cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abhisamayalankara
Forfatterskapet er uklart. Det er blitt tilskrevet både Maitreyanātha (ca 270-350 e.Kr.) og Asaṅga (ca 315-390 e.Kr.) i det nordvestlige India, som begge tilhørte skolen Yogācāra. Flere retninger innenfor tibetansk buddhisme betrakter teksten som en av «Maitreyas fem avhandlinger» (བྱམས་ཆོས་སྡེ་ལྔ་, wylie: byams chos sde lnga). Disse avhandlinger ble angivelig forfattet av bodhisattva Maitreya i Tuṣitahimmelen og kanalisert ned til Asaṅga.
Abhisamayālaṃkāra studeres innenfor alle de fire hovedretninger av tibetansk buddhisme: Nyingma, sakya, kagyu og gelugpa. I de tre første studeres alle de fem tekstene som tilskrives Maitreyanātha. Innenfor Gelugpa, eller «gulhattene», spiller teksten en mye større rolle enn i de tre første skolene. Der er den et av 12 grunnleggende verk innenfor den akademiske graden geshe lharampa. Graden dekker de fem emnene abhidharma, prajñāpāramitā, mādhyamaka, buddhistisk logikk og vinaya. I skriftene til Tsongkhapa (1357–1419), grunnleggeren av Gelugpa, blir teksten omtalt som en grunntekst i tradisjonen Lam Rim, «trinnene på stien», som ble grunnlagt av Atisha (980–1052).
Dens fremtredende rolle i Tibet kan skyldes kommentaren til Haribhadra, som var elev av Śāntarakṣita, en innflytelsesrik indisk misjonær i Tibet. Det skal ha eksistert 21 gamle indiske eksegeser til denne teksten. I Tibet ble det skrevet kommentarer av alle fire hovedretningene. Teksten er fraværende i den kinesiske buddhistiske kanon, men ble oversatt til kinesisk på 1930-tallet.
Tittelen
som betyr:
eller –
«Avhandling [om] de nærmere undersøkelser [av] visdommens perfeksjon, kalt ornamentet [av] erkjennelser»
Den engelske orientalisten Gareth Sparham forklarer:
Den anglo-tyske orientalisten Edward Conze (1904–1979) tilføyer noen detaljer om begrepets opprinnelse:
Når det gjelder spørsmålet om vi snakker om en erkjennelse eller åtte, gir Sparham følgende forklaring av rGyal tshab rJe, en tibetansk kommentator fra det 14.-15. århundre:
Geshe Jampa Gyatso (f. 1931) utdyper metaforen ved å skille mellom et «naturlig ornament» (den vakre kvinnen, Prajñāpāramitā), et «forskjønnende ornament» (hennes juveler, de åtte kategorier og sytti emner), det «klargjørende ornament» (speilet, Abhisamayālaṅkāra) og det «gledelige ornament» (betrakterens glede).
Forfatterskapet
Forfatterskapet er uklart. Det er blitt tilskrevet både Maitreyanātha (ca 270-350 e.Kr.) og Asaṅga (ca 315-390 e.Kr.). Sammen med Vasubandhu, regnes de som de primære eksponenter for retningen Yogācāra, også kalt Vijñānavāda, i det nordvestlige India.
Identifiseringen av Maitreyanātha som en historisk person, skyldes i første rekke tre orientalister: Den østerrikske orientalisten Erich Frauwallner (1898–1974), den italienske orientalisten Giuseppe Tucci (1894–1984) og den japanske orientalisten Hakuju Ui (1882–1963). De betraktet han som en av tre sentrale skikkelser innenfor Yogācāra – en buddhistmunk som benyttet Maitreya Buddhas navn som tittel. Maitreya er i navnet på en fremtidig Buddha eller verdensfrelser.
«Maitreyas fem avhandlinger»
Innenfor tibetansk buddhisme blir teksten ofte betraktet som en av «Maitreyas fem avhandlinger» (བྱམས་ཆོས་སྡེ་ལྔ་, Wylie: byams chos sde lnga), sammen med:
Disse avhandlinger ble angivelig forfattet av bodhisattva Maitreya i Tuṣitahimmelen og kanalisert ned til Asaṅga. En representant for denne troen var Khenpo Shenga (1871–1927) som var en viktig skikkelse innenfor den økumeniske Rimébevegelsen i det østlige Tibet.
Den skjulte meningen i prajñāpāramitā
Teksten er en oppsummering av «den store prajñāpāramitāsūtraen», men sier ikke eksplisitt hvilken avart av denne den behandler. Den engelske orientalisten Gareth Sparham og den amerikanske orientalisten John Makransky betrakter den som en kommentar til prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 vers. Den indiske filosofen Haribhadra foretok omkring år 750 en oversettelse av prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 vers. Han forfattet også en eksegese til oversettelsen, så vel som den viktigste eksegese til Abhisamayālaṃkāra. Han hevdet at teksten oppsummerer alle versjoner på en gang – prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, 25 000 vers, 18 000 vers, 10 000 vers og 8000 vers. Denne fortolkningen har da også vært rådende innenfor den eksegetiske tradisjon i den tibetanske buddhistiske kanon.
Tekstens fravær i Kina
Abhisamayālaṃkāra ser ut til å ha vært ukjent i Kina, og er fraværende i den kinesiske buddhistiske kanon. Den kinesiske omreisende oversetteren Xuánzàng (玄奘, 602–664) besøkte under sine reiser det berømte lærestedet i Nālānda. Han foretok også en oversettelse av et enormt Prajñāpāramitābibliotek (般若波羅蜜多經, pinyin: bōrě bōluómì duō jīng) bestående av 16 tekster til kinesisk, som var blitt erhvervet i Sørøst-India like før 643 e.Kr. Xuánzàng visste ikke om Abhisamayālaṃkāra, eller nevner i hvert fall ikke teksten i sine skrifter.
Dens totale fravær i Kina har fått enkelte til å betvile dens alder. Men da må man også betvile alderen på de ulike indiske kommentarer. En enklere forklaring får man hvis man tar tibetanerne på ordet, og godtar at teksten utgjorde en «skjult mening», en esoterisk dimensjon som ikke ble åpenbart for alle.
På 1930-tallet foretok den kinesiske munken Fǎzūn (法尊, 1902–1980), som var en nær venn av aktivisten Tàixū (太虛, 1890–1947), en oversettelse med tittelen 現觀莊嚴論 (xiàn guān zhuāngyán lǘn), for bruk av det sino-tibetanske buddhistiske institutt (漢藏教理院) i Sichuan. Instituttets ledere prøvde å harmonisere buddhismen i Kina og Tibet, og å forbedre relasjonene mellom de tibetanske innbyggerne i Kham og de hankinesiske innvandrerne i det østlige Tibet. Fǎzūn hadde studert pensumet i geshe ved Drepungklosterets kollegium Loseling (Blo-gsal gling), i nærheten av Lhasa. Han hadde muligens også oppnådd den akademiske graden geshe. I 1966, etter den kinesiske borgerkrigen (1927–1950) og ved begynnelsen på kulturrevolusjonen, ble instituttet stengt og definert som «kontrarevolusjonært» av maoistene.
Filosofiske perspektiver
Prajñāpāramitāsūtraene danner basis for Mādhyamaka, «middelveien», en skole innenfor buddhistisk filosofi som mange tibetanere betrakter som det høyeste filosofiske system. Andre skrifter av både Maitreyanātha, Asaṅga og Vasubandhu, danner basis for den rivaliserende filosofiske skolen Yogācāra («Yoga-adepter») eller Cittamātra («bare sinn» eller «bare bevissthet»). Det er derfor kanskje forståelig at Abhisamayālaṃkāra ifølge Gareth Sparham «spaserer tvetydig på grunnen mellom den indiske middelveien og bare sinn ...». Edward Conze samtykker, og tilskriver Abhisamayālaṃkāra «en mellomliggende posisjon mellom Mādhyamika'ene og Yogācārin'ene ...». Edward Conze oppdaget i Abhisamayālaṃkāra «enkelte slektskap med andre verker av Yogācārin'ene», og foreslo en rekke presise korrespondanser. På samme tid merket han seg at «to av de spesifikke doktrinene til Yogācārin'ene – "lagerhusbevisstheten" og de tre former for egen eksistens (svabhāva), blir ignorert fullstendig».
Den russiske tibetologen og indologen Eugène Obermiller (1901–1935) hevdet på sin side at «det primære filosofiske synspunkt som blir uttrykt i Abhisamayalaṅkāra tilhører den strengeste monisme av ikke-substansialtet og relativitet (śūnyatā) til alle separate elementer som eksisterer, d.v.s. standpunktet til Mādhyamikaene.» Han anser Abhisamayālaṃkāra som produktet av en interaksjon mellom mahāyāna-buddhismen og den hinduistiske filosofiske skolen Vedānta.
«Yogācāra Svātantrika Mādhyamaka»
Forfattere innenfor den tibetanske skolen Gelugpa eller «gulhattene», som følger Butön Rinchen Drup (1290–1364), bekrefter at teksten representerer synspunktet til Prāsaṅgika, som er en underavdeling av Mādhyamaka. De betrakter imidlertid eksegesen til Haribhadra og senere kommentatorer som representative for «Yogācāra Svātantrika Mādhyamaka». I henhold til tibetansk doksografi er denne definisjonen noe kunstig, men den henspiller på en mellomting mellom Mādhyamaka og Yogācāra. Skolene Nyingma og Sakya bekrefter at Abhisamayalaṅkāra inneholder Mādhyamaka-lærdommer, uten dermed å godta Gelugpaenes lære.
Professor Ian Charles Harris (1952–2014) fant det «merkelig» at:
Harris fortsetter å bemerke det «merkelige faktum» at Tsongkhapa var en selverklært Prāsaṅgika. Og det på tross av at han tilegnet skolen for «alle store Mādhyamaka-autoriteter om Prajñāpāramitā» til «Yogācāra Svātantrika Madhyamaka».
De åtte erkjennelser og de 70 emner
Abhisamayālaṃkāra er inndelt i åtte kategorier, som korresponderer med åtte kapitler. Med unntak av kapittel 8, tilsvarer dette forskjellige «erkjennelser» (alañkāras) som er nødvendige for opplysning. Den åttende kategorien er, ifølge Geshe Jampa Gyatso som presenterer forståelsen til Gelugpa, «den resulterende dharmakāya» mens den åttende «erkjennelse» er «den resulterende opphøyde visdoms dharmakāya». Edward Conze bemerket at disse åtte kategoriene «ikke er funnet noen andre steder».
Inndelingen i åtte nevnes i begynnelsen av teksten:
De åtte kategoriene er igjen oppdelt i tre grupper og 70-72 emner. Eugène Obermiller har sporet denne listen til en manual som er skrevet av Jamyang Shêpa, som også skapte de ulike definisjoner og kategoriavgrensningene som er kjent for tibetanske debattanter. Teksten kan videre deles opp i 1,200 emner.
De tre erkjennelser
De tre første kategoriene representerer målsetningen med den spirituelle praksis, som leder til fred for de fire klasser av buddhistiske utøvere. Eugène Obermiller refererer til dem som «de tre former for allvitenhet», mens Sze Gee Toh foretrekker «de tre opphøyde kjennere» og Alexander Berzin bruker benevnelsen «de tre sett av erkjennende oppmerksomhet».
Alexander Berzin forklarer disse kategoriene som –
1. Erkjennelse av alle aspekter
Den første kategorien handler om «erkjennelse av alle aspekter» (सर्वाकारज्णता, sarvākārajñatā, རྣམ་ཀུན་མཁྱེན་ཉིད་, nam kun khyen nyi eller རྣམ་མཁྱེན་, namkhyen), og består av 10 emner:
Ifølge mahāyānalæren har bare en fullt opplyst Buddha fjernet hindringene for allvitenhet (jneyavaranaheya) så vel som hindringene for frigjøring (kleshavaranaheya). «Erkjennelse av alle aspekter» i dette første kapittel refererer til denne endelige tilstand. Abhisamayālaṃkāra begynner således med denne mest imponerende tilstand, og det endelige målet for mahāyānautøveren.
David Hansen (1978-)
David Hansen (født 8. juni 1978 i Lørenskog, men oppvokst i Porsgrunn og Halden) er en norsk politiker som representerer Kristelig Folkeparti (KrF). Til daglig arbeider han som salgsleder for offentlig sektor i Microsoft Norge. Han er utdannet master i rettsvitenskap (jurist) ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Før ansettelsen i Microsoft i 2017 hadde han stilling som myndighetskontakt i Telenor Norge fra 2013. Forut for Telenor arbeidet han fra 2011 som spesialrådgiver og leder for bærekraft- og samfunnsansvar hos Gambit HK Strategies, et norsk kommunikasjonsbyrå knyttet til Hill+Knowlton Strategies som igjen er eid av WPP Group plc (NASDAQ: WPPGY).
Abhisamayalankara
1. Erkjennelse av alle aspekter
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 1 i Abhisamayālaṃkāra med kapitlene 1–13 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, og med kapitlene 1–21 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 og 18 000 vers. Han oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 1:
2. Erkjennelse av veiene
Den andre kategorien handler om «erkjennelse av veiene» (mārgākārajñatā, ལམ་ཤེས་ཉིད་, lamshe nyi eller ལམ་ཤེས་, lamshe), og består av 11 emner:
David Hansen (1978-)
Han har vært leder for Kristelig Folkepartis Ungdom (KrFU) fra 1999 til 2002, og han var politisk rådgiver for utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson i Utenriksdepartementet under regjeringen Bondevik II.
Abhisamayalankara
2. Erkjennelse av veiene
For å kunne tjene alle sansende vesener, må en bodhisattva i tillegg kjenne til de forskjellige, ulike veier hvorigjennom andre kan gjøre fremskritt, slik at han kan undervise på forskjellige måter i henhold til deres livssituasjon og evner. Dette er «kunnskapen om veiene» i kapittel 2.
David Hansen (1978-)
David Hansen var fra 2005 til 2007 president for Det europeiske folkepartis ungdom - Youth of the European Peoples Party (YEPP), en europeisk paraplyorganisasjon for ungdomsparti for konservative og kristendemokratiske partier. Hans siste folkevalgte verv for KrF var som medlem av Oslo bystyre. Ved kommunevalget i 2007 ble han innvalgt i Oslo bystyre som en av to KrF-representanter. Han ble da medlem av Kultur- og utdanningskomiteen. Han stilte ikke til gjenvalg ved lokalvalget i 2011. Ved kommunevalget i 1999 ble han innvalgt i Halden kommunestyre og Østfold fylkesting.
Abhisamayalankara
3. Erkjennelse av det altomfattende
Den tredje kategorien handler om «erkjennelse av det altomfattende» (सर्वज्णता, sarvajñatā; ཐམས་ཅད་ཤེས་པ་ཉིད་, tamche shepa nyi, også kalt वस्तुज्णान vastujñāna; གཞི་ཤེས་, zhishe), og er inndelt i 9 eller 10 emner:
Haakon (andre betydninger)
Haakon kan sikte til:
Abhisamayalankara
3. Erkjennelse av det altomfattende
For å forstå sannheten om anitya (uforgjengelighet), anatman (intet ego) og dukkha (lidelsen), må śrāvakaer og pratyekabuddhaer oppnå kunnskap om virkelighetens (vastu) sanne bestanddeler, nemlig skandhaene, āyatanaene og de 18 dhatuene, som alle er et tema innen Abhidharma. Dette er «allkunnskapen» i kapittel 3.
David Hansen (1978-)
Fra 2006 – 2010 var han ansatt på deltid som spesialrådgiver for generalsekretæren i Strømmestiftelsen. I to år (2006–2007) arbeidet han også som rådgiver i PR-byrået Gambit Hill & Knowlton. Hansen arbeidet hos den liberale tankesmien Civita (2010–2011) hvor han blant annet utga en pamflett om kristendemokrati sammen med professor Janne Haaland Matlary og sosiolog Pål Veiden.
Abhisamayalankara
3. Erkjennelse av det altomfattende
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 3 i Abhisamayālaṃkāra med kapitlene 27–28 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, og med kapitlene 36–37 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 og 18 000 vers. Han oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 3:
De fire praksiser
Kategoriene 4–7 er progressive spirituelle stadier på veien mot opplysning. Edward Conse kaller dem «forståelser», Eugène Obermiller kaller dem «praktiske metoder», Sze Gee Toh kaller dem «anvendelser» og Alexander Berzin beskriver dem som «anvendte erkjennelser» i nær forbindelse med «yoga» (ངལ་སྦྱོར, ngal sbyor).
David Hansen (1978-)
Fra 2009 til 2011 var David Hansen 2. nestleder i Europabevegelsen i Norge. David Hansen har vært styremedlem i AS Vinmonopolet fra 2014 til 2018, og han er siden 2015 styremedlem i Norsk Tipping AS.
Abhisamayalankara
De fire praksiser
Georges Dreyfus forklarer at –
4. Full praktisering av alle aspekter
Den fjerde kategorien handler om «full praktisering av alle aspekter» (सर्वाकाराभिसम्बोध, sarvākārābhisambodha; རྣམ་ཀུན་མངོན་རྫོགས་རྟོགས་པ་ eller རྣམ་རྫོགས་སྦྱོར་བ་, rnam rzdogs sbyor ba), og er inndelt i 11 emner:
David Hansen (1978-)
Hansen tilhører den liberale fløyen i KrF og tok i 1999 til orde for flere endringer i partiet, blant annet å fjerne bekjennelsesparagrafen og nedlegge kampen mot partnerskapsloven.
Abhisamayalankara
4. Full praktisering av alle aspekter
I tibetansk tradisjon legges det spesiell vekt på kapittel fire. Det er det lengste og mest komplekse kapittel, og er derfor best egnet til debatt og kommentarer. Dette fjerde kapittel foretar en nummerering og en utdypende beskrivelse av, med Eugène Obermiller's ord: «de 173 former for bodhisattvaens yoga som fører til erkjennelsen av de 173 aspekter (av de tre former for allvitenhet)».
David Hansen (1978-)
Hansen er siden 2002 gift med Inger Lise Hansen. I april 2007 ble hun valgt til 2. nestleder i KrF. Sammen har de to døtre (f. 2007 og 2013). Familien bor siden 2013 i Åsgårdstrand, i Horten kommune.
Abhisamayalankara
4. Full praktisering av alle aspekter
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 4 i Abhisamayālaṃkāra med kapitlene 29–44 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, og med kapitlene 38–54 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 og 18 000 vers. Han oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 4:
5. Kulminerende klar forståelse
Den femte kategorien handler om «kulminerende klar forståelse» (मुर्धाभिसमय, murdhābhisamaya; རྩེ་མོར་སྦྱོར་བ་, tsemor jorwa), og er inndelt i 8 emner.
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 5 i Abhisamayālaṃkāra med kapitlene 45–60 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, kapitlene 55–70 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 og 18 000 vers, og med kapitlene 20, 23 og 25 –28 i sūtraen i 8 000 vers. Conze oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 5:
6. Seriell klar forståelse
Den sjette kategorien omhandler «seriell klar forståelse» (नुपुर्वाभिसमय, anupurvābhisamaya, མཐར་གྱིས་པའི་སྦྱོར་བ་, thar gyi jorwa). Den er inndelt i 13 emner:
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 6 i Abhisamayālaṃkāra med kapittel 60 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, og med kapittel 70 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraene i 25 000 og 18 000 vers. Seriell klar forståelse er derimot utelatt fra sūtraene i 10 000 og 8 000 vers. Conze oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 6:
7. Klar forståelse i et enkelt øyeblikk
Denne syvende kategori omhandler «klar forståelse i et enkelt øyeblikk» (एकक्सनाभिसमय, ekaksanābhisamaya, སྐད་ཅིག་མའི་སྦྱོར་བ་, skad cig ma'i sbyor ba). På sanskrit kalles den også kṣaṇikaprayoga (क्षणिकाप्रयोग), «prayoga i et lynnedslag». Kategorien er inndelt i 4 emner:
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 7 i Abhisamayālaṃkāra med kapitlene 61–62 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, og med kapitlene 71–72 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 og 18 000 vers. Forståelse i et enkelt øyeblikk tilsvarer kapittel 28 og kapittel 31 i sūtraen i 10 000 vers, men er derimot utelatt fra sūtraen i 8 000 vers. Conze oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 7:
Public Disturbance
Public Disturbance var et hardcore-band fra Cardiff i Wales som eksisterte i perioden 1995 til 2000. Bandet ga ut to album og deltok på flere samlealbum med britisk hardcore musikk. De ble oppløst som en følge av at to av de sentrale medlemmene, trommeslager Ian Watkins og gitarist Mike Lewis, forlot bandet til fordel for Lostprophets.
Abhisamayalankara
8. Den resulterende dharmakāya
Dharmakāya, eller «sannhetens kropp» (ཆོས་སྐུ་, chos sku), er en av de mange spirituelle legemer – John Makransky foretrekker ordet «legemeliggjørelse», som Buddha sies å besitte. Dette er trikāyalæren, som finnes i mange andre mahāyānatekster, deriblant Lotussūtraen, Avataṃsakasūtraen og det rene lands tekster. Trikāyalæren, slik den ble utbredt i Kina, Korea og Japan, skiller mellom 1) Nirmāṇakāya, eller den skapte kropp i tid og rom, 2) sambhogakāya eller kroppen av gjensidig glede, som er salighetens kropp eller det klare lysets manifestasjon, og 3) dharmakāya som legemeliggjør selve prinsippet om opplysning og ikke kjenner noen grenser eller begrensninger. Kommentaren til Ārya Vimuktisena følger denne læren, og denne kategorien har dermed 4 emner.
Vajrayāna eller «diamantvognen» i tibetansk buddhisme, snakker også om en fjerde og en femte kropp: 4) Svābhāvikakāya, eller «den essensielle kropp», som er forklart som enheten mellom, eller opphør av separasjon, mellom de tre andre kroppene, og 5) mahāsūkhakāya (བདེ་བ་ཆེན་པོའི་སྐུ, bde ba chen po'i sku) eller «den store paradiskropp». Haribhadra identiserer i sin kommentar fire slike «kropper», slik at man ender opp med 5 emner. John Makransky skriver at –
Ifølge Makransky, reflekterer denne kontroversen en grunnleggende spenning mellom de immanente og transcendente sider av buddhismen, som også reflekteres i debatten om de tre dreininger av dharmas hjul, eller gradvis versus plutselig opplysning, som førte til konsilet i Lhasa i klosteret Samye i årene 792–797. Disse kontroverser skyldes de fundamentale vanskeligheter som lå i å forene den transcendente buddhanaturen med den immanente natur til bodhicitta.
Ifølge Edward Conze korresponderer kapittel 8 i Abhisamayālaṃkāra med kapitlene 63–72 i Prajñāpāramitāsūtraen i 100 000 vers, og med kapitlene 73–83 i de tibetanske utgavene av Prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 og 18 000 vers. Han oppgir følgende forbindelser med Abhisamayālaṃkāra kapittel 8:
Betydning i tibetansk buddhisme
Abhisamayālaṃkāra studeres innenfor alle de fire hovedretninger av tibetansk buddhisme: Nyingma, Sakya, Kagyu og Gelugpa. I de tre første studeres alle de fem tekstene som tilskrives Maitreyanātha. I skriftene til Tsongkhapa (1357–1419), grunnleggeren av Gelugpa, blir teksten omtalt som en grunntekst i tradisjonen Lam Rim, «trinnene på stien», som ble grunnlagt av Atisha (980–1052). Innenfor Gelugpa, eller «gulhattene», spiller teksten en mye større rolle enn i de tre første skolene. Der er den et av 12 grunnleggende verk innenfor den akademiske graden geshe lharampa. Graden dekker de fem emnene abhidharma, prajñāpāramitā, mādhyamaka, buddhistisk logikk og vinaya. Under emnet prajñāpāramitā studeres abhisamayālaṃkāra sammen med veien til det oppvåknede liv  (bodhisattvacharyāvatāra) av Śāntideva (685–763).
Den sveitsiske tibetologen Georges Dreyfus forteller at ''«Ge-luk klosterbibliotekene ... tar ornamentet som den sentrale tekst for studium på veien; de behandler den som en form for buddhistisk oppslagsverk, lest i lys av kommentarene til Je Dzong-ka-ba [Je Tsongkhapa], Gyel-tsap Je og forfatterne av manualer [klosterlærebøker]. Noen ganger utbroderer disse kommentarer avanserte digresjoner fra et enkelt ord i ornamentet.»''
Den amerikanske orientalisten Alexander Berzin har hevdet at tekstens fremtredende rolle i tibetansk buddhisme skyldes kommentaren til Haribhadra, som var elev av Śāntarakṣita, en innflytelsesrik indisk misjonær i Tibet.
Under beskrivelsen av pensum ved kollegiet Go mang innenfor Drepungklosteret, forteller tibetologen Eugène Obermiller at munkene studerte Abhisamayālaṃkāra i en sekvens på fire år (etter visse forberedende emner), og at hver klasse også studerte et «sekundært emne» (zur-bkol) i et år:
Han tilføyde at «Alle disse studier blir gjennomført i form av foredrag som er ledsaget av diskusjoner mellom de forskjellige grupper av studenter med henhold til metoden av "sekvens og tenkning" (thal-phyir).»
Sideemnet «de 20 buddhistiske fellesskap» (sanskrit: vimsatiprabhedasamgha, tibetansk: dge 'dun nyi shu) gir en skjematisk fremstilling av de forskjellige spirituelle nivåer som man passerer gjennom på veien mot opplysning. Ordet «sangha» refererer ikke til virkelige munker og nonner, men til en idealisert modell over alle typer buddhister. Abhisamayālaṃkāra forklarer dette som den buddhistiske tilflukt i de tre juveler, og i to vers gis følgende inndeling:
«Akanistha» er det høyeste «Buddhaland» i formverdenen, bebodd av fromme guder og bodhisattvaer som står på den tiende grunn. Den ensomme tilværelsen til neshornet ble et symbol på pratyekabuddhaene («Buddhaene som står alene»). Bortsett fra dette er listen vanskelig å tolke. Kategoriseringen er inspirert av de fire trinn av opplyshet: Sotāpanna, Sakadāgāmi, Anāgāmi og Arhat, i den forstand at det er trinn på veien mot opplysthet; ved å skille mellom de som er på vei mot et trinn (zhugs pa) og de som befinner seg på et trinn ('bras gnas), gir det åtte kategorier. Dessverre passer ikke dette inn i listen på 20 trinn. Tibetanske eksegeser forteller videre at – innbefattet kombinasjoner og underavdelinger, kan listen på 20 utvides til 10 000. Dette gjør at temaet er omdiskutert av både buddhister og filologer.
Tibetansk buddhisme følger den generelle mahāyānalæren om at Buddha underviste i forskjellige lærdommer som ikke synes å harmonere; herav de forskjellige uoverenstemmelsene mellom de tidlige buddhistiske skolene eller såkalt «hīnayāna» (Theravāda, Sarvāstivāda, Pudgalavāda, Sautrāntika, etc.) på den ene siden og mahāyānaskriftene på den andre. Den følger Saṃdhinirmocanasūtraen som lærer at Buddha underviste i tre store sykluser som ble kalt «dreininger av dharmas hjul»: «Hīnayāna» er den første av disse dreininger, mādhyamika er den andre og yogācāra er den tredje og «høyeste lære». Tibetansk buddhisme er imidlertid sterkt preget av mādhyamika (den andre av «hjulets tre dreininger»), og den tolker sūtraen i lys av dette. Spørsmålet blir desto mer presserende ved at tibetansk buddhisme kombinerer elementer fra alle tre «dreininger», og derfor må forsvare tekstene samtidig som den må minimalisere indre konflikter mellom dem.
Indiske kommentarer
Den eldste bevarte indiske kommentaren til Abhisamayālaṃkāra ble skrevet av Ārya Vimuktisena på 500-tallet. Dens tittel er «Illuminering av de 25 000 vers: En kommentar til ornamentet» (sanskrit: Pañcavimsatisāhasrikāprajñāparamitopadesasāstrabhisamāyalaṅkāravrtti, tibetansk: nyi khri snang ba). Enda mer innflytelsesrike har vært kommentarene til Haribhadra fra ca år 750, spesielt hans «blomstret mening» (sanskrit: Sphuṭārthā, tibetansk: 'grel pa don gsal) og «Lys over ornamentet» (sanskrit: Abhisamāyalaṅkāralokāprajñāpāramitāvyākhyā, tibetansk: rgyan snang). Haribhadra skrev også en forkortet utgave av dette verket, kalt «kort kommentar» (sanskrit: Sphuṭārtha, tibetansk: 'grel pa don gsal/'grel chung).
Til sammen sies det å ha eksistert 21 eksegeser som har blitt oversatt til tibetansk. Det er imidlertid mulig å betvile eksistensen av noen av titlene som blir nevnt. En referanse i en hyllest i begynnelsen av Haribhadras kommentar, blir noen ganger tolket som at Asanga skrev en kommentar til Abhisamayālaṃkāra. Hvis så er tilfelle er verket ikke lenger bevart. Haribhadra nevner også en kommentar av Vasubandhu med tittelen «den godt opptråkkede sti» (sanskrit: Padhati), og en kommentar av Bhadanta Vimuktisena med tittelen «den utmerkede forklaring av de 20,000» (sanskrit: Abhisamayālaṅkāra-vārttika, tibetansk: tshig le'ur byas pa'i rnam par 'drel pa).
Kommentarene til Ārya Vimuktisena og Haribhadra er likevel grunnleggende for den eksegetiske tradisjon. Gareth Sparham skriver:
På den andre side hevder John Makransky at Ārya Vimuktasena's kommentar bedre fanger Abhisamayālaṃkāra's Yogācāra-ideer.
Ngok Loden Sherab
Abhisamayālaṅkāra har vært ekstremt innflytelsesrik i Tibet, og har resultert i produksjonen av tallrike kommentarer. De første ble skrevet av Ngok Loden Sherab (1059–1109), også kalt «Ngok Lotsawa» eller «Ngok oversetteren»:
Nyingma
Patrul Rinpoche (1808–1887):
Pöpa Tulku Dongak Tenpé Nyima (1900–1959):
Sakya
Av kommentatorer innenfor Sakya, kan nevnes:
Gorampa Sönam Senge (1429–1489):
Shakya Chogden (1428–1507)
Rongtön Sheja Kunrig (1367–1449)
Yagtön Sanggye Pel (1348–1414)
Kagyu
Av kommentarer innenfor Kagyu kan nevnes:
Kunkhyen Pema Karpo (1527–1592):
Könchog Yenlag (1525–1583):
Karma Thinley Rinpoche (f. 1931):
Gelugpa
Tsongkhapa (1357–1419) ble av sin lærer Butön Rinchen Drup (1290–1364) oppmuntret til å studere de «fem tekster av Maitreya», spesielt Abhisamayālaṅkāra. Et av Tsongkhapa's større verker, er en kommentar til Abhisamayālaṅkāra:
Hans elev Gyalstab Je (1364–1432) skrev en underkommentar til Abhisamayālaṅkāra:
Sandeggtind
Sandeggtind er en fjelltopp i Orvinfjella i Dronning Maud Land. Toppen ligger på fjellkammen Sandegga, to kilometer sør for Sandhø i Conradfjella. Høyeste punkt måler 3053 moh.
Sandeggtind ble oppdaget og kartlagt av den tredje tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) under ledelse av Alfred Ritscher. Området ble ytterligere fotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av kart over området, og i samme forbindelse ble toppen navngitt.
Zbigniew Boniek
Zbigniew Kazimierz «Zibi» Boniek (født 3. mars 1956 i Bydgoszcz) er en tidligere polsk fotballspiller og -trener. Han spilte for Zawisza Bydgoszcz og senere Widzew Lods før han dro til Italia, der han spilte for toppklubbene Juventus og AS Roma. Boniek ble av Pelé kåret til en av verdens 125 beste levende fotballspillere og av FIFA som en av de hundre beste spillere i verden.
Hundelignende rovpattedyr
Hundelignende rovpattedyr (Caniformia) er en av to underordener med rovpattedyr (Carnivora), ved siden av kattelignende rovpattedyr (Feliformia). Gruppen deles videre inn i flere familiegrupper, hvorav ni eksisterende og tre utdødde. Artene i denne gruppen er både terrestriske, limniske og marine.
Evolusjonært slektskap
Caniformia (hundelignende rovpattedyr) |--+-- Canidae (hundefamilien) | |- Vulpini (revelignende canider) | `- Canini (hundelignende canider) `--+-- Arctoidea (bjørnelignende rovpattedyr) |- Ursidae (bjørner) |--+-- Pinnipedimorpha (seler) | `--+-- Phocidae (hårseler) |    |- Otariidae (øreseler) |    `- Odobenidae (hvalross) `--+-- Musteloidea (mårlignende rovpattedyr) `--+-- Ailuridae (gyldenpandaer) `--+-- Mephitidae (stinkdyr) |- Procyonidae (halvbjørner) `- Mustelidae (mårfamilien)
Mise en scène
Mise en scène er bruk av audiovisuelle virkemidler for å dramatisere teater eller film. Begrepet er fransk og betyr «å sette i scene». På norsk innebærer begrepene iscenesettelse og gestalning det samme.
Rent praktisk innebærer dette at man bruker bl.a. bevegelser i kameraet og hos skuespillerne, scenografi, lyssetting, optikk klippetempo og lyddesign for å fortelle om karakterer og situasjoner. Slik forsterkes og dramatiseres hendelsen med audiovisuelle virkemidler.
Lyssetting
Lys gir varme, liv, og ikke minst skygge, skaper spenning og uhygge.
Lys måles i Kelvin-temperatur. Når kameraet står på innendørsfunksjon, tilsvarer dette 3200 Kelvin. Utendørs ligger på rundt 5600 Kelvin. På lyssetting brukes «konversfiltere» for å få opp eller ned Kelvin-gradene i lyset.
Ulvetanna
Ulvetanna er en fjelltopp i Drygalskifjella i Dronning Maud Land. Toppen ligger i Fenriskjeften, tre kilometer nord for Kinntanna. Toppen måler 2931 moh. og er den høyeste i Drygalskifjella.
Lyngdal kirke (Vest-Agder)
Lyngdal kirke ble bygd i 1848 etter tegninger av Gabriel Kirsebom Kielland. Den er bygget som en korskirke med 1400 plasser. Kirken ligger ved fylkesvei 43 i Lyngdal kommune, strategisk plassert midt mellom elvene Lygna og Litleåna.
Ulvetanna
Området ble flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av kart over området, og i samme forbindelse ble toppen navngitt.
Ulvetanna og en rekke andre topper i området ble besteget første gang i 1994 av en norsk ekspedisjon ledet av Ivar Tollefsen.
Lyngdal kirke (Vest-Agder)
Kirken ligger i Lister og Mandal prosti, Agder og Telemark bispedømme, hvor den er prostikirke.
Greg Westlake
Gregory Westlake (født 12. juni 1986 i North Vancouver) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han amputerte begge beina da han var 18 måneder gammel.
Europavei 76
Europavei 76 går mellom Migliarino og Firenze i Italia. Veiens lengde er 88 km og følger autostrada 11 hele strekningen.
Europavei 76 var 1968 -1992 navn på veien Haugesund–Drammen i Norge, som nå heter Europavei 134.
Call of Duty 4: Modern Warfare
I motsetning til de tidligere Call of Duty-spillene, hvor handlingen er lagt til andre verdenskrig, er Call of Duty 4: Modern Warfare satt til 2011. I spillet har en radikal leder tatt kontroll over et uspesifisert land i Midtøsten og henrettet presidenten. Samtidig har en ultranasjonalistisk bevegelse startet en borgerkrig i Russland. Handlingen blir hovedsakelig vist fra perspektivet til en soldat i United States Marine Corps (USMC) og en britisk soldat i Special Air Service (SAS). Enspillerdelen knyttes til en rekke land og områder, blant annet Storbritannia, Aserbajdsjan, Midtøsten, Russland og Ukraina. Flerspillerdelen har flere spillmoduser og et nivåsystem som lar spillere få tilgang til nye våpen og evner mens de når høyere nivåer.
Spillet fikk god kritikk: 94 av 100 poeng fra både GameRankings og Metacritic. Det fikk ros for sin enspiller- og flerspillerdel, men ble kritisert for at det ikke gjorde mye nytt innenfor førstepersonsskytespill-sjangeren. Spillet fikk flere priser, blant annet IGNs «Best Xbox 360 Game», GameSpots «PlayStation 3 Game of the Year», GamePros «Game of the Year» og tre priser fra Academy of Interactive Arts & Sciences. Det var verdens bestselgende videospill i 2007, og hadde solgt syv millioner kopier per januar 2008 og nesten 16 millioner per november 2013.
Spillet ble først utviklet for Microsoft Windows, PlayStation 3 og Xbox 360 over en toårsperiode. OS X-versjonen ble senere utviklet av Aspyr, ett år etter de andre versjonene. Nintendo Wii-versjonen ble utviklet av Treyarch ennå ett år senere. Det ble også lagd en versjon for Nintendo DS. En ny og oppdatert remaster-versjon kalt Call of Duty: Modern Warfare Remastered ble gitt ut for PlayStation 4, Xbox One og PC sammen med visse utgaver av Call of Duty: Infinite Warfare 4. november 2016. Denne nyversjonen fikk en selvstenig utgivelse i juni 2017. Serien fikk en reboot med utgivelsen av Call of Duty: Modern Warfare i 2019.
Spillet
I motsetning til tidligere spill i serien, vises det moderne militært utstyr som spilleren kan bruke, da handlingen tilnærmet finner sted i nåtiden. Spillet har også nye tillegg, inspirert av andre spill, slik som killstreaks. Det finnes tre ulike killstreaks i spillet: UAV, som lar spilleren se fiendens posisjon på kartet hvert tredje sekund i 30 sekunder, et luftangrep, og et helikopter. En spillers figur kan være i tre posisjoner: stående, på huk eller liggende. Hver av disse posisjonene får spilleren til å bevege seg i forskjellige hastigheter og gjør det enten lett eller vanskelig for andre spillere å se en.
Sven Fischer
Sven Fischer (født 16. april 1971 i Schmalkalden i Thüringen i Øst-Tyskland) er en tysk tidligere skiskytter som var aktiv i internasjonale løp fra 1991 til 2007.
Call of Duty 4: Modern Warfare
Spillet
Det finnes ikke «power-ups» eller bonuser under spillet, til forskjell fra skytespill i arkadestil, som Quake III Arena og Doom. I vanlige spillmoduser får spilleren tilbake fullt liv etter å vente ti sekunder. Dette vises ved at spillerens skjerm får en rød tone og man hører karakterens tunge pusting og hjerteslag når man har lite liv, hvilket forsvinner når man er tilbake til fullt liv. Å søke dekning hjelper spilleren med å unngå fiendtlig ild eller få liv tilbake etter å ha tatt betydelig skade. Når spilleren er innenfor en granats eksplosive radius, viser en markør hvor granaten er, noe som kan hjelpe spilleren flykte vekk fra den eller å kaste den tilbake mot fienden.
Énspillerdelen
Man spiller flere personer i énspillerdelen. Deres involvering i handlingen skjer samtidig og overlapper ofte hverandre. På grunn av dette skifter spillerens perspektiv mellom oppdragene. Hvert oppdrag har et sett med mål, og spilleren blir ledet ved hjelp av et head-up display (HUD), som viser avstand og retning dit man skal. Noen mål krever at spilleren ankommer et visst sted, mens andre krever at spilleren skal eliminere et visst antall fiender eller lignende. Etter spillets rulletekster, kan man spille et bonusoppdrag som heter «Mile High Club», hvor fire SAS-soldater skal redde en viktig person fra en gruppe terrorister som har kapret et fly. Dette bonusoppdraget er kjent for å være krevende på høyere vanskelighetsgrader.
Sven Fischer
Han vant totalt 33 enkeltseire i verdenscuprenn.
Før skiskytterkarrieren tok av
Ved årsskiftet 1982/-83 gikk Fischer over fra friidrett til vintersport. Ved BSG Stahl i Seligenthal lærte han å gå langrenn av Stefan Luck (en onkel av Frank Luck). Her hadde han så stor suksess at han på våren samme år ble anbefalt til KJS (Kinder- und Jugend sport Schule / barne- og ungdomsskole) i Oberhof. Den 1. september 1983 ble han tatt opp ved KJS i 7. klasse, i skiskytingsgruppa. På grunn av sin spesielle timeplan, gjorde denne internatskolen det mulig med intensiv sport trening ved siden av den tradisjonelle skolen. Etter eksamen i 1989 dro han til NVA (Nationale Volksarmee), hvor han i tillegg i en kort tid studerte til sportslærer.
Call of Duty 4: Modern Warfare
Flerspillerdelen
Call of Duty 4: Modern Warfare har flere lagorienterte spillmodus i sin flerspillerdel, og kan spilles på flere baner. Flerspillerdelen kan spilles lokalt på et spillkonsoll med opptil fire spillere, eller via internett. Hver modus har sin egen strategi og sine egne mål som spillerne må fullføre for å vinne. En runde i flerspillermodus slutter når en spiller eller et lag har nådd et forhåndsbestemt antall poeng, eller tiden lagene er tildelt går ut. Da vinner laget med flest poeng. Hvis begge lagene har like mange poeng, går spillet inn i en sudden death-modus, hvor spillere er endelig ute etter de har blitt drept. Det finnes også en spillmodus hvor det er alle mot alle.
Sven Fischer
Før skiskytterkarrieren tok av
Etter den tyske gjenforeningen og sammenslåingen av NVA og Bundeswehr, var det ikke lenger mulig å fortsette studiene. Av helsemessige årsaker ble det så en vanskelig tid. Riktignok hadde han sitt beste resultat i 1989 da han ble DDR-juniormester. Men samme år fikk han store kneproblemer og i august 1989 ble det etter en artroskopi, diagnostisert en alvorlig bruskskade i begge knær som hadde oppstått på grunn av for store belastninger på knærne i vekstfasen. Etter en operasjon i september 1989 så det ut som om hans karriere som idrettsutøver var slutt.
Etter et hvileår, hvor svømming var den eneste sport han kunne utføre, ble han etterhvert bedre og kunne gjenoppta treningen. Men også på dette tidspunktet var ting vanskelig. Den tyske gjenforeningen førte nødvendigvis også til en sammenslåing av begge de tyske lagene. Takket være den tyske landslagstreneren Frank Ullrich fikk han en sjanse. Ullrich klarte å få ham med på landslaget som reserve, og allerede i desember 1991 vant han sin første Europa-cup seier i sprint i Hochfilzen. En uke senere gjorde han sin debut i verdenscupen, i stafett. Etter gode resultater i det tyske mesterskapet i 1992, kvalifiserte han seg til verdenscupen i Pokljuka i desember samme året.
Estádio 11 de Novembro
Estádio 11 de Novembro er et flerbruksstadion i Luanda, Angola. Stadionet ble ferdig til Afrikamesterskapet 2010 i fotball, og en rekke av mesterskapets kamper fant sted der, inkludert finalen i turneringen. Kapasiteten er på over 50 000.
Sven Fischer
Meritter
Verdensmesterskap
Olympiske leker
R.B. 4–5
Rjukanbanene (R.B.) nummer 4 og 5 var en serie på to elektriske lokomotiver levert til Norsk Transportaktieselskab i 1912 for skiftetjeneste og lettere trafikk på Vestfjorddalsbanen og Tinnosbanen. Den elektriske utrustningen ble levert av tyske AEG, mens det mekaniske ble levert av Skabo jernbanevognfabrik. I forbindelse med at Tinnosbanen ble overført til statsbaneselskapet Tinnoset-Porsgrunnbanen i 1920 ble lokomotiv nummer 4 overført til NSB, hvor det fikk betegnelsen El 6 og nummeret 2503. Lokomotivene av denne typen er teknisk sett å anse som et halvt lokomotiv av lokomotiv nummer 1–3 og 6–8 som ble levert mellom 1911 og 1918.
I 1934 ble El 6.2503 bygget om fra 10 kV til 15 kV strømsystem samt flyttet til Drammen jernbanedistrikt og Sundland som skiftelokomotiv. Dette lokomotivet ble tatt ut av tjeneste i 1956, mens lokomotivet på Rjukanbanen gikk ut av tjeneste i 1960. Ingen av disse har blitt bevart for ettertiden.
Call of Duty 4: Modern Warfare
Flerspillerdelen
Spillerens prestasjon i spillet blir målt med erfaringspoeng (experience points), som spilleren kan få ved å drepe fiender, nå mål, fullføre utfordringer og spille gjennom en hel runde. Etter hvert som spilleren får flere erfaringspoeng, får man tilgang til nye våpen og evner. Det høyeste nivået i spillet er 55. I konsollversjonene av spillet kan spillere som har nådd nivå 55 gå inn i «Prestige»-modus, som setter spillerens nivå tilbake til nivå 1. Dette kan gjøres inntil ti ganger, og gir spilleren et nytt symbol ved siden av navnet, der hvor nivåsymbolet vanligvis ville vært, for hver gang man går inn i «Prestige»-modus.
Mens spilleren går opp i nivå blir det låst opp nye våpen og evner for spilleren. Når spilleren kommer opp i nivå fire, kan man tilpasse sin klasse, og dermed endre våpnene man bruker. I tillegg kan spilleren velge tre evner (på engelsk: perks), en fra hver av tre forskjellige kategorier. Evnene man kan velge mellom inkluderer blant annet mer ammunisjon, flere granater, øke skaden med våpnene, få spillerens karakter til å bevege seg mer stille og å kunne løpe lengre. Spilleren blir også gitt utfordringer i spillet. Hvis disse fullføres får man bonus-erfaringspoeng. Disse utfordringene kan være å drepe andre spillere et antall ganger med et spesifikt våpen, skyte ned et helikopter, eller skyte andre spillere i hodet et visst antall ganger. Spilleren får også tilgang til nye kamuflasjemønstre til våpnene sine ved å skyte andre spillere i hodet et visst antall ganger.
Figurer i spillet
I enspillerdelen kontrollerer spilleren flere forskjellige karakterer fra et førstepersonsperspektiv.
SAS-soldater
Spilleren tar hovedsakelig på seg rollen som Special Air Service (SAS) rekrutten John «Soap» MacTavish og det starter med at at han slutter seg til 22. SAS-regiment.
Kaptein John Price er en SAS-offiser som er Soaps overordnede. Man spiller som Price i to tilbakeblikkoppdrag satt til 1996, da Price var løytnant. Kaptein MacMillan er Prices overordnede i disse to tilbakeblikkoppdragene.
Spilleren tar også på seg rollen som en anonym soldat i spillets bonusoppdrag.
Amerikanerne
Sersjant Paul Jackson er en amerikansk soldat i United States Marine Corps (USMC). Han er sammen med resten av troppen i Midtøsten, og spilleren kontrollerer ham i fem nivåer i første akt. Jacksons USMC-tropp er ledet av løytnant Vasquez og stabsersjant Griggs. Griggs dukker også opp i senere oppdrag sammen med Soap og de andre SAS-soldatene i Russland.
Spilleren spiller også en amerikansk AC-130-operatør i et nivå.
Andre karakterer
I det tredje nivået er spilleren Yasir Al-Fulani, president i et uspesifisert land i Midtøsten. Man spiller som ham, før han blir henrettet, og man kan ikke bevege seg stort siden han blir tatt med for å bli henrettet.
Sersjant Kamarov er leder for de russiske lojallistene og hjelper SAS-troppene.
Handling
Året er 2011 og Khaled Al-Asad har gjennomført et statskupp i et uspesifisert land i Midtøsten. Samtidig er det borgerkrig i Russland mellom regjeringen og en ultranasjonalistisk gruppe. I mellomtiden informerer Gaz kaptein John Price om at det har kommet en ny rekrutt til SAS, sersjant John «Soap» MacTavish, som skal bli med i deres tropp, Bravo Team. Soap ankommer SAS' treningsområde i Credenhill i England, og viser frem sine ferdigheter til Gaz og Price.
Bravo Team blir sendt til Beringstredet for å sjekke en last med et antatt atomvåpen på et estisk lasteskip. Etter å ha funnet atomvåpenet, tar de med seg papirene som ligger sammen med det. Kort tid etter skyter fiendtlige jagerfly på lasteskipet. Troppen klarer såvidt å komme seg av skipet. Papirene de tok med seg viser at Al-Asad eide atomvåpenet. Al-Asad fullfører i mellomtiden revolusjonen ved å henrette presidenten i landet, Yasir Al-Fulani.
Al-Fulanis henrettelse har fått USA til å invadere landet for å finne Al-Asad. En tropp fra USMC bestående av løytnant Vasquez, stabsersjant Griggs, sersjant Paul Jackson og flere andre, infiltrerer en liten by fordi det ser ut som om Al-Asad kringkaster propaganda fra en TV-stasjon der. De finner ut at han ikke er der, og at sendingen er tatt opp på forhånd.
Ved invasjonens klimaks drar marinesoldatene til hovedstaden, som de tror Al-Asad har rømt til. Etter å ha reddet en mindre tropp, får løytnant Vasuqez vite at Al-Asad har et atomvåpen i området. De prøver å evakuere så fort som mulig, men et av troppens eskortehelikoptre blir skutt ned. Troppen lander for å redde de overlevende, men da de brukte ekstra tid for å gjøre dette, klarer de ikke å komme seg unna atomvåpenets radius i tide. Atomvåpenets detonasjon ødelegger hele byen, og dreper soldatene i troppen som Jackson er en del av. Griggs klarer å slippe unna, siden han ikke var sammen med resten av troppen.
Etter at hovedstaden hvor det var antatt at Al-Asad var ble jevnet med jorden, får Price vite at Al-Asad kan være i Aserbajdsjan. SAS-troppen drar dit, søker gjennom flere bygninger i en landsby, og finner til slutt Al-Asad på en gård. De avhører han og finner ut at atomvåpenet ikke tilhørte Al-Asad. Al-Asads mobiltelefon ringer mens SAS avhører han, personen som ringer er lederen av de russiske ultranasjonalistene, Imran Zakhaev. Price skyter deretter Al-Asad.
Price forteller deretter om sin tid som løytnant under kaptein MacMillan, i 1996. De ble sendt på et oppdrag i spillnivået «All Ghillied Up» i Pripjat for å myrde Zakhaev, en ultranasjonalist som drev handel med kjernefysisk brensel. Price og MacMillan snek seg gjennom Pripjat, og kom seg til slutt frem til et hotell hvor de ventet i tre dager på at Zakhaev skulle komme for å gjøre en handel med noen andre.
Når Zakhaev møtte opp utenfor hotellet for å selge kjernemateriale, skøyt Price Zakhaev med en Barrett M82. Han traff Zakhaev i armen, som ble skutt helt av. Price og MacMillan ble oppdaget, og prøver å unnslippe fiendtlige helikoptre og soldater. De antok at Zakhaev ville dø av sjokk og blodtap. Mens de var på vei for å bli plukket opp av et vennlig helikopter, ble de nødt til å skyte ned et fiendtlig et. De klarte å skyte det ned, men det krasjet ned mot MacMillan, slik at han ble lammet fra livet og ned. Price ble derfor nødt til å bære MacMillan resten av veien til den avtalte møteplassen med helikoptret. De nådde møteplassen, men helikoptret var fortsatt et stykke unna, og de ble nødt til å holde en horde med fiendtlige soldater på avstand for å overleve inntil de ble plukket opp.