cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Domenico Carafa della Spina di Traetto
Han kom fra en napolitansk fyrsteslekt. Mange andre kardinaler kom fra samme slekt: Francesco Carafa della Spina di Traetto (kreert 1773), Filippo Carafa della Serra (1378), Oliviero Carafa (1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa, seniore (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), og Marino Carafa di Belvedere (1801).
Domenico ble utnevnt til kardinal i juli 1844 av pave Gregor XVI.
Da kongedømmet De to Sicilier ble annektert av Italia i 1860, ble han utvist fra Benevento, og virket senere i Den romerske kurie.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX, og ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Europavei 579
Europavei 579 er en vei mellom Görbeháza og Beregdaróc i Ungarn. Traséen ble fastlagt i 2009 og vil dermed bli en av de nyeste europaveiene.
Lars Larsen Vig
Lars Larsen Vig (født 1845, død 1913) var misjonsprest for Det Norske Misjonsselskap på Madagaskar 1874-1902.
Liv og virke
Han arbeidet både på Masinandraina og på Antsirabe i Vakinankaratra-området. Han ble født 20. juli 1845 i Brekke, Åkra, Kvinnherad, Sunnhordland, Hordaland. Han døde 12. juli 1913 i Høle, Forsand, Rogaland.
Vig grunnla en lærerskole, som utviklet seg til en betydelig institusjon. Han spilte også en ledende rolle i arbeidet for selvstendiggjøringen av den gassiske kirke og skrev flere arbeider om etnografiske og religionshistoriske emner.
Péribonka-demningen
Péribonka-demningen er en demning med et vannkraftverk i Peribonka-elva i Québec, Canada. Det har en installert total vannkrafteffekt på 405 MW, fordelt på 3 generatorer. Vannfallet (hydraulic head) er på 67,6 meter. Anlegget stod ferdig konstruert i 2008. Dette eanlegget magasinerer opp et kunstig reservoar.
Innerst i sjelen
«Innerst i sjelen» er en sang av Ole Paus og Lars Børke.
Album
Innerst i sjelen er også navnet på et musikkalbum med Sissel Kyrkjebø, utgitt i 1994, hvor tittelsporet «Innerst i sjelen» blir fremført av Kyrkjebø. Albumet lå 29 uker på VG-lista og endte med 1.-plass som beste plassering.
Ball State University
Ball State University er et delstatseid universitet i Muncie i delstaten Indiana i USA. Det ble grunnlagt i 1918, da Ball-brødrene kjøpte det tidligere Indiana Normal Institute og startet høyskolevirksomhet. De grunnla også selskapet Ball Corporation, som produserer glassvarer.
Ved Ball State er det (2006) i alt 17 082 studenter, som betaler US$ 6 810 i skolepenger dersom de er hjemmehørende i Indiana. Universitetet har 17 programmer for doktorgrad, og spesialiseringen holder meget høyt nivå innen pedagogikk.
Talkshowkongen David Letterman og skaperen av tegneserien Pusur (Garfield), Jim Davis, er Ball State Universitys mest kjente elever.
Lawrence Taylor
Lawrence Julius Taylor (født 4. februar 1959 i Williamsburg, Virginia), kallenavn "L.T.", er en tidligere amerikansk fotballspiller. Taylor tilbrakte hele sin profesjonelle karriere som linebacker for New York Giants (1981–1993) i National Football League (NFL). Han ses på som en av de beste spillerne i idrettens historie, og har blitt rangert som den beste forsvarsspilleren i ligaens historie av tidligere spillere, trenere, journalister og nyhetssider som NFL Network og ''Sporting News.
Etter en All-American-karriere ved University of North Carolina at Chapel Hill (1978–1981) ble Taylor draftet av Giants som andre pick totalt i NFL Draft 1981. Selv om der var noe kontrovers rundt valget, som stammet fra Taylors kontraktkrav, kom de to sidene fort til enighet. Taylor vant flere priser etter sin nykommersesong. Han er både den første og eneste spilleren i NFL som har vunnet AP NFL Defensive Player of the Year Award som nykommer. Gjennom 80-tallet og begynnelsen av 90-tallet var Taylors prestasjoner som outside linebacker såpass imponerende at han senere har blitt sett på som hovedgrunnen til store endringer i taktikken tatt i bruk i NFL. Taylor hadde tosifrede antall sacks hver sesong fra 1984 til og med 1990, inkludert en personlig rekord på 20,5 i 1986. Han satte en rekord med tre AP NFL Defensive Player of the Year-titler, og ble utpekt til ligaens Most Valuable Player (MVP) for sine prestasjoner i 1986-sesongen. Taylor er en av kun to forsvarsspillere i ligaens historie som har vunnet en NFL MVP-pris (den andre var Alan Page i 1971), og ingen andre forsvarsspillere har vunnet den siden. Han ble utvalgt til All-Pros førstelag i åtte av sine ti første sesonger, og andrelaget de to andre. Taylor var en viktig del av Giants' forsvar, som fikk kallenavnet "The Big Blue Wrecking Crew", som ledet New York til seier i Super Bowl XXI og XXV. I 1980-årene gav Taylor, sammen med linebackers Carl Banks, Gary Reasons, Brad Van Pelt, Brian Kelley, Pepper Johnson, og Hall of Famer Harry Carson Giants' linebackergruppe et rykte som et av de beste i NFL. Han blir av mange sett som den beste forsvarsspilleren i sin generasjon, og en av de beste noensinne.
Taylor har hatt en kontroversiell livsstil både under og etter sin spillerkarriere. Han innrømte å ha brukt rusmidler som kokain allerede i sitt andre år i NFL, og ble suspendert flere ganger på bakgrunn av å ikke ha bestått dopingtester. Den skadelige rusmiddelbruken eskalerte etter at han pensjonerte seg, og han ble fengslet tre ganger for forsøk på besittelse av illegale rusmidler. Fra 1998 til 2009 var Taylor rusfri. Han jobbet som ekspertkommentator etter at han pensjonerte seg, og tok opp en karriere som skuespiller. I 2010 ble Taylor arrestert for å ha hatt sex med en 16-årig jente. Etter han innrømte skyld ble han registrert som en sexforbryter med lav risiko.
Tidlig liv
Lawrence Taylor var den første av tre sønner født til Clarence og Iris Taylor i Williamsburg, Virginia. Faren var en dispatcher ved Newport News skipsverft, og moren var en lærer. Lawrence, som ble kalt for "Lonnie" av sin familie, var en rampete unge. Moren sa at "[h]e was a challenging child. Where the other two boys would ask for permission to do stuff, Lonnie ... would just do it, and when you found out about it, he would give you a big story." Taylor fokuserte på baseball som ung, hvor han spilte som catcher, og begynte først å spille amerikansk fotball da han var femten år gammel. Han var ikke med i organisert high school football før året etter, og ble ikke rekruttert etter high school.
Etter uteksamineringen fra Lafayette High School i 1977 gikk Taylor på University of North Carolina at Chapel Hill hvor han var lagkaptein og brukte trøyenummer 98. Taylor spilte første som defensive lineman, men byttet til linebacker før 1979-sesongen. I sitt siste år (1980) hadde han 16 sacks, og satte flere forsvarsrekorder. Han ble enstemmig utvalgt til All-Americans førstelag og Atlantic Coast Conference Player of the Year i 1980. I sin tid ved universitetet var trenerstallen imponert over hans intense og uforsvarlige spillestil. "As a freshman playing on special teams, he'd jump a good six or seven feet in the air to block a punt, then land on the back of his neck", sa assistenttreneren Bobby Cale. "He was reckless, just reckless." UNC pensjonerte senere Taylors trøye.
NFL Draft 1981 og treningsleir
Taylor ble draftet av NFLs New York Giants i første runde, som andre pick, i NFL Draft 1981. I en spøøreundersøkelse blant general managers i NFL før draftet sa 26 av ligaens 28 GMs at de ville draftet Taylor dersom de hadde første pick i draftet. En av de to som ikke sa at de ville plukket opp Taylor var Bum Phillips, som da var nyansatt som trener og general manager for New Orleans Saints, som hadde første pick i draftet. Giants' GM George Young forutså før draftet at han kom til å være bedre enn legender som Dick Butkus: "Taylor is the best college linebacker I've ever seen. Sure, I saw Dick Butkus play. There's no doubt in my mind about Taylor. He's bigger and stronger than Butkus was. On the blitz, he's devastating."
Taylors talent viste seg allerede ved starten av treningsleiren. Taylors lagkamerater kalte ham for Supermann og spøkte med at skapet hans i garderoben burde erstattes med en telefonboks. Phil Simms, lagets quarterback, sa "on the pass rush, he's an animal. He's either going to run around you or over you. With his quickness, he's full speed after two steps." Taylor fikk sin første smak av NFL den 8. august 1981 da han fikk to sacks i Giants' 23–7 seier over Chicago Bears. Navnet hans ble allerede kjent gjennom ligaen før seriespillet startet. Flere år etter å ha møtt ham i en sesongoppkjøringskamp sa Pittsburgh Steelers' quarterback Terry Bradshaw "[h]e dang-near killed me, I just kept saying, 'Who is this guy?' He kept coming from my blind side and just ripped my ribs to pieces."
Taylor utviklet et "love-hate relationship" med Bill Parcells, som var lagets defensive coordinator da Taylor ble draftet og senere ble lagets hovedtrener. Parcells var ofte aggressiv og pirket på spillerne for å få dem til å prestere bedre. Taylor satte ikke pris på hans metode, og fortalte Parcells tidlig at "I've had enough. You either cut me or trade me but get the fuck off my back." Parcells beholdt Taylor og fortalte andre veteraner at "I like that LT. That motherfucker's got a mean streak."
Familjen
Karriere
Johan Karlsson har tidligere vært produsent for David & the Citizens.
Lawrence Taylor
Tidlig karriere: 1981–1985
Taylors debut i seriespillet kom 6. september 1981, da Giants tapte 24–10 mot Philadelphia Eagles. Sett bort fra en straffe for en sen takling på Eagles running back Perry Harrington gjorde ikke Taylor mye av seg i kampen. I en kamp mot St. Louis Cardinals senere i sesongen fikk Taylor en sack på quarterbacken, selv om han egentlig skulle ha falt inn i coverage. Da Parcells fortalte ham at det ikke var meningen han skulle gjøre det for dette playet, og at det han gjorde ikke var i playbooken, svarte Taylor "Well, we better put it in on Monday, because that play's a dandy." I løpet av 1981 hadde han 9,5 sacks, og hans nykommersesong ses på som en av de beste i NFLs historie. Han ble utpekt til NFL Defensive Rookie of the Year og Defensive Player of the Year.
Med Taylor klarte Giants' forsvar å redusere antallet tillatte poeng fra 425 i 1980 til 257 i 1981. De avsluttet sesongen 9–7, fem seiere opp fra fjoråret, og nådde divisjonsrunden i sluttspillet hvor de tapte 38–24 mot San Francisco 49ers, som gikk videre til å vinne Super Bowl det året. San Franciscos seier kom til dels som et resultat av en ny taktikk som 49ers' hovedtrener Bill Walsh tok i bruk for å stanse Taylor. Walsh plasserte lagets beste blocker, guard John Ayers, foran Taylor, og selv om Taylor fikk én sack og tre taklinger var han ikke like effektiv som til vanlig. Taylor hadde allerede begynt å bygge opp ett rykte for å være uforsvarlig av banen; etter å nesten ha dødd i en bilulykke forårsaket av råkjøring fortalte Young lagets trener at han kom til å bli overrasket om linebackeren levde til han ble 30, og Giants tok opp livsforsikring på Taylor verdt $2 millioner.
Et av Taylors mest minneverdige øyeblikk kom i -sesongen, som var forkortet til kun ni kamper som et resultat av en spillestreik. I Thanksgiving Day-kampen mot Detroit Lions var lagene uavgjort 6–6 i begynnelsen av fjerde kvarter, før Lions begynte et drive som ledet dem dypt inn i New Yorks banehalvdel. Lions' quarterback Gary Danielson prøvde å kaste en pasning til venstre da Taylor sprang foran receiver, tok imot ballen, og returnerte den 97 yards for en touchdown. Playet var et eksempel på Taylos uvanlige kombinasjon av styrke og hastighet. Han ble igjen utpekt til Defensive Player of the Year.
Etter 1982-sesongen ble Perkins hovedtrener ved University of Alabama, og Giants ansatte Parcells som hans erstatning. Denne endringen i trenerstallen skulle vise seg å utgjøre en stor forskjell for Giants og Taylor. I oppkjøringen til -sesongen valgte Taylor å sarte en boikott under treningsleiren som varte i tre uker frem til han kom tilbake til laget under sin gamle kontrakt med tre kamper igjen av sesongoppkjøringen.
Selv om Taylor hadde ni sacks og ble utpekt til All-Pro for tredje år på rad i 1983 hadde Giants problemer i sesongen. Laget gikk 3–12–1, og Parcells fikk kritikk fra tilhengere og media. Taylor ble tvunget til å spille inside linebacker i deler av sesongen, som begrenset hans muligheter for pass rush, etter at Carson ble skadet. Til ross for endringen ble Taylor utpekt til All-Pro 1983 som både outside og inside linebacker, og ble den første spilleren på All-Pros førstelag noensinne til å bli valgt for to posisjoner i samme år. Taylor, som var frustrert etter nederlagene, begynte å utagere ved å komme for sent til møter og ikke delta i utholdenhetsøvelser under rening. Etter sesongen var Taylor involvert i en kamp mellom Giants og United States Football Leagues New Jersey Generals, som begge ville ha ham på laget. Taylor fikket 25-årig lån på $1 million uten renter fra Generals' eier Donald Trump 14. desember 1983, som krevde at han begynte å spille i USFL i 1988. Under en måned senere prøvde en angrende Taylor å omforhandle avtalen. Agenten hans fikk stilt istand et personlig møte med Trump og Giants, som resulterte i at Taylor forble med Giants. Taylor fikk en 6-årig pakke verdt $6,55 millioner som også inkluderte et rentefritt lån på $1 million. Forhandlingene førte til tre hovedpunkt: 1) Taylor tilbakebetalte millionen han hadde lånt av Trump, 2) Giants betalte Trump $750 000 i løpet av de fem neste sesongene og 3) Giants gav Taylor en ny kontrakt på seks år verdt $6,2 millioner.
Giants klatret til 9–6 i, og Taylor hadde sin fjerde All-Pro-sesong. Han startet sterkt med fire sacks i en kamp i september. I sluttspillet slo Giants Los Angeles Rams 16–13, før de tapte mot 49ers som igjen gikk videre til å vinne ligatittelen.
I motsetning til tidligere år var Giants optimistiske på vei inn i -sesongen, etter en vellykket sesong året før, og etter seier i alle sine fem sesongoppkjøringskamper. Giants gikk 10–6 gjennom seriespillet med et forsvar som ledet NFL i sacks med 68, hvor 13 kom fra Taylor. Et av Taylors mer beryktede plays kom i løpet av sesongen. Under en Monday Night Football-kamp mot Redskins resulterte Taylors sack mot Redskins' quarterback Joe Theismann i et stygt brudd i Theismanns høyre bein. Etter sacken ropte Taylor etter hjelp fra sidelinjen. Selv om hendelsen endte opp med å bety slutten på Theismanns karriere, la han aldri skylden på Taylor. Taylor har sagt at han aldri har sett en video av hendelsen, og at han heller ikke vil se det. I første runde av sluttspillet slo Giants de regjerende mestrene 49ers 17–3, før de tapte mot Chicago Bears, som gikk videre til å vinne ligatittelen, 21–0.
Mesterskapstitler og karrierens halvveispunkt: 1986–1990
Taylor hadde en av de beste sesongene for en forsvarsspiller i NFLs historie i 1986. Han ledet ligaen med 20,5 sacks, som også var en rekord, og ble en av kun to forsvarsspillere som har vunnet NFL Most Valuable Player Award og den eneste forsvarsspilleren til å ha vunnet den med enstemmig støtte. Han ble også utpekt til Defensive Player of the Year for tredje gang. Giants avsluttet sesongen 14–2 og hadde en poengforskjell på 66–3 over San Francisco og Washington i sluttspillet. Han var alene på forsiden av Sports Illustrated uken før Super Bowl XXI. Giants kom tilbake fra en dårlig start i Super Bowl XXI, og vant 39–20 over Denver. Taylor hadde en viktig takling som stanset en touchdown i første halvdel da han stanset Broncos' quarterback John Elway.
Super Bowl-seieren var kronen på en utrolig start på Taylors sesong. I løpet av seks år hadde han blitt utpekt til NFL Defensive Rookie of the Year (1981), NFL Defensive Player of the Year tre ganger (1981, 1982 og 1986), utvalgt til All-Pros førstelag seks ganger, han hadde blitt den første forsvarsspilleren i NFLs historie til å bli enstemmig stemt frem som ligaens MVP (1986), og hadde ledet laget til en ligatittel (1986). Etter seieren var derimot Taylor nedfor snarere enn opprømt. Taylor sa:
Det så ut til at Giants gikk en lys fremtid i møte etter mesterskapssesongen i 1986, da de hadde et av de yngste lagene i ligaen. Istedenfor slet de neste sesong, hvor de avsluttet med et seriespillresultat på 6–9 i en sesong som var forkortet av en spillerstreik Taylor skapte splid i garderoben da han brøt streiken etter at laget hadde en svak start på sesongen. Han forklarte valget sitt ved å si "The Giants are losing. And I'm losing $60,000 a week." Han avsluttet sesongen som lagleder i sacks med 12 i løpet av 12 kamper, men gikk glipp av en kamp med en skade som satte en stopper for kamprekken hans på 106.
Giants var klare for å komme seg tilbake i tittelkampen i 1988, men starten på sesongen var plaget av en kontrovers som involverte Taylor. Han testet positivt for kokain og ble suspendert i tretti dager etter sitt andre brudd på NFLs regler om skadelig bruk av rusmidler. Hans første positive resultat i 1987 hadde blitt holdt hemmelig og var ikke kjent for offentligheten. I løpet av perioden ble han holdt utenfor rampelyset og registrerte seg i en avvenningsklinikk tidlig i september. Taylors livsstil begynte å bekymre både tilhengere og Gians' administrasjon, især i lys av hva som hadde skjedd med andre talenter, som Hollywood Henderson, som hadde sett karrierene sine gå til grunne på grunn av rusmiddelproblemer. Giants gikk 2–2 i kampene uten Taylor. Da han returnerte var han igjen dominant og ledet laget med 15,5 sacks i 12 kamper. Taylor hadde også noen minneverdige øyeblikk i løpet av sesongen. I en viktig kamp mot slutten av sesongen spilte Taylor med en revnet brystmuskel og hadde syv taklinger, tre sacks, og forårsaket to fumbles. Taylor var spesielt viktig ettersom at Giants' angrepsrekke slet med å få gode drives, og lå langt bak i ballinnehav. TV-kameraene kuttet ofte til sidelinjen hvor Taylor, tydelig i smerte, ble behandle av Giants' personale. Taylor hadde allerede utviklet et rykte for å spille gjennom smerte; i en kamp mot Eagles i 1983 måtte lagets ansatte gjemme hjelmen hans for å hindre en skadet Taylor fra å gå på banen igjen. Taylors skulder var så skadet at han måtte bruke gå med en sele for å holde den på plass. Giants klarte å sikre en 13–12 seier, og Parcells beskrev senere Taylors prestasjoner som "[t]he greatest game I ever saw." Giants gikk derimot knapt glipp av sluttspillet i 1988 med et sesongresultat på 10–6, på grunn av tiebreakers med Eagles i sin divisjon og Rams for wildcard-plassen.
I 1989 hadde Taylor 15 sacks. Han måtte spille den andre halvdelen av sesongen med en skadet tibia som han pådro seg i et 34–24 tap mot 49ers i uke 12, og måtte sitte på benken i andre halvdel i flere kamper. Til tross for problemene Taylor opplevde av banen forble han populær blant lagkameratene, og ble stemt til med-kaptein for forsvaret sammen med Carl Banks. De to delte kapteinstillingen etter at Harry Carson pensjonerte seg. Giants gikk 12–4 i seriespillet og nådde sluttspillet. I en spennende og jevn kamp ble Giants eliminert av Rams etter et 19–13 nederlag i første runde, til tross for at Taylor hadde to sacks og forårsaket en fumble.
Taylor stod over treningsleiren før -sesongen og krevde en ny kontrakt med en lønn på $2 millioner i året. Forhandlingene varte inn i september da ingen av partene ville gi opp, og Taylor fikk en daglig bot på $2 500 per dag etter hvert som sesongen nærmet seg. Han signerte eventuelt en 3-årig kontrakt verdt $5 millioner (som gjorde ham til den best betalte forsvarsspilleren i ligaen ) bare fire dager før sesongåpningen mot Philadelphia Eagles. Til tross for at han ikke deltok i treningsleiren eller sesongoppkjøringen hadde Taylor tre sacks og forårsaket en fumble i kampen mot Eagles. Han avsluttet sesongen med 10,5 sacks og ble utvalgt til sitt tiende Pro Bowl på ti år, selv om dette var den første sesongen i Taylors karriere at han ikke ble utvalgt til All-Pros førstelag. Giants startet -sesongen 10–0 og avsluttet den 13–3. I sluttspillet slo de Bears 31–3 og møtte rivalene 49ers i NFC Championship-kampen. Giants vant 15–13 etter at Taylor kom seg forbi blocks fra 49ers TE Brent Jones og RB Tom Rathman og klarte å plukke opp en fumble forårsaket av NT Erik Howard sent i kampen, som gav Matt Bahr muligheten til å score et field goal som sikret seieren. I Super Bowl XXV møtte de Buffalo Bills og vant 20–19 etter at Buffalos Scott Norwood bommet på et field goal som ville ha sikret seieren for Bills da kampklokken gikk ut.
Nedgangstid og slutten av karrieren: 1991–1993
Parcells, som Taylor hadde blitt god venn med, pensjonerte seg etter 1990-sesongen, og Ray Handley tok over som hovedtrener. 1991 skulle markere starten på en nedgangstid for Taylor. Det var den første sesongen hvor han ikke ble utvalgt til Pro Bowl etter å ha satt en rekord ved å bli utvalgt i hver av sine ti første sesonger i ligaen. Han avsluttet sesongen med 7 sacks i 14 kamper og Giants' forsvar, som fremdeles var solid, var ikke lenger det beste i ligaen.
Taylor kom seg på bena igjen i begynnelsen av det som mange trodde skulle bli hans siste sesong i 1992. I sesongens ni første kamper var Taylor på vei til 10 sacks, og Giants var 5–4 i seriespillet Den 8. november 1992 pådro han seg derimot en akillesskade i en kamp mot Green Bay og måtte sitte på benken i sesongens syv siste kamper, hvor Giants gikk 1–6. Før skaden hadde Taylor kun gått glipp av fire kamper på grunn av skader i løpet av sin 12-årige karriere. Taylor var uklar om sine planer for fremtiden gjennom 1992-sesongen og i offseason, og gikk frem og tilbake mellom å si at han kanskje skulle pensjonere seg og at han ønsket seg en lengre kontrakt.
Holger Hansen
Erik Holger Hansen (født 16. mai 1929 i Tågeby på Sjælland, død 3. mai 2015) var en dansk politiker (V). Han var valgt til Folketinget fra Stege og Vordingborgs krets 1960–1973 og 1974–1977, og hadde to ministerposter; han var miljøvernminister og Grønlandsminister i Poul Hartlings regjering 1973–1975.
Han tok utdanning ved Frederiksborg højskole fra 1947 til 1948, og dro på studieopphold i England i 1952. Deretter var han elev ved Lyngby landbrugsskole fra 1952 til 1953, og han gikk senere på den liberale skolen Brejdablik i 1957. Etter avsluttet politisk karriere i 1977 begynte han juridiske studier ved Københavns Universitet, der han tok graden cand.jur. i 1980. I 1986 ble han også utnevnt til universitetslektor ved Københavns Universitet.
Lawrence Taylor
Nedgangstid og slutten av karrieren: 1991–1993
Taylor fortsatte å spille i -sesongen da han var spent for sjansen til å spille med en ny hovedtrener i Dan Reeves, og var fast bestemt å ikke la en skade være grunnen til at han pensjonerte seg. Giants hadde en god sesong i 1993, som de avsluttet 11–5 og konkurrerte om første seed i NFCs sluttspill. Taylor avsluttet sesongen med seks sacks og Giants' forsvar ledet ligaen i færrest poeng tillatt. I den første runden av sluttspillet slo de Minnesota Vikings 17–10. Uken etter, 15. januar 1994, i det som skulle bli Taylors siste kamp, ble Giants slått 44–3 av San Francisco 49ers. Da kampen var over fokuserte kameraene på en Taylor som gråt. Under pressekonferansen etter kampen annonserte han at han skulle pensjonere seg, "I think it's time for me to retire. I've done everything I can do. I've been to Super Bowls. I've been to playoffs. I've done things that other people haven't been able to do in this game before. After 13 years, it's time for me to go."
Holger Hansen
Hansens politiske karriere begynte i 1954, da han ble formann for Venstres Ungdom i Sydsjælland. Han var også formann for Venstres Ungdom i Præstø amt fra 1957 til 1959. På kommunalpolitisk plan satt han i Mern sogneråd fra 1958 til 1970, og i kommunestyret i Langebæk fra 1970 til 1973. Ved folketingsvalget i 1957 stilte han som kandidat i Kalundborg og Samsøs krets, og i 1960 fikk han plass på Folketinget for Stege og Vordingborgs krets. Etter å ha framvist sterke synspunkter innen bl.a. sosial- utdannings- og distriktspolitikken ble han formann for Folketingets sosialutvalg da regjeringen av Radikale Venstre, Det Konservative Folkeparti og Venstre tok makten etter folketingsvalget i 1968. Fra desember 1973 til februar 1975 var han både miljøvernminister og Grønlandsminister i Poul Hartlings regjering. Han ble ikke innvalgt ved folketingsvalget i 1973, men overtok Johs. Bøggilds plass i 1974. I denne perioden var han også medlem av hjemmestyrekommisjonen for Grønland. Han stilte ikke til valg i 1977.
Han var gift og hadde tre barn.
I Was Made for Lovin’ You
I Was Made for Lovin' You er en sang fra det amerikanske hardrock-bandet Kiss.
Lawrence Taylor
Arv
Taylor blir sett på som en av de beste spillerne som noensinne har spilt i NFL og har blitt rangert som tidenes beste forsvarsspiller av media, tidligere spillere og trenere. Han har også blitt beskrevet som en av de mest skremmende spillerne i NFLs historie. Taylors eksplosive hastighet og styrke har blitt utpekt som årsaken til at posisjonen som outside linebacker ble endret fra en "les og reager"-type til en mer aggressiv og angripende posisjon.
Washington Redskins' hovedtrener Joe Gibbs utviklet angrepet med to tight ends og posisjonen h-back for å hindre Taylor i å blitze uten hindring. "We had to try in some way have a special game plan just for Lawrence Taylor. Now you didn't do that very often in this league but I think he's one person that we learned the lesson the hard way. We lost ball games." Ferdighetene hans endret måten angrepstrenere blokkerte linebackere. På slutten av 70-tallet og begynnelsen av 80-tallet hadde de brukt en running back til å blokkere en blitzende linebacker, men Taylor hadde ingen problemer med disse spillerne. Taktikken brukt av San Francisco 49ers' hovedtrener Bill Walsh i sluttspillet i 1982, hvor han brukte en offensive guard til å blokkere Taylor, ble tatt i bruk i hele ligaen. Dette etterlot seg derimot en åpning som en middle linebacker kunne utnytte. I tillegg til endringene Taylor tvingte frem i angrepsrekker, introduserte han også nye forsvarsteknikker, som å slå ballen ut av quarterbackens hender istedenfor å takle ham.
I Was Made for Lovin’ You
Selv om Peter Criss er med på musikkvideoen og albumomslaget, spilte han ikke på sangen. Som de fleste av sporene på albumet, var det Anton Fig som spilte trommer.
Lawrence Taylor
Rus og livsstilsproblemer
Taylor begynte å ruse seg i nykommersesongen 1981–82. Han bestod NFLs dopingtester ved å bruke lagkameratenes urin istedenfor sitt eget.
I Was Made for Lovin’ You
Sporliste
Side A
Lawrence Taylor
Rus og livsstilsproblemer
Etterhvert som bruken av rusmidler eskalerte kunne han bruke opp mot tusenvis av dollar per dag på "coke and women." Hans første kone, Linda, måtte en gang hente han i et crack house. Han deltok engang på et lagmøte med håndjern fra kvelden før, som han forklarte ved å si "ladies that were trying out some new equipment", men "just didn't happen to have the key,".
I Was Made for Lovin’ You
Sporliste
Side B
Lawrence Taylor
Rus og livsstilsproblemer
I 1987 testet han positivt for kokain, og innrømte å ha brukt det. Året etter, i 1988, testet han igjen positivt, og ble suspendert i 30 dager. Etter det skulle han være rusfri frem til han pensjonerte seg i 1993, da han ville blitt kastet ut av ligaen om han testet positivt en tredje gang. Han har senere sagt at "I saw blow as the only bright spot in my future" da han pensjonerte seg.
I 1995 var han på avvenning to ganger, men i løpet av de tre neste årene ble han arrestert to ganger av sivilkledd politi etter å ha forsøk å kjøpe kokain. De fleste han assosierte seg med var andre rusmiddelbrukere, og vinduene i huset hans var vanligvis tildekt med hvite laken. Taylor sa senere at: "I had gotten really bad. I mean my place was almost like a crack house."
Investeringer
Taylor startet selskapet All-Pro Products i sitt siste år i NFL. Selskapet ble børsnotert med aksjer til 5$, og tredoblet i verdi i sin første måned. Aksjeprisen steg til $16,50, og Taylors andel hadde da en verdi på over $10 millioner. Selskapet stanset produksjon ikke lenge etter og Taylor, som aldri solgte sin andel, tapte flere hundre tusen dollar. Han hadde blitt svindlet av flere medlemmer av penny stock-selskapet Hanover Sterling & Company, som hadde shortsolgt selskapets aksjer og gjort dem verdiløse. Securities and Exchange Commission fant at de hadde manipulert aksjeprisen, som økte drastisk mens selskapet selv tapte over $900 000. Taylor hadde også skapt problemer for seg selv; i 1997 erklærte han seg skyldig i skattefusk, og i 2000 ble han dømt til tre måneders husarrest, fem års betinget fengsel og 500 timer med samfunnstjeneste for skatteunndragelse.
TV-arbeid
Etter spillerkarrieren var over holdt Taylor flere TV-stillinger. Han jobbet først som analytiker for TNT Sunday Night Football. Han var også en fribryter for en kveld da han slo Bam Bam Bigelow under World Wrestling Federations WrestleMania XI. Han jobbet også som ekspertkommentator for kampsportprogrammet Toughman på FX. Den 4. september 1995 pensjonerte Giants Phil Simms' trøye under halftime i en kamp mot Cowboys (Taylors trøye hadde blitt pensjonert året før). Simms feiret øyeblikket ved å kaste en pasning til Taylor. Simms mimret senere, "[a]ll of a sudden it kind of hit me, I've put Lawrence in a really tough spot; national TV, he's got dress shoes and a sports jacket on, and he's had a few beers and he's going to run down the field and I'm going to throw him a pass." Simms vinket Taylor ned banen, og kastet pasningen etter at Taylor hadde løpt 30–40 yards. Taylor sa senere at han hadde vært mer nervøs akkurat da enn under noen plays i løpet av sin karriere, "I'm saying to myself (as the pass is being thrown), 'If I drop this pass, I got to run my black ass all the way back to Upper Saddle River because there ain't no way I'm going to be able to stay in that stadium'." Da Taylor tok imot pasningen fikk han stående applaus fra publikum.
Filmer og videospill
Taylor prøvde seg som skuespiller og spilte en rolle som i stor grad var lik ham selv i Oliver Stones Any Given Sunday. Han spilte seg selv i HBO-serien The Sopranos og filmen The Waterboy. Han hadde også en rolle i 2000-versjonen av Shaft. Han var stemmeskuespilleren til den gale tidligere amerikansk fotballspilleren B.J. Smith i videospillet Grand Theft Auto: Vice City. Karakteren gjorde narr av hvordan Taylor selv hadde blitt sett på som en skummel og ruset person. Han hadde også stemmen sin i spillene Blitz: The League og oppfølgeren, som var delvis basert på hans tid i NFL. Han hadde også en rolle i den kristne filmen Mercy Street med Eric Roberts og Stacy Keach i 2000 og fengselsfilmen In Hell med Jean-Claude Van Damme i 2003.
Innlemmelse i Hall of Fame
Da Taylor var kvalifisert til innlemmelse i Pro Football Hall of Fame i 1999 var det noe usikkerhet om hvorvidt hans livsstil og rusmiddelbruk ville skade sjansene hans på å bli stemt inn. Det viste seg at det ikke var noen grunn til bekymring etter at han ble stemt inn i første runde. Sønnen Lawrence Taylor Jr. holdt introduksjonstalen under selve seremonien. Taylors ekskone, hans tre barn og foreldrene var i publikum, og Taylor anerkjente dem i sin tale ved å si "thank you for putting up with me for all those years." Han takket også Wellington Mara, tidligere eier av Giants, for å ha støttet ham, "[h]e probably cared more about me as a person than he really should have."
Selvbiografi
I 2004 lanserte Taylor en selvbiografi kalt LT: Over the Edge. Taylor beskrev ofte sin tid i NFL, hvordan han spilte uten omtanke for egen helse og rusmisbruket som "L.T."-periodene i livet hans. Han beskrev "L.T." som en adrenalinjunkie som levde livet sitt på kanten. I 2003 sa han at "L. T. died a long time ago, and I don't miss him at all ... all that's left is Lawrence Taylor."
Reklamearbeid og TV
I juli 2006 var Taylor på forsiden av en utgave av Sports Illustrated dedikert til tidligere idrettsutøvere. I magasinet sa Taylor at golf hadde vært en av grunnene til at han hadde forlatt sin gamle livsstil. Han var med på åstifte eXfuze, et multi-level marketing-selskap basert i West Palm Beach i Florida. Sammen med andre tidligere spillere, som Eric Dickerson og Seth Joyner, var han talsperson for Seven+, en urtedrikk produsert av selskapet. Sønnen Brandon registrerte seg som spiller for Purdue Boilermakers. Taylor deltok i den åttende sesongen av Dancing with the Stars, hvor han danset med Edyta Śliwińska. Han ble eliminerte i den syvende uken.
Juridiske problemer
Taylor begynte igjen å ha et problematisk privatliv i 2009. Den 8. november ble han arrestert i Miami-Dade County i Florida etter å ha rømt åstedet etter en bilulykke. Han hadde tidligere gjort det samme i 1996 da han totalvraket sin Lexus i en ulykke og forlot åstedet, da han ikke trodde det var nødvendig å rapportere det siden det kun var han selv som var involvert i ulykken. Han ble frigitt med en kausjon på $500 og den andre føreren saksøkte ham senere for $15 000.
I mai 2010 ble han igjen arrestert, for å ha hatt sex med en 16 år gammel jente i en Holiday Inn i Montebello i New York. Han ble siktet med lovfestet voldtekt av tredje grad for seksuell omgang med en mindreårig. Han ble også siktet med kjøp av seksuelle tjenester for å angivelig ha betalt jenten $300. Jenta ble representert av kjendisadvokaten Gloria Allred da Taylor erklærte seg skyldig 22. mars 2011, og ble dømt til seks år betinget fengsel som del av en påtaleavtale hvor han erklærte seg skyldig i misdemeanors of seksuell mishandling og kjøp av sex. Han ble også registrert som en lavrisiko sexforbryter av første nivå. Den 26. oktober 2012 avviste en domstol offerets anklage om at Taylor overfalt henne.
🇵🇪 bor Taylor i Pembroke Pines i Florida. Den 9. juni 2016 ble Taylors kone arrestert for vold i nære relasjoner i Florida etter å ha kasetet "et ukjent objekt" som traff Taylor i bakhodet.
I mai 2017 auksjonerte Taylor bort miniversjonen av Vince Lombardi-troféet han vant i Super Bowl XXV. Måneden etter erklærte han seg skyldig for å ha kjørt i beruset tilstand etter at han kolliderte i en parkert politibil i Palm Beach County 2. september 2016. De to blåseprøvene han tok fem timer etter kollisjonen viste et nivå på ,082 og ,084 som var like over den lovlige grensen på ,080 i Florida.
Seriespill
* Uoffisiell statistikk (sacks ble ikke en offisiell statistikk før i 1982); dette antallet er inkludert i Taylors biografi i Pro Football Hall of Fame og regnes som korrekt.
† Inkludert Taylors 9,5 uoffisielle sacks som nykommer er totalen 142.
Konrad Gustav Knudsen
Konrad Gustav Knudsen (født 19. august 1890, død 16. juni 1959) var en norsk politiker, maler og journalist, mest kjent for å invitere Lev Trotskij til å søke asyl i Norge.
Konrad Knudsen var født i Drammen, faren var maler, og Konrad tok samme yrke. Han avsluttet handelsskolen i 1904, og arbeidet som maler i Drammen inntil 1908, da han reiste til USA. Der arbeidet han som maler, tømmerhogger, bygningsarbeider, og ble etterhvert redaktør i en lokal norskspråklig avis.
Han kom tilbake til Drammen i 1920, og var arbeidsleder for malere inntil 1923, da han fikk en stilling som redaktør i avisen «Fremtiden». Fra 1921 hadde han forskjellige verv innen Arbeiderpartiet, og ble innvalgt på Stortinget i 1937 for Buskerud, der han var inntil 1957.
I 1935 inviterte han Trotskij til Norge, og Trotskij bodde opprinnelig i huset som Knudsen leide på Veksal i Heradsbygda utenfor Hønefoss. Etter et innbrudd av NS-hird sommeren 1936 grep regjeringen inn, og justisminister Trygve Lie bestemte at Trotskij skulle flytte.
Under andre verdenskrig var Knudsen først i Sverige, deretter i Canada og USA, hvor han arbeidet for Regjeringens infomasjonskontor, og i riksrevisjonen. Han var utnevt som riksrevisor i Stortingets riksrevisorkollegium fra 1949 til 1957.
Pollfossen
Pollfossen er ei foss i elva Otta i Skjåk kommune i Innlandet. Den har en total fallhøyde på 81 meter over en lengde på drøyt en halv kilometer.
Giacomo Piccolomini
Giacomo Piccolomini (født 31. juli 1795 i Siena i Storhertugdømmet Toscana, død 17. august 1861 i Siena) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble utnevnt in pectore til kardinal i juli 1844 av pave Gregor XVI, utnevnelsen publisert i april 1845, med Santa Balbina all'Aventino som tittelkirke, og skiftet senere til San Marco.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Poecilobactris
Poecilobactris er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, lang og tynn, blank, rødoransje og svart trebukk. Antennene, oversiden av hodet, midtpartiet av pronotum og mesteparten av dekkvingene er svarte, forøvrig er den rødoransje. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum er sylindrisk. Dekkvingene har rader av grove punkter og én opphøyd lengderibbe.
Levevis
Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Kenya og Tanzania.
Eurovision Song Contest 1986
Eurovision Song Contest 1986 var den 31. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert av NRK lørdag 3. mai 1986 i Grieghallen i Bergen. Dette var første gang konkurransen ble arrangert i Norge – takket være Bobbysocks' seier med «La det swinge» året før. Åse Kleveland var programleder, og Egil Monn-Iversen var musikalsk leder for Kringkastingsorkestret. Dette ble også Sissel Kyrkjebøs store gjennombrudd som artist, da hun opptrådte i pausen med «Nystemten».
Til sammen deltok 20 land. Island debuterte i konkurransen, mens Nederland og Jugoslavia var tilbake etter fraværet i 1985. Samtidig trakk Hellas og Italia seg.
Bergen blir vertsby
Da Bobbysocks vant konkurransen i 1985 med «La det swinge», fulgte nærmest en nasjonal folkefest i Norge. Dette var Norges første seier i konkurransen, og dermed fikk Norge også arrangere konkurransen for første gang året etter. Men midt i seiersrusen oppsto det også raskt en lokaliseringsdebatt om hvor finalen i 1986 skulle holdes. Flere byer kom raskt på banen, blant andre Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger. Etter lange sonderinger falt valget på Bergen og Grieghallen, og beslutningen ble offentliggjort av kringkastningssjef Bjartmar Gjerde direkte på Dagsrevyen sommeren 1985. Arenaen Grieghallen ligger sentralt i Bergen og sto ferdig i mai 1978. Hallens hovedkonsertsal, Griegsalen, har 1610 sitteplasser. Dette var langt lavere enn året før, da rundt 7500 publikummere var på plass i Scandinavium. Stavanger Forum hadde vært den hardeste konkurrenten til Grieghallen, og NRK la den norske finalen i 1986 til Stavanger som et slags plaster på såret.
Island debuterer
Finalen ble lagt til lørdag 3. mai, og 20 land stilte til start – en tangering av rekorden fra 1978, 1981 og 1983. Island debuterte i konkurransen, etter å ha fått på plass en fast satellittforbindelse med resten av Europa. Island hadde riktignok sendt konkurransen i opptak siden 1970, og direkte fra og med 1983. Men den islandske kringkasteren RÚV hadde holdt tilbake en deltakelse i frykt for å måtte ta på seg kostnadene ved en eventuell seier. I 1986 var imidlertid teknikken og økonomien god nok til at sagaøya kunne stille i konkurransen for første gang. Dermed deltok hele Norden for første gang i konkurransen.
Elisabeth Løland
Elisabeth Løland (født Morfjord den 4. september 1984 i Fetsund) er en norsk politiker (KrF). I perioden 2019 - 2021 var hun politisk rådgiver for barne- og familieminister Kjell Ingolf Ropstad. Hun var leder i KrFU 2010-2013. Etter valget var hun først kommunikasjonssjef og senere assisterende generalsekretær ved partiets landskontor.
Eurovision Song Contest 1986
Island debuterer
Nederland og Jugoslavia var tilbake etter fraværet året før, mens Italia trakk seg av ukjente grunner. Hellas var opprinnelig blant deltakerne, men trakk seg kort tid før finalen – angivelig på grunn av at finalen kolliderte med den gresk-ortodokse påsken. Hellas hadde til og med holdt en nasjonal finale, som Polína og låten «Vangón-li» (gresk transkripsjon av det franske ordet for sovevogn, wagon-lit) hadde vunnet. Sangen skulle vært nummer 18 ut i finalen i Bergen. Dermed sank deltakerantallet fra 21 til 20.
Sendingen
Finalen var NRKs største tv-produksjon til da, og showet ble en stor mulighet for kringkasteren og Norge å vise seg frem for et større internasjonalt publikum. I innledningen til showet, og i postkort-filmene før hvert bidrag, viste NRK bilder av Bergen og vakker, norsk natur. «Det skulle se litt storslått ut, litt nært og menneskelig, og da har du en sending som går inn hos publikum, stort sett», sa showets produsent John Andreassen i et intervju med NRK i 2015.
Sendingen startet med en kortfilm av norsk natur, nordlys, fjorder, sjø og hav. Underveis i filmen ble det vist akvareller av norsk natur, ført i penselen av maleren Kåre Tveter. Mot slutten av filmen kom Bergen by til syne, filmet fra Ulriken. Deretter dukket Grieghallen opp, som «åpnet» seg og tok seerne med inn i Griegsalen og dens 1600 tilskuere. I salen satt blant andre kronprinsfamilien: daværende kronprins Harald, kronprinsesse Sonja, prinsesse Märtha Louise og prins Haakon Magnus.
Elisabeth Løland
Løland ble valgt til sentralstyremedlem i KrF fra landsmøtet 2013. Hun har vært fylkestingsrepresentant for KrF i Østfold (2007–2011) og leder i Østfold KrFU.
Hun gikk på Tomb videregående skole og har blant annet studert russisk ved Universitetet i Oslo.
Eurovision Song Contest 1986
Sendingen
Scenedekoren etterlignet norsk vintermiljø, med store gjennomsiktige «iskrystaller» som kunne dreies, flyttes og lyssettes – alt etter behov. Scenedekoren var laget av scenograf Per Fjeld, og lyssettingen ble utført av lysmester Asbjørn W. Hagen. Til venstre på scenen satt Kringkastingsorkestret, med rundt 60 musikere kledd i hvitt. Orkesteret var under ledelse av Egil Monn-Iversen, i tillegg hadde de fleste deltakernasjonene egne dirigenter som ledet orkesteret under sitt respektive bidrag. Midt på scenen var det en stor trapp opp til bakrommet og artistenes green room.
Kjolespekulasjoner
Ned den store trappen kom programleder Åse Kleveland gående i en fotsid kjole i «sølvskimrende silke, overbrodert med perler, stener og paljetter, med syrinfarget skjørt under», ifølge kommentator Knut Bjørnsen. . På forhånd hadde pressen spekulert intenst på hva slags kjole Kleveland skulle ha på seg under sendingen. Kjolespekulasjonene var så omfattende at Kleveland selv ble overrasket. I et intervju med NRK i 2007 sa hun: «Hysteriet omkring hva jeg skulle ha på meg, var ikke til å tro. Det var dager da jeg trodde det skulle kom opp ukebladjournalister av undertøysskuffen min».
Kleveland åpnet showet med å ønske velkommen på en rekke språk, før hun sang musikkstykket «Welcome to Europe», komponert for anledningen av Egil Monn-Iversen. På slutten av stykket hadde Monn-Iversen komponert inn eurovisjons-fanfaren «Te Deum» og elementer fra «I Dovregubbens hall». I teksten sang blant annet Kleveland «Soon we will know who'll be the best – in the Eurovision Song Contest» (norsk: snart får vi vite hvem som blir den beste – i Eurovision Song Contest).
Deretter holdt Kleveland en introduksjon på engelsk og fransk, der hun uttrykte stor glede over at Norge omsider hadde æren av å arrangere finalen. Blant annet sa Kleveland at Norges vei i Eurovision Song Contest har «vært ganske tornefull, faktisk. Så du kan se for deg hvor glade vi ble da vi omsider vant i fjor». Hele sendingen fra Grieghallen varte i 2 timer og 43 minutter og hadde et potensielt publikum på 700 millioner seere i 33 land.
Startrekkefølgen var avgjort ved loddtrekning høsten før. Luxembourg åpnet sendingen som det 500. bidraget i konkurransens historie, mens Portugal avsluttet sendingen. Norge fikk startnummer fire. Hvert land ble introdusert av en kort postkort-film med bilder fra ulike steder i Norge, og deretter med bilder av landets deltaker. Postkort-filmen ble avsluttet med et postkort der det sto «Hilsener fra Norge» på deltakerlandets eget språk.
Norges bidrag
Den norske finalen var den største til da og ble for første gang arrangert utenfor Oslo. Stedet var Stavanger Forum, og finalen ble arrangert lørdag 22. mars med Jarl Goli som programleder. I konkurranse med ni andre låter, vant Ketil Stokkan med sin egenkomponerte sang, «Romeo». Sangen fikk ingen stor kommersiell suksess i Norge, men lå fire uker på den norske singellisten med femteplass som beste notering. Albumet Romeo solgte bare 7500 eksemplarer, og plateselskapet Slagerfabrikken tapte rundt 750 000 kroner på lanseringen. Selskapets Audun Tylden innrømmet senere at de hadde forregnet seg: «Vi trodde vi skulle få mer igjen efter alle pengene og all innsatsen vi la ned i Bergen. Det har aldri skjedd at en norsk Grand Prix-artist har solgt så dårlig.» hevdet Tylden.
I Eurovision Song Contest dirigerte Egil Monn-Iversen det norske bidraget. Sammen med artist Ketil Stokkan var koristene Kari Gjærum, Sigvart Dagsland og Frank Ådahl på scenen. I tillegg deltok Jonny Nymoen og Olav Klingen fra Great Garlic Girls. De var utkledd som Romeo og Julie i pantomime-stil og utførte et dansenummer kreert av koreografen Simen Sand. Dette var første gang dragartister deltok i Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest.
Tross den originale og livlige fremføringen fikk det norske bidraget bare 44 poeng og en tolvteplass. Stokkan representerte Norge på nytt i Eurovision Song Contest 1990 med «Brandeburger Tor», mens to artister fra Great Garlic Girls deltok i Melodi Grand Prix 2006 under navnet Queentastic.
Knut Bjørnsen kommenterte sendingen for NRK Fjernsynet og NRK P1 og P2. Sendingen ble sendt i stereo på radio. Den norske juryen satt i Oslo, og journalist Nina Matheson leste opp de norske poengene under avstemningen.