cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norges petroleumshistorie
Koronapandemien og petroleumsøkonomi
Koronapandemien i 2020 og 2021 kom til å endre arbeidsliv og reisevirksomhet på mange måter. Petroleumsforbruk, økonomi og finans ble sterkt påvirket av pandemien. Lavere aktivitet globalt førte til reduksjon i etterspørselen etter petroleumsprodukter og fallende oljepris. Da Russland i forhandlinger med Opec i mars 2020 nektet å gå med på produksjonskutt for å holde oljeprisen oppe, truet Saudi Arabia med priskrig. Dette førte til at oljeprisen over natten falt fra over 45 dollar til rundt 33 dollar fatet, det største prosentvise prisfallet siden Gulfkrigen. Børsene verden over registrerte kraftige kursfall, Oslo Børs med nær 30 % i februar og mars. Den norske kronen var også svekket til et rekordlavt nivå.
Smitteverntiltak og pandemi-restriksjoner ble gitt noe av skylden for store overskridelser på en rekke prosjekt, både i Nordsjøen og i Barentshavet. Størst overskridelse hadde utbyggingen av Martin Linge, der kostnadene i 2020 viste seg å bli dobbelt så store som antatt i PUD-en. Feltet kom i produksjon sommeren 2021.
Leif Lysvik
Fagfelt
Lysvik har vært særskilt opptatt av institusjonshistorien. Han har brukt Sør-Troms museum [1] som arena for undervisning ved UiT, både på bachelor i vernepleie og på masterstudiet i velferdsendring. I museumsavdelingen er det bevart en autentisk bo- og pleieavdeling i paviljong 7 på Trastad Gård. Lysvik arbeidet selv her på 1970 tallet. I denne autentiske konteksten har Lysvik formidlet erfaringer til studenter som han har samlet inn gjennom intervjuer av tidsvitner. Fotografier, hjelpemidler og andre gjenstander fra institusjonstiden er samlet ved på Trastad fra 1954 til HVPU-reformen i 1991. Lysvik har vært en pådriver for samarbeid mellom UiT (tidligere HiH) og lokalsamfunnet.
Norges petroleumshistorie
Koronapandemien og petroleumsøkonomi
For å avhjelpe situasjonen for både produksjonsselskap og leverandørindustrien vedtok Stortinget våren 2020 en midlertidig endring i skattesystemet for petroleumsnæringen. For gjennomføring av prosjekter i 2020 og 2021 ble skatten kraftig redusert, mens den ble øket omtrent tilsvarende på lang sikt. Samtidig ble et spesialfradrag redusert, og dette bidro til å øke skattegrunnlaget. Ved innføringen anslo Finansdepartementet at endringene ville gi oljeselskapene rundt 100 millioner kroner mer å rutte med i de to årene. Mange mente at endringene i skattesystemet ville føre til gjennomføring av samfunnsøkonomiske ulønnsomme prosjekter. Oljenæringen på sin side hevdet at de opprinnelige skattereglene hadde hindret gjennomføring av lønnsomme prosjekter. Skatte-endringene ble fulgt av en kraftig økning i investeringene i petroleumssektoren.
Både i Norge og Brasil var Equinor i 2021 i strid med skattemyndighetene om svært store beløp. I Norge dreide striden seg om internprising, det vil si hvilken pris et selskap i Equinor tar når det selger varer og tjenester til andre selskap i konsernet. Et annet stridstema var bokføring av utgifter til forskning og utvikling. I Brasil var selskapet i strid om kildeskatt på utbetalinger tilbake til Norge.
I september 2021, like før stortingsvalget, meldte olje- og energiminister Tina Bru at regjeringen ville legge fram forslag om endringer i skatteregimet for petroleumsvirksomheten. Bakgrunnen var et ønske om nøytral skattelegging, det vil si skattelegging som ikke endrer lønnsomheten i et prosjekt. Ny-ordningen skulle redusere eller fjerne risiko for staten og også sørge for at skattesystemet ikke gir insentiver til ulønnsomme prosjekter. Leterefusjonsordningen, som var innført innført i 2005, ble avviklet. Skattesystemet skulle nå behandle inntekter og utgifter i petroleumssektoren når de oppstår, ved en kontantstrømskatt. Det samlede skattenivået skulle forbli uendret, 78 %. Reaksjonene på skatte-endringene var delte: Fremskrittspartiet og noen arbeidstakerorganisasjoner var negative, naturvernorganisasjoner var splittet i synet, mens bransjeorganisasjonen Norsk olje og gass var positiv. Det private analyseselskapet Rystad Energy mente at endringene ville bety lite for selskap med skattbare inntekter, men ville ha en negativ effekt på leting utført av selskap uten et slikt inntektsgrunnlag. Utbetalinger fra staten etter leterefusjonsordningen hadde ifølge Rystad Energy vært fallende over flere år.
Leif Lysvik
Utdanning
Lysvik har en mastergrad i 2003 i Sosialt arbeid fra Høgskolen i Bodø og skrev masteroppgaven om hverdagslivet til mennesker med utviklingshemming på institusjon. Han har praktisk pedagogisk utdanning fra Høgskolen i Østfold, og en grunnfag i Organisasjon og ledelse fra Høgskolen i Harstad.
Norges petroleumshistorie
Klimaendringer og oljestans
Etter årtusenskiftet har det vokst fram en økende forståelse av en pågående global oppvarming og av at tiltak er nødvendig for å redusere effektene av denne. En internasjonal klimaavtale, Parisavtalen, ble inngått i 2015, med mål om å begrense gjennomsnittlig temperaturøkning til 1,5 grader C. FNs klimapanel la i 2018 fram en spesialrapport om klimaendringene, med en konklusjon om at menneskeskapte utslipp av klimagasser er en viktig årsak til oppvarmingen. I 2021 publiserte Det internasjonale energibyrået (IEA) en rapport som slo fast at for å kunne nå målene i Parisavtalen, må verden umiddelbart å slutte å investere i nye kilder for utvinning av fossil energi. Også i Norge tok mange til orde for å innføre en stans i petroleumsvirksomheten, en «oljestans».
Disse rapportene bidro til at det var bred politisk enighet om at en omstilling fra petroleumsvirksomheten mot en mer naturvennlig næringsvirksomhet var nødvendig, men det var stor uenighet om virkemidler og tempo i denne omstillingen. «Det grønne skiftet» ble et ofte brukt politisk slagord.
Holdningsendringen påvirket også petroleumsselskapene: Equinor har annonsert at halvparten av investeringene i 2030 skal være innen fornybar energi. Selskapet har også satt seg som mål å redusere utslipp av CO2 med 40 % innen 2030 og med nær null utslipp i 2050. En viktig driver for dette er CO2-avgiften. Elektrifisering av plattformer blir framholdt som er et viktig tiltak for å nå målet. Dette tiltaket er imidlertid kontroversielt, fordi strømproduksjon til lands har mange uheldige effekter på naturen og fordi elektrifisering kan føre til at gassen bare blir brent et annet sted, også der uten karbonlagring.
Leif Lysvik
Utdanning
Lysvik var studieleder for vernepleiestudiet ved Høgskolen i Harstad i perioden 1999–2001, 2007–2008 og studieleder for masterstudiet i velferdsendring 2020–2021. Har sittet i instituttledelsen ved Institutt for vernepleie i 2020–2021 ved UiT.
Norges petroleumshistorie
Klimaendringer og oljestans
Før stortingsvalget høsten 2021 vedtok landsstyret i Miljøpartiet De Grønne at partiet ikke skulle støtte en regjering som fortsatte leting og utbygging i petroleumssektoren. Partiet krevde full stans i leting, all ny utbygging og i alle utvidelser i eksisterende felt. Andre parti var mindre kategoriske, men også Venstre, SV og Rødt gikk til valg med en politikk for å stanse leting etter olje og gass.
Stortingsvalget førte til skifte av regjering, og Jonas Gahr Støre tok i oktober over som statsminister i en regjering fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. I bytte mot å støtte budsjettet til den nye regjeringen, fikk SV gjennomslag for at det i 2022 ikke skal gjennomføres en 26. konsesjonsrunde.
Leif Lysvik
Referanser
https://www.tandfonline.com/action/showCitFormats?doi=10.1080%2F09687599.2012.758035
Norges petroleumshistorie
Framtiden
Alt i stortingsmelding nr. 26 om petroleumsvirksomheten fra 1994 ble Nordsjøen karakterisert som en «moden oljeprovins», det vil si et område som har hatt virksomhet over lengre tid og har god infrastruktur, mens de største petroleumsforekomstene trolig er funnet. Oljedirektoratet anslo i 2020 at over halvparten av det produserbare petroleumsvolumet fremdeles er igjen i undergrunnen. To tredjedeler av uoppdagede ressurser ligger antagelig i Barentshavet, og bare halvparten av dette igjen ligger i områder som er åpnet for petroleumsvirksomhet. Direktoratet venter at oljeproduksjonen øker fra 2020 og framover mot 2023, opp i mot produksjonen i rekordåret 2004.
I desember 2020 bestemte Folketinget i Danmark at landet ikke skal starte nye leteaktiviteter og at oljeutvinning skal avvikles innen 2050. Tilsvarende vedtak er gjort i New Zealand, Costa Rica, Belize og Frankrike. Klimautfordringer gjør at det også i Norge er flere røster som taler for en nedtrapping av oljevirksomheten.
Leif Lysvik
Referanser
https://www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/09687599.2012.758035
Norges petroleumshistorie
Framtiden
IEA mener at oljeforbruket i verden vil øke de neste årene og nå toppen i 2030.
Leif Lysvik
Referanser
https://www.utdanningsnytt.no/files/2019/06/27/Spesialpedagogikk%20%202%202014.pdf
https://app.cristin.no/search.jsf?t=leif%20lysvik&type=result&filter=category_idfacet~ARTICLE
VM i friidrett innendørs 2022 – Kulestøt menn
Kulestøt for menn ved VM i friidrett innendørs 2022 ble avholdt i Štark Arena i Beograd i Serbia 19. mars 2022.
Resultater
Finalen startet klokken 19:25 og ble avsluttet 21:03.
Jacques Attali
Jacques Attali (født 1. november 1943 i Alger i det franske Algerie) er en fransk samfunnsøkonom, forfatter og høyere embedsmann. Han var i mange år rådgiver for den franske presidenten, François Mitterrand.
Bakgrunn
Attali hadde jødiske foreldre. Faren Simon drev et parfymeri i Alger. Før Algeries uavhengighet flyttet han i 1957 med sin familie som pied-noir til Paris. Tvillingbroren, Bernard, var styreformann for Air France fra 1988 til 1993. Begge brødre gikk på Lycée Janson-de-Sailly og var skolekamerater med de franske politikerne Jean-Louis Bianco og Laurent Fabius.
Attali hadde i 1968 et praktikum ved École nationale d'administration i Nièvre og traff der François Mitterrand for første gang.
Attali, som ble professor og doktor i samfunnsøkonomi fikk også utdannelse fra École polytechnique, Mines ParisTech, Institut d’études politiques de Paris og École nationale d'administration.
Politisk virke
I en alder av 27 ble Attali medlem av det franske statsrådet. I 1972 publiserte han sine to første bøker, og ble prisbelønnet av Académie des Sciences.
Som professor ved universitetet Paris-Dauphine samlet han noen yngre forskere rundt seg, som Yves Stourdzé, grunnlegger av det europeiske forskningsprogrammet EUREKA, Erik Arnoult alias Érik Orsenna som fikk prix Goncourt i 1988 og var spesialrådgiver for Roland Dumas i utenriksministeriet ved Quay d'Orsay. Attali klarte også bringe sammen ledende og jevnbyrdige presonligheter innen journalistikk, vitenskap, show business og finansverdenen. Han fikk utmerkede kontakter, som Raymond Barre, Jacques Delors, Jean-Luc Lagardère, Antoine Ribaud, Coluche og Michel Serres.
I 1973 ble Attali bedre kjent med François Mitterrand, og da Mitterrands flyttet inn i Élyséepalasset i 1981 ble Attali hans spesialrådgiver. Dette tilgodeså også Attalis venner Jean-Louis Bianco og Alain Boublil og enkelte unge ENA-absolventer som François Hollande og Ségolène Royal.
I 1982 gikk Attali inn for økonomisk strenghet. Han ble videre Mitterrands «sherpa» for G7-toppmøtene. Han organiserte 200-årsjubileet for den franske revolusjon den 14. juli 1989 og G7-møtet i Paris.
Hvert år utgav han en ny bok, ofte skrevet i raskt tempo.
Hver lørdagskveld i François Mitterrands epoke organiserte han et aftensmåltid i sitt hus i Neuilly. Han redigerte hver kveld sin notis for president Mitterrand om økonomi, kultur, politikk og de siste bøkene han hadde lest eller kikket på.
I Mitterrands andre syvårige embedstid forlot Attali Élyséepalasset.
Han ble president for Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling (EBRD) i London, en institusjon som koordinerte gjenoppbyggingen av økonomien i østeuropeiske land. Vurderingene av hans innsats der spriker. Attali så seg etter en finansskandale tvunget til i tre tilbake fra sitt presidentskap i juli 1993.
Attali ble senere president for er rådgiverfirma spesialisert på nyere teknologier, og grunnlegger av PlaNet Finance, en internasjonal non-profit-organisasjon for fattigdomsbekjempelse.
Forfatterskap
Attali har utgitt essays, romaner, historiske avhandlinger og biografier (Karl Marx, François Mitterrand). Han har også skrevet teaterstykker og fortellinger for barn, og skrevet som spaltist for magasinet L’Express.
Padling under Sommer-OL 2004 – C-1 1000 meter menn
C-1 1000 meter for menn i padling under Sommer-OL 2004 ble arrangert i august 2004 på Schinias Olympic Rowing and Canoeing Centre i Athen.
Drevland
Drevland er en bygd i Vefsn kommune som ligger på sørsiden av Tovenfjellet, og med Drevjebukta og Drevjaleira naturreservat i sør. Bygda grenser mot gården Slåttremma i nordøst, og Utnes i sørvest.
Navn og etymologi
På lokal dialekt uttales navnet (drøv`lainn). Det antas at navnet skriver seg fra elva Drevjo som renner ut like nord for bygda, ettersom stavelsen "drev" er felles med elvenavnet. #Drevje" betyr fra gammelt av "bløt masse," og har sitt opphav i det norrøne ordet " draf," med flertallsformen "dref."
Historie
Drevland er en gammel gård, og den antas å ha blitt etablert senest i vikingtiden (800-1000 e.Kr.). Under svartedauden (1349) ble en god del av gårdene lagt øde, men Drevland er en av de få gårdene i området der det har vært kontinuerlig drift gjennom denne tiden. Det finnes et gammelt sagn om en, Rådegjerd på Drøvland, som skal ha overlevd svartedauden. Han hadde råderett over alt land fra Utnes i vest, til langt opp i øvre Drevja.
Samferdsel
Fram til 1952 var sjøveien den eneste muligheten for innbyggerne sørvest for drevjo (Drevjeelva) hadde, når de skulle reise noen steder. Dette året ble den nederste brua over Drevjo (Drevjeelva) åpnet, og innbyggerne i bygdene; Slåttremma, Drevland og Utnes fikk dermed fast veiforbindelse.
Husmannsplasser og strandsittere
Drevland hadde flere husmannsplasser og strandsittere. Her kan nevnes; Hurrabakken, Kleiva, Kleivhaugen (Kleivhå`jen), Klipo, Lunden (Luinnæ), Tomberget (Tåmbærje), Rabben m.fl.
Langrenn under Vinter-OL 2022 – 30 kilometer fristil kvinner
30 kilometer fristil for kvinner i langrenn under Vinter-OL 2022 fant sted den 20. februar 2022 i Kuyangshu langrenn- og skiskytterarena i Zhangjiakou utenfor Beijing.
Resultater
Løpet startet kl 11:00.
Olav Andreas Eftestøl
Olav Andreas Eftestøl (født 6. august 1863, død 16. april 1930) var en norsk lærerskolerektor og politiker. Han var stortingsmann for Arbeiderdemokratene i Hedmark 1906-15, ordfører i Elverum 1902–1907, og skoledirektør for Hedmark og Oppland fra 1907 til han døde.
Han ble født på gården Eftestøl i Fjotland i Vest-Agder, der faren var gårdbruker. Han tok eksamen fra Holt seminar i Kristiansand i 1882. De neste åtte åra var han lærer i folkeskolen i Hægebostad og i Hedrum. Årene 1890 til 1894 var han lærer ved Elverum privatskole; her var han styrer de tre siste åra, etter at forgjengeren (og etterhvert svigerfaren) Eivind Torp døde i 1890. I 1892 etablerte han den private lærerskolen Elverum friseminar. Han var rektor her til 1907, da Olav Schulstad overtok rektorstillingen. Fra 1907 var Eftestøl skoledirektør i Hedmark og Oppland,  som en av de første skoledirektørene i landet uten teologisk embetseksamen.
Eftestøl var redaktør for Østlandske Tidende fra oppstarten i 1893 til 1896. I 1901 ble han Østlendingens første redaktør, men satt bare fire måneder i redaktørstolen.
I årene 1900 til 1906 var Eftestøl formann i Hedemarkens amts arbeiderforening. Han var ordfører i Elverum fra 1902 til 1907, og formann i skolestyret i mange år. Høsten 1906 ble han valgt inn på Stortinget fra enmannskretsen Søndre Østerdalen, som representant for Arbeiderdemokratene. Han ble gjenvalgt både ved valget i 1909 og i 1912. Eftestøl var medlem av sosialkomiteen 1906-09, nestformann 1908 og formann 1908-09. De to siste treårsperiodene var han medlem av kirkekomiteen, formann i denne fra 1913. Fra 1913 var han også visepresident i Stortinget.
Prydz
Prydz er et etternavn som blant annet kan vise til:
Svømming under VM i svømmesport 2019 – 100 meter brystsvømming menn
100 meter brystsvømming menn er en svømmeøvelse som blir arrangert under VM i svømming 2019 i Gwangju i Sør-Korea 21. og 22. juli 2019.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Følgende nye reorder ble satt under konkurransen:
Forsøksheat
Forsøksheat ble svømt 21. juli kl. 11:54 lokal tid.
Semifinaler
Semifinalene ble svømt 21. juli fra kl. 20:51 lokal tid.
Finale
Finalen ble svømt 22. juli kl 20:02 lokal tid.
Belarus’ herrelandslag i volleyball
Hviterusslands herrelandslag i volleyball er det hviterussiske landslaget i volleyball for menn som konkurrerer for Hviterussland under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 50 på FIVBs verdensranking.
Sverige S-1
Sverige S-1 er en svensk trebåt bygd mellom 2011 og 2012 for å sette fartsrekord for trebåter. Målet for S-1 Sverige er 185 km/t (100 knop), og båten klarte tidlig 120 km/t uten kompressor. Båten har siden sunket, blitt hevet og bygd opp igjen to ganger. Under siste oppbygning ble den utrustet med kompressor for økt motoreffekt. Den nåværende verdensrekorden for trebåter er på 149.86 km/t og ble satt i 1928 av Garfield Wood med båten Miss America.
Padling under Sommer-OL 2004 – C-2 500 meter menn
C-2 500 meter for menn i padling under Sommer-OL 2004 ble arrangert i august 2004 på Schinias Olympic Rowing and Canoeing Centre i Athen.
Sverige S-1
Historie
Båten ble tegnet i 1929 av den svenske båtkonstruktøren Ruben Östlund (1891-1981) for å utfordre etter ønske fra medlemmer i den Kungliga motorbåtklubben som ville utfordre verdens raskeste båt Miss America VIII i en konkurranse på Hudsonelven i USA, men grunnet børskrakket på Wall Street samme år ble prosjektet lagt på is. Høsten 2011 startet bygging av båten i Sverige av Johansson & Son Båtbyggeri i Holmsund etter originaltegningene fra 1929. Båten var ferdig og ble stilt ut på båtmessen «Allt för sjön» i mars 2012.
Teknisk
Båten har to stykk 27-liters Rolls-Royce Meteor V12-bensinmotorer fra Centurion stridsvogner, samme motortypen som satt i det kjente britiske jagerflyet Spitfire. Med kompressor yter de to motorene til sammen cirka 1800 kW (2500 hk) og 2400 Nm. Båten har et fast propellskaft vinklet 5-6 grader. Med nåværende oppsett skal topphastigheten ligge rundt 140-150 km/t.
Ulykker
Mai 2012 sank båten delvis utenfor Sandhamn etter en at propellen hadde truffet noe hardt under en av de første prøveturene, som rev av propellakslingen slik at det ble hull i skroget. Dette resulterte i at båten tok inn vann og at bare den fremste delen av baugen ble stikkende opp av vannet. Ingen personer ble skadet.
Juli 2015 kantret båten under høy fart (trolig over 130 km/t (70 knop)) under en oppvisning på Powerboat Weekend i Sandhamn hvor de skulle tilbakelegge en nautisk mil (1852 m) på så kort tid som mulig. Båten gjorde en hel omdreining og mannskapet slo seg kraftig på interiøret før de ble kastet ut av båten. To av tre ombord i båten ble fraktet til sykehus, men alle unnslapp alvorlige skader. Båten sank til rundt 10 meters dyp, og ble senere berget og gjenoppbygd hos Johansson & Son Båtbyggeri.
Lampyrini
Lampyrini er en gruppe av lysbiller.
Utseende
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede. Hunnene er larvelignende.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den Gamle verden, med noen få representanter i Amerika.
Systematisk inndeling
thumb|300px| [[Sankthansorm (Lampyris noctiluca), hunn]]
Belarus’ kvinnelandslag i volleyball
Hviterusslands kvinnelandslag i volleyball er det hviterussiske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Hviterussland under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 45 på FIVBs verdensranking.
Klippfiskboller
Pastéis de bacalhau er navnet som brukes i Lisboa-området og i sentrale og sørlige strøk av Portugal.
Klippfiskbollene lages vanligvis av en deig som består av poteter, klippfisk, egg, persille og løk. Bollene formes ved hjelp av to skjeer, de sprøstekes og serveres varme eller kalde. De serveres gjerne før måltidet som en forrett. Men de kan også være hovedrett og serveres da vanligvis med ris, salat og oliven. Ideelt sett bør de være litt sprø på utsiden og myke og med litt kremet konsistens på innsiden.
NS-Ordensburgen
NS-Ordensburg (flertall: Ordensburgen; tysk for «ordensborg»), også kalt Schulungsburgen (norsk: «opplæringsborger»), var skoler utviklet for å utdanne og opplære nazistpartiets militærelite. Det var strenge krav for adgang til skolen. Junkerkandidater måtte være mellom 25 og 30 år, høre til enten Nazipartiet, Hitlerungdommen, Sturmabteilung eller Schutzstaffel, måtte være fysisk friske, og være renrasede med ingen arvelige defekter.
Skolene i seg selv var ofte kraftige, moderne strukturer med utbredte fasiliteter. Vogelsang, for eksempel, inneholdt angivelig verdens da største gymnasium. Hver student gikk på alle fire institusjoner i rekkefølge, for spesialisering, og endte i Marienburg for trening i blant annet militærøvelser med skarpskudd.
Navnet henspiller på de gamle tyske ridderborgene også kalt Ordensburg.
Liste over institusjoner
De tre institusjonene for utdanningen av politiske ledere, og deres utdanningsfokus var: fokus: «Den nye ordnens rasefilosofi»; fokus: «administrative og militære oppgaver og diplomati» Anlegget ble brukt av Tysklands Bundeswehr fram til slutten av 2007. fokus: «karakterbygning»
Ifølge treningsmodellene måtte rekruttene tilbringe ett år på hvert slott for å bli kjent med hvert utdanningsfokus.
En fjerde Ordensburg ble planlagt ved det historiske Ordensburg Marienburg i Vest-Preussen, og skulle etter planene etableres i middelalderslottet Malbork.
National League (Sveits) 2022/23
National League 2022/23 var den 85. sesongen av National League og er det øverste nivået i sveitsisk ishockey sesongen 2022/23. vant både grunnspillet og sluttspillet.
Nikeforos III Botaniates
Nikeforos III Botaniates (gresk: Νικηφόρος Γ΄ Βοτανειάτης, Nikēphoros III Botaneiatēs), uvisst fødeår men ca 1010, død 10. desember 1081 i Konstantinopel i Det bysantinske rike) var bysantinsk keiser fra 1078 til 1081. Hans ætt gjorde hevd på å nedstamme fra den romerske gens Fabii og den bysantinske slekten Fokas.
Bakgrunn
Nikeforos var general under keiserne Konstantin IX og Romanos IV Diogenes. I år 1064 forsvarte han og Basilos Apocapes Balkans grenser mot oghuztyrkene, men ble beseiret og tatt til fange. En epidemi desimerte imidlertid tyrkerne, og de slapp da fangene fri, og de som ennå hadde helsen i behold ble gjenopptatt i Det bysantinske rikes hær.
Keiser
Nikeforos gjorde opprør mot keiser Mikael og dennes finansminister Nikeforitzes i år 1078. Han fikk støtte av seldsjuktyrkerne og marsjerte mot Nicaea der han utnevnte seg selv til keiser. Hans egenutnevnelse ble ratifisert av presteskapet og adelen midt fremfor øynene av en annen opprørsk general, Nikeforos Bryennios (som var far eller farfar til keiser Nikeforos Bryennios), og Mikael abdiserte og ble munk.
For å sikre sin stilling forsøkte Nikeforos å gifte seg med Eudokia Makrembolitissa, som var mor til Mikael VII og enke etter både Konstantin X Dukas og Romanos IV Diogenes. Planen ble annullert av Johannes Dukas, og Nikeforos giftet seg i stedet med prinsesse Maria av Alania, som sitt navn til tross kom fra Georgia; det var hennes mor som var alanier. Maria var enke etter Mikael VII, og ekteskapet stred mot den kanoniske rett. Nikeforos erkjente imidlertid ikke arveretten til kronen for barna fra Marias første ekteskap, hvorved Dukasfamilien ble hans fiender. Nikeforos klarte ikke å vinne seg noen sterke tilhengere, og kunne ikke forhindre devalueringen av den bysantinske mynt.
Nikeforos ble stadig mer avhengig av sin general Alexios Komnenos, som med suksess gikk i mot Nikeforos Basilakes' opprør på Balkan i 1079, og året derpå Nikeforos Melissenos i Anatolia.
Det bysantinske rike var også utsatt for ytre farer, fra den normanniske Robert Guiscard av Apulia, som etter at hans datter var blitt forlovet med et medlem av familien Dukas erklærte krig mot Bysants. Da Alexios viste seg sterk nok til å møte den normanniske trussel, begynte Dukasfamilien å konspirere med ham. De lovet ham keisertronen mot at han stilte seg bak deres opprør. Nikeforos hadde dermed ingen forbundsfeller og ble tvunget til å abdisere i 1081 i en ublodig statskupp. Han trakk seg tilbake til et kloster, der han døde samme år.
Island under VM i svømmesport 2019
Island deltok under VM i svømmesport 2019 i Gwangju i Sør-Korea fra 12 til 28. juli 2019.
Den mongolske løve
Den mongolske løve (originaltittel: Le lion des Mogols, også vist i Norge som Den mongolske prins) er et fransk stumfilmdrama fra 1924 i regi av Jean Epstein.
Handling
I en hellig by i Tibet beordrer den grusomme Grand Khan, som har sitter med makten i 15 år, at Zemgali, en ung kvinne elsket av prins Roundhito-Sing, skal føres til palasset sitt. Prinsen forsøker å frigjøre kvinnen han elsker, men dette hjelper ikke, og prinsen må flykte fra landet. Et skip frakter ham til Frankrike, hvor han snart blir forelsket i en film-stjerne Anna. Hun overbeviser ham om å begynne som skuespiller, og spille sammen med henne i en film.
I Paris får prinsen en rolle i en film som skal handle om ham selv. Men Annas kjæreste Morel, en finansmann som skal produsere denne filmen, blir mer og mer misunnelig på dem, og utnytter prinsens naivitet for å stjele en større sum penger. I forsøk på å løse Morels sjalusi forteller Anna ham at hun ikke elsker prinsen, men prinsen overhører denne samtalen og blir deprimert på grunn av dette.
Prinsen går på en dans hvor han drikker seg full. Dagen etter reiser Anna og prinsen tilbake til deres hotell etter å ha filmet en scene hvor de skal kysse hverandre lidenskapelig. I mellomtiden har fire mystiske landsmenn av prinsen også ankommet Paris, og leter etter prinsen. De reiser også til hotellet, hvor et større selskap pågår. I tillegg får prinsen problemer med politiet på grunn av alle pengene som Morel stjal, men som han anklaget prinsen for.
Arnhild Vik
Arnhild Vik (født 1957) er en norsk pianist, komponist, kulturskolelærer og arrangør. Hun er kjent som en allsidig musiker innenfor mange sjangre, i et spenn fra populærmnusikk til vanskeligere tilgjengelige klassiske verk.
Arnhild Vik debuterte som konsertpianist i Universitetets Aula i 1982. Hun studerte i London, hos professor Albert Ferber i to år, og avla diplomeksamen ved Norges musikkhøgskole i 1984. I årene 1984-2015 var hun ansatt som høgskolelektor samme sted. Parallelt har hun vært ansatt ved Den norske opera, i årene 1984-1987. I 2008 ble hun ansatt i Gausdal kommune.
Vik etablerte seg i Gausdal i 2007, og har der vært en drivende kraft og en inspirator for stedets kultur- og musikkliv.
Sammen med pianisten Hans Olav Egede Larssen arrangerte hun en serie musikalske reiser med Holmenkollbanen, «Troldtog» til Soria Moria, i 1984.
Vik har utført flere oppdrag for Norsk Film, og har gjort innspillinger for NRK radio og fjernsyn. Dessuten har hun komponert en rekke bestillingsverk.
Domene (bille)
Domene er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien smalkortvinger (Paederinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er middelsstore, slanke, kortbeinte kortvinger som i stor grad lever nede i bakken.
Utseende
Middelsstore (gjerne 5-6 millimeter), lange og smale, sylindriske kortvinger. På farge er de mørke. Hodet er rundet, fasettøynene ganske små, antennene forholdsvis korte. Halsen er markert, men forholdsvis tykk. Pronotum er nesten rektangulært sett ovenfra, med litt avrundede hjørner. Dekkvingene er litt rundede, bakkroppen lang og sylindrisk.
Levevis
I alle fall noen av artene er knyttet til termitter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika.
Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck
Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck var en sidelinje til Slesvig-Holsten-Sønderborg av huset Oldenburg. Den ble grunnlagt av titulærhertugen August Philip av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck, oldebarn av kong Christian III. August Philip tok navnet Beck etter riddergodset Beck i Westfalen, som han hadde kjøpt av sin søster Sophie Catherine.
Bakgrunn
Bakgrunnen for kjøpet av Beck var, at August Philips far Alexander vurderte at hans hertugdømme omkring Sønderborg på Als var for lille til å kunne deles. Fem av hans sønner arvet derfor kun tittelen hertug uten egentlig å ha et land å styre. Blant dem var sønnen August Phillip som derfor i stedet slo seg ned på Beck.
Hans sønner og deres slekt tjente i prøyssiske, polske og russisker hærer, inntil sønnesønns sønnesønns sønn, hertug Frederik Vilhelm Paul Leopold, trådte i dansk tjeneste og i 1825 ombyttet navnet til Glyksborg. Med hans sønn Christian besteg slekten den danske, og senere samme år dennes sønn Vilhelm den greske trone. Huset Glyksborg ble med Christian IX i spissen blant Europas mest vidtforgrenede fyrstehus.
Utnes
Utnes er ei bygd i Vefsn kommune i Nordland. Den ligger sør for Drevland, og sørøst for Orsdalselva. Det regnes som sikkert at Utnes er an av de eldste gårdene i Vefsn, men det finnes gravrøyser som man går ut fra skriver seg fra 400-600 e.Kr. Hvem av gårdene på denne siden av fjorden er usikkert, men det regnes som temmelig sikkert at både Drevland og Utnes drev med lenge før Vikingtiden.
Samferdsel
Utnes fikk ikke veiforbindelse til resten av kommunen før 1952, da brua over Drevjo (Drevjeelva) ble åpnet. Sjøveien har altså vært den naturlige trafikkåre til bygda, helt fra før Vikingtiden, og fram til 1952.
Skole og skolekretser
I perioden med omgangsskole var Utnes og Drevland en skolekrets. De som er født på 1900-tallet gikk til skolen på Stuvland, en strekning på en halv mil.
Capris historie
Øya Capri ligger i Napolibukten, mellom Appenninerhalvøya, øyene Procida og Ischia. Den laveste del består av kalkstein, den midterste del center, mens sidene er høye og for det meste omgitt av bratte kalkklipper med mange huler.Topografien domineres av skråningene til Monte Solaro mot vest og Monte San Michele i øst. Den greske historiker og geograf Strabo mente at Capri tidligere var en del av Italia som løsnet fra fastlandet og forflyttet seg. Hans teori er nylig  blitt bekreftet av geologiske funn, som viser forbindelsen øya har hatt med halvøya Sorrento, og av arkeologiske oppdagelser.
Forhistorien og den greske periode
De første oppdagelser i forhistorisk tidsalder viser at for mer enn to tusen år siden, under det Det romerske imperium, ble det under utgravningene til keiserlige bygninger på øya avslørt rester av dyr som hadde forsvunnet titusener av år tidligere, såvel som rester av mennesker fra steinalderen. Historien ble dokumentert av historikeren Suetonius (75–140) som beskrev de interessante funn for keiser Augustus. Disse rester er bevart i museet for paleontologi og paleoantropologi i haven til hans villa.
De tidligste mytiske innbyggere var Teleboifolket fra Akarnania under sin konge Telon. Det ble funnet neolittiske rester i 1882 i Grotta delle Felci, en hule på sydkysten. I historisk tid ble øya okkupert av grekere fra det åttende århundre F. Kr., og senere I henhold til Titus Livius, bosatte de seg først på øya Ischia og fastlandet ved Kumae, og kom senere til Capri. Historikeren Strabon skrev at "i tidligere tider var det to byer på Capri, som senere ble redusert til en (den nåværende Capri by". . Dette er bekreftet av rester av forsvarsmurer, bygget av store kalkstensblokker, kampesteiner i bunnen og kvadratiske blokker på toppen, synlige fra kabelbanen og fra en bygning ved foten av Castiglione, og disse, sammen med andre rester av den gamle by fra femte og fjerde århundre F. Kr. er fullstendig ødelagt.
To byer
Hva angår den andre by foreligger det mange hypoteser, men den mest pålitelige er at det neppe kan ha vært Anacapri. Nærværet til De fønikiske trappene med den vanskelige tilgang til havnen synes å bekrefte dette. (Tross navnet kan neppe trappene ha blitt bygget av fønikere, men av greske kolonister)
Siden den første bosetning, og den naturlige form på øya, leder en til å tro at to samfunn, ett i øst med høyder som skråner ned mot havet og ett mot vest på et stort platå med de bratte skråninger på Monte Solaro, uten tilgang til havet, er det trolig at den ene byen var Capri by.
Capri falt etterhvert i hendene på napolitanere (tidligere en Gresk koloni kalt Napoli i dag) og forble så til Augustus' tid, som tok den i bytte for Ischia og bodde ofte der.
Den romerske periode
Tiberius, som tilbragte de siste ti år av sitt liv på Capri, bygde tolv villaer der. En av ruinene i Tragara kunne ennå sees på 1800-hundretallet. Alle villaer kan med mer eller mindre sikkerhet identifiseres. De best bevarte er de som ligger helt i øst, bestående av et stort antall bygninger med buede tak og fundamenter med materialer, kanskje tatt fra Pharos (fyrtårn). En av disse var Villa Jovis og de andre elleve hadde kanskje navn etter andre guder. Nærværet av de mange gamle cisterner viser at romerne forsynte øya med friskt drikkevann, siden det var fritt for forurensning. Syd for bygningene er det rester etter et vakttårn, brukt til å kommunisere med fastlandet.
Tilsynelatende var Tiberius' motivasjon for å flytte fra Roma til Capri hans frykt for politisk opprør i Roma og en gnagende redsel for å bli kastet fra tronen. Villaen ligger på et isolert og vanskelig tilgjengelig sted på øya, og Tiberius' boliger i nord og øst for den palatialske villa var spesielt vanskelig å nå, tungt bevoktet som den var.
I henhold til Suetonius, var Villa Jovis åstedet for Tiberius' ville lyster, men mange moderne historikere betrakter dette bare som ondt sladder og oppspinn av hans motstandere. Disse historikere tror at han førte en moderat og avslappet tilværelse på øya.
Etter at Tiberius døde synes øya å ha blitt lite besøkt av keisere, og vi hører at den bare ble brukt til utvisning av Commodus' kone og søster. Øya var først napolitanernes eiendom, og senere keisernes. Det var aldri noe samfunn med bogerrettigheter. Til og med i keisertiden var gresk språket som ble brukt mest. Dette bekreftes av de mange greske og latinske inskripsjoner som er blitt funnet på øya.
Fra Middelalderen til det attende århundre
Etter Vestromerrikets fall kom Capri igjen under Napoli, og led under voldsomme angrep av pirater. I år 866 gav keiser Louis II øya til Amalfi kommune. Det politiske bånd som Capri hadde til Amalfi, som igjen hadde relasjoner til det østlige Middelhav er spesielt synlig i kunst og arkitektur. Hvor både den bysantinske og islamske form er tydelig. I år 987 utnevnte Pave John XV den første biskop på Capri.
Frederick IV av Napoli etablerte en legal og administrativ likhet mellom de to bebyggelser, Capri og Anacapri i 1496. Angrep fra Barbareskpirater nådde sitt høydepunkt under Karl V av Det tysk-romerske rikets regjeringstid. Middelalderbyen lå på nordsiden av den viktigste havna (Marina Grande), og den tilhørte S. Costanzo, en tidlig kristen. Den ble forlatt på 1400-tallet på grunn av store angrep fra pirater og innbyggerne tok tilflukt høyere oppe, i Capri og Anacapri. Sjørøveren Barbarossa, kalt "Rødskjegg" plyndret Capri syv ganger. Det verste raid var i 1535, da Barbarossa tok øya fra det Ottomanske imperium og brente ned Anacapris festning. Ruinene kalles i dag Castello Barbarossa. Denne festningen er nå Villa San Micheles eiendom. ) I 1553 kom den andre invasjon av Turgut Reis, som resulterte i en beleiring,
Faren for slike angrep førte til at Charles V tillot innbyggerne å bevæpne seg, og nye vakttårn ble bygget. Bare det franske forsvar av øya i 1830 endte trusselen fra piratene.
Turistparadis
En besøkende på øya på 1600-tallet var den franske lærde libertiner, Jean-Jacques Bouchard, som kan betraktes som Capris første moderne turist. Hans dagbok, funnet i 1850, er en viktig kilde til informasjon om Capri. I januar 1806 tok franske tropper under Napoléon Bonapartes ledelse kontroll over øya. I mai 1806 ble øya tatt fra den franske kontroll av en engelsk flåte under ledelse av Sidney Smith, og ble da sterkt befestet, men i 1808 ble den tatt tilbake av Frankrike under Lamarque. Ved et dobbelt angrep mot de to havner, Marina Grande og Marina Piccola, ble britisk oppmerksomhet flyttet fra vestkysten hvor franskmennene var istand til å forsvare klippene, og tvang fienden til å overgi seg. I 1813 ble Capri igjen under Ferdinand I of the Two Sicilies.
Populært reisemål
På siste halvdel av 1800-tallet ble Capri et populært reisemål for europeiske kunstnere, forfattere og andre celebriteter, Norman Douglas, Friedrich Alfred Krupp, Jacques d'Adelswärd-Fersen, Christian Wilhelm Allers, Emil von Behring, Curzio Malaparte, Axel Munthe, og Maksim Gorkij. Boken som fascinerte folk på 1800-tallet om Capri i Frankrike,Tyskland og England var Entdeckung der Blauen Grotte auf der Insel Capri, Oppdagelsen av den blå grotte på øya Capri av den tyske maler og forfatter August Kopisch, hvor han beskriver sitt opphold på Capri i 1826 og hans (gjen)oppdagelse av Den blå grotte
Også, på det 1800 kom den Naturvitenskaplive forsker, Ignazio Cerio med en katalog over Capris flora og fauna.
1900- og 2000-tallet
Flere noveller og romaner ble skrevet om Capri tidlig på 1900-tallet av forfattere som bodde der. Forfatteren fremfor noen var den svenske legen Axel Munthe, som skrev Boken om San Michele som kom ut, først i England i 1929 og ble oversatt til en rekke språk, deriblant norsk (1930, oversatt av Alf Harbitz). Andre forfattere var Fersen, Douglas, og Mackenzie: Jacques d'Adelswärd-Fersen skrev Nøkkelromanen Et le feu s’èteignit sur le mer (1910), som forårsaket en mindre skandale. Fersens liv på Capri ble beskrevet i Roger Peyrefittes fiksjonerte biografi L'Exile de Capri. Norman Douglas' novelle South Wind er en noe fiksjonert beskrivelse av Capris innbyggere og residents besøkende og et stort antall av andre arbeider, både bøker og brosjyrer omhandler øya inklusive Capri (1930) og hans siste arbeide A Footnote on Capri (1952). En satirisk presentasjon av øyas lesbiske koloni sent på 1920-tallet er omhandlet i Compton Mackenzies novelle Extraordinary Women (1928). Forfatteren og ingeniøren Edwin Cerio skrev flere bøker om livet på Capri og fortsatte det arbeide hans far hadde gjort i å katalogisere den lokale flora og fauna. I 1920, som en selv-proklamert Liberal i en tid da fascismen vant terreng i resten av Italia, ble han valgt til borgermester i Capri. Selv om han holdt denne stilling i bare tre år, fikk han stor innflytelse på hvordan øya skulle bli styrt resten av dette århundre. For å unngå at eiendomsutviklere fra Milano skulle ødelegge Capris stil organiserte han i 1922 en «konferanse for forsvar av landskapet», hvis retningslinjer fremdeles har innflytelse blant styrende organer på Capri. Hans opposisjon til de han kalte «haier», som bygde hoteller, leilighetsbygg og forretningsbygg gjorde ham populær hos alle, ikke desto mindre ble han ikke gjenvalgt i 1923.
I 1995 Capri Film Festival holdt for første gang. Den arrangeres hver desember og den tiltrekker både italienske og utenlandske Filmprodusenter, såvel som Hollywood stjerner.. Et annet arrangement, Capri Art Film Festival, et årlig arrangement ble startet i 2006.
Padling under Sommer-OL 2004 – C-2 1000 meter menn
C-2 1000 meter for menn i padling under Sommer-OL 2004 ble arrangert i august 2004 på Schinias Olympic Rowing and Canoeing Centre i Athen.
Skeleton under Vinter-OL 2022 – Menn
Skeleton for menn i skeleton under Vinter-OL 2022 fant sted den 10. og 11. februar 2022 på Xiaohaituo bobsleigh- og akebane i Beijing.
Resultater
Øvelsen startet med 2 runder 10. februar kl. 09:30 (UTC+8) og kl. 11:00 (UTC+8), og avsluttet med de 2 siste rundene 11. februar kl. 20:20 (UTC+8) og kl. 21:55 (UTC+8).
BR – Banerekord
Géraldine Frey
Géraldine Frey (født 19. juni 1997) er en sveitsisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og hekkeløp. Hun fikk bronse på 4x100 meter stafett under U23-EM i friidrett 2017 i Bydgoszcz.
2015
Frey kom på fjerdeplass på 60 meter under det sveitsiske U20-mesterskapet i friidrett innendørs i 2015. Hun deltok i Junior-EM i friidrett 2015, men det sveitsiske stafettlaget nådde ikke finalen på 4 x 100 meter stafett der. Hun ble slått ut i semifinalen på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett 2015, men kom på tredjeplass på 100 meter og fjerdeplass på 200 meter under det sveitsiske juniormesterskapet i friidrett i august.
2016
Hun ble sveitisk U20-mester på 60 meter innendørs i februar 2016. Utendørs kom hun på åttendeplass på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett, og hun vant 100 meter og 200 meter under det sveitsiske U20-mesterskapet i friidrett.
2017
Under det sveitsiske innendørsmesterskapet i 2017 ble hun slått ut i semifinalen på 60 meter. Hun deltok i U23-EM i friidrett 2017, og fikk der bronse på 4 x 100 meter stafett. Hun ble slått ut i semifinalen på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett, men under det sveitsiske U23-mesterskapet i friidrett fikk hun gull på 100 meter og bronse på 4 x 100 meter hekk.
2018
Hun fikk bronse på 60 meter hekk under det sveitsiske mesterskapet innendørs i 2018, og hun kom på femteplass på 60 meter. Utendørs fikk hun sølv på 100 meter og bronse på 100 meter hekk under det sveitsiske U23-mesterskapet i friidrett.
2019
Under det sveitsiske mesterskapet i friidrett innendørs i 2019 fikk hun sølv på 60 meter hekk, med ny personlig rekord på 8,33 sekunder. På 60 meter kom hun på sjuendeplass. Hun deltok på nytt i U23-EM i friidrett 2019, og ble der slått ut i semifinalen på 100 meter. På 4 x 100 meter stafett kom Sveits på åttendeplass. Hun kom på femteplass på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett, og hun vant 100 meter under det sveitsiske U23-mesterskapet i september.
2020 - 2021
Frey konkurrerte lite i 2020. I 2021 deltok Sveits i First League under Lag-EM i friidrett 2021 i Romania, og deltok der på det sveitsiske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett. Hun deltok på 100 meter og 200 meter under det sveitiske mesterskapet i friidrett 2021, men nådde ikke finalen i noen av disse øvelsene.
2022
Hun kom på andreplass på 60 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett innendørs i 2022. Hun deltok i VM i friidrett innendørs 2022, og satte der personlig rekord i forsøksheatet på 60 meter, med 7,11 sekunder. I semifinalene fikk hun niende beste tid, og ble ikke blant de åtte som gikk til finalen.
Riemanns differensialgeometri
Riemanns differensialgeometri omhandler matematiske egenskaper ved krumme flater og rom med vilkårlig høy dimensjon. Ved bruk av differensialregning og integrasjonsteori gir den en beskrivelse av de geometriske egenskapene til slike mangfoldigheter.
Denne differensialgeometrien ble lansert av den tysk matematiker Bernhard Riemann ved en forelesning i 1854. Den er basert på antagelsen at rommet kan tilordnes en metrikk med den egenskap at rommet i svært små områder lar seg beskrive med euklidsk geometri. Linjer med endelig utstrekning i rommet er da gitt som geodetiske kurver, vinkler mellom tangentvektorer til slike kurver kan beregnes sammen med størrelsen til areal eller volum av forskjellige underrom. Riemann viste i tillegg hvordan detaljert informasjon om rommets krumning i forskjellige retninger kan sammenfattes som komponenter til en krumningstensor.
Arbeidet til Riemann fikk raskt anvendelser i andre deler av matematikken som i teorien for kontinuerlige Lie-grupper og algebraisk topologi. I dag utgjør det en viktig del av matematisk analyse og har spilt en avgjørende rolle i teoretisk fysikk hvor den danner grunnlaget for Einsteins generelle relativitetsteori. Tidrommet er strengt tatt ikke riemannsk i små områder, men sies å være pseudoriemannsk da geometrien der er gitt ved Minkowski-metrikken i spesiell relativitetsteori. Standardmodellen for elementærpartikkelfysikk er likedan basert på gaugeteorier som formuleres matematisk på lignende vis som Riemann-geometrier.
Historisk bakgrunn
Gauss publiserte i 1827 sitt viktige arbeid om de geometriske egenskapene til todimensjonale, krumme flater. Dette var basert på å betrakte dem i vårt tredimensjonale rom hvor man kan benytte euklidsk geometri. Han var da kommet frem til at den geometrien til en slik flate kan beskrives å benytte vilkårlige koordinater (u,v ) på flaten som dermed kan tilskrives et kvadratisk linjeelement
De tre funksjonene E, F og G bestemmer flatens intrinsikke egenskaper som for eksempel dens krumning. I prinsippet kan de bestemmes på flaten uten å vite hvordan den er lagt inn i vårt rom. Det som her tilsvarer rette linjer, vil på flaten være geodetiske kurver slik som storsirkler på en kuleflate. Denne krumme flaten er beskrevet ved sfærisk geometri som hadde vært kjent i over to tusen år. Men det som gjorde fremstillingen til Gauss spesielt viktig, var at den viste at de geometriske egenskapene kunne være hva som helst avhengig av hvilke funksjoner E, F og G som karakteriserer den. Dermed kunne man tenke seg en uendelighet av forskjellige geometrier på flaten hvor euklidsk geometri ikke lenger syntes å ha noen privilegert rolle mer.
Noen få år etter at Gauss sitt arbeid var blitt kjent, viste Bolyai og Lobatjevskij at man kan bygge opp en konsistent, ikke-euklidsk geometri med konstant, negativ krumning. Senere fikk den navnet hyperbolsk geometri. Denne oppdagelsen hadde sannsynligvis gjort Gauss enda mer interessert i å finne ut hva man virkelig mener med geometri og spesielt om vårt eget, tredimensjonale rom kunne vise seg å være ikke-euklidsk.