cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
«Admiral Nakhimov»
Tjeneste
Kort etter kommandoheisingen ble «Admiral Nakhimov» sendt til Vladivostok, hit skipet ankom i mai 1889 og ble flaggskip for den russiske Stillehavseskadre. I september 1891 returnerte krysseren til Østersjøen til ettersyn. I juli 1893 besøkte «Admiral Nakhimov» New York City og deretter den franske flåtebase i Toulon som deltager i en russisk eskadre. Deretter gikk det til Vladivostok igjen, med tjeneste i fire år, hvor skipet blant annet var til stede ved overtakelsen av Port Arthur.
I 1898 vendte krysseren tilbake til Østersjøen for å bli ettersett og modernisert. I november 1899 ble «Admiral Nakhimov» igjen sendt ut til Stillehavseskadren og gjorde tjeneste der til 1903, hvorpå skipet returnerte til Østersjøen.
Da den russisk-japanske krig brøt ut i 1904, ble «Admiral Nakhimov» en del av den 2. Stillehavseskadre som ble opprettet i Østersjøen for å slutte seg til 1. Stillehavseskadre i Port Arthur. I oktober 1904 stevnet eskadren mot Det fjerne østen, og som den kraftigste russiske panserkrysser ble Nakhimov en del av 2. slagskipsgruppe sammen med tre eldre slagskip. Den 27. mai 1905, hvor slaget ved Tsushima begynte, var krysseren det åttende og siste skip i den russiske linje. Den ble rammet omkring 30 ganger, mest av de japanske panserkryssere, men trass i et tap på 25 drepte og 51 sårede besetningsmedlemmer var den fortsatt kampdyktig.
Skytingen fra Nakhimov resulterte i lette skader på panserkrysseren «Iwate», som ble rammet av tre 20,3 cm granater. Etter mørkets frembrudd, da de overlevende russiske skip ble angrepet av japanske torpedobåter og jagere, tente Nakhimov sine projektører, og var dermed fullt synlig. Mellom klokken 21.30 og 22 ble krysseren rammet i stevnen av en torpedo, og stod ikke til å redde. Besetningen forlot skipet neste morgen, og det sank om formiddagen den 28. mai, nær Tsushima.
Lag-EM i friidrett 2010
Lag-EM i friidrett 2010 (europamesterskapet i friidrett for lag) ble arrangert i Bergen, Budapest, Beograd og Marsa i 2010.
28. serierunde i Premier League 2021/22
28. runde i Premier League 2021/22 startet lørdag 5. februar kl. 13:30 med oppgjøret mellom og  på King Power Stadium i Leicester, runden avsluttet mandag 7. mars kl. 21:00 med oppgjøret mellom og.
Denis Dimitrov
Denis Dimitrov (født 10. februar 1994 i Montana) er en bulgarsk sprinter. Han har personlig rekord på 10,16 på 100 meter, satt i 2013. Han vant 100 meter ved Balkanmesterskapet i friidrett 2013, og har sølv fra både junior-EM i 2013 og U23-EM i 2015.
Idrettskarriere
Dimitrov deltok ved Lag-EM i friidrett 2010, der Bulgaria deltok i Third League. Der deltok han på Bulgarias stafettlag på 4 x 100 meter, som kom på 2.-plass i denne øvelsen.
Bulgaria deltok i Second League ved Lag-EM i friidrett 2014, etter at de rykket ned en divisjon året før. Igjen kom han på 2.-plass på 100 meter, med tiden 10,55. Sveitsiske Pascal Mancini vant denne øvelsen. Bulgaria kom på 3.-plass sammenlagt i lagkonkurransen, og beholdt plassen i Second League. Ved Balkanmesterskapet i friidrett 2014 fikk han bronse på 100 meter, og ved EM i friidrett 2014 ble han slått ut i semifinalen, der han løp på 10,98.
Han deltok på 60 meter ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha. Han satte personlig rekord på 6,65 i innledningsheatet, men ble slått ut i semifinalen der han løp på 6,66 og fikk 11. beste tid der. I juni deltok han ved Lag-EM i friidrett 2015, der Bulgaria deltok i Second League. Her vant han både 100 meter og 200 meter. 100 meter løp han på 10,34, og på 200 meter satte han personlig rekord på 21,38. I tillegg kom Bulgaria på 3.-plass på 4 x 100 meter. Dimitrov var dermed en sterk bidragsyter til at Bulgaria kom på 2.-plass i lagkonkurransen, og rykket opp til First League.
I juli 2015 deltok han ved U23-EM i friidrett, 22 år gammel. Der kom han på 2.-plass på 100 meter med tiden 10,34, én hundredel bak italienske Giovanni Galbieri.
If You Love Me, Baby
If You Love Me, Baby (også kjent som «Take Out Some Insurance on Me, Baby» er en sang skrevet av profesjonell låtskriver Charles Singleton og Weldenese Hall. Sangen er mest kjent fordi den ble covret av en rekke britiske band tidlig på 1960-tallet, aller mest kjent Tony Sheridan og The Beatles, da under navnet the Beat Brothers. Sangen ble en B-side to ganger, under hvert sitt navn, i 1964, da The Beatles ble verdenskjent. Som «If You Love Me, Baby» var dem B-side til «Ain't She Sweet», og som «Take Out Some Insurance on Me, Baby» var den B-side til «Sweet Georgia Brown»
Jorge Ibargüengoitia
Jorge Ibargüengoitia Antillón (født 22. januar 1928 i Guanajuato – død 27. november 1983 i Mejorada del Campo) var en meksikansk forfatter. Han studerte i New York med et stipend fra grunnlaget Rockefeller og var professor i UNAM og UDLAP.
Han døde i flyulykken Avianca Flight 011.
Dione (mytologi)
Dione (gresk: Διώνη, Diṓnē) var i henhold til gresk mytologi en opphavelig gudinne som tilhørte titanene s slekt og hadde tilknyttet seg et orakel. Med Zevs hadde hun datteren Afrodite, og én oldtidskilde beskrev henne som Zevs' hustru. Hun er hovedsaklig kjent fra Homers Iliaden, femte sang, hvor hun pleiet sårene til sin datter Afrodite.
Navnet
Hennes navn tolkes gjerne som hunkjønnsformen av genitiv for greske Zevs, det vil si «Dios» («av Zevs»). Andre gudinner hadde også en variant av det samme navnet: en datter av Atlas som ble gift med Tantalos; en av hyadene («de regnfylte»); en av nereidene; og en datter av Uranos som også ble kalt for Baaltis og identifisert med den fønikiske gudinnen Ba‘alat Gebal. Ettersom Afrodite var datter av Dione, ble kjærlighetsgudinnen tidvis kalt for Dionaea og selv Dione. Julius Cæsar ble følgelig tidvis kalt Dionaeus Cæsar, siden han hevdet å nedstamme fra Venus (Afrodite).
Etter at forskerne Ventris og Chadwick på 1950-tallet hadde klart å dechiffrere Linear B-skriften, ble omtale av en gudinne ved navn Di-u-ja funnet på leirtavler. Man anså at hun tilsvarte en kvinnelig utgave av Zevs, identifisert som Dione: hun kan ikke være identisk med Hera siden sistnevnte gudinne blir navngitt som e-ra i skrifttavlene fra Pylos og Teben. At det eksisterte en helligdom for gudinnen Diwija (di-wi-ja/di-u-ja) tyder på at hun var meget viktig i den mykenske tiden, men i den følgende utviklingen av den arkaiske og antikke greske religionen mistet hun betydning, og kulten hennes døde ut.
Dyrkelse
I den tiden da Strabon levde, ble Dione dyrket ved en hellig lund i nærheten av Lepreon på vestkysten av Peloponnes. Hun ble også dyrket som ektefelle ved Zevstempelet, særlig ved hans orakel i Dodona i nordvestlige Hellas. Herodotos kaller dette det eldste orakelet i Hellas, og nedtegnet to beslektede redegjørelser om hvordan den ble opprettet: prestene ved Teben i Egypt fortalte ham at to prestinner hadde blitt røvet av pirater fra Fønikia, en ble tatt med til Libya og den andre til Dodona, og der på hvert sitt sted fortsatte de deres tidligere religiøse ritualer. Prestinnen ved Dodona hevdet at to svarte duer hadde fløyet til Libya og til Dodona, og beordret at det ble opprettet orakler for Zevs. Både Homer og Herodotos gjør Zevs til hovedguddommen ved stedet, men en del forskere har foreslått at Dodona opprinnelig tjente som en kultsenter for en jordgudinne. Andre steder ble hun identifisert med Rhea eller Gaia. Siden mange inskripsjoner avdekket på stedet nevner både «Dione» og «Zevs Naios» antar man at også Dione var delaktig i orakelet. Ved overgangen til den klassiske epoken var Diones rolle og betydning i Hellas redusert til et aspekt av Zevs' mer kjente ektefelle Hera, men det skjedde aldri aldri i Dodona.
På skulpturfrisen av Pergamonalteret (100-tallet f.Kr.) er Dione plassert med navn og figur i den østlige tredjedelen av nordfrisen blant den olympiske familien til Afrodite. Plasseringen, som gjør henne til avkom av Uranos og Gaia, er homerisk og motsier teorien som ble fremmet av Erika Simon at alteret er organisert etter Hesiods beskrivelse. Diones mulige framtoning i det østlige gavlfeltet av Pergamonalteret ville også plassert som avkom etter Uranos og Gaia.
Litterære kilder
Mytologien som angår Dione er ikke fast og forenlig på tvers av de eksisterende kildene.
Homer
I femte sang av Iliaden, i løpet av det siste året av Trojakrigen, forsøkte Afrodite å redde sin sønn Aineias fra den voldsomme greske helten Diomedes, slik hun tidligere hadde berget sin favoritt Paris fra hans duell med Menelaos i tredje sang. Rasende jaget Diomedes gudinnen og drev sitt spyd etter henne og traff henne i hånden. Iris eskorterte Dione til Ares slik at hun fikk lånt hans hest for å komme seg tilbake til Olympos. Dione tok imot sin datter og trøstet henne med eksempler på andre guder som var blitt såret av dødelige. Dione leget hennes sår, og Zevs formante henne og bortviste henne fra slagmarken og omtalte henne som sin datter.
Hesiod
Dione er ikke nevnt i Hesiods behandling av titanene, men opptrer i Theogonien i hans liste over okeanidene. Det gjør Dione til en datter av Okeanos og Tethys.
Andre tekster
I Pseudo-Apollodorus' Bibliotheca er Dione inkludert blant titanene, der blir hun altså fremstilt som avkom av Gaia og Uranos. Apollodorus angir at hun var mor til Afrodite, og at Zevs var Afrodites far, men ifølge denne kilden var Dione ikke Zevs' hustru.
Genealogien, eller forordet til Gaius Julius Hyginus' Fabulæ, et sammendrag av andre, nå tapte bøker, listet Dione blant barna til Gaia og Aither, men det kan være en feil i avskriften.
Hesykhios fra Alexandria beskrev Dione på 400-tallet e.Kr. som mor av Bacchus (Dionysos) i oppslaget av henne i hans Alfabetiske samling av alle ord. Dette er uavhengig støttet av en skolia på Pindaros.
Kåre Gramer
Kåre Gramer (født 10. desember 1922 i Slagen, død 29. mai 2009 i Tønsberg) var en norsk sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland. Gramer var en av få som var medlem av både Osvald-gruppen og Milorg under andre verdenskrig.
Innsats under krigen
Kåre Gramer ble rekruttert til Osvald-gruppen våren 1944. Kort tid etter var han med å sprenge arbeidskontoret i Tønsberg. I likhet med flere av Osvald-gruppens medlemmer gikk Kåre Gramer over i Milorg etter at Osvaldorganisasjonen ble oppløst høsten 1944. I 2009 ble Gramer og andre gjenlevende medlemmer fra Osvald-gruppen lovet Krigskorset for deres innsats under andre verdenskrig. Stikk i strid med løftene til SV-leder Kristin Halvorsen fikk Gramer og andre gjenlevende medlemmer allikevel ikke utdelt korset.
Morten Conradi som har laget en dokumentar om Osvald-gruppen mente det var en «skam og skandale» at motstandsfolk ble behandlet på denne måten.
Carlprit
Rudi Schwamborn, bedre kjent under artistnavnene Carl Pritt, Carlprit og Riz Allah, (født 20. mai 1986 i Zimbabwe) er en tysk rapper. Han deltok i Melodi Grand Prix 2012, med gruppa Irresistible og sangen «Elevator». Han har også samarbeidet med tyske EDM-artister som Italobrothers og Manian.
The Canoes
The Canoes er en norsk supergruppe bestående av Hans Petter Aaserud fra bandet Trang fødsel, Erik Røe fra Baba Nation, Arne Hovda fra bandet The Getaway People og amerikanske Chris Barron, vokalisten i bandet Spin Doctors. Gruppen deltok i Melodi Grand Prix 2012 med låta «Seemed Like a Good Idea».
Ursknappen
Ursknappen er en topp på åsen Geitrabben på grensa mellom Nes i Viken og Nord-Odal i Innlandet. Den har en høyde på 504,5 meter over havet, og er det høyeste punkt i Nes kommune. 500 meter mot nordøst i Nord-Odal ligger toppen Torsonhøgda som såvidt er høyere, 504,6 moh.
Åsen inngår i et område som er foreslått vernet, men området domineres i all hovedsak av fattige vegetasjonstyper med trivielt artsmangfold. Skogen i Ursknappenområdet er for det meste veldig sterkt påvirket av tidligere tiders plukk- og gjennomhogster. I randsonene finnes også relativt store arealer med yngre skog og ungskog/hogstflater. Åtte av de vanligst forekommende signal- og rødlisteartene knyttet til eldre granskog er imidlertid påvist, alle med status «nær truet» (NT).
Gerry Goffin
Gerald Goffin (født 11. februar 1939 i Brooklyn, New York, død 19. juni 2014 i Los Angeles, California) var en amerikansk låtskriver. Goffin er mest kjent for sitt samarbeid med Carole King, som også var hans kone, tidlig i 1960-årene. Goffin ble kjent for å lykkes i å sette ord på det tenåringer følte, men ikke greide å uttrykke.
Felix Norrman
Idrettskarriere
Norrman deltok i Special Olympics 2019 i Abu Dhabi. Der fikk han gull individuelt i klassen D02.
Gerry Goffin
Goffin ble valgt inn i Rock and Roll Hall of Fame i 1990 sammen med King. Låtskriverparet fikk fem låter som nådde nummer ett på Billboard Hot 100. «Will You Love Me Tomorrow» med The Shirelles (1960), «Take Good Care of My Baby» med Bobby Vee (1961), «The Loco-Motion» med Little Eva (1962) og «Go Away Little Girl» med Steve Lawrence (1962). Etter samarbeidet med King lyktes han med to hits til, nå med Michael Masser: «Theme from Mahogany (Do You Know Where You're Going To)» med Diana Ross (1975) og «Saving All My Love for You» med Whitney Houston (1985).
Sergio Battistini
Sergio Battistini (født 7. mai 1963) er en italiensk tidligere fotballspiller som spilte midtstopper.
Huria Kristen Batak Protestan
Huria Kristen Batak Protestan (HKBP), (Den kristelig-protestantiske Batakkirke) er en luthersk kirke i Indonesia.
I 1861 innledet det Rheinische Missionsgesellschaft med misjonering på Batak-høylandet på Sumatra i Nederlandsk Ostindia. Kirken hadde pr 2016 rundt 4,6 millioner medlemmer, og er således en av verdens største lutherske kirker. HKBP ledes av Ompui Ephorus Willem Simarmata. Kirken er medlem av Det lutherske verdensforbund, av Christian Conference of Asia, av Kirkenes Verdensråd og av Vereinten Evangelische Mission (VEM).
I januar 2010 ble to av HKBPs kirker i Sibuhuan satt i brann.
Jose de San Martin kraftverk
Jose de San Martin (Timbues) kraftverk er et kombinert gasskraftverk og varmekraftverk med sekundær oljefyring ved elva Corondas nær byen Timbues i provinsen Santa Fe i det nordøstlige Argentina. Anlegget bruker kombinasjonssyklus (CCGT) og fyres med naturgass, lett fyringsolje eller subsidiært dieselolje.
Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 5825 MW fordelt på 3 x 275 MW Siemens turbiner fra 2008-2010.
Lerkeveien (Trondheim)
Lerkeveien (1–22) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den starter ved Peder Morsets veg, går nordover og deretter sørover i en bue, og ender ved Sisikveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter fuglenavnet lerke (Alaudidae).
Ding an sich
Ding an sich (tysk; «tingen i seg selv»), virkeligheten som den er i seg selv, uavhengig av vår erkjennelse av den.
Andreas Winter
Andreas Winter (født 18. juni 1984) er en norsk fotograf, bosatt i Molde.
Frøya (navn)
Frøya er et norsk kvinnenavn med norrøn opprinnelse. Navnet er nokså sjeldent, og er utenfor Norge mest utbredt i formene Freja og Freya.
Andreas Winter
Winter fotograferer landskap og mennesker. Han tar bilder til salgsutstillinger og utsmykking, samt markedsføring, magasiner og privat bruk. En milepæl var å levere bilde til Section Cover i British GQ Magazine, september 2017.
Winter har hatt utstillinger i Molde, Oslo, Åndalsnes og San Francisco. Sist aktuell som festivalkunstner under Norsk Fjellfestival i 2017.
Skilsøy
Skilsøy (tidligere også skrevet "Skjelsøen" og "Skjeldsøen") er et tettbebygd sted, en halvøy og vestligste punkt på Tromøya i Arendal kommune. Skilsøy lå i Tromøy kommune frem til kommunesammenslåingen 1. januar 1992.
Frøya (navn)
Etymologi
Frøya har opprinnelse i norrøne Freyja, en feminin form av mannsnavnet Freyr, som er dannet av norrøne *frauja, «mester, herre», eller norrøne *freyr og urnordiske *fraiwia, «fruktbar». Freyja også er den islandske formen av navnet.
Freja, Freya og Freia er nyere skrivemåter av Freyja.
Skilsøy
Opprinnelig var Skilsøy en øy på ca. 110 mål, adskilt fra Pusnes og resten av Tromøya av Grunnesund innerst i Fjellvig. Navnet kan komme av dette skillet, men kan også betegne at øya ligger i skillet mellom Galtesund og Tromøysund.
Tábor
Tábor (tysk: Tabor) er en by i regionen Syd-Böhmen i Tsjekkia. Byen har om lag 34,000 innbyggere (2021).
Frøya (navn)
Utbredelse
Frøya er kjent brukt som personnavn i Norge første gang i 1810. Formen Freja er kjent brukt i Sverige fra 1816, og var mest populær i Sverige på 1980- og 1990- tallet.
Ellen Scheel Aalbu
Ellen Scheel Aalbu (født 26. november 1968) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte 26 kamper på landslaget, blant annet da de tok sølvmedaljen i VM i fotball for kvinner 1991 uten at hun scoret mål, men også fire år tidligere da de vant EM i fotball for kvinner 1987 i Norge den 14. juni over Sverige. Hun ble Miss Football Universal i 1988, arrangert under det uoffisielle VM for kvinner i Kina, der Norge atter slo Sverige i finalen. Lagvenninnen Heidi Støre kom på en femteplass.
Frøya (navn)
Utbredelse
Freja har navnedag 23. januar i Sverige og 6. mai i Finland.
Ellen Scheel Aalbu
Ellen spilte mest for Idrettslaget Jardar der hun debuterte i 1984 med å score fire mål mot Vindbjart Fotballklubb fra Vennesla i Vest-Agder; dette var i 1. divisjon damer på Østlandet. Jardar IL var fra 1991 trent av hennes ektemann Jan-Erik Aalbu (født 1963). Ellen la støvlene i skapet i 1997 etter å ha spilt en sesong for en klubb på Lillehammer der de hadde bodd noen år, men jobbet videre for Norges Toppidrettsgymnas i Bærum. Andre klubber Ellen hadde vært med i var Øvrevoll BK (mikrolaget, før hun ble med i Jardar), Fossum Idrettsforening (friidrett og langrenn) og Njård IL (turn). Sønnen Andreas Aalbu (født 1990) ble også en aktet fotballspiller, som i 2015 signerte en kontrakt ut 2017-sesongen for Fredrikstad FK etter en overgang fra Bærum Sportsklubb.
Frøya (navn)
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Annen bruk av navnet
Frøya er et vanlig navn på kyr i Norge.
Tábor
Navn
Tábor er oppkalt etter fjellet Tabor i Israel, som av mange er antatt å være stedet for Kristi forklaring. Navnet ble en del av det tsjekkiske språket, og oversettes i dag som «leir» eller «leirområde».
Historie
Byen ble grunnlagt våren 1420 av Petr Hromádka fra Jistebnice og Jan Bydlínský fra Bydlín, som kom fra den mest radikale fraksjonen av husittene, og som kort tid deretter ble kjent som taboritter. Byen er kjent for årene med uavhengighet og konflikt med kirke og stat, og egalitarismen i bysamfunnet på denne tiden.
Den historiske viktigheten av byen Tábor endte først når byen ble inntatt av kong Georg av Podiebrad i 1452.
Inntil 1918 var Tábor en del av habsburgmonarkiet, i distriktet ved samme navn, et av de 94 Bezirkshauptmannschaften i Böhmen.
Geografi
Den historiske delen av byen ligger på toppen av en isolert bakketopp adskilt fra det omliggende landskapet av elven Lužnice, der denne bøyer av fra en nordlig til sørlig retning, samt av innsjøen, som husittene ga det bibelske navnet Jordán. Denne innsjøen, etablert 1492, er det eldste reservoaret av sin type i Sentral-Europa.
Selv om en stor del av de gamle festningsverkene har blitt revet, har Tábor (eller Hradiště Hory Tábor, «borgen på Táborfjellet», som det ble kalt i husittperioden) bevart mange minnesmerker fra sin berømte fortid. I sentrum av byen ligger Žižkas torg. Bare veldig smale gater fører til plassen, for å gjøre ankomsten til den mer vanskelig under en potensiell krig. Under plassen finnes en labyrint av tunneler. Befolkningen gravde ut kjellere og tunneler under sine hus og disse ble senere sammenkoblet. En kilometer lang seksjon av tunnelsystemet er åpent for publikum.
Midt på plassen står statuen av Jan Žižka, taborittenes hærfører. Her finnes også kirken Kostel Proměnění Páně na hoře Tábor («Kirken for Kristi forklaring på Taborfjellet»), bygget i 1516 i böhmisk renessansestil, samt rådhuset; i forbindelse med dette finnes et museum som inneholder minnesmerker fra husitt-perioden, som for eksempel gårdsvogner som ble ombygd til stridsvogner. Store deler av de gamle befestningene med det gamle Kotnov-tårnet og Bechyně-porten i nærheten av tårnet eksisterer fortsatt.
Tábors distrikter
Čekanice, Čelkovice, Hlinice, Horky, Klokoty, Měšice, Náchod, Smyslov, Stoklasná Lhota, Sídliště Nad Lužnicí, Větrovy, Všechov, Zahrádka, Záluží, Zárybničná Lhota.
Vennskapsbyer
Tábor er vennskapsby med følgende byer:
Skilsøy
Tidlig på 1800-tallet anla sakfører David Sommerfelt Weidemann, som da eide Pusnes gård, en bro over sundet. Senere ble sundet fylt helt igjen og Skilsøy forbundet med Tromøya.
Infrastruktur og samferdsel
Fylkesvei 409 heter Skilsøveien fra rundkjøringen ved Tybakken og ender ved Skilsøy fergeleie på Omsodden. I tillegg til Skilsøveien er det to gater på Skilsøy, Skilsøtoppen og Nedre Skilsø. Alle tre har postnummer og -sted 4818 Færvik.
Fra århundreskiftet og frem til 1961 gikk det passasjer- og bilferge (Skilsø erstattet av Skilsø II i 1936) mellom Skilsøy og Barbu. Bilfergen ble tatt ut av drift etter åpningen av Tromøybrua. I dag trafikkerer Skilsøferga AS’ Tromøy II innerste del av Galtesund med passasjerer mellom Skilsøy fergeleie og Tyholmen i Arendal sentrum. En del av passasjerfergens avganger korresponderer med Agder kollektivtrafikks rute 102 (buss) til Hisøy via Arendal sentrum.
Før den endelige traseen for Tromøybrua, fra Tybakken til Krøgenes over Tromøysund, ble bestemt, forelå det planer og alternativer for bro fra Skilsøtoppen over Tromøysund til Margaretestiftelsen, og fra Skilsøtoppen eller Pusnes til Fluet på fastlandet. Alternativene fra Skilsøtoppen ville i også krevd en ny, mindre bro fra Pusnes til Skilsøy.
Næring og industri
Fra 1700-tallet var Skilsøy forbundet med skipsverft og båtbygging, både gjennom Skjelsøen Skibsværft i Fjellvig øst på øya og aktiviteten på det som senere skulle bli Pusnæs Støberi & Mekaniske Værksted. Ved inngangen til 1900-tallet var de aller fleste husholdninger forsørget gjennom sjø- og skipsfart eller gjennom arbeid ved Pusnes Mek. Verksted.
Transportselskapet Olaf Knudsen & Co. AS i Møllebukta ved fergeleiet ble etablert i 1911 og driver transport med og av båter.
Krigsminne
På fjellknausen like sørvest for fergeleiet etablerte okkupasjonsmakten i 1942 en luftvernkanon i kaliber 3,7 cm. Denne ble senere supplert med en panservernkanon.
Tekken Tag Tournament
Tekken Tag Tournament er et spin-off-spill innen Tekken-serien, som kom ut 1999 på arkademaskiner, og i 2000 til PlayStation 2. En nyversjon kalt Tekken Tag Tournament HD kom ut i 2011 som en del av Tekken Hybrid.
Devra Davis
Devra Lee Davis, (født 7. juni 1946 i Washington, D.C.) er en amerikansk epidemiolog og forfatter.
Davis ble uteksaminert fra Taylor Allderdice High School i 1964. Hun er internasjonalt anerkjent for sine arbeider med sykdomsforebygging og helsepåvirkning fra miljøet. Hun satt i president Bill Clintons komité Chemical Safety and Hazard Investigation Board fra 1994 til 1999. Hun var grunnlegger og direktør for Center for Environmental Oncology, det første av sitt slag i verden. Hun har holdt foredrag på amerikanske og europeiske universiteter, og hennes forskning har fått omtale i store vitenskapelige publikasjoner så vel som å ha blitt gjengitt i sentrale medier som CNN, CSPAN, CBC og BBC. I de senere år har hennes oppmerksomhet rettet seg mot menneskelig eksponering for elektromagnetisk stråling, spesielt fra trådløse enheter som for eksempel mobiltelefoner og nettbrett, samt antenner og basestasjoner for å drive disse enhetene og som avgir elektromagnetiske bølger.
Hun har forfattet mer enn 190 publikasjoner for bøker, tidsskrifter og aviser, herunder The Lancet og Journal of the American Medical Association, Scientific American og The New York Times. Hun har også vært spaltist for blant annet Freakonomics, New York Times og The Huffington Post. I 2007 grunnla hun tankesmien Environmental Health Trust sammen med David Servan-Schreiber.
I 2009 var Davis blant deltakerne på et seminar på Seletun i Bergen, et kurssted eid av Norges Miljøvernforbund. Vertskap for seminaret var Sissel Halmøy som er leder for organisasjonen Folkets Strålevern som er en pasientorganisasjon for personer som mener å ha diagnosen el-overfølsomhet, samt Kurt Oddekalv i Norges Miljøvernforbund. Andre deltakere på seminaret var Olle Johansson, Carl F. Blackman og Cindy Sage. Samme år deltok hun på en annen konferanse i Stavanger som også var arrangert av Norges Miljøvernforbund, og hvor Anders Smith fra Helsedirektoratet deltok.
Kontroverser
Davis' funn og metoder om elektromagnetisk stråling og helserisiko har blitt kritisert av fagfeller, og i noen tilfeller blitt karakterisert som pseudovitenskap. I boken Disconnect har hun viet et kapittel til forsvar for den østerrikske forskeren Hugo Rüdiger som har publisert studier som viste helsefare ved mobilstråling, men som senere er blitt trukket tilbake etter avsløringer om forskningsjuks.
Michael Repacholi var i ti år leder for WHOs forskning på mulig helserisiko ved mobilstråling, uten å kunne finne holdepunkter for at det var en reell sammenheng som kunne gi anerkjenne diagnosen el-overfølsomhet. Samtidig var Gro Harlem Brundtland generaldirektør i WHO, hun påstå nettopp at hun ble syk av å bli utsatt for mobilstråling. I Davis' bok Disconnect blir det hevdet at Repacholi gikk til styret i WHO og hevdet at Brundtland var blitt gal, og at dette bidro til at hun året etter gikk av som generaldirektør. Repacholi har avfeid denne hypotesen som absurd.
Lag-EM i friidrett 2011
Lag-EM i friidrett 2011 (europamesterskapet i friidrett for lag) ble arrangert i Stockholm, Izmir, Novi Sad og Reykjavík i 2011.
Sisikveien (Trondheim)
Sisikveien (1–20) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den går nordvestover og deretter nordøstover fra Peder Morsets vei til Lerkeveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter fuglenavnet sisik (Carduelis). Den ble regulert i 1950 under navnet Måltrostvegen.
Scarabatermes
Scarabatermes er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, blank, brunlig skarabide. Hodet er stort og bredt, skovlformet. Pronotum er mye bredere enn langt, utinget foran, med rundede sider. Bakkroppen er svært oppsvulmet og stikker ut på sidene av og bak dekkvingene.
Levevis
Arten er knyttet til termitter av arten Neocapritermes brasiliensis.
Utbredelse
Arten lever i Colombia.
Hana Bartovská
Hana Bartovská (født 1936) er en tsjekkoslovakisk tidligere skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter for Tsjekkoslovakia.
Internasjonale mesterskap
VM på skøyter (deltatt 4 ganger)
Glareola
Glareola er ei slekt med sju arter i brakksvalefamilien (Glareolidae). Fem av de sju artene er monotypiske, mens to arter består av henholdsvis to og tre underarter.
Artene i Glareola karakteriseres av korte undere ekstremiteter, lange spisse vinger og lange gaffelformede stjerter. Størrelsen varier fra 15,5 til 26 cm og vekten ligger mellom 37 og 105 gram, avhengig av art. Flukten minner om svaler, og de kan fange insekter mens de flyr. Noen av disse artene er svært gode flygere, som har evnen til å migrere over lange strekninger. Brakksvalene er i hovedsak knyttet til våtmark, elver, elvemunninger og andre vassdrag i innlandet.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Maclean & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017)
Sosialnasjonalistisk forsamling
Sosialnationalistisk forsamling (SNA), er et ultranasjonalistisk politisk parti i Ukraina. Partiet ble opprettet i 2008 gjennom er sammenslåing av flere organisasjoner og grupper innen det ekstreme høyre og deler av nazistisk ideologi i den hensikt å etablere en sosial-nasjonalistisk stat. SNA ledes av Andrij Biletski, som også er sjef for Azovbataljonen. Partiet har den paramilitær grenen «Ukrainske Patrioter» som legitimerer politisk vold,, rasisme  og nynazisme som deler av sin ideologi. Partisymbolene er en variant av det nazistiske symbolet varghaken, som ble brukt av SS-divisjoner under andre verdenskrig.
Sent i november 2013 begynte både Sosialnasjonalistisk forsamling og Ukrainske patrioter et samarbeid med flere andre høyreekstreme organisasjoner i Ukraina. Samarbeidet førte til etablering av det politiske partiet Høyre Sektor. Sosialnasjonalistisk forsamling har også bånd til Svoboda.
Peder Morsets veg
Peder Morsets veg er en vei på Heimdal i Trondheim. Den går nordvestover og deretter nordøstover fra Sivert Thonstads vei til Lerkeveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter motstandsmann og lærer Peder Morset (1887–1943), som var sentral i motstandsarbeideret mot tyskerne i Selbu under andre verdenskrig. Veien ble regulert i 1950 under navnet Skogveien.
Abstrakt Algebra
Abstrakt Algebra var et svensk doom metal band som ble dannet av Leif Edling i 1994, da Candlemass ble oppløst. De ga bare ut ett album før de ble oppløst i 1997. De spilte inn en oppfølger som ikke kom ut før den var med som bonus-CD da Dactylis Glomerata (1998) av Candlemass ble gjenutgitt i 2008. Musikken er beslektet med Candlemass, og bandene hadde også mange felles medlemmer. Abstrakt Algebra gikk i noe mer eksperimentell retning.
Poly Bridge
Poly Bridge er et brobyggingsvideospill fra 2016 utviklet av Dry Cactus. I 2020 kom oppfølgeren til spillet, Poly Bridge 2, ut.
Sveits’ kvinnelandslag i håndball
Sveits’ kvinnelandslag i håndball er det kvinnelige landslaget i håndball for Sveits. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av Sveits’ Håndballforbund. Landslaget kvalifiserte seg til sin første internasjonale turnering i 2022.
Poly Bridge
I spillet tar en i bruk veier, treverk, stål, tau, ståltau og hydraulikk for å bygge broer over elver. En starter med en 2D-modell av området broen skal bygges, hvorpå man kan designe broen sin og derretter simulere om den holder seg. Spillet gjøres vanskeligere ved hjelp av ulike kjøretøy som skal over broen i forskjellige nivåer, geografiske trekk som kan være til hinder, et budsjett som gjør at en ikke kan bruke for mye materiale, i tillegg til at noen nivåer hindrer en i å bruke spesifikke materialer.
Sveits’ kvinnelandslag i håndball
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Sveits har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Poly Bridge
Spillet har over 100 ulike nivåer. Spillet har også et leaderboard som viser hvor billig broen man bygget var sammenlignet med alle andre. Det har også et innebygd verktøy for å eksportere simuleringen av broen en har bygd til en GIF.
Musikken i spillet ble komponert av Adrian Talens.
Verdenscupen i kappgang 1975
Verdenscupen i kappgang 1975 ble arrangert i Le Grand-Quevilly i Frankrike i 1975.
Sivert Thonstads vei
Sivert Thonstads vei (2–36) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den går fra Bjørndalen like nord for Heimdal sentrum nordøstover til Vestre Rosten ved Rosten på Tiller. Veien ble regulert i 1950 og oppkalt etter gårdbruker Sivert Thonstad (1844–1909). Thonstad var eier av gården Tonstad, og var ordfører i Klæbu årene 1880–1881 og 1894–1895, og Tillers første ordfører årene 1899–1904.
Verdenscupen i kappgang 1977
Verdenscupen i kappgang 1977 ble arrangert i Milton Keynes i Storbritannia i 1977.
Maren Benedicte Nystad Storslett
Maren Benedicte Nystad Storslett (samisk: Oskála Mákreda Ristiinná Márjjá Maren; født 1996), er en samisk politiker fra Kautokeino. Hun representerer Norske Samers Riksforbund (NSR).
Storslett er valgt som sametingsrepresentant fra Ávjovárri valgkrets for valgperioden 2021–2025 og er medlem av Oppvekst-, omsorgs- og utdanningskomiteen. Hun er parlamentarisk nestleder for NSRs sametingsgruppe og er medlem av Samisk parlamentarisk råd. Hun var vararepresentant på Sametinget i valgperioden 2017–2021.
Fra 2018 har hun vært leder av NSRs ungdomsutvalg, NSR Nuorat, og tiltredende medlem av NSRs landsstyre. I 2017–2018 var hun veiviser i prosjektet Samiske veivisere.
Vestnorsk transportarbeiderforening
Vestnorsk Transportarbeiderforening er den største fagforeningen for ansatte i transportbransjen på vestlandet. Fagforeningen ble opprettet i 1894, og var tidligere en del av Norsk Transportarbeiderforbund. Siden 2019 har foreningen vært en del av Fellesforbundet.
Fagforeningen har en lang historie tilbake til 1894, da den ble stiftet som Sandviken Arbeiderforening. Siden har foreningene gjennomgått en rekke sammenslåinger som har ført til at foreningen i dag er kjent som Vestnorsk Transportarbeiderforening.
Chiquito de la Calzada
Gregorio Esteban Sánchez Fernández alias Chiquito de la Calzada (født 28. mai1932 i Málaga, død 11. november 2017 i Málaga) var en spansk flamenco sanger og komiker. Hans karriere som sanger begynte som barn, og han jobbet i ulike teatre og auditorier i Spania og Japan.
Trys kryžiai
Trys kryžiai («Tre kors») er et monument i Vilnius i Litauen, utformet av den polsk-litauiske arkitekten og skulptøren Antoni Wiwulski.
Olav Gullvågs veg
Olav Gullvågs veg (1–13) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg nordover fra Einar Solstads vei til Anders Reitans veg. Veien ble oppkalt i 1964 etter journalist og forfatter Olav Gullvåg (1885–1961), som utga flere romaner, fortellinger, diktsamlinger og skuespill, deriblant Spelet om Heilag Olav fra 1954, som hvert år oppføres under Olavsfeiringen på Stiklestad i Verdal.
Trys kryžiai
Historie
Monumentet ble bygget i 1916 i Kalnų park på åsen Trys kryžiai (kalt Plikasis kalnas) på det stedet hvor det hadde stått tre trekors siden 1636. Disse trekorsene falt sammen i 1869 og makthaverne i Det russiske keiserdømmet lot de ikke bli gjenoppbygget. Det nye monumentet av Antoni Wiwulski ble reist i hemmelighet i 1916, men sprengt på ordret fra de sovjetiske myndighetene Den litauiske sosialistiske sovjetrepublikk 30. mai 1950, men ble bygget opp igjen og ferdigstilt 14. juni 1989.
De tre korsene er støpt i betong og malt hvite. dagens kors er 1,8 meter høyere enn de originale fra 1916. Fra åstoppen er det en flott utsikt over gamlebyen i Vilnius.
Jiří Kotrč
Jiří Kotrč (født 25. juni 1960 i Praha) er en tsjekkisk tidligere håndballspiller, som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.
Kotrč deltok for Tsjekkoslovakia i Sommer-OL i 1988.
Talisman (Neograss-album)
Talisman er det sjette studioalbumet fra Neograss, utgitt i 2021.
Albumet ble spilt inn i og mixet i Neovision Studio.
Lag-EM i friidrett 2013
Lag-EM i friidrett 2013 (europamesterskapet i friidrett for lag) ble arrangert i Gateshead, Dublin, Kaunas og Banská Bystrica i 2013.
William Lloyd Garrison
William Lloyd Garrison (født 10. desember 1805 i Newburyport, Massachusetts, død 24. mai 1879 i New York) var en fremtredende amerikansk motstander av slaveriet, journalist, suffragist og sosial reformator. Han er mest kjent som redaktør av avisen The Liberator, som han grunnla sammen med Isaac Knapp i 1831 og som ble utgitt i Massachusetts før slaveriet ble avskaffet ved konstitusjonell endring etter den amerikanske borgerkrigen. Han var en av grunnleggerne av American Anti-Slavery Society. Han fremmet «umiddelbar frigjøring» av slaver i USA. I 1870-årene var Garrison en fremtredende forkjemper for kvinners stemmerett.
Tidlig liv og utdanning
Garrison ble født den 10. desember 1805 i Newburyport, Massachusetts til Abijah Garrison og Frances Maria Lloyd. Abijah var sønn av innvandrere fra den britiske kolonien New Brunswick, dagens Canada. Under Act for the relief of sick and disabled seamen hadde Abijah Garrison, en kjøpmann, los og skipsfører fått amerikanske papirer og flyttet med sin familie til Newburyport i 1806. Under den amerikanske Embargo Act i 1807, hvis hensikt var å skade Storbritannia, forårsaket den en nedgang i amerikansk kommersiell skipsfart. Den eldste Garrison ble arbeidsledig og forlot familien i 1808. Garrisons mor skal ha vært en høy, sjarmerende kvinne med sterk religiøs karakter. Hun begynte å be William om å bevare hennes families navn Lloyd. Hun døde i 1823 i Springfield, Massachusetts.
Reformatoren
I en alder av 25 år sluttet Garrison seg til anti-slaveri-bevegelsen, senere kreditert i en bok fra 1826 av presbytanerpresten John Rankin, Letters from Slavery som tiltrakk seg oppmerksomhet. I en kort tid ble han assosiert med American Colonization Society, en organisasjon som fremmet bosetting av frigitte slaver til et territorium (nå kjent som Liberia) på vestkysten av Afrika. Selv om enkelte medlemmer av samfunnet oppmuntret til å gi frihet til slaver, anså andre flytting som et middel for å redusere antallet allerede frie svarte i USA. Noen medlemmer mente at å redusere frie svarte i samfunnet ville bidra til å bevare institusjonen for slaveri.
På slutten av 1829-1830 avviste Garrison offentlig kolonisering, og ba om unnskyldning for sine feil.
Garrison introduserte "The Black List", en spalte viet til korte rapporter om «slaveriets barbari, kidnapping, pisking og mord». For eksempel rapporterte Garrison at Francis Todd fra Garrisons hjemby, Newburyport, Massachusetts var involvert i den innenlandske slavehandel, og at han nylig hadde sendt slaver fra Baltimore til New Orleans på sitt skip «Francis». (Dette var hele lovlig, selv om USA hadde forbudt den internasjonale slavehandelen fra Afrika i 1807.)
Todd anla sak for ærekrenkelser i Maryland mot både Garrison og Lundy; han tenkte å få støtte fra pro-slaveridomstolene. Staten Maryland reiste også tiltale mot Garrison, var raske til å finne ham skyldig og dømte ham til å betale en bot på 50 dollar og saksomkostningene. (Anklagene mot Lundy ble droppet på grunn av at han hadde vært på reise da historien ble trykket.) Garrison nektet å betale boten og ble dømt til fengsel i seks måneder. Han ble løslatt etter sju uker da anti-slaveri filantropen Arthur Tappan donerte penger til boten. Garrison bestemte seg for å forlate Baltimore, og han og Lundy ble i minnelighet enige om å skille lag.
Liberator
I 1831 kom Garrison tilbake til New England, hvor han grunnla en ukentlig anti-slaveriavis, The Liberator, med sin venn Isaac Knapp. I den første saken uttalte Garrison:
Betalt abonnement for Liberator var alltid mindre enn opplaget. I 1834 hadde den to tusen abonnenter, og tre fjerdedeler av dem var svarte. Velgjørere betalte for å få avisen distribuert til innflytelsesrike politikere og offentlige tjenestemenn. Selv om Garrison avviste fysisk makt som et middel for å få slutt på slaveriet, tok hans kritikere kravet om umiddelbar frigjøring bokstavelig. Noen trodde han fremmet plutselig og total frigjøring av alle slaver, og betraktet ham som en farlig fanatiker. Nat Turners slaveopprør i Virginia bare sju måneder etter Liberator startet utgivelse, kom et ramaskrik mot Garrison i sør. En storjury i Nord-Carolina siktet ham for distribusjon av brennbart materiale, og Georgias lovgivende forsamling tilbød en 5 000 dollar belønning om han ble fanget og transportert til staten for å stilles for retten.
Liberator hadde gradvis fått en stor tilhengerskare i Nord-statene. I 1861 hadde den abonnenter over hele nord, så vel som i England, Skottland og Canada. Avisen ble sendt til statlige lovgivere, Guvernørens herskapshus, Kongressen og Det hvite hus. Etter slutten av borgerkrigen og avskaffelsen av slaveriet ved det Thirteenth Amendment, publiserte Garrison i siste nummer (nummer 1,820) 20. desember 1865 en "Valedictory"-kolonne. Etter gjennomgang av sin lange karriere innen journalistikk og årsaken til abolisjonismen, skrev han:
Organisasjon og reaksjon
I tillegg til publisering av Liberator, ledet Garrison organiseringen av en ny bevegelse som krevde total avskaffelse av slaveriet i USA. I januar 1832 hadde han fått nok tilhengere til å organisere New-England Anti-Slavery Society som den følgende sommeren hadde dusinvis av avdelinger og flere tusen medlemmer. I desember 1833 grunnla abolisjonister fra ti land American Anti-Slavery Society (AAS). Selv om New England-samfunnet ble omorganisert i 1835 til Massachusetts Anti-Slavery Society, noe som gjorde det mulig for statlige samfunn å danne seg i de andre New England-statene, forble det sentrum for anti-slaveribevegelsen i hele perioden etter borgerkrigen. Mange av samarbeidspartnerne ble organisert av kvinner som svarte på Garrisons appell til kvinner om å ta aktiv del i bevegelsen. Den største av disse var Boston Female Anti-Slavery Society, som skaffet midler for å støtte Liberator, publisere anti-slaveri-brosjyrer, og gjennomførte anti-slaveriaksjoner.
Formålet med American Anti-Slavery Society var å omvende alle amerikanere til filosofien om at «Slavehold er en avskyelig forbrytelse i Guds åsyn, og at sikkerhet til beste for alle parter, krever umiddelbart opphør uten forsinkelse». Trusselen fra organisasjoner mot slaveri og deres aktivitet resulterte i voldelige reaksjoner fra de som var positive til slaveri i både sør- og nordstatene, med mobb som brøt opp møter mot slaveri, angrep forelesere, raserte anti-slaveri kontorer, brente postsekker med anti-slaveri-brosjyrer, og ødela anti-slaveri presse. Store skuddpremier ble tilbudt i sørstatene for å fange Garrison, død eller levende.
Den 21. oktober 1835 omringet en mobb på flere tusen bygningen som huset Boston anti-slaveri kontoret. Garrison hadde avtalt å tale på et møte for Boston Female Anti-Slavery Society fordi den brennende britiske abolisjonisten George Thompson ikke var i stand til å holde sitt engasjement med dem. Møtelederen, Theodore Lyman overtalte kvinnene til å forlate bygningen, men da mobben hørte at Thompson ikke var innenfor, begynte de å rope på Garrison. Lyman var en trofast anti-abolisjonist, men ønsket likevel å unngå blodsutgytelse, og foreslo at Garrison skulle stikke av gjennom vinduet mens Lyman fortalte mobben at Garrison var reist. Mobben oppdaget og pågrep Garrison, bandt et tau rundt livet hans og dro ham gjennom gatene mot Boston Commons. De smurte han inn med tjære og fjær. Ordføreren grep inn og fikk Garrison arrestert og løp bort til Leverett Street Prison for å beskytte seg selv.
Senere liv og død
Senere i livet brukte Garrison mer tid hjemme med familien. Han skrev ukentlige brev til sine barn og tok vare på sin stadig syke kone, Helen. Hun hadde fått et slag 30. desember 1863 og var i økende grad begrenset til å oppholde seg i huset. Helen døde 25. januar 1876 etter at en sterk kulde forverret seg til lungebetennelse. En rolig begravelse ble holdt i Garrisons hjem. Garrison, overveldet av sorg og begrenset til sitt soverom med feber og alvorlig bronkitt, var ikke i stand til å delta. Wendell Phillips holdt en lovtale og mange av Garrisons gamle abolisjonistiske venner sluttet seg til ham for  kondolerere.
Garrison kom seg sakte fra tapet av sin kone og begynte å delta i spirituelle kretser i håp om å kommunisere med Helen. Garrison besøkte siste gang England i 1877, hvor han møtte George Thompson og andre gamle venner fra den britiske abolisjonistiske bevegelse. Garrison led av en nyresykdom og ble fortsatt svekket løpet av april 1879. Han flyttet til New York for å bo hos sin datter Fannys familie. I slutten av mai ble tilstanden hans verre, og hans fem gjenlevende barn kom for å være hos ham. Fanny spurte om han ville høre noen salmer. Selv om han ikke var i stand til å synge, sang hans barn hans favorittsalmer mens han slo takten med sine hender og føtter. Den 24. mai 1879 mistet Garrison bevisstheten og døde like før midnatt.
Han ble begravet i Forest Hills Cemetery i Bostons Jamaica Plain 28. mai 1879. Seremonien ble ledet av Theodore Dwight Weld og Wendell Phillips. Åtte abolisjonistiske venner, både hvite og svarte bar kisten. Flaggene ble firt på halv stang i Boston. Frederick Douglass, US Marshal, holdt minnetale i en minnegudstjeneste i en kirke i Washington, D.C., og sa:
Einar Solstads vei
Einar Solstads vei (1–11) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Sivert Thonstads vei østover til Vestre Rosten. Veien ble oppkalt i 1964 etter forfatter Einar Solstad (1892–1918). Veien ble regulert i 1950 under navnet Nordahl Griegs vei, etter forfatter Nordahl Grieg (1902–1943).
Alyssa Walker
Hun spilte collegefotball for Richmond Spiders fra 2016 til 2020, og for Iowa Hawkeyes i 2021. Foran 2022-sesongen signerte hun profesjonell kontrakt med IFK Kalmar i Sverige. Med ni mål på 23 kamper var hun svært delaktig i at Kalmar ikke rykket ned fra Damallsvenskan. Walker ble i oktober 2022 kåret til månedens spiller i ligaen.
I januar 2023 signerte hun en toårskontrakt med Brann i Toppserien.
Ootheca
Ootheca er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 26 arter.
Andre betydninger
I entomologien brukes begrepet ootheca som en term for egghylsteret hos kakerlakker og knelere.
Utseende
Små til middelsstore (3,4 - 7,4 millimeter), avlange, blanke, gulbrune til svarte bladbiller, oversiden ikke påfallende punktert og uten synlige hår. Dekkvingene kan være metallisk fargede. Pronotum er avrundet firkantet, mye smalere enn dekkvingene, som gjerne er litt utvidet bakover. Beina er middels lange, gule til svarte.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, medlemmer av denne slekten kan gjøre betydelig skade på bønner og andre belgvekster i Afrika.
Redd Barnas barnerettighetspris
Redd Barnas Barnerettighetspris (Barnerettighetsprisen) er en pris som deles ut av Redd Barna s norske avdeling. Prisen ble etablert under navnet Eglantyne Jebb-prisen og ble første gang tildelt Harald V i 2009.
Karel Jindřichovský
Karel Jindřichovský (født 28. september 1966 i Praha) er en tsjekkisk tidligere håndballspiller, som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.
Ole Øisangs vei
Ole Øisangs vei (1–10) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Industriveien nordøstover til Anders Reitans veg. Veien ble oppkalt i 1964 etter redaktør Ole Øisang (1893–1963). Veien ble regulert i 1950 under navnet Johan Bojers vei.
Karel Jindřichovský
Jindřichovský deltok for Tsjekkoslovakia i Sommer-OL i 1988.
Verdenscupen i kappgang 1979
Verdenscupen i kappgang 1979 ble arrangert i Eschborn i Vest-Tyskland i 1979.
Verdenscupen i kappgang 1981
Verdenscupen i kappgang 1981 ble arrangert i Valencia i Spania i 1981.
Cerochroa
Cerochroa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 12 arter.
Utseende
Middelsstore), ovale, matte, gulbrune bladbiller.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Orientbrakksvale
Taksonomi
Orientbrakksvala er nært beslektet med både brakksvale (G. pratincola), som den tidligere ble regnet som en underart av, og steppebrakksvale (G. nordmanni).
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Maclean & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017)
Utbredelse
Arten er utbredt fra det ekstremt sørlige Sibir, det østre Mongolia og nordøstre Kina (Heilongjiang) og sørover til det nordlige India, på Sri Lanka, i Sørøst-Asia og på Taiwan; lokalt også i Vest-Japan og på Ryukyuøyene. I tillegg avles arten i det sørlige Pakistan, samt på Filippinene og Borneo. Arten er dessuten observert flere steder i Europa, blant annet i Norge. Orientbrakksvala overvintrer i sør, ned mot Ny-Guinea og det nordlige Australia.