østre Toten, død 25. august 1866) var en norsk korporal og bonde som representerte Norske Jæger Corps på Riksforsamlingen i 1814. I 1800 ble han soldat ved Jegerkorpset-Akershus regiment og i 1801 korporal i regimentets artillerikompani. Han deltok på dansk-norsk side i Napoleonskrigene i 1807–1809 og 1814. Han fikk tilbud om å tre inn i offisersrekkene, men takket nei fordi han ønsket å slå seg ned som bonde.
Modernisme
Modernismens begynnelse (1890 - 1910)
På 1890-tallet begynte man å tenke i retning av at det var nødvendig å sette tilside tidligere normer fullstendig, i stedet for bare å revurdere den gamle kunnskapen i lys av den nye teknologien. Den gryende bevegelsen i kunsten svarte til fremskritt som Relativitetsteorien i fysikken, den stadig mer utstrakte bruken av forbrenningsmotoren og industrialiseringen, og samfunnsvitenskapenes stadig større rolle i politikken. Det ble hevdet at dersom det ble stilt spørsmål ved selve virkelighetens natur, og begrensningene som hadde blitt lagt på menneskelig aktivitet forsvant, da måtte kunsten også forandre seg radikalt. Derfor så man i de første femten år av 1900-tallet en rekke forfattere, tenkere og kunstnere som brøt med tradisjonelle måter å organisere litteratur, malerkunst og musikk.
Niels Fredriksen Dyhren
I 1814 var han medlem av riksforsamlingen på Eidsvoll som andre deputerte representant for Norske Jæger Corps, og var på den tiden korporal i Valderske skarpskytterbataillon. Under riksforsamlingen fulgte han selvstendighetspartiet, men deltok ikke aktivt. Han gjorde seg likevel bemerket ved å stemme i mot alt det hans overordnede, kapteinen og unionsmannen Palle Fleischer, stemte for. Etter riksforsamlingen fortsatte han som valgmann. Han ble aldri stortingsrepresentant, men var varamann i 1832. I en tid var han også varaordfører på hjemstedet.
Modernisme
Modernismens begynnelse (1890 - 1910)
Sigmund Freud presenterte et syn på personligheten som innebar en underbevissthet full av grunnleggende, ubeherskede drifter behersket av selvpåførte begrensninger. Dette synet kombinerte C.G. Jung med tanken om en kollektiv underbevissthet med forestillinger som bevisstheten enten omfavnet eller kjempet mot. Jungs syn antydet at folks trang til å bryte sosiale normer ikke var et utspring av barnslighet eller ignoranse, men heller sentrale for menneskedyret (ideen om mennesket som et dyr var allerede introdusert av Darwin).
Niels Fredriksen Dyhren
Hans hjem i 1814 var storgården Dyren på Østre Toten. Hovedbygningen brant ned i 1978.
Modernisme
Modernismens begynnelse (1890 - 1910)
Friedrich Nietzsche sto for en filosofi der ulike krefter, særlig vilje til makt, var viktigere enn fakta eller ting. Ikke ulikt hevdet Henri Bergson at 'livskraften' var viktigere enn statiske virkelighetsoppfatninger. Det som forente alle disse tenkerne var en romantisk mistro til den viktorianske positivismen og sikkerheten. I stedet sto de for, eller i Freuds tilfelle forsøkte å forklare, irrasjonelle tankeprosesser gjennom fornuft og helhetstenkning (holisme). Dette hang sammen med en holistisk trend som hadde vart i nærmere hundre år og førte med seg en økt interesse i det okkulte og i 'livskraften'.
Fra denne opphopningen av idealer fra romantikken og fra forsøk på å finne et måte å forklare det ukjente kom den første bølgen av verker som, selv om forfatterne betraktet dem som forlengelser av eksisterende bevegelser i kunsten, brøt med det underforståtte forståelsen av at kunstnerne tolket og representerte borgerlig kultur og borgerlige ideer. Blant disse modernistiske landemerkene finnes Arnold Schönbergs atonale avslutning på sin 2. strykekvartett fra 1908, maleren Vasilij Kandinskijs ekspresjonisme fra 1903 av, som kulminerte i grunnleggelsen av gruppen Der blaue Reiter («den blå rytter») i München i 1911, og kubismens fremvekst fra arbeidene til Picasso og Georges Braque i 1908.
Teoriene til Sigmund Freud og Ernst Mach øvde stor innflytelse på denne bølgen. De hevdet fra 1880-tallet av at hjernen hadde en grunnleggende, fundamental struktur, og at subjektive erfaringer oppsto fra samspill mellom ulike deler av hjernen. Hele den subjektive virkelighet var ifølge Freuds ideer basert på spillet mellom grunnleggende drifter og instinkter, som formet synet på omverdenen. Ernst Mach utviklet en velkjent vitenskapsfilosofi, ofte kalt «logisk positivisme». Denne var et brudd med tidligere tanker om at en ytre og absolutt virkelighet kunne tegnes inn slik den var i et menneskesinn; i John Lockes tankegang begynner hjernen som tabula rasa. Mach hevdet at kunnskapen om virkeligheten også inneholdt en del som ikke skrev seg fra observasjonene av virkeligheten.
Denne modernistiske bølgen brøt med fortiden i det første tiåret av 1900-tallet, og prøvde å redefinere ulike kunstformer radikalt. Blant de ledende skikkelsene i den litterære delen av bevegelsen(e) fant man:
Komponister som Arnold Schönberg, Stravinskij og George Antheil sto for modernisme i musikken. Malerne Gustav Klimt, Picasso, Matisse, Mondrian og bevegelsene Les Fauves, kubismen og Surrealistene representerte ulike retninger av modernismen i malerkunsten. Arkitekter og designere som Le Corbusier, Walter Gropius og Ludwig Mies van der Rohe brakte modernistiske tanker inn i det urbane hverdagslivet. Modernistiske ideer påvirket området utover det kunstneriske; for eksempel lot John Maynard Keynes seg påvirke av Woolf og andre medlemmer av Bloomsburygruppen.
Kunsten fikk et større avhengighetsforhold til markedet, og kunstvarene konkurrerte om kjøpernes gunst. Det dukket opp et nytt slagord: "kunst for kunstens skyld", det vil si kunst som ikke trengte en religiøs, politisk eller sosial rettferdiggjøring, men som skulle vurderes på egne premisser som et estetisk verk. I et maleri var det for eksempel ikke det fortellende innholdet som var det viktige, men det formal-estetiske, blant annet spenningen mellom flate og form, fargenes samspill, markeringen av abstrakte kvaliteter og helheten i komposisjonen.
Modernismen skyter fart, 1910 - 1930
I forkant av første verdenskrig kunne man ane en voksende spenning og utilfredshet med samfunnet, manifestert i 1905-revolusjonen i Russland og i mange radikale partier, også i kunst i alle former. Man gikk inn for enten radikalt å forenkle tidligere konvensjoner eller avvise dem helt. Igor Stravinskijs Vårofferet kom i 1913; en ballett om menneskeoffer. Samme år kom også Einsteins første artikkel om relativitetsteorien, Niels Bohr utformet Bohr-modellen, Edmund Husserl utga sin Ideer, Ezra Pound grunnla imagismen, og det sterkt kontroversielle Armory Show fant sted i New York. Samtidig sjokkerte unge malere som Pablo Picasso og Henri Matisse med sin avvisning av det tradisjonelle perspektivet som utgangspunkt for bildene - et skritt ingen av impresjonistene, selv ikke Cézanne, hadde tatt.
Disse tingene var i ferd med å gi begrepet modernisme nytt innhold: det skulle omfatte oppløsning og avvisning av, eller bevegelse forbi enkel realisme i litteratur og kunst, og enten avvisning eller dramatisk endring av tonalitetsbegrepet i musikk. Dette fjernet modernistene fra 1800-tallets kunstnere som tendensielt hadde tro på at verden gikk fremover. Forfatterne Dickens og Tolstoj og komponisten Johannes Brahms var ikke radikale eller bohemer, men heller verdsatte medlemmer av samfunnet som med sin kunst bidro til samfunnets fremgang, selv om den tidvis kritiserte uønskede sider av det. Modernismen oppfattet, mens den ennå var progressiv, tradisjonelle former og tradisjonelle sosiale former som fremskrittsfiendtlige. Derfor ble «kunstneren» noe nytt, en revolusjonær som skulle omvelte, snarere enn opplyse.
Futurismen er et godt eksempel på dette. I 1909 ble F.T. Marinettis første manifest trykket i Paris-avisen Le Figaro; kort tid senere undertegnet en gruppe malere (Giacomo Balla, Umberto Boccioni, Carlo Carrà, Luigi Russolo og Gino Severini) det futuristiske manifest. Manifestene var formet etter det kommunistiske manifest, og la frem ideer som skulle provosere, og samle tilhengere. Under sterk påvirkning fra Bergson og Nietzsche sto futurismen som en del av modernismens omfavnelse av oppløsningen av for eksempel samfunn og eksistens.
Den modernistiske filosofien og kunsten ble fortsatt betraktet kun som en del av en større sosial bevegelse. Malerne Klimt og Cézanne, og komponistene Mahler og Richard Strauss var «fryktelige moderne» – de som sto nærmere avant-garden ble oftere hørt om enn hørt. Polemikker til forsvar for geometrisk eller abstrakt malerkunst ble stort sett kun sett i nisjemagasiner (som The New Age i Storbritannia) med små leserkretser. Modernistisk primitivisme og pessimisme var kontroversiell, men ikke i tråd med en allmenn, viktoriansk tro på fremgang, og den utbredte liberale optimismen.
Modernismen hadde vært forbeholdt de få før krigen, men ble i 1920-årene den rådende retning i europeisk kunst. Modernismen viste seg i Europa i kritiske retninger som dadaisme, i konstruktive retninger som surrealisme, og i mindre bevegelser som Bloomsburygruppen. Hver av disse «modernismene», som noen kalte dem, la vekt på å finne nye metoder for å oppnå nye resultater. Impresjonismen var en forløper: på tvers av landegrenser samlet billedkunstnere og forfattere seg som i en internasjonal bevegelse. Surrealisme, kubisme, Bauhaus og leninisme er eksempler på bevegelser som raskt fant tilhengere utenfor sitt geografiske opphav.
Rundt 1930 hadde modernismen blitt en del av det etablerte, både i kunst og politikk. Begrepet hadde endret betydning: på 1920-tallet reagerte man mot modernismen fra før 1918, den som la vekt på sin forbindelse til den fortiden den var i opprør mot, og mot trekk ved den som ble oppfattet som overdrevent påtatte, irrasjonelle og emosjonelle. Perioden etter første verdenskrig vaklet mellom systematisering og nihilisme; den mest avgjørende bevegelsen var dadaismen.
En del forfattere angrep den nye modernismens galskap, mens andre beskrev den som sjelløs og mekanisk. Modernister i mellom var det uenighet om publikums rolle, kunstneres forhold til publikumet, og kunstens rolle i samfunnet. Modernismen innebar således mange motstridende svar. Det falt ned på at vitenskap og vitenskapelig rasjonalitet, ofte med modeller fra 1700-tallets opplysningsbevegelse, ble stående som kilden til logikk og stabilitet, mens de grunnleggende, primitive seksuelle og underbevisste driftene i samspill med maskinalderens tilsynelatende ulogiske sammensetning ble det følelsesmessige grunnlaget. Med utgangspunkt i disse to noe uforenlige faktorene begynte modernister å stable sammen et komplett verdensbilde.
Modernismens andre generasjon (1930 - 1945)
Fra 1930 hadde modernismen blitt en del av populærkulturen. Men den økende urbaniseringen, ble den etter hvert sett på som kilden til løsninger på samtidens utfordringer. Akademia fattet interesse for modernismen, og det ble utviklet teorier om modernismens betydning. Populærkultur, med utgangspunkt ikke i finkulturen, men i sin egen virkelighet, skapte mye modernistisk innovasjon; særlig masseproduserte varer bidro. Magasinet The New Yorker begynte å publisere nye og moderne tanker fra unge forfattere og humorister som Dorothy Parker, Robert Benchley. E.B. White, S.J. Perelman og James Thurber. Moderne ideer i kunsten dukket opp i reklame og logoer. Logoen som ble designet til Londons undergrunnsbane av Edward Johnson i 1919, er et tidlig eksempel på hvordan man oppfylte nye behov for tydelige visuelle symboler som er lette å huske.
Marxisme var en annen viktig innflytelse i tiden. Den primitivistiske og irrasjonelle modernismen fra før første verdenskrig innebar for mange avstand til alle politiske systemer og løsninger, og 1920-tallets nyklassisisme, representert ved T.S. Eliot og Igor Stravinskij, avviste populære løsninger på moderne problemer – fascismens fremvekst, den store depresjonen og krigshissingen – og bidro til økt radikalisering. Den russiske revolusjonen fyrte opp under politisk radikale ideer og utopisme, og skapte tydeligere politiske holdninger. Bertolt Brecht, W.H. Auden, André Breton, Louis Aragon og filosofene Antonio Gramsci og Walter Benjamin var tilhengere av denne modernistiske marxismen. Denne venstreradikale tendenser var verken allmenn eller definerende, og det er ingen spesiell årsak til å knytte modernismen grunnleggende med venstresiden av politikken. Blant modernister som uttalt tilhørt politikken høyreside finnes Wyndham Lewis, William Butler Yeats, T.S. Eliot, Ezra Pound og Menno ter Braak.
Modernismen, i jakten på sosial organisering, frembragte undersøkelser i seksualvaner og forholdet i kjernefamilien (snarere enn den utvidede familien). Den freudianske vekten på infantil seksualitet og barneoppdragelse ble større, fordi folk fikk færre barn og dermed et mer spesifikt forhold til hvert barn. Disse teoretiske tilnærmingene vant popularitet.
Modernisme etter den andre verdenskrig
Etterkrigstiden så Europas hovedsteder i uorden, med stort behov for økonomisk og materiell gjenreising og politisk regruppering. I Paris, byen som en gang var kjernen i den europeiske kulturen, og verdens kunsthovedstad, hadde ikke lenger noe klima for kunst. Viktige samlere, kunsthandlere og modernistiske malere, forfattere og poeter hadde rømt fra Europa til New York og USA. Surrealistene og moderne kunstnere fra alle Europas kultursentre flyktet fra nasjonalsosialistenes herjinger til USA, og mange av dem som ikke hadde rømt, omkom. Noen få kunstnere hadde forblitt i Frankrike og overlevd: Pablo Picasso, Henri Matisse og Pierre Bonnard, blant andre.
1940-årene i New York ble et høydepunkt for amerikansk abstrakt ekspresjonisme, en modernistisk bevegelse som kombinerte inspirasjon fra Matisse, Picasso, surrealisme, Joan Miró, kubisme og fauvisme med amerikanske størrelser som Hans Hofmann og John D. Graham. Amerikanske artister nøt nærværet til Piet Mondrian, Fernand Léger, Max Ernst og André Breton-gruppen, Pierre Matisses galleri og Peggy Guggenheims galleri Dette århundrets kunst og flere andre.
Pollock og den abstrakte ekspresjonismen Modernisme i 1960-årene etter den abstrakte ekspresjonismen
Mjøsli
Mjøsli er et område med fritidsboliger for helårs bruk. Mjøsli ligger i Stange kommune i Innlandet fylke, fra E6 på østsiden av Mjøsa, ca 3 km ovenfor Strandlykkja kirke, sør for Espa. Mjøsli ligger vestvendt, 350 - 550 meter over havet.
Clark County (Illinois)
Clark County er et fylke i den amerikanske delstaten Illinois. Administrasjonssenteret ligger i Marshall.
Mjøsli
Området tilhørte opprinnelig Stange almenning. Stange almenning er en bygdealmenning sør i Stange kommune. Almenningen strekker seg fra Mjøsa østover til Odalens grense og støter på nordsiden til Romedal almenning og på sydsiden til Eidsvoll almenning og privatskoger. Det har vært drevet skogsdrift i generasjoner. Det går skogsbilveier på kryss og tvers. Almenningen har et rikt dyre- og planteliv og har mange bekker og vann. Det er gode snøforhold om vinteren. Området er mye benyttet som rekreasjonsområde - sommer som vinter.
Området ble i 1999 regulert til boligformål, men i 2006 ble det omregulert til 82 fritidsboliger. I 2010 ble området deretter utvidet med regulering for ytterligere 229 fritidsboliger, skibakke, herberge, bevertning og forretning.
Analogisticus
Analogisticus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er kjent fra Vietnam.
Komedie
Komedie (gammelgresk κωμῳδία [kōmō{i}día], av κῶμος [kṓmos] fest til Dionysos' ære og ᾠδή [ō{i}dế]: egentlig «syngende opptog») i klassisk forstand er et lystig skuespill, gjerne med en lykkelig slutt. Komediens underholdningsverdi kommer av en overdreven framstilling av menneskelige karaktertrekk og svakheter. I tillegg til å more publikum kan en komedie tjene kritiske formål, for eksempel satire.
Komedie og tragedie regnes som antikkens klassiske dramaformer.
Se også: Antikkens greske komedie
Film og TV
Begrepet komedie brukes i dag også om skuespill i moderne medier, slik som på film (filmkomedie) og i TV-produksjoner der humor er sentralt for handlingen.
Innen film og TV er det også blitt vanlig å kombinere komedien med enkelte andre sjangre, og dette har gitt opphavet til betegnelser som action-komedie og romantisk komedie, men også skrekk-komedie, krimkomedie og dramakomedie. Andre og smalere subsjangere innen filmverdenen inkluderer sex-komedie, crazykomedie, ungdomskomedie og parodifilm. Ulike komediesjangre kan også kombineres; for eksempel er filmserien om Mannen med den nakne pistol (1988) er en kombinasjon av parodifilm og crazykomedie, mens The Blues Brothers (1980) er en blanding av actionkomedie og crazykomedie.
Denise Darcel
Denise Darcel (født 8. september 1924 i Paris i Frankrike, død 23. desember 2011 i Los Angeles) var en fransk skuespiller som har opptrådt i flere Hollywood-filmer.
Darcel var en kabaret-sanger i Paris etter andre verdenskrig før hun ble oppdaget av Hollywood. Denise kom til USA i 1947 og ble naturalisert amerikansk statsborger i 1952. Hennes første film-opptreden var i Battleground (1949). Hun dukket opp på Broadway i musikalen Pardon Our French i 1950. Hun gjorde sterkt inntrykk i Tarzan and the Slave Girl (1950) der hun spilte mot Lex Barker. Hennes mest kjente film-opptreden var i Vera Cruz (1954) hvor hun hadde den kvinnelige hovedrollen, og spilte mot Burt Lancaster og Gary Cooper. Darcel var gift og skilt tre ganger, og hadde to sønner, Chris og Craig. I september 2009 ble hun hedret med Cinecon Career Achievement Award, som ble presentert i Hollywood, ved en bankett holdt på Hollywood Renaissance Hotel. Hun døde i 2011 etter akutt kirurgi for å reparere en sprukket aneurisme.
Carapicuíba
Carapicuíba er en kommune i storbyregionen til São Paulo, i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil. . Det ble en kommune i 1965, da den ble løsrevet fra Barueri.
Éverton Lopes
Éverton dos Santos Lopes (født 8. august 1988 i Salvador) er en brasiliansk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lettvekt. Lopes har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Brasil under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i første runde av Asylbek Talasbayev fra Kirgisistan i vektklassen lettvekt. Han har også to sølv fra kontinentale turneringer i Sør-Amerika.
Christian Wille
Christian August Wille (født 1. februar 1948, død 28. november 2008) var en norsk musiker, plateprodusent og tekniker.
Han begynte i musikkbransjen på 60-tallet med Oslo-rockebandet Venner for livet iført bart og kappe. I 1972 startet Christian Wille det nå legendariske Scanax Studio. I årene som fulgte skulle Scanax gjøre innspillinger med artister som Marius Müller, Espen Beranek Holm, Jon Eberson Group, Zoo (band), Jahn Teigen, Prima Vera, Trond-Viggo Torgersen, Anne Grete Preus, Cornelis Vreeswijk, Dollie De Luxe, Anita Skorgan, Sidsel Endresen, Maj-Britt Andersen og Smurfene. Han grunnla i 1978 LydRommet. Christian Wille fikk flere internasjonale utmerkelser for sin innsats innenfor produksjonsfeltet.
Han døde 28. november 2008 etter lengre tids sykdom.
Kandaharbinding
Kandaharbindingen er en skibinding bestående av en vaier som går fra en strammemekanisme foran skiskoen, rundt skoen bak hælen og tilbake til strammemekanismen. Bindingen ble konstruert av sveitseren Guido Reuge i 1932.
Navnet stammer fra et tradisjonelt alpint skirenn, Kandahar-rennet (Roberts of Kandahar Cup), som arrangeres årlig i Alpene. Frederick Sleigh Roberts, 1. jarl av Kandahar, satt i 1911 opp en vandrepokal da det første rennet ble arrangert i Crans-Montana i Sveits. Holmenkollrennenes alpine øvelser ble kalt Holmenkollen Kandahar.
Cardoso (São Paulo)
Cardoso er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Hippolyte Aucouturier
Hippolyte Aucouturier (født 11. oktober 1876, død 22. april 1944) var en fransk landeveissyklist, som kjørte for sykkellaget Peugeot. Han kom på fjerdeplass i Tour de France i 1904, men ble diskvalifisert fordi han hadde brukt tog og bil for å komme seg gjennom rittet. Aucouturier fikk tilnavnet Le Terrible (Den forferdelige).
Liptenini
Liptenini er en delgruppe av Poritiinae. De er sommerfugler i familie-gruppen glansvinger.
Utseende
Små, oftest hvite, brune eller oransje sommerfugler. Vingene er forholdsvis smale og avrundede, ikke typisk for glansvinger. En stor del av disse artene etterligner giftige sommerfugler i gruppen Acraeini og ligner mer på disse enn på andre glansvinger.
Levevis
Disse sommerfuglene lever for det meste i skog, særlig tropisk regnskog. Larvene skraper lav, blågrønnbakterier og annet organisk materiale fra trestammer og steiner. Mange av dem er knyttet til maur i slekten Crematogaster.
Utbredelse
Alle artene i denne gruppen lever i Afrika sør for Sahara (men mangler på Madagaskar).
Emily Freeman
Emily Freeman (født 24. november 1980) er en britisk friidrettsutøver.
Hun representerte Storbritannia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor hun ble utslått i semifinalen på 200 meter.
Thomas Littledale
Thomas Alfred Royds Littledale (født 2. april 1850, død desember 1938) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Littledale vant en olympisk sølvmedalje i seiling under sommer-OL 1908 i London. Han var med på den britiske båten «Mouchette» som kom på andreplass i 12-metersklassen bak «Hera». Det var kun to båter i den største klassen, «Hera» og «Mouchette», begge britiske. «Hera» vant de to første seilasene som ble gjennomført på elven Clyde ved Glasgow og ble olympisk mester i 12-metersklassen.
Clay County (Illinois)
Clay County er et fylke i den amerikanske delstaten Illinois. Administrasjonssenteret ligger i Louisville.
Ole Øvstedal
Ole Øvstedal (født 20. mars 1978) er en norsk gitarist, vokalist og låtskriver fra Haugesund. Han var frontfigur bandet Dharma, som senere ble til Harrys Gym . Han har tidligere bidratt som gitarist blant annet for Euroboys, Low Frequency in Stereo og Thom Hell.
I 2000 raknet Euroboys, så Ole Øvstedal ble med og spilte inn låta «Come On In Your Time Is Up» til plata Getting Out Of Nowhere (2000) og turnerte, men var bare med frem til 11. september 2001.
Dharma ble dannet 2002 i Oslo av Frøkedal, Øvstedal, Stensli og Myrvold. De spilte inn en single (2003), en EP (2004) og albumet «Dreamland, Baby» i 2004. Ole Øvstedal bestemte seg for å forlate Dharma i 2005.
I 2006 hjalp han til med en «Takes a Man» for Thom Hell på Every little Piece, og «Axe» for Low Frequency in Stereo på The Last Temptation Of... The Low Frequency in Stereo.
Galaxies Like Grains Of Sand ble spilt inn av en ny Dharma besetning (Ole Øvstedal, Shaun Curtis, Remi Christiansen og Geir Thorstensen), hjulpet av Thom Hell og Marte Wulff , samt Deadly Nightshade og Hanne Eidsvaag Andersen. Plata hadde release noen dager før en minnekonsert for lydteknikeren Marius Bodin Larsen hvor Dharma også spilte. Samleplaten Minnekonsert Marius Bodin Larsen ble utgitt i forbindelse med konserten.
I 2008 hjalp han Thom Hell igjen. Denne gangen med platen God If I Saw Here Now
Inspirert av blant andre Led Zeppelin, King Crimson, Black Sabbath, Bob Dylan, Van Morrison og Miles Davis, dannet han Spirits of the Dead sammen med Ragnar Vikse i 2006. Bandet ble fulltallig med Deadly Nightshade (Jon Øvstedal) og Geir Thorstensen, vinteren 2007. Etter en demoinnspilling tidlig i 2008 spilte Spirits of the Dead i Toronto, på North by Northeast festivalen(NXSE), før innspillingen av debutalbumet Spirits of the Dead. Bandet har spilt inn tre album, Spirits of the Dead fra 2008, The Great God Pan fra 2010 og Rumours of a Presence fra 2013. Etter innspillingen av The Great God Pan erstattet Kristian Karl Hultgren Deadly Nightshade på bass.
Ankita Raina
Ankita Raina (født 11. januar 1993) er en indisk tennisspiller.
Hun representerte India under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde i dobbel.
Pål Kolstø
Pål Kolstø (født 3. mai 1953) er en norsk professor i russlandstudier ved Universitetet i Oslo.
Pål Kolstø studerte ved Universitetet i Oslo og ble cand. philol. med hovedfag i idéhistorie i 1982. Fra 1987 til 1990 arbeidet han ved Institutt for forsvarsstudier. I 1995 tok han doktorgraden med en avhandling om Lev Tolstojs forhold til russisk-ortodoks tro. Kolstø har arbeidet med russisk kulturhistorie, idéhistorie og kirkehistorie.
New Orleans Saints i NFL-sesongen 2023
New Orleans Saints spiller i lagets 57. sesong i National Football League, 48. i Caesars Superdome og andre under hovedtrener Dennis Allen. De vil forsøke å forbedre på fjorårets sesongresultat på 7–10 og nå sluttspillet for første gangs iden 2020.
Terminliste
Noter <!--