cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roy Lee Johnson
Johnson startet sin musikkarriere i bandet The Brassett's (stavemåten varierer), der han skrev sangen «Nobody Does Something for Nothing», som bandet spilte inn. Da de andre medlemmene dro til the Ohio Untouchables, dro Johnson tilbake til Atlanta og samarbeidet med Red Piano, som også ble kjent som Dr. Feelgood. Under ham skrev Johnson «Mr. Moonlight» som ble spilt inn av Dr. Feelgood and the Interns. Lee Johnson dro fra dem i 1963, og prøvde seg på OKeh og Stax uten større suksess.
Etter at sangen ble covret av The Beatles, fikk Johnson muligheten til å prøve seg med nytt band, og ga ut noen plater og skrev med Otis Redding. Lee Johnson fortsatte å gi ut sanger med dette og senere band, som Roy Lee Johnson and the Villagers på 1970-tallet, og solo fram til 2003, da  han ga ut albumet When a Guitar Plays the Blues.
Brontë-familien
Brontë-familien var en engelsk familie med flere forfattere tidlig på 1800-tallet bosatt i landsbyen Haworth i West Riding of Yorkshire. Søstrene, Charlotte (født 21. april 1816, i Thornton i nærheten av Bradford), Emily (født 30. juli 1818 i Thornton) og Anne (født 17. januar 1820 i Thornton), vant alle berømmelse som romanforfattere og skrev også lyrikk. De utga opprinnelig sine dikt og romaner under mannlige pseudonymer, som skikken var dengang. Fortellingene deres vakte oppmerksomhet for sin lidenskap og originalitet. Charlottes Jane Eyre var det første som fikk suksess, mens Emilys Stormfulle høyder, Annes Fruen på Wildfell Hall og andre senere verker etter hvert ble klassikere i engelsk litteratur.
De tre søstrene og broren deres, Branwell, stod hverandre nært og utviklet sin fantasi i barndommen da de skrev fortellinger i fellesskap. Tapet av moren og de eldste søstrene påvirket dem sterkt. Hjemmet deres, prestegården i Haworth i Yorkshire, er i dag et museum dit mange besøkende finner veien.
Opprinnelsen til navnet
Etternavnet Brontë er gresk (Βροντή) og betyr «torden». På et tidspunkt gikk Patrick Brontë (født Brunty) over til etternavnet Brontë med trema over den avsluttende «e» for indikere at navnet hadde to stavelser. Det er ikke kjent om han endret navn for å skjule sin irske bakgrunn. Med sin utdannelse hadde han lært klassisk gresk og kan ha tatt navn etter kyklopen Brontes. Ubeslektet med Brontë-familien finnes familiene Bronte på Sicilia. Navnet indikerer opprinnelse fra byen Bronte i provinsen Catania. I 1799 ga kong Ferdinand I av De to Sicilier æresbevisningen som hertug av Bronte til lord Nelson for å ha slått den franske marine tilbake.
Brontë-familien kunne spore sine aner tilbake til den irske klanen Ó Pronntaigh («sønnesønn av Pronntach») fra Fermanagh. Navnet er avledet av ordet pronntach eller bronntach, beslektet med ordet bronnadh, i betydningen «gir» eller «overdragelse» (pronn oversettes med «gitt» i Ulster-versjonen av bronn i Edward O'Reillys Irish English Dictionary. Fader Woulfe hevdet at der avledet fra proinnteach (en spisesal i et kloster). Ó Pronntaigh var tidligere anglifisert som Prunty og tidvis som Brunty.
Colaspis
Utseende
Små til middelsstore, nokså brede, glatte bladbiller, fargen varierer fra brungul til svart, ofte med metallisk glans. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum. De fleste har doble punktrader på dekkvingene, og ofte lyse lengdestriper.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. Flere av artene er kjente skadedyr
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-, Mellom- og Sør-Amerika.
Liste over artene
Utdødde arter plassert i Colaspis:
Rappveien (Oslo)
Rappveien (1–7, 2A–6 ) er en blindgate på Godlia i Oslo. Rappveien består av syv gatenumre og ni hus. Gata «munner ut» i Damfaret. Fra Damfaret kan det se ut som om det er mulig å krysse t-banesporet i enden av Rappveien. Dette er ikke mulig – Rappveien er en blindgate både for gående og kjørende.
The Only Son
The Only Son er en amerikansk stumfilm fra 1914.
Handling
Thomas Brainerd, Sr., som prospektør, er en pliktoppfyllende og kjærlig ektemann og far. To barn, Gertrude og Thomas, Jr. blir født samtidig som Brainerd-familien bor i en tømmer-hytte på fjellet. Brainerd får tak i gull og reiser til New York, hvor han begynner med finans. Han begynner å forsømme sin kone og deres barn, og fokuserer all sin tid på arbeidet. Men hans kone, nå alene og melankolsk, blir fascinert av en kunstner og samtykker i å sitte modell for et maleri.
Fru Brainerd føler seg sterkt forsømmet av sin egen ektemann, og blir et enkelt offer kunstnerens flørting. Men maleren blir imidlertid drept kort tid senere av ektemannen til en tidligere kvinne, før affæren med Brainerd rekker å komme særlig langt. Brainerd, som snart får vite om sin kones affære med kunstneren, beordrer henne ut av huset hans. Sønnen Thomas Jr. velger å reise sammen med moren sin. Men sønnen deres er veldig ambisiøs, og slår seg sammen med en oppfinner. Han reiser vestover, og de etablerer snart en fabrikk.
Markus (pave)
Pave
Datoen Markus ble valgt til pave, den 18. januar 336, er kjent fra Catalogus Liberianus, og er historisk sikret, og så også hans dødsdato, den 7. oktober, som kommer fra Depositio episcoporum, hvis førsteutgave kom samme år som Markus døde, 336.
Angående Markus' innstilling eller handlinger i striden mot arianismen, som splittet kirken hardt i hans tid, finnes ingen historiske fakta. Et brev som han er påstått å ha skrevet til Athanasius er en senere forfalskning.
Liber Pontificalis tilskriver ham to forfatninger. Med den ene av dem skal han ha gitt biskopen av Ostia palliet og gitt ham i oppgave å konsekrere paven. Det er sikkert at biskopen av Ostia mot slutten av 300-tallet virkelig utførte den pavelige konsekrasjon, Augustin vitner uttrykkelig om dette. Det er ikke usannsynlig at det var Markus som innførte dette privilegium i form av lov, men det skulle i så fall innebære at biskopen av Ostia ikke hadde dette oppdrag før da. Hva gjelder opplysningen om palliet kan dette ikke bekreftes av samtidige kilder ettersom den tidligste kilde som behandler emnet kommer fra 400- og 500-tallene, og den eldste skriftlige kilde som angir at paven gir noen palliet er fra 500-tallet.
Liber Pontificalis anmerker følgende om Markus: Et constitutum de omni ecclesia ordinavit, men vi vet ikke hvilken forfatning det sikter til. Byggingen av to basilikaer tilskrives denne pave av Liber Pontificalis. En av dem ble bygd innenfor bymurene i området «juxta Pallacinis»; det er San Marco, som imidlertid fikk sin ytre fasade under yngre forandringer. Den nevnes på 400-tallet som en titulus, så den kan uten problemer henføres til Markus.
Den andre basilikaen ble bygd innenfor murene. Det var en gravkirke som paven reiste over Balbinas katakombe, mellom Via Appia og Via Ardeatina. Paven fikk land og liturgisk innredning av keiser Konstantin II til begge kirkene.
Markus ble først begravet i Balbinas katakomber. Hans grav nevnes uttrykkelig i itinerarier fra 600-tallet.
Etter at Martyrologium Hieronymianum innførte Markus i helgen]kalenderen har hans festdag blitt feiret den 7. oktober. En lovsang som Damasus I forfattet til Markus er bevart, skjønt noe forvrengt.
Hans relikvier er nå i kirken San Marco ved Piazza Venezia i Roma.
Liberals d’Andorra
Liberals d'Andorra, tidligere Partit Liberal d'Andorra (PLA), er et politisk parti i Andorra. Det ble grunnlagt i 1992 og har vært et viktig regjeringsparti. Partiet hadde statsministeren fra 1994 til 2009.
Partit Liberal d'Andorra ble etablert i 1992 som Unió Liberal. Det er medlem av Den liberale internasjonale og Det europeiske liberale, demokratiske og reformistiske parti.
Foran valget i 2009 gikk partiet med i Coalició Reformista. I valget i 2011 stilte PLA til valg i felleslisten Demòcrates per Andorra. Denne vant 53,35 % av stemmene og et flertall på 20 mandater i en nasjonalforsamling på 28 representanter. Alliansen vant dermed regjeringsmakten. I 2015 gikk partiet til valg på egne lister. Ved valget 1. mars 2015 fikk partiet 27,7 % og åtte mandater. Det stilte sammen med Unió Laurediana i Sant Julià de Lòria og uavhengige i La Massana.
Pusterør (våpen)
Pusterøret er et enkelt skytevåpen hvor skuddet avfyres ved hjelp at man blåser kraftig i den ene enden slik at ammunisjonen kommer ut.
Norgesmesterskapet på ski 2008
Norgesmesterskapet på ski 2008 ble arrangert i Granåsen i Trondheim, og på Støren/ i Selbu (del 2). Mesterskapet gikk fra 30. januar til 3. februar (del 1), og 28. til 30. mars (del 2). 50 km for menn og 30 km for kvinner ble arrangert i forbindelse med Rensfjellrennet i Selbu. Sør-Trøndelag Skikrets stod som arrangør av arrangementet, og det var første gang en skikrets var tildelt ski-NM.
3 x 5 km stafett
Dato: 3. februar
Sted: Trondheim
3 x 10 km stafett
Dato: 3. februar
Tid: 13:10
Sted: Trondheim
Mattis Ohana Goksøyr
Mattis Adar Ohana Goksøyr (født 11. februar 1992) er en norsk filmregissør. Han er opprinnelig fra Nittedal.
Han har regissert kortfilmene På vent i 2018, Safiyyah i 2019 og Lykke til i 2020, og musikkvideoen Himmelblå (2018) for artisten Inge Bremnes. Kortfilmene har vært nominert ved festivaler som Kortfilmfestivalen i Grimstad, Nordisk Panorama, Minimalen Kortfilmfestival , Festival International du Film d'Aubagne , Nordische Filmtage Lübeck med flere.
I 2020 hadde han regi på to konserter under live-festivalen Et helt annet sted , for artistene Isah og Frida Ånnevik, hvorav den sistnevnte fikk terningkast 6 i VG. Samme år hadde han regi på Amnesty International Norway sin live-støttekonsert for Black Lives Matter-bevegelsen.
Fiona Paterson
Fiona Paterson (født 9. februar 1983) er en newzealandsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 5.
Andrew Marvell
Andrew Marvell (født 31. mars 1621, død 16. august 1678) var engelsk metafysisk poet, tilhenger av de parlamentariske styrkene («rundhodene») under den engelske borgerkrigen, og var sønn av en geistlig i den engelske kirke som også het Andrew Marvell. Han var en kollega og en venn av John Milton. Som metafysisk poet ble han assosiert med John Donne og George Herbert.
Hans mest kjente dikt er blant annet To His Coy Mistress, The Garden, An Horatian Ode upon Cromwell's Return from Ireland, og landstedsdiktet Upon Appleton House.
Første år
Marvell ble født i Winestead-in-Holderness, East Riding of Yorkshire, i nærheten av byen Kingston upon Hull. Familien flyttet til Hull da hans far ble utpekt til hjelpeprest (lecturer) av kirken Holy Trinity der, og Marvell fikk sin utdannelse ved gymnaset i Hull. En videregående skole i byen er i dag oppkalt etter ham.
Da Marvell var 13 år gammel begynte han på Trinity College ved University of Cambridge og fikk der sin grad i Bachelor of Arts. Senere, fra midten av 1642 og framover, har Marvell sannsynligvis reist rundt i Europa. Han kan også ha tjenestegjort som lærer for en aristokrat på dennes grand tour, men fakta er uklare på dette. Mens England gikk inn i en borgerkrig synes det som om Marvell forble på kontinentet fram til 1647. Det er ikke kjent nøyaktig hvor han reiste, bortsett fra at han var i Roma i 1645 og Milton rapporterte senere at Marvell mestret fire språk, inkludert fransk, italiensk og spansk.
Første dikt og Marvells tid ved Nun Appleton
Marvells første dikt, som ble skrevet på latin og gresk og utgitt da han fortsatt var ved Cambridge, sørget over pestens ankomst og feiret fødselen til et barn av kong Karl I og dronning Henrietta Maria. Han ble kun senere sympatisk til de påfølgende regimene i løpet av det engelske interregnum etter at kong Karl I ble henrettet, som skjedde den 30. januar 1649. Hans Horatian Ode, et politisk dikt datert til tidlig 1650, var et svar som sørget over kongemordet selv det også priset Oliver Cromwells tilbakekomst fra Irland.
I tiden 1650-1652 var Marvell lærer for datteren til lord general Thomas Fairfax, som hadde nylig frafalt kommandoen av den parlamentariske hæren til Cromwell. Marvell levde i løpet av denne tid ved Nun Appleton House, i nærheten av York, hvor han fortsatte å skrive dikt. Et av dem, Upon Appleton House, To My Lord Fairfax, benyttet en beskrivelse av godset som en måte å undersøke Fairfaxs og Marvells egen situasjon i en tid av krig og politisk endring. Sannsynligvis er det best kjente diktet han skrev på denne tiden var hans To His Coy Mistress.
Den anglo-nederlandske krig og ansettelse som latinsekretær
I løpet av perioden av økende spenning som ledet opp til den første anglo-nederlandske krig i 1653 skrev Marvell det satiriske Character of Holland som gjentok de daværende stereotypere av hollendere som «drikkfeldige og bespottelig», og beskrev dem hånlig som «Dette ufordøyde oppkast fra sjøen»: «This indigested vomit of the Sea,/ Fell to the Dutch by Just Propriety».
Han ble lærer for Cromwells myndling William Dutton i 1653 og flyttet for leve sammen med sin student i huset til John Oxenbridge i Eton. Sistnevnte gjorde to reiser til Bermuda, og det er antatt at disse inspirerte Marvell til å skrive sitt dikt Bermudas. Han skrev flere dikt til Cromwells pris som på denne tiden var lord protector over England. I 1656 reiste Marvell og Dutton til Frankrike for å besøke det protestantiske akademiet i Saumur.
I 1657 slo Marvell seg sammen med Milton, som på denne tiden hadde mistet synet, i tjeneste som latinsekretær for Cromwells statsråd med en lønn på £200 i året, noe som betydde økonomisk sikkerhet på denne tiden. I 1659 ble valgt til parlamentet fra sitt fødested Kingston upon Hull i Yorkshire, og ble betalt en sats på 6 shillinger og 8 pence om dagen for å sitte i parlamentet, en økonomisk støtte avledet fra tilskudd fra hans valgkrets. Dette var en posisjon Marvell snart mistet igjen på grunn av endringer som skjedde i parlamentet i 1659, men han fikk den tilbake i 1660 og holdt den da fram til sin død.
Etter restaureringen
Oliver Cromwell døde i 1658. Han ble etterfulgt av sin sønn Richard, men i 1660 ble monarkiet gjeninnført til Karl II av England. Marvell kom til å skrive flere lange og bitre satiriske dikt mot hoffets korrupsjon. Selv om de sirkulerte i manusskriptform, og del ble trykket anonymt, var de altfor politisk sensitive og derfor for farlige for å bli utgitt under hans navn før etter hans død. Han unngikk straff for sitt samarbeid med republikanismen, men han bidro til overbevise kongens regjering til ikke å henrette John Milton for hans antimonarkistiske skrifter og revolusjonære aktiviteter. Nærheten mellom de to tidligere kontorkollegaene er indikert ved det faktum at Marvell bidro med et veltalende innledende dikt til den andre utgaven av Miltons berømte epos Det tapte paradis. I henhold til en biograf:
Marvell tok posisjon i opposisjon til «hoffpartiet», og drev anonyme satire av dem. I hans lengste diktsatire, Last Instructions to a Painter, skrevet i 1667, svarte Marvell på den politiske korrupsjon som bidratt til de engelske fiasko i andre anglo-nederlandske krig. Diktet ble ikke trykket før etter den ærerike revolusjon av 1688–1689. Diktet gir instrukser til en oppdiktet maler om hvordan å avbilde staten uten en skikkelig marine, og uredelige myndigheter. En annen tilsvarende satire, kommenterte Samuel Pepys i sin dagbok, selv en regjeringsmyndighet; «Her møtte jeg med et fjerde råd til en maler om at hollenderne kom og slutten på krigen, noe som fikk mitt hjerte til smerte da jeg leste det, det var altfor skarpt og samtidig sannferdig.»
Marvells pamflett En redegjørelse om papismens vekst og den despotiske regjeringen i England (An Account of the Growth of Popery and Arbitrary Government in England), utgitt på slutten av 1677, hevdet at «Det har nå for flere år, et design har blitt utført, for å endre den lovmessige regjeringen til et absolutt tyranni, og til å konvertere den etablerte protestantiske religion om til fullstendig papisme…»
John Kenyon beskrev det som «et av de mest innflytelsesrike pamfletter i tiåret» og G.M. Trevelyan kalte det for «Et utmerket pamflett som kaster lys på årsakene utfordrende til dannelsen av whig-partiet».
Synspunkter
Selv om Marvell ble en parlamentariker, ble han ikke puritaner. Han hadde flørtet kortvarig med katolisismen i ungdommen, og ble beskrevet da han var i tredveårene på besøket til Saumur som «en merkbar engelsk italiensk-machiavellianer». I løpet av hans levetid var hans satirer og skrifter i prosa mer kjent enn hans dikt.
Nyere forskning av Derek Hirst og Steven Zwicker fra Washington University i St. Louis, har spekulert i om Marvells livslange kamp for individuelle rettigheter kan ha vært resultatet av hans indre strid med homoseksualitet. Vincent Palmieri har merket seg at Marvell tidvis er kjent som «den britiske Aristides» for hans ubestikkelige rettskaffenhet i livet og hans fattigdom ved sin død. Mange av hans dikt ble ikke utgitt før i 1681, to år etter hans død, fra en samling eid av hans husholderske, Mary Palmer. Etter Marvells død gjorde hun tvilsomme krav på å være hans ektefelle fra et hemmelig ekteskap i 1667.
Marvells poetiske stil
Marvells dikt er ofte vittige og fulle av velformulerte pussigheter i den elegante stilen til de metafysiske poetene. Mange av diktene er inspirert av hendelser i tiden, offentlige og personlige. Diktet The Picture of Little TC in a Prospect of Flowers ble skrevet om datteren til en av Marvells venner, Theophila Cornwell, som ble navngitt etter en eldre søster som døde som barn. Marvell benyttet bildet av henne omgitt av blomster i en hage for å befordre vårens flyktighet og barndommens skjørhet.
Andre dikt ble skrevet i den pastorale stilen til klassiske romerske forfattere. Selv her tenderer Marvell til å plassere et bestemt bilde for sin leser. I diktet The Nymph Complaining for the Death of her Fawn, gråter nymfen for det lille dyret mens det dør, og det forteller oss hvordan det trøstet henne for hennes kjærlighetssvik.
Fernanda Nissens gate (Oslo)
Fernanda Nissens gate (1A–7B, 2A–10B) ligger i Nydalen (området ble tidligere kalt Lillo) i bydel Sagene i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Kristoffer Aamots gate og har gangveiforbindelse videre til Lillogata.
Opprinnelig (1923–2003) ble navnet brukt om en gate på Sagene. Denne utgjør nå østre del av Fjørtofts gate og går fra Gustav Jensens gate og nedover mot Griffenfeldts gate. I 2003 besluttet imidlertid bydelsutvalget å bruke navnet på det som tidligere var en del av Sandakerveien. Følgelig ble Sandakerveien 110 og 112 omdøpt til Fernanda Nissens gate 1-7.
Gaten er oppkalt etter kvinnesaksforkjemper og politiker Fernanda Nissen.
Frem til 2010 var det kun industrivirksomhet i Fernanda Nissens gate, men utover 2010-tallet vil hele området rundt gaten bli bebygd av leilighetskomplekser.
Google Art Project
Google Art Project er en samling høyoppløslige fotografier av kunstverk fra gallerier og museer over hele verden, sammen med virtuelle besøk i utstillingene der kunstverkene hører hjemme. Prosjektet ble lansert i februar 2011 av Google, og presenterer verk i Tate Gallery, London; the Metropolitan Museum of Art, New York City; Uffizi, Firenze og Munchmuseet i Oslo.
De virtuelle galleri og museumsbesøk bruker Googles Street View technology.
Per 2012 er 151 kunstmuseer representert.
Stortusen
Stortusen (eller tolvrøtt tusen) er en gammel mengdeenhet som ble benyttet over hele Skandinavia i tidligere tider. Et stortusen var lik ti storhundre (også kalt tolvrøtt hundre) eller 1200 enheter.
The Wombats
The Wombats er en trio fra Liverpool i England. De består av Matthew Murphy (vokal, gitar og keyboard) og Dan Haggis (trommer og koring) – begge fra Liverpool – sammen med Tord Øverland-Knudsen (bass og av og til vokal), fra Elverum, Norge. Bandet har gitt ut fem album.
Frankenstein Junior
Historien
Etter en forelesning blir Frederick informert fra en advokat at han har arvet familiens eiendom, i Transylvania etter at oldefaren hans Baron Beaufort von Frankenstein døde. På sin reise til denne eiendommen i Transilvania møter han sin kommende laboratorie-assistent Inga (såilt av Teri Garr) samt tjenerne Frau Blücher (Cloris Leachman) og den pukkelryggede Igor (som han sier uttales «EYE-gor») (spilt av Marty Feldman). De hjelper ham å finne hans bestefars dagbøker. Inspirert av innholdet i dagbøkene bestemmer Frederick seg for å videreføre bestefarens arbeid med å gjenopplive døde. Sammen med Igor stjeler han liket av en henrettet forbryter (Peter Boyle). Igor skal skaffe en ny hjerne fra den avdøde vitenskapsmannen Hans Delbrücktil.
Men Igor tabber seg ut, og kommer tilbake fra det lokale «hjernedeponiet» med en hjerne som er merket "Abnorm hjerne! Må ikke benyttes!". Frederick vekker skapningen til live ved elektriske ladninger under et tordenvær. Skapningen tar sine første skritt, men skremt av at Igor som tenner en fyrstikk, angriper han Frederick og nesten kveler ham før han blir bedøvet. I mellomtiden, uvitende om denne skapningens eksistens, samles resten av byfolket for å diskutere deres bekymringer over at Frederick fortsetter bestefarens arbeid. Inspektør Kemp, en enøyd politimann med en arm-protese - hvis tyske aksent er så tykk at selv hans egne landsmenn klarer å forstå ham - besøker Frankenstein, hvorpå han krever forsikring om at Frankenstein ikke kommer til å skape et nytt monster.
Tilbake ved laboratoriet oppdager Frederick at Fru Blücher setter skapningen fri. Hun avslører monsterets kjærlighet til fiolin-musikk, og sitt eget romantiske forhold til Fredericks bestefar. Men skapningen stikker av fra slottet, og når den streifer rundt på landsbygda møter dette monsteret en ung jente og en blind eremitt. Frederick tar monsteret til fange igjen, og låser seg inne i et værelse sammen med ham. Han roer monsterets morderiske tendenser med smiger, og lover å veilede ham til suksess. I mellomtiden kommer Fredericks forlovede Elizabeth uventet på besøk til slottet. Monsteret tar henne til fange, mens han flykter. Elizabeth forelsker seg snart i denne skapningen. Resten av byfolket tar deretter opp jakten på monsteret, men Frederick spiller fiolin i forsøk på å lokke kreasjonen hans tilbake til slottet og gjenfange ham.
Seasons End
Seasons End er det femte studioalbumet til det britiske rockebandet Marillion. Albumet ble utgitt i september 1989. Det var Marillions første album med den nye sangeren Steve Hogarth.
Albumet nådde 7.-plass på den britiske albumlista. Det ble utgitt tre singler fra albumet. «Hooks in You» kom ut i august 1989 og nådde 30.-plass på den britiske singellista. «The Uninvited Guest» kom ut i november, men nådde ikke opp blant de øverste 40 på singellista. «Easter» kom ut i mars 1990 og nådde 34.-plass. I Norge nådde albumet 20.-plass på VG-lista, mens ingen av singlene plasserte seg.
Etter en periode med mye krangling i gruppa, sluttet sanger Fish høsten 1988. Gruppa fant en ny sanger relativt raskt: nordengelske Steve Hogarth med fortid i popgruppene The Europeans og How We Live. Hogarth ble offisielt medlem i Marillion 2. februar 1989. Allerede før han ble medlem offisielt hadde Hogarth og gruppa gått i gang med skriveprosessen til det som skulle bli Marillions neste album. Hogarth hadde med seg ei bøtte med kassetter med låtideer han hadde arbeidet med før han ble med i Marillion. Sammen med en del nytt materiale, noen tekster fra tekstforfatter John Helmer (som plateselskapet EMI hadde satt Marillion i kontakt med før det ble klart at gruppa fikk en kompetent låtskriver til ny sanger) og melodier fra den siste, mislykkede skriveprosessen med Fish, ble det til Marillions første album uten Fish.
Musikkstilen på Seasons End er ikke utpreget progressiv, selv om albumet har flere lengre låter. Fish og Steve Hogarth er ganske forskjellige både som personer og som låtskrivere, og har ganske ulik stemme, og dette kommer selvsagt til uttrykk på albumet. De fleste av Marillions fans tok godt imot albumet og den nye sangeren, selv om enkelte savnet Fish. Marillion har imidlertid ikke klart å oppnå den samme kommersielle suksessen med Steve Hogarth bak mikrofonen som de gjorde mens Fish var i bandet.
Seasons End ble utgitt i remastret utgave i september 1997, med demoversjoner, to B-spor og en forlenget singelversjon. Albumet finnes også i en remastret utgave uten bonus-CD-en.
Bonus-CD
«The Bell in the Sea» var B-spor på singelen «The Uninvited Guest». «The Release» var B-spor på singelen «Easter».
All musikk er skrevet av gruppa som helhet: Steve Hogarth, Steve Rothery, Mark Kelly, Peter Trewavas og Ian Mosley, unntatt The Space..., som har musikk av Marillion pluss Colin Woore, Geoff Dugmore og Fergus Harper.
Tekstene er skrevet av Steve Hogarth, unntatt * John Helmer og ** John Helmer og Steve Hogarth.
Gabriel Enrique Gómez
Gabriel Enrique Gómez Girón (født 29. mai 1984) er en panamansk‌ fotballspiller som spiller for den kolombianske klubben Atlético Bucaramanga.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Partit Socialdemòcrata
Partit Socialdemòcrata (PS) er et politisk parti i Andorra. Det ble grunnlagt i 2000. Partiet satt med regjeringsmakten fra 2009 til 2011.
Charlotte de Vos
Charlotte de Vos (født 8. oktober 1983) er en belgisk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på nest sisteplass med det belgiske landslaget.
Partit Socialdemòcrata
I valget i 2011 ble PS nest største parti med 34,8 % av stemmene og 6 seter. Ved valget 1. mars 2015 stilte partiet lister sammen med Verds d'Andorra, Iniciativa Ciutadana (IC) og andre. Felleslisten fikk 23,5 % av stemmene og tre mandater.
Partit Socialdemòcrata er medlem av Sosialistinternasjonalen og har observatørstatus i Det europeiske sosialdemokratiske partiet.
Good Evening New York City
Good Evening New York City er et konsertalbum bestående av to CD-er og en DVD med Paul McCartney, utgitt høsten 2009. Albumet ble innspilt under konsertene i Citi Field i New York City 17., 18. og 21. juli 2009. DVD-en inneholder konsertopptakene i både stereo og 5.1. Albumet lå 7 uker på VG-lista og endte med 8.-plass som beste plassering. Fem av sangene på CD 1 og alle sangene på CD 2, med unntak for spor 8, er fra The Beatles-tiden
En Deluxe-utgivelse inneholder også en Bonus-DVD med opptak fra hans opptreden 15. juli på Ed Sullivan Theater for The Late Show with David Letterman.
CD 2
Alle sangene er skrevet av John Lennon og Paul McCartney, unntatt hvor annet er notert
Prismet
Prismet er et norsk religionspedagogisk fagtidsskrift. Tidsskriftets artikler tar opp temaer i skjæringspunktene mellom pedagogikk, religion og teologi. Tidsskriftet trykker aktuelle forsknings- og fagartikler knyttet til undervisning og danning i skole, barnehage, hjem samt kirke og andre tros- og livssynssamfunn. Prismet utgis av IKO-forlaget i samarbeid med IKO - Kirkelig pedagogisk senter, med Gunnfrid Ljones Øierud som redaktør. Tidsskriftet er klassifisert som forskningstidsskrift.
Otmar Freiherr von Verschuer
Otmar Freiherr von Verschuer (født 16. juli 1896 i Richelsdorfer Hütte i Hessen-Nassau i Tyskland, død 8. august 1969 i Münster) var en tysk friherre, lege, humangenetiker og tvillingforsker. Han var en ledende rasehygieniker i Det tredje rike. Han var direktør for Kaiser Wilhelm-instituttet for antropologi, humangenetikk og eugenikk (Kaiser-Wilhelm-Institut für Anthropologie, menschliche Erblehre und Eugenik) i Berlin-Dahlem samt for Instituttet for genetisk biologi og rasehygiene (Institut für Erbbiologie und Rassenhygiene) i Frankfurt am Main. Josef Mengele var en av von Verschuers doktorander.
Ngara
Ngara er en liten by i Ngaradistriktet i Kagera-regionen i Tanzania.
Otmar Freiherr von Verschuer
Første verdenskrig
Under første verdenskrig tjenestegjorde han som fanejunker i et infanteriregiment og kjempet på såvel vest- som østfronten. Han ble såret ved tre anledninger og ble dekorert med Jernkorset av andre og første klasse samt Zähringer Löwenorden og Såretmerket i sølv. Han avsluttet krigen som Oberleutnant.
Ngara
Byen er liten med mellom 8 000 og 10 000 innbyggere. Den har et lite, internasjonalt samfunn med en anglikansk kirke og fire frivillige organisasjoner som har en håndfull utlendinger i sin tjeneste. Av og til kommer konsulenter og misjonærer.
Markedsdager er på lørdager. Selgere kommer inn fra de omkringliggende landsbyene med sine sesongprodukter. Ellers i uken er markedet åpent, men tilbudet av produktene er mer begrenset. De fleste basisprodukter er tilgjengelige. I sesongen finnes frukt og grønnsaker inklusive tomater, gulrøtter, egg, spinat, grønn pepper, ananas, papaya, mango og appelsiner. Basisvarer som mais, bananer, ris, poteter, bønner og malte produkter som hvetemel og sukker finnes overalt i Ngara.
Joel Madden
Joel Madden (født 11. mars 1979) er en amerikansk musiker og forsanger i bandet Good Charlotte.
Otmar Freiherr von Verschuer
Weimarrepublikken
I år 1919 innledet Verschuer medisinstudier ved Philipps-Universität Marburg. Han sluttet seg til Studentenkorps Marburg (StuKoMa), et frikorps, som ble ledet av Bogislav von Selchow. I egenskap av dennes adjutant ledet han en bataljon under Kappkuppet i mars 1920. I Mechterstädt grep de den 25. mars femten personer som ble mistenkt for å være røde opprørere. De ble skutt under et påstått fluktforsøk. Denne hendelse ble kalt «Mordene i Mechterstädt». Mordene vakte hat og uro i befolkningen og flere studenter ble arrestert og stilt for militærdomstol. Rettegangene endte imidlertid med frifinnelser.
Joel Madden
Han bor i Waldorf, Maryland og er tvillingbror til den fem minutter eldre Benji Madden. Bandet hat laget flere store hits, mest kjent er nok «I Just Wanna Live».
Otmar Freiherr von Verschuer
Weimarrepublikken
For Verschuer gjorde innblandingen i Kappkuppet og dets etterspill at han måtte forlate Marburg. Sammen med vennen Karl Diehl søkte han seg til Hamburgs universitet og deretter til Münchens universitet, der han avsluttet sine studier. Ved sistnevnte universitet ble Verschuer med i Verein Deutscher Studenten. I 1922 virket han ved Freiburgs universitet, der han ble kjent med sin senere mentor Eugen Fischer. Påfølgende år ble han promovert til medicine doktor ved Münchens universitet.
Joel Madden
Han er gift med realitystjernen Nicole Richie, og de har to barn sammen.
Fred Vargas
Fred Vargas (født 7. juni 1957 i Paris) er pseudonym for den franske historikeren, arkeologen og forfatteren Frédérique Audoin-Rouzeau. Hennes kriminalserie har blitt belønnet med tre internasjonale Dagger-priser fra den britiske forfatterforeningen Crime Writers' Association for 3 påfølgende romaner utgitt i 2006, 2008 og 2009. Hun er den første forfatter som har mottatt denne æren.
Otmar Freiherr von Verschuer
Weimarrepublikken
Samme år kom Verschuer til Tübingens universitet som assistent til Wilhelm Weitz, som introduserte ham i genetisk-biologisk tvillingforskning. Verschuer habiliterte seg ved dette lærested i 1927 med skriftet Die vererbungsbiologische Zwillingsforschung og arbeidet deretter som privatdosent. I oktober 1927 kom Verschuer til Kaiser-Wilhelm-Institut für Anthropologie, menschliche Erblehre und Eugenik (KWI-A) i Berlin-Dahlem, der han ble avdelingssjef for humangenetikk. Sammen med Fischer og Hermann Muckermann holdt han mer enn 200 foredrag om rasehygiene. I 1928 publiserte han artikkelen Sozialpolitik und Rassenhygiene, som utredet forholdet mellom sosialpolitikk og rasehygiene og som bygde på den østerrikske filosofen og sosciologen Othmar Spanns idéer.
Fred Vargas
Bakgrunn
Frédérique Audouin-Rouzeau er datter av kulturjournalisten Philippe Audoin, tvillingsøster av maleren Joëlle Audouin-Rouzeau og søster til historikeren Stéphane Audoin-Rouzeau.
Otmar Freiherr von Verschuer
Det tredje rike
Verschuer ble i 1933 ekstraordinarie professor i antropologi, humangenetikk og eugenikk ved Berlins universitet. I juni samme år ble Gesellschaft für Rassenhygiene statliggjort, og han måtte likesom de andre styremedlemmer fratre. Innenriksminister Wilhelm Frick utså Ernst Rüdin til kommisjonær for selskapet. I 1933 inngikk han sammen med Fischer og Fritz Lenz i en ekspertkomité som hadde i oppdrag å formulere en steriliseringslov. Den 14. juli 1933 godkjente Adolf Hitler Gesetz zur Verhütung erbkranken Nachwuchses. I 1935 ble Verschuer direktør for forskningsinstituttet Universitäts-Institut für Erbbiologie und Rassenhygiene Frankfurt am Main ved Frankfurts universitet. I tidsskriftet Der Erbarzt skrev Verschuer 1935 blant annet:
Pontalinda
Pontalinda er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Fred Vargas
Karriere
Audoin-Rouzeau har arbeidet ved det franske nasjonalsenter for vitenskapelig forskning (Centre national de la recherche scientifique, CNRS) siden 1988. Senere begynte hun ved Institut Pasteur som middelalderarkeolog spesialisert på eukaryoter. Hun har fullført et forskningsprosjekt om epidemiologien til svartedauden og byllepest. Resultatet av prosjektet ble Les chemins de la peste («Pestens veier», 2003).
Otmar Freiherr von Verschuer
Det tredje rike
Året derpå ble Verschuer professor ved Frankfurts universitet. Fra 1936 til 1938 var SA-mannen Gerhart Stein en av Verschuers doktorander. Stein disputerte på en avhandling om sigøynere, som han studerte i Zwangslager für Zigeuner i Berlin-Marzahn. Josef Mengele, som hadde vært Verschuers doktorand siden januar 1937, ble i 1939 promovert etter å ha lagt frem avhandlingen Sippenuntersuchungen bei Lippen-Kiefer-Gaumenspalte; han forsøkte i dette verk med statistikk å belegge arveligheten av leppe-kjeve-ganespalte.
Fred Vargas
Karriere
I 1986 debuterte hun med romanen Les jeux de l'amour et de la mort. Hun har siden skrevet en serie bestselgende og prisbelønnede politiromaner/thrillere med commissaire Jean-Baptiste Adamsberg som fast hovedperson og middelalderspesialisten Marc Vandoosler som viktig biperson.
I 2004 utga Vargas La vérité sur Cesare Battisti, om saken til den tidligere militante italienske venstre-aktivisten og nåværende krimforfatteren Cesare Battisti som gikk under jorden etter å ha blitt vedtatt utvist av franske myndigheter. Battisti fikk i 1985 asyl i Frankrike, men ble i 1993 av en italiensk domstol dømt in absentia for fire mord begått på 1970-tallet og forlangt utlevert. Vargas startet en privat etterforskning som resulterte i at hun mente å kunne bevise at Battisti var uskyldig. Deretter ble hun leder for en komite som talte Battistis sak. Hun hevder at hun på grunn av sitt arbeide med Battisti-saken er blitt utsatt for telefonavlytting og overvåking.
Otmar Freiherr von Verschuer
Det tredje rike
Med finansiering fra Deutsche Forschungsgemeinschaft fortsatte Verschuer den humangenetiske forskning han hadde innledet i Frankfurt. I dette fikk han støtte fra Karl Brandt og rikshelselederen Leonardo Conti. I Berlin hadde han medarbeidere som fikk mulighet til å bedrive medisinsk og genetisk forskning i konsentrasjons- og tilintetgjørelsesleiren Auschwitz. Forskningen innbegrep blant annet hvordan blodet reagerer på forskjellige infeksjonssykdommer. I Auschwitz infiserte Mengele internerte med patogener og sendte prøvene til Verschuer i Berlin. En annen av Verschuers medarbeidere var Karin Magnussen, som i sine studier i heterokromi av Mengele fikk øyne fra myrdede internerte i Auschwitz. I februar 1945 ble Kaiser-Wilhelm-Institut flyttet til Solz i Bebra, og senere til Frankfurt am Main.
Fred Vargas
Karriere
«Fred» er forminskelsesordet av hennes fødenavn Frédérique, mens «Vargas» er avledet fra skuespilleren Ava Gardners figur i spillefilmen The Barefoot Contessa. Hennes tvillingsøster, kunstmaleren Joëlle, har tatt pseudonymet «Jo Vargas».
Otmar Freiherr von Verschuer
Etterkrigstiden
I 1946 ble Verschuer dømt av en denazifiseringsdomstol til 600 reichsmark i bøter som medløper. I et endelig utsagn den 10. mai 1946 angav Verschuer at hans assistent Josef Mengele mot sin vilje var blitt kommandert til Auschwitz. Mengele hadde ved gjentatte anledninger forgjeves forsøkt å bli forflyttet fra leirtjenesten til fronten. Verschuer bedyret at Mengele hadde forsøkt å være en lege og hjelper for sine pasienter.
Skrifter i utvalg
Verschuer forfattet 290 publikasjoner og utgav fagvitenskapelige tidsskrifter. Auswahl:
Språkrådet (Sverige)
Språkrådet ved Institutet för språk och folkminnen ble etablert 1. juli 2006 gjennom en sammenslåing av de tidligere selvstendige organene Sverigefinska språknämnden, Svenska språknämnden og Klarspråksgruppen. Språkrådet overtok de tidligere organenes oppgaver, og har blant annet til oppgave å ivareta myndighetens språkbruk. Også minoritetsspråk som samisk og meänkieli inngår i Språkrådets virksomhetsområde, likeledes tegnspråk. Språkrådet utgir tidsskriftene Språkvård og Kieliviesti.
Semerkhet
Semerkhet er horusnavnet på en tidlig egyptisk farao som styrte i løpet av det første dynasti i oldtidens Egypt på 2900-tallet f.Kr. Denne herskeren er kjent via en tragisk legende som ble formidlet av den egyptiske oldtidshistoriker Manetho på 200-tallet f.Kr. som rapporterte om at en katastrofe skjedde i løpet av Semerkhets regjeringstid. Arkeologiske undersøkelser synes å bekrefte denne fortellingen om at Semerkhet hadde en vanskelig tid som farao og en del tidlige arkeologer har stilt spørsmålstegn om legitimiteten til Semerkhets overtagelse av den egyptiske tronen.
Språkrådet (Sverige)
Det finnes også et annet svensk språkorgan med offentlig støtte, nemlig Terminologicentrum. Dette organet arbeider med lignende spørsmål, men er spesielt innrettet mot fagspråk og terminologi.
Semerkhet
Regjeringstid
Manetho kalte Semerkhet for Semêmpsés og mente at han styrte i 18 år, men kongelisten på Turinpapyrusen har kreditert ham med usannsynlig langt styre på hele 18 år. Egyptologer og historikere betrakter nå begge uttalelser som overdrivelser og har gitt ham en beregnet tid på 8½ år. Denne evalueringen er basert inskripsjonen på Kairosteinen hvor det fullstendige styret til Semerkhet har blitt nedtegnet. I tillegg peker de på de arkeologiske nedtegnelser som styrker synet at Semerkhet hadde et relativt kort styre.
Kilder til navnet
Semerkhet er godt bevitnet i de arkeologiske nedtegnelser. Hans navn opptrer i inskripsjoner på boller og skåler som er framstilt av glimmerskifer, alabast, breksje og marmor. Hans navn er også bevart på elfenbeinetiketter og på leirsegler. Objekter som bærer Semerkhets navn og titler kommer fra Abydos og Saqqara.
Semerkhets serekhnavn er vanligvis oversatt som «ledsager av det guddommelige samfunn» eller «tankefull venn». Den siste oversettelsen er derimot betvilt av mange forskere ettersom hieroglyfen khet (Gardiner-tegn F32) normalt var symbolet for «legeme» eller «guddommelig samfunn».
Semerkhets fødselnavn er mer problematisk. Enhver gjenstand som viser fødselnavnet mangler merkelig kunstneriske detaljer på de anvendte hieroglyfiske tegnet: en gående mann med bølgende kappe eller skjorte, en hodekledning av typen nemes, og en lang, enkel stokk i hendene. Lesningen og betydningen av dette særlige tegnet er omdiskutert. Egyptologer som Toby Wilkinson, Bernhard Grdseloff og Jochem Kahl leser Iry-Netjer, i betydningen «Han tilhører gudene». Dette ordet er ofte skrevet med unilitterale (tegn som står for en enkelt konsonant) nær ideogrammet av en mann. En del etiketter viser Nebty-navnet skrevet med et enkelt tegn av en munn (Gardiner-tegnet D21). Derfor leser de Semerkhets tronenavn som Iry (i betydningen «en av dem/han som tilhører...») og Nebty-navnet som Iry-Nebty (i betydningen «Han som tilhører de to fruer»). Denne rekonstruksjonen er forsterket av observasjonen at Semerkhet var den første farao som benyttet Nebty-tittelen i sin endelige form. Av ukjente grunner benyttet Semerkhet ikke Nebuy-tittelen til sin forgjenger. Det synes som om at han følte tilknytning til «de to fruer», en tittel som viser til gudinnene Nekhbet og Wadjet, begge kvinnelige motstykker til Horus og Seth. Nebty-tittelen var antatt å fungere som et tillegg til Nisut-Bity-ittelen.
Identitet
Bortimot ingenting er kjent om Semerkhets familie. Hans foreldre er ukjente, men det er antatt at en av hans forgjengere, farao Den, kan ha vært hans far. Semerkhets mor var muligens dronning Betrest. På Kairosteinen er hun beskrevet som hans mor. Endelig bevis for dette synet har derimot ikke blitt avdekket. Det vil være forventet at Semerkhet hadde sønner og døtre, men deres navn har ikke blitt bevart i de historiske nedtegnelsene. En kandidat for et mulig medlem av hans familielinje er hans umiddelbare etterfølger, farao Qa'a (Ka).
Regjeringstid
En eldre teori, støttet av egyptologer og historikere som Jean-Philippe Lauer, Walter Bryan Emery, Wolfgang Helck og Michael Rice hevdet en gang at Semerkhet var en troneraner og ikke den rettmessige arvingen til tronen. Deres antagelige var basert på observasjonen at et antall beholdere av stein med Semerkhets navn opprinnelig hadde innskriften til farao Adjib. Semerkhet ganske enkelt skrapte bort Adjibs navn og erstattet det med sitt eget. I tillegg peker de på at ingen framstående øvrighetsperson og prest assosiert med Semerkhet er blitt funnet ved Saqqara. Alle andre konger, slike som Den og Adjib, er bevitnet i lokale mastabaer.
The Opened Shutters
Handling
Frøken Martha bestemmer seg til slutt for å møte Sylvia likevel. Men dommeren sender bare sin unge partner, John Dunham, i stedet for å reise selv. Frøken Martha forteller den unge advokaten Dunham om alle ulempene ved at Sylvia skal komme dit. Men Sylvia er allerede der, og overhører hele samtalen deres. Hun nekter deretter å ta imot hjelp fra noen av slektningene sine. Frøken Martha forsøker å beklage, men dette er alt for sent.
Semerkhet
Regjeringstid
I dag har denne teorien liten støtte. Egyptologer som Toby Wilkinson, I. E. S. Edwards og Winifred Needler avviser usurpatorteorien ettersom Semerkhets navn er nevnt på inskripsjoner på steinbeholdere sammen med de til Den, Adjib og Qa'a. Objektene ble funnet i undergrunnsgallerier nedenfor trappepyramiden til farao Djoser (fra 3. dynasti) ved Saqqara. Inskripsjonene viser at farao Qa'a, umiddelbare etterfølger av Semerkhet, og sponsor av beholderne, aksepterte Semerkhet som den rettmessige stamfar og som arving av tronen. I tillegg peker egyptologene på at bortimot hver eneste farao fra første dynasti hadde vanen med å ta med seg særskilte beholdere (såkalte " årsdagbeholdere") fra deres forgjengeres grav og erstatte deres forgjengeres navn med sitt eget. Semerkhet ikke bare konfiskerte Adjibs beholdere, i hans gravgods ble flere gjenstander fra nekropolis til dronning Meritneith og farao Den også funnet. Mangelen på myndighetspersoners graver ved Saqqara kan bli forklart med det relativt korte styret til Semerkhet. Det synes som den eneste kjente myndighetsperson til Semerkhet, Henu-Ka, hadde overlevd sin farao: hans navn opptrer på elfenbeinsetiketter fra Semerkhets og Qa'as grav.
Segltrykk fra Semerkhets gravsted viser en ny kongelige besittelse, Hor wep-khet (i betydningen "Horus, dommer av det guddommelige samfunn") og den nye private husholdning Hut-Ipty (i betydningen «haremets hus»), som ble ledet av Semerkhets hustruer. To elfenbeinsetiketter som viste årlig «Horus' følge», en fest knyttet til den jevnligne skatteinnsamling. Andre etiketter rapporterte om kultfeiring av stamfarguden, Wer-Wadyt («det store hvite»). Og andre etiketter viste feiringen av en første (og eneste) fest for guden Sokar.
Mens Kairosteinen beskrivelse av hele Semerkhets styre er i stor grad gått tapt ved at steinflatens er hardt slitt og det meste av hendelsene er uleselig. De følgende er rekonstruksjoner gjort av Toby A. H. Wilkinson, John D. Degreef og Hermann Alexander Schlögl:
Kairosteinen, hovedfragment:
Egyptologer og historikere gitt særlig oppmerksomhet til oppslaget med «ødeleggelse av Egypt» i andre vindu av Semerkhets årsopptegnelser. Inskripsjonen gir ingen ytterligere informasjon om denne hendelsen. Men den har en likhet med hva Manetho forteller. Eusebius-versjoner forteller: «Hans sønn, Semémspês, som styrte i 18 år; i hans regjeringstid falt en meget stor katastrofe på Egypt.» Den armenske versjon lyder på samme vis: Mempsis, annis XVIII Sub hoc multa prodigia itemque maxima lues acciderunt. («Memfis, 18 år. Under ham mange varsler skjedde og en stor farsott skjedde.»). Gåtefullt nok er det ingen dokumenter fra etter Semerkhets epoke som er i stand til å fortelle hvilken «katastrofe» som skjedde under Semerkhet.
Grav
Semerkhets gravsted ble undersøkt i 1899 av arkeologen og egyptologen William Flinders Petrie ved Abydos og hans grav er kjent som «Grav U». Under utgravningen fant Petrie ingen trapp som han gjorde ved nekropolis til Den og Adjib. Han fant en rampe, 4 meter bred og førte rett inn i hovedkammeret. Rampene begynte rundt 10 meter øst utenfor graven og hadde en skråning på fundamentet på 12°. På innsiden av graven viste rampen uregelmessige graderinger. Petrie var også forvirret av det lille antallet av leiresegler. Kun 17 av dem ble funnet. For arkeologene og egyptologene så det fullstendige opplegget av gravstedet ut som om de som gravla Semerkhet fikk tidsmangel.
Da Petrie fikk fjernet sanden fra rampen, oppdaget han at rampen var dekket med aromatisk olje, noe som ga fra seg en velduft. Ved siden av rampen ble det funnet flere kurver og keramiske krukker funnet. Disse var derimot datert i epoken under Ramses II. Forklaringen kan være at under Ramses II ble Semerkhets grav ble åpnet og restaurert av hans prester og de oppfattet graven til farao Djer som en rituell begravelse av Osiris' hode. Funnene på innsiden av hovedkammeret besto av kostbare objekter som innlagt smykkearbeid og fragmenter av møbler (særlige pidestaller), rustninger gjort av kobber, smykker av elfenbein, ametyst, og turkis. En del beholdere som var blitt framstilt i Levanten ble også funnet. De hadde en gang innholdt olje av typen bescha, noe som var høyt verdsatt av egypterne. Utenfor graven og nær inngangen sto en ødelagt gravstele gjort av svart granitt som viste Semerkhets serekhnavn.
Gravkammeret målte 29,2 ganger 20,8 meter og er av enkel konstruksjon. Petrie oppdaget at kongens mastaba en gang hadde dekket alle de subsidiære gravene. Nå utgjorde den kongelige graven en enhet med 67 tilleggsgraver. Egyptologer som Walter Bryan Emery og Toby Wilkinson oppfatter denne arkitektoniske utviklingen som bevis på at den kongelige familie og husholdning ble drept villig da deres kongelige overhode døde. Wilkinson går videre og tenker seg at Semerkhet, den gudelignende konge, forsøkte å demonstrere sin makt over døden og livet til hans tjenere og familiemedlemmer selv i deres etterliv. Tradisjonen med å gravlegge familien og hoffet med kongen når han døde ble oppgitt på tiden av farao Qa'a, en av de siste herskerne av det første dynasti. Graven til Hotepsekhemwy, grunnlegger av andre dynasti, og senere faraoer, har ingen tilleggsgraver.
Matthijs Holter
Matthijs Holter (født 16. mai 1972) er en norsk spillskaper og forfatter. Han ble født i Bærum, og vokste opp i Oslo og Stavanger.