cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Det sene tunge bombardementet
Man vet enda ikke hva som forårsaket dette bombardementet. En teori er at Jupiters omløpsbane ble mindre og forårsaket at de ytre områdene i asteroidebeltet ble rensket. En del av disse himmellegemene skal så ha blitt sendt til det indre solsystemet på grunn av Jupiters gravitasjon. En annen teori er at et eller annet sted i solsystemet skal det ha skjedd en kraftig kollisjon som dannet en mengde løst steinmaterialer som senere ble asteroider. Nylig utførte datamodeller viser at de ytre planetenes gravitasjon kunne ha forårsaket at store mengder himmellegemer kom inn i det indre solsystemet.
Dumnonia
Kultur og industri
Kristendommen synes å ha overlevd i Dumnonia etter at romerne forsvant i henhold til et antall av sene romersk-kristne kirkegårder som vedvarte inn i postromerske tid. På 400- og 500-tallet var området etter sigende kristnet av barna til Brychan, en legendarisk konge fra sørlige Wales, og av helgener fra Irland som sankt Piran, fra Wales som sankt Petroc, og den kvinnelige helgenen Keyne fra West Country. Det var viktige klostre ved Bodmin i Cornwall og Glastonbury i Somerset; og dessuten i Exeter hvor det siden har blitt avdekket graver fra 400-tallet i nærheten av Katedralen i Exeter. Disse var sannsynligvis kirkegården til klosteret helliget sankt Bonifatius (om dette var angelsaksisk eller britonsk kloster er fortsatt et stridsemne). Sporadisk er korniske biskoper navngitt i ulike nedtegnelser inntil de underkastet seg Canterbury erkebispedømme på midten av 800-tallet. Systemet med kirkesogn var en utvikling som skjedde under normannerne.
Isebukta
Isebukta er ei havbukt på østkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger innafor Shimahalvøya og Atsumihalvøya. Byen Ise ligger på sørkysten av bukta og Nagoya ligger innerst i bukta.
Dumnonia
Bosetninger
I før-romersk tid hadde dumnonene en økonomi som var preget av mange individuelle bondegårder uten dominerende herskerelite. Rundt 55 e.Kr. hadde romerne etablert en festning med legionærer ved Isca Dumnoniorum, tilsvarende dagens Exeter, men vest for Exeter var området i stor grad ikke preget av romersk kultur og styre. Det meste av Dumnonia er bemerkelsesverdig for dets mangel på system av romerske villaer, skjønt det var et betydelig antall sør for Bath og rundt Ilchester, og for dets mange bosetninger som overlevde i den romano-britiske tiden. Som ved andre brytonske områder ble jernalderens bygdeborger, eksempelvis Cadbury Castle, befestet og forsterket i løpet av den post-romerske tiden av høvdinger eller konger. Andre bosetninger med høy status som Tintagel synes også ha blitt rekonstruert i løpet av denne perioden. Lokal arkeologi har avslørt at de isolert omkapslete gårdene kjent lokalt som «rounds» («rundinger») synes å ha overlevd etter at romerne forlot landet, men ble deretter erstattet på 500- og 600-tallet av gårder som ikke var omkapslet i henhold til brytonisk toponymiske ordleddet tre-.
Exeter, kjent for britonerne som Caer Uisc, var senere stedet for en betydningsfull saksisk kirke, men var fortsatt delvis bebodd av dumnonske britonere fram til 900-tallet da kong Adalstein forviste dem. Ved midten av 800-tallet kan det kongelige sete ha vært lokalisert lengre vest i løpet av den vestsaksiske ekspansjonen, til Lis-Cerruyt (dagens Liskeard). Korniske jarler på 900-tallet skal etter sigende ha flyttet til Lostwithiel etter at Liskeard ble beleiret. Det har blitt foreslått at herskerne av Dumnonia var reisende, stoppet ved ulike kongelige bosteder som Tintagel og Cadbury Castle, ved ulike tider av året, muligens holdt de samtidig land i Bretagne på andre siden av kanalen. Det er tekstuell og arkeologisk bevis at distrikter som Trigg ble benyttet som krigspunkter for «krigsverter» fra hele regionen, sannsynligvis også ha inkludert oversjøiske krigere i henhold til stedsnavn i Bretagne - tilbakevendende motiv knyttet til den brytonske Arthurmyten hadde sin opprinnelse i denne perioden, eksempelvis fortellingen om Tristan og Isolde.
Herskere og historie
Selv om Dumnonia ble underkastet en gang rundt 78 er det mulig at den lokale befolkningen opprettholdt en sterk lokal kontroll, og Dumnonia kan i praksis ha vært selvstyrt under romersk overherredømme. Geoffrey av Monmouth hevdet at herskeren av Dumnonia, kanskje med referanse til perioden ca 290-305, var Caradoc (Caractacus), som det ble sagt var den tiltrodde rådgiveren til Eudaf Hen (Octavius den gamle). Om ikke helt og holdent en legendarisk figur, var ikke Caradoc en konge i den sanne mening, men kan ha holdt et mektig posisjon innenfor den romerske administrasjon. Det er mulig at «Caratacus-steinen» i Withypool i nærheten av Dulverton med inskripsjonen Carataci nepus--- («Caradocs ætt...») var en nedtegnelse av en av hans slektninger.
Etter at romerne forlot området gikk Dumnonias historie inn i mørket, selv om stedets mer avsidesliggende geografi bidro til at det overlevde i flere århundrer. Det som ettertiden vet om Dumnonia for denne uklare tiden kommer fra en rekke kilder og disse er særdeles vanskelige å fortolke da historisk fakta, legender og uryddige pseudohistorie er innviklet i kilder på mellomwalisisk og latin. Hovedkilden som er tilgjengelig for perioden er Gildas' De Excidio Britanniae og Nennius' Historia Brittonum, Annales Cambriae, Den angelsaksiske krønike, William av Malmesburys Gesta Regum Anglorum og De Antiquitate Glastoniensis Ecclesiae, sammen med tekster fra Den svarte boken fra Carmarthen og Llyfr coch Hergest («Hergests røde bok»), og ikke minst Beda den ærverdiges Historia ecclesiastica gentis Anglorum, foruten også Bonedd Gwŷr y Gogledd (De hederlige menn fra nord) og samlingen Llyfr Baglan (Baglans bok) med slektslister.
Den arturianske forbindelse
Det har vært hevdet at kong Arthur kan ha vært et medlem av kongefamilien i Dumnonia. Hans tradisjonelle bestefar Konstantin har blitt forsøksvis identifisert med den Konstantin som ble refset og litterært hudflettet av Gildas som «tyrannisk valp av den skitne løvinnen i Damnonia». Geoffrey av Monmouth skrev at Arthur ble avlet ved festningen i Tintagel. Erbin og hans sønn, Geraint (eller Gerren), opptrer i den arthurianske fortelling om Geraint og Enid som hersket «på den andre siden av elven Severn» (fra Caerleon). Det er endeløs diskusjon om hvor Arthurs påståtte store seier i slaget ved Mons Badonicus virkelig befant seg, og hvor brytonske dumnonere bekjempet og overvant angelsaksere. De fleste historikere mener at dette slaget ble bekjempet et helt annet sted, eksempelvis ved Bath. Geoffrey av Monmouth hevdet at Arthurs siste slag, slaget ved Camlann, ble utkjempet i Cornwall. Tradisjonen har pekt på broen Slaughter i nærheten av Camelford.
Stridigheter med sakserne
Britonerne i Dumnonia ble avskåret fra sine allierte i Wales av seieren til Ceawlin av Wessex ved Dyrham i 577, men å reise til havs var enklere enn over land slik at tilbakeslaget var muligens ikke altfor alvorlig. De viktigste handelsrutene ble opprettholdt med havner i Bretagne, nå oppslukt av Frankrike. Clemen er antatt å ha vært konge da britonerne kjempet i slaget ved Beandun (muligens Bindon i nærheten av Axmouth i Devon ) i 614. Imidlertid har Bampton i Oxfordshire også blitt identifisert som åstedet for dette slaget. Det tidligere slagetstedet antyder at hæren til dumnonere invaderte Wessex ved å ta i bruk den romerske vegen østover fra Exeter til Dorchester og ble avbrutt av en vestsaksisk garnison som marsjerte sørover.
Flores Historiarum, tidligere feilaktig tilskrevet Matthew av Westminster, hevder at britonerne fortsatt holdt Exeter i 632 da den tappert forsvarte seg mot Penda av Mercia inntil de fikk hjelp av Cadwallon, som beseiret mercianerne med «mange døde blant deres tropper». Geoffrey av Monmouth har også gitt detaljer om beleiringen i hans pseudohistoriske Historia Brittonum, hvor han hevdet at Cadwallon gikk i en allianse med britonernes adelige.
En gang rundt 652 fikk Cenwalh av Wessex et gjennombrudd mot dumnonernes forsvarslinjer i slaget ved Bradford-upon-Avon. Vestsaksernes seier i slaget ved Peonnum (muligens dagens Penselwood i østlige Somerset), en gang rundt 658, resulterte i at sakserne erobret «så langt unna som Parrett» og den østlige delen av Dumnonia ble endelig underlagt Wessex. Sakserne kan ha ekspandert vestover fra østlige Somerset etter et slag i 661 ved Posentesburh, muligens Postbury i nærheten av Crediton i Devon. I 682 «avanserte de så langt som til sjøen», men det er uklart hvor dette er. I 705 ble et bispesete opprettet i Sherborne for det saksiske området vest for Selwood. I 710 ble ytterligere et slag utkjempet mellom Geraint av Dumnonia og kong Ine av Wessex.
Manuskriptet Annales Cambriae hevder at et stort nederlag ble påført en saksisk hær i Cornwall i 722. En gang rundt 755 kom området til «Defnas» under betydelig press fra den saksiske hæren. Krigskampanjene til Egbert av Wessex i Devon mellom 813 og 822 signaliserte antagelig erobringen av halvøya Dumnonia og etterlot et stykke igjen som i dag er kalt Cornwall og regionen kalt Domnonee som varte fram til tidlig moderne tid. Den korniske biskopen av Bodmin anerkjente erkebispesetet Canterburys autoritet i 870 og den siste kjente korniske konge, Dunyarth, døde i 875. Elven Tamar ble fastsatt av Adalstein av England som grense mellom Cornwall og Devon i 936.
Mulig dumnoniansk fortsettelse i Cornwall og Bretagne
Dumnonia var en tilstrekkelig del av den kjente verden for Aldhelm, den senere biskop av Sherborne, til å adressere et brev skrevet en gang rundt 680 til dets kong Geraint angående dateringen av påsken, og selv om Geraint ble beseiret av Ine av Wessex ca 710 overlevde hans kongedømme. Imidlertid, ved 813 var Dumnonia så sammentrengt av de innhugg som Wessex at det hadde effektivt opphørt å fungere som et kongedømme. De gjenværende brytonske området ble kjent som Cerniu, Cernyw, eller Kernow, og til angelsakserne som Cornwall eller «Vest-Wales».
Egbert av Wessex hadde ytterligere seiere i området i 813. I 822 ble et slag utkjempet mellom «waliserne», antagelig av folk fra Cornwall, og angelsaksere. Den angelsaksiske krønike hevdet at «Westwealas (vestwaliserne) og menn fra Defnas (Devon) kjempet ved Gafulforda» (muligens Galford i vestlige Devon). Det er imidlertid ingen omtale av hvem som vant eller hvem som tapte, heller ikke om mennene fra Cornwall og Devon kjempet på samme side eller mot hverandre. Ytterligere et opprør skjedde i 838 da «vestwaliserne» ble støttet av danske krigere, men ble nedkjempet av Egbert ved Hingston Down, lokalisert enten i nærheten av Gunnislake eller alternativt i nærheten av Moretonhampstead.
På 880-tallet hadde Wessex fått kontroll over minst de delene av Cornwall hvor Alfred av England hadde eiendommer. I 927, i henhold til William av Malmesbury (som skrev en gang rundt 1120) forviste Adalstein folket fra Cornwall fra Exeter og kanskje også fra resten av Devon:
Selv om kronologien for Wessexs ekspansjon inn i Dumnonia er uklar hadde Devon forlengst blitt absorbert inn i England under regimet til Edvard Bekjenneren. I perioden opp til den normanniske erobring i 1066 finnes det referanser til en hersker, Cadoc av Cornwall. Denne siste innfødte jarl av Cornwall ble avsatt av William Erobreren, noe som endelig avsluttet den siste gjenværende tilknyttet de gamle dumnonianske kongene i Britannia. Imidlertid viste Cornwall en svært annen bosetningsmønster enn i Wessex og steder ble fortsatt navngitt etter keltisk og kornisk tradisjon, selv etter 1066. Angelsaksisk arkitektur aldri hadde vært vanlig i Cornwall. Den siste nedtegnelse av et angelsaksisk stedsnavn vest for Tamar er ved 1040.
Avenida Jiménez
Avenida Jiménez de Quesada, mest kjent som Avenida Jiménez, er en vei i Bogotás historiske sentrum. Den er 2,8 kilometer lang og strekker seg fra Teleférico a Monserrate ved Carrera 1 i øst, går forbi Iglesia de Las Aguas og krysser sentrum i vestlig retning før den møter Avenida Caracas, hvor den skifter navn til Avenida Centenario (Calle 13).
Elektrisk fiolin
En kjent bruker er Nigel Kennedy.
Avenida Jiménez
Bussystemet TransMilenios linje J går langs Avenida Jiménez, med stasjonene Avenida Jiménez, Museo del Oro og Las Aguas.
Eje Ambiental
Avenida Jiménez er bygd over løpet til elva San Franisco, og den østlige delen av veien blei i 2001 gjort om til den såkalte Eje Ambiental. Denne strekninga er en brei, mursteinsbelagt gangsti omkransa av palmer og annen nasjonal flora, i tillegg til en kanal med vannet fra San Francisco-elva. De eneste kjøretøyene langs Eje Ambiental er TransMilenio-busser.
Loris Facci
Loris Facci (født 13. august 1983) er en italiensk svømmer.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter bryst.
Erlend Apneseth
Erlend Apneseth (født 11. august 1990) er en norsk musiker og komponist fra Jølster i Sogn og Fjordane. Han spiller hardingfele.
Foruten folkemusikken har han fordypet seg i improvisasjon og alternative klang og pizzicatoteknikker, og gjort en rekke samarbeidsprosjekter med musikere, teatre, orkestre, dansere og poeter. Han har mottatt flere priser, som Grappas Debutantpris, Fureprisen og Øivind Berghs Minnepris, samt fem nominasjoner til Spellemannprisen.
Han debuterte med soloplata Blikkspor i 2013, og i 2016 kom hans første album med Erlend Apneseth Trio, som for øvrig består av Øyvind Hegg-Lunde på trommer og Stephan Meidell på gitar og elektronikk. Det andre rommet fikk gode kritikker i Norge såvel som i internasjonale magasiner som MOJO og BBC Music Magazine, og havnet på flere årets beste-lister, blant annet i Aftenposten og Dagsavisen. I tillegg vant den Folkelarmprisen og ble nominert til Spellemannprisen 2016 i åpen klasse. I 2016 skrev han bestillingsverket Nattsongar til Førde Internasjonale Folkemusikkfestival for en kvintett bestående av Ole Morten Vågan, Hans Hulbækmo, Erik Rydvall og Stein Urheim. Musikken fra bestillingsverket ble gitt ut som album med samme navn i 2017. Dette albumet samt trio-albumet Åra ble begge nominert til Spellemannprisen 2017, i henholdsvis folkemusikk/tradisjonsmusikk og åpen klasse. . Han mottok Rolf Gammlengs pris i klassen musiker i 2018, og ble tildelt arbeidsstipend som Årets fylkeskunstner i Buskerud 2019.
For trio-albumet Salika, Molika hvor også Frode Haltli medvirket, ble han tildelt NOPAs tekst- og musikkpris for 2018 i åpen klasse og vant i tillegg Spellemannprisen 2019 i åpen klasse. I tillegg ble albumet nominert til Nordic Music Prize for årets beste nordiske album og til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse. I 2020 kom hans sjette studioalbum Fragmentarium, fulgt opp av trioalbumet Lokk i 2021, og soloalbumet Nova i 2022. Han har også gitt ut et duo-album med folkesangeren Margit Myhr (Slåttesong, 2021).
Apneseth har komponert musikk for film, teater, dans og musikalske ensembler i flere sjangre, samt skrevet en rekke bestillingsverker. Han har vært solist med flere av de ledende orkestrene i Norge, og også selv skrevet musikk for blant annet kammerorkester i samarbeid med komponisten Ørjan Matre (Kildeskrift - Det Norske Kammerorkester 2021).
Han er utdannet ved Ole Bull Akademiet på Voss, og bor nå i Ål i Hallingdal.
Friidrettslaget AKS-77
Friidrettslaget AKS-77 (FIL AKS-77) er en friidrettsklubb som holder til i Knarvik i Nordhordland, nord for Bergen. FIL AKS-77 er arrangør av Norges største mosjonsløp, Knarvikmila.
Klubben ble stiftet i 1977 som en sammenslåing av friidrettsgruppene i IL Alvidra, Knarvik IL og Seim IL, derav navnet.
FIL AKS-77 har aktive grupper for veteraner og ungdommer.
Visen om Vigeland
Visen om Vigeland er en revyvise fra 1939, laget av Bias Bernhoft og Arild Feldborg.
Bakgrunn
Det var Einar Rose som gjorde visen kjent da han var kledd ut som Vigeland selv i en revy som het «Norrønafolket» på Chat Noir i 1939. Arve Opsahl tok den med på plateutgivelsen Gamle revyviser (1975).
Tekst og melodi
Visen er laget på melodien til gruvesangen Nisser og dverger. Teksten lyder:
(slutt)
Protambulyx goeldii
Utseende
En stor, slank svermer med smale vinger. Hodet er stort til Smerinthinae å være, munndelene funksjonelle. Fargen er sterkt variabel – noen individer er nærmest ensfarget brungule, andre er kontrastrikt tegnet i bortimot svart og hvitt. Kroppen er mer eller mindre brungul, brystet mørkere på sidene. Forvingen er litt innskåret i spissen og innbuktet innenfor bakhjørnet, slik at dette blir framstikkende. Grunnfargen er lyst gråaktig til brungul. Den har store, mørkere flekker ved bakhjørnet og ved ytterkanten, også to eller tre flekker langs vingens fremkant. Disse varierer i farge fra bare en tanke mørkere enn grunnfargen til svært mørkt, nesten svart. Bakvingen er gulaktig med to smale, mørkere tverrlinjer.
Utbredelse
Arten forekommer fra Nicaragua og Costa Rica sørover til Bolivia og Brasil.
Harald Thingnes
Harald Endre Thingnes (født 16. februar 1969) er en norsk programleder og stuntreporter for NRK Sport.
Thingnes har siden Vinter-OL 2010 hatt som oppdrag å lage innslag til NRKs sendinger fra byen og nærområdet til større arrangementer. Han har også gjort intervjuer med familie og fans av deltakerne på tribunene mens renn pågår.
Thingnes kommer fra Sunnfjord, men er bosatt på Risløkka i Oslo. Han er onkel (morbror) til skiskytterne Johannes Thingnes Bø og Tarjei Bø.
I 2011 ble han tildelt Alf Helleviks Mediemålspris og 3. mai 2018 ble han tildelt Kulturdepartementets nynorskpris for journalister for 2018.
Tidligere Norge Rundt programleder.
Alf Prøysen (EP fra 1958)
Alf Prøysen er en musikk-EP med Alf Prøysen, utgitt i 1958.
Liste over biskoper ved Hólar
Liste over biskoper ved Hólar er den historisk rekken av katolske og protestantiske biskoper ved Hólar, Island:
Michael Paulsen
Spillerkarriere
Paulsen debuterte for Ørn-Horten som 16-åring i 1915, og året etter deltok han i cupfinalen i Norgesmesterskapet 1916, hvor klubben tapte 0–2 for Frigg. Han deltok også i cupfinalen i Norgesmesterskapet 1920, hvor han scoret kampens eneste mål. I 1922 hadde han et kortere opphold hos Sportsklubben Brann, som en del av et praksisopphold hos Hansa bryggeri i forbindelse med hans studium ved Skandinavisk Bryggerihøjskole i København.
Etter å ha returnert til København samme år falt han om på gaten og ble påvist hjernesvulst. Han returnerte deretter til Horten hvor han ble operert, og spilte for Ørn-Horten frem til 1924, da han la opp som aktiv fotballspiller i en alder av 26 år. I mellomtiden rakk han å bli norgesmester én gang, samt kretsmester i 1922, 1924 og 1925. Etter at han la opp arbeidet han i en administrativ stilling ved Horten sykehus frem til han pensjonerte seg i 1967.
Fröken Fräken
«Fröken Fräken» er en sang skrevet av Thore Skogman. Han spilte selv inn sangen 10. november 1963. Skogman fikk ideen til sangen da han bladde i et ukeblad og så et bilde av ei jente med rødt hår og fregner.
Sven-Ingvars spilte inn en versjon på singlen Philips 350.251 PF i 1964. Den ble en storselger, og den lå på Svensktoppen i 6 uker i perioden 21. november 1964 - 9. januar 1965, der den blant annet nådde førsteplassen. Sangen lå på VG-lista i Norge i 19 uker og toppet lista i 8 uker.
Lavland
Lavland er innen fysisk geografi et sammenhengende landområde som ikke ligger høyere enn 200 meter over havet. Uttrykket brukes blant annet om slettelandet mellom et hav og kontinentale fjellkjeder (som på østkysten av USA), om senkninger i det indre av en fjellregion (som Turansenkningen i Sentral-Asia), eller enhver region i kontrast til et høyland (som Lowlands og Highlands i Skottland).
Fröken Fräken
Sangen har også blitt populær i andre land, og har blitt spilt inn på flere språk, blant annet dansk, finsk, norsk, fransk, engelsk og islandsk. Den ble kåret til Årets melodi i Nederland og Danmark.
Air Algérie Flight 6289
Air Algérie Flight 6289 var en innenriks passasjerflyvning i Algerie fra Aguenar – Hadj Bey Akhamok lufthavn i Tamanrasset til Houari Boumedienne lufthavn i Alger via Ghardaïa, operert av Air Algérie. 6. mars 2003 styrtet flyet, en Boeing 737-2T4 like etter take-off i Tamanrasset.
102 av 103 ombord døde i styrten, den eneste overlevende satt i bakerste rad uten setebelte fastspent.
Pontopolites typicus
Pontopolites typicus er en art av leddete hoppekreps og eneste art i en slekt som ble beskrevet første gang av T. Scott i 1894 (og som hovedsakelig lever i Atlanterhavsområdet) - gjennom oppdagelsen av nettopp denne arten. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Arten lever av alger og plankton.
17. etappe av Tour de France 2020
17. etappe av Tour de France 2020 gikk fra Grenoble til Col de la Loze 16. september 2020.
Etappen ble vunnet av Miguel Ángel López.
Argentina under Sommer-OL 1996
Argentina under Sommer-OL 1996. 178 sportsutøvere, 131 menn og førtisju kvinner fra Argentina deltok i tjue sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. De kom på delt 54.-plass med to sølv- og en bronsemedalje. Carolina Mariani var Argentinas flaggbærer under åpningsseremonien.
Lille-Polen
Lillepolen (polsk Małopolska, latin Polonia Minor) er en historisk region som utgjør de sørøstlige deler av Polen. Den ligger i Wisłas øvre og til dels sentrale avrenningsområde. Navnet Lille-Polen (som motsetning til Stor-Polen) ble først tatt i bruk i det 14.-15. århundre.
Det historiske høylandsområdet strekker seg fra Karpatene i sør til elvene Pilica og Wieprz i nord. Lille-Polen grenser i vest med Schlesien, i nord med Masovia og Podlasie, og i øst med Ukraina (Røde Rutenia). Frem til andre verdenskrig omfattet området også store deler av dagens Ukraina (Galicia) med Lwów (Lviv).
Lille-Polen ligger i dag i voivodskapene Małopolska, Podkarpacie, Lublin og Święty Krzyż, samt de østlige delene av voivodskapet Schlesiske og de sørlige delene av voivodskapene Mazowsze og Łódź.
Den historiske hovedstaden i Lille-Polen – Kraków – regnes av mange som Polens kulturhovedstad, og står oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Saltgruven Wieliczka like ved Kraków og Lille-Polens trekirker er også skrevet inn på listen.
Diyala
Diyala eller Sirvan (arabisk: نهر ديالى Nahr Diyālā; kurdisk: Sîrvan, farsi: سيروان Sīrvān) er en sideelv til Tigris.
De øvre delene av elva er ikke farbar med båt, men Diyaladalen er en viktig ferdselsåre. Allerede de første bøndene i Mesopotamia utnyttet vannet i Diyala til vanning, men vannføringen var ujevnt fordelt gjennom året med flommer om våren og lite vann utover vekstsesongen. I 1961 ble Darbandikhandammen fullført i nedre del av Diyaladalen, nær byen Suleimania, den gir flomkontroll, kraftproduksjon og vann til landbruket.
Charles Benedict
Benedict ble olympisk mester i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen med armégevær med 2531 poeng foran Storbritannia med 2497. De andre på laget var William Leushner, William Martin, Charles Winder, Kellogg Casey og Ivan Eastman. Det var åtte lag med seks mann på hvert som deltok i kunkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli. Hver skytter skjøt 90 skudd, 15 skudd på hver av avstandene 200, 500, 600, 800, 900, og 1000 yards på en femdelt skive. Benedict skjøt totalt 407 poeng som var det svakeste resultatet på det amerikanske laget.
Wenche Lyche
Lyche etablerte i 1997 firmaet Studio W og i 2006 designfirmaet Norwegian Twist sammen med Magne Benno Hopp. Arbeider av Lyche er innkjøpt av Innkjøpsfondet for norsk kunsthåndverk.
Rakel Nordseth
Rakel Lillian Nordseth (født 15. mars 1942, død 20. februar 1997) var en norsk sosial aktivist, feminist og politiker. Hun var en «toneangivende teoretiker og drivende kraft» i deler av den norske kvinnebevegelsen.
Hun etablerte det første Fredskontoret i Trondheim på 1960-tallet og var aktiv i Amnesty International og Nei til atomvåpen. Fra 1969 til 1973 var hun bystyremedlem i Trondheim for Sosialistisk Folkeparti, og også medlem av skolestyret. Fra 1983 til 1986 ledet hun Prostitusjonsprosjektet i Trondheim, der hun for første gang i Norge dokumenterte sammenhengen mellom seksuelt misbruk og prostitusjon. Senere jobbet hun med å hjelpe kvinner som ville starte næringsvirksomhet i distriktene.
Hun var utdannet magister i psykologi ved Universitetet i Trondheim. Nordseth var gift med bergingeniør Karl Øystein Pettersen fra 1961 til 1965, og de fikk sammen en datter, koreografen og ballettdanseren Un-Magritt Nordseth. Rakel Nordseth ble seinere gift med sosialpsykologen Arnulf Kolstad.
Reidar Morset
Reidar Morset (født 27. juni 1918, død 7. mai 2001 ) var en norsk lærer og klokker i Selbu. Han var mest kjent for å være programleder for Morgengymnastikken i NRK radio i en årrekke.
Andre verdenskrig
Reidar Morset var sønn av Peder og Marit Morset, og hadde seks brødre; Ola Morset, Oddmund Morset, Tormod Morset, Einar Morset, Helge Morset og Trond Morset.
Familien ble hardt rammet av okkupasjonen. Faren ble engasjert i motstandsarbeid og var i 1942 og tidlig i 1943 sammen med familien aktiv i kurértrafikk mellom Trondheim og Sverige. Aktiviteten ble tidlig i 1943 rullet opp av Gestapo og natt til 1. mars samme år slo Gestapo og Rinnanbanden til mot Morset-familiens hjemgård Kleset i Selbu, og alle i familien måtte flykte. Rinnan og Gestapo var først og fremst ute etter å arrestere Tormod Morset, som de hadde funnet ut drev med illegal virksomhet.
Fire av morsetbrødrene klarte å flykte til Sverige. Reidar Morset, som gikk på lærerskolen i Levanger, tok seg fram på ski fra Levanger sentrum, via Frolfjellet og over grensen til Sverige. Han fikk god hjelp av en samekvinne som ga ham ly og så førte ham på rett veg. Moren Marit og yngstebror Trond ble igjen hos slektninger i Norge.
Faren Peder forsøkte også å flykte til Sverige sammen med sønnene Helge Morset og Oddmund Morset. De ble innhentet av tyske skitropper på Heggensetra ved Østrungen i Selbu. Oddmund ble skutt og drept i fluktforsøket, mens Peder og Helge ble arrestert.
Peder Morset ble henrettet på Kristiansten festning av okkupasjonsmakten. Helge Morset satt i fangenskap resten av krigen, på Vollan kretsfengsel i Trondheim, på Falstad og på Grini.
Familiens skjebne er fortalt i boken Og tok de enn vårt liv av Per Hansson. Boken ble oversatt til finsk, rumensk og russisk.
Radiogymnastikk
I 1949 begynte Morset, sammen med pianisten Inger Mikkelsen Røsoch, trimprogrammer i radio. Programmene ble et fast innslag i NRKs sendeskjema om morgenen eller formiddagen på hverdager. Morset sluttet sine trimprogrammer i NRK radio i 1982, etter en radiokarriere som strakk seg over 33 år.
Av yrke var Morset lærer. Han avsluttet sitt yrkesliv i skolen som skolesjef i Selbu kommune.
Utmerkelser
Morset ble i 1988 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.
Romanos Alyfantis
Romanos Alyfantis (født 21. mars 1986) er en gresk svømmer.
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter bryst.
Maritastiftelsen
Maritastiftelsen har litt over 30 ansatte og omtrent 200 frivillige (ulønnede) medarbeidere i Oslo og omkringliggende områder. Maritastiftelsen driver arbeid for rusmisbrukere i Norge, Russland, Hviterussland, Serbia, Slovenia, Nord-Makedonia, Island og Danmark.
Formål
Maritastiftelsens formål er å
Maritafilmen
Maritastiftelsen er særlig kjent for sitt forebyggende arbeid i norske skoler mot narkotika. Tidligere narkotikamisbrukere, som har gjennomgått rehabilitering og er rusfrie, forteller om sitt liv og viser Maritafilmen.
Den første filmen Marita var ferdig i 1983 med støtte fra staten. Filmen har autentiske scener, og det ble diskusjoner i starten fordi filmen viste sprøytescener. Filmen var en del av skoleopplegget fra 1984 og frem til 1996, da en ny film ble produsert. Den første Marita-filmen ble sett av nærmere 500 000 skoleelever i Norge. I 1996 kom en ny film, Marita 2. Den er også laget av tidligere rusmisbrukere.
Rock mot Rus
Hans Inge Fagervik har i en årrekke besøkt norske skoler med Rock mot Rus, som består av musikk og samtale. Fagervik benytter rockens form, og formålet er å skape bevissthet om og holdninger til avhold fra bruk av rus hos skoleelevene. Opplegget er utarbeidet i samarbeid med fagpersoner fra skolen og politiet.
Oppsøkende arbeid
Maritastiftelsen driver oppsøkende arbeid gjennom Maritakafeen, ungdomsarbeid og besøk i fengsel.
Rehabilitering
Maritastiftelsen en del av paraplyorganisasjonen Stiftelsen KRAFT (fra 1992). Bokstavene i navnet KRAFT er fra Kristent RehabiliteringsArbeid og Forebyggende Tiltak. KRAFT samler kristne virksomheter som før drev hver for seg, til nå sammen å skape et helhetlig tilbud innen rusmiddelomsorgen. KRAFT består av Maritastiftelsen, Dreamcenter Bergen, Sørum Gård, P22, Shalam, Nappane mottak og omsorgssenter og 22B.
Ettervern
Maritastiftelsen driver to brukthandler med fokus på arbeidsrettede tiltak/arbeidstrening. Marita Brukthandel Markveien (tidligere Maritabutikken) ble startet i 1994, og lagt ned i 2019. I samarbeid med svenske Erikshjälpen åpnet de en ny bruktbutikk på Ensjø i Oslo i 2018. Den ble flyttet til Hasle i Oslo i 2021. Marita Brukthandel Mjøndalen ble opprettet i 2011. Gjennom disse avdelingene tilbyr Maritastiftelsen årlig arbeidstrening til ca 50 personer.
Obamabukta
Obamabukta er ei havbukt på vestkysten av øya Honshu i Japan. Den er en del av Wakasabukta. Deler av kysten langs bukta er naturvernområde. Byen Obama ligger inne i bukta.
Rahim Yar Khan
Rahim Yar Khan (urdu: رحیم یار خان) er en by lengst sør i provinsen Punjab i Pakistan. Den er administrativt senter for distriktet med samme navn. Ved folketellingen i 1998 hadde byen 233 537 innbyggere og en årlig vekstrate på 3,50 %. Per 2017 var befolkningen estimert til 420 963. Rahim Yar Khan dekker et areal på 22 kvadratkilometer.
Pseudoclanis postica
Pseudoclanis postica er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae).
Utseende
En stor, brungul svermer med store vinger. Forvingene er trekantede og nokså brede, men en liten, mørk flekk ved vingespissen, ellers omtrent ensfargede. Bakvingene er oransjegule med en svartr flekk ved toten og et kort, smalt, svart tverrbånd midt i vingen.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt fra ekvatorial-Afrika sørover til kontinentets sørspiss, både i øst og vest.
Sudan Airways Flight 139
Sudan Airways Flight 139 var en innenriks passasjerflyvning i Sudan fra Port Sudan nye internasjonale lufthavn til Khartoum internasjonale lufthavn operert av Sudan Airways. 8. juli 2003 styrtet flyet, en Boeing 737-200C 15 minutter etter take-off i Port Sudan.
Årsaken til ulykken var en mekanisk feil som var følge av pilotfeil.
Alle 117 ombord døde i styrten. En baby overlevde først ulykken, men døde senere på sykehus.
Xyridaceae
Se teksten
Xyridaceae er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter anslagsvis 300 arter fordelt på 5 slekter. De vokser i tropene og subtropene i alle verdensdeler unntatt Europa.
Familien Abolbodaceae med slekten Abolboda regnes nå inn under Xyridaceae, og ikke lenger som en selvstendig familie.
Slekter og utvalgte arter
Abolboda – 25 arter, Sør-Amerika
Achlyphila
Aratitiyopea
Orectanthe
Xyris – 250 arter
Andrey Morkovin
Andrey Morkovin (født 9. april 1985) er en usbekisk svømmer.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter bryst.
Roaldsøy
Roaldsøy er en øy i Stavanger. Formelt hører den til bydel Hundvåg. Det bor 537 innbyggere på øya (Oppgitt fra kommunen på forespørsel i 2023).
Øyas navn
Det er usikkert hvor navnet på øya stammer fra, men alle de tre øyene øst for Hundvåg har mannsnavn; Bjørn, Roald, og Orm. Mange av innbyggerne på øya heter Roaldsøy som mellom- eller etternavn.
Spinapecruris curvirostris
Spinapecruris curvirostris er en art av leddete hoppekreps og eneste art i en slekt som ble beskrevet første gang av T. Scott i 1894 (og som hovedsakelig lever i Atlanterhavsområdet) - gjennom oppdagelsen av nettopp denne arten. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Arten lever av alger og plankton.
Roaldsøy
Skole og barnehage
Skolen heter Roaldsøy skole, og skolekretsen som sogner til skolen omfatter Bjørnøy, Roaldsøy og Ormøy. På Roaldsøy fantes også en barnehage som kommunen la ned i 2022.
Infrastruktur
Roaldsøy er fastlandsforbundet med bruer, i likhet med Bjørnøy og Ormøy. Disse har det vært stor krangel om skulle bygges eller ikke. Vegnettet på øyene bærer preg av å være planlagt før bruene, og er smalt med møteplasser.
Øya har ingen butikk.
Fritidstilbud
Nordøst på øya er det friområder med turstier og muligheter for å fiske eller bade i havet.
Mellom Roaldsøy og Ormøy er det en småbåthavn som drives av Roaldsøy Båtforening.
På Roaldsøy ligger forsamlingshuset «Strandheim», som er felles for Roaldsøy, Bjørnøy og Ormøy, og som drives av et styre som er valgt av de husstandene på Bjørnøy, Ormøy og Roaldsøy som er medlemmer.
Skatteverket
Det finnes skattekontorer i hele landet, administrativt inndelt i regioner, og hovedkontoret (gamle RSV) ligger i Solna. Et formål med den nye organisasjonen er å utnytte alle ressurser bedre og få en mer enhetlig og likformig rettstillempning.
Skatteverket har vært sjefsmyndighet for landets kronofogdemyndigheter, men den 1. juli 2006 ble Kronofogdemyndigheten en egen riksdekkende myndighet.
Jørund Leknes
Jørund Berg Leknes (født 24. januar 1982 i Trondheim) er en norsk politiker (SV). Leknes var politisk rådgiver i Moderniseringsdepartementet i utgangen av 2005, og i fra januar 2006 til oktober 2009 i Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Etter det ble han ansatt som utvikler av programvare basert på åpen kildekode i det norske IT-selskapet Kantega. Fra 1. januar 2012 er han i tillegg ansatt som avdelingsleder i Kantega for avdelingen Multikanal.
Han var vararepresentant på Stortinget for SV fra Sør-Trøndelag i perioden 2001–2005 og igjen i perioden 2005–2009. Han møtte i Stortingets finanskomité første gang som 20-åring (som vara for Øystein Djupedal).
Han har markert seg innenfor IKT-politikk: Jørund Leknes har bl.a stilt flere spørsmål om åpen kildekode og fri programvare i Stortingets spørretime, og han har også ledet IKT-utvalget i SV. Han har programmert siden han var 14 år, og behersker bl.a programmeringsspråkene C, Java og C++. Leknes har havnet blant de ti beste i NM i programmering fire ganger.
Synnøves duell
Synnøves duell er et norsk underholdningsprogram med Synnøve Svabø som gikk på TV 2 i 2001. I dette programmet fikk Svabø ti ulike utfordringer fra ti kjente nordmenn som hun selv valgte ut. Poenget var å lage morsomme og dristige stunt. Ferden gikk verden rundt. Programmet gikk på lørdagskvelder.
Premieren ble sett av 563 000 og hadde en markedsandel på 34 %. Programmet mistet en del seere utover vinteren.
Sentrum (Tromsø)
Sentrum er en bydel i Tromsø, på østsida av Tromsøya. Grensene er diffuse, men regnes som regel fra Fylkesbygget i sør til Hansjordnesbukta i nord, det vil i hovedsak si områdene innenfor den opprinnelige bygrensa. Sentrum domineres av de to gatene Storgata og Grønnegata, som går nord-sør gjennom nesten hele bydelen. Her ligger det administrative senteret for både Tromsø kommune og Troms fylke, foruten mange andre offentlige og private sentrumsfunksjoner. De fleste hotellene og utestedene i byen ligger i Sentrum.
Båhusveien (Lier)
Båhusveien (1-21, 2-16 ) er en gate på Tranby i Lier kommune.
Båhusveien er en sidevei til Kirkelina, sørover fra denne, rett sør for Tranby kirke. Den har boliger i nordenden, og to gårdsbruk sørover i veien.
Veien ligger cirka 200 meter over havet ved avkjøringen fra Kirkelina.
Overnveien er en sidevei til Båhusveien.
Wakasabukta
Wakasabukta er ei havbukt på vestkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger mellom Tangohalvøya og Echizen-neset. Øyene Kanmurijima, Kutsujima ute i bukta og områder langs sørkysten av bukta er naturvernområde.
Norsk bremuseum
Norsk Bremuseum & Ulltveit-Moe senter for klimaviten ble etablert i 1991 og ligger i bygda Fjærland i Sogndal kommune. Museet er en privat stiftelse oppretta av Den Norske Turistforening, International Glaciological Society, Norges vassdrags- og energidirektorat, Norsk Polarinstitutt, Høgskulen på Vestlandet, Universitetet i Bergen og Universitetet i Oslo i 1989.
Formålet med Norsk Bremuseum er å samle, skape og spre kunnskap om breer og klima. Virksomheten omfatter naturvitenskapelige og kulturhistoriske fagfelt. Bremuseet viser samspillet i naturen og mellom natur og menneske - gjennom avansert filmteknikk, interaktive modeller og eksperiment med ekte bre-is. Hovedattraksjonen er panoramafilmen om Jostedalsbreen, og museet har også en interaktiv utstilling om jordens klimahistorie. Utendørs finnes det en pedagogisk lekepark, blant annet med mammuter, som er særlig myntet mot barn.
Torsdag 19. juli 2007 ble det åpnet en ny avdeling, kalt Ulltveit-Moe senter for klimaviten. Ulltveit-Moe gav hele 15 millioner til Norsk Bremuseum for at museet kunne bygge denne ekstra klimadelen. Tidligere visepresident i USA, Walter Mondale, var til stede for å foreta åpningen. Mondale har nedstammet fra bygden og navnet Mondale kommer av Mundal i Fjærland.
Norsk Bremuseum er også et sertifisert besøkssenter for Jostedalsbreen Nasjonalpark. I 2019 vant museet Reiselivsprisen i Sogn og Fjordane.
Museet er åpent hver dag fra april til november.
Ski- og Ballklubben Drafn
Ski- og Ballklubben Drafn (Norrønt: Drǫfn) er en norsk idrettsforening stiftet i Drammen 15. september 1910. Drafn må regnes blant landets betydelige idrettsforeninger. Klubben er blant tidenes mestvinnende i norsk bandy med 19 norgesmesterskap og var tapende cupfinalist i fotball i 1927. Klubben har spilt 9 semifinaler i NM i fotball. Kjente medlemmer er blant andre skikongen Thorleif Haug, skiløperbrødrene Henry og Oscar Gjøslien, skihopperen Hans Bjørnstad og bandy- og ishockeyspilleren Einar «Bror» Andersen, samt Johan Støa, vinner av Egebergs ærespris.
Klubben spiller i grønne trøyer med hvit besetning, hvite bukser og sorte strømper med hvit nedbrett. Hjemmebane er Marienlyst stadion i Drammen (siden 1924).
Stiftelsen
Drafn ble stiftet 15. september 1910 ved en sammenslåing av Ulf (stiftet 7. juni 1905) og Njord (stiftet 6. juni 1906). I 1916 ble Drammens Skiklubb (stiftet 1. mars 1881) sammensluttet med Drafn. Selve navnet Drafn er det gamle, norrøne navnet på Drammen.
Fotball 1910–2018
På slutten av sekstitallet opplevde klubben igjen en viss suksess. Sesongen 1969 vant Drafn 3. divisjon avdeling Østland/Nordre og rykket opp i 2. divisjon. Drafn vant avdelingen på målforskjell, da både Lillestrøm SK og Strømmen IF endte på samme poengsum.
Fra 1997 til 1999 var Drafn i 2. divisjon, mens i 2018 skal klubben spille i 5. divisjon, etter opprykk fra 6. divisjon i 2017.
Snuoperasjon i Cupen
Da Drafn fikk besøk av Nidelv i cupen i 1964, sto de for noe som ligner på tidenes snuoperasjon. I første omgang ble hjemmelaget rundspilt og lå under 1–4 til pause. Med 20 minutter igjen av 2. omgang, scoret hjemmelaget sitt andre mål. På overtid utliknet de til 4–4, og fikk dermed ekstraomganger. Der scoret Drafn ytterligere fire ganger og vant kampen 8–4.
Damefotball 1977–1986
Da NFF startet med seriespill for damer i 1977, startet Drafn damelag. Laget vant 14–0 over Skiold i første kamp, og var til slutt ett mål fra kretsmesterskap (0–1 i siste kamp mot Loesmoen). Høsten 1979 spilte laget kvalifisering for den nyopprettede 1. divisjon. Det ble uavgjort 0–0 mot Trosvik på Jordal Kunstgress, og omkamp uken etter. Det sto fortsatt 0–0 et par minutter før full tid i omkampen, da laget satte alt inn på å få en avgjørende scoring. Eget innkast ble spilt i retning keeper som var på vei ut, og midtstopperen forlenget ballens bane. 0–1 på selvmål og drømmen om eliteseriespill var knust.
Laget ble kretsmester i Buskerud 1980, og kvalifiserte seg for den nyopprettede 2. divisjon. Laget spilte noen sesonger i 2. divisjon, men måtte gi tapt for manglende rekruttering i 1987.
Klubben gjorde nok et forsøk på damefotball på 1990-tallet, men dette forsøket ble skrinlagt i 2005.
Bandy 1912–1997
Drafn var en av de ni klubbene som gikk sammen for å stifte Norges Bandyforbund i 1920. Dette gjorde de sammen med Drammens Idrettsforening, Frigg, Hasle, Kjapp-Rjukan, Mercantile, Rapp-Trondheim, Ready og Trygg. Drafn etablerte seg raskt som den ledende norske klubb innenfor sporten. Klubben nådde sin første NM-finale i 1924 og tok sitt første norgesmesterskap i 1926. Sitt siste mesterskap tok laget i 1991. Drafn har totalt 19 NM i seniorklassen og er blant tidenes mestvinnende norske bandyklubber. På grunn av sviktende rekruttering gikk klubben inn i Drammen Bandy i 1997, men fram til det hadde Drafn holdt seg i den øverste divisjonen helt fra man startet med landsomfattende seriespill i 1932.
Fire viktige profiler for Drafn i bandy er Rolf Langeland, som med sine 65 landskamper er den drammenseren som har spilt mest på landslaget; Roar Løwer Nilsen, som dominerte på klubb- og landslag på 1960- og 70-tallet; Per Torgeir Waage, som under flere VM ble kåret til verdens beste målvakt; samt Einar «Bror» Andersen som tok 11 norske mesterskap med 23 år mellom første og siste kongepokal. 46 spillere har representert Drafn på det norske landslaget.
Damebandy 1979–1988
Klubben meldte på seks spillere til damelandslaget høsten 1979, og spilte et par kamper på ettervinteren 1980 mot Hasle/Løren og Manglerud/Star, begge med suksess. Sesongen 1980/81 ble det spilt serie med seks lag, og Drafn sikret andreplassen bak Vålerengen. Laget var hele tiden nest best i Norge, men måtte gi tapt for manglende rekruttering i 1987.
Ishockey 1952–1960
Drafn startet med ishockey i 1952 og spilte seg på kortest mulig tid fra 4. divisjon til toppserien. De ble nummer 4 i toppserien i 1955, og var i eliteserien i tre sesonger. Klubben trakk seg fra ishockey i 1960, ettersom det var bandyspillerne som også spilte ishockey.
Curling
Drafn tok på generalforsamlingen i 2012 opp curling på sitt program. Curlingavdelingen drev tungt uten anlegg, og ble nedlagt i februar 2017. Samtidig overtok klubben et serior damelag i volleyball. Tidligere i klubbens historie har det vært forsøk med innebandy og landhockey på uoffisiell basis.
Ski 1910–2014
Thorleif Haug som vant tre gull under de første olympiske vinterleker i Chamonix i 1924 representerte Drafn i hele sin karriere. I 1946 reiste klubben en statue av ham, og siden 1966 har Drafn arrangert turrennet Thorleif Haugs Minneløp til minne om skikongen. Holmenkollvinnerne i langrenn Henry Gjøslien (1927) og Oscar Gjøslien (1935), samt verdensmesteren i hopp i 1950 Hans Bjørnstad representerte også alle Drafn.
Hoppbakken
Drafnkollen ble innviet i 1939, og ble nedlagt i 1970. Bakkerekorden er på 90,5 meter og innehas av Gudtorm Heldal, Strømsgodset (senere Drafn). Drafn arrangerte NM på ski i 1946 og 1956. Hoppingen foregikk i Drafnkollen, og langrennene hadde start og målgang på Gamle Gress på Marienlyst.
Klubbhus
Tidligere lå det to hytter på nedsiden av sletta. Den ene var selskapslokale med et lite kjøkken, den andre garderobe, dusj, badstue og peisestue. Disse ble i 1980 revet for å gi plass til et nytt klubbhus, som inneholder garderobe, dusj, badstue, selskapslokaler, kontorer, kjøkken, kiosk samt en hybel.
I 1991 ble det bygget barnehage under «Corneren», men denne er nå revet og en ny barnehage er oppført i 2010. I samband med ombyggingen ble det en betydelig renovering av klubbens parkeringsplass.
Klubben har siden 2006 arbeidet med å opparbeide en kunstfrossen skøytebane i flerbrukshall ved siden av fotballbanen.
Idretten er fargeblind
1. januar 1996 satte Drafn i gang antirasisme- og integreringsprosjektet «Idretten er fargeblind». Dette hadde bakgrunn i at klubbens primære nedslagsfelt i de senere år, Austad/Fjell, består av en betydelig andel personer med fremmedkulturell bakgrunn. Drafns uttalte målsetning var : «utvikling av idrettsarbeidet i Drafns lokale nedslagsfelt, med sikte på å forbedre flerkulturell integrasjon og fjerne fremmedfrykt gjennom målrettet informasjon, nye aktivitetstiltak og bedrede sportslige tilbud» I praksis var tiltakene klubben satte i verk blant annet idrettsskoler, fotballturneringer og informasjonsarbeid.
Drafn fikk både mye goodwill og støtte i form av kroner og øre etter hvert som «Idretten er fargeblind» ble etablert. I 2001 ga Kulturdepartementet 500 000 kroner til Norges Fotballforbund øremerket Drafns prosjekt og to andre tilsvarende prosjekter, og i 2002 mottok klubben en plakett fra det europeiske fotballforbundet (UEFA). Utover 2000-tallet viste det seg imidlertid å bli vanskelig å opprettholde aktiviteten på prosjektet.
Sportslig nedgang
Sportslig har klubben i de senere år slitt med å leve opp til sine store meritter. Man har slitt med manglende rekruttering gjennom flere år, og i 2008 hadde ikke klubben aldersbestemte lag overhodet. Lokalavisa Drammens Tidende rettet dette året et kritisk søkelys mot klubben. De kalte «Idretten er fargeblind» en flopp og hevdet at klubbens største problem var at foreldre med fremmedkulturell bakgrunn generelt manglet dugnadsånd. Drafn imøtegikk kritikken ved blant annet å forsøke å mobilisere klubbens mange sympatisører og tidligere medlemmer til å ta ansvar for klubbens fremtid. Kortsiktige tiltak var å sette i gang fotballskole og et mer aktivt samarbeid med naboklubbene. Drafn har per dags dato om lag 200 medlemmer.
Klubbens junioravdeling gjenoppsto våren 2015 med et G16-lag og et G13-lag. Samme vår gjenoppsto også bandyavdelingen med et knøttelag. Rekrutteringsarbeidet i begge grener ventes å øke de neste årene.
Auw (Aargau)
Auw (sveitsertysk: Au) er et tettsted og kommune i distriktet Muri i kantonen Aargau, Sveits. Kommunen har 0 innbyggere.
Moen (Målselv)
Moen er et tettsted og administrasjonssenteret i Målselv kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger langs nedre del av Målselva og er delt i to deler, Moen og Olsborg. Kommuneadministrasjonen holder til på Moen, mens skoler og det meste av forretninger ligger på Olsborg.
Her finnes Høgtun videregående skole, med studieretninger for estetiske fag. Hovedkontoret for avisa Nye Troms ligger også på Moen. , som går mellom Målsnes og Rundhaug, strekker seg gjennom hele tettstedet, og blir krysset av midt mellom Moen og Olsborg.