cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irer
Irer (irsk: Muintir na hÉireann eller Na hÉireannaigh) er et keltisk folkeslag og etnisk gruppe som har opphav fra øya Irland, og dens tilknyttede øyer. I mesteparten av Irlands kjente historie har irer vært et hovedsakelig gælisk folkeslag. Anglo-normannere erobret deler av Irland på 1100-tallet, mens Englands erobringer og kolonisering på 1500- og 1600-tallet førte med seg en rekke engelskmenn og lavlandsskotter til øya, hovedsakelig Nord-Irland, hvor de utgjør en egen etnisk gruppe.
Sergej Trofimov
Han representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hans beste resultat var nummer 18 på 1500 meter.
Mao Zejian
Mao Zejian (kinesisk: 毛澤建, eller Mao Zehong 毛澤紅, født 5. oktober 1905 i Xiangtan i Henan i Kina, henrettet i 29. august 1929 i Nanjing i Jiangsu) var Mao Zedongs eneste søster, som datter av Mao Zedongs onkel på farssiden Mao Xi og hans 15-årige tibetanske konkubine, Lhamu Gyatso, som Mao Xi hadde tatt som slavinne og voldtatt da han var på jakt nær Lhasa. Zejian bodde imislertid med Mao Zedongs foreldre fra hun var fem til faren ikke lengre kunne brødfø henne.
Hun var involvert i bombeangrep på mange Kuomintang-baser. Hun ble tatt til fange av Kuomintang-styrker og henrettet av Chiang Kai-sheks general He Jian den 25.august 1929. Det gikk rykter om at Chiang Kai-Shek voldtok henne gjentatte ganger. Fire dager etter ble hun skutt.
Danny Sugerman
Danny Sugerman (født 11. oktober 1954, død 5. januar 2005) var den andre manageren for det Los Angeles-baserte rockebandet The Doors, og han skrev flere bøker om Jim Morrison og The Doors.
Sugerman skrev blant annet boken No One Here Gets Out Alive (sammen med Jerry Hopkins), og sin egen selvbiografi Wonderland Avenue. Sugerman erstattet den opprinnelige manageren for The Doors, Bill Siddons. Sugerman hjalp filmregissøren Oliver Stone med produksjonen av filmen om The Doors i 1991. Sugerman begynte å jobbe med The Doors da han var tolv år gammel. Sugerman døde den 5. januar 2005 etter en langvarig kamp mot lungekreft, og han ble gravlagt ved Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles, California.
Phyllococerus
Phyllococerus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En liten, bred, blank, noe metallisk oldenborre. Kroppen er bredest langt bak på dekkvingene og nærmest pæreformet. Oversiden er uten påfallende hår, men med spredte, avlange, lyse skjell, og uten punktrader på dekkvingene. «Snuten» er litt innbuktet foran.
TUV
TUV har flere betydninger:
Louis Jensen
Louis Jensen (født 19. juli 1943 i Nibe) er en dansk forfatter. Han er opprinnelig utdannet arkitekt, men lever av sitt forfatterskap. Han skriver både for barn og voksne.
Louis Jensen debuterte i 1970 med dikt i tidsskriftet Hvedekorn og gav deretter ut en rekke diktsamlinger.
Hans første bok var barneboken Krystalmanden i 1989, som han fikk Kulturdepartementets forfatterpris for barne- og ungdomsbøker for samme år. Han har fått en lang rekke priser. I 1989 fikk han også Gyldendals boklegat for barnebokforfattere og i 2002 ble han tildelt «Livsvarig ydelse» av Statens Kunstfond. I 2009 fikk Louis Jensen Gyldendals Barnebokpris.
Mao Zemin
Mao Zemin (kinesisk: 毛泽民, pinyin: Máo Zémin, født 3. april 1896 i Hunan i Kina, drept 27. september 1943 i Xinjiang) var den eldste av Mao Zedongs to yngre brødre.
Han giftet seg med Wang Shulan (王淑兰), som han i 1922 fikk en datter med. Han sluttet seg til Det kinesiske kommunistparti i 1922.
Han giftet seg i 1926 med sin andre hustru, Qian Xijun (钱希均), som han senere var sammen med på Den lange marsjen Fra 1931 var han lder for Den røde stats bank i Ruijin. I 1937 organiserte Mao Zemin sammen med Qian Xijun videreformidlingen av penger fra Den kommunistiske internasjonale fra Shanghai til Xi’an. I 1941 inngikk han sitt tredje ekteskap, med Zhu Danhua (朱旦华), som han i 1941 fikk en sønn med.
Han ble tatt til fange og drept av krigsherren Sheng Shicai mens han var i Xinjiang ; først ble han torturert men uten å gi etter. .
Douglas Murray
Douglas Kear Murray (født 16 juli 1979) er en britisk skribent, journalist og kommentator. Fra 2007 til 2011 var han leder for den britiske tankesmien Centre for Social Cohesion, og er nå assosiert direktør for det britiske Henry Jackson Society.Henry Jackson Society is 'a cross-partisan, British-based think-tank.' The founders and supporters of HJS 'are united by a common interest in fostering a strong British and European commitment towards freedom, liberty, constitutional democracy, human rights, governmental and institutional reform and a robust foreign, security and defence policy and transatlantic alliance.'
Tidlig del av livet
Murray ble født og vokste opp i Hammersmith, London med en engelsk mor og en skotsk far. Hans mor var ansatt i av statsadministrasjonen og hans far var en lærer, likesom hans bror. Hver sommer pleide han i sin ungdom å dra til sitt fars fødested, Isle of Lewis, der han forlystet seg ved fiske. Hans bestefar på farssiden var rektor ved Tong School, der Mary AnneLeod gikk, som er president Trumps mor.
Utdanning og utgivelser
Murray ble utdannet ved West Bridgeford School og ble tildelt et stipend for musikkstudier ved St. Benedict’s School, og senere ved Eton College, før han studerte engelsk videre ved Magdelen College, Oxford.
Mens han ennå var i sitt andre år ved Oxford skrev han 19 år gammel en biografi om Lord Alfred Douglas, som ble beskrevet av Christopher Hitchens som «mesterlig». Etter å ha forlatt Oxford, skrev Murray et stykke, Nightfall om den svenske diplomaten Raoul Wallenberg. I 2005 utgav han et forsvar for neokonservatisme: Neoconservatism: Why We Need It. I den forbindelse foretok han en tour for sin bok rundt i USA. I 2007 bidro han til å forfatte Towards a Grand Strategy for an Uncertain World: Renewing Transatlantic Partnership av Gen. Dr. Klaus Naumann, general John Shalikashvili, feltmarskalk Lord Inge, admiral Jacques Lanxade og general Henk van den Breemen.
Murrays Bloody Sunday ble tildelt Christopher Ewart-Biggs Memorial-prisen for 2011-2012. I juni 2013 ble hans e-bok Islamophilia: A Very Metropolitan Malady publisert. Hans siste bok The Strange Death of Europe: Immigration, Identity, Islam ble utgitt i mai 2017. Der dokumenterer han sine personlige erfaringer fra en reise gjennom Europa, for å fortelle om den ekstraordinære immigrasjonen til Europa.
Murray i offentligheten
Murray har opptredt på flere britiske samfunnsaktuelle programmer, deriblant BBCs Question Time, This Week, HardTalk, Today-programmet, The Big Questions, og Daily Politics der han flere ganger har debattert multikulturalisme, som han har beskrevet som «idéen om at regjeringer bør bøye seg bakover og tilpasse seg til immigranter». Murray har skrevet for The Guardian og Standpoint, og i 2012 ble han utvnevnt medredaktør i The Spectator. Han har stilt på invitasjon som debattant ved Cambridge Union, Oxford Union, og har deltatt i flere Intelligence Squared og Intelligence Squared US-debatter.
Utgivelser
Som bidragsyter:
João Cláudio França
João Cláudio França (født 1. januar 1943) er en brasiliansk volleyballspiller.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor han ble nummer 7.
Andrej
Andrej (serbisk og makedonsk kyrillisk: Андреј) er et sør- og vestslavisk mannsnavn, dannet som en form av Andreas, som betyr «mann».
Etymologi
Andrej er en slovensk, tsjekkisk, slovakisk, kroatisk, serbisk og makedonsk form av Andreas. Det greske navnet Ανδρεας (Andreas), var avledet av ανηρ (aner), «mann», som i genitivsform var ανδρος (andros).
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Jayne Mansfield i populærkulturen
Skuespillerinnen, sangerinnen og modellen Jayne Mansfield har hatt stor innvirkning på populærkulturen fra slutten av 1950-tallet og frem til i dag. Journalisten Dennis Russel skrev følgende om henne i en artikkel i St. James Encyclopedia of Popular Culture: «Selv om mange ikke har sett noen av filmene hennes, så er Jayne Mansfield fortsatt, lenge etter sin død, ett av de mest gjenkjennelige ikonene fra 1950-tallet.» I romanen Child of My Heart, fra 2004, refererer forfatteren Alice McDermott til 1950-tallet som «Marilyn Monroe/Jayne Mansfield-tiden». R. L. Rutsky og Bill Osgerby har hevdet at det var Mansfield, som sammen med Monroe og Brigitte Bardot, gjorde bikinien populær. Forfatteren M. Thomas Inge beskriver Mansfield, Monroe og Jane Russell som personifiseringen av en uskikkelig jente i populærkulturen, i motsetning til en skikkelig jente, personifisert av blant andre Doris Day, Debbie Reynolds og Natalie Wood. Evangelisten Billy Graham uttalte en gang: «Dette landet vet mer om målene til Jayne Mansfield enn om det andre budet.» I perioden mellom september 1956 og mai 1957 var hun inkludert på rundt 2500 bilder i aviser, og det ble skrevet rundt 122 000 linjer om henne. En god indikasjon på Mansfields påvirkning på dagens populærkultur, mer enn to generasjoner etter hennes død, er alle de kulturelle referansene i både filmer, bøker, TV og musikk.
Fysiske attributter
De fysiske attributtene til den «sensuelle» Mansfield ble en kilde til mye humor og fascinasjon innen populærkulturen. I en reklame for Trans World Airlines på 1950-tallet var Mansfield avbildet i et lavt bluseliv mens hun sto mot TWA-mannskapet med tittelen «quite... roomy... perfect». I løpet av hennes levetid fikk Mansfield en rekke ulike utmerkelser, som for eksempel Miss Negligee, Nylon Queen, Princess of the Freeways, Miss Electric Switch, Cherry Blossom Queen, Miss 100% Pure, Miss July Fourth, Miss Tomato og Queen of the Chihauhau Show. Flere innen underholdningsindustrien er de siste årene blitt kalt Jayne Mansfield, som for eksempel den italienske skuespillerinnen Marisa Allasio og wrestleren Missy Hyatt. Mansfield ble senere kjent som «Dronningen av kløften» og «Dronningen av sex og bryst».
Hennes bryster var en så stor del av hennes offentlige side at talkshow-verten Jack Paar en gang introduserte henne til sitt The Tonight Show ved å si «Her er de, Jayne Mansfield». Denne setningen ble skrevet til Parr av Dick Cavett, og ble senere tittelen på Raymond Straits biografi om henne. Sosialhistorikeren Joan Jacobs Brumberg beskriver 1950-tallet som «en æra som kjennestegnes ved sin hylles til barmfagre kvinner», og tilegner paradigmeskiftet til Mansfield og Marilyn Monroe. Kunstprofessoren Patricia Vettel-Becker gjør samme observasjon, men tilegner det mer direkte til Playboy og Mansfields og Monroes avbildning i magasinet. Den britiske forfatteren J. G. Ballard baserte seg på det freudianske konseptet om fetisjisme da han uttalte at brystene til Mansfield, Monroe og Mae West «hang over horisonten til folks bevissthet».
Undertøysdesigneren Helena Stuart har uttalt om Mansfield: «Hun var den første som virkelig var så stor. Uten bhen så ville det ikke ha fungert. Det var mye mer der som kunne holdes inne og dyttes opp» Det er blitt hevdet at brystene hennes var en viktig inspirasjonskilde bak utviklingen av brystholdere på 1950-tallet, som for eksempel «Whirlpool bra», «Cuties», «Shutter bra», «Action bra», samt latexpaddinger og design som avslørte mer av kløften og løftet brystene.
I novellen «May we borrow your husband?», skrevet av Graham Greene, uttaler en rollefigur seg om sine egne bryster på følgende måte: «Alle har fått store unntatt meg. Jeg er definitivt ingen Jayne Mansfield». I diktsamlingen «The I. V. Lounge Reader», skrevet av Zaffi Gousopoulos, prøver en rollefigur å forsterke sin femininitet ved å bruke leppestift i Mansfields farger og oppløftende undertøy. I boken St. Vincent's Manhattan, skrevet av Drake Worthington, prøver en rollefigur en bh mens hun sier: «Alle kvinner aspirerer til å være som Jayne Mansfield». I Seinfeld-episoden «The Implant» sier Jerry Seinfeld til kjæresten Sidra: «Jayne Mansfield hadde virkelige noen store bryster», mens han forsøker å finne ut om brystene hennes er ekte. To granitthauger i Yosemite National Park har fått det uoffisielle navnet «Mansfield Domes». I romanen Beloved, skrevet av Toni Morrison, svarer en rollefigur følgende da hennes sønn kommenterer hvor store brystene hennes er: «Ja, når jeg ammer så føler jeg meg som Jayne Mansfield».
Mansfields bakende blir også ofte referert til i populærkulturen. I Gilmore Girls-episoden «Lorelai Out of Water» går Lorelai på fisketur med Alex. Hun fanger en fisk, tar den med seg hjem og gir den navnet Jayne Mansfield fordi den hadde «bra sving på halen». I en sketsj titulert «The Worst Job I Ever 'Ad», på LP-platen Derek and Clive Live av komikerne Peter Cook og Dudley Moore, også kjent som Derek and Clive, har Clive som jobb å hente hummere fra Mansfields bakende. I romanen The Broom of the System, skrevet av David Foster Wallace, er mye av handlingen lagt til East Corinth, en forstad til Cleveland som er designet til å se ut som Mansfields former fra et fugleperspektiv.
Liv og karriere
Mansfields offentlige side og karriere ble også en del av populærkulturen. I Weetzie Bat-bøkene, skrevet av Francesca Lia Block, blir det ofte referert til Mansfield: Rollefigurene Dirk og Weetzie ser blant annet på Hun kan'ke for det, og moren til Witch Baby er en del av en ond kult som kamuflerer seg som en Jayne Mansfield-fanklubb. I romanen Bombshell, skrevet av Lynda Curnyn, advares rollefiguren Grace mot «å bli en Jayne Mansfield» da det mistenkes at hun er blitt gravid uten en kjæreste eller ektemann.
Mansfields filmer og hendelser i hennes liv ble også inspirasjonskilder innen populærkulturen. I filmen The Stripper blir stripperen Lila Green, spilt av Joanne Woodward, feilaktig tatt for å være Mansfield. I romanen Who Wrote the Book of Love?, skrevet av Lee Siegel, blir Lucky Lee, en amerikansk gutt i Sør-California på 1950-tallet, helt betatt av Mansfield og Marilyn Monroe i sin seksuelle oppvåkning. I boken bruker Lucky Lee kjente film- og litteratursitater som «Wow! What a body!» og «Me Tarzan, you Jayne!»
Mansfields PR-stunts er et annet tilbakevendende tema innen populærkulturen. I Saturday Night Live-episoden i sesong 32, som ble ledet av Alec Baldwin, ble Baldwin photoshoppet inn i det kjente bildet hvor Sophia Loren ser på Mansfields bryster på restauranten Romanoff's i Beverly Hills. Det var en direkte referanse til Mansfields PR-stunt i april 1957, der hennes intensjon var å ta oppmerksomheten vekk fra Loren på en festmiddag i den italienske stjernens ære. Bilder fra møtet ble publisert over hele verden. Det mest kjente motivet viser Loren som ser mot Mansfield mens hun hever øyenbryene. Mansfield sitter mellom Loren og Clifton Webb og lener seg frem over bordet, mens brystene nesten faller ut av kjolen og en av brystvortene er synlig. Møtet mellom Mansfield og Anton LaVey, grunnleggeren av Church of Satan, i 1966 fikk også mye publisitet og refereres til ofte. I mai 1968 mottok Raquel Welch den første Jayne Mansfield Award fra Hollywood-pressen, for å ha skaffet seg mest PR året før.
Mansfield er fortsatt en tilbakevendende rollefigur innen fiksjon. I Goodnight Sweetheart-episoden «Between the Devil and the Deep Blue Sea» spilles Mansfield av Diana Kent i en tidsreisehistorie. Mansfield er også blant rollefigurene i romanen Underworld, skrevet av Don DeLillo. I detektivromanen Chicago Confidential, skrevet av Max Allan Collins, forelsker privatetterforskeren Nathan Heller seg i Mansfield. Hun nevnes i den tredje sketsjen i 48. episode i andre sesong av The Rocky and Bullwinkle Show, som ble sendt første gang 13. mai 1961. I Våre verste år-episoden «A Dump of My Own» sier Al Bundy at han hadde to drømmer da han var ung, og en av disse «var å bli en astronaut og lande på planeten Jayne Mansfield». I Frasier-episoden «The Impossible Dream», blir Mansfield nevnt av Marty, som sier at et eksempel på en morsom drøm ville vært å være i en jungel med Jayne Mansfield mens hun blir blitt av en slange. I filmen Vixen Highway spiller Ann Tait rollen som dr. Jayne Mansfield. Marvel Comics-forfatteren og -tegneren Jack Kirby lot seg inspirere av Mansfield da han designet figuren Invisible Woman fra Fantastic Four.
Død
Den fatale bilulykken som tok Mansfields liv og spredte feilaktige rykter om at hun fikk hodet sitt kappet av, har vært brukt i mange historier og filmscener. I filmen To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar prøvekjører rollefiguren frøken Vida Boheme (Patrick Swayze) en gul kabriolet og bemerker: «Jeg føler meg som Jayne Mansfield i denne bilen!» Rollefiguren Noxeema Jackson (Wesley Snipes) svarer da: «Oi, Jayne Mansfield, det er ingen god bilreferanse». I boken Severance: Stories skrevet av Robert Olen Butler, som inneholder 62 monologer postmortem, er Mansfields død inkludert sammen med blant andre James Dean, Johannes Døperen, Maximilien Robespierre, Marie Antoinette og Cicero. I filmen Leprechaun 2 sier en rollefigur til leprechaunen: «Hvis det å høre lyden av at Jayne Mansfields hode blir kappet av kroppen er for intenst for deg, så all ære til deg.» Bilulykken blir også referert til i filmen One of Them. I romanen Money, Love: A Novel, skrevet av Brad Barkley, organiserer rollefiguren Roman et show med bilene til kjente avdøde kjendiser, deriblant Dean og Mansfield. I sangen «Overdrive» synger Katy Rose: «I'm sitting in Jayne Mansfield's car.» Hollywood Forever Cemetery, hvor Mansfields kenotaf er, blir beskrevet som en attraksjon i California av Lonely Planet. I Dead Like Me-episoden «In Escrow», bestiller George «en Jayne Mansfield» til frokost. Når servitrisen Kiffany gir han bestillingen så er det et bakverk som er formet som to bryster med blåbær som brystvorter. Daisy beskriver frokosten som «blåbærmuffins med toppen kuttet av», med klar referanse til vandrehistorien om hvordan Mansfield døde. I filmen Crash kler en mannlig stuntsjåfør seg ut som Mansfield mens han gjenskaper hennes fatale ulykke og mister livet. Hans partner kommer til bilvraket og sier: «Gjorde du Jayne Mansfield-krasjen uten meg?»
Etter Mansfields død ble det innført en lov som påkrevde at støtfangere skulle installeres på alle trailere. Disse støtfangerne kalles noen ganger en «Mansfield-støtfanger».
Punkrock/new wave-inspirasjon
Mansfield ble en stor inspirasjon for en rekke musikere i punkrock-sjangeren. The Mansfields, et punkbank som tok navnet sitt fra henne, har gitt ut titler som «Jayne's Laugh» og «Jayne Mansfield Was A Punk». St. Jayne, et punkband fra Cleveland, har også tatt navnet sitt fra Mansfield. Bandet L.A. Guns gav i 1989 ut «The Ballad of Jayne», og året etter gav cyberpunk-bandet Sigue Sigue Sputnik ut «Hey Jane Mansfield Superstar». Masons, et punkband from Tucson, turnerte i 2000 med tre sanger dedikert til henne: «Bombshell», «Crash My Car» og «The Witch». Det britiske pubrockbandet The Motors fikk en reklame forbudt, der det sto «I lost my head over The Motors», med et bilde av Mansfield. Det tyske punkbandet The Bates har låten «The Lips of Jayne Mansfield» på albumet Shake. Punkrockbandet The Dave Brothers hadde et radioprogram på KRCL på slutten av 1990-tallet som het Church of Jayne Mansfield. Avisen Village Voice sammenlignet punkpornografen Bruce LaBruce med Mansfield. Marc Bolan, som var en av de mest kjente og innflytelsesrike aktørene innen glamrocken sammenlignet dødsfallet til Elvis Presley med Mansfield. Det japanske garagerockbandet The 5.6.7.8's har en sang som heter «I Walk Like Jayne Mansfield», som ble brukt i filmen Kill Bill Vol. 1.
Magasiner
Playboy var magasinet som fikk fart på Mansfields karriere, og de brukte henne i flere nummer. Det er blitt hevdet at Playboy skapte en amerikansk brystfetisjisme hvor både Mansfield og Marilyn Monroe spilte viktige roller. Playboys bruk av Mansfield og Monroe var en del av en voksende trend som skapte det storbrystete idealet for kvinner og herremagasiner som Rogue, Nugget og Dude. Playboy-bildereportasjen med tittelen «The Nudest Jayne Mansfield» ble forbudt, og utgiveren Hugh Hefner ble arrestert av politiet i Chicago. Rettssaken endte med at juryen ikke ble enige, med sju mot fem stemmer for frifinnelse. Etter kontroversen med Mansfield-bildene ble Playboy gransket nummer for nummer av det amerikanske tolldepartementet frem til 1967. De konkluderte med at 51 av 51 nummer var uakseptable.
Playboy-utgivelser hvor Mansfield er avbildet er blant annet februar 1955, februar 1956, februar 1958, desember 1958, februar 1960, juli 1963, årboken for 1964, desember 1965, spesialutgivelsen «100 Beautiful Women» i 1989, januar 1994, spesialutgivelsen «45th Anniversary Special» i 1999, samt Playboy-kalenderen i 1959. Flere magasiner har avbildet Mansfield på forsiden, som for eksempel Hollywood Studio Magazine, Then And Now, Life, Modern Man, Photo-Rama Magazine og Playboy. I august 1980 publiserte jentebladet High Society spesialutgivelsen «Jayne Mansfield Collectors' Edition».
Bøker, filmer og dokumentarer
Flere bøker er blitt skrevet om hennes liv og karriere. Blant disse er: Jayne Mansfield: A Biography (1973), skrevet av May Mann, The Tragic Secret Life of Jayne Mansfield (1974), skrevet av Raymond Strait, Jayne Mansfield and the American Fifties (1975), skrevet av Martha Saxton, Jayne Mansfield (1984), skrevet av Jean-Pierre Jackson, Sexbomb: The Life and Death of Jayne Mansfield (1988), skrevet av Guus Luitjters og Gerard Timmer, Here They Are Jayne Mansfield (1992), skrevet av Raymond Strait, Jayne Mansfield Vs. Mamie Van Doren: Battle of the Blondes (A Pictorial History) (1993), skrevet av Alan Betrock, Jayne Mansfield: A Bio-Bibliography (1994), skrevet av Jocelyn Faris, Man Enough to Be Woman (1996), skrevet av Jayne County og Rupert Smith, Sex Lives of the Hollywood Goddesses 2 (2004), skrevet av Nigel Cawthorne, Diamonds to Dust: The Life and Death of Jayne Mansfield (2007), skrevet av Frank Ferruccio, Did Success Spoil Jayne Mansfield?: Her Life in Pictures & Text (2010), skrevet av Frank Ferruccio og Affectionately, Jayne Mansfield (2012), skrevet av Richard Koper.
I november 1979 ble det annonsert fire filmprosjekter om Mansfields liv. Disse var filmatiseringer av bøkene Jayne Mansfield: A Biography, The Tragic Secret Life of Jayne Mansfield og Jayne Mansfield and the American Fifties, samt den planlagte, men aldri utgitte, boken Lady Jayne, skrevet av Jayne Marie Mansfield. Kun Saxtons bok ble filmatisert, med tittelen The Jayne Mansfield Story. Den hadde premiere i 1980 med Loni Anderson i rollen som Mansfield og Arnold Schwarzenegger i rollen som Mickey Hargitay. Filmen ble nominert til tre Emmy-priser i kategoriene for hår, sminke og kostymer.
TV-serien Biography, på A&E Television Networks, hadde en episode kalt «Jayne Mansfield: Blonde Ambition». TV-serien vant en Emmy-pris i 2001. A&E fortalte nok en gang om Mansfields liv i TV-serien Dangerous Curves i 1999. I 1988 ble Mansfields livshistorie en del av TV-dokumentaren Hollywood Sex Symbols. Mansfield startet selv arbeidet med dokumentaren The Wild, Wild World of Jayne Mansfield, men den ble ikke gjort ferdig før i 1968, året etter hennes død. Denne dokumentaren har fått kultstatus hos flere fans.
Hamilton de Oliveira
Hamilton de Oliveira (født 30. mai 1934, død 23. desember 2015) var en brasiliansk volleyballspiller.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor han ble nummer 7.
Lovforarbeider
Lovforarbeider eller lovmotiver er arbeider som er gjort i forkant av Stortingets vedtak av en endelige lovtekst som et ledd i forberedelsene av lovvedtaket. Lovforarbeider omfatter blant annet materiale som NOU-er, høringsuttalelser, stortingsproposisjonen fra departementet, innstillingen fra fagkomiteen, samt forhandlingene på Stortinget.
Forarbeidene er en rettskildefaktor, og kan normalt bli tillagt vekt ved lovtolkningen. Hovedårsaken til dette er at forarbeidene kan kaste lys over hva som var lovgivers hensikt med lovteksten, i de tilfeller der lovteksten krever tolkning. Lojalitet til lovgiver kan da bety at en bestemmelse tolkes av domstolen i samsvar med forarbeidene. På strafferettens område krever hensynet til legalitetsprinsippet, jf. Grunnloven § 96, at lovens ordlyd tillegges mer vekt enn i andre saker. Dette er fordi det skal være forutberegnelig for landets innbyggere hva som er straffbart, og det må komme klart frem av lovteksten hva man kan straffes for. Forarbeidene vil derfor ha mindre betydning som tolkningsfaktor på strafferettens område. Norsk rett er her i samsvar med EMK artikkel 7, som inkorporerer legalitetsprinsippet (nullum crimen, nulla poena sine lege) i konvensjonen.
Av lovgivertekniske grunner er lovtekster som oftest kortfattet, og da kan det finnes presiseringer i forarbeidene. Betydningen av lovforarbeidene kan avhenge av rettsområde og av lovens alder. Noen lover kan ha grundigere forarbeider, og etter hvert som en lov blir eldre vil man få rettspraksis som over tid normalt vil overta mye for lovforarbeidene som tolkningsfaktor.
Khalid al-Mihdhar
Biografi
Mihdhar ble født i Saudi-Arabia og kjempet i krigen i Bosnia på 1990-tallet. Han var også utdannet ved treningsleirene til Al-Qaida på 1990-tallet. Tidlig i 1999 reiste han til Afghanistan der han som en erfaren og respektert jihadist var en av de første som ble valgt ut av Osama bin Laden til å delta i angrepene på USA den 11. september 2001. Mihdhar ankom California sammen med kapreren Nawaf al-Hazmi i januar 2000. På dette tidspunktet var Central Intelligence Agency (CIA) klar over Mihdhar muligens var en trussel mot rikets sikkerhet, og han ble fotografert i Malaysia med et annet høyststående medlem av Al-Qaida som var involvert i bombingen av det amerikanske skipet USS «Cole». CIA informerte ikke Federal Bureau of Investigation (FBI) da de fant ut at Mihdhar og Hazmi hadde kommet inn i USA, og Mihdhar ble ikke satt på noen overvåkningsliste før i slutten av august 2001.
Ved deres ankomst i San Diego i California begynte Mihdhar og Hazmi å trene seg opp til piloter, men de snakket dårlig engelsk og gjorde det ikke særlig godt på flytimene. I juni 2000 forlot Mihdhar USA for å reise en tur til Jemen og etterlot Hazmi alene i San Diego. Mihdhar tilbrakte deretter en tid i Afghanistan tidlig i 2001 og returnerte til USA igjen i juli 2001. Han bodde i New Jersey i juli og august 2001, før han kom til Washington D.C. for første gang i begynnelsen av september 2001.
Om morgenen den 11. september bordet Mihdhar American Airlines Flight 77 som ble kapret om lag en halv time etter take-off. Flyet ble bevisst styrtet inn i Pentagon og drepte alle de 64 personene som var ombord på flyet, sammen med 125 personer i bygningen eller på bakken.
I kjølvannet av angrepene indikerte etterretningen at Mihdhar sto bak angrepene på ordre fra høytstående medlemmer innen Al-Qaida. I de første ukene etter angrepene fastslo enkelte rapporter at Mihdhar og noen av de andre kaprerne fremdeles var i live og på frifot. Men senere undersøkelser fant ut at disse rapportene var basert på feil identiteter som var forårsaket av felles arabiske navn.
Etter angrepene på USA var det identifiseringen av Mihdhar som ble satt opp som en av de første linkene som tydet på at Osama bin Laden og Al-Qaida hadde spilt en stor rolle i kapringen av flyene. Dette var fordi Mihdhar var blitt oppdaget og fotografert av USAs etterretningstjenester mens han var på en konferanse i Malaysia mens han snakket lenge med en av Osama bin Ladens nære medarbeidere.
Nebbspinner
Nebbspinner (Pterostoma palpina) er en sommerfugl som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Denne lyst gråspraglete arten kjennes lett på at labialpalpene (munnfølerne) er forlenget og stikker fram som et nebb. Den er vanlig i Sør-Norge og kommer ofte til lys.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 39 – 54 mm) spinner med ganske store vinger, beige-farget med mørkere årer, lett kjennelig på de lange labialpalpene som stikker frem som et nebb. Hodet er middels stort, labialpalpene er omtrent tre ganger så lange som resten av hodet sett ovenfra. Antennene er litt kortere enn halve forvingen, hos hannen fjærformede, hos hunnen smalt fjærformede. Brystet er kledt med ganske lange, beige-brune hår, oftest med en kile- eller timeglassformet flekk av mørkere hår i midten. Bakkroppen er sylindrisk og forholdsvis lang, kledt med ganske korte hår. Hos hannen har den en to-delt dusk bakerst. Forvingen er avrundet trekantet med en kurvet, tannet ytterkant. Den er beige med mørkere vingeårer. Bakhjørnet er helt avrundet. I indre halvdel av bakkanten er det en bakoverstikkende kam av lange, hårlignende skjell som stikker opp på ryggsiden når sommerfuglen hviler. Bakvingen er hos norske eksemplarer av samme farge som forvingen, men årene har samme farge som resten av vingen. I de nordlige delene av Sverige og Finland forekommer underarten lapponicum, som har snøhvite bakvinger. Larven er naken uten noen form for kroppsutvekster, grønn med en smal sidestripe som er vekselvis svart, hvit, rosa og gul.
Levevis
Nebbspinneren forekommer i mange forskjellige slags løv- og blandingsskoger. Larvene lever på osp (Populus tremula), selje (Salix caprea) og ulike vier-arter (Salix spp.), helst på trær som står lysåpnet til, for eksempel i skogbryn, på hogstfelt eller langs skogsbilveier. Sommerfuglene flyr om natten, og som vanlig for tannspinnere kommer hannene, men ikke hunnene, gjerne til lys. I sør har arten to generasjoner, den første fra begynnelsen av mai til begynnelsen av juni, den andre fra slutten av juni til august. Lenger nord har den bare én generasjon som flyr i juni – juli. Etter paringen legger hunnen 75 – 150 egg på undersiden av vertstreets balder, enkeltvis eller to – tre sammen. Larvene snaugnager bladene de lever på slik at bare midtnerven står igjen. Den utvokste larven kryper ned på bakken, spinner seg inn i en kokong og forvandler seg til en puppe. Vårgenerasjonens pupper klekkes samme sommer, høstgenerasjonens (og den ene generasjonens lenger nord) overvintrer, ofte to ganger.
Utbredelse
Nebbspinneren finnes gjennom det meste av Europa, videre østover like til Stillehavet i Øst-Sibir og det nordlige Kina. I Norge er den vanlig i Sør-Norge, med spredte funn nord til Nord-Trøndelag.
En Rangers ære
En Rangers ære er en norsk roman, utgitt som bok nummer 5 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1967, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr 313 og kostet tre kroner og femogtyve øre. I Morgan Kanes livshistorie er boka sentral: 33 år gamle Kane slutter som Texas Ranger. Han verves som U.S. Marshal.
Overgangen fra ranger til marshal skjer definitivt ikke i det stille. Kanes ranger-kompis Charlie Katz blir skutt til døde under det som påstås å være et voldtektsforsøk, og stemplet som en skamplett på rangerkorpsets ære. Kane tar det mer enn tungt, bryter over tvert og reiser for å finne ut hva som egentlig hendte. Underveis ligger han med Leda «Wink» og legen Cindy Floren, dreper revolvermannen Hondo Kid samt Ernie Harn, Carl Wink, Van Buren og seks til. Etter å ha nedkjempet skurkene og renvasket vennen Katz blir imidlertid Kane selv overrumplet - av en mann som langsomt trekker fram en U.S. Marshal-stjerne fra lommen. Slik blir Kane brått stående ansikt til ansikt både med en ny venn og en ny arbeidsgiver.
Kort sagt: Ut med Charlie Katz og Texas rangers, inn med Ed Zachary og U.S. Marshals.
Mottagelsen av boka
En Rangers ære kom ut før Kane-serien var blitt den store salgsuksessen, da bøkene fortsatt ble utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000. Men da serien for alvor slo an tre-fire år senere måtte En Rangers ære trykkes på nytt og på nytt... Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst seks opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.
Og suksessen var ikke begrenset til Norge. Etter hvert kom En Rangers ære på mange språk: I Sverige ble den gitt ut i 1971 på B. Wahlströms Bokförlag under tittelen Skott i natten og i England samme året på Corgi Books som A ranger’s honour. I 1972 kom den i Danmark på Winther som En rangers ære, i Finland på Otava i 1973 som Kunnian tähden, i Tyskland i 1975 i Pabel Verlags serie ‘Star Western’ som Eines Rangers Ehre, i Frankrike i 1979 på Librairie des Champs-Elysées som Pour l'honneur d'un copain og i Nederland i 1982 på Aktie-Pockets som De eer van een ranger.
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet man å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet En Rangers ære i et dobbeltbind, i bok nr. 11, sammen med Morder og marshal!. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom En Rangers ære i 2003 som bok 19 i bind 19–20.
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Nå kom En Rangers ære i 2011 som bok nr. 23, en utgivelse som samme året ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.
Plasseringen som bok 23 i serien er også beholdt i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2019, lest inn av Torgeir Reiten.
Forarbeidsfasene (retorikk)
Forarbeidsfasene i retorikken er kjent fra antikken. I Ciceros verk De inventione beskrives de retoriske forarbeidsfasene (rhetorices partes). Disse fem disiplinene omtaler elementene i det samspillet som skaper en retorisk velformet tale, slik at den oppfyller de retoriske hovedfunksjonene.
Her er en oversikt over de ulike fasene.
Intellectio
Intellectio kan oversettes med det å skjønne. Enkelte ganger skilles denne fasen ut fra den første forarbeidsfasen, Inventio. Denne fasen tar for seg emnevalget og situasjonen.
Inventio
Inventio kan oversettes med det å finne. I den første forarbeidsfasen utforsker taleren emnet og lister opp ideer og argumenter rundt temaet.
Dispositio
Dispositio kan oversettes med det å ordne. I den andre forarbeidsfasen begynner taleren å strukturere stoffet på en hensiktsmessig måte.
Exordium
I den innledende delen av talen ønsker man å;
Partitio
Videre ønsker man å gi en oversiktlig fremstilling av hva som vil omtales, og i hvilken rekkefølge. Dette er spesielt viktig ved lengre utredninger.
Narratio
For å etablere en kontekst, og få alle tilhørere like opplyste om temaet, må taleren gi en kort saksfremstilling.
Argumentatio
Etter at temaets omstendigheter er presentert, kan taleren begynne sin argumentasjonsrekke (logos-argumentasjon). Dette gjøres ved å;
Conclusio / peroratio
Avslutningsvis må taleren vektlegge en oppsummering av konklusjonene (recapitulatio) og tale appellere til publikums følelser (pathos-argumentasjon)
Elocutio
Elocutio kan oversettes med det å formulere. Den tredje forarbeidsfasen tar for seg den språklige utformingen. Taleren må ta hensyn til de retoriske dydene;
De tre overtalelsesmidlene er:
Arne Fjelberg
Arne Fjelberg (født 11. februar 1907 i Larvik, død 20. august 1960) var en norsk prest, kjent som aktiv motstandsmann under okkupasjonen.
Fjelberg hadde teologisk embeteksamen fra Universitetet i Oslo i 1933 og virket som prest i Frogner kirke i Oslo og senere Uranienborg menighet i Oslo. I 1953 ble han tilsatt som rektor ved Det praktisk-teologiske seminar ved Universitetet i Oslo.
Han engasjerte seg sterkt i den såkalte Kirkekampen og ble med i Den midlertidige kirkeledelse fra 1943 til 1945.
Etter krigen var han med på å starte kulturforlaget Land og kirke og han engasjerte seg i tidsskriftet Kirke og Kultur. Fjellberg hadde mange interesser ut over det kirkelige felt og var med i en rekke styrer og utvalg, i Rotary-bevegelsen, Det dansk–norske samarbeidsfond og i Kronprinsesse Märthas minnefond. Han var medarbeider i Verdens Gang og Morgenbladet. Han oversatte salmer og mest kjent er «Deg være ære»
Arne Fjelberg døde 1960, bare 53 år gammel. Han er gravlagt på Vestre gravlund i Oslo.
Kent Taylor
Kent Taylor (født 11. mai 1907 i Iowa, død 11. april 1987) var en amerikansk skuespiller.
Taylor dukket opp i mer enn 110 filmer, mesteparten av dem var B-filmer på 1930-og 1940-tallet, selv om han også hadde roller i flere prestisjetunge utgivelser, deriblant Death Takes a Holiday (1934) og Payment on Demand (1951). De siste årene av hans skuespiller-karriere ble tilbrakt i slasher og skrekk-filmer. Taylor ble gravlagt ved Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles, California. Sammen med Clark Gable, fungerte Kent Taylor som inspirasjonen bak navnet til Supermanns alter ego, Clark Kent.
Igor Novikov
Igor Aleksandrovitsj Novikov (russisk: Игорь Александрович Новиков; født 19. oktober 1929 i Dresna, død 31. august 2007 i St. Petersburg) var en sovjetisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Novikov ble olympisk mester i moderne femkamp under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Sverige og Finland. De andre på laget var Ivan Derjugin og Aleksander Tarasov. I den individuelle konkurransen ble Novikov nummer fire.
Åtte år senere, under Sommer-OL 1964 i Tokyo, vant han sin andre olympiske gullmedalje, også denne gangen i lagkonkurransen i moderne femkamp. Det sovjetiske laget besto av Novikov, Albert Mokejev og Viktor Minejev. Novikov vant en sølvmedalje individuelt, han kom på andreplass bak Ferenc Török fra Ungarn.
Psilodontria
Psilodontria er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten er utbredt på New Zealand.
Hekabe
Hekabe (gresk: Ἑκάβη, latinsk: Hecuba) var ifølge til gresk mytologi hustru av kong Priamos av Troja under Trojakrigen, og de fikk nitten barn, blant andre Hektor, Paris og Kassandra, alle betydelige figurer i Homers Iliaden.
Foreldre
Antikkens kilder oppgir ulike foreldre for Hekabe. Ifølge Homer var Hekabe datter av kong Dymas av Frygia, men Euripides og Virgil skrev om henne som datteren av den trakiske kong Kisseos. Mytografene Pseudo-Apollodorus og Gaius Julius Hyginus lar spørsmålet være åpent om hvem av de to som var hennes far, men Pseudo-Apollodorus legger til en tredje mulighet: Hekabes foreldre kunne være den frygiske elveguden Sangarios og nymfen Metope.
En del versjoner fra verker som ikke lenger eksisterer er gitt sammendrag i skoliaer på Euripides' drama Hekuba: i henhold til disse var hun datter av Dymas eller Sangarios med najaden Euagora, eller med Glaukippe, datter av Xanthos; muligheten av at hun var datter av Kisseos er også diskutert. En skolia på Homer nevner at Hekabes foreldre var enten Dymas og nymfen Eunoe, eller Kisseos og Telekleia; Den siste muligheten ville gjøre henne til en søster av Theano, noe som også er bemerket av skolia på Euripides som er nevnt over.
Ifølge Suetonius i De vita Caesarum (De tolv cæsarer) likte keiser Tiberius å besvære de lærde med vanskelige og obskure spørsmål, og en av hans favoritter var «Hvem var Hekabes mor?»
Hekabe i Iliaden
Hekabe opptrer seks ganger i Iliaden. I sang 6, linjene 326–396 møter hun Hektor, som vender tilbake til byen, tilbyr ham et drikkeoffer og instruerer ham å gi det til Zevs og å drikke av det selv. Hun følger Hektors råd om å velge en kostbar kjole som offer til gudinnen og lede de trojanske kvinnene til Athenes tempel for å be om hjelp. I sang 22 ber hun Hektor innstendig om ikke å kjempe mot Akilles:
I sang 24, linjene 201–216, er hun rammet med uro da hun hører om Priamos' plan om gjenvinne Hektors like fra Akilles' hytte. I samme episode, sang 24, linjene 287–298, tilbyr hun Priamos drikkeofferet og beordrer ham å be til Zevs, slik at han kan motta et gunstig tegn før han drar ut til akaiernes leir. I motsetning til den første episoden, hvor Hektor avslår hennes tilbud om drikkeoffer, aksepterer Priamos og blir belønnet med det ønskelige varselet. Til sist gråter hun over Hektors død i en velkjent tale, sang 24, linjene 748–759.
Hekabe i andre antikke verker
Bibliotheca til Pseudo-Apollodorus hevder at Hekabe hadde en sønn ved navn Troilos med guden Apollon. Et orakle har spådd at Troja ikke ville bli beseiret om Troilos nådde alderen tyve år, men han ble drept av Akilles før den tid.
Hekabe er hovedfigur i to dramaer av Evripides, Trojanerinner og Hekabe. Førstnevnte beskriver hendelsene etter at Troja har falt, inkludert at Hekabe er gjort til slave av Odyssevs. Hekabe skjer også rett etter Trojas fall. Polydoros, den yngste sønnen til Priamos og Hekabe, er sendt til Polymestor, konge av Trakia, for å være i trygghet, men da Troja faller, myrder Polymestor den unge Polydoros. Hekabe får høre dette og da Polymestor kommer til den ødelagte byen, klarer Hekabe ved list å få ham blindet og deretter drepe hans to sønner.
En tredje fortelling sier at da hun ble gitt til Odyssevs som slave, snerret og forbannet hun ham, slik at gudene forvandlet henne til hund, noe som gjorde det mulig for henne å rømme unna.
I en annen tradisjon ble Hekabe gal etter å ha sett likene til sine barn Polydoros og Polyxena. Dante beskrev denne episoden i Inferno XXX: 13-20 som han hadde avledet fra italienske kilder.
Hekabes barn med Priamos
Tretten av hennes barn med Priamos:
Langvann
Langvann eller Langvatn er navn på mange innsjøer i Norge, blant annet disse:
Dessuten finnes sammensatte navn, bl.a. disse:
Dessuten forekommer Langvannet/Langvatnet samt flere andre lignende navn, og sammenblanding er ikke uvanlig.
San Yu Htwe
San Yu Htwe (født 14. oktober 1986) er en myanmarsk bueskytter.
Emanuel Newdon
Emanuel Newdon (født 25. desember 1937) er en brasiliansk volleyballspiller.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor han ble nummer 7.
Wilson Lumpkin
Wilson Lumpkin (født 14. januar 1783 i Virginia i USA, død 28. desember 1870) var amerikansk senator for republikanerne og guvernør i Georgia.
Lumpkins barnebarn Middleton P. Barrow tjenestegjorde også i det amerikanske Senatet og Lumpkins bror Joseph Henry Lumpkin var den første høyesterettsjustitiarius som satt i Høyesterett fra Georgia.
TouchStream LP
TouchStream LP er en input-enhet som fungerer som et tastatur og en avansert styreplate. Enheten er utviklet av FingerWorks.
Multistars 2016
Multistars 2016 ble arrangert i Firenze 28. og 29. april 2017. Multistars er et internasjonalt, årlig mangekampmesterskap som inngår i IAAF Combined Events Challenge.
Cathrine Fossum
Cathrine Fossum (født 28. november 1977) er nyhetsanker i TV 2 Nyhetene og på TV 2 Nyhetskanalen. Hun har tidligere vært Programleder i God morgen Norge på TV 2, og i flere andre programmer.
TouchStream LP
Tastaturet består av to flater som måler 12,7 x 16,5 cm og ligger med langsidene mot brukeren. For at brukeren skal ha noe å sikte etter, har flatene bilder av taster. Tastaturet er imidlertid helt flatt, og de eneste taktile referansepunktene er to små nupper som skal ligge under hver pekefinger ved touch-skriving.
Vintermygg
Vintermygg (Trichoceridae) er en liten familie av middelsstore, slanke mygg. De ligner stankelbein, men er ikke nært beslektet med disse.
Nith
Nith (skotsk gælisk: Abhainn Nid, latin:Novius ) er ei elv sørvest i Skottland. Den har utspring sør i East Ayrshire og renner i sørøstlig retning gjennom Dumfries and Galloway til den munner ut i Solway Firth. Elva er 100,8 kilometer lang og har et nedbørfelt på 1 230 km². På grunn av den store tidevannsforskjellen i Solway Firth blir Nith hele 13 kilometer lengre ved fjære sjø.
Vintermygg
Utseende
Vintermyggene er som oftest grå-brunlige på farge. Hodet er lite, med store fasettøyne og tre punktøyne (ocelli). Antennene er lange og tynne, tråformede med 18 ledd. Munnfølerne (palpene) er ganske korte. Vingene er store, lange og slanke med et årenett som ligner stankelbeinenes, men kan skilles fra disse på at det er noen flere årer som når vingekanten og at analåren (A) har en skarp bøy og svinger rett bakover. Beina er lange og tynne med veldig små eller helt uten sporer på tibia.
TouchStream LP
Flatene er forbundet med hverandre via en flatkabel, og kobles til PC-en med USB.
Noe av det som gjør dette tastaturet spesielt, er bruken av såkalte gestures. Så lenge brukeren berører flatene med én finger av gangen, fungerer TouchStream LP som et vanlig tastatur, men hvis man lar to fingre gli over den ene flaten, har man plutselig kontroll over muspekeren, på samme måte som med en styreplate.
Nith
Elvas løp
Elva har utspring mellom Prickeny Hill og Enoch Hill i Carsphairn Hills, 7 km øst for Dalmellington i East Ayrshire. Den renner først mot nord, før den snur mot øst og passerer gjennom et landskap preget av dagbruddene til de nå nedlagte kullgruvene ved New Cumnock. Den renner inn i Dumfries and Galloway og passerer byen Sanquhar, og snur deretter gradvis mot sørøst og sør. Landskapet ved denne midtre delen av elva, hvor den passerer byen Thornhill, er hovedsakelig jordbruksland og skog. I sitt nedre løp renner Nith gjennom de urbaniserte områdene i og rundt Dumfries, før den fortsetter videre mot sør til munningen i Solway Firth ved Glencaple.
Vintermygg
Levevis
Vintermyggene er en av de få insektgruppene som hovedsakelig er aktive som voksne i vinterhalvåret. Arter i slekten Trichocera kan påtreffes mellom oktober og april, og er i aktivitet når temperaturen kommer over frysepunktet. Myggene danner svermer der de «danser» ved å fly opp og ned. De sjeldnere artene i slekten Cladoneura flyr i sommerhalvåret.
Systematisk inndeling med nordiske arter
Det er på verdensbasis beskrevet fire slekter vintermygg med til sammen litt over 110 arter. Denne oversikten har med nordiske arter.
Nith
Elvas løp
Området elva renner gjennom kalles Nithsdale, som også har vært kalt Stranit, fra skotsk gælisk Strath Nid, «Niths dal»).
TouchStream LP
Produsenten hevdet at den flate formen og de motstandsløse tastetrykkene reduserer belastningsskader ved bruk av tastatur. Det at brukeren slipper å flytte hånden mellom tastasturet og musen er en stor fordel for grensesnitt-krevende oppgaver som programmering, bildebehandling og lignende.
Vintermygg
Systematisk inndeling med nordiske arter
Slektene (og noen underslekter av Trichocera) kan bestemmes ut fra Dahl & Alexander (1976) som utbredelsesdataene i den følgende listen er basert på.