cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kenny Stamatopoulos
Karrieren i Tromsø fikk en problematisk start etter at Stamatopolous fikk to kampers karantene etter et masseslagsmål i debutkampen mot Molde Fotballklubb.
Møllegaten (Tønsberg)
Møllegaten (3-7, 4-12) er en gate i Tønsberg sentrum. Den går fra brygga ved kanalen der den krysser Nedre Langgate, og opp til Stoltenbergs gate. Møllegaten går omtrent parallelt med Tollbodgaten. Fra sørvest mot nordøst går Møllegaten oppover fra omtrent to moh. til 18 moh. Den er 430 meter lang. Mesteparten av gaten er enveiskjørt, med fortau og langsgående parkering.
Kenny Stamatopoulos
I 2007-sesongen fikk Stamatopoulos tillit fra start i fire kamper på rad, ettersom førstemålvakt Sead Ramović var skadet. Stamatopoulos gjorde sine saker meget bra, men ble satt rett ut av førstelaget da Ramovic var tilbake. Etterhvert ble han utleid til MLS-klubben Toronto FC. Der har sto han så bra i mål, at han ble invitert til prøvespill i den tyske storklubben FC Bayern München. Første halvdel av sesongen 2009 ble Stamatopoulos utlånt til Lyn, før han ble utlånt til Fredrikstad for høstsesongen. I 2010 ble han enig med AIK Fotboll om et utlån fram til 30. november 2010 Kenny tegnet 3-årskontrakt med AIK etter at utlånsperioden fra TIL var over.
Møllegaten (Tønsberg)
Navnet
Gaten fikk sitt navn etter en hestemølle som lå på stedet. Møllen var en av tre møller i byen; de to andre var vindmøller og sto på Haugar og på det nåværende sykehusområdet. Før 1903 het gaten Møllergaten, og enda tidligere het øvre del av gaten Brandbrøndgaten etter tre brønner som skulle forsyne byen med vann i tilfelle brann.
Fram til 1927 lå det to bygninger midt i Møllegaten, slik at denne var delt i to. Disse husene ble ekspropriert og revet for å gjøre gaten sammenhengende. Det smale smuget mellom disse husene het «Finkammen».
Bygninger
Nederst i gaten ligger Tollboden, Tønsbergs eldste murbygning bygget i 1827. Den ble utvidet i 1853 og 1946. Ved Nedre Langgate ligger et forretningsbygg oppført i 2010. Lenger opp ligger funkishuset Rabegården fra 1934, Sparebankbygget fra 1915, det tidligere Grand Hotel fra 1930, Frimurerlogen fra 1924, Politistasjonen og den tidligere Metodistkirken fra 1883 (ombygget 1952). Møllegaten 9 er et bankbygg fra ca. 1928 (påbygd 1963, 1983). Møllegaten 12 er oppført i 1915. Øverst ender Møllegaten i Hvalenkrysset ved Farmannstorvet.
Out of bounds
Out of bounds (OB) er et begrep i golf som omtaler områder utenfor golfbanen hvorfra det ikke er tillatt å spille. Områdene er markert med hvite pinner eller gjerder. Disse markeringene regnes som utenfor banen og er derfor ikke tillatt å fjerne, slik tilfellet er for pinner som markerer vannhindre eller grunn under reparasjon. Golfballen er out of bounds når hele ballen er utenfor den tenkte linjen som går mellom det innerste punktet på markeringene. Out of bounds brukes for å markere yttergrensen for hele banen, eller på individuelle hull for å forhindre at spillerne tar snarveier om andre hulls spilleområder. Out of bounds utgjør en vanskelighet for spilleren, idet man blir idømt et straffeslag og må slå på nytt dersom ballen havner out of bounds.
Ed O’Neill
Edward Leonard «Ed» O'Neill jr. (født 12. april 1946) er en amerikansk skuespiller. Han er blant annet kjent for å ha spilt Al Bundy i serien Våre verste år, og Jay Pritchett i serien En moderne familie.
Norsk fotball 1945
Resultater fra norsk fotball i 1945.
Bredfotsaksedyr
Bredfotsaksedyr (Forficulidae) er en familie med insekter innen ordenen saksedyr. Det finnes to arter i Norge. De lever vanligvis noe bortgjemt, i sprekker, blomster, under stener og bark.
Navnet kommer av «tangen» eller «saksen» på bakkroppen, samt at andre fotledd er bredt og hjerteformet utvidet.
Ringvoll (Norderhov)
Ringvoll eller Ringvold er en landbrukseiendom som er synonym med restene etter de to tidligere brukene Hønen østre (gnr. 40) (også kjent som Klokkergården) og Hønen vestre (gnr. 39) (også kjent som Kapellangården). De to gårdene var opprinnelig én storgård, en gammel vín-gård som ble tidlig delt. Eiendommen ligger i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune.
Bredfotsaksedyr
Utseende
Artene i familien bredfotsaksedyr er middels store, vanligvis mellom 10-15 millimeter, men enkelte arter er større. Saksedyr kjennes lett på «tangen» (saksen) på bakkroppen. Selv om denne tangen kan være skremmende, er saksedyr helt ufarlige for mennesker. Tangen på bakkroppen varierer i utseende og størrelse både mellom de enkelte artene og innen hver art.
Andre fotledd er bredt, flatt og utvidet til en hjerteformet form. Dette skiller bredfotsaksedyr fra dvergsaksedyr, som har all fotleddene like tykke. Antennene har mellom 12-15 ledd. Det fjerde leddet er like langt eller litt kortere, enn det tredje leddet. Hos de fleste finnes dekkvinger, slik som hos det vanlige saksedyret, som har membrane, flygedyktige vinger under de små dekkvingene. Disse er på et meget sinnrikt vis foldet sammen for å få plass. Men enkelte arter som skogsaksedyr mangler dekkvinger. Dette er et godt kjennetegn for å skille voksne individ av de to norske artene bredfotsaksedyr.
Ringvoll (Norderhov)
Fra Hønen og inn til Hønefoss sentrum er det snaut fem kilometer. Hønenkrysset er et ulykkesbelastet veikryss langs Europavei 16, som passerer gjennom frukthagen. Herfra kan man kjøre riksvei 241 over Lisletta, Klekken og Åsbygda til Jevnaker.
Bredfotsaksedyr
Utseende
Nymfer av bredfotsaksedyr kan noen ganger forveksles med dvergsaksedyr, men nymfer mangler vinger. De kan også forveksles med biller som enkelte arter kortvinger (Staphylinidae), men billene mangler tangen på bakkroppen.
Levevis
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr. Bredfotsaksedyr er nattaktive. Før det lysner om morgenen leter de opp et fint sted å oppholde seg.
Ringvoll (Norderhov)
Ringvoll ligger også i tilknytning til Norderhov gamle prestegård (gnr. 42), som sto sentralt under slaget på Norderhov natten til 29. mars i 1716, da prestefrua Anna Colbjørnsdatter skal ha lurt svenskene. Prestegården inneholder i dag Ringerikes Museum og Buskerud fylkesfotoarkiv.
I 1890 ble Hønen vestre (br. nr. 2, synonym med Ringvoll) solgt til Anders A. Strande fra Vestre Ådal. Han kjøper også litt senere Hønen østre (br. nr. 1 og 3) og samler de to gårdene til én gård igjen. Etter dette blir Hønen-gårdene omtalt som Ringvoll.
Bredfotsaksedyr
Levevis
Saksedyr har ufullstendig forvandling, nymfene vokser seg gradvis mer og mer lik de voksne dyrene. Eggleggingen og utvikling skjer på våren og forsommeren. De voksne (imago) finnes derfor godt utpå høsten. Yngelpleie er vanlig. Hunnen passer egg som og nymfer i noen uker.
Båndfly
Båndfly (Noctua spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Noctuinae. Seks arter er funnet i Norge, av disse er hagebåndfly (Noctua pronuba) meget vanlig over det meste av landet, de andre forekommer helst i Sør-Norge.
Bredfotsaksedyr
Systematisk inndeling / europeiske arter
Systematikken følger Fauna Europaea.
Båndfly
Utseende
Middelsstore til store (vingespenn 30 – 60 mm), kraftige nattfly, forvingene mer eller mimdre brune på farge, bakvingene gule med et svart tverrbånd litt innenfor ytterkanten. Nyre- og ringmerkene er vanligvis tydelige. De fleste artene er ganske variable i fargen på forvingene, mens bakvingene er temmelig konstante.
Levevis
Larvene lever på løvtrær, busker og urter av mange arter. Disse artene finnes mest i skog og i hager. De voksne sommerfuglene flyr om natten på sensommeren og høsten. De kommer gjerne til lys. Larvene til hagebåndfly kan bli meget tallrike og gjøre betydelig skade i hager.
Utbredelse
Slekten er naturlig utbredt bare i den palearktiske sone, og alle artene utenom én er kjent fra Europa. Noen få arter har blitt spredt til Nord-Amerika.
HMS «Superb» (1907)
HMS «Superb» var et britisk slagskip av Bellerophon-klassen.
Bellerophon-klassen var de første slagskipene som fulgte HMS «Dreadnought» og bygde på de samme prinsippene med noen små forbedringer. Blant de viktigste var et «torpedoskott», indre skott som løp langs hele lengden av skipet og gav bedre beskyttelse mot torpedotreff.
HMS «Superb» hadde en hovedbestykning bestående av ti 12" kanoner plassert parvis i fem tårn, og en sekundærbestykning bestående av 16 4" kanoner. I tillegg hadde hun tre torpedorør, to i baugen og en akter. I 1917 fikk hun en 4" luftvernkanon montert på toppen av «Y»-tårnet og aktre torpedorør ble fjernet. I 1918 hadde hun fått plattformer for å operere fly fra på «A»-tårnet og «Y»-tårnet, disse ble brukt for et Sopwith Pup jagerfly og et Sopwith 1½ Strutter rekognoseringsfly.
HMS «Superb» ble operativ i mai 1909 med 1. divisjon, 1. slagskvadron i hjemmeflåten. I august 1914 ble 1. slagskvadron en del av den britiske «Grand Fleet» og hun tok del i Jyllandsslaget. Ble satt i reserve i 1919 og tatt ut av tjeneste i 1920. Solgt for opphugging 12. desember 1923.
Perl
Filosofi
Perl ble laget for å være et praktisk språk for å prosessere filer og hente ut og generere tekstlig informasjon. Et av mottoene er «There's more than one way to do it» (TMTOWTDI – uttales «Tim Toady»), som direkte oversatt til norsk betyr «det er mer enn én måte å gjøre det på». Et motto for språket var å gjøre «enkle oppgaver enkle å løse, og vanskelige oppgaver mulige å løse».
Perl har direkte støtte for regulære uttrykk i sin syntaks for enkel og kraftig tekstprosessering, og språket er ofte betegnet som det typiske skriptspråket og har blitt kalt «limet som holder webben sammen» på grunn av språkets popularitet som «CGI-språk».
Historie
Larry Wall, utdannet lingvist, skapte versjon 1.0 mens han jobbet som systemadministrator hos NASA i 1987. Hans formål var å lage et generelt scriptspråk for Unix for å forenkle rapportprosessering. Bruken av Perl nådde nye høyder i den første tiden da World Wide Web tok av rundt 1994, og ble de neste 3-4 årene av mange ansett som en de-facto standard for å lage dynamiske nettsider (webapplikasjoner) med CGI og databasekobling. Med mod_perl for Apache og rammeverk som Catalyst, Mason m.fl. brukes Perl fortsatt til web-programmering selv om andre språk har blitt mer populære.
Perl 6 og Raku
Utviklingen av Perl 6, senere kallt Raku, har foregått samtidig med at Perl 5 også utvikles med årlige oppgraderinger. Perl 6 var rundt år 2000 tenkt som neste utgave av Perl 5, men endte opp som et nytt språk og er ikke bakover-kompatibelt. Perl 6 tok opprinnelig i bruk Parrot, en virtuell maskin som ble utviklet parallelt med tanke på å støtte flere programmeringsspråk. I 2014.08-utgaven så byttet Perl 6 sin virtuelle maskin til MoarVM. Med 2019.11 utgaven byttet språket navn til Raku for å gjøre språkets betydelige forskjeller fra Perl tydeligere.
Raku styrker bl.a. støtten for grammatikker, funksjonell programmering med blant annet "lazy evaluation" og objekt-orientert programmering. Raku finnes i flere implementasjoner der Rakudo av mange anses som den offisielle.
Perl 6 ble utgitt 24. desember 2015.
Innebygde datatyper
Perl har en rekke innebygde datatyper, hvorav de vanligste:
Verdier av disse typene (og flere) kan tilordnes navngitte variabler. Et tegn, «sigil», foran variabelnavnet angir vanligvis hvilken datatype vi får fra en variabel, uavhengig av hva slag datatype(r) som er tilordnet variablen.
«$» foran variabelnavnet gir en skalar, om variabelen holder en skalar, en tabell (med indeks) eller en hash (med indeks):
$foo                 # en enkel skalar $foo $maaneder[11]        # det 12. elementet i tabellen @maaneder $adresse{'Per'}      # elementet med nøkkelen 'Per' i hashen %adresse
«@» foran variabelnavnet gir en liste, om variabelen holder en tabell (med eller uten indeks) eller en hash (med indeks):
@maaneder            # ( $maaneder[0], $maaneder[1], ..., $maaneder[n] ) @maaneder[2,3,4]     # samme som ( $maaneder[2], $maaneder[3], $maaneder[4] ) @adresse{'Per','Ola'} # samme som ( $adresse{'Per'}, $adresse{'Ola'} )
«%» foran variabelnavnet gir en liste bestående av nøkler og verdier i parvis vilkårlig rekkefølge, om variabelen holder en hash:
%adresse             # samme som ( 'Per', $adresse{'Per'}, 'Ola', $adresse{'Ola'} ), # gitt nøklene 'Per' og 'Ola', i den rekkefølgen
«&» foran variabelnavnet gir en subrutine. Dette brukes vanligvis ikke ved kall til subrutinen, men noe oftere for å ta en referanse til den:
$ref = \&bar;
foo(1,2,3);          # kaller subrutinen &foo close bar;           # (lukker) filpekeren bar closedir baz;        # (lukker) katalogpekeren baz
Hello, world!
print "Hello, world!\n";
Løkker
while ( uttrykk ) { ... }
do { ... } while ( uttrykk );
do { ... } until ( uttrykk );
foreach ( liste ) { ... }
for ( initialisering ; termineringsbetingelse ; økningsgrad ) { ... }
If-then
if ( uttrykk ) { ... }
unless ( uttrykk ) { ... }
if ( uttrykk ) { ... } else { ... }
if ( uttrykk ) { ... } elsif ( uttrykk ) { ... } else { ... }
Særtrekk ved Perl sammenlignet med mange andre språk
say "$_ er primtall" for 2, 3, 5, 7, 11, 13; funksjon( pop @oppgaver ) while @oppgaver; say "$n er oddetall" if $n % 2 == 1;
Subrutiner
Subrutiner spesifiseres med nøkkelordet. Argumenter til subrutinen er tilgjengelige som elementer i den lokale (for subrutinen) tabellen. Kaller man en subrutine med tre argumenter, blir disse representert som,   og   i subrutinen. Merk at disse elementene blir referert til som skalarene,   og. Funksjonen  kan også benyttes for å få tak i hver av verdiene.
Endres noen av elementene i  i subrutinene, reflekteres også denne endringen i programmet som kalte subrutinen.
Subrutiner returner vanligvis resultatet av det siste uttrykket, men en eksplisitt -verdi kan angis og anbefales for å gjøre det helt klart hva programmereren faktisk ønsker å returnere.
Navngitte argumenter kan simuleres ved å gi subrutinen en hash som inn-argument:
Perl har i nyere versjoner fått støtte for parameternavngivning som ligner mer på andre språk:
Moduler
Man kan samle funksjoner i en biblioteksfil. I sin enkleste form kan dette gjøres slik i filen modtest.pm:
Modulen brukes så på følgende måte:
CPAN
CPAN, Comprehensive Perl Archive Network, ble opprettet på slutten av nittitallet og er der man finner utvidelser til Perl (moduler), og er ansett for å være en av Perls største styrker. Over 7,000 programmerere fra hele verden har bidratt med over 15,000 moduler.
Perl og databaser
DBI-grensesnittet er den CPAN-modulen som oftest blir brukt for å kommunisere med de fleste ANSI SQL-databasene, som f.eks. MySQL, PostgreSQL, Oracle og SQLite.
Andre språk
Perl har inspirert flere andre språk, blant annet PHP og Ruby. Vanlige alternativer til Perl er Python, Ruby og tildels Grails. Perl er laget i C og en del av de vanligste utvidelsene (modulene) på CPAN er helt eller delvis skrevet i C. Ved hjelp av modulen Inline::C, XS eller SWIG kan C-biblioteker (objekt-filer) bli tilgjengelige som moduler og subrutiner i Perl.
Nærings- og energidepartementet
Nærings- og energidepartementet er et tidligere norsk departement.
Det ble opprettet 1. januar 1993 under Gro Harlem Brundtland sin tredje regjering ved en samanslåing av Næringsdepartementet og Olje- og energidepartementet.
Nærings- og energidepartementet ble nedlagt 31. desember 1996 under Regjeringen Jagland. Fra 1. januar 1997 ble det erstattet av Nærings- og handelsdepartementet og Olje- og energidepartementet.
Historie
Nærings- og energidepartementet har røtter tilbake til 1846 med Departementet for det Indre.
Padda
Padda, eller Skilpadda, er ei lita øy, ca. 30 da, i Oslofjorden. Den ligger midt i Paddehavet, utenfor Bekkelaget og omkranset av Ulvøya, Malmøya og Ormøya.
Paddehavet er et småbåtområde, og på Padda er det havn og opplagsplass for småbåter. Det er også båtslipp, båtverksted og kran for å ta opp småbåter. Fra fastlandet er det gangbru over til Padda. På toppen av øya finnes betongfundamenter fra tyskernes virksomhet under 2. verdenskrig. Oslo kommune overtok eiendommen i 1996.
Det er fra 2008 et plantefredningsområde på øya. Tidligere het øya Tistelholmen, et navn som visstnok skal komme av fuglenavnet teist. Like sørvest for Padda ligger Galteskjær, også kalt Kaffeskjæret. Her var det tidligere stativ for tørking av fiskegarn.
Anders Wejryd
Anders Wejryd (født 8. august 1948 i Falköping i Sverige) er en svensk erkebiskop emeritus. Han var luthersk erkebiskop av Uppsala fra september 2006 til 2014.
Anders Wejryd er oppvokst i bl.a Uppsala og Västerås. Fra 1995 var han luthersk biskop av Växjö, og forble i det embedet til han tiltrådte som den 69. erkebiskop av Uppsala etter den (svenske kirkens tellemåte, idet de katolske, førreformatoriske erkebiskoper medtelles).
Han ble presteviet i Västerås i 1972 og var fra 1976 til 1985 sogneprest i Munktorps pastorat i Västerås stift, og fra 1985 til 1987 sogneprest i Arboga pastorat. I 1987 ble han direktør for Ersta diakoniselskap i Stockholm. I 1995 ble han så biskop av Växjö stift.
Bispevalgsprosessen
I den første valgomgangen i 2006 fikk Wejryd 44% av stemmene. Det ble dermed en andre valgomgang mellom ham og Ragnar Persenius som fikk 30%. Ved den endelige avstemingen den 30. mars 2006 vant Wejryd med 176 stemmer mot Persenius' 127.
Anders Wejryd ble den første lutherske erkebiskop i Sverige som valgt av den svenske lutherske kirke selv i stedet for av Sveriges regjering.
Periodesystemet
Periodesystemet, også kalt periodetabellen eller det periodiske system, er en tabell som klassifiserer grunnstoffene (eller elementene) i perioder. Hver periode består av grunnstoffer med det samme antallet elektronskall rundt atomkjernen. Offisielt opererer man i dag med syv perioder; periode 8 er foreslått, men er foreløpig ikke anerkjent av den internasjonale kjemi-organisasjonen International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC).
I antikken var den utbredte oppfatningen at all materie besto av fire grunnelementer: jord, luft, ild og vann. På 1700-tallet ble stadig nye grunnstoffer oppdaget, og teorien om fire grunnelementer ble forkastet. Flere forsøk ble gjort på å systematisere grunnstoffene i en tabell. Ingen lyktes før den russiske kjemiprofessoren Dmitrij Ivanovitsj Mendelejev i 1869 utarbeidet det første utkastet til periodesystemet ved å organisere grunnstoffene etter atomvekt og kjemiske egenskaper. Den første versjonen ligner ikke så mye på dagens periodesystem, men den grunnleggende utformingen er fortsatt den samme.
Dagens periodesystem sorterer grunnstoffene etter antall protoner i atomkjernen (atomnummer) i stedet for atomvekt slik Mendelejevs tabell gjorde. Periodesystemets grupper sorteres etter antall elektroner i ytterste elektronskall, og periodene etter antall elektronskall rundt kjernen. Lantanoidene og actinoidene er metaller som tilhører henholdsvis periode 6 og 7, selv om de vanligvis plasseres for seg selv under tabellen.
Oppbygging
Tabellen er organisert etter antall protoner i atomkjernen (atomnummer), antall elektronskall rundt kjernen (periode), og antall elektroner i ytterste elektronskall (gruppe). Grunnstoffene klassifiseres også i kjemiske serier etter sine kjemiske egenskaper, for eksempel metaller, halogener, edelgasser og så videre. I tillegg deles tabellen opp i blokker basert på elektronkonfigurasjonen. Disse blokkene betegnes med bokstaver: s-blokken, p-blokken, d-blokken og f-blokken. Alle grunnstoff har navn. Navnene har også en forkortelse bestående av én eller to bokstaver kalt kjemisk symbol (unntaket er de midlertidige navnene som har tre bokstaver i forkortelsen). I tabellens enkleste form vises grunnstoffene kun med kjemisk symbol og atomnummer. I mer detaljerte tabeller vises også stoffets fulle navn, atommasse, indikasjon av stofftilstanden ved romtemperatur (fast form, væske eller gass) og så videre. Dagens periodiske system består av syv perioder (118 grunnstoffer). Tabellens utseende har forandret seg flere ganger opp gjennom tiden, men utformingen med lantanoider og aktinoider plassert for seg selv under resten av tabellen, er den mest vanlige i dag.
Atomnummer
Atomnummeret er identisk med antall protoner i atomets kjerne (må ikke forveksles med massetall som er det totale antall protoner og nøytroner i kjernen). Antall nøytroner i kjernen kan variere (isotoper), mens antall protoner er unikt for hvert grunnstoff. Dersom et atom mister eller får tilført protoner, går det over til å bli et annet grunnstoff. Ved radioaktiv nedbrytning (for eksempel alfahenfall eller spontan fisjon) vil antall protoner reduseres i kjernen og resultere i et eller flere lettere grunnstoff.
Atommasse
Antall protoner og nøytroner avgjør atommassen, og forskjellige isotoper har forskjellig atommasse. Angivelse av atommassen er derfor gitt som et gjennomsnitt av naturlig forekommende (stabile) isotoper. For grunnstoff som ikke har noen stabile isotoper blir atommassen til den mest stabile isotopen oppgitt. Enheten u er relativ atommasse og er definert som en tolvtedel av massen til et atom 12C (karbon) i sin grunntilstand. I notasjon blir massetallet (det totale antall kjernepartikler) angitt av et tall oppe til venstre for det kjemiske symbolet. I tilfellet 12C betyr det at kjernen har 6 protoner (siden det er karbon) og 6 nøytroner. En annen måte er å angi massetallet etter grunnstoffnavnet eller det kjemiske symbolet (uran-235 eller U-235). Det er bare de minste atomkjernene som har likt antall protoner og nøytroner; større atomkjernerer inneholder flere nøytroner enn protoner. Uran som har atomnummer 92 (og dermed 92 protoner), har 146 nøytroner i den vanligst forekommende isotopen 238U.
Perioder
Periodene er de vannrette radene i tabellen, og de refererer til antall elektronskall i atomet. Elektronskallene kalles fra innerst og utover K, L ,M, N, O, P, og Q eller 1, 2, 3, 4, 5, 6 og 7. De deles også opp i underskall som igjen består av orbitaler. Hvert elektronskall (og dets underskall) har «plass» til et bestemt antall elektroner. Dagens periodesystem består av 7 perioder. I 1985 ble forsøk på å fremstille grunnstoff 119 utført ved Berkeley-universitetet i California. Forsøket mislyktes, men dersom fremstilling av grunnstoff med høyere atomnummer enn 118 skulle lykkes, må periodesystemet utvides med periode 8.
Grupper
Periodesystemets grupper utgjøres av kolonnene der grunnstoffene står vertikalt plassert i forhold til hverandre. Mendelejevs gruppeinndeling var basert på stoffenes kjemiske egenskaper (som reaktivitet). Dagens gruppe-klassifisering baserer seg på antall elektroner i ytterste skall (valenselektroner), noe som har nøye sammenheng med de kjemiske egenskapene Mendelejev observerte. Gruppe 1 (unntatt hydrogen) kalles alkalimetaller og er plassert helt til venstre i tabellen. Disse stoffene har kun ett valenselektron, og er meget reaktive (reaksjonsvillige). De binder seg svært lett med andre grunnstoff, og finnes derfor ikke i ren form naturlig. Alkalimetallenes rake motsetning er edelgassene som utgjør gruppe 18. Hos edelgassene er det ytterste elektronskallet fullt, noe som gjør at de er ekstremt lite reaktive. De danner derfor ikke kjemiske forbindelser naturlig (edelgass-forbindelser har imidlertid vært kunstig fremstilt i laboratorier).
Nummerering
Gruppene deles gjerne inn i 8 hovedgrupper som angir antall valenselektroner fra 1 til 8 (i tidligere tider benevnt I – VIII), og 10 undergrupper (tidligere benevnt med romertall etterfulgt av bokstaven A eller B). I dagens nummereringssystem tilsvarer hovedgruppene gruppe 1, 2, og 13 – 18, og undergruppene tilsvarer 3 – 12.
Frem til 1988 eksisterte det to forskjellige nummereringssystem for periodesystemets grupper, en amerikansk og en europeisk. Begge benyttet romertall i kombinasjon med bokstavene A og B. Problemet var at bokstavene var brukt forskjellig, noe som gjorde at misforståelser lett kunne oppstå (se tabell under). Siden begynnelsen av 1980-tallet hadde IUPAC forsøkt å finne en løsning på problemet før de skulle gi ut sin navnekonvensjon Nomenclature of Inorganic Chemistry (Part I ) i 1988. IUPAC sendte i 1985 ut et høringsforslag om å gå over til tall i stedet for romertall og bokstaver. Som ventet kom det protester, men på tross av motstanden valgte IUPAC i 1988 å gi ut navnekonvensjonen med en anbefaling om å ta i bruk det nye nummer-systemet. I dag er gruppenummerering med tall i bruk i hele verden.
Kjemiske serier
Kjemiske serier er grupper av grunnstoff som har lignende kjemiske og fysiske egenskaper, og der visse egenskaper endrer seg systematisk gjennom serien. Noen av de kjemiske seriene sammenfaller med periodesystemets grupper, mens andre spenner over flere grupper. De 10 kjemiske seriene blir i periodesystemet uthevet ved hjelp forskjellige farger, og omfatter: alkalimetaller, jordalkalimetaller, lantanoider, aktinoider, transisjonsmetaller, metaller, halvmetaller, ikke-metaller, halogener og edelgasser.
Blokker
Grunnstoffene i periodesystemet blir også plassert i blokker basert på elektronkonfigurasjonen. Blokkene beskriver fyllingen av elektronskallenes orbitaler, og angis med bokstavene s, p, d, og f. Utvidelsene av periodesystemet som ble foreslått av Glenn T. Seaborg, vil innebære en ny blokk. Denne blokken (og utvidelsen) er ikke formalisert eller normert av IUPAC, men kalles uoffisielt for g-blokken. Tabellen under viser blokkene markert med farger, inkludert den foreslåtte utvidelsen med periode 8 og g-blokken.
Grunnstoffenes forekomst
Det mest vanlige grunnstoffet i jordskorpen er oksygen, fulgt av silisium. Nesten 99 % av Jordens atmosfære består av grunnstoffene nitrogen og oksygen, hvorav nitrogen utgjør brorparten med over 78 %. I hele jordkloden sett under ett, er jern det vanligste grunnstoffet med 34,6 %, fulgt av oksygen med 29,5 %. På Solen og i universet er det imidlertid hydrogen og helium som er de vanligste grunnstoffene, der hydrogen utgjør 73-75 % og helium 23-24 %. I tabellen under vises noen av de mest vanlige grunnstoffene og forekomsten deres (tabellen er sortérbar).
Det tyngste grunnstoffet som forekommer naturlig, er uran (atomnummer 92). Spor av neptunium (atomnummer 93) og plutonium (atomnummer 94) finnes i uranmalm, men disse er resultat av beta minus-henfall av uran, og defineres ikke som naturlige forekomster. Det letteste grunnstoffet som ikke forekommer naturlig er technetium (atomnummer 43). Alle de transurane grunnstoffene (med atomnummer høyere enn uran) fremstilles kunstig.
Isotoper
De fleste grunnstoffene har flere isotoper som forekommer naturlig, både stabile og ustabile. De ustabile isotopene omdannes ved nedbrytning av atomkjernen med ioniserende stråling som resultat (radioaktivitet). Tinn har 10 naturlig forekommende stabile isotoper, noe som er det høyeste antallet blant grunnstoffene. Technetium er det letteste grunnstoffet som ikke har noen stabile isotoper. Bly (atomnummer 82) er det tyngste grunnstoffet som har stabile isotoper. Før 2003 var vismut (atomnummer 83) ansett for å være det tyngste grunnstoffet med stabile isotoper, men det viser seg at det nedbrytes under utsendelse av alfastråling, og har en halveringstid på 1019 år (10 000 000 000 000 000 000 år). Den ekstremt lange halveringstiden og den meget svake strålingen gjør at vismut i alle praktiske henseender kan betraktes som stabilt og ikke radioaktivt.
Administrasjon av periodesystemet
Periodesystemet og avgjørelser angående navn og kjemiske symbol administreres av den ikke-statlige internasjonale kjemi-organisasjonen International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC). Organisasjonen står for oppdateringer og korrigeringer av periodesystemet, og har også avgjørende myndighet når oppdagelse og navngiving av nye grunnstoff skal godkjennes. Grunnstoffene 113, 115, 117 og 118 er rapportert fremstilt, og oppdagelsene ble bekreftet og godkjent av IUPAC i desember 2015. Dersom oppdagelse av et nytt grunnstoff kan bekreftes, vil oppdagerne bli gitt anledning til å foreslå navn og kjemisk symbol.
Historie
I antikkens Hellas foreslo Aristoteles at all materie i universet besto av grunn-elementene jord, luft, vann og ild i forskjellige proporsjoner. Inntil for omkring 350 år siden var dette den vanlige oppfatningen. I 1661 skrev den irske alkymisten Robert Boyle (1626–91) boken The Skeptical Chymist der han stilte seg kritisk til datidens alkymi og forestillingen om at all materie besto av bare fire grunnstoff. Boyle bidro sterkt til å gjøre alkymi til en analytisk vitenskap, og har blitt betegnet som en pioner innen moderne kjemi. Aristoteles' teori måtte forkastes på 1700-tallet da stadig nye grunnstoff ble oppdaget, og kjemikerne ikke greide å se noen sammenheng mellom dem og de forskjellige kjemiske forbindelsene.
De første skrittene
I 1828 utarbeidet den svenske kjemikeren Jöns Jakob Berzelius (1779–1848) en liste over grunnstoffene basert på relativ vekt. Han utviklet også et notasjonssystem der grunnstoffenes navn ble erstattet av bokstavforkortelser (kjemisk symbol) – et system som fortsatt er i bruk. På 1860-tallet var antallet oppdagede grunnstoff kommet opp i over 60, og det syntes som det ikke var noen grense for hvor mange kjemiske forbindelser som fantes. I 1864 utarbeidet den engelske kjemikeren John Alexander Reina Newlands (1837–98) en liste over grunnstoffene sortert etter relativ masse i stigende rekkefølge (ikke ulikt Berzelius' liste fra 1828). Han noterte seg at første og niende grunnstoff hadde kjemiske likhetstrekk, likeså andre og tiende. Basert på dette formulerte han i 1865 sin Law of Octaves – oktavenes lov (en oktav er et sprang på 8). Newlands' system viste seg ufullkomment og ufullstendig, noe han mente var forårsaket av uoppdagede grunnstoff. Newlands ble latterliggjort i sin samtid, men observasjonene hans hadde mye for seg (som Mendelejev skulle demonstrere noen år senere).
Det første utkastet
I 1869 utarbeidet den russiske kjemiprofessoren Dmitrij Mendelejev en tabell over grunnstoffene som organiserte dem etter masse og kjemiske egenskaper. Denne tabellen viste ikke bare det kjemiske slektskapet mellom de forskjellige grunnstoffene, men kunne også forutsi både eksistensen av – og egenskapene til grunnstoff som til da ikke var oppdaget. Mendelejvs system inneholdt flere tomme plasser som senere skulle vise seg å romme grunnstoff som ennå ikke var oppdaget i Mendelejevs samtid. Unntaket var edelgassene som Mendelejev ikke hadde forutsett og satt av plass til. Disse ble tilføyd av William Ramsay senere uten at resten av tabellen behøvde modifisering. Med utviklingen av atomteorien økte forståelsen av atomenes indre oppbygning, og Mendelejevs system ble bekreftet. Massen som Mendelejev hadde sortert stoffene etter, viste seg å ha nøye sammenheng med antall protoner i kjernen, og de kjemiske egenskapene hadde sammenheng med antall elektroner i ytterste skall (gruppe).
Dagens periodesystem
Den (foreløpig) siste store endringen i periodesystemet kom i 1940 da den svenskættede amerikanske forskeren Glenn Theodore Seaborg (1912–99) innførte aktinoidene og plasserte dem under lantanoidene. Seaborg identifiserte flere av de transurane grunnstoffene, og mottok i 1951 nobelprisen i kjemi for sitt arbeid. I 1969 foreslo han også å utvide periodesystemet med periode 8 (og dermed 168 grunnstoff). Grunnstoff nummer 119 til 122 og 141 til 168 ville tilhøre de etablerte gruppene, mens nummer 123 til 140 ble plassert i den teoretiske g-blokken og kalt super-aktinoider sammen med nummer 140 til 153. Utvidelsen er en logisk fortsettelse av periodesystemet, men er per mai 2022 ikke offisielt innført.
Karl Durspekt
Karl Franz Durspekt (født 23. november 1913 i Wien, død 14. februar 1978) var en fotballspiller og trener fra Østerrike.
Durspekt startet karrieren som spiller i Admira Wien, der han var med på å vinne flere serie- og cupmesterskap på 30-tallet. Han fikk to landskamper for. Som trener trente han bl.a. Lund BK og Åtvidasberg i Sverige, PAOK i Hellas, og ett år i Start.
Grunn under reparasjon
Grunn under reparasjon (GUR) er områder på golfbanen som enten er under reparasjon eller som er skadet på grunn av regn eller annet. Disse områdene er markert med blå pinner eller streker på bakken. Hvis ballen havner innenfor disse har spilleren rett til å droppe ballen ut av området uten å pådra seg straffeslag. Men spilleren kan også spille der ballen ligger dersom det er ønskelig. Hvis de blå pinnene derimot er hvite på toppen, betyr det at det ikke er tillatt å spille fra innenfor området, og spilleren har plikt til å droppe ballen ut. Dette for å unngå unødvendig slitasje på spesielt sårbare områder på banen.
Reve-enka
Reve-enka er et skjemteeventyr fra Asbjørnsen og Moes samling av norske folkeeventyr, som ble utgitt fra 1841 til 1844. Reve-enka er også navnet på en norsk dokkefilm fra 1962 basert på dette eventyret.
Dokkefilmen
Dokkefilmen Reve-Enka fra 1962 er regissert og produsert av Ivo Caprino. Filmen følger handlinga i det korte skjemteeventyret med samme navn, men har også elementer fra to andre eventyr i Asbjørnsen og Moes samling.
Handling
Den vesle filmen begynner som en realfilm der eventyrsamleren Asbjørnsen er på besøk i ei stue. Da stueeieren Gurine begynner å fortelle eventyret for ham og niesen, fortsetter filmen som en dokkeanimasjon.
Eventyret handler om ei revefrue som har mistet mannen sin etter at han spiste for mange høns. Etter en sørgeperiode får reveenka friere på døra i huset der hun bor sammen med tjenetejenta, ei lita svart katt ved navn Korse. Reveenka får i tur og orden besøk av tre friere, og i filmen passerer alle tre en gammel kone som har satt fast nesen sin i en stubbe. Disse møtene hører ikke hjemme i det opprinnelige eventyret, men er tatt ut fra eventyret Gjete kongens harer.
Den første som banker på, er Ulven, men ham vil enka ikke gå ut med. Den neste er Bjørnen, som også blir avvist. Den tredje frieren på vei til enka, er en munter rev som er slitt og rufsete i pelsen. I motsetning til ulven og bjørnen stanser reven opp når han kommer til kjerringa som står og ber om hjelp til å få nesen løs fra stubben. Reven hjelper henne fri og gir henne en matbit og fløteskvett. Som takk får han en ny, vakker pels. Da reven banker på døra hos reveenka og ber henne være med ut og gå, kaster hun fra seg strikketøyet og svarer strålende ja til den vakre frieren.
Caprino har også lagt til en liten scene i filmen som er basert på det korte eventyret om Haren som hadde vært gift; etter å ha hjulpet kjerringa løs fra stubben, møter reven en hoppende glad hare som forteller reven at han har vært gift, fikk et troll til kjerring, fikk en stue og ble rik, men at alt brant opp – og «kjerringa med».
Lidl
Kjeden ble grunnlagt som Schwarz Lebensmittel-Sortimentsgroßhandlung i 1930-årene. De første moderne butikkene åpnet i 1973.
Lidl i Norge
23. september 2004 åpnet de ti første Lidl-butikkene i Norge. (Askim, Florø, Kristiansand, Larvik, Lier, Nordfjordeid i Eid, Os, Sarpsborg, Stord og Ålesund.) Per januar 2007 fantes det drøyt 50 Lidl-butikker i Norge. Med unntak av fire filialer (Grønland (Oslo) og Kalbakken og Grünerløkka i Oslo og Stavanger Stadion) var alle utsalgsstedene til kjeden identiske. Kjeden fører i hovedsak egne merkevarer (EMV), det vil si varer kun Lidl har. Grunnen er ifølge kjeden selv at disse varene er billigere enn kjente merkevarer, men likevel av god kvalitet.
Sentrallageret og hovedkontoret lå på Vinterbro sør for Oslo.
Lidl oppnådde ikke en markedsandel over 1–2 % og gav opp sin satsing i Norge. Den 14. mars 2008 signerte REMA 1000 en kontrakt som sikret Reitangruppen hele Lidls virksomhet i Norge.
I oktober 2009 ble det kjent at Reitangruppen betalte 1,918 milliarder kroner for alle eiendommer som Lidl Norge eide og samtlige av Lidls butikker, lager, hovedkontor og individuelle kontrakter mellom Lidl og ansatte.
Kari, Per og Søren på bytur
Kari, Per og Søren på bytur er den første norskskrevne tegneserien. Den ble skrevet av Nanna With (datter av Richard With) i samarbeid med tegneren Gunnar Tandberg, og ble trykket i magasinet For Hus og Hjem en periode i 1912–1913. I 1914 kom den daglig på trykk i Utstillingsavisen.
I 1913 utga With og Tandberg også samlingen «Kari, Per og Søren paa besøk i hovedstaden og paa reise til Amerika».
Tegninger med den samme streken som i disse tegneseriene ble også benyttet av Porsgrund Porselænsfabrik som dekor på et dukkeservise.
Kari Løvaas
Kari Lövaas (født 13. mai 1939 i Skien) er en norsk sangerinne (sopran).
Fylkesvei 5408
Fylkesveg 5408 går mellom Vaksdal stasjon og Vaksdal i Vaksdal kommune.
Kari Løvaas
Hun vokste opp ved Brekkeparken i Skien hvor hun også hadde en av sine første opptredener. 16 år gammel ble hun i 1955 tatt opp ved Musikkonservatoriet i Oslo. Hun fikk sin operadebut som «Nuri» i Lavlandet av Eugen d´Albert i åpningsforestillingen ved Den Norske Opera i 1959 etter anbefaling av Kirsten Flagstad, den samme rollen som Flagstad i sin tid debuterte i. Hun ble deretter tilbudt rollen som Pamina i Tryllefløyten ved Den Norske Opera og opptrådte i to forestillinger.
Fylkesvei 5408
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 343 (Hordaland).
Kari Løvaas
Hun fikk fast engasjement ved operaene i Dortmund i 1963-1964 og i Mainz 1964-1966. Senere har hun hatt gjesteroller ved flere operaer i Skandinavia, bl.a. i Oslo. Som solist har hun holdt konserter i en rekke europeiske land og har deltatt i festspillene i Salzburg, Luzern, Wien, Ludwigsburg, München, Schwetzinger og Bergen. Hun har også sunget ved festspill og hatt opptredener i USA, Australia og Japan.
Kari Lövaas har opptrådt i radio og fjernsyn i en rekke land som Norge, Tyskland, Østerrike, Sveits, Italia, Frankrike og har gjort over 30 LP/CD-innspillinger.
Hun har sunget en rekke operaroller som bl.a. Tatjana i Eugen Onegin, Pamina i Tryllefløyten, Mimi i La bohème, Micaela i Carmen og Euridice i Orfeo og Euridice. Hun har dessuten sunget en rekke romanser av Bach, Händel, Mozart og Beethoven. Hun har også bl.a. spilt inn CD-plate med romanser av Grieg, Sibelius og Richard Strauss med Berliner Symphoniker.
Hennes omfattende sangkarriere har brakt henne i kontakt med internasjonalt kjente orkestere og dirigenter som Herbert von Karajan, Karl Bøhm, Wolfgang Sawallisch, Rudolf Kempe, Eugen Jochum etc.
Autodesk Maya
Autodesk Maya, vanligvis omtalt som bare Maya, er et modellerings- og animasjonsverktøy brukt av mange profesjonelle animasjonsstudioer rundt om i verden. Det er mest brukt for å produsere spesialeffekter og lignende i filmer, som for eksempel i Star Wars, Ringenes Herre og Narnia. det blir også brukt av spillutviklere til å lage 3d-modeller for videospill, som for eksempel i Tomb Raider-serien.
Keylogger
En keylogger er et verktøy for å avlytte tastetrykk og informasjon om hva brukeren foretar seg på en datamaskin. Verktøyet kan bestå av programvare eller en elektronisk enhet som f.eks. kan kobles mellom tastatur og datamaskin. Keyloggeren loggfører tastetrykk, og ev. annen informasjon som skjermbilder, for så å overlate disse til en tredjepart.
Enkelte varianter av spyware er keyloggere som er i stand til å fange opp brukerens skjermbilder og tastetrykk. Det hevdes at det bare i USA har blitt stjålet 24 milliarder dollar på denne måten. Keyloggere kan altså la skurken komme i besittelse av ditt kontonummer, pinkode, osv.
Politi benyttet slike verktøy i enkelte tilfeller der den mistenkte har vært i besittelse av kryptert informasjon. Ved å avlytte tastetrykkene har de kommet frem til passord slik at informasjonen kan dekrypteres.
Jota
Jota eller JOTA kan bety flere ting:
Java (programmeringsspråk)
Java er et objektorientert programmeringsspråk, utviklet av James Gosling og andre utviklere hos Sun Microsystems. I november 2006 kunngjorde Sun at selskapet ville frigi Javakoden som åpen kildekode og dermed bli en av de største bidragsyterne innen dette globale miljøet.
I motsetning til f.eks. C, kompileres ikke Java til maskinkode, men til plattformuavhengig bytekode som kjøres av et underliggende lag programvare kalt Java Virtual Machine (JVM). Javaprogrammer kan derfor kjøre på alle operativsystemer hvor det finnes en Java Virtual Machine.
For å kjøre vanlige Javaprogrammer trenger man en Java Runtime Environment (JRE). Denne består av JVM samt de grunnleggende bibliotekene. For utvikling av Javaprogrammer må man ha Java Development Kit (JDK), som i tillegg til en fullverdig JRE inneholder Javakompilatoren og andre sentrale verktøy for Javautvikling.
Utgaver
Java blir i motsetning til tidligere programmeringsspråk, som for eksempel C++, levert med et stort bibliotek av klasser og metoder, blant annet for bygging av grafiske grensesnitt og for kommunikasjon over Internett. Man kan grovt sett dele opp Java i tre; en standardutgave (Java SE), en forretningsutgave (Java EE) og en mikroutgave (Java ME).
Java EE
Java EE (Java Enterprise Edition), bygger på Java SE og er en paraplybetegnelse på en mengde rammeverk som blant annet gir muligheter for å lage komponentbaserte, distribuerte flerlagsløsninger og webapplikasjoner. Den seneste versjonen av Java EE er for tiden EE 6. Akronymet J2EE (Java2 Enterprise Edition) ble benyttet fram til versjon 5 ble lansert.
Java ME
Det finnes i tillegg til Java SE og Java EE en tredje versjon, Micro Edition (Java ME) som er et utdrag av Java SE spesielt tilpasset utvikling på mobiltelefoner. Denne teknologien har fått en enorm popularitet, noe f.eks. støtten for mobilspill og programmer på mobiltelefoner er et bevis på.
Java som åpen kildekode
13. november 2006 kunngjorde Sun at store deler av Java ble lisensiert under GPL-lisensen. 8. mai 2007 var prosessen ferdig, og alt unntatt en liten del Sun ikke hadde rettigheter til å relisensere er nå fritt. Et initiativ av Red Hat ble igangsatt for å bytte ut den ufrie delen med fri programvare igjennom prosjektet IcedTea. 4 % var ufritt i mai 2007, og mindre enn 1 % i mai 2008.
Åpningsprosessen har vært varslet i lang tid. I februar 2004 skrev blant annet presidenten i Open Source Initiative, Eric S. Raymond et åpent brev til Sun der selskapet ble oppfordret til å gjøre Java om til åpen kildekode.
Programutviklingsmiljøer
Det finnes flere integrerte utviklingsmiljø for å utvikle i Java. Disse har gjerne støtte for refaktorering, testrammeverk som JUnit og TestNG, og byggesystemer som Ant, Maven og Gradle.
Refactoring innebærer å forbedre kildekoden et program er basert på, uten å endre programmets oppførsel. Et eksempel er at hvis du endrer navn på en metode, skjer en automatisk endring på alle steder i koden der den metoden brukes. IntelliJ IDEA, Eclipse og NetBeans er tre eksempler på integrerte utviklingsmiljøer. Alle tre finnes i frie utgaver.
Norge
Det norske javamiljøet er aktivt og arrangerer jevnlig fagmøter og den årlige konferansen JavaZone.
Høyere utdanning
Både Universitetet i Oslo, Oslomet – storbyuniversitetet, Universitetet i Bergen, Universitetet i Agder, Høgskolen i Bergen, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, Høgskolen i Telemark, Høgskolen i Østfold og Norges Informasjonsteknologiske Høgskole lærer bort Java i data-grunnkursene sine, og legger også stor vekt på Java i senere kurs.
Hello, World i Java
Utvikling i Java krever at Java Development Kit er installert på datamaskinen. Dette er et eksempel på et enkelt program som printer tekst til en konsoll i det integrerte utviklingsmiljøet.
Rigshospitalet
Rigshospitalet er Danmarks eldste hospital. Det ble grunnlagt i 1757 som Det Kongelige Frederiks Hospital, og fikk dagens navn i 1910. I 1970 flyttet det inn i nye bygninger, kjent som «det nye Rigshospital». Siden 1995 har Rigshospitalet vært en del av Hovedstadens Sygehusfællesskab (H:S). Rigshospitalets kirke er sykehusets egen kirkesal.
Lars von Triers TV-serier Riget og Riget II foregår på nevrokirurgisk avdeling ved Rigshospitalet.
Byborger
Med handelsborgerskap kunne vedkommende drive «direkte handel» – dvs. inn- og utføre alle tillatte kjøpmannsvarer innenlands og utenlands – en rettighet kalt handelsfrihet. Virksomheten måtte drives fra vedkommende kjøpstad eller ladested som var underlagt denne. Med borgerskap i en stiftsstad (byen hvor biskopen i et stift residerte) kunne man drive handel fra alle kjøp- og ladesteder i stiftet.
For å få borgerskap måtte søkeren møte frem for magistraten i den aktuelle kjøpstad og legge frem attester: Fødselsattest, vandelsattest og dugelighetsattest. Magistraten ville så vurdere om vilkårene for borgerskap var til stede. Om søkeren kunne godkjennes, måtte han avlegge borgered. Når disse formalitetene var i orden, kunne vedkommende føres inn i magistratprotokollen eller «borgerboken» som borger, få utstedt borgerbrev og drive lovlig forretning. Handelsmenn, håndverksmestre og skippere som drev skip i egen regning måtte ha borgerskap. Aldersgrensen for borgerskap var 25 år, men for sønner av kjøpmenn 18 år.
Rettsgrunnlaget for borgerskap var de kongelige privilegiene som hver kjøpstad hadde fått allerede i middelalderen, og som siden ble supplert eller begrenset av kongemakten. Privilegiene ga hver by monopol på eller rett til produksjon og omsetning av varer innenfor visse bransjer og distrikter. Christiania hadde eksempelvis rett til handel langs hele kysten fra Åna-Sira til Båhus festning, men avbrutt av enerett for de andre kystbyene på kortere strekninger. Men ved anlegget av Kristiansand i 1641 mistet Christiania sine privilegier langs Agderkysten. Etter innføring av eneveldet fikk alle landets byer nye felles privilegier i 1662, og disse ble stående urendret som en slags «bylov» til inn på 1700-tallet. De første innskrenkningene i handelsprivilegiene kom med handelsloven i 1842, og i 1857 kom ytterligere nye lovbestemmelser som i realiteten innebar at lade- og kjøpstedenes monopol var opphevet. Fra 1952 fikk både ladesteder og kjøpsteder bystatus.
Mountain Province
La Montaña (engelsk Mountain Province) er en filippinsk provins i Cordillera Administrative Region i landsdelen Luzon. I nord er provinsene Abra og Kalinga, i øst Isabela, i sør Ifugao, i sørvest Benguet og i vest Ilocos Sur. Provinssetet er Bontoc.
Politisk inndeling
Mountain Province er delt i 10 municipalities (landkommuner).
Masolino da Panicale
Tommaso di Cristoforo Fini (født rundt 1383 i Panicale, død etter 1440 i San Giovanni Valdarno), bedre kjent som Masolino da Panicale, var en italiensk renessansekunstner.
Liv og verk
Masolino gikk sannsynligvis i lære hos billedhuggeren Lorenzo Ghiberti på begynnelsen av 1400-tallet. Masolinos mest omtalte verk er freskene i kirken Santa Maria del Carmine i Firenze, som han utførte sammen med den 18 år yngre Masaccio i 1425–1428. Til tross for aldersforskjellen var det Masaccio som påvirket Masolino snarere enn omvendt. Masolino var utdannet i en gotisk, dekorativ stil som han ikke kunne eller ville frigjøre seg fra. Giorgio Vasari omtaler Masolino i sin kunstnerbiografi.
Sankt Katarinas kapell
I basilikaen San Clemente i Roma har Masolino, sannsynligvis med assistanse av Masaccio, utført en serie fresker i Sankt Katarinas kapell med motiv fra Sankt Katarinas liv. Freskene ble utført 1428–1431 på oppdrag fra kardinal Branda Castiglione.