cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stakk (klesplagg)
I Telemark har den omfangsrike beltestakken, bunadsstakk holdt oppe med et kraftig belte, tradisjoner tibake til fest- og hverdagplagg på 17- og 1800-tallet. På 1800-tallet kom stakk og liv, som det siste leddet i utviklinga av folkedrakta. Dette var en forenkling av beltestakken, og var vanlig som festantrekk fram til midten av 1920-tallet. På stakk og liv er livet ettersittende og går ned til livet.
Niphanda
Utseende
Små sommerfugler. Oversiden er brun med blått eller blåfiolett skinn, ofte med svarte flekker, undersiden er brokete tegnet i ulike bruntoner.
Levevis
I alle fall én av artene (Niphanda fusca) har larver som når de er unge lever av sekreter som bladlus skiller ut. Larvene skiller så ut stoffer som får maur i slekten Camponotus til å bære dem tilbake til tua, der larvene vil bli foret og stelt av maurene resten av larvetiden. Mest trolig etterligner larven maurlarvenes kjemiske signaler.
Seksualitet
Utvikling
Seksuelle følelser er noe man i en viss grad kan ha allerede i barndommen. Følelsene utvikler seg videre og blir sterkere i puberteten. Det er individuelt hvor raskt dette utvikler seg. Kroppslig begynner man vanligvis å utvikle seg omkring elleveårsalderen. Dette vises blant annet ved at man får kjønnshår, og at jenter utvikler bryster. I de følgende år begynner gutter og jenter å utvikle henholdsvis sæd og eggceller. Eggcellene er der fra en jente blir født, men det er først rundt 11-årsalderen de begynner å vandre. Menstruasjonen kan imidlertid komme både før og etter 11-årsalderen, noen får ikke menstruasjon før de er 16-17 år gamle og noen får det allerede når de er 10.
Niphanda
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst- og Øst-Asia, fra India i vest til Øst-Sibir (Ussuriland) i nordøst og Borneo i sørøst.
Seksualitet
Utvikling
Fagfolk innen sexologi, psykologi og medisin har kommet med forskjellige teorier om hvordan de seksuelle følelsene utvikler seg psykologisk gjennom oppveksten. Dette er grunnlaget for det temaet som kalles barneseksualitet.
Seksuell orientering
De forskjellige formene for seksualitet klassifiseres ut fra hvilke seksualobjekter som fører til seksuell opphisselse for en person. Dette omtales som seksuelle orienteringer. De fleste individer er seksuelt tiltrukket av det motsatte kjønn, og slik tiltrekning kalles heteroseksualitet. Noen blir seksuelt tiltrukket av personer av samme kjønn, hvilket omtales som homoseksualitet. Dersom man føler seg seksuelt tiltrukket av personer av begge kjønn kalles det biseksualitet. Noen mennesker opplever ingen seksuelt tiltrekning, dette blir omtalt som aseksualitet.
Seksualmoral
De fleste samfunn har hatt visse regler som bestemmer over menneskers seksuelle adferd. Den vanligste formen for institusjon i denne sammenheng er ekteskapet. Noen samfunn har tillatt polygami. Man har også ofte hatt forbud mot visse former for seksuell adferd. I mange samfunn har seksuell omgang utenfor ekteskapet eller homoseksualitet vært noe som har blitt sett ned på eller straffet.
De moralske spørsmålene som angår dette har ofte ført til debatter. Mange steder har folk kjempet for at det skal være tillatt å følge adferdsformer som i utgangspunktet har vært forbudt eller kritisert. Dette har ikke minst vært tilfelle med homofili.
Forskjellige religioner har gjerne bestemte regler for seksuell adferd. Innen både kristendommen, jødedommen og islam har man tradisjonelt vært imot seksuell omgang utenom ekteskapet og homoseksuell adferd. I jødedommen og islam har man tradisjonelt tillatt polygami, mens man i kristendommen ikke har gjort det.
Forskjellige land har eller har hatt lover som har betydning for seksuell adferd. Noe som gjelder i de fleste kulturer og samfunn, er lover om seksuell lavalder og forbud mot incest.
Seksualitet i kunsten
Seksualitet har ofte blitt skildret innen litteratur og billedkunst, noe som ofte ført til debatter om hvor grenser skal gå når det gjelder hva som bør regnes som pornografi, utuktighet eller kunst. Ikke desto mindre har det opp i gjennom tiden eksistert til dels detaljerte skildringer av seksualitet.
Kama-sutra er gamle nedtegnelser fra India som er berømt for sine råd for å bedre menneskers seksualliv.
Seksualitet i medisinen
Svært mange medisinske tilstander kan direkte eller indirekte ramme seksuallivet, og mange av disse har også innvirkning på seksuell funksjon – eller sammenheng med denne.
Eksterne lenker
인간의 성
Den palmariansk-katolske kirke
Den palmariansk-katolske kirke er en tradisjonalistisk katolsk sekt med stiftsstad i den lille byen El Palmar de Troya i Spania. Sekten ble dannet i 1978 da den romersk-katolske kirkes pave Paul VI døde og biskopen Clemente Domínguez y Gómez erklærte seg som apostelen Peters etterfølger og tok pavenavnet Gregorio ⅩⅦ.
Gyula Cseszneky
Gyula István greve Cseszneky de Milvány et Csesznek (ungarsk: cseszneki és milványi gróf Cseszneky Gyula István; født 1914 i Nagymajor, død etter 1970 i Brasil) var en ungarsk oversetter og politiker.
Otto Falkenberg (1885–1977)
Otto Gabriel Grubbe Dietrichson Falkenberg (født 9. januar 1885 i Stjørdal, død 21. juli 1977 i Oslo) var en norsk forretningsmann og seiler.
Han var sønn av distriktslege Johannes Emil Falkenberg fra Fredrikstad og Hanna Berntine Rise fra Stjørdal. Otto Falkenberg vokste opp i Alversund og Bergen, der faren hadde sitt virke. Han seilte i utenriksfart i tenårene. Senere gikk han inn i merkantile stillinger som blant annet kontorist ved et handelshus i Dunkerque i Frankrike og regnskapsfører ved Ingeniør M.O. Schøyens Bilcentraler AS i Oslo. Han ble etterhånden eiendomsmegler i hovedstaden.
I 1947 ble Falkenberg dømt til straffarbeid, bøter og tap av bevillingen som eiendomsmegler i tre år under landssvikoppgjøret.
Falkenberg var medlem av Kongelig Norsk Seilforening i Oslo. Falkenberg ble olympisk mester i seiling under sommer-OL i 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Willy Gilbert, Arne Sejersted, Trygve Schjøtt, Charles Arentz, Robert Giertsen og Halfdan Schjøtt olympisk gull i klassen 10 meter type 1919 med den norske båten «Mosk II». Det var kun én båt i denne klassen.
Spania under Vinter-OL 1964
Spania under Vinter-OL 1964. Seks sportsutøvere, alle menn, fra Spania deltok i en sport, alpint, under Vinter-OL 1964 i Innsbruck i Østerrike. Spania, som deltok for sjette gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 32.-plass i storslalåm for menn.
Alm (andre betydninger)
Alm har flere betydninger:
Shakhnoza Yunusova
Shakhnoza Yunusova (født 2. januar 1999) er en usbekisk bokser.
Hun representerte Usbekistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde.
Ida av Bernicia
Ida av Bernicia var konge i Bernicia ca. 547 til sin død i 559, og kanskje grunnlegger av riket, skjønt hans far Eoppa omtales som en tidligere regent i Bernicia. Han sies å ha vært en etterkommer av Woden (Odin).
Han bygde en stor festning på det stedet som nå kalles Bamburgh. Etter hans død ble seks av hans sønner konger i tur og orden.
Last Dance (Stefania-sang)
«Last Dance» (norsk oversettelse: siste dans) er en gresk sang fra 2021 som fremføres av den nederlandsk-fødte sangeren Stefania Liberakakis. Den er skrevet av Dimitris Kontopoulos, Arcade og Sharon Vaughn. Låten ble utgitt 10. mars 2021 og var Hellas' bidrag til Eurovision Song Contest 2021 i Rotterdam i Nederland.
Om sangen
Stefania skulle ha representert Hellas i Eurovision Song Contest 2020 med sangen «Superg!rl», etter å ha blitt internt valgt av den greske kringkasteren ERT. På grunn av koronaviruspandemien ble imidlertid konkurransen avlyst, og ERT besluttet at Stefania i stedet skulle få representere landet i konkurransen i 2021.
Bak sangen står det samme låtskriverlaget som med «Superg!rl». Den er komponert av låtskriveren og produsenten Dimitris Kontopoulos, sammen med gruppen Arcade. De har skrevet teksten sammen Sharon Vaughn som skrev Russlands bidrag fra 2019, «Scream» med Sergej Lazarev. Kontopoulos har også skrevet flere andre Eurovision-bidrag, blant andre Hviterusslands bidrag fra 2007, «Work Your Magic» med Dzmitry Kaldun.
Sangens tittel ble offentliggjort 7. januar 2021. Låten ble sluppet for digital nedlastning og strømming 10. mars. Samme dag kom også sangens musikkvideo, som var regissert av Kostas Karydashas.
Eurovision Song Contest
Hellas deltok i semifinale 2 som ble arrangert i Rotterdam Ahoy torsdag 20. mai 2021. Der kom «Last Dance» på en sjetteplass med 184 poeng og kvalifiserte seg til finalen lørdag 22. mai. I finalen var låten det tiende bidraget ut på scenen av 26 deltakere. Låten fikk til sammen 170 poeng fra juryene og seerne og endte på en tiendeplass – Hellas' beste resultat siden sjetteplassen i 2013.
Kunstnerisk sjef for sangen og opptredenen var. Han har stått bak flere Eurovision-numre, blant andre Elena Paparizous vinneropptreden i 2005 og Dima Bilans vinneropptreden i 2008. Med seg på scenen hadde Stefani fire dansere:, , og.
Sunn O)))
Sunn O))) (uttalt «Sun») er et amerikansk eksperimentelt band som er kjent for sin syntese av ulike sjangrer, blant annet ambient, støy, Doom metal og Black metal. Gruppa har to kjernemedlemmer, Stephen O'Malley og Greg Anderson som begge også spiller i andre band, henholdsvis Burning Witch og Goatsnake.
«Sunn O)))» har tatt navnet sitt fra, Sunn et forsterkermerke, Sunn, som har en logo med blant annet en sirkel ved siden av navnet. Gruppen har benyttet dette som en del av utformingen av sine plateomslag, og i intervjuer har Stephen O'Malley sagt at navnet ble valgt som et ordspill på gruppa Earth, en pioner innen drone-musikk på 1990-tallet, og sa at «Sunn O)))», altså solen, kretser rundt «Earth», altså jorden.
Gruppens lydbilde er meget langsomt og tungt med av elektriske gitarer og med svært lite trommer og ofte ikke en noen bass som skiller seg ut. Når gruppen spiller konserter er de kledd i lange kapper, fyller lufta med røyk og spiller meget høyt.
Gruppen har utgitt det meste av musikken sin på et eget plateselskap som ble opprettet i 1998, Southern Lord Records. Imidlertid utga gruppen albumet ØØ Void, på Rise Above Records og Hydra Head Records, og senere på Dirter Productions, da i en pressing som dobbel vinylutgivelse.
Diskografi
De har også utgitt en handful utgivelser med innspillinger fra konserter, foruten to singler, «The Horn and the Spear» (EMS-remiks) (Digital 2004) og «Che» (med Pan Sonic) (2008).
Moen Musikkforening
Korpset, som ble stiftet i februar 1995, har deltatt i en rekke brassbandkonkurranser.
Ahmet
Ahmet er en tyrkisk og albansk variant av det arabiske mannsnavnet Ahmed som betyr «en som konstant takker Gud». Ehmed er en kurdisk variant av navnet.
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet Ahmet i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Triveneto
Triveneto (eller Tre Venezie) er et historisk landskapsnavn som omtrent betegner dagens tre regioner i det nordøstlige Italia, nemlig Friuli-Venezia Giulia, Trentino-Syd-Tirol og Veneto.
Navnene stammer fra 1860-tallets irredentisme i Italia, som prøvde å skaffe en felles nasjonalfølelse i de italiensktalende landene, men som også gjorde krav på flere ikke-italiensktalende områder. Sånn sett inneholder navnene også en god del historieforfalskning, siden «Venezia Giulia» og «Venezia Tridentina» aldri hadde hørt til Venezia. Inntil 1919 var begge disse områdene østerrikske: «Venezia Tridentina» som den sydlige delen av fyrstegrevskapet Tirol, «Venezia Giulia» som kronlandet Küstenland. Italiensktalende utgjorde en minoritet i begge landskapene. (I «Venezia Tridentina» var majoriteten tysktalende; i «Venezia Giulia» snakket de fleste innbyggerne slavisk, dvs. slovensk eller kroatisk.) Etter første verdenskrig ble begge områdene slått til Italia og utsatt for en hensynsløs italienisering. Etter andre verdenskrig måtte Italia på sin side avstå store deler av «Venezia Giulia» til Jugoslavia.
Betegnelsen Triveneto er ikke lenger i utstrakt bruk. Blant annet oppfattes det som støtende av de ikke-italienske språkgruppene i området. Siden Friulia-Venezia Giulia, Trentino-Syd-Tirol og Veneto utgjør en felles kirkeregion, har imidlertid denne navnet Triveneto.
Tomáš Solil
Tomáš Solil (født 1. februar 2000) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for FK Pardubice.
Domenico Pignatelli di Belmonte
Domenico Pignatelli di Belmonte (født 19. november 1730 i Napoli i Italia, død 5. februar 1803 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var nuntius i Sveits og i Spania før han ble erkebiskop av Palermo 1802–1803.
Han ble utnevnt til kardinal i 1802.
Andre kardinaler i samme familie var Francesco Pignatelli, Theat., (1703), og Francesco Maria Pignatelli, Theat. (1794).
The Manual
The Manual (How to Have a Number One the Easy Way) er en bok fra 1988 av The Timelords (Bill Drummond og Jimmy Cauty), bedre kjent som The KLF. Det er en steg-for-steg guide til å få en nr.1 single uten penger og musikalske ferdigheter og en studie i duoens arbeid for å få topplasering for sin Doctorin' the Tardis.
Dette er en kjempehit
Dette er en kjempehit er et musikkalbum med Ute til lunch, utgitt i 1988.
The Manual
Utgivelser
På engelsk er det kommet minst tre opplag, på tysk er boka kommet i et opplag, men også som audiobok. Det østerrikske bandet Edelweiss brukte oppskriften og fikk en hit med melodien Bring Me Edelweiss, som de solgte 5 millioner eksemplarer av over hele verden. Den engelske jentegruppa «The Pipettes» ble dannet etter å ha lest boka.
Pyesia
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Robert Giertsen
Robert Roach Giertsen (født 24. august 1894 i Bergen, død 17. oktober 1978 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Giertsen ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Willy Gilbert, Arne Sejerstad, Trygve Schjøtt, Charles Arentz, Halfdan Schjøtt og Otto Falkenberg olympisk gull i klassen 10 meter type 1919 med den norske båten «Mosk II». Det var kun én båt i denne klassen.
Live in NYC 12/31/92
Live in NYC 12/31/92 er et konsertalbum fra Pearl Jam, utgitt i mai 2006. Albumet består av innspillingen av konserten i The Academy Theater i New York City nyttårsaften 1992. Albumet ble trykket opp i et begrenset antall, og gitt som bonus til alle som forhåndsbestilte albumet Pearl Jam fra bandets nettsted innen en fastsatt dato.
Trine Lindborg
Trine Lindborg (født i 1965) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet. Etter kommunevalget i 2019 ble hun valgt til ordfører i Bjørnafjorden kommune. Lindborg er oppvokst i Banktjørnhaugen i Os og bosatt på Osøyro og Lindborg har deltidsutdanning fra NHH og BI, i tillegg til petroleumslogistikk ved Høgskolen i Molde. Før hun ble valgt til den første ordføreren i Bjørnafjorden kommune, jobbet hun som senior boreforsyningsansvarlig hos Equinor.
Karl av Nedre Lorraine
Karl, hertug av Nedre Lorraine (født 953 i Laon, død ca. 992 i Orléans) var sønn av kong Ludvig IV av Frankrike og Gerberga av Sachsen - søster av keiser Otto den store, og var en yngre bror av Lothar, konge av Vestfranken. Han var sjette generasjon etterkommer av Karl den store.
Liv og virke
Da kong Ludvig omkom under en ulykke i 954, var bare to av hans i alt fem sønner fortsatt i live, den trettenårige Lothar og den bare ett år gamle Karl. Det er mulig at Ludvig hadde hatt i tankene å foreta en deling av sitt rike mellom dem, men i og med at Karl var så liten ble ikke dette aktuelt. Karl ble ekskludert fra den franske trone og den tyske keiser Otto II gjorde ham til hertug av Nedre Lorraine (Lotharingia, tysk Niederlothringen) i 977.
Hans far ga ham sannsynligvis kongelig makt i Burgund, men Lothar tok denne makten tilbake da han ble myndig. I 977 anklaget Karl Lothars hustru, Emma, datter av Lothar II av Italia, for utroskap med biskopen av Laon, Adalbéron. Kirkerådet i Sainte-Macre ved Fismes (i nærheten av Reims) frikjente dronningen og biskopen fra anklagene, men Karl hevdet hardnakket at utroskap var blitt begått og han ble tvunget til å forlate riket. Han fant tilflukt hos sin fetter Otto II som lovte ham den franske kronen så snart Lothar var fjernet. Karl ga deretter sin hyllest til den tyske keiseren og mottok herredømmet av Nedre Lorraine tilbake.
I august 978 invaderte Lothar Tyskland og erobret den keiserlige hovedstaden Aachen, men mislyktes å ta hverken Otto eller Karl til fange. I oktober invaderte Otto og Karl Frankrike, herjet landområdene rundt Reims, Soissons, og Laon. Den sistnevnte byen var hovedsetet til Frankrikes konger og Karl lot seg krone av Dietrich I, biskop av Metz. Lothar flyktet til Paris og ble beleiret der, men hjelp kom i form av Hugo Capets hær som tvang Otto og Karl til å oppgi beleiringen den 30. november. Bordet ble snudd da Hugo Capet og Lothar jagde den tyske keiseren og lensmann tilbake til Aachen og selv gjenerobret Laon.
Ettersom Karl hadde vært en vasall av Lothar var hans handlinger på vegne av Otto II betraktet som forræderi og han ble av den grunn ekskludert fra den franske trone. Ved Lothars død i 986 valgte magnatene Lothars sønn Ludvig V til konge, men da denne døde i 987 gikk tronen til en nytt dynasti, Hugo Capet. Således kom Huset Capet til den franske tronen grunnet den vanærende og oversette Karl av Lorraine. Karls ekteskap med en lavættet datteren av en vasall av Hugo Capet ble av hans motstandere også betraktet som en grunn til å nekte ham tronen. For å kunne ha fri hender i henhold til Frankrike abdiserte Karl fra hertugdømmet til fordel for sin eldste sønn Otto. Karl gikk til krig mot Hugo Capet, erobret Reims og Laon, men på skjærtorsdag den 26. mars 991 ble han tatt til fange ved svik fra biskop Adalbéron. Sammen med sin yngste sønn Ludvig ble han fengslet av Hugo i Orléans og døde der en kort tid senere, muligens 21. juni 991, men uansett enten i eller før 993.
I 1666 ble Karls gravminne oppdaget i basilikakirken for sankt Servatius, Sint-Servaasbasiliek, i Maastricht. Hans hud synes å ha blitt gravlagt her i 1001, men det er ikke hans dødsdato som de fleste historikere har antatt.
Familie
Karl giftet seg først i 970 med Adelais, datter av Robert av Vermandois, greve av Meaux og Troyes. Deres barn var:
Kennelhoste
Kennelhoste eller parainfluensa hos hunder er en svært smittsom luftveisinfeksjon som forårsakes av et parainfluensavirus. I seg selv en selvstendig infeksjon, men som gjerne forårsaker flere infeksjoner. Samlet kalles disse kennelhoste. Vaksine gir god beskyttelse, men er ikke 100% effektiv.
UNAMID
African Union/United Nations Hybrid operation in Darfur (UNAMID) er en felles fredsoperasjon mellom Den afrikanske unionen (AU) og FN, som ble formelt godkjent av FNs sikkerhetsråd 31. juli 2007 for å bringe stabilitet til det konfliktrammede Darfur-området i Sudan, mens fredsforhandlinger fortsetter. Styrken ble opprettet i henhold til en resolusjon lagt fram av Belgia, Frankrike, Italia, Kongo, Peru, Slovakia og Storbritannia. Det ble gitt et mandat på 12 måneder til og med 31. juli 2008, med en styrke på ca. 26000 soldater. Utplasseringen av styrker begynte i oktober 2007. Den 7000-mann sterke AMIS (African Union Mission in Sudan), som var ansvarlig for fredsoperasjoner i området, gikk inn i denne nye styrken innen utløpet av 2007. Mandater er senere forlenget.
Karl av Nedre Lorraine
Familie
Han giftet seg for andre gang i 975 med Adelheid hvor slekten er ukjent. Deres barn var:
UNAMID
UNAMID hadde ved utgangen av februar 2017 en styrke på 13,614 soldater, 181 militærobservatører og 3,495 politifolk. Disse ble støttet av en sivil administrasjon på 811 internasjonale og 2,601 lokale, samt 159 fra FNs fredskorps. Det var tenkt at Norge skulle stille med 200 ingeniørsoldater.
Karl av Nedre Lorraine
Familie
Han kan ha blitt gift en tredje gang med Bonne, datter av grev Godefroy I av Verdun.
UNAMID
FN-soldatene er tillatt å bruke dødelig vold i selvforsvar, for å beskytte sivile og humanitære operasjoner. UNAMID er den første fellesoperasjonen mellom FN og AU, og den største FN-styrken til da.
Kennelhoste
Symptomer
Tørr, langvarig hoste som ofte ender med at hunden brekker seg, og det kommer ofte opp litt slim. Hosten kommer spontant og utløses gjerne av aktivitet, opphisselse eller et lett trykk på luftrøret. Noen ganger kan hunden få feber, virke slapp og nedstemt eller ha noe neseutflod. Den kan minne om kikhoste hos barn, og ble da også tidligere kalt hundekikhoste. Sykdommen gir vanligvis ikke varige mén.
Karl av Nedre Lorraine
Familie
Selv om Karl styrte nedre Lorraine, regner hertugene av Lorraine (Øvre Lotharingia) ham som Karl I av Lorraine.
UNAMID
Den 8. januar 2008 ble en forsyningskonvoi tilhørende UNAMID-styrken angrepet av sudanske eller sudansk-støttede styrker.
Golar LNG
Golar LNG Limited er et rederi registrert på Bermuda. Golar LNG driver blant annet med transport av flytende naturgass i tankskip. Golar LNG var notert på Oslo Børs frem til 30. august 2012.
Historie
Selskapet ble opprettet som Gotaas-Larsen Shipping Corporation i 1946. Gotaas-Larsen bestilte sitt første LNG-skip i 1970 («Hilli») som fortsatt er en del av flåten til selskapet. I 1997 ble Gotaas-Larsen oppkjøpt av selskapet Osprey Maritime Limited som i sin tur ble oppkjøpt av Fredriksen-selskapet World Shipholding Ltd i 2001. Golar LNG ble tatt opp på Oslo Børs i juli 2001 og på NASDAQ i desember 2002.
Baldassare Galuppi
Baldassare Galuppi (1706–1785) var en italiensk komponist av sentral betydning for utviklingen av opera buffaen, og en av sin tids viktigste representanter for opera seria.
Tidlige år
Galuppis far var barbér og amatørfiolinist og gav sannsynligvis sønnen den første musikkopplæringen.
I en alder av 16 år komponerte Baldassare sin første opera, Gli amici rivali, en favola pastorale («landlig fabel») som ble en total fiasko. Etter råd fra amatørkomponisten Benedetto Marcello studerte Galuppi kontrapunkt hos Antonio Lotti, førsteorganisten i Markuskirken. Marcello rådet dessuten Galuppi til å holde seg helt unna operakomponering for framtida.
I 1726 var Galuppi engasjert ved de venetianske teatrene San Samuele, San Angelo (Vivaldis «husteater»), og ved det største og viktigste opera seria-teateret i Venezia, San Giovanni Grisostomo. Oppgavene hans besto i å tilpasse andre komponisters operaer til bestemte besetninger og å skrive enkeltarier som ble lagt inn i disse operaene. Han spilte dessuten cembalo under oppføringene.
Gli'odi del sangue fra 1728 var i likhet med nesten alle Galuppis tidlige operaer en seria. Den tre akters operaen, som han skrev i samarbeid med medstudenten Giovanni Pescetti, fikk en viss suksess og gjorde veien videre lettere. I desember 1737 hadde to av Galuppis operaer premiere på nesten samme tid, Alessandro nell'Indie i Mantova og Issipile i Torino. Selv var han nok bare tilstede under premieren i Mantova. Musikken han komponerte for en fest til Maria Magdalenas ære, førte i 1740 til en fast stilling ved Ospedale dei Mendicanti, noe som sikret ham en viss økonomisk uavhengighet.
Fra seria til buffa
Tilbake i Italia gjenopptok Galuppi oppgavene som cembalist, komponist og arrangør ved Mendicanti. Under arbeidet med operaer av Gaetano Latilla og Rinaldo di Capua fikk han for første gang kjennskap til den napolitansk-romerske opera buffaen som langsomt var i ferd med å bre seg i Nord-Italia. Det første egne forsøket sjangeren, La forza d'amore, etter en libretto av Panicelli, ble en fiasko.
Samtidig var karrieren som seria-komponist for oppadgående. Operaene hans ble stadig oftere spilt i utlandet til bedre mottagelse enn før. I mai 1748 fikk han den viktige posten som «vise-maestro» ved Markuskirkens Cappella ducale. Kort tid etter oppnådde han en enorm suksess med Demetrio og satte publikumsrekord i Wien.
I 1740 tonesatte Galuppi librettoen til Carlo Goldonis seria Gustavo I, re di svezia, men det skulle det vare helt til 1749 før samarbeidet som førte til verkene Galuppi først og fremst er kjent for, og som etterhvert ble stildannende for opera buffaen, kom i gang for alvor. Fra og med L'Arcadia in Brenta (1749) samarbeidet Galuppi og hans likeverdige partner Goldoni med komiske operaer, og i løpet av de neste 15 årene bar samarbeidet frukter som  Il filosofo di campagna, Il mondo della Lunaog Le Nozze. Premierene skjedde hovedsakelig i de venetianske teatrene San Samuele og San Moisè. Disse verkene erobret Europa med en hurtighet som savner sidestykke, og Galuppi ble i rekordfart tidens mest kjente operakomponist. Den nye karrieren skjedde utenfor opera seriaens område, så på grunn av arbeidsbelastningen måtte han i 1751 si fra seg posten ved Ospedale delle Mendicanti. Demofoonte ble oppført mer enn 20 ganger i anledning bryllupet mellom Maria Antonietta Ferdinanda av Spania og den piemontesiske tronarvingen Vittorio Amadeo. I april 1762 hadde han fått en så sterk posisjon i Venezia at han kunne innta den viktigste posisjonen i byens musikkliv, Maestro di coro ved Markuskirken, uten at det kom til uenighet om valget.
Kirkemusikk
September 1765 fikk Galuppi en invitasjon om å komme til Katarina II av Russlands hoff i St. Petersburg. I anledning dette besøket komponerte han blant annet Ifigenia in Tauride. Han fikk også stor suksess med en oppføring av Didone abbandonata. Dessuten skrev han kirkemusikk, og fortsatte i økende tempo med det etter at han i 1768 var tilbake til Venezia. Dessuten var Galuppi travelt opptatt med andre oppgaver. For eksempel fikk han besøk av den framtidige tsar Paul I og ledet de musikalske evenementene under pave Pius VIs besøk i Venezia.
Musikk
Galuppis tidlige seria-operaer var en rekke da capo arier med tidens typiske utvidelser og variasjoner, som AABAA-, AA'BAA'- eller ABCAB-former og med metrikk- og tempoendringer for mellompartiene, men med tida ble stilen hans ble mer innovativ.
Galuppis musikkhistoriske hovedfortjeneste ligger utvilsomt i de impulsene han sammen med Goldoni gav til utviklingen av opera buffaen. Det beste eksempelet på samarbeidet mellom dem er ensemblefinalen som de utviklet til en ny gjennomkomponert form og som ble stildannende for Haydn, Mozart, Rossini og flere andre. Goldonis komiske, tildels ordspill-krydrede og innimellom sentimentale tekster, finner sitt likeverdige tilsvar i Galuppis elegante, uanstrengte melodier som med sitt rytmiske instinkt bidrar til Goldonis vittigheter. Tallrike kontraster i tempo, toneart og taktart avspeiler handlingens mangesidige, overraskende krumspring og emosjonelle fasetter innen et og samme musikalsk nummer, uten at Galuppi måtte gripe til resitativer, slik det ellers var vanlig. Form, melodikk og harmonikk underordnet seg her entydig handlingens framdrift.
Galuppi står i all hovedsak innenfor den italienske tradisjonen som først og fremst vektla sjarmerende, enkle og vakre melodier med et klart og transparent akkompagnement med tilstrekkelig rom for virtuositet og emosjoner. I samtale med Burney nevnte Galuppi  «vaghezza, chiarezza e buona modulazione» («sjarme, klarhet og en vakker tone») som de viktigste elementene i god musikk. Hans ofte overraskende musikalske ideer karakteriserer effektivt personer og situasjoner og åpner tidvis nye perspektiver, men de innordner seg like fullt teksten.
Galuppi var en mester i å anvende orkesteret på en dramatisk og formålstjenlig måte. Det viktigste kjennetegnet var motivisk og tematisk tilpasning til sangstemmen, blandet med en klar orkestersats som gav tilstrekkelig rom for ensemblet på scenen.
Markuskirkens orkester, som Galuppi ledet i mange år, ble regnet som Italias beste. Et hovedfokusområde for hans kompositoriske praksis var allerede fra de tidligste årene å arrangere og tilpasse arier og sangpartier til bestemte sangere, en praksis uløselig knyttet til tidens italienske teaterliv. Takket være sin stilling i Venezia fikk Galuppi samarbeide med de mest berømte sangerne i sin tid, som Caffarelli, Giocchino Conti, Caterina Gabrieli, Guadagni, Amorevoli og Manzuoli.
I Galuppis levetid dreide alt seg om opera og han fikk bare musikkhistorisk betydning på operaområdet, men han skrev også små og stort sett interessante verk for klaver. Klaverstykkene utviser en individuell karakter og han unngår den overdrevent kortpustede melodiføringen som ellers er typisk for tidlig klassisisme, for eksempel hos Cimarosa og den unge Haydn. Stilistisk kan de plasseres mellom Domenico Scarlatti og Haydn.
Ry og ettermæle
I våre dager er Galuppis navn med en viss rett knyttet til opera buffa, men hans samtidige ry var minst like mye basert på innsatsen innen opera seria. Dette skyldtes sikkert at Venezia hadde vært sentrum for opera seria siden Monteverdis tid, mens opera buffa med napolitansk preg etablerte seg først langt senere her. Goldoni-operaene fikk en enorm suksess i hele Europa, likevel ble Galuppis seria-operaer oppført oftere i hans egen levetid. Også numerisk dominerer seriaene; av totalt ca hundre operaer fra Galuppis hånd er bare 21 komiske verk.
Musikhistorikeren Charles Burney rangerte de venetianske komponistene slik: Jomelli var den fremste (mente Burney), deretter Galuppi og etter ham kom Piccini og Sacchini. Burney traff Galuppi i 1770, og beskrev ham som sjarmerende og åndfull – arbeidsværelset sitt kalte Galuppi «rommet der jeg flekker til papir» – han var «tynn og liten av vekst, men med en gentlemans ytre», og Burney var imponert over at Galuppis ry i Venezia like mye var basert på hans karakter som på hans åpenbare ferdigheter som musiker. «I det hele tatt en utmerket komponist» var Hasses vurdering i et brev til Metastasio, og Galuppis mangeårige partner Goldoni lovpriste ham med ordene: ''«Hvilken musikk! Hvilken stil! Hvilke mesterverk!»''.
Vektkast
Vektkast er en kastdisiplin innen friidrett. Øvelsen er mindre kjent, og mindre vanlig enn de fire tradisjonelle kastøvelsene; diskoskast, kulestøt, spydkast og sleggekast, men ligner på sleggekast. En moderne vekt er 15,88 kg (35 pund) og er 40 cm lang fra håndtaket via en kort kjetting til bunnen av kula. Kvinnenes vekt er 9 kg. Håndtaket er vanligvis D-formet eller trekantfomet.
Øvelsen er en vanlig innendørs øvelse i USA og Canada. I Irland, Skottland, og i Frankrike er øvelsen jevnlig arrangert utendørs, tidligere også i Norden. Teknikken er lik rotasjonsteknikken for sleggekast. Vektkast er derfor egnet som trening for sleggekast utenom konkurransesesongen. Kastet utføres vanligvis fra ringen for kulestøt innendørs, uten stopplanken. Utendørs nyttes også ringen for sleggekast. Verdensrekorden for menn holdes av amerikaneren Lance Deal, med 25,86 meter. Den norske rekorden tilhører Tore Johnsen, IF Minerva, og resultatet 22,95 var i flere år gjeldende verdensrekord. Tore Johnsen har også kastet 23,94 innendørs, men Norges Friidrettsforbund godkjenner ikke innendørsresultater som rekord. For kvinner er vekten 9,08 kg. Verdensrekorden ble satt av amerikanske Brittany Riley i 2007, og er på 24,57 meter. Den norske rekorden er satt av Unn Merete Lie fra Sportsklubben Vidar, og er på 17,26.
Historie
Vektkast er trolig opprinnelig en gammel irsk idrettsgren. Det er kjent at under de gamle Tailteann Games i Irland ble det utført ulike former for enhånds og tohånds lengde- eller høydekast med en kule (vekt) festet til et trekantet håndtak gjennom en kort lenke. Senere ble lignende kastøvelser kjent gjennom skotske Høylandsleker. Høydekastene (weight for height), blir utført under et stativ med en list som utøverne kaster over. Lengdekastene (weight for length) blir utført tohåndsgrep og en teknikk lik sleggekast, men ofte bare en rotasjon. Enhåndskastene utføres ofte med en noe lettere vekt, og med en teknikk lik diskosrotasjonen eller slik slengball også gjerne utføres. I Highland Games vil utøverne i amatørlekene ofte ha lettere redskaper enn de som brukes av de profesjonelle utøverne.
Redskapsvekten har variert gjennom tidene, men i moderne tid er vekten vanligvis 9 kg (for kvinner), 12,7 kg, 15,88 kg eller 25,4 kg. 56 pund (25,4 kg) var vekten de to gangene vektkast har vært OL-øvelse, i 1904 og i 1920.
Richard Mühlfeld
Richard Mühlfeld (1856–1907) var sin tids mest berømte tyske klarinettist. Han opptrådte også som fiolinist.
Liv og virke
Richard Mühlfeld var den fjerde sønnen til Leonhard Mühlfeld, bymusiker i Saltzung, og vokste opp i en musikalsk familie hvor han tidlig fikk undervisning i fiolin-, klaver- og klarinett-spill. I tillegg sang han i byens kirkekor.
Det utviklet det seg et nært vennskap mellom Mühlfeld og Johannes Brahms, som arbeidet nært med hoffkapellet i Meiningen fra 1891. Brahms skrev Trio für Klarinette, Violoncello und Klavier a-Moll op. 114 og Klarinettenquintett h-Moll op. 115 for Mühlfeld. Med den første offentlige oppføringen 12. desember 1891 i Berliner Singakademie fikk Mühlfeld sitt internasjonale gjennombrudd. Det førte til årlige konsertreiser blant annet til Wien, Berlin og London. I 1894 kom Brahms med to Sonaten für Klarinette und Klavier f-Moll, Es-Dur op. 120, begge komponert for Mühlfeld. Disse oppførte de sammen på over 20 konserter fra begynnelsen av 1895.
Klotar II
Klotar II (født 584, død 18. oktober 629), også kalt «den store» (le Grand) eller «den unge» (le Jeune), var konge av Neustria og fra 613 frankernes enekonge. Han var enda ikke født da hans far, kong Chilperik I, døde i 584. Moren, dronning Fredegund, var regent mens han var mindreårig. Fredegund var i en vanskelig allianse med Klotars onkel Guntram, konge av Burgund (død 592). Den tretten år gamle Klotar ble konge i eget navn da moren døde i 597 og som konge fortsatte han sin mors feide med dronning Brunhilda av Austrasia med samme intensitet og blodutgytelse. Den endte med at hun ble henrettet på særdeles brutal måte i 613 etter at han vant slaget som gjorde at han kunne forene alle deler av Frankerriket under sitt styre. Som sin far bygde han opp landområder ved å overta dem etter at andre konger døde.
Hans styre var langvarig etter samtidens standarder, men opplevde den jevnlige erosjonen av kongelig makt til adelen og kirken mot et bakteppe av feide mellom merovingerne. Ediktet i Paris i 614, opptatt av flere aspekter av utnevnelser av posisjoner og administrasjonen av kongeriket, har blitt tolket på ulikt vis av moderne historikere. I 617 gjorde han posisjonen som rikshovmester (maior domus), makten-bak-tronen, livsvarig, et betydningsfullt skritt i utviklingen av denne posisjonen fra først å være bestyrer av den kongelige husholdning til å være den egentlige overhodet for regjeringen, og til sist i 751, under Pipin den yngre, å bli den faktiske monarken også i navnet. Klotar ble tvunget til overgi styret av Austrasia til sin yngre sønn Dagobert I i 623.
Klotar praktiserte monogami, noe som var uvanlig for en merovingermonark, og hadde tre dronninger etter hverandre. Han var sjenerøs mot kirken, og kanskje inspirert av eksempelet til sin onkel Guntram synes hans styre å mangle de opprørende handlingene med drap og mord som preget mange av hans slektninger, dog var henrettelsen av Brunhilda det store unntaket.
Frankiske territorier på 500-tallet
Herredømmet til Klotar II var lokalisert i det territoriale og politiske rammeverket avledet fra frankiske kongedømmet som eksisterte i år 561 da Klotar I, sønn av Klodvig I og bestefar til Klotar II, døde.
Da Klodvig døde i 511 ble fire adskilte kongeriker etablert fra Frankerriket med hovedsteder i Reims, Soissons, Paris og Orléans. Aquitaine ble distribuert adskilt. I år 550 forente Klotar I, den siste overlevende av de fire brødrene, det frankiske kongeriket, og la til Burgund ved erobring.
Ambisjonene til Fredegund
I 560 giftet Sigibert og Kilperik seg med to søstre, døtrene til Atanagild, den vestgotiske kongen i Hispania: henholdsvis Brunhilda og Galswintha. Begge kom med stor medgift fra sin far. Imidlertid var Kilperik fortsatt opphengt i sin elskerinne Fredegund, noe som opprørte Galswintha og hun ville reise tilbake til sitt hjemland i Toledo. I 570 ble hun myrdet og i løpet av noen dager, etter en meget kort sørgetid, giftet Kilperik seg offisielt med Fredegund og opphøyde henne til dronning av et frankisk kongerike. Gregorius av Tours kommenterte: «Etter denne handlingen tenkte hans brødre at den dronningen nevnt over hadde blitt drept på hans ordre.»
Kilperik gikk i begynnelsen med på å betale en sum penger for minske misnøyen fra Sigibert og hans hustru Brunhilda, men ikke lenge etter besluttet han å rette en rekke militære angrep mot Sigibert. Det ble begynnelsen på en tid som ble kalt «den kongelige feide» som først ble avsluttet da Brunhilda ble drept i 613. Sigibert ble myrdet i 575 av to mordere betalt av Fredegund. De fremste episodene fram til mordet på Kilperik i 584 var som følger: fengslingen av Brunhilde og hennes inngåelse av et ekteskap med en sønn av Kilperik, og Brunhildes tilbakevenden til sin sønn Childebert II, etterfølger etter Sigibert. Fredegund strebet etter å sikre sin posisjon, ettersom hun var av lavere herkomst, ved å få fjernet sønnene som Kilperik hadde med sin tidligere hustru Audovera: Merovek og Klovis. Imidlertid døde hennes egne barn i ung alder, men da hun født en sønn våren 584 ville han være den framtidige etterfølgeren av Kilperik om han levde lenge nok.
Samtidige kilder
De fremste samtidskildene er krønikene til Gregorius av Tours og Fredegars krønike. Imidlertid er ingen av forfatterne nøytrale og utviser fordomsfulle beskrivelser. Gregorius var selv en nøkkelfigur i en del av samtidens konflikter. Hans Historia Francorum, «frankernes historie», fra slutten av 500-tallet følger hendelsene kun fram til 572. Han er vennlig innstilt til Brunhilda, Sigibert og Kilperik, men meget fiendtlig innstilt til Fredegund. Fredegars krønike begynner i 584, og således er en fortsettelse av Gregorius, og han er på sin side meget fiendtlig innstilt til Brunhilda. Hans krønike har en biografi over Klotar II og beskriver hans forhold til langobarderne.
Tidlige år
Childebert II, som etterfulgte sin far Sigibert, var i Meaux da Kilperik ble myrdet. Han vurderte å angripe Paris, men Guntrams innblanding forhindret det. Childebert II begynte isteden å forhandle Guntram, men Guntram avslo mange av hans anmodninger, blant annet om å få komme til Paris. Han nektet også å utlevere Fredegund som Brunhilda beskyldte for å ha stått bak drapene på Sigibert, Klovis og selv Kilperik.
Guntram sendte Fredegund til Villa de Vaudreuil, i bispesetet Rouen hvor hun ble plassert under oppsynet til biskop Prætextatus. Mens Guntram drev krig for å erobre vestgotiske Septimania i hva som er middelhavskysten av dagens Frankrike, klarte Fredegund å slippe unna forvaringen til biskopen av Rouen. I løpet messen i sin egen kirke den 24. februar 586 ble Prætextatus stukket flere ganger, men døde ikke umiddelbart. Gregorius av Tours svært direkte at dette ble sørget av Fredegund ettersom det skjedde etter en «bitter utveksling av ord» mellom de to. Fredegund besøkte Prætextatus på hans dødsleie, og han anklaget henne åpent for å være ansvarlig for dette angrepet og på drapet av ulike konger. Han forbannet og fordømte henne offentlig før han døde kort tid etter.
I 592 døde Guntram og etterlot sin part av det frankiske rike til Childebert II, sin nevø og adopterte sønn. Det førte til at Brunhilda hjalp sin sønn med å styre både Austrasia og Burgund mens Fredegund overtok styret som regent for sin sønn. To mektige kvinner som hatet hverandre dypt regjerte hver sin halvpart av Frankerriket. Unionen mellom Austrasia og Burgund varte fram til 595 da Childebert II døde. Brunhildas to sønnesønner arvet hver sin halvpart: ni år gamle Teodebert II fikk Austrasia og åtte år gamle Teoderik II arvet Burgund. Den 8. desember 597 døde Fredegund, og Klotar kunne overta sitt kongerike egen person.
Konge av Neustria
Da Teodebert II ble tretten år sparket han ut sin bestemor Brunhilda til glede for adelen i Austrasia. Hun dro til Burgund til sin andre sønnesønn Teoderik II hvor hun ble tatt vel imot. Frankerriket var igjen tre uavhengige, fiendtlige kongeriker. I 599 gikk Klodrik til krig mot sine nevøer, men de dannet felles front som beseiret ham i slaget ved Dormelles i nærheten av Montereau. De tvang ham til godta en avtale som reduserte Klotars territorier til regionene Beauvais, Amiens og Rouen mens brødrene delte de øvrige områdene. I mellomtiden hadde Brunhilda dominert Burgund på bekostning av sin sønnesønn Teoderik II, og det er mulig hun var skylden i at brødrene tok opp våpen mot hverandre. I 605 invaderte Teodebert sin bror kongerike, men det ble ingen varig endring av det og brødrene var jevnlig i krig med hverandre.
I 604 gjorde Klotar et forsøk på gjenerobre sine tapte områder, men det endte i fiasko. Hans sønn Merovek ble tatt til fange av Teoderik II i slaget ved Étampes og drept av Bertoald etter Brunhildas ordre. I 607 gikk Klotar med på å bli gudfar til Teoderiks sønn og ga ham da navnet Merovek. På omtrent samme tid søkte Teoderik et ekteskap med den vestgotiske prinsesse Ermenberga, datter av kong Witterik i det vestgotiske rike i Hispania, noe som skapte nye allianser. Ekteskapet ble avbrutt da Teoderik sendte henne tilbake til Hispania uten å fullbyrde ekteskapet, men beholdt medgiften. Witterik ble rasende over fornærmelsen og forhandlet nye allianser med Teodebert II, Klotar II og Agilulf, konge av langobardene i Italia, men det synes ikke som koalisjonen mot Teoderik førte til noe. Witterik ble uansett myrdet av egen adel i 610.
I 610 fortsatte krigen mellom Teodebert og Teoderik, og Teodebert fikk noen seire det samme året. Det fikk Teoderik til å søke allianse med Klotar med løfte om å gi tilbake det nordlige Neustria i bytte mot hans støtte. I 612 knuste ble Teodeberts hær knust av den allierte hæren til Teoderik og Klotar i slagene ved Toul og Tolbiac utenfor Köln. Fredegars krønike forteller at soldatene døde så tett og trangt at de ikke kunne falle over ende. Teoderik og Klotar marsjerte til Köln, tok Teodebert til fange og grep hans rikdommer. Fredegar hevdet en soldat grep Teodeberts sønn og arving «ved hælene og slo hjernen ut mot en stein.» Teodebert ble stengt inne i et kloster med sin sønn Merovek, og deretter myrdet, angivelig etter ordre fra Brunhilda.
Som de var blitt enig om avga Teoderik det nordlige Neustria til Klotar mens han selv hadde forent Austrasia og Burgund under seg selv. Det varte ikke lenge. Mens han drev krigsforberedelser i Metz i 613 ble han syk og døde til sist av dysenteri, fortsatt uten en arving. Hæren hans spredte seg øyeblikkelig. Brunhilda forsøkte igjen å gripe makten, hun fant fram til en illegitim sønn av Teodebert, barnet Sigibert II, og plasserte ham på Austrasias trone.
Warnakar II og Rado, rikshovmestrene (maior domus) for henholdsvis Austrasia og Burgund, aktet ikke at dette forente riket skulle bli dominert av Brunhilda. De forhandlet med Klotar og inviterte ham til å invadere. I 613 marsjerte han inn, stort sett uhindret, og Brunhilda med barnekongen møtte Klotars hær og ble beseiret. Den gamle damen og barnet måtte flykte, og de kom så langt som til Neuchatelsjøen i dagens Sveits før de ble tatt til fange. Klotar henrettet sin tante Brunhilda ved å binde henne fast til hest som slet og sparket henne til døde. Atter en gang var Frankerriket samlet under en konge.
Konge av alle frankere
Ved foreningen av alle frankere tok Klotar opp residens i Paris og i les villas des alentours.
Rikshovmestrene var en viktig faktor i de tre kongerikene selv etter foreningen. Posisjonen som rikshovmester, fransk les maires du palais, var kongens høyrehånd, myndighetsperson som administrerte de kongelige besittelsene, ledet de andre regjeringskontorene, og fungerte generelt som en statsminister. Når kongen var et barn, eller svak, eller død, var det rikshovmesteren som hadde den reelle makten i staten. I utgangspunktet var rikshovmesteren kongens tjener. En av de mest framtredende figurene i denne rollen var Warnakar II, rikshovmester i Burgund i 613, antagelig hjernen bak Brunhildas fall, og holdt sin posisjon fram til sin død i 626. Hans sønn, Godinus, etterfulgte ham. Warnakars hustru Berthe var sannsynligvis en datter av Klotar.
Heathen (album)
Heathen er et studioalbum fra David Bowie fra 2002. Det ble lansert 11. juni 2002. For første gang siden Scary Monsters (and Super Creeps) samarbeider han med Tony Visconti under produksjonen. Albumet solgte to millioner eksemplarer på verdensbasis.
Klotar II
Konge av alle frankere
Klotar forsøkte å skape en form for orden i det kaotiske frankiske landskapet. I oktober 615 utstedte han Paris-ediktet, en av de viktigste kongelige forordninger i merovingerperioden i frankisk historie, og et betydningsfullt ledd i utviklingen av det frankiske monarki. Det var også det siste capitularia, samling av lover, fra en merovingerkonge, og er blitt sammenlignet Magna Carta. Det etablerte mange rettigheter for adelen, samtidig ble jøder ekskludert fra ansettelser hos kronen. Forbudet mot jøder plasserte all skrive- og lesekyndighet under kirkens kontroll, og da biskoper ofte ble rekruttert fra adelen, var denne standen tilfreds. Artikkel 11 slo fast at hensikten var å gjenopprette «fred og disiplin i kongeriket» og «undertrykke opprør og frekkheter». Ediktet ble ratifisert i alle tre kongeriker, og lovte at frankernes konge ikke skulle overstyre autoriteten til de lokale administrasjonene i Neustria, Austrasia og Burgund. Det var ingen sentralisert regjering i det forente kongerike, og rikshovmesterne beholdt og styrket sin makt i de tre rikene.
Antagelig var dette en del av avtalen med Warnakar og Rado. De ønsket Klotar inn, men ikke på bekostning av sin egen makt. Klotars invasjon fjernet Brunhilda og bekreftet samtidig rikshovmesternes økte myndighet. Denne autoriteten ble ytterligere forsterket da posisjonen som rikshovmester ble en livsvarig stilling, fremmet av Warnakar og Rado ved Bonneuil-sur-Marne, i nærheten av Paris, i 617. Klotar hadde inngått en pakt med djevelen. Han mistet autoriteten til å gi lover, og de lovene som ble vedtatt var antagelig fremmet av adelen. Han var konge av et forent frankisk rike, men to-tredjedeler av riket fungerte uavhengig av kongelig kontroll.
Heathen (album)
Singler
Det ble gitt ut tre singler knyttet til albumet.
Klotar II
Konge av alle frankere
Selv med borti mot selvstendige rikshovmester agiterte adelen i Austrasia for mer uavhengighet, særlig fra Neustria. Klotar ble i 623 nødt til å innsette sin unge sønn Dagobert I som konge av Austrasia, noe som ga landet ikke bare en uavhengig rikshovmester, men også en uavhengig konge. Dette var tilbakebetaling for støtten til de sterke menn i Austrasia, biskop Arnulf av Metz og Pipin av Landen, rikshovmester av Austrasia. Dagoberts styre var kun en illusjon, det var rikshovmester Pipin som styrte, og som sørget for reell uavhengighet fra Neustria og Burgund.
Heathen (album)
Andre utgivelser
CD’en har blitt utgitt i et begrenset opplag med følgende bonusspor:
Boeing F/A-18 Hornet
McDonnell Douglas (Boeing) F/A-18 Hornet er et amerikansk tomotors jagerfly / jagerbomber. Flyet ble utviklet for US Navy fra YF-17 Cobra prosjektet som Northrop hadde foreslått for US Air Force som alternativ til YF-16 (senere F-16 Fighting Falcon) under Lightweight Fighter-programmet (LWF) på 1960-tallet.
Heathen (album)
Plasseringer
Album Singel