cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjernen
Kjernen ble stiftet i 1996, som en arvtager etter den tidligere RBK-supporterklubben Fragleberget. Kjernen var i utgangspunktet en offisiell supporterklubb, men i 2002 tok den status som uavhengig etter ekstraordinært årsmøte. Grupperingen har (per desember 2020) 1,596 medlemmer. Kjernen har et styre bestående av fem medlemmer, disse består av leder, nestleder, kasserer, sekretær og ett styremedlem. Leder er også klubbens talsperson. I tillegg til styret har Kjernen en kontrollkomite med ansvar for å bistå med rådgiving og for å holde kontroll med at styret utfører de oppsatte oppgaver. Kontrollkomiteen består av tre personer.
Kjernens hovedformål er å støtte Rosenborg Ballklub (RBK) visuelt og verbalt under kamp, samt å være en konstruktiv og kritisk diskusjons- og samarbeidspartner for RBK utenom kamp. Kjernen organiserer også turer til klubbens bortekamper for sine medlemmer.
Anguirel
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var Anguirel en av de to sverdene som mørkalven Eöl smidde av en jern meteoritt. Det andre av disse to, sverdet som het Anglachel, ga han til Thingol som betalig for at han fikk bo i Thingols skog, Nan Elmoth. Anguirel beholdt Eöl for seg selv.
Kjernen
Webred
Webred, som konsekvent skrives [webred], er et pseudonym for forfatterne på Kjernens hjemmeside, Stein Gorset og Jørgen Stuveold. Høsten 2005 ga de ut boken Trist som faen : sesongen 2005 slik vi så den, som var en samling utvalgte artikler fra samme sesong. Den ble utsolgt på forhåndsbestillingene alene. [webred] ble med denne boka nominert til Årets Bok på Adresseavisas UTAwards i januar 2006.
Anguirel
Det ble senere stjålet fra Eöl av hans sønn Maeglin, da han og hans mor Aredhel flyktet fra Nan Elmoth til Gondolin. Sverdet gikk antakeligvis tapt i Gondolins fall.
Lista artefaktów Śródziemia
Kjernen
Webred
Artiklene er preget av daglige betraktninger og et skråblikk på alt som skjer i og rundt Rosenborg, og kjennetegnes av en knapp og vittig stil som har gjort tekstene populære også utenfor supportermiljøet til Rosenborg. [webred] startet med sine artikler allerede i 2000, men har hatt flere pauser siden den gang. I løpet av 2005 er [webred] fått en viss kultstatus; spesielt i Trøndelag, men også blant fotballsupportere andre steder i Norge. Den 25. desember 2006 valgte [Webred] å pensjonere seg for godt som skribenter for Kjernens hjemmeside.
12. mars 2009 gjorde [webred] comeback som skribenter. Denne gang for Adresseavisen i forbindelse med dennes dekning av norsk fotball.
Libanon under Vinter-OL 1980
Libanon under Vinter-OL 1980. Tre sportsutøvere, to menn og én kvinne, fra Libanon deltok i alpint under Vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA. Libanon, som deltok for niende gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en nittendeplass i damenes slalåm.
Dronningindisk
Dronningindisk er en sjakkåpning som defineres ved åpningstrekkene 1.d4 Sf6 2.c4 e6 3.Sf3 b6. Åpningen er regnet som en av de «hypermoderne», da svart ikke straks forsøker å besette sentrum med bønder, men legger press på det med sine offiserer. Åpningen har visse likhetstrekk med nimzoindisk.
I motsetning til 3.Sc3, truer ikke 3.Sf3 en stor ekspansjon av det hvite sentrum med 4.e4. Derfor har svart «råd» til å spille 3...b6 med plan om å utvikle hvitfeltsløperen til b7, der den legger press på e4-feltet, eller til a6, der den legger press på c4-bonden.
Varianter
Hvit har flere måter å møte dronningindisk på. Blant de mest populære er:
Bygningsvern
Bygningsvern er et overordnet begrep som både omfatter administrativt og opinionsdannende arbeid, samt den fysiske siden, bygningspleien.
Dette omfatter beskyttelse, rehabilitering og pleie av bygninger som har antikvarisk verdi. Vern av antikvariske bygninger er underlagt lovfestede retningslinjer, primært nedfelt i kulturminneloven og forskrifter til denne.
Det finnes om lag 3800 fredede bygninger i Norge, der anslagsvis 2300 er i privat eie. I tillegg kommer et stort antall bygninger med status som bevaringsverdige.
Av 276 profane middelalderbygninger er 21 bygd i stein, resten er av tre. 85 prosent av dem er restaurert, de fleste på gårder. Det finnes 70 ruiner av klostre, festninganlegg og bygninger fra middelalderen. Det er 154 steinkirker fra middelalderen. I tillegg er Norge i den unike situasjonen at det er det landet i verden som har flest tømmerhus fra middelalderen.
Kåsa
Kåsa er ei lita bygd i Tolga kommune. Bygda ligger sørøst for kommunesenteret, stasjonsbyen Tolga, langs Holavassdraget, og ved mellom Tolga og Drevsjø. Den sogner til Holøydalen kapell.
Flemingska palatset
Flemingska palatset eller Flemings palats er en bygning i Aeolus-kvartalet på Slottsbacken 8 i Gamla stan i Stockholm.
Historikk
Bygningen er oppført på 1650-tallet for riksrådet Erik Fleming, trolig etter tegninger av Nicodemus Tessin d.e., en annen kilde angir Jean de la Vallée som arkitekt. Bygningen ble ombygd i 1783 samt i 1863. Bygningen er oppført av tegl i tre etasjer og en attikaetasje. Fasadene er pusset og er utformet med rustikamur i sokkeletasjen og en kraftfull inndeling med pilastre som strekker seg mellom andre og tredje etasje. Pussen er i gul farge og sokkeletasjen er i lys rødbrun. Taket er kobberkledd og valmet med to runde arker mot Slottsbacken, takfoten er utsmykket med et kraftig tannsnitt. Vindusomrammingen fikk sin nåværende utforming i forbindelse med ombyggingen i 1863, som ble utført på oppdrag av grosserer Frans Theodor Berlings.
Nabohuset med adresse Skeppsbron 2, ble oppført mellom 1868 og 1870 for ''Kungl. Telegrafverket'' (siden Televerket) og inneholdt Telegrafstyrelsen og Stockholms telegrafstation. I 1891 overtok Telegrafverkets pensionsanstalt Flemingska palatset og i 1907 ble bygningen overtatt av Kungl. Telegrafverket for Stockholms centraltelegrafstation. Begge bygningene ble bygget om og gjennomgripende restaurert i årene 1957–1959 av Kungl. Telestyrelsen etter tegninger av Ivar Tengbom. Innvendig er trappehuset og to rom med innredning i gustaviansk stil fra 1780-tallet bevart. I 1992 ble palasset erklært som byggnadsminne. Virksomheten i huset (2017) er et arbeidsfellesskap, et såkalt co-working space, The Castle, Slottsbacken 8.
Finnhvalslekten
Beskrivelse
De ekte finnhvalene (finnhvalslekten) er hurtige svømmere som har en slank, strømlinjet torpedolignende kropp. Alle har en rekke lengdefurer på undersiden av kroppen som går fra munnen og bakover til navlen (bortsett fra seihvalen, som har kortere furer). Disse gjør at munnen kan utvide seg veldig når hvalen spiser.
Habitat
De fleste finnhvaler oppholder seg på åpent havet: unntaket er brydehvalene (som vanligvis kan finnes nær land året rundt). Merkelig nok er det de største og de minste artene som gjerne oppholder seg i de kaldeste havene; finnhvaler pleier ikke å gå så nær iskanten; og seihvaler holder seg helst til tempererte farvann på den nordlige halvkule.
Atferd
De fleste finnhvaler parer seg i temperert vann i løpet av vinteren og migrerer mot varmere strøk som er rike på plankton og krill i den korte polarsommeren.
Ramon Estevez
Ramon Luis Estevez (født 7. august 1963 i New York) noen ganger referert til som Ramon Sheen, er en amerikansk skuespiller og regissør som har ansvaret for Estevez Sheen Productions.
Tidlig levetid
Ramon Estevez er den andre av fire barn av Martin Sheen og Janet Templeton. Han har to brødre, Emilio Estevez og Charlie Sheen og en søster, Renée Estevez. Navnet Estevez kommer fra hans spanske bestefar.
Karriere
Siden 2012 er Estevez medprodusent av TV-serien Anger Management.
Zambia Super League
Zambia Super League er det høyeste nivået på nasjonal fotball i Zambia.
Doktor nauk
Doktor nauk (доктор наук) er en akademisk grad i bruk i Russland. Der er den den høyeste akademiske graden en kan oppnå, over kandidat nauk.
Graden ble introdusert i Det russiske imperiet i 1819, men tatt ut av bruk i 1917. Under Sovjetunionen ble den tatt opp igjen i 1934.
Milestones (Miles Davis-album)
Milestones er et jazzalbum spilt inn i februar og mars av Miles Davis. Albumet har vært kjent for å være Davis' første steg inn i sjangeren modal jazz, som kan høres på låten «Mile'» (må ikke forveksles med «Milestones» av John Lewis, spilt inn første gang i 1947), som igjen ledet til albumet Kind of Blue. På albumet bidrar kjente artister som Cannonball Adderley og John Coltrane. Dette albumet var det siste som Philly Joe Jones, Red Garland og Paul Chambers spilte inn med Miles Davis.
CD-sporliste
''Sporene 3-8 ble innspilt 4. februar 1958, spor 1 og 2 spilt inn 4. mars 1958.''
Anglachel
I J.R.R. Tolkiens bok Silmarillion er Anglachel (Sindarin for den flammende stjernes jern) et sverd smidd av Eöl, mørk alv. Det var et av de to sverdene Eöl smidde av en svart meteoritt. Det andre av disse to het Anguirel, og det beholdt han selv. Eöl ga Anglachel til Thingol som betaling for å få bli i skogen hans, Nan Elmoth, selv om han ikke likte å gi det bort. Thingols kone, Melian, spådde følgende:
Thingol ga sverdet til forvaring til Beleg. Det sies at hver gang Beleg tok sverdet ut av sliren skal det ha sunget med glede.
Slaget ved Salamis
Slaget ved Salamis (gresk: Ναυμαχία τῆς Σαλαμῖνος, Naumachia tēs Salaminos) ble utkjempet mellom en allianse av greske bystater og Perserriket i september 480 f.Kr. i stredet mellom det greske fastlandet og Salamis, en liten øy i Saroniabukta ved Pireus nær Athen. Slaget markerte høydepunktet i den andre persiske invasjonen av Hellas som hadde begynt i 480 f.Kr.
Anglachel
En gang da Beleg bandt løs den bevisstløse Túrin, som var blitt holdt fange, glapp sverdet fra hendene til Beleg og falt ned og kuttet Túrin i foten. Túrin våknet og, uvitende om hvem det var, drepte Beleg med Anglachel, et feilgrep han sørget over i lang tid.
Slaget ved Salamis
For å hindre den persiske frammarsjen blokkerte en liten styrke med grekere passet ved Thermopylene mens en athenskdominert allierte flåte gikk i kamp med den persiske flåten i det nærliggende stredet ved Artemision. I det påfølgende slaget ved Thermopylene ble den greske hæren utslettet mens i slaget ved Artemision, som etter tradisjonen skjedde samme dag, fikk grekerne store tap og trakk seg tilbake. Det gjorde det mulig for perserne å erobre Boiotia og Attika. De allierte grekerne forberedte seg å forsvare Korinteidet mens deres flåte trakk seg tilbake til den nærliggende øya Salamis.
Anglachel
Túrin fikk så sverdet av Gwindor, og Túrin reiste til Nargothrond, Gwindors fødested. Anglachel ble der smidd sammen på ny av ekspert smedene i Nargothrond, og fikk da også et nytt navn av sin nye eier, Túrin. Det nye navnet var Gurthang, som betyr Dødsjernet (eng.: Iron of Death). Orkene og alvene kalte våpenet, og Túrin, for Mormegil, det svarte sverd. Da Túrin fant ut at Nienor (hans elsker) var hans søster og at hun hadde tatt livet av seg, falt han på sverdet sitt i fortvilelse.
Liste des armes de la Terre du Milieu Lista di armi della Terra di Mezzo Lista artefaktów Śródziemia
Slaget ved Salamis
Som et resultat av den greske seieren trakk Xerxes seg tilbake til Asia med det meste av hæren og overlot til hærføreren Mardonios å fortsette erobringen av Hellas. Det påfølgende året ble den gjenværende persiske hæren avgjørende beseiret i slaget ved Plataiai og den persiske flåten gikk på et nederlag i slaget ved Mykale. I tiden etter gjorde perserne ingen flere forsøk på å erobre det greske fastlandet. Disse slagene ved Salamis og Plataiai markerte et vendepunkt i krigene mellom Hellas og Persia; fra da av var de greske bystatene som ble den angripende part. Et antall historikere mener at en persisk seier ved Salamis ville ha ført til en lammelse av utviklingen av antikkens Hellas, og i forlengelsen også den vestlige sivilisasjon, og det har ført til konklusjonen at Salamis er et av de mest betydningsfulle sjøslag i historien.
Bakgrunn
Atenerne hadde flyktet til Salamis etter slaget ved Thermopylene i august 480 f.Kr., mens perserne okkuperte og brente deres by. Den greske flåten sluttet seg til dem der i august etter slaget ved Artemisium som ikke fikk noen avgjørelse. Spartanerne ville returnere til Peloponnes, stenge av landtungen ved Korint med en mur og hindre perserne fra å nedkjempe dem til land, men den atenske kommandøren Themistokles overtalte dem til å bli på Salamis, og argumenterte med at en mur på tvers av landtungen var meningsløst så lenge den persiske hæren kunne bli transportert og støttet av den persiske flåte. Hans argumentasjon hvilte på en spesiell fortolkning av oraklet i Delfi, som på typisk delfisk tvetydighet, profeterte at Salamis ville «bringe død til kvinnenes sønner», men også at grekerne ville bli reddet av en «vegg av tre». Themistokles tolket treveggen som en flåte av skip, og mente at Salamis ville bringe død til perserne, ikke grekerne. Videre tolket noen atenere som valgte å ikke flykte fra Aten, profetien bokstavelig og barrikaderte inngangen til Akropolis med en vegg av tre og gjerdet seg inne. Treveggen ble revet ned, de ble alle drept og Akropolis ble brent ned av perserne.
De greske flåten
Herodotos rapporterte at det var 378 triremer i den allierte flåten, og deretter brøt ned antallet til hver bystat (som indikert i tabellen under). Imidlertid er summen av hans individuelle kontingenter kun 371. Han sier ikke uttrykkelig at alle 378 skipene kjempet ved Salamis («Alle disse kom til krigen med triremer... Det totale antallet skip... var trehundre og syttiåtte.»), og han sier også at aeginerne «hadde andre bemannede skip, men de bevoktet sitt eget land med disse og kjempet ved Salamis med tretti av de mest sjødyktige.» Således er det blitt foreslått at forskjellen mellom antallet er redegjort for at 12 skip forlot stedet for å dra til Aegina. I henhold til Herodotos var det ytterligere to skip som frafalt fra de persiske styrkene og gikk over til den greske siden, et skip før Artemision og et annet før Salamis, det totale antallet ved Salamis burde således ha vært 373 (eller 380).
I henhold til den athenske dramatikeren Aiskhylos, som selv kjempet ved Salamis, utgjorde den greske flåten 310 triremer (forskjellen var antallet athenske skip). Ktesias hevder at den athenske flåten utgjorde kun 110 triremer, noen som er i overensstemmelse med Aiskhylos' antall. I henhold til Hypereides talte den greske flåten kun 220. Flåten var effektivt under kommando av athenske Themistokles, men i navnet ledet av den spartanske adelsmannen Eurybiades slik det var kommet til enighet om ved kongressen i 481 f.Kr. Selv om Themistokles hadde forsøkt å skaffe seg det nominelle lederskapet over flåten hadde de andre bystatene protestert, og således ble Sparta (som hadde ingen marinetradisjon) gitt kommandoen over flåten som et kompromiss.
Rene nummer representerer triremer; de indikert i parentes er pentekontere, galeier med femti årer.
Den persiske flåten
I henhold til Herodotos besto den persiske flåten innledningsvis av hele 1 207 triremer. Imidlertid ved hans beregning mistet de bortimot en tredjedel av disse skipene i en storm utenfor kysten av Magnesia, ytterligere 200 gikk tapt i en storm utenfor kysten av Euboea, og minst 50 skip gikk over til den greske siden i slaget ved Artemision. Herodotos hevdet at disse tapene ble erstattet, men nevner kun 120 skip fra grekerne i Trakia og de nærliggende øyene som erstatninger. Aiskhylos, som deltok ved Salamis, hevder også at han møtte 1 207 krigsskip der, hvorav 207 var «raske skip». Diodorus og Lysias hevdet uavhengig at det var 1 200 skip i den persiske flåten som ble samlet ved Doriskos våren 480 f.Kr. Antallet på 1 207 (for kun oppbrudd) er også oppgitt av Eforos, mens hans lærer Isokrates hevder at det var 1 300 ved Doriskos og 1 200 ved Salamis. Ktesias oppgir et annet antall på 1 000 skip, mens Platon, som snakket generelle vendinger, viser til 1 000 skip eller mer.
Antallet 1 207 synes å ha vært svært tidlig i de historiske nedtegnelsene (472 f.Kr.), og grekerne synes virkelig å ha vært overbevist om at de faktisk sto opp imot så mange skip. Ettersom overensstemmelsen i de antikke kildene, er en del moderne historikere er tilbøyelige til å akseptere 1 207 som størrelsen på den innledende persiske flåten; men andre har avvist antallet da 1 207 synes være heller en referanse til den kombinerte greske flåten i Homers Illiaden, og generelt hevder at perserne kunne ikke ha fått flere enn rundt 600 krigsskip inn i Egeerhavet. Imidlertid, svært få synes å akseptere at det var så mange skip ved Salamis: de fleste mener at antallet strakte seg mellom 600 og 800 skip. Det er også de tallene som er blitt gitt ved å legge sammen det omtrentlige antallet til den persiske flåten etter Artemision (~550) til forsterkningene (120) kvantifisert av Herodotos.
Forberedelser
Perserne, ledet av Xerxes I, bestemte seg for å møte den atenske flåten utenfor kysten av Salamis-øyen, og var så sikre på seier at Xerxes satte opp en trone på kystlinjen, ved bakkene til fjellet Aegaleus, for å ha god oversikt over slaget og notere navnene på kommandørene som gjorde det særlig bra.
Eurybiades og spartanerne fortsatte å krangle med Themistokles om nødvendigheten av å kjempe ved Salamis. De ville fortsatt kjempe slaget nærmere Korint slik at de kunne trekke seg tilbake til fastlandet i tilfelle nederlag, eller trekke seg helt og la perserne angripe dem på land. Themistokles argumenterte for å kjempe ved Salamis, siden den persiske flåten ville kunne fortsette å få forsterkninger uansett hvor mange defensive murer Eurybiades bygde. På et punkt under debatten, ble stemningen så ilter at Eurybiades hevet sin maktstav og truet å slå Themistokles med den. Themistokles svarte rolig «slå, men hør også» (på gresk «πάταξον μεν, άκουσον δε»). Han var like lur som han var veltalende. Redd for at han skulle bli overstyrt av Eurybiades til tross for spartanernes manglende marinerutine, sendte Themistokles en informant, en slave som het Sicinnus, til Xerxes for å få den persiske kongen til å tro at grekerne ikke hadde klart å bli enige om stedet for slaget, og ville trekke seg usett vekk i løpet av natten. Xerxes trodde Sicinnus og fikk sin flåte til å sette opp en blokade av det vestlige utløpet i stredet, som også blokkerte greske skip som planla å unnslippe. Sicinnus ble senere belønnet med å bli satt fri, og han fikk gresk borgerskap. Artemisia, dronningen til Halikarnassus i Lilleasia og en alliert av Xerxes, forsøkte å få ham til å vente på at grekerne skulle overgi seg, siden et slag i stredet til Salamis ville bli dødelig for de store persiske skipene, men Xerxes og hans øverste rådgiver Mardonius presset på for å få et angrep. Gjennom hele natten lette persiske skip etter den greske retretten, mens grekerne forble på sine skip og sov. I løpet av natten ankom Aristeides, tidligere en politisk motstander av Themistokles, for å rapportere at Themistokles' plan hadde virket, og han allierte seg med den atenske kommandøren for å styrke de greske styrkene.
Slaget
Den neste morgenen (muligens 28. september, men den eksakte datoen er ukjent), var perserne utmattet fra letingen etter greske skip hele natten, men de seilte inn i stredet for å angripe den greske flåten. De korintiske skipene under Adeimantus ytakk seg umiddelbart tilbake og trakk perserne enda lenger inn i stredet etter seg. Selv om atenerne senere følte at dette var på grunn av feighet, er det mer trolig at korinterne var blitt instruert av Themistokles til å late som de stakk av. Uansett var det ingen av de greske skipene som våget å angripe, inntil en gresk trirem raskt rammet det ledende persiske skipet. Da dette skjedde, sluttet resten av grekerne seg til angrepet.
Som ved Artesisium kunne ikke den mye større persiske flåten manøvrere i bukten, og en mindre kontingent med atenske og aeginske skip gikk på utsiden av den persiske marinen. Perserne forsøkte å snu, men en sterk vind fanget dem, de som klarte å snu, ble også fanget av resten av den persiske flåten som hadde blokkert stredet. De greske og persiske skipene rammet hverandre og noe lignende et slag på land fulgte. Begge sider hadde soldater på sine skip (grekerne var fullt bevæpnede hoplitter), og piler og spyd fløy over det smale stredet. Den øverste persiske admiralen Ariamenes rammet skipet til Themistokles, men i nærkampen som fulgte ble Ariamenes drept av en gresk fotsoldat.
Bare 100 av de tyngre persiske triremmene fikk plass i bukten på en gang, og hver påfølgende bølge ble satt ut av spill eller ødelagt av de lettere greske triremmene. Minst 200 persiske skip sank, inkludert det til Artemisia, som skiftet side midt i slaget for å unngå å bli tatt til fange eller utpresset av atenerne. Aristeides tok også en mindre kontingent med skip og gjenerobret Psyttaleia, en nærliggende øy som perserne hadde okkupert noen dager tidligere. Det er sagt at det var Udødelige, den persiske elitelivvakten, som i løpet av slaget måtte evakuere til Psyttaleia etter at deres skip sank. De ble slaktet ned til en mann. Ifølge Herodot, hadde perserne mange flere omkomne enn grekerne fordi perserne ikke kunne svømme. En av de omkomne blant perserne var en bror av Xerxes. De perserne som overlevde og endte opp på stranden ble drept av grekere som fant dem der.
Xerxes som satt på stranden på sin gyldne trone, var vitne til katastrofen. Han bemerket at Atemisia var den eneste generalen som viste produktiv modig ramming og ødela ni atenske triremmer og sa: «Min kvinnelige general har blitt en mann, og mine mannlige generaler har alle blitt kvinner».
Etter kampen
Seieren til grekerne markerte et vendepunkt i de persiske krigene. Xerxes og de fleste av hans hær trakk seg tilbake til Hellespont, hvor Xerxes ville marsjere sin armé over broen av skip han skapte før grekerne ankom og ødela den (selv om de bestemte seg for ikke å gjøre dette). Xerxes returnerte til Persia og forlot Mardonius og en liten styrke for å forsøke å kontrollere de erobrede områdene av Hellas. Mardonius gjenerobret Aten, men de greske bystatene slo seg sammen enda en gang for å bekjempe ham i de samtidige slagene ved Plataiai og Mykale i 479 f.Kr.
Den atenske dramaforfatteren Aiskhylos som deltok i slaget, skrev et skuespill om det i 472 f.Kr. (Perserne).
På grunn av slaget ved Salamis reddet Hellas fra å bli absorbert i det persiske riket, sikret det oppkomsten av den vestlige sivilisasjonen som en betydelig faktor i verden. Mange historikere har derfor rangert slaget ved Salamis som et av de mest avgjørende militære sammenstøt noen gang.
Gunnar Sønstevold
Gunnar Sønstevold (født 26. november 1912 død 18. oktober 1991) var en norsk komponist, opprinnelig fra Elverum.
Sønstevold studerte i Oslo fra 1932, blant annet klaver hos Nils Larsen og Erling Westher, samt komponering hos Karl Andersen. Samtidig spilte han piano og trombone i landets ledende jazzkvartett Funny Boys 1932–1939. Han flyktet til Sverige i 1940 og traff komponisten Maj Lundén som han ektet 1941. Fra 1946 til 1969 komponerte han musikk til 40 spillefilmer og 3 helaftens dokumentarfilmer. Som teaterkomponist laget Sønstevold musikk til Bjørneboes Semmelweis, Ibsens Catalina, Vesaas Bleikeplassen, Fjernsynsteatret og Büchners Woyzek. Da Sønstevold skrev musikken til Shakespeares Stormen på det Norske Teateret i 1957, eksperimenterte han som den første norske komponist med elektroniske virkemidler.
Etter oppholdet i Wien ble hans musikk for en stor del preget av streng tolvtoneteknikk.
I årene 1967 til 1974 var Sønstevold ansatt som leder av musikkavdelingen i NRK-fjernsynet. Senere har han virket som inspirerende musikkpedagog og komponist bl.a. ved ekteparet Gunnar og Maj Sønstevolds musikkskole i Rakkestad, Østfold. Han har også undervist ved Institutt for musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo. Gunnar Sønstevolds store interesse for samspill mellom amatører, barn, voksne og profesjonelle har i de senere år resultert i to betydningsfulle verker, Litani i Atlanta for jazzband, symfoniorkester, resitatør og barnekor, kåret til Årets verk i 1972 og uroppført under festspillene i Harstad 1973, og På leting, skrevet for en hel bygd av alle aldersgrupper og amatører av alle slag. Hans produksjon omfatter foruten film- og teatermusikk, også kammermusikk og verker for orkester.
Løvmeis
Løvmeis (Poecile palustris) er en fugl i slekten Poecile i meisefamilien (Paridae). Arten eksisterer som åtte underarter i to distinkte utbredelsesområder, hvorav fire tilhører den vestlige utbredelsen og de andre fire den østlig utbredelsen. Nominatformen hekker i Skandinavia.
Hein Vanhaezebrouck
Hein Vanhaezebrouck (født 16. februar 1964 i Kortrijk) er en belgisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for.
Løvmeis
Taksonomi
Løvmeis inkluderte tidligere også kinaløvmeis (P. hypermelaenus), men den har blitt skilt ut som en selvstendig art. Ssp. kabardensis har tidligere også blitt referert til som brandtii, men typetaksonet er tapt og beskrivelsen er inkompatibel med alle dagens taksoner, så dette navnet regnes nå som ubestemmelig. Den geografiske variasjonen er i det alt vesentlige klinal, der avtagende størrelse og økende intensitet i fargene på oversiden av fjærdrakten utgjør den største forskjellen fra øst mot vest. I så måte finnes altså de minste og mest fargesterke løvmeisene lengst vest i utbredelsen.
Hein Vanhaezebrouck
Han var trener for KAA Gent mellom 2014 og 2017, med hvem han vant den første ligatittelen i klubbens historie i 2015. Selv trakk han seg fra KAA Gent i september 2017. Mindre enn en uke senere signerte han en treårskontrakt med RSC Anderlecht. Han fikk sparken et drøyt år senere på grunn av skuffende resultater. 4. desember 2020 ble han igjen trener for KAA Gent.
Løvmeis
Taksonomi
De to rasene stagnatilis og kabardensis blir av og til inkludert i nominatformen. Ssp. jeholicus er slått sammen med hellmayri. Ssp. altaicus (Altajfjellene og Sajanfjellene) og crassirostris (Sørøst-Russland, Nordøst-Kina og Korea) er synonymiserte med brevirostris. Ssp. dresseri (Storbritannia) er synonymisert med nominatformen.
Biologi
Løvmeisen blir cirka 11–12 cm lang of veier 8,9–15 g. Den ligner granmeis, men issen er mer intenst sort og glinsende, og kinnene ikke like hvite som hos granmeisen. Fjærdrakten er i hovedsak gråbrun på oversiden og hvit i buken, med et svakt brunskjær i det hvite langs flankene. Kjønnene er like, men ungfuglene har mer ei sotfarget eller brunaktig hette uten glans. Den fysisk minste og mørkeste av alle variantene er den britiske løvmeisen (ssp. dresseri), som nå mer inngår i nominatformen på grunn av små kliniske forskjeller med denne.
Løvmeisen danner livslange par og er normalt monogam, og de opptrer stort sett i par året rundt, men fuglene kan lete etter mat i større blandede flokker eller artsflokker på opp mot 20 individer. Ungfugler kan opptre solitært. Kosten består stort sett av små virvelløse dyr, frukt, bær og en lang rekke med ulike frøtyper. Arten hamstrer mat, som den gjemmer vekk under løs bark på trær og i små hulrom og under mose og lignende. Fuglene memorerer gjemmeplassene og eter det de lagret først, først. I Norge er det avdekket en løvmeis som hadde gjemt vekk cirka 80 000 frø mellom august og desember et år. Forbruket av frø er cirka 43 frø i timen per fugl.
Arten er hullruger og hekker normalt i tidsrommet mars til juni. Det er vanlig å bruke om igjen reirplassen (som oftest et hulrom i et tre) fra tidligere suksessfulle hekkinger. Hunnen legger vanligvis 5–11 egg, typisk 6–9, og inkubasjonstiden tar normalt 13–17 dager i Europa, men 12–19 dager i Japan. Arten har vanligvis kun ett kull om året, men det hender at de kan ha to årlige kull i den sørlige delen av utbredelsen. Begge foreldrene mater og steller ungene. Ungene forlater redet etter 16–21 dager, men mates normalt av foreldrene i ytterligere sju dager. Etter cirka 15 dager forlater imidlertid ungene familiegruppa.
Løvmeisene er utbredt i to store adskilte utbredelsesområder, på hver sin side (vest og øst) av Eurasia. Det vestlige området omfatter det meste av Europa og områder østover til det sentrale Ural i Russland, mens den østlige utbredelsen omfatter de østre sentrale delene av Sentral- og Øst-Asia. Arten hekker i Sør-Skandinavia, og i Norge finnes den på Østlandet og i et belte rundt kysten av Sør-Norge og nordover til Nordland.
Inndeling
Inndelingen og rekkefølge følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman Lovette (2020). Norske navn på arter og grupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle norske navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.
Mærradalen
Mærradalen er et trangt dalsøkk vest i Oslo med stort biologisk mangfold. Navnet brukes spesielt om strekningen på to kilometer mellom Ullernchausseen og Sørkedalsveien, og ligger dermed både i Bydel Ullern og Bydel Vestre Aker.
På tross av liten bredde er dalen svært tydelig i terrenget; den følger en forkastningslinje i jordskorpen øst for Ullernåsen, og er lett å se på kart og luftfoto. Dalen fungerer som grenser på mange måter, tidligere mellom Ullern-gårdene og Huseby-gårdene, i dag mellom strøkene Ullern, Ullernåsen, Røa og Hovseter i vest, og Montebello og Huseby-området med Huseby leir i øst.
Geologi
Bredden på dalen er varierende, fra omtrent 100 til 500 meter. Dalen har en høydeforskjell på 120 meter fra Sørkedalsveien i nord til Ullernchausseen i sør. Berggrunnen i dalen består hovedsakelig av knollekalk og skifer fra ordovicium. De næringsrike og lettoppløselige bergartene har skapt grunnlaget for den rike floraen i dalen. I midten av dalen er det ganger av vulkanske bergarter, som sannsynligvis kom da tilførselsrøret til vulkanen på Ullern/Huseby størknet i permtiden. Knollekalk og skifer er lettoppløselige bergarter, noe som kan ses i mengdene med fint rasmateriale og ur i de bratte dalsidene. I bunnen av dalen er det et tykkere jordsmonn, mens det i dalsidene er mer sparsommelig.
Dyre- og planteliv
Dalens topografi med Mærradalsbekken i bunn gir et lokalklima med høy luftfuktighet. Formen på dalen og fuktigheten fra bekken gjør at det vokser flere arter nederst i dalen som vanligvis trives best i fuktige og kjølige områder høyere over havet. Lenger oppe i dalsidene finnes andre arter som foretrekker et varmere og tørrere lokalklima. Floraen i dalen er rik, med sjeldne, planter som blærestarr, falkebregne og grønnburke. Oreblæremose, som er Norges mest sjeldne blæremose og en sterkt truet art, vokser også her. Den trives i et stabilt fuktig klima med høy luftfuktighet, og finnes oftest på stammene til gråor med en skyggefull, beskyttet plassering. Oslosildre er en annen art av spesiell betydning som vokser i dalen. Den har fått navnet sitt fra Oslo siden dette var det første stedet den ble funnet. Dette er en art som er endemisk for skandinavia, og en norsk ansvarsart. En annen sjelden plante i Mærradalen er starrgress, som ble funnet i 1837. Den sjeldne floraen har skaffet Mærradalen internasjonalt ry blant botanikere, og området ble foreslått fredet allerede i 1921.
Naturtypene i Mærradalen består av urskog/gammelskog, rik edelløvskog, gammel løvskog, gråor-heggeskog, slåtteeng og hagemark. De registrerte naturtypene i området inneholder alle verdier, der det meste er av nasjonal verdi, men også noe av regional og lokal verdi. I tillegg gjør flere rødlistede arter med spesielle krav til vekstvilkår at området er spesielt viktig for det lokale biologiske mangfoldet. Dette gjør at det er viktig å bevare vekstvilkårene i dalen, minske inngrep og minske påvirkningene fra de urbane omgivelsene. Områdene med rødlistede arter er spesielt viktige, men da disse er avhengige av et helhetlig økosystem for å klare seg er det viktig å bevare mest mulig av det biologiske mangfoldet. Mærradalen er regulert til arealformål naturvernområde, turvei og bevaring av kulturminne. Vedtakskart kan sees i referanselink nr. 10:
Mærradalen er et viktig grøntområde for fugler innenfor Oslos byggesone på grunn av størrelsen og løvskogen som finnes her. Dette gjør at dalen er et egnet hekkeområde og matkilde for spurv og en rekke skogarter, derav noen kravstore løvskogarter. Gråor-heggeskog er en naturtype som regnes å ha en spesielt høy fugletetthet som nesten tilsvarer tropiske regnskoger, med opptil 3000 par per km2. 68 fuglearter har blitt observert her gjennom Norsk Ornitologisk Forening, blant dem hauk, svartspett og kattugle.
Av dyreliv er det observert elg, rådyr, rev, grevling, hare, ekorn og røyskatt. I en av skråningene finnes et gammelt grevlinghi med 25 utganger. På 1800-tallet fantes det ulv i Mærradalen, en natt ble det observert en flokk på 30-dyr.
Tidligere bebyggelse
Ved Mærradalen lå også Nordre Huseby gård, med flere husmannsplasser, blant annet England (englandet). I den nedre delen av dalen lå husmannsplassen Mærradalen, som hørte til Ullern gård. Huset lå såpass skjult til at man ikke så den fra veien. Etter at husmannen utvandret til Amerika omkring 1900 fikk Herman Severin Løvenskiold revet huset i 1904 og gjenoppført det ved andedammen på Øvre Ullern.
Mærradalen var lenge tilholdssted for uteliggere. Omkring 1960 bodde det ca. 20 bostedsløse i dalen, fordelt på 10–12 hytter. Mange av hyttene var delvis åpne, med kun tre yttervegger der den fjerde siden av hytta bare var et åpent bål. Senere ble standarden på hyttene noe høyere, før miljøet av bostedsløse døde ut mot slutten av 1900-tallet.
Utbyggingen av Kolsåsbanen
I 1930-årene arbeidet selskapet A/S Bærumsbanen med planer om en ny forstadsbane, den som kom til å bli kjent som Kolsåsbanen. De fikk konsesjon til utbygging av Aker kommune i 1937, men kommunen og selskapet slet lenge med å komme til enighet om hvordan den nye linjen skulle føres over Mærradalen. A/S Bærumsbanen ville fylle igjen dalen for å legge bane, mens kommunen av estetiske hensyn gikk inn for bro. De store merkostnadene ved å bygge bro truet hele utbyggingsprosjektet, noe som gjorde at kommunen i første omgang gav seg i 1938 og gikk med på planen om å fylle igjen Mærradalen. Senere samme år snudde kommunen, og Arbeidsdepartementet avgjorde i 1939 at det skulle bli bro.
Den nye Kolsåsbanen åpnet i 1942. Kort tid etter åpning ble også Merradalen stasjon åpnet som provisorisk holdeplass, man måtte vente på en vei mellom Ullernchausseen og partiet vest for broen før man kunne anlegge den. Holdeplassen ble liggende vest for broen omtrent der de tre høyblokkene i Silurveien senere ble bygget. Merradalen stasjon ble lagt ned i midten av 1950-årene, da de gamle provisoriske holdeplassene Ullernåsen og Merradalen ble erstattet av en ny Ullernåsen stasjon omtrent midt i mellom.
Hornhinnetransplantasjon
Hornhinnetransplantasjon er en kirurgisk prosedyre der en syk og ugjennomsiktig hornhinne byttes ut med et klart transplantat. Transplantatet innhentes fra en nylig avdød donor som ikke har tidligere øyesykdommer eller andre lidelser av betydning for transplantatkvaliteten. Donorhornhinnen behandles og lagres i en hornhinnebank. En øyelege utfører operasjonen ved hjelp av mikroskop. Transplantatet sys fast med en svært tynn tråd. Etter operasjonen må man bruke øyedråper for å hindre avstøtning og betennelse i noen måneder.
Generelt
Hornhinnen tjener som øyets vindu og virker som en kraftig konveks linse slik at lysstrålene brytes og treffer netthinnen. For å se godt må hornhinnen være helt klar, ha riktig krumning og jevn tykkelse. Skader og sykdommer i hornhinnen kan føre til svekkelse av syn og smertefulle tilstander.
Ved en hornhinnetransplantasjon erstattes den syke hornhinnen med en klar donorhornhinne. Hornhinnen har ikke blodkar, så avstøtningsfaren er derfor liten og prognosen god. En vellykket transplantasjon vil ofte forbedre pasientens syn og med det gi mulighet til å kjøre bil, lese uten forstørrelsesglass og komme tilbake i arbeid. Fremfor alt opplever mange en økt livskvalitet.
Donasjon
Hornhinnetransplantasjon er den hyppigst utførte formen for transplantasjon i verden, og behovet i Norge er ca 300 transplantasjoner per år. Donorhornhinner hentes oftest fra avdøde på sykehus hvor det foregår hornhinnetransplantasjon eller på sykehus i nærheten. Hornhinner tas ut innen 24 timer etter dødens inntreden, og etter inngrepet settes det inn en protese og øyelokkene lukkes. Etter uttak oppbevares donorhornhinnen i varmeskap i en liten glassbeholder med et medium som opprettholder hornhinnens kvalitet. Her kan hornhinnen oppbevares inntil fire uker før den transplanteres.
Nesten alle kan donere hornhinner, og det er derfor viktig å ta stilling til om man ønsker å gi bort sine hornhinner etter døden. De som har alvorlige infeksjoner, blodsykdommer eller visse nevrologiske eller øyerelaterte sykdommer kan imidlertid ikke være givere. Denne vurderingen gjøres av ansvarlige leger ved øyeavdelingen.
Pårørende vil alltid bli informert og spurt om samtykke i forkant av en eventuell hornhinnedonasjon.
Norske forhold
Oslo universitetssykehus har den største aktiviteten innen hornhinnetransplantasjon i Norge. Denne typen transplantasjon utføres også ved Haukeland universitetssjukehus og St. Olavs hospital.
Typer transplantasjon
Det finnes flere typer hornhinnetransplantasjoner som generelt deles inn i to typer - fulltykkelsestransplantat og deltykkelsestransplantat.
Fulltykkelsestransplantat
Denne metoden er også kalt PK - penetrerende keratoplastikk. Hele hornhinnetykkelsen fjernes og erstattes med donorhornhinne. Deretter anlegges det sutur langs hele transplantatets kant for å fiksere den til pasientens øye.
Deltykkelsestransplantat
Deltykkelsetransplantasjon innebærer at kun deler av hornhinnen erstattes, f.eks. den fremste delen (FS-ALK, DALK) eller det bakerste endotellaget (DSAEK). Sistnevnte er på langt nær den hyppigste typen, og benyttes for det meste ved ulike endoteldystrofier.
DSAEK
I korte trekk skrapes endotellaget av hos pasienten for så å bli erstattet av donorens spesialpreparerte endotel som på forhånd er skilt fra resten av transplantatet. Donorendotel føres sammenrullet inn i pasientens forreste kammer for så å folde seg ut. Den holdes videre på plass av en luftboble som lages av kirurgen etter tilfredsstillende posisjonering av endotelet.
Jonathan Viera
Jonathan Viera Ramos (født 21. oktober 1989) er en spansk fotballspiller som for UD Las Palmas.
Sprint-VM på skøyter 2002
Sprint-VM på skøyter 2002, det 31. offisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert på Vikingskipet i Hamar, Norge den 19. januar og 20. januar 2002.
Hornhinnetransplantasjon
DSAEK
Det stilles betydelig mindre krav til donorvev ved DSAEK, slik at hvis vevskvaliteten ikke er god nok til PK i et gitt transplantat, vil man ofte likevel kunne bruke den til DSAEK.
Synsprognose
Ved fulltykkelsestransplantat er synsprognosen ofte vanskelig å forutse, og vil kunne først vurderes etter suturfjerning - noe som ofte ikke skjer før 1.5 år etter det operative inngrepet. Den endelige oppnådde synsstyrken kan vurderes betydelig tidligere ved deltykkelsestransplantat/DSAEK.
Komplikasjoner
Ved PK kan suturer løsne, og må i så fall fjernes og transplantatet resutureres. Generelt sett er PK-øyne strukturelt svakere enn ikke-transplanterte øyne, selv etter mange år. Fysisk påvirkning vil derfor kunne medføre at transplantatet løsner. Aktiviteter som medfører risiko for dette bør unngås. Dette gjelder derimot ikke DSAEK ettersom det kun er det innerste laget som er skiftet.
Ved DSAEK-transplantasjon kan dog transplantatet løsne. Man vil som oftest i første omgang forsøke å legge transplantatet på plass igjen i en prosedyre som i engelskspråklig litteratur betegnes som “re-bubbling”, hvor man i praksis reposisjonerer transplantatet og lager en ny boble i forkammer for å presse donorendotelet på plass.
Avstøtningsreaksjon
Avstøtningsreaksjon er en av de viktigste og mest fryktede komplikasjoner postoperativt. Dette gjelder i det vesentlige fulltykkelsestransplantater, og går i korte trekk ut på autoimmun reaksjon mot donorvevet som i verste fall kan gå til grunne. Viktigste tegn til dette er subakutt visusnedsettelse, ødem i den transplanterte hornhinnen samt flere sjeldnere men patognomoniske tegn som Khodadoust-linje og Krachmer-flekker. I visse tilfeller blir retransplantasjon nødvendig.
Øversjødalen
Øversjødalen er ei bygd i Tolga kommune i Innlandet. Bygda ligger 38 km sørøst for kommunesenteret Tolga ved mellom Tolga og Drevsjø, og i nordenden av Langsjøen ( 709 moh. ) i Holavassdraget.
Bygda sogner til Holøydalen kirke.
Den Norske Turistforenings hytte Ellefsplass ligger i bygda, langs riksveien; og er et utgangspunkt for turer sørvestover mot Tynset og østover mot Femunden.
HC České Budějovice
HC České Budějovice er et ishockeylag fra České Budějovice i Tsjekkia. Klubben spiller i Extraliga, og har sine hjemmekamper i Budvar Arena. České Budějovice ble tsjekkoslovakisk mester i 1951.
Chiang Rai (provins)
Chiang Rai (เชียงราย) er den nordligste provinsen i Thailand. Den ligger langs elver som renner ut i Mekong. Provinsen grenser, fra nord mot sør og med klokken, til Myanmar og Laos, og følgende provinser: Phayao, Lampang, og Chiang Mai. Provinshovedstaden heter også Chiang Rai.
Arealet er 11 678,4 km², og befolkningen anslås (2005) til 1 494 000. Om lag 12,5 % av befolkningen tilhører nasjonale minoritetsgrupper som det er flere av i det nordlige Thailand.
Geografi og natur
Provinsen ligger høyt til fjells, gjennomsnittselevasjonen er 580 moh. Den nordlige delen av provinsen tilhører det såkalte gylne triangel, grensetraktene med tropisk regnskog, skogsdrift og opiumsdyrking mellom Thailand, Myanmar og Laos, som er preget av lovløshet og grensesmugling. Grensen mot Laos følger Mekongelven.
Doi Luang nasjonalpark i sør er en av Thailands største, og vest for denne løper en fjellrekke rett nord-sør som når opp i 1 999 moh. helt i sørvest og ellers løfter seg inntil 1 668 meter.
Samferdsel og økonomi
langs Mekong er det god jordbruksmark, og i fjellene drives noe skogsdrift.
Historie
Etter legenden ble Chiang Rai grunnlagt av kong Mengrai, fordi elefanten hans likte området. Tidligere hadde området i århundrer vært del av kongedømmet Lannathai. Etter at Lannathai ble inkorporert i Thailand forble det en autonom region administrert fra Chiang Mai. Chiang Rai ble en egen thailandsk provins i 1910.
Administrativ inndeling
Provinsen har i alt 18 distrikter (amphoe), som er:
Restaurering
Restaurering er helt eller delvis å tilbakeføre og rekonstruere en bygning eller gjenstand til en tidligere tilstand.
Rønne kommune
Rønne kommune var en dansk kommune i Bornholms amt på Bornholm dannet ved kommunalreformen i 1970 fra 1. april 1970.
Restaurering
Når et kulturminne nedbrytes eller ødelegges, vil dets historiske autentisitet og antikvariske verdi bli svekket eller gå tapt. Ved en restaurering inngår ofte reparasjon av skader, fremkalling av eldre overflater, fjerning av senere uønskede tilføyelser, og rekonstruksjon av tapte deler eller overflater. Restaureringen innebærer som regel betydelige inngrep og forandringer og kan derfor betraktes som det motsatte av en ideell bevaring eller konservering. Prosessen vil helt eller delvis resultere i en etterligning. Selv om man bruker opprinnelige materialer og håndverksteknikker vil graden av nøyaktighet variere:
Rønne kommune
Sognene Rønne sogn og Knudsker sogn i Vester herred inngikk i den nye Rønne kommune.
Den 1. januar 2003 ble kommunen slått sammen med kommunene Allinge-Gudhjem, Hasle, Neksø og Åkirkeby til Bornholms regionskommune.
Restaurering
En replikk skal ikke avvike fra originalen, inkludert patina. Form og overflater skal også etterlignes.
En kopi gir hovedsakelig de samme informasjoner som originalen. Overflateinformasjon og patina vil mangle.
Konservering
Konservering er et annet ord for «bevaring» eller den prosessen som leder fram til bevaring, og betyr å utsette nedbrytning og aldring. Ordet konservering kommer opprinnelig fra latin og er i slekt med ord som konservativ, konservator og konservatorium.
Restaurering
Et duplikat har mindre krav til nøyaktighet, men den må kunne brukes på samme måte (funksjonell likhet). Da vil overflateinformasjon, patina og form kunne avvike fra originalen.
En parafrase er noe man lager når man ikke har god dokumentasjon om originalen. En replikk laget etter lignende bygning eller modell er også en parafrase.
Konservering
Konservering av kulturminner
Konservering er en måte å bevare kunstverk, bygninger og arkeologiske og kulturhistoriske gjenstander og steder. Som faguttrykk innen kulturminnevernet betyr det at man ved behandling av objektene tar sikte på å bevare den historiske kildeverdi ved gjøre et minimum av endringer og å hindre, stanse eller forsinke nedbrytningsprosesser.
Restaurering
Internasjonalt charter vedrørende bevaring og restaurering av kulturminner og historiske steder, kalt Veneziacharteret, har siden 1965 fungert som rettesnor for restaureringsarbeid. Restaureringen av Damsgård hovedgård er et karakteristisk eksempel på en restaurering som har fulgt disse prinsippene.
Mart Siimann
Mart Siimann (født 21. september 1946 i Kilingi-Nõmme) er en estisk politiker, medieleder og idrettsleder. Han var Estlands statsminister fra 1997 til 1999, som representant for Det estiske samlingspartiet.
Restaurering
Det vide restaureringsbegrepet
Tradisjonelt har begrepet restaurering vært brukt med en videre betydning enn definisjonen over innebærer, som et tilnærmet synonym for reparasjon, istandsettelse og utbedring, eller endog modernisering. Fremdeles brukes det i denne betydningen i vanlig dagligtale. Fagfolk innen kulturminnevern vil som regel ikke bruke ordet med et like omfattende betydningsinnhold, men også blant disse er det innarbeidet som en samlebetegnelse for en lang rekket tiltak og inngrep som foretas på et kulturminne eller kunstverk under faglig tilsyn. En restaurering i videste forstand kan derfor både omfatte elementer av tilbakeføring, konservering og rekonstruksjon. I tillegg har også frie arkitektoniske tilføyelser og «gjendiktninger» inngått i mange «restaureringer», særlig gjennom 1800-årene og første halvdel av 1900-tallet. I nyere tid forsøker mange fagfolk å unngå dette vide restaureringsbegrepet, eller reservere det for omtale av historiske restaureringer.
Konservering
Zoologi og botanikk
Konservering i zoologi og botanikk omfatter bevaring av dyr, organer og celler, blomster og planter.
Bracknell Forest
Bracknell Forest er en enhetlig myndighet i England. Administrasjonssenteret er Bracknell.
Distriktet ble opprettet under navnet Bracknell district 1. april 1974, og ble da administrert som en del av Berkshire. 1. april 1998 ble alle distrikter i Berkshire omgjort til enhetlige myndigheter. Bracknell Forest har et areal på 109,39 km² og hadde 113 205 innbyggere i 2011.
Mart Siimann
Liv og virke
Da Estlands kommunistiske parti brøt sammen ved Sovjetunionens fall sluttet Siimann seg til et forbund av nasjonale kommunister, ledet av Indrek Toome. Siimann var medlem av byrådet (representantskapet) i Tallinn fra 1989 til 1993.