cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
New Glow EP
New Glow EP er en EP utgitt av det norske rockebandet BigBang. Den ble utgitt 26. juni 2000 på plateselskapet Warner Music.
Sporliste
Alle sanger er spilt inn hos Athletic Sound
Blåfalli kraftverk
Blåfalli kraftverkene er flere vannkraftverk ved Matre i Kvinnherad kommune i Vestland. Deler av reguleringsområdet ligger i Etne kommune.
Blådalsvassdraget ligger mellom Hardangerfjorden og Åkrafjorden og renner mellom Folgefonna og Matrefjorden. Nedbørsfeltet er på ca. 179 km² og 759 millioner m³. Årlig nedbørsmengde i området er på om lag 4 000 mm.
Anlegget består i dag av 5 kraftstasjoner og en rekke dammer og tunneler.
Utbyggingen startet i 1947, med produksjonsstart i 1953. Anlegget er senere utvidet flere ganger.
Blåfalli I kraftverk kraftstasjon som utnyttet fallet mellom Optveitsvatnet og Matrefjorden. Kraftverket ble nedlagt i 2007 og erstattet av Blåfalli Vik kraftverk.
Blåfalli II kraftverk Utnyttet fallet mellom Fjellhaugvatn og Optveitsvatnet. Fjellhaugvatnet er regulert mellom 375 og 345 moh med en fyllingsdam med sentral morenetetning. Kraftverket ble nedlagt i 2007 og erstattet av Blåfalli Vik kraftverk.
Blåfalli III kraftverk Består av to ulike stasjoner med hver sin tilførselstunnel. Blåfalli III Lav utnytter fallet mellom Jamtelandsvatn og Fjellhaugvatn. Jamtelandsvatn er regulert mellom 437 og 429 moh. Blåfalli III Høy utnytter fallet mellom Blådalsvatn og Fjellhaugvatn. Blådalsvatn er regulert mellom 711 og 611 moh. Det tilføres også vann til Blådalsvatn fra flere andre vann.
Blåfalli IV kraftverk Utnytter fallet mellom Mosevatnet og Blådalsvatnet. Mosevatnet er regulert mellom 872 og 820 moh. Folgefonna har en brearm som går rett ned i Mosevatnet. Det tilføres også vann fra et takrennesystem.
Blåfalli V kraftverk Utnytter fallet mellom Midtbotnavatnet og Blådalsvatn. Midtbotnavatnet er regulert mellom 770 og 700 moh.
Staffi kraftverk Utnytter fallet mellom Nesjastølsvatn og Staffivatn.
Anlegget er eid og driftes av Sunnhordland Kraftlag AS (SKL).
The Indestructible Wife
The Indestructible Wife er en amerikansk stumfilm fra 1919 regissert av Charles Maigne.
Submission (film)
Submission er en kortfilm av Ayaan Hirsi Ali (manus) og Theo van Gogh. Den satte søkelyset på undertrykking av kvinner innenfor islam. Filmen viser fire iscenesatte episoder med vold mot kvinner og vers fra koranen som ble antatt å rettferdiggjøre volden. Regissøren Van Gogh ble drept på åpen gate av islamisten Mohammed Bouyeri et par måneder etter at filmen var vist.
Filmen mottok blandete kritiker. Geert Mak mente filmen har likhetstrekk med Den evige jøde laget av Goebbels propagandakontor. The Village Voice beskrev filmen som «laziness as both art and protest». Filmen var tenkt som del 1 i en serie på tre.
Hovedpostkontoret i Łódź
Hovedpostkontoret i Łódź (polsk Poczta Główna) ligger på hjørnet av Julian Tuwims gate og Jan Kilińskis gate.
Posten i Łódź funksjonerer siden 1820-tallet. Hovedpostkontorets sete befant seg opprinnelig i utleide lokaler på hjørnet av Południowa- og Wschodnia-gaten. Senere ble det overført til en bygning ved Piotrkowska-gaten, og i 1886 til en ny bygning på hjørnet av Meyers passasje og Dzika-gaten (i dag Stanisław Moniuszkos gate og Henryk Sienkiewicz’ gate).
Mot slutten av 1890-tallet begynte oppføringen av en ny bygning som skulle huse hovedpostkontorets lokaler. Den ble reist i årene 1901–1903 etter tegninger av Mikhail Botsjarov fra St. Petersburg og Dawid Lande fra Łódź. Byggearbeidet ble utført av firmaet Olszer i Szczeciński. Hovedpostkontoret ble åpnet den 2. juli 1903.
Bygningen har tre etasjer og er utsmykket med nyrenessansemotiver. Den består av to vinger som står vinkelrett på hverandre. Elevasjonen til første og andre etasje er oppdelt av symmetrisk anlagte pilastrer. Hovedinngangen, som fører til en stor hall, befinner seg i det avskårede hjørnet som forbinder bygningens to deler og som kranses av en åttekantet kuppel.
Manchester Arena
M.E.N. Arena ble opprinnelig bygget for De olympiske leker da Manchester søkte om å få arrangere lekene i 1996 og 2000 uten hell. Byggekostnadene kom på omtrent £52 millioner, det meste finansiert av den engelske staten. Arenaen er en av verdens mest fleksible innendørsarenaer når det gjelder tilpasning til forskjellige arrangementer, og kapasiteten kan komme opp til over 17 000 under ishockeykamper og basketballkamper mens 22 000 tilskuere får plass på konserter.
Mange av verdens mest kjente artister har holdt konserter i arenaen, og det gir også utslag på billettsalget. I 2007 ble M.E.N. Arena for femte år på rad den arenaen i verden som solgte flest billetter til konserter.
Shinnosuke Hatanaka
Shinnosuke Hatanaka (født 25. august 1995) er en japansk fotballspiller.
Karriere
Shinnosuke Hatanaka startet sin profesjonelle karriere i Tokyo Verdy i 2014. Han har også spilt for FC Machida Zelvia og Yokohama F. Marinos.
Osulf II av Northumbria
Osulf II (noen ganger Oswulf), jarl av Northumbria, var sønn av Eadulf III, og således arving til en gammel familie som hadde, inntil 1041, vært ealdormen eller jarler av Bernicia (mellom elvene Tweed og Tees) med hovedstad i Bamburgh. Kortvarig (inntil 1016) hadde familien hegemoniet over hele Northumbria, selv sør for Tees.
Osulf ble aldri utnevnt som jarl over jarldømmet, og den berømte jarl Siward styrte fra Eadulfs død over hele nordområdet inntil han døde. I 1067, derimot, så Osulf sin mulighet og myrdet Vilhelm I av Englands nye jarl, Copsi i Newburn-upon-Tyne om våren. Om høsten derimot, etter at Osulf hadde styrt som jarl, ble han selv snikmyrdet av overfallsmann. Det var en kortvarig interregnum (periode uten hersker) før hans fetter, Cospatrick, kjøpte jarldømmet av kongen.
Die Erbschaft von New York
Die Erbschaft von New York er en tysk stumfilm fra 1919, regissert av Wolfgang Neff.
Drakon
Drakon (gresk: Δράκων, Drakōn, et mannsnavn avledet av ordet for «drage») var angivelig en lovgiver i antikkens Hellas som var virksom på 600-tallet f.v.t. Ifølge tradisjonen offentliggjorde han et skriftlig lovverk i Athen omkring år 621 f.v.t.. Det erstattet det rådende systemet av muntlige lover og private blodfeider med nedskrevne bestemmelser der forbrytelser skulle etterforskes av staten og dømmes ved en domstol. Drakons lovgivning ble kjent for sin uvanlige strenghet; selv forseelser kunne føre til dødsstraff. Dette har gitt opphavet til adjektivet «drakonisk» som beskriver svært harde, uforsonlige, umenneskelige og nådeløse lover og regler.
Liv og virke
Lite er kjent om Drakons liv. Han kan ha tilhørt den greske adelen i Attika, som oppslaget i det bysantinske leksikonet Suda på 900-tallet e.Kr. har nedtegnet ham tilhørende epoken før de sju vise. Det nevner også en folkeminnefortelling om hans død i teateret i Egina. I et tradisjonelt antikk gresk framvisning av anerkjennelse kastet hans tilhengere «så mange hatter og skjorter og kapper over hans hode at han ble kvalt, og ble gravlagt i det samme teateret.»
Drakons lov
De muntlige lovene ble manipulert av aristokratiet, rike godseierfamilier, ved at de satt med makten i Athen Drakon ble gitt oppgaven å formulere skriftlige lover. Lovene (gresk: θεσμοί, thesmoi) som han iverksatte var den første skriftlige lovverk for polis Athen. For at ingen skulle være uvitende om dem ble de hengt opp på tavler av tre (ἄξονες, aksones) hvor de ble bevart i minst to århundrer på pyramideformede søyler (κύρβεις, kyrbeis). Tavlene ble kalt for aksones, kanskje for de kunne bli dreid langs pyramidens akse for å bli lest fra alle sider.
Lovverket hadde flere betydelige nyvinninger.
Lovene ble imidlertid særdeles harde og grelle. Eksempelvis, enhver som skyldte gjeld og hadde lavere status enn den som hadde lånt ut penger, ble tvunget inn i slaveri. Straffen var mer formildende for den hadde gjeld til en i de lavere samfunnsklasser. Selv for mindre overtredelser var straffen døden, eksempelvis for å «stjele en kålhode».
Alle Drakons lover ble opphevet av Solon tidlig på 500-tallet f.Kr., unntatt loven om drap.
Loven om drap
Etter mye debatt besluttet Athen revidere lovene, inkludert loven om drap, i 409 f.Kr. Loven om drap er bevart i meget fragmentert inskripsjon, men slår fast at det er opp til offerets slektninger å anklage en drapsmann. I henhold til den bevarte delen av inskripsjonen, ufrivillig drap ble dømt til forvisning.
Det er ikke klart om Drakons lov spesifiserte staff for overlagt drap, I 409 f.Kr. ble overlagte drap straffet med døden, men Drakons lov begynner med 'καὶ ἐὰμ μὲ ‘κ [π]ρονοί[α]ς [κ]τ[ένει τίς τινα, φεύγ]ε[ν]', noe som er uklart og tvetydig, og vanskelig å tolke. En mulig oversettelse kan likevel være: «Selv om en mann ikke overlagt dreper en annen, skal han forvises.» Det fører til antagelsen om forvisning var den normale straff for overlagt drap da Drakon skrev loven.
Rådet med de fire hundre
Drakon innførte råd med fire hundre som ble utvalgt ved loddtrekning, adskilt fra Areopagos som ble utviklet i senere lovverk til å spille en større rolle i det athenske demokrati. Aristoteles merket seg at Drakon, mens lovene ble skrevet, i dette tilfellet kun gjorde gyldig allerede eksisterende muntlige bestemmelser i Athen slik som bestemte de nøyaktige kvalifikasjonene for å være berettiget for en posisjonen.
I henhold til Aristoteles:
Disco Ensemble
Disco Ensemble er et finsk punk-rockband fra Björneborg. De snakker finsk, men synger på engelsk. Bandet ble startet i 1996 og har gitt ut tre album og flere singler.
Fristaten Sachsens forfatning
Fristaten Sachsens forfatning (Verfassung des Freistaates Sachsen) er Sachsens forfatning. Den nåværende forfatningen ble vedtatt av den forfatningsgivende statsforsamlingen den 26. mai 1992. Forfatningens forløpere var Kongedømmet Sachsens forfatning av 1831 samt Fristaten Sachsens forfatninger av 1920 og 1947.
Jani Rusi
Jani Rusi (født 29. september 1984) er en finsk svømmer.
Han representerte Finland under VM i svømmesport 2009 i Roma, der han ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fri.
Dagfinn Danielsen
Dagfinn Peder Danielsen (født 1. mars 1937 i Trondheim) er en norsk generalløytnant og lokalpolitiker for Høyre. Han var Generalinspektør for Hæren fra 1987 til 1989.
Danielsen ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1959. I 1967 gjennomførte han Militärhögskolan i Sverige, og i 1985 NATO Defence College. Fra 1982 til 1984 var Danielsen sjef for Brigaden i Nord-Norge, deretter var han stabssjef i Hærstaben ved Forsvarets Overkommando fra 1985 til 1986. I 1986 til 1987 var han kommandør for landstridskreftene i Nord-Norge, før han i 1987 ble utnevnt til Generalinspektør for Hæren. Denne stillingen hadde han frem til 1989.
Han var øverstkommanderende ved Forsvarskommando Nord-Norge fra 1989 til 1993 og stabssjef ved Allied Command Reaction Forces Planning Staff (NATO) 1993-1995. Han var Forsvarssjefens representant i Militærkomiteen ved NATOs hovedkvarter i Brüssel 1995-1997.
Danielsen var nestformann i Frogn Høyre fra 1977 til 1980. Han var medlem av Frogn kommunestyre i 16 år.
Danielsen er Kommandør av St. Olavs Orden (1989) og er tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren.
Sande prestegjeld (Vestfold)
Sande prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Nord-Jarlsberg prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Sande kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Sande kirke.
Historikk
Sǫndvinjar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sande prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Ved reskript 13.06.1691 ble Sande overført fra Bragernes prosti til Tønsberg prosti.
Ved reskript 02.03.1742 ble Skoger og Tangen utskilt fra Sande som eget Skoger prestegjeld i 1752.
Sande prestegjeld dannet grunnlaget for Sande formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Inndeling 1992: Sande.
Sande prestegjeld og dets sogn er nå en del av Holmestrand kirkelige fellesråd underlagt Nord-Jarlsberg prosti.
Hillsborough Castle
Tidlig historie
Til tross for navnet er ikke Hillsborough Castle et slott. Det er en georgiansk herregård, som ble reist i det 18. århundre for markien av Downshires slekt. Den sjette markien soldte det i 1922 til den britiske regjeringen. Dette løste et praktisk problem for regjeringen: Gjennom Government of Ireland Act 1920 hadde Nord-Irland blitt opprettet, med Irlands stattholder som utøvende myndighet for både Nord-Irland og Sør-Irland. Da Den anglo-irske traktat av 1921 i praksis avskaffet papirstaten Sør-Irland og i stedet opprettet Den irske fristat forsvant denne felles myndigheten, og guvernørembetet ble opprettet i stedet. Visekongens residens i Dublin var ikke lenger mulig å bruke av både praktiske og politiske årsaker, og man trengte derfor å raskt finne en passende residens. Selv om Hillsborough ligger utenfor hovedstaden Belfast var det passende, og etter renovasjon kunne den første guvernøren, James Albert Edward Hamilton, 3. hertug av Abercorn flytte inn i 1925.
Statssekretærens bolig
Da Stormontparlamentet ble oppløst i 1971 ble også alle regjeringsposter i Nord-Irland avskaffet. Guvernør- og statsministerembetene ble kombinert i den nye ministerposten for Nord-Irland, og Hillsborough ble ministerens offisielle residens. Juniorministre fikk også leiligheter der, samt at det finnes leiligheter for kongefamilien og gjester.
Elizabeth II og Philip, hertug av Edinburgh bodde p¨å Hillsborough under dronningens gulljubileumsreise i 2002.
Fredsprosessen
Den anglo-irske avtale ble undertegnet på Hillsborough i 1985. Dette skulle vise seg å være kontroversielt; mens den irske statsministeren Garret FitzGerald hadde trodd av valget av sted ville tilfredsstille unionistene, var det i stedet mange som ble fornærmet over at tronrommet ble brukt til å undertegne det de så som en forrædersk avtale.
Senere ble mange av samtalene som førte frem til Belfastavtalen i 1998 ført på Hillsborough. Selve undertegningen skjedde på Stormont.
Statsråden Mo Mowlam var den første ministeren for Nord-Irland som åpnet eiendommen for publikum. Tidligere ministre hadde ikke kunnet gjøre dette av frykt for angrep fra IRA. Sikkerhetstiltakene er fortsatt strenge, med blant annet skuddsikkert glass i plastkarmer i alle vinduer på de sidene publikum har adgang til.
Liste over byer på Antigua og Barbuda
Dette er en liste over byer i Antigua og Barbuda.
Fjernsynsteater
Fjernsynsteater er dramatiserte forestillinger produsert for fjernsynsmediet. Det kunstneriske uttrykket beveger seg mellom scenedramatikk og ordinær film. Disse TV-produksjonene var vanligst i 1950-, 1960-, 1970-, og 1980-årene.
De fleste nasjonale kringkastingsselskaper i Europa har eller har hatt produksjon og visninger av fjernsynsteater. I fjernsynets barndom var dette en strategi som både hadde til hensikt å spre kvalitetskultur i folkeoppdragende hensikt, og å gi en høytkulturelt alibi til det moderne mediet fjernsyn. I Storbritannia var disse TV-oppsetningene best kjent under benevnelsen Play of the Month, men det i USA ble omtalt som «Teleplay».
Norge
NRK hadde en egen avdeling kalt Fjernsynsteatret i perioden 1960-1990. De hadde ukentlige sendinger, nesten utelukkende på tirsdager.
Utferden fra Egypt
Utferden fra Egypt, på latin Exodus, fra gresk Exodos (έξοδος), hebraisk יציאת מצרים, Yetsi'at Mitzrayim, er en beretning i Andre Mosebok (Eksodus) kapittel 1-18 i den hebraiske Bibel (Tanakh), om hvordan israelittene ble befridd fra sitt fangenskap i Egypt. Fortellingen fortsetter i Fjerde og Femte Mosebok (hebr. במדבר, Bamidbar og דְּבָרִים, Devarim).
Fortellingen
Ifølge Bibelens fortelling toget israelittene under Mose og Arons lederskap ut av Egypt og mot Kanaans land, der deres forfedre hadde levd, et land som de var blitt lovet av Gud. Utferden fra Egypt ligger som grunn for feiringen av den jødiske påsken, pesach, som også omtales som «det usyrede brøds høytid».
Ifølge Torah kom Israels barn til Egypt da det rådet hungersnød i Kanaan. Det var på faraos innbydelse, da Josef var vesir i landet. Etter Josefs død fremtrådte en ny konge i Egypt, en som ikke kjente til Josef. I frykt for at hebréerne skulle forøke seg enda mer og til slutt ta over landet lot farao i stedet gjøre dem til slaver.
Etter en lang tid i Egypt åpenbarte Gud seg for Moses (Moshe) og gav ham oppdraget å føre sitt folk ut av Egypt og til det lovede land (Kanaan). Med Guds hjelp konfronterte Moses farao og hans magikere og førte israelittene tvers over Det røde hav og ut av Egypt.
Israelittene vandret gjennom ørkenen til Horeb, Guds fjell, der Gud åpenbarte seg og inngikk en pakt med dem: de skulle holde seg til hans lover og bud (mitzvot), og han skulle være deres Gud. Etter 40 år i ørkenen døde Moses ved 120 års alder og Josva tok over lederrollen og førte den israelittiske menigheten til Kanaans land.
Utferdens betydning i jødisk tradisjon
Den jødiske påsken, pesach (hebr. פֶּסַח), feires til minne om utferden fra Egypt, og er en av de viktigste jødiske høytidene. Det hebraiske ordet pesach betyr «passere forbi» og viser til Andre Mosebok kap. 12 og 13, der Gud meddeler Moses at den førstefødte sønn i hvert egyptisk hjem kommer til å bli drept, men at Guds engel vil passere forbi de dører som er innsmurt med blod fra påskemåltidens lamoffer.
Under de syv eller åtte dagene som pesach varer spiser jødene matza, usyret og ikke hevet brød, for å minnes denne begivenheten. Det skal ikke finnes noe gjæret mat (chametz) i huset, og i forkant av denne høytiden gjøres det grundig rent i hjemmene. I kristen eller messiansk jødisk tro kan påbudet om ikke å spise syret brød, som Gud pålegger israelittene i Andre Mosebok, knyttes til Kristi rene offer/utslettelse av menneskenes synder.
Stedet for en eventuell utferd
Det råder uenighet om hvilken rute som israelittene tok. Det finnes visserlig en hel del informasjon om ruten i Andre Mosebok, men det er lite som med sikkerhet kan henføres til noen steder i dag. Tradisjonelt, blant annet ifølge Josefus, sies ferden å ha gått fra Egypt (Gosen) gjennom Det røde hav (Suezbukten) og til Sinaifjellet (Jabal Musa) på den sørlige Sinaihalvøya. Det kan være så at Det nye testamente, gjennom Paulus, støtter en slik plassering av Sinaifjellet. I de svenske bibeloversettelsen Bibel 2000 kan man lese: «Sinai är ett berg i Arabien», og i noten forklares: «Arabien kan i Paulus språkbruk ha innefattat Sinaihalvön, men det är ovisst om han ansåg berget ligga där eller i Arabien». Men det er ikke funnet noen bevis på at utferden faktisk fant sted der.
Flere forskere mener også at Bibelen ikke henviser til Rødehavet, men at det hebraiske navnet (som i tidligere bibeloversettelser er blitt oversatt med Rødehavet) skal oversettes med Sivhavet, en mindre vik.
Flere av disse teoriene går videre ut på at «Sivhavet» tilsvarer Akababukten, som ligger øst for Sinaihalvøya, og at overgangen i så fall skjedde mellom halvøya Nuweiba og Ras Dabr på Den arabiske halvøy. Forskeren Lennart Möller har i sin bok The Exodus Case publisert bilder av diverse skjelettdeler, vognhjul med mer fra dykkinger derfra. Denne teorien bygger på at det vi i dag kaller Sinaifjellet bare heter så på grunn av en gammel tradisjon uten egentlig historisk forankring. The Exodus Case peker i stedet til fjellet Jabal el-Lawz somr det «rette» Sinaifjellet. Dette hevdes å kunne bekreftes av diverse arkeologiske funn.
Den mest naturlige rute for gjennomreisende i området hadde vært på de kongelige veiene, som hadde vært brukt i årtusener og skulle bli brukt i enda noen årtusener. Imidlertid stemmer ikke denne ruten med sentrale forhold som beskrives i bibelen om ruten som Moses tar.
Historisitet
Det har blitt spekulert mye på hva som er det historiske grunnlaget for bibelens fortelling om israelittenes utferd fra Egypt. Visse forskere anser at det i det omfattende forn-egyptiske tekstmaterialet (en beskrivelse av noe som ligner Egypts ti landeplager gjenfinnes for eksempel i Ipuwer-papyrusen) finnes en likhet med hyksos, et asiatisk folk som bebodde oldtidens Egypt på 1600- og 1500-tallet f.Kr.
Andre foreslår at israelittene var de apiru som finnes nedtegnede fra det egyptiske nye rike (1550–1070 f.Kr.).
Den tidigste kjente henvisningen til Israel (omkring 1200 f.Kr.) er farao Merneptahs seiersstele (også feilaktig kjent som Israelstelen), som beskriver at «Israel ligger øde, dets sed finnes ikke mer». Egypt fortsatte å herske over Palestina på 1100-tallet f.Kr. Det finnes forskere som har spekulert i at utferden fra Egypt i virkeligheten beskriver Israels frigjøring fra det egyptiske herrevelde over landet Israel.
Stelens seierbudskap kan imidlertid settes under diskusjon. Egyptologen Donald Redford foreslår at Israel oppstod fra et nomadisk folk. Hans forskning påviser at israellitene tilhørte det nomadiske Shasu-folket. Opprinnelsen til Israel skulle da ha vært en gruppe nomader som utmerket seg ved sin tro på Jahve.
Forsøk er blitt gjort på å relatere Egyptens ti landeplager til historiske hendelser, i særdeleshet vulkanutbruddet på Thera på 1600-talet f.Kr., men dette anses av andre som pseudovitenskap.
I Andre Mosebok kap. 12, vers 37 står det at israelittene var om lag 600.000 mann til fots, foruten kvinner og barn. I Fjerde Mosebok kap. 1, vers 46 nevnes at de mønstrede var sammenlagt 603 550 mann. Tallene virker svært usannsynlige. Selv om antallet innvånere i det gamle Egypt er ukjent, overstiger antallet israelitter (totalt omkring 3 millioner) de laveste overslagene av den totale egyptiske befolkning. Et vanlig forslag er at den bibelske teksten istedet skal tolkes som 600 familier, og ikke 600.000, något som skulle gi et mer trolig antall. Det egyptiske tekstmaterialet viser at grupper av asiater flyttet inn og ut av Egypt, i særdeleshet til det fruktbare Nildeltaet under tider av tørke.
Den fullstendige mangel av historiske eller arkeologiske belegg leder til en tanke som noen anser som uimotsigbar, nemlig at utferden fra Egypt som den beskrives i Bibelen ikke har funnet sted. I boken The Bible Unearthed har forfatterne konkludert slik: «The conclusion – that the Exodus did not happen at the time and in the manner described in the Bible – seems irrefutable when we examine the evidence at specific sites where the children of Israel were said to have camped for extended periods during their wandering in the desert (Numbers 33) and where some archeological indication – if present – would almost certainly be found».
Det råder imidlertid ingen enighet blant forskerne om hvordan antallet israelitter skal tolkes eller i det hele tatt om utferden fant sted.
Jan Øistein Nielsen
Jan Øistein Nielsen (født 1946 i Oslo) er en norsk plateprodusent og forfatter.
Barneplater
Karrieren som produsent av barneplater startet med Barnas viser, utgitt av plateselskapet Talent i 1974. Rolf Just Nilsen medvirket og samarbeidet fortsatte med Barnas eventyr, en bearbeiding av Asbjørnsen og Moes eventyr som førte til at Rolf Just Nilsen fikk Spellemannprisen i 1983. Han etablerte Barnas Musikklubb og i årene som fulgte produserte han over 50 barneplater, 5 visebøker for barn og komponerte en rekke barnesanger, blant annet med Inger Hagerups tekster og to plater med Sidsel Mørcks tekster. 4 av hans 5 barn var sangere på flere av platene han utga.
Tilbake til naturen
Tilbake til naturen er et musikkalbum med Stein Ingebrigtsen, utgitt i 1974. Albumet lå 4 uker på VG-lista og endte med 15.-plass som beste plassering.
Soldatens kortstokk
Soldatens kortstokk er en samleplate med Stein Ingebrigtsen, utgitt i 1989.
Ludicolo
Ludicolo har en stor, gul kropp med sikksakkmønster. Den har to armer og bein, men ikke atskilt hode. På toppen av hodet har den et rundt blad, med takkete kant rundt. Opp fra midten av dette bladet stikker det noe brunt som kan minne om tre. Den har et rødt nebb. Bortsett fra den gule kroppen, er den for det meste grønn.
Når Ludicolo hører festlig musikk blir sellene i kroppen dens fulle av energi, og den begynner å danse til rytme. Det sies at den dukker opp når den hører barn synge på fottur.
An Innocent Adventuress
An Innocent Adventuress er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Robert G. Vignola.
Handling
Lindy, en uskyldig jente som er oppvokst i en liten by, tar imot et brev som skal til venninnen fru Bates - og kommer fra den velstående utleieren Mrs. Cribbley. Lindy tror at brevet er et varsel om at de kommer til å bli kastet ut av eiendommen, så hun utsetter leveringen av brevet. Men hun blir snart livredd når hun får vite at post-tyveri er en forbrytelse, og at hunden hennes har ødelagt brevet deres.
Ticino-Alpene
Ticino-Alpene er en fjellkjede på grensen mellom Sveits (Ticino) og Italia (Piemonte). Den utgjør den sydvestlige delen av De lepontinske Alper. Hele området ligger i tilsigsfeltet til Lago Maggiore. På italiensk omtales fjellkjeden derfor ofte som «Ticino-Verbano-Alpene» (Alpi Ticinesi e del Verbano), etter Lago Maggiores gamle navn Verbano.
Avgrensning
Ticino-Alpene begrenses
Bleie
En bleies funksjon er å absorbere urin samt å holde på avføring. Den er derfor laget av absorberende materiale. Bleier brukes i tidlig alder, før blæren har fått en funksjon som gjør det mulig å kontrollere avføringen selv. Bleier brukes også av eldre mennesker, som kan lide av urinlekkasje. En bleie kan også bli opplevd som en fetisj i seksuell sammenheng.
Engangsbleier er mest brukt, men til spedbarn er gjenbruksbleier i tøy et alternativ. Tøybleier er vanligvis laget i bomull, men finnes også i ull, bambus og hamp. Tradisjonelt var tøybleier et rektangulært tøystykke som ble festet med en nål, men moderne tøybleier finnes i mange ulike varianter, farger og mønstre. Festemekanismen er vanligvis borrelås eller trykknapper.
Genetisk fingeravtrykk
Testen gjennomgår en kjemisk/elektrisk prosess og danner et spesielt mønster som kan avfotograferes på røntgenfilm. Risiko for å forveksle to personers DNA er 1 til 100 millioner.
Metode
To individer har et uendelig antall DNA-sekvenser felles. Genetisk fingeravtrykk utnytter svært variable repeterte sekvenser kalt minisatellitter. To urelaterte individer vil sannsynligvis ikke ha samme antall minisatelitter ved et gitt locus. I STR-profilering, som skiller seg fra DNA-testing, blir PCR brukt for å få nok DNA. Metoder for å få laget en genetisk fingeravtrykk kan være kapillærelektroforese eller gelelektroforese.
Nøyaktighet
Det har ofte vært stilt spørsmål om sikkerheten i testene. Spesielt innen rettsapparatet har det vært viktig at ikke uskyldige blir dømt. I Tyskland finnes et eksempel på at en uskyldig 23-åring ble sittende varetektsfengslet et halvt år på grunnlag av sammenfall av mønstre. Etterprøving viste at laboratoriet hadde behandlet prøvene slik at de ble forurenset, og at det som fremsto som sammenfall ikke stemte. Dette har gjort at en psykolog og statistiker har beregnet at noe slikt kan inntreffe en gang av ca. 1000 matchinger. (kilde:Tysk Wikipedia)
Det er en del kjente feilkilder i slike tester. De kan forurenses i laboratoriet, det kan være feil i materialet som brukes under bearbeidingen av prøvene, det kan være feil ved måleapparatur, det kan være metodefeil og det kan være analytiske feil i tillegg til mer sporadiske feilkilder. En feil som er betydelig og ofte oversett er at de som analyserer resultatene av prøvene tror at loci (målepunktene) representerer uavhengige stokastiske variable. Dette leder en til konklusjonen at feilen i en måleprøve med N målepunkt er av størrelsesorden 2^{-N}. Denne feilsutningen er vanlig og har i rettssaker ført til påstander om feil i størrelsesorden 1 på 10 milliarder.
Loci er utsatt for flere feilkilder som kan gi usikkerhet, tvetydighet og feilslutninger. Hvert loci må derfor behandles utfra at det representerer en egenskap med en gitt sannsynlighet, og summen av disse delegenskapene gir sannsynligheten for en positiv identifikasjon. Hvis en antar at egenskapene er uavhengige så er Bayes' teorem en aktuell metode for å beregne den totale sannsynligheten for et utfall.
Dette er tilnærminger for å modellere komplekse sammenhenger. For å etablere mer nøyaktige modeller er det lagt ned et stort arbeid i å analysere testprøver. Slike modeller vil forsøke å estimere grad av sikkerhet knyttet til de enkelte målepunkt, sammen med eventuelle avhengigheter mellom målepunkt. Faktiske prøver kan aldri bestemmes med større grad av nøyaktighet enn det modellene er trent til ved hjelp av testprøvene. Avhengig av hvordan modellene er lagd så er det i tillegg nødvendig å justere for målefeil i de faktiske prøvene.
For enkelte typer tester kan antall loci som testes være fra 6 til 14. Når enklere målestriper blir brukt kan disse være begrenset til angivelse av eksistensen til spesifikke loci. Andre tester kan være basert på apparatur som angir sannsynlighet og anslag på forekomst av skyggebånd. Ved 6 loci og uavhengighet og ideelle forhold vil feilen være, ved. Hvis forholdene ikke er ideelle vil kvaliteten falle raskt og taper en 4 loci i en delvis treff så er en i beste fall nede i. I slike tilfeller har en gjerne så lite DNA-materiale at sikkerheten i analysen er langt dårligere enn indikert.
Hornindal
Hornindal var en kommune i Sogn og Fjordane i landskapet Nordfjord. Den grenset i nord til Volda og Ørsta, i øst til Stranda, i sør til Stryn og i vest til Eid.
Kommunesenteret Grodås med 451 innbyggere ligger ved østenden av Hornindalsvatnet, Europas dypeste innsjø (514 m dyp). Kommunen omfattet dalføret Hornindalen og noen grender rundt innsjøen.
På Grodås ligger Anders Svor-museet (åpnet i 1953), som rommer en stor del av arbeidene til billedhuggeren Anders Svor (1864–1929).
Hornindal kommune ble 1. januar 2020 slått sammen med Volda kommune som er en del av fylket Møre og Romsdal.
Historie
Fra 1837 var Hornindalen del av formannskapsdistriktet for Eid. Hornindal var en selvstendig kommune fra 1867 til 1964 da den ble slått sammen med Stryn. Til 1964 hørte grendene langs Hornindalsvatnet til Hornindal kommune, i 1965 ble disse overført til Eid kommune slik at bare selve dalføret grendene innerst ved innsjøen ble med i Stryn kommune. I 1977 ble Hornindal på nytt selvstendig.
Hornindal var egen kommune fram til 1965, da den ble delt. Den største, østlige delen ble slått sammen med Stryn kommune, mens en mindre del i vest (Navelsaker og Holmøyvik) ble slått sammen med Eid kommune. I 1977 ble den delen som hadde vært en del av Stryn, skilt ut igjen som egen kommune. Da kommunen ble gjenopprettet, var Hornindal den minste kommunen i Sogn og Fjordane etter folketall, men ble senere den nest minste.
Kommunestyret vedtok 30. juni 2016 at de ønsket å slå seg sammen med Volda kommune. Volda har fattet tilsvarende vedtak. Endelig vedtak ble gjort av Kongen i statsråd høsten 2017. Hornindal og Volda kommune gikk sammen i nye Volda kommune fra 1. januar 2020, og Hornindal er dermed en del av Møre og Romsdal fylke.
Kommunevåpenet
Kommunevåpenet til Hornindal viser tre ljåer. Hornindal har lang historie med ljå- og navarproduksjon. På 1800- og 1900-tallet var det smie på omtrent hver eneste gård i Hornindal. Kommunehuset i Hornindal (bygget 1995) heter derfor «Smia».
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted kalles «Laurapromenaden», og omfatter arealet langs Hornindalsvatnet – fra Grodås brygge til badestranden på Kyrkjhorn.
Connecticut College
Connecticut College er et privat, amerikansk universitet i New London i staten Connecticut, nord for New York. Det ble grunnlagt i 1911, og er et humanistisk, naturvitenskapelig og samfunnsvitenskapelig universitet med svært høye skolepenger (44.240 amerikanske dollar i studieåret 2005-06). Det tildeles grader opp til Mastergrad.
Studentene kommer fra 72 ulike land (2008). Universitetet har seks inter-disiplinære sentra.
Rangeringer
U.S. News & World Report rangerte Connecticut College som nummer 45 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 92.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 90 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.
Lindealléen Haraldsplass
Lindealléen Haraldsplass er en allé i Bergenhus bydel i Bergen. Må ikke forveksles med gaten på Storetveit som også heter Lindealléen.
Historie
Lindealléen ble plantet av kjøpmann Albert Hendrik Mohn i 1814 på lyststedet «Mohnegården». Den var opprinnelig en av Nord-Europas lengste tunnelformede lindealléer på 2,5 km og gikk fra Store Lungegårdsvannet til Stemmeveien nær Svartediket.
Det lengste strekket som nå er tilbake er på ca 120 meter. Se foto. Noe av den nedre delen av alléen finnes tilbake på Møllendal gravplass.
Holocaust – tidsvitner
Holocaust – tidsvitner er en norsk dokumentarfilm produsert av Edvard Hambro. I filmen intervjues fem gjenlevende norske jøder om overgrepene de selv og deres nærstående opplevde under andre verdenskrig. Alle fem mistet familiemedlemmer og venner i tyske konsentrasjonsleirer.
Live in Texas
Live in Texas er det første konsertalbumet fra Linkin Park, utgitt i november 2003 på DVD med en CD med 12 spor. Innspillingene ble foretatt under konsertene i Reliant Stadium i Houston 2. august og i Texas Stadium i Irving i Texas 3. august 2003 under bandets Sanitarium-turné.
Gertrude Ederle
Gertrude Caroline Ederle (født 23. oktober 1905, død 30. november 2003) var en amerikansk svømmer. I 1926 ble hun den første kvinnen som svømte over Den engelske kanal.
Under OL 1924 i Paris var hun med på å vinne gull på 4 × 100 m frisvømming. I tillegg vant hun to individuelle bronsemedaljer på 100 meter og 400 meter fri.
Da hun som første kvinne svømte over Den engelske kanal, startet hun fra Cap Gris-Nez i Frankrike klokken 07.05 om morgenen 6. august 1926. 14 timer og 30 minutter senere kom hun i land ved Kingsdown i England. Rekorden ble stående til Florence Chadwick svømte over kanalen på 13 timer og 20 minutter i 1950.
Bare fem menn hadde greid å svømme over kanalen før Ederle. Den beste tiden hadde vært 16 timer og 33 minutter
Ukrainas flagg
Ukrainas flagg ble tatt i bruk i 1918 og består av to like store horisontale bånd, hvor det øverste er blått og det nederste er gult.
Flagget tolkes som den blå himmelen (som symboliserer fred) over de gule kornåkrene (som symboliserer velstand). Ifølge en teori skal fargene komme fra varjagene som dannet Kievriket, som opprinnelig kom fra Sverige. Sveriges flagg har de samme fargene. Teorien svekkes av at Kiev-russ staten eksisterte i vikingtiden og fram til midten av 1100-tallet, det vil si lenge før Sveriges flagg ble til. Likheten mellom de to lands flagg er altså tilfeldig.
Gertrude Ederle
Da Ederle kom tilbake til USA, ble hun hilst velkommen av en jublende folkemengde i New York.
I 2003 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Ukrainas flagg
Ukrainas flaggdag er den 23. august. Denne dagen har blitt feiret som dagen for nasjonalflagget i Ukraina, siden 2004. Den 24. juli ble tidligere markert som nasjonal flaggdag i Kyiv. Den første seremonielle heisingen av det gul-og-blå ukrainske flagget i moderne tid fant sted den 24. juli 1990 ved Kyiv bystyre, to år før flagget offisielt ble vedtatt som nasjonalflagget.
Helgeland Bilruter
Helgeland Bilruter AS (HB), de siste to årene kjent som Nettbuss Helgeland AS, var et norsk rutebilselskap etablert i 1937. Selskapet hadde hovedkontor i Mosjøen med avdelingskontor i Mo i Rana. 1. januar 2002 gikk det inn i Nordlandsbuss.
Historikk
I jubileumsåret 1987 hadde selskapet nær 100 busser, 33 lastebiler og ca. 140 ansatte.
Avslutningsfasen
Det skjedde store endringer i rutebilnæringen på siste halvdel av 1990-tallet. Mange eiere valgte å selge, og det gikk mot en lite antall nasjonale selskaper. 95,4 % av aksjene i selskapet ble overtatt av NSB Biltrafikk i mai 1996. . Helgeland Bilruter var da blitt et datterselskap av NSB Biltrafikk. Etter etableringen av Nettbuss skiftet Helgeland Bilruter navn til Nettbuss Helgeland AS. 1. januar 2002 ble Nettbuss Helgeland fusjonert med busstrafikken i Saltens Bilruter, og nytt navn ble Nordlandsbuss.
Snøbrett under Vinter-OL 2022 – Snowboardcross kvinner
Seeding
Seedingen ble holdt klokken 11:00 (UTC+8).
Elemeneringsrunder
Elemeneringsrundene startet kl. 14:30 (UTC+8).
Ullern Avis/Akersposten
Akersposten er en nettavis for bydelene Vestre Aker og Ullern. Tidligere var avisen en abonnementsavis på papir, senere en gratisavis. Avisen er en videreføring av de to avisene Akers-Posten og Ullern Avis, begge med en lang historie. Avisens redaktør er Fredrik Eckhoff.
Avis for jordbruksbygdene
Akers-Posten ble grunnlagt i 1905 som en avis for Aker, den gang en rik jordbruks- og skogsbrukskommune som kranset hovedstaden i vest, nord og øst. Avisens første redaktør var Thorstein Diesen, som senere ble kjent som sjefredaktør i Aftenposten.
I utgangspunktet var avisen uten klar politisk tilknytning, men i det skjerpede politiske miljøet som vokste fram utover 1900-tallet endte den snart opp med å støtte interessene til Akers storbønder, skogeiere og industrieiere. Avisen støttet opp om Høyre og Frisinnede Venstre, med front mot arbeiderbevegelsens framvoksende partier.
Lokalaviser for vestkanten
Etter hvert som hovedstaden vokste i geografisk omfang fikk avisen mer og mer preg av å være en lokalavis for byens forsteder, først og fremst for villastrøkene i vest og nord. I nordøst og sydøst møtte den konkurranse fra nye lokalaviser, både i Groruddalen og på Nordstrand.
I det vestlige Aker stilte sognets 13 velforeninger seg imidlertid bak en ny lokal avis: I 1933 kom Ullern Avis med sitt første prøvenummer, og året etter ble det etablert ordinær drift.
Oppkjøp på oppkjøp
Ti år etter tok Dagbladet over som eier, da dette avishuset i en kort periode gjennomførte en større satsing på lokalaviser. I 1992 ble avisen overtatt av Terje Tronstad.
I 2002 ble den videresolgt til Avis Holding, og navnet ble endret til Akersposten. Bak denne overtagelsen sto Orkla Media (50%) og Asker og Bærum Budstikke (50%). Avisen inngikk nå i en gruppe på ni lokalaviser. Ansvarlig redaktør i Avis Holding AS ble Ivar Brynildsen mens søsteravisene på østkanten fra 2005 ble organisert i Nordstrands Blad AS under ansvarlig redaktør Tore Bollingmo. Fra 1. januar 2007 tok Edda Media over (100%) og fusjonerte de to selskapene under navnet Lokalavisene Oslo. Avisene fortsatte med hver sin ansvarlige redaktør for titlene på vestkanten og østkanten i det fusjonerte selskapet frem til sommeren 2009, da alle avisene fikk felles ansvarlig redaktør.
Inn i gratisavis-kjede
I 2006 etablerte Orkla Media en gratisaviskjede i Oslo, der Ullern Avis/Akersposten inngikk. I flere år ble avisene spredt som gratisaviser til husstandene i Oslos vestlige utkanter; Ullern, Vinderen og Røa.
Avisene ble utgitt av et eget selskap, Lokalavisene Oslo AS, som tilsammen fulldistribuerte seks avistitler i tolv ulike bydelsversjoner i et opplag på 286 800 hver uke. De seks avistitlene hadde hvert sitt nettsted. Selskapet holdt til på tre ulike steder i Oslo og sysselsetter 74 personer. Felles ansvarlig redaktør for alle Lokalavisene Oslos publikasjoner var Tore Bollingmo. Han ble ansatt av Orkla Media som ansvarlig redaktør for titlene i øst 1. oktober 2005, og fra 1. juni 2009 overtak han også redaktøransvaret i vest da Ivar Brynildsen trakk seg fra sin stilling som sidestilt ansvarlig redaktør i selskapet.
I kjeden inngikk avisene Nordstrands Blad (med egne utgaver for Søndre Nordstrand, Nordstrand og Østensjø), dittOslo (tidligere Østkantavisa) (med egne utgaver for Gamle Oslo og Grünerløkka/Sagene), Lokalavisen Groruddalen (med egne utgaver for Grorud/Stovner og Alna/Bjerke), dittOslo (tidligereLokalavisen Frogner/St. Hanshaugen) (med egne utgaver for Frogner og St. Hanshaugen), Nordre Aker Budstikke og Ullern Avis og Akersposten (med egne utgaver for Ullern og Vestre Aker).
Selskapet sto også bak flere nettsteder i Oslo. I tillegg til lokale nettsteder knyttet til de ulike utgavene sto Lokalavisene Oslo bak nettstedene dittOslo.no, skjeriOslo.no, dinlokalavis.no, eiendomiOslo.no og biliOslo.no.
Lagt ned og relansert som nettavis
I desember 2014 ble flere av lokalavisene, blant andre Akersposten og Ullern Avis, lagt ned av Amedia, som da eide avisene.
I mars 2016 ble avisene relansert som en nettavis under navnet Akersposten. Akersposten Media AS eier avisen, som eies av Fredrik Eckhoff (daglig leder og redaktør), Vidar Bakken (styremedlem og redaksjonssjef) og Hanne Bae Ottho (styremedlem og salgs- og markedssjef.
Akersposten har sitt kontor på Røa og dekker bydelene Vestre Aker og Ullern. Tilsammen bor rundt 83.000 mennesker (2020) i dette området.
Akersposten har hatt en solid vekst siden relanseringen i 2016. Tall fra de første månedene av 2020 viser et snitt på 33.000 unike lesere og 88.000 sidevisninger pr. uke.
I desember 2021 ble Akersposten igjen en del av Amedia.
Opplag (abonnement) papirutgave
Kilde til tallene fra 1932 – 1996 er Norsk presses historie.
Tim Cornelisse
Tim Cornelisse (født 3. april 1978 i Alkmaar) er en nederlandsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den nederlandske klubben Utrecht. Cornelisse har tidligere spilt for en rekke andre klubber, blant andre TOP Oss, RSC Anderlecht, RKC Waalwijk og Vitesse. Tim er for øvrig yngre bror av Yuri Cornelisse, også det en fotballspiller.
Klubbkarriere
Cornelisse startet sin fotballkarriere med ungdomsfotball i hjemklubben AZ Alkmaar på midten av 1990-tallet, før han sommeren 1997 meldte overgang til TOP Oss. Den påfølgende sesongen spilte han over 30 kamper i Eredivisie før han i 1998 meldte overgang til den belgiske storklubben RSC Anderlecht. Der ble han nesten umiddelbart lånt ut til RKC Waalwijk i hjemlandet for ytterligere kamperfaring.
Etter at utlånsperioden gikk ut hentet RKC Waalwijk han til klubben på permanent basis i 1999, men etter kun én sesong i klubben gikk turen videre til Vitesse sommeren 2000. Her fikk han tillit og spilte om lag 120 seriekamper frem til 2004. Under 2004-sesongen ble han hentet til FC Utrecht, hvor han var med på vinne Johan Cruijff Schaal kort tid etter at han ankom klubben.
Chaos Computer Club
miniatyr|Chaos Communication Congress i [[Hamburg, 2013.Tobias Klenze]] Chaos Computer Club (CCC) er en sammenslutning av «etiske hackere» i all hovedsak fra Tyskland, Østerrike og Sveits, men med avleggere i blant annet Frankrike. Den løselig sammensatte organisasjonen ble grunnlagt i det daværende Vest-Berlin i 1981 av blant andre Wau Holland, men var innledningsvis mest aktiv i Hamburg. CCC blir regnet som en verdensledende instans på området datasikkerhet og digitale rettigheter, og har gjort seg bemerket med en rekke avsløringer av utilstrekkelig sikring av digital teknologi.
Foreningen går inn for fri og universell adgang til informasjonsteknologi og underliggende infrastruktur samt mest mulig transparens, deriblant åpen kildekode.
Chaos Computer Club utgir blant annet ''Die Datenschleuder. Das wissenschaftliche Fachblatt für Datenreisende'' («Dataslyngen. Det vitenskapelige fagbladet for datareisende»), et tidsskrift med fokus på digitale anliggender som informasjonsfrihet, databeskyttelse, overvåkningsteknologi, retten til privatliv og kryptografi. Magasinet ble grunnlagt i 1984.
72 metra
72 metra (originaltittel: 72 метра) er en russisk film fra 2004, regissert av Vladimir Khotinenko.
Handling
To offiserer fra Russlands marine, Pjotr ​​Orlov og Ivan Muravjov har vært medlemmer av besetningen på Slavjanka-ubåten i lang tid. De pleide å være bestevenner. Men under deres tjeneste i Sevastopol på 1980-tallet møtte de en vakker ung kvinne Nelli (spilt av Tsjulpan Khamatova) og begge to ble umiddelbart forelsket i henne fra første øyeblikk. Men Nelli valgte å bli sammen med Ivan, og vennskapet mellom de to sjømennene fikk problemer.
På begynnelsen av 1990-tallet, etter oppløsningen av Sovjetunionen, ble den sovjetiske marinen oppdelt mellom de forskjellige landene. Men mannskapet på Slavjanka nektet å sverge troskap til Ukraina, og ble derfor overført til Nordflåten. I løpet av en øvelse til havsgir kaptein Gennadij Janytsjar i oppgave å gjennomføre et torpedo-angrep, og iverksette unnvikende handlinger - samt holde seg uoppdaget i de neste 24 timene.
Men det mannskapet ikke vet, er at en gammel sjømine fra andre verdenskrig ble forstyrret i løpet av øvelsen deres. Minen eksploderte rett i nærheten av ubåten, som dermed opplever store skader. Bare ett av rommen ble ikke oversvømmet. Flere besetningsmedlemmer dør som følge av eksplosjonen, inkludert ubåtens sjef, kaptein Janytsjar. De overlevende sjømennene bestemmer seg deretter for å komme seg ut gjennom torpedo-røret.
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2012 – Halfpipe jenter
Halfpipe for jenter i freestyle under Vinter-OL for ungdom 2012 ble avholdt i Kühtai med kvalifisering 14. februar og finale 15. februar 2012.
Elisabeth Gram fra Østerrike vant øvelsen foran nordmannen Tiril Sjåstad Christiansen og Marine Tripier Mondancin fra Frankrike.
Liste over kulturminner i Stange
Liste over kulturminner i Stange er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Stange. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Francis
Francis er et engelsk mannsnavn som betyr «franskmann». Navnet er i dag vanlig i mange engelsk- og fransktalende land.
Etymologi
Francis er en opprinnelig engelsk form av det latinske mannsnavnet Franciscus som betyr «franskmann».
Utbredelse
Navnet er kjent brukt i mange europeiske land fra middelalderen. Det ble vanlig i Storbritannia fra 1500-tallet.
Francis ble i 2013 kåret til årets navn av American Name Society, etter pave Frans, som på engelsk kalles Francis.
Kento Hashimoto
Kento Hashimoto (født 16. august 1993) er en japansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben, på lån fra den russiske klubben FK Rostov.
Francis
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.