cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Claudio Acquaviva
Bakgrunn
Acquaviva stammet fra Huset Acquaviva. Han var yngste sønn av Giovanni Antonio Aquaviva, som var 9. hertug av Atri. Denne adelsfamilien var kjent for å fremme humanistisk kultur. Hans bestefar, Andrea Matteo Acquaviva (1456–1528), var en condottiere og humanist hvis bror Belisario Acquaviva (1464–1528), hertug av Nardo, også var en lærd mann. Claudios nevø var Rodolfo Acquaviva (1550–1583), jesuittmisjonær og martyr i India.
Etter tidlige studier innen humaniora (latin, gresk og hebraisk) og matematikk, studerte han jurisprudens i Perugia, og deretter ble han utnevnt til pavelig kammerer av pave Pius IV.
Jesuitt
I 1568 trådte Acquaviva som 25-åring inn i Societas Jesu (jesuittordenen). Etter å ha fullført sine studier fikk han meget raskt viktige oppgaver. Med årene bekledte han vervene som provinsial i Napoli og senere i Roma.
Montgomery (cocktail)
Historie og oppskrift
Cocktailen Dry Martini lages med seks deler gin og én del vermut ifølge International Bartenders Associations nettsted. Dry Martini står på listen over IBA Official Cocktails i kategorien de uforglemmelige (eng. The Unforgettables).
Claudio Acquaviva
Jesuittenes ordensgeneral
Han er blitt kalt ordenens andre grunnlegger, og representerer et høydepunkt i jesuitterordenens historie. Selv født neapolitaner klarte han å sprenge den spanske dominans i sin orden. Under hans ledelse nådde de jesuittiske misjoner sitt høydepunkt likesom også ordenens teologiske innsats.
Montgomery (cocktail)
Historie og oppskrift
Forfatteren Ernest Hemingway var opphavsmann til navnet på Montgomery, som ble skapt på slutten av 1940-årene etter hans smak på Harry's Bar, og ble hans favorittdrink i denne perioden. Navnet tok han fra feltmarkskalk Montgomery som ledet allierte styrker i kamper i blant annet i Nord-Afrika og Italia under annen verdenskrig, og som hadde et prinsipp om fortrinnsvis å møte fienden i slag med styrkeforhold femten til én. Dette var det blandingsforholdet mellom gin og vermut Hemingway foretrakk, og som opptrer i boka Across the river and into the trees (norsk 1951: Over floden og inn i skogene), der oberst Richard Cantwell bestiller en Montgomery Martini. Men oppskriften på Montgomery som brukes på Harry's Bar er ti til én. Vermuten mildner einersmaken av gin, sier innehaveren i det meste av etterkrigstiden, Arrigo Cipriani til Wine Enthusiast.
Claudio Acquaviva
Jesuittenes ordensgeneral
Misjonene vokste kraftig i India og Japan, og ble etablert i Kina, under Alessandro Valignano. Acquaviva så videre jesuittmisjoner etablerte i Paraguay og Canada. Han fremmet også en forsterket innsats i protestantiske deler av Europa, ikke minst arbeidet blant engelske recusants under den elisabetanske era.
Montgomery (cocktail)
Historie og oppskrift
På nettstedet til The Museum of the American Cocktail kalles den Montgomery Martini og lages med 2 ounces Plymouth Gin, 1 teskje Noilly Prat tørr vermut og 1 frossen spansk cocktail-løk (eng. frozen Spanish cocktail onion). Nettstedet webtender oppgir at den også kalles Et besøk hos generalen (eng. A visit with the General).
Claudio Acquaviva
Jesuittenes ordensgeneral
En vanskelig ting for de rent innerkirkelige forhold var forholdet til pave Sixtus V, som var negativt innstilt til jesuittene. Med utsøkt takt og handlekraft klarte Acquaviva å nøytralisere problemet, idet paven måtte konsentrere seg om å prioritere den motsetning som derved oppstod mellom ham og kong Filip i Spania.
Pater Aqvaviva fant det mest tilrådelig å lenge bånd på pater Juan de Mariana, en spansk jesuitt som hadde utviklet et lære om tyrannmord. Dette hadde utløst en dyp indignasjon i Frankrike.
Pater Acquaviva gav ordenen dens klassiske håndbok i sjelesorg; Directorium exercitoriums S. Ignatii og dens grunnleggende studieordning; Ratio studiorum Societatis Jesu.
Muyeol av Silla
Taejong Muyeol av Silla (koreansk hanja: 太宗武烈王; hangeul: 태종무열왕; revidert romanisering: Taejong Muyeol Wang; født ca. 602, død 661), personlig navn Gim Chunchu (金春秋; 김춘추) var den 29. herskeren i det koreanske kongedømmet Silla, som han hersket over fra 656 til sin død i 661. Han har fått æren for å ha startet foreningen av Koreas tre kongedømmer, som hans rike, Silla, var ett av; de to andre het Baekje og Goguryeo. Muyeol var en barndomsvenn av general Kim Yu-sin, som ble hans svoger da Muyeol giftet seg med Yusins yngre søster.
VM i friidrett 2017 – 400 meter kvinner
Øvelsen 400 meter kvinner ved VM i friidrett 2017 ble avholdt på Olympiastadion i London 6. 7. og 9. august 2017.
Muyeol av Silla
Bakgrunn
Kong Taejong Muyeol ble født med "hellig blod"-rangen seonggol. Hans far, Gim Yongsu (金龍樹), var en av sønnene til Sillas 25. konge, Jinji. Da Jinji ble styrtet i 579 ble alle medlemmer av hans gren av kongefamilien, inkludert Gim Yongsu, regnet for uegnede til å herske over kongedømmet. Men siden Yongsu var en av de få gjenværende seonggolene, og siden han giftet seg med en seonggol-prinsesse, kong Jinpyeongs datter Cheonmyeong, ble deres barn dermed en seonggol med rett til å kreve tronen. Gim Yongsu ble så et mektig medlem av rikets regjering, men siden mistet han all makta til Gim Baekban, kongens bror. For å overleve gikk han med på å bli degradert til jingol, rangen under seonggol. Slik mistet han sin mulighet til å bli konge, og det samme skjedde med hans sønn, Gim Chunchu. Men da alle seonggolene var døde måtte man finne en jingol til å overta tronen. Medlemmene av regjeringa ville ha Gim Alcheon (aka. So Alcheon), som da var sangdeung, den øverste stillinga i regjeringa, til å overta tronen. Hans far var en seonggol som hadde giftet seg med en jingol slik at hans sønn ikke ville bli en seonggol og dermed måtte ta del i kampen om tronen. Men Kim Yu-sin støttet Gim Chunchu, og Gim Alcheon nektet å bli konge, og støttet heller Gim Chunchu, som dermed ble satt på tronen.
Friidrett under Sommer-OL 1984 – 200 meter menn
200 meter menn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles ble arrangert 8. august 1984 på Los Angeles Memorial Coliseum.
VM i friidrett 2017 – 400 meter kvinner
Forsøksheat
De første tre i hvert heat ( Q ) og de seks raskeste ellers ( q ) gikk til semifinalene.
Muyeol av Silla
Regjeringstid
Som konge hadde Muyeol godt kjennskap til Tang-dynastiets keiser Gāozōng, siden han og keiseren hadde vært venner før Gāozōng ble keiser. Muyeol hadde støttet keiseren, som siden svarte med å støtte kong Muyeol. Han brukte mye tid på å trygle Táng om å ødelegge riket Baekje, noe Táng til slutt sa seg villig til i 660, og de sendte da en hær på 130 000 soldater under general Su Dingfang. I mellomtiden dro Kim Yu-sin fra Silla med 50 000 soldater og utkjempet det blodige slaget ved Hwangsanbeol, hvor Baekje led et alvorlig nederlag. Kong Uija av Baekje svarte med endelig å overgi seg. Hans rike ble så erobret av Silla, som dermed hadde Goguryeo som sin eneste rival på Koreahalvøya.
VM i friidrett 2017 – 400 meter kvinner
Semifinaler
De to beste i hvert heat ( <span style="border: 1px solid #a2a9b1;padding: 0,1em 0,4em; background-color: #ccffcc">Q ) og de to beste tidene ellers ( <span style="border: 1px solid #a2a9b1;padding: 0,1em 0,4em; background-color: #ddffdd">q ) gikk til finalen. Resultater:
Finale
Finalen ble arrangert 9. august klokka 21:50. Resultater: (fotofinish)
Muyeol av Silla
Regjeringstid
I juni det følgende året døde Muyeol, og han ble etterfulgt av sin sønn Gim Beopmin, som ble kong Munmu av Silla.
Pireus elektriske jernbanemuseum
Pireus elektriske jernbanemuseum (gresk: Μουσείο Ηλεκτρικών Σιδηροδρόμων or ' Μουσείο ΗΣΑΠ ) er et jernbanemuseum i Pireus, Hellas som i hovedsak fokuserer på jernbanemateriell fra elektrifiserte jernbaner. Muséet ble etablert i 2005 i det tidligere postkontoret på Pireus jernbanestasjon. Muséet har utstilt en mindre samling små gjenstander som fotografier og dokumenter relatert til historien om Athen - Pireus-jernbanen. Banen har hatt flere eiere og navn, samt innfusjonerte selskaper opp gjennom tiden: Hellas elektriske jernbane (EIS), Pireus - Perama-banen, Pireus havnebane, Ilektrikí Etairía Metaphorón (IEM) (norsk: elektrisk transporselskap) og Athen - Pireus elektriske jernbane (ISAP). Muséet har også en samling på omtrent 2 000 små og middels store gjenstander og 3 000 brosjyrer og andre dokumenter som for tiden er lagret i magasiner og arkiver.
Jean II Le Maingre
Jean II Le Maingre ( gammelfransk: Jehan le Meingre), også kalt Boucicaut (født 28. august 1366 i Poitiers i Frankrike, død 21. juni 1421 i Yorkshire i England) var en fransk ridder som var marskalk av Frankrike som var kjent for sin militære dyktighet.
Bakgrunn
Han var sønn av Jean I Le Maingre og tjenestegjorde som pasje ved hoffet hos Karl VI av Frankrike, og da han var 12 år fulgte han Ludvig II, hertugen av Bourbon på et felttog i Normandie.
Ridder, hærfører
Da han var 16 år, ble han slått til ridder etter slaget ved Roosebeke 27. november 1382.
I 1384 ssro han til Preussen for å slutte seg til Den tyske orden i deres krigføring mot de hedenske litauerne som konverterte deretter i 1386. Etter militære kampanjer mot maurerne i Spania og mot Toulouse i Frankrike, før han med hertugen av Bourbon vendte tilbake til Spania som hadde blitt en kampsted for hundreårskrigen før han i to år reiste rundt i middelhavsområdet.
I 1390 deltok han i en ridderturnering hvor han slo de mest kjente britiske soldatene i en-til-en kamp. Året etter reiste han tilbake til Preussen og kjempet mot hedninger i Livland og Preussen. Etter sin bemerkede innsats mot fienden i disse kampene ble han utnevnt til marskalk av Frankrike 25. desember 1391 av kong Karl VI i St. Martin-katedralen i Tours.
1396 deltok han i et felles korstog mot Det osmanske rike hvor han gikk på et stort nederlag i slaget ved Nikopolis 28. september samme år. Han ble tatt til fange hos den osmanske sultanen Bayezid I, men klarte i motsetning til de andre, å unngå å bli henrettet og løslatt etter at det var utbetalt løsepenger.
Etter å ha kommet hjem, dannet han en ridderorden og organiserte en støttestyrke til den bysantinske keiseren Manuel II Palaiologos på seks skip og 1,200 mann mot osmanene.
På bakgrunn av sine militære meritter og kjennskapen til Midtøsten ble han i 1401 utnevnt til fransk guvernør i Genova som hadde kommet under fransk kontroll av Karl VI i 1396. Han lyktes her å slå tilbake et angrep fra kong Janus av Kypros som prøvde å ta tilbake Famagusta på Kypros som hadde blitt tatt av Genova. Etter harde kamper i hele Middelhavet, klarte Genova å kjempe til seg frihet fra det franske styret.
Han vendte da tilbake til Frankrike, og ble en del av rivaliseringen mellom Burgund-fraksjonen og Orléans-fraksjonen.
Under slaget ved Agincourt i 1415 hadde han kommandoen over de fremskutte franske styrkene, men ble tatt til fange av de engelske styrkene under Henrik V og døde seks år senere i Yorkshire.
Han ble begravet i katedralen i Tours.
Amfreville (Calvados)
Amfreville er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Cabourg som ligger i arrondissementet Caen. I hadde Amfreville 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Amfreville
Benjamin Martin
Benjamin Martin (født 18. april 1987) er en canadisk landhockeyspiller.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på ellevteplass med det canadiske landslaget.
Skihopping under Vinter-OL 1998
Skihopping under Vinter-OL 1998 ble holdt i Hakuba-bakkene, Hakuba, Japan i februar 1998. Det ble hoppet i normalbakke og stor bakke, samt en lagkonkurranse.
Phoebe Waller-Bridge
Phoebe Waller-Bridge (født 14. juli 1985 i London) er en britisk skuespiller og manusforfatter. Hun er mest kjent for å ha skapt, skrevet og spilt i TV-seriene Crashing og Fleabag, og for å ha vært showrunner og hovedmanusforfatter for første sesong av Killing Eve.
For Fleabag vant hun BAFTAs TV-pris for beste kvinnelige humoropptreden. For andre sesong av Fleabag vant hun også Emmy-prisene for beste kvinnelige skuespiller i en komedie og beste manus for en komedie. Serien vant også prisen for beste komedie og beste regi.
Rick Mewborn
Richard Lee «Rick» Mewborn (født 28. mars 1965 i Carlsbad, New Mexico, oppvokst i Steamboat Springs, Colorado ) er en amerikansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1983-1988.
I VM i 1985 ble han nummer 38 i storbakken i Innsbruck, 40 i normalbakken i Seefeld, og han var på USAs lag som kom på 5.-plass i lagkonkurransen. Samme år ble han nummer 39 av 44 deltakere i VM i skiflyging i Planica. Året etter ble det 25.-plass i skiflygings-VM i Bad Mitterndorf. I VM i Oberstdorf 1987 ble han nummer 42 i normalbakke, 51 i storbakke og 15 (av 17 lag) for USA i lagkonkurransen. Hans siste internasjonale renn var i normalbakken i OL i Calgary 1988, der han ble nummer 54 av 58 deltakere.
Mewborn deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1984-1988, med 30.-plass i 1985/86 som beste sammenlagtplassering. Den sesongen var også hans beste i verdenscupen, der han ble nummer 26 sammenlagt. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 6.-plass i normalbakken i Sapporo 25. januar 1986.
Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:
Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):
Rick Mewborn ble nasjonal mester i normalbakke i 1986. Etter at han la opp som skihopper, har han drevet et gravemaskinfirma i Steamboat Springs, og han har blant annet vært trener i Steamboat Springs Winter Sports Club og på USAs skilandslag. Under OL i 2002 var han fører av prepareringsmaskinen i hoppbakkene i Park City. Mewborn ble tatt opp i American Ski Jumping Hall of Fame i 2008.
Stefano Bernardi
Stefano Bernardi (1577–1637) var en italiensk komponist og musikkteoretiker fra seinrenessansen og tidligbarokken.
Verk i utvalg
En rekke tonesettinger av messer og enkeltverk i antologier. De fleste verkene ble publisert av den venetianske forleggeren Vincenci.
Fonna Opp 2016
Løypa er ca 5,3 km og har 650 høydemeter.
Omloop Het Volk 1985
Omloop Het Volk 1985 var den 40. utgaven av Omloop Het Volk, og ble arrangert 2. mars 1985. Rittet startet og ble avsluttet i Sint-Amandsberg og ble vunnet av Eddy Planckaert.
Scott Tupper
Scott Tupper (født 16. desember 1986) er en canadisk landhockeyspiller.
Srbuk
Srbuhi Sargsjan (armensk:Սրբուհի Սարգսյան, født 3. april 1994 i Jerevan i Armenia), kjent under artistnavnet Srbuk, er en armensk sanger. Sargsjan ble først kjent i Armenia da hun deltok i første sesong av den armenske versjonen av The X Factor, der hun endte på andreplass. I 2018 deltok hun i den åttende sesongen av ukrainske The Voice, og endte på fjerdeplass. Srbuk representerte Armenia i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv i Israel med låten «Walking Out».
Bakgrunn
Sargsjan ble født 3. april 1994 i Jerevan, Armenias hovedstad. Hun studerte ved Komitas statlige musikkonservatorium i Jerevan, der hun lærte seg å spille instrumentet kanun.
Yoplait
Yoplait er et fransk varemerke på yoghurt. Det hørte under selskapet Sodiaal da det ble lansert i Norge før og etter nyttår 1992.
Srbuk
Bakgrunn
I 2010 prøvesang Srbuk til den første sesongen av armenske The X Factor. Hun sang «Soon We'll Be Found» med artisten Sia og ble med på laget til musikeren Garik Papojan. Til slutt endte Srbuk på andreplass i konkurransen. I 2012 stiftet Srbuk bandet Allusion, og 2014 sang hun på Papojans singel «Boat» – ett av sporene til den russiske filmen Лёгок на поми́не.
Yoplait
I Norge
Produksjonen i Norge skjer fra juni 1992 på Frya. Norske Meierier produserte på lisens, og markedsførte i samarbeid med Arla og Valio som produserte Yoplait på lisens i henholdsvis Sverige og Finland.
Srbuk
Bakgrunn
I 2016 ga Srbuk ut sin debutsingel «Jete karogh es». I 2018 deltok hun i den åttende sesongen av The Voice of Ukraine, der hun hadde den ukrainske sangeren Potap som mentor, og endte på fjerdeplass. I november 2018 ble det offentliggjort at hun var valgt til Armenias representant til Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv i Israel. Like etter offentliggjøringen, åpnet Armenias offentlige TV-selskap opp for at låtskrivere kunne sende inn sine bidrag til Srbuk. Bidraget ble «Walking Out» som Srbuk fremførte i semifinale 2. Låten ble imidlertid slått ut i semifinalen.
Macrodorcas virginiae
Macrodorcas virginiae er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (hannen 18-31 millimeter), slank, brunsvart hjortebille. Hannen har lange, nokså rette kjever med en kraftig, firkantet tann nær spissen. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene.
Utvandrerne
Utvandrerne kan henvise til:
Macrodorcas virginiae
Utbredelse
Arten er bare kjent fra det nordlige Thailand.
Nordliveien (Oslo)
Nordliveien (3–9, 2a–14b) er en vei på Frydenberg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den er en sidevei til Fougners vei, og går inn før nr 4 i denne og kommer ut etter nr 10b.
Bebyggelsen er rekkehus, villaer og tomannsboliger. Det mest spesielle er nr 4 (Fagertun) fra 1879; arkitekt Harald Olsen. Dette er en staselig murvilla, bygd for grosserer Christian Sommerfeldt Hiorth, sønn av fabrikkeier Adam Hiorth, som eide gården Frydenberg.
Raimbaut d’Aurenga
Raimbaut d'Aurenga (ca. 1144–1173) var en sørfransk trubadur (oksitansk trobador) og en av de mer betydelige diktere fra middelalderen.
Nannestad prestegård
Nannestad prestegård ligger nordøst for Nannestad kirke, på vestsiden av fylkesvei 120.
Raimbaut d’Aurenga
Raimbaut kom fra en sidegren av huset Montepeller. Faren var Guilhelm d’Omelaz og moren Tiburge d’Aurenga, datter av grev Raimbaut II. Fra 1156 var Raimbaut d’Aurenga herre av blant annet Omelaz (dagens Aumelas), Le Pouget, Montarnaud og Popian, og i 1171 arvet han en del av fyrstedømmet Orange.
Nannestad prestegård
I likhet med kirken har prestegården røtter tilbake til middelalderen. Dagens anlegg skal inneholde en bygningskjerne fra 1793–94, men hele anlegget ble tatt ned i 1880 og gjenoppført på ny grunnmur. Et tilbygg med veranda er fra 1902.
Raimbaut d’Aurenga
Giraut de Bornelh skrev en planh, et sørgedikt, til minne om Raimbaut etter hans død i 1173. Raimbauts død er også nevnt i trobairitzen Azalaïs de Porcairagues eneste bevarte dikt. Azalaïs var elskerinnen til Raimbauts søskenbarn Gui Guerrejat, og kan ha vært den mystiske joglar (dvs. sanger/musiker) som Raimbaut henvender seg til i flere av diktene sine.
Macrodorcas fulvonotata
Utseende
En middelsstor (hannen 19-31 millimeter), slank, blankt svart hjortebille, pronotum med to mursteinsrøde flekker på sidene, dekkvingene med en mursteinsrød sidestripe. Hannen har forholdsvis korte kjever med en kraftig, firkantet tann. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Hunnen er mindre og mørkere på farge, uten forstørrede kjever, kroppen ganske blank, hodet og sidekantene på pronotum og dekkvinger tett punkterte.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er kjent fra India, Nepal og Bhutan.
Skihopping under Vinter-OL 2002
Skihopping under Vinter-OL 2002 ble holdt i Utah Olympic Park Jumps, Park City, USA i februar 2002. Det ble hoppet i normalbakke og stor bakke, samt en lagkonkurranse.
Seoul Broadcasting System
Seoul Broadcasting System (SBS) er en sydkoreansk radio- og tv-kringkaster. I mars 2000 endret den navnet sitt fra Seoul Broadcasting System. Den har levert jordbasert digital tv-tjeneste i ATSC-format siden 2001, og T-DMB-tjeneste siden 2005.
Thinodromus
Thionodromus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små, smale, litt spoleformede, mørke kortvinger. Kroppen er litt flattrykt, langstrakt, fint punktert og hårete. Hodet er smalere enn pronotum og har litt utstående fasettøyne. Artene i denne slekten er regnet for ganske vanskelige å skille fra hverandre.
Levevis
Thinodromus-artene lever på steder med mye sand og grus, som de graver i, blant annet på elvebredder. Det skal helst være litt fuktig.
Aase Texmon Rygh
Hun utdannet seg ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i årene 1944–1946 og fortsatte studiene ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i København under Einar Utzon-Frank fra 1948 til 1949.
Aase Texmon Rygh hadde fra 1950 en rekke utstillinger i Norge og utlandet. Hun regnes som en pioner for den abstrakte skulpturen i Norge og var en av Norges første modernister. I 1992 ble hennes verker presentert på en retrospektiv utstilling i Henie-Onstad kunstsenter. Hun hadde både soloutstillinger og deltok i gruppeutstillinger i GAD i Oslo, i Bergen Kunstmuseum og Middelheim-museet i Antwerpen (1959 og1979) og i biennalen i São Paulo i 1963. Hun var representert med flere verk under dOCUMENTA (13) i 2012, utstillingssted Ottoneum i Kassel (Tyskland).
I 2014 presenterte Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design en separatutstilling med Texmon Ryghs arbeider i museets avdeling på Bankplassen i Oslo under tittelen «Aase Texmon Rygh. Modernisme for alltid».
Hun var gift med interiørarkitekt og industridesigner Thorbjørn Rygh (1924-2015).
Neves
Neves er en by på nordvestkysten av øya São Tomé, i øystaten São Tomé e Príncipe ved Afrikas vestkyst. Den hadde 7.392 innbyggere i 2005.
Neves ligger ved utløpet av rio Provaz, landets største elv. Den har en dyp havn og er grunnet dette landets mest industrialiserte sted. Det er hovedsetet for distriktet Lembá.
Pseudobunaea
Pseudobunaea er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Utseende
Store (vingespenn 80-140 millimeter), grå, rødbrune eller gulaktige påfuglspinnere. Forvingene er vanligvis tilspisset og en tanke sigdformede hos hannene. Forvingen har en hvit flekk, bakvingen en øyeflekk. Hos de grå artene er bakvingen ofte brunrød i den indre delen.
Levevis
Som vanlig for påfuglspinnere kan larvene lever på mange ulike slags busker og trær.
IBM System z
IBM System z, offisielt kalt IBM z Systems, er et merkenavn som benyttes av IBM på en familie stormaskiner. z står for «zero downtime» (null tid nede), og betegner pålitelighet. I 2000 omdøpte IBM sin ESA/390-familie til IBM eServer zSeries, hvor e ble avbildet i IBMs røde merkevaresymbol. ESA/390 var en 32-biter datamaskinarkitektur. Fordi IBM ikke hadde foretatt noen spesielle endringer i disse maskinene, ble navnet zSerien forbeholdt modellene z900 og z990 som benyttet den nye 64-biter z/Architecture. I april 2006 ble det offisielle navnet endret til IBM System z. Navnet brukes nå om modellene z900, z800, z990, z890, IBM System z9, IBM System z10, IBM zEnterprise 196 og zEnterprise 114.
Heroes (Måns Zelmerlöw)
«Heroes» (norsk oversettelse: helter) er en svensk popsang som vant Eurovision Song Contest 2015 for Sverige. Låten ble fremført av artisten Måns Zelmerlöw og er skrevet av Anton Malmberg Hård af Segerstad, Joy Deb og Linnea Deb. Sangen ble sluppet for digital nedlastning 28. februar 2015. Dette var Sveriges sjette seier i konkurransen, og «Heroes» toppet singellistene i blant annet Sverige, Østerrike og Sveits. I Norge nådde den en fjerdeplass på VG-lista.
Melodifestivalen
Sangen var et av bidragene som ble plukket ut til å delta i Melodifestivalen, Sveriges svar på Melodi Grand Prix. Måns Zelmerlöw fremførte den i den fjerde semifinalen, som gikk av stabelen i Örebro lørdag 28. februar 2015. Der kvalifiserte han seg direkte til finalen i Globen i Stockholm lørdag 14. mars.
I finalen var «Heroes» forhåndsfavoritt. Sangen var det sjette bidraget av ti i finalen, og han vant konkurransen med 122 poeng fra de internasjonale juryene og 166 poeng fra svenske tv-seere. Med 288 poeng sammenlagt vant «Heroes» den klareste seieren i Melodifestivalens nåværende poengsystem – 149 poeng foran andreplassen.
Det uvanlige sceneshowet fikk også mye oppmerksomhet. Zelmerlöw sitter foran en videoskjerm hvor en liten tegneserie-gutt dukker opp. Underveis i fremføringen samhandler de to, blant annet ved at de dunker knokene mot hverandre. Figuren måtte imidlertid justeres noe foran Eurovision Song Contest, på grunn av strid om rettigheter.
Eurovision Song Contest
Sverige vant juryavstemningen med god margin, men ble bare nummer tre i telefonavstemningen. Dette var første gang en Eurovision-vinner ikke vant telefonavstemningen. Samtlige vinnere fra 2009 til 2014 vant også telefonavstemningen.
Joel Kinnaman
Charles Joel Nordström (født 25. november 1979) er en svensk-amerikansk skuespiller.
Heroes (Måns Zelmerlöw)
Eurovision Song Contest
Seieren gjorde at Sverige fikk arrangere Eurovision Song Contest 2016.
Joel Kinnaman
Karriere
Kinnaman er kjent for å spille i filmen Snabba Cash (2010) og den amerikanske TV-serien The Killing. Kinnaman er også kjent for sin rolle som «Frank Wagner» i første (2009) og andre (2012) sesong av filmene om Johan Falk. Han var også medvirkende i tredje og avsluttende sesong i en mindre rolle (2015). Han har også vært med i Arn – Tempelriddaren (2007), Arn – Riket vid vägens slut (2008), The Girl with the Dragon Tattoo (2011), The Darkest Hour (2011) og Safe House (2012).
Heroes (Måns Zelmerlöw)
Listeplasseringer
«Heroes» ble en stor salgssuksess og kom inn på flere europeiske hitlister. I Norge nådde sangen en fjerdeplass på VG-lista og ble også sertifisert med gull i Norge, noe som innebærer at sangen ble lastet ned eller strømmet minst 2 millioner ganger i Norge.
Joel Kinnaman
Karriere
I 2013 spilte han hovedrollen i RoboCop. Han var for øvrig en av de siste gjenværende kandidatene for å spille tittelrollen i Thor (2011), men kunne ikke delta på testfilming med Natalie Portman fordi det kolliderte med filmingen av Snabba Cash.
I 2016 spilte Kinnaman rollen som Will Conway i Netflix-serien House of Cards.
Aksesstid
Aksesstid er innenfor telekommunikasjon og informatikk benevnelsen på den tidsforsinkelse eller latens som inntreffer fra man sender en forespørsel til et elektronisk system, og aksessen er oppnådd eller de forespurte data blir returnert.
Innenfor telekommunikasjon brukes begrepet om forsinkelsen mellom aksessforsøket og den tildelte aksess. Innenfor informatikk brukes begrepet om tidsintervallet mellom når en instruksjons-kontrollenhet ber om data eller lagrer data og når disse operasjonene er fullbyrdet.
Devohn Noronha-Teixeira
Devohn Noronha-Teixeira (født 9. februar 1989) er en canadisk landhockeyspiller.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på ellevteplass med det canadiske landslaget.
Mikumi nasjonalpark
Mikumi nasjonalpark er et villdyrreservat i Mikumi, nær Morogoro i Tanzania. Parken ble opprettet i 1964, og omfatter et område på om lag 3 230 km² og er landets fjerde største nasjonalpark.
Territorium
Mikumi grenser i syd til Selous nasjonalpark, og de to områder sammen danner et unikt økosystem. To andre naturområder grenser mot parken: Udzungwa Mountains og Uluguru Mountains.
Flora og fauna
Landskapet i Mikumi sammenlignes ofte med landskapet i Serengeti. Hovedveien fra Dar-es-Salaam til Zambia, Tanzamveien, går tvers gjennom parken fra øst mot vest og deler denne i to med delvis forskjellig natur. Området nord for veien har karakteristiske trekk av avleiringer fra elven Mkata. Her består vegetasjonen av akasie, baobab, tamarind og noen sjeldne palmer. I dette området lengst fra veien er det spektakulære bergformasjoner dannet av fjellene Rubeho og Uluguru.
Området på sydsiden av veien er mindre rik på dyreliv og mer vanskelig tilgjengelig.
Dyrelivet i parken omfatter mange arter som er karakteristiske for den afrikanske savannen. I parken finnes en art av sjiraffer som biologer betrakter som en lenke mellom masaisjiraff og somalisjiraff. I parken finnes ellers elefanter, sebra, gnu, impala, eland, antiloper og sort antilope, aper og bøffel. I to innsjøer finnes det flodhester. Mer enn 400 ulike fuglearter er registrert. Parken er et av de få steder hvor marabustorken holder til.
Turisme
Mikumi-parken hører inn under den statlige organisasjonen, Tanzania National Parks, og hører til de nasjonalparker som er mindre besøkt av internasjonale turister og dermed mindre miljømessig belastet. Fleste organiserte turistruter som går gjennom Mikumi fortsetter til Ruaha nasjonalpark og Selous.
Tungtrafikken gjennom parken ser ikke ut til å affisere dyrene. En bilist som ferdes gjennom parken på natterstid i den mer kjølige årstid bør være oppmerksom på at løver og andre større dyr finner den varme asfalten behagelig for en hvile, men de fleste dyrene oppfatter bilens lykter i god tid og vandrer rolig ut av veibanen.
Anbefalt tid for å besøke er parken er den tørre årstid mellom mai og november.
Julio María Sanguinetti
Julio María Sanguinetti Coirolo (født 6. januar 1936 i Montevideo) er en uruguayansk politiker, advokat, historiker og journalist, i tillegg til en tidligere president i Uruguay (fra mars 1985 til mars 1990, og, igjen, fra mars 1995 til mars 2000) med partiet Colorado.
Biografi
En advokat og journalist av yrke, ble han født inn i en middelklasse-familie av italiensk opprinnelse. Han studerte jus og samfunnsvitenskap ved Universitetet i Montevideo. Han har sin juridiske embetseksamen i 1961, og senere kombinert sin advokatpraksis med arbeid som journalist. Han hadde allerede vært å skrive for pressen, først i den ukentlige Canelones og senere, siden 1955, som en spaltist for Acción, en avis etablert av daværende president, Luis Batlle, hvor han dekket begivenheter som den cubanske revolusjonen (1959) og fortsatte frem til 1970-tallet.
Begge kommunikasjonsmidler ble koblet til Colorado Politiske Parti (Partido Colorado – PC), den historiske liberale grupperingen hvor progressive og konservative sensitiviteter delte bakken (en blanding av doktriner og stiler som var ofte til hinder for å klassifisere det i forhold til ideologi) og som hadde som sin rival den erfarne Nasjonalt Parti (PN) eller Blancos ("hvite"), skaper et toparti system som dominerte uruguayanske politikk under sin historie, men på de fleste anledninger den styrende kraft var PC.
Sybille Bammer
Sybille Bammer (født 27. april 1980 i Linz i Østerrike) er en profesjonell tennisspiller.
Under Sommer-OL 2008 i Beijing kom hun til kvartfinale i single, på veien dit beseiret hun Anabel Medina Garrigues, Patty Schnyder og Lucie Šafářová. Hun tapte kvartfinalen til bronsemedaljevinneren Vera Zvonarjova.
Bammers beste plassering i single på WTA-rankingen er nummer 20 (august 2007).
Anctoville
Anctoville er en tidligere kommune i departementet Calvados i regionen Normandie, nord i Frankrike. Kommunen lå i kantonen Caumont-l'Éventé som ligger i arrondissementet Bayeux. I hadde Anctoville 0 innbyggere.
1. januar 2017 ble Anctoville slått sammen med kommunene Longraye, Saint-Germain-d'Ectot og Torteval-Quesnay til den nye kommunen Aurseulles. Kommuneadministrasjonen ligger i Anctoville.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Anctoville
Referanse: INSEE
Clifton
Clifton kan være:
Odd Remen
Odd Remen (født 22. februar 1922, død 3. januar 1994) var en norsk skuespiller.
Han vokste opp på Vålebru ved Ringebu i Gudbrandsdalen, og deltok i Inga Bjørnsons barneteater. Etter middelskole, artium og handelsskole gikk han og lærte hos blant andre Knut Hergel som var sjef ved Det norske teatret der Remen hadde mindre strøroller. Han debuterte ved Bergen Kommediateater i 1943. Han gikk også på teaterscole i den svenske hovedstad. Han fikk jobb ved Rogaland Teater i 1949, var ved Studioteatret og ved Falkbergets Teater.
Hans lengste opphold var ved Riksteatret fra 1952 og i førti år. Hans første rolle her var som sjøkaptein Horster i En folkefiende. Hans siste var i 1992 som garvemester Morten Kiil i samme stykke. Remen var også med i over femti hørespill. En byste av ham ble laget av Per Ung i 1979, utstilt på Riksteatret. Han mottok Fritz von der Lippes/Riksteatrets Ærespris i desember 1991. Remen pensjonerte seg i 1993 og døde i en ulykke 3. januar 1994.
Gabriel Ho-Garcia
Gabriel Ho-Garcia (født 19. mai 1993) er en canadisk landhockeyspiller.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på ellevteplass med det canadiske landslaget.
Jørgen Andersen (turner)
Andersen vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det norske laget som kom på tredje og siste plass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige og Danmark. Det var kun tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.
Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen, var han med på det norske laget som kom på andreplass, bak Danmark i fritt system.
Union City
Union City kan være:
Lembá
Lembá er et distrikt i São Tomé og Príncipe, og omfatter størsteparten av hovedøya São Tomés vestre del. Den har landets vestligste punkt.
Dets hovedstad er Neves. Den har et areal på 229,5 km2, og det hadde 14.676 innbyggere i år 2012.
Einkorn
Einkornhvete (fra tysk Einkorn, bokstavelig talt «ett korn») kan referere enten til ville arter av hvete, Triticum boeoticum, eller til en domestisert form, Triticum monococcum. Den ville og kultiverte formen er enten vurdert som separate arter, som her, eller som egne underarter: Triticum monococcum subsp. boeoticum (wild) og T. monococcum subsp. monococcum (domestisert). Einkorn er en diploid art (2n = 14 kromosomer) av avskallet hvete, med hardt ytterskall som tett omslutter kornet. Den kultiverte formen er lik den ville, bortsett fra at øret forblir intakt når kornet er modnet og frøet er større. Den innenlandske formen er kjent som petit épeautre i fransk, Einkorn på tysk, einkorn eller littlespelt på engelsk, piccolo farro på italiensk og escanda menor på spansk.
Einkornhvete var en av de første plantene som ble gjennomkultivert og dyrket som matkorn. De tidligste bevis på kultureringsprosess av einkorn dateres til mellom 10,600 og 9,900 år tilbake i tid. Rester av einkorn ble funnet hos ismannen Ötzi, datert til 3100 før vår tidsregning.
Historie
Einkornhvete vokser ofte vilt i fjelland i den nordlige delen av Anatolia selv om det nå har en bredere spredning i Balkan og sør til Jordan helt oppimot Dødehavet. Det er et kort variant av villhvete, vanligvis mindre enn 70 centimeter høy.
Den viktigste forskjellen mellom vill einkorn og dyrket einkorn er metoden for frøspredning. I naturen knuses frøhodet, korn faller ned og spres dermed på bakken. I kultiverte utvalg er frøhodet fortsatt intakt. Mens en slik mutasjon kan forekomme i naturen, er det ikke på lang sikt mulig for forekomsten å overleve. Akset vil bare falle til bakken når stilken råtner, og kjernene vil ikke spres, men danne en tett klump som hemmer spiring og gjør mutajonene utsatt for sykdom. Men innhøsting av einkorn med intakte frøhoder var lettere for tidlige mennesker som deretter manuelt kunne bryte fra hverandre frøhoder og spre eventuelle uspiste frø. Over tid ble arten kultivert og fikk litt større kjerner enn vilt einkorn. Den kultiverte formen for einkorn krever dermed at mennesker planter og høster den. Denne domestiseringprosessen kan ha tatt bare 20 til 200 år for å føre til sluttproduktet, en hvete det er lettere for mennesker å høste. Einkorn hvete er en av de eldste odlede former av hvete, sammen med emmer (T. dicoccum). Jegere og samlere i den Fruktbare Halvmåne kan ha startet innsamling av einkorn så lenge som 30,000 år siden, ifølge arkeologiske funn i Syria. Denne bruken av villhvete pågikk i hvert fall i 20,000 år før de tidligste spor av systematisk kultivering fant sted. Bevis fra DNA-fingeravtrykk tyder på einkorn først ble domestisert i nærheten Karaca Dağ i Sørøst-Tyrkia, et område der en har funnet flere landsbyer som har drevet kultivering.
En viktig egenskap ved  einkorn og andre ettårige korn er at plantene i stor grad er selv-pollinerende, en ønskelig agronomisk egenskap. Ulike trekk og karakteristika ved einkorn er at arten kan bli dyrket på med mindre risiko for kryssbefruktning med ville planter som kan ha kontaminerende egenskaper.
Dyrking av einkornhvete spredte seg senere til Kaukasus, Balkan og Sentral-Europa. Einkornhveten ble vanligvis dyrket i kjøligere klima enn andre typer hvete. Dyrking av einkorn i Midtøsten begynte å avta i favør av andre arter rundt 2000 f.Kr. Dyrking av einkorn var aldri dominerende i Italia, Sør-Frankrike eller Spania. Einkorn fortsatte å bli dyrket i noen områder i Nord-Europa gjennom Middelalderen og fram til første del av det 20. århundre.
Einkorn vs. vanlig moderne hvetesorter
Einkornhvete gir lav avkastning, men kan overleve på fattig, tørr, marginal jord der andre varianter av hvete ikke vil klare seg. Den blir først og fremst spist kokt, som helkorn eller i grøt. Melet er lite egnet til bakst, da det hever dårlig. Det er dermed en lite egnet brødhvete.
Einkorn, som med andre gamle varianter av hvete, er gruppert sammen med «dekket hvetex, siden kjernen ikke lar seg løsne fra klinten under tresking, og det derfor er vanskelig å skille skall fra frø.
Moderne bruk
Einkorn er populær ingrediens i nordlige Provence (Frankrike). Det er også brukt til bulgur eller som fôr i fjellrike områder i Frankrike, India, Italia, Marokko, det tidligere Jugoslavia, Tyrkia og andre land.
Ernæring og gluten intoleranse
Einkorn har en høyere prosentandel av protein enn moderne rød hvete og er ansett som mer næringsrik, fordi det også har høyere nivåer av fett, fosfor, kalium, pyridoksin, og beta-karoten.
Ingen arter og hybrider av hvete er egnet for folk med gluten-relaterte lidelser, som cøliaki, non-ikke-cøliakisk glutensensitivitet og hveteallergi.
Gen for salttoleranse
Australske forskere har lykkes med å fremavle salttoleranse-funksjonen i T. monococcum inn durumhvete.
Fossebrea
Fossebrea er den høyeste toppen i fjellområdet Blåbergi i Ål kommune i Buskerud. Toppen har en høyde på 1 664 meter over havet, og primærfaktoren på 460 meter er blant de 400 største i Skandinavia.
Enkeltdistanse-NM på skøyter 1998
Enkeltdistanse-NM på skøyter 1998 ble avholdt i Vikingskipet på Hamar 27. februar – 1. mars 1998. Hamar Idrettslag var teknisk arrangør av mesterskapet.
Jessica Sevick
Jessica Sevick (født 15. juli 1989) er en canadisk roer.
Keegan Pereira
Keegan Pereira (født 8. september 1991) er en canadisk landhockeyspiller.
Han representerte Canada i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på ellevteplass med det canadiske landslaget.
Chileistomus cucullatus
Chileistomus cucullatus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En nokså liten (11-18 millimeter), avlang og litt flat, brunsvart hjortebille. Hannes kjever er knivformede, omtrent så lange som hodet, sagtakkede på innersiden. Hodet er spredt og nokså kraftig punktert. Pronotum har et avrundet framspring i midten foran. Pronotum og dekkvinger er halvmatte, ganske tett punkterte. Dekkvingene har oftest flekker av lyse skjell, men disse kan mangle.
Utbredelse
Arten er utbredt i Chile og det vestlige Argentina.
Stanford Prison Experiment
Gjennomføringen av eksperimentet
Det deltok 24 mannlige collegestudenter i eksperimentet. Disse var blitt valgt på grunnlag av en personlighetsundersøkelse som kartla dem som de 24 mest mentalt stabile individene av den opprinnelige gruppen på 72 som ønsket å delta. På denne måten sikret man at deltakerne var normale, fungerende, mennesker. Disse ble ved tilfeldig utvelgelse satt til å spille rollene som enten fange eller fangevokter. Eksperimentlederne ga fangevokterne instrukser om å «holde orden på fangene» og presiserte at fysisk vold ikke var tillatt, men utover dette ble det ikke gitt nøyaktige instrukser til deltakerne. Fangene satt innesperret 24 timer i døgnet, mens fangevokterne jobbet daglige 8-timers skift. For å gjøre det enklere å gå inn i de ulike rollene fikk gruppene utdelt uniformer. Fangevokterne fikk militærliknende uniform og solbriller, mens fangene ble tildelt ukomfortable antrekk som var ment å være ydmykende. Philip Zimbardo, en av eksperimentlederne, spilte også rollen som fengselsbestyrer i forsøket.
Fengselet var ment å likne et vanlig amerikansk fengsel, hvor fangene hadde jobber som skulle gjøres, og fangevokterne hadde som oppgave å holde orden. Det var blant annet oppstilling og loggføring. Situasjonen ble observert med videokamera og mikrofoner. I tillegg måtte deltakerne svare på spørreskjemaer og intervjuer før, under og etter eksperimentet.
Eksperimentet måtte avbrytes etter 6 dager da en kvinnelig medforsker insisterte til Zimbardo at det var uetisk å fortsette. Da hadde allerede fangevokterne psykisk plaget fangene over flere dager og tvunget dem til å gjennomføre nedverdigende aktiviteter. Flere av fangene hadde opplevd mentale sammenbrudd og ytret ønske om å trekke seg fra eksperimentet.
Resultater av eksperimentet og funn
Utfallet av eksperimentet var at deltakerne svært raskt tilpasset seg sine roller. Fangene kom inn i en tilstand av lært hjelpeløshet, kalt «the pathological prisoner syndrom» av Zimbardo selv. De ble svært passive, deprimerte og akspeterte i stor grad fangevokternes brutale regime. De opplevde et tap av sin opprinnelige identitet og gikk mer og mer inn i rollen som fange. Fangevokterne ble på sin side mer aggressive og nedverdigende mot fangene ettersom studiet utviklet seg. Dette kan illustreres med følgende utdrag hentet fra dagboken til en av fangevokterne:
"Dag 1: «Ettersom jeg er passifist og et ikke-voldelig menneske, kan jeg ikke forestille meg en gang jeg kan mishandle andre levende skapninger.»" "Dag 3: «Dette var min første sjanse til å trene på den typen manipulerende makt som jeg virkelig liker.»" "Dag 5: «Jeg trakasserte Sarge, som hardnakket fortsetter å overreagere på mine kommandoer. Jeg har utpekt ham til å bli spesielt sjikanert både fordi han ber om det og fordi jeg rett og slett ikke liker ham.»"
Antagelsen til forskerne var at denne utviklingen fant sted siden fangevokterne mistet identitesfølelsen og identifiserte seg mer med gruppen sin. De gikk inn i en anonym tilværelse med diffusjon av ansvar som gjorde det lettere å opptre med lite medmenneskelighet mot fangene. Dette skjedde til tross for at ingen av gruppene viste noen av disse personlighetstrekkene før eksperimentet startet. Forskerne fant at deltakerne gjennomgikk en personlighetsforandring for å konformere med rollen de ble gitt. 1/3 av vaktene ble antatt å ha utviklet sadistiske trekk ved slutten av eksperimentet.
Konklusjon
Det Stanford-eksperimentet viste er at situasjonen er av stor betydning for atferd. Zimbardo hadde vist at normale mennesker var kapable til å utføre sadistiske handlinger om dette forventes av omgivelsene. Funnene er altså i tråd med hva Milgram fant i sitt lydighetseksperiment 10 år tidligere; onde handlinger er ikke nødvendigvis et resultat av at personen som utfører handlingen er ond, men selv normale mennesker kan utføre onde handlinger når sterke sosiale faktorer spiller inn.
Zimbardos eksperiment viste effektene av en rekke sosialpsykologiske effekter som har betydning for atferden til enkeltindivider i grupper. Det ble observert en konformitetseffekt hos begge gruppene. Konformitet kan forstås som situasjoner der personer tilpasser handlingene sine etter det de oppfatter som gruppenormen. I eksperimentet rettet stadig flere av deltakerne seg etter normen i gruppen sin som var i tråd med rolleforventningen. Disse normene ble etablert av deltakere som tok lederansvar i hver av gruppene.
Det ble også observert en gruppepolariseringseffekt der den dominerende tendensen ble forsterket. Denne effekten oppstår i små grupper som ikke mottar impulser utenfra og fører til at motforestillinger blir bagatellisert.
Kritikk
Eksperimentet har måtte tåle mye kritikk, og debatteres fremdeles den dag i dag. En av kritikkene mot eksperimentet er at forsøket ikke er overførbart til forholdene i et vanlig amerikansk fengsel, forsøket mangler økologisk validitet. Zimbardo påpeker selv denne mangelen i den opprinnelige forskningsartikkelen.
Zimbardos dobbeltrolle som både eksperimentleder og fengselsbestyrer er også problematisk i og med at det hindret han i rollen som nøytral observatør. Dette uttalte Zimbardo selv i en dokumentar laget av BBC.
Kritikere har også kalt eksperimentet uetisk i og med at deltakerne ble utsatt for sterkt psykologisk press og til dels også vold. På en annen side, deltakerne ble debrifet i etterkant og ingen permanent negativ effekt ble observert hos de som hadde deltatt.
Vineland
Vineland kan være:
Sør-Varanger Utvikling AS
Sør-Varanger Utvikling AS er Sør-Varanger kommunes omstillingsselskap, som ble opprettet i 2016.
Konkurs
I november 2015 ble hjørnesteinsbedriften, Sydvaranger Gruve AS, slått konkurs, og 422 arbeidsplasser gikk tapt i Sør-Varanger kommune. Sydvaranger Gruve AS var den viktigste private sysselsetteren i kommunen.
Internasjonale sanksjoner mot Russland
Sør-Varanger kommune grenser til Russland, med Nikel og Zapoljarnyj som nærmeste byer på russisk side. Etter den kalde krigen etablerte det seg raskt handel på tvers av grensene, noe som ble en viktig næring for Sør-Varanger. I kjølvannet av russisk annekteringen av Krim-halvøya i 2014, opplevde Sør-Varanger en situasjon der handelstrafikken og kjøp av andre tjenester fra Russland gikk drastisk ned i 2015 og 2016 på grunn av sviktende russisk økonomi og valutakurs, et resultat av de internasjonale sanksjonene.
Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 1999
Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 1999 ble arrangert i Tampa i USA i 1999.
It Don’t Come Easy
«It Don't Come Easy» er en sang skrevet og først utgitt på singel-plate av Ringo Starr på The Beatles' plateselskap Apple Records i april 1971. Den nådde topplassering på hitlistene i Canada, fjerdeplass på listene i både USA og Storbritannia, og femteplass i Norge. Det var Ringo Starrs endelige gjennombrudd som soloartist etter tiden med The Beatles, selv om han hadde utgitt to LP-albumer med sparsomt salg. Denne sangen ble i lang tid regnet som Starrs signaturlåt.
Plateomslaget oppgir Starr som komponist og tekstforfatter alene, selv om det er kjent at George Harrison bidro med mye råd og hjelp. Innspillingen er gjort med hjelp fra mange andre kjente artister også, i tillegg til George Harrison finner vi også Klaus Voormann på bassgitar, Stephen Stills på piano, og flere medlemmer fra gruppa Badfinger med gitar og bakgrunnsvokal.
Amanda Bateman
Amanda Bateman (født 3. juli 1996) er en australsk roer.