cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bobby Cross
Robert Joe Cross (født 4. juli 1931 i Ranger i Texas, død 18. juni 1989 i Kilgore i Texas) var en offensive lineman i amerikansk fotball som spilte for Chicago Bears, Los Angeles Rams, San Francisco 49ers og Chicago Cardinals i National Football League (NFL). Han spilte også for Boston Patriots i American Football League og Hamilton Tiger-Cats i Canadian Football League. Han spilte college football på Stephen F. Austin State University.
Tidlig liv
Cross gikk på Kilgore High School hvor han spilte amerikansk fotball, basketball og drev med friidrett. Han gikk senere på Kilgore Junior College, og fikk deretter et idrettsstipend for å gå på Stephen F. Austin State University hvor han var kampstarter i tre år.
I 1948 endte han på andreplass i kulestøt i Border Olympics, et friidrettsmøte i Laredo hvor lag fra blant annet Southwest Conference deltok.
I 2002 ble han innlemmet i Kilgore College Athletics Hall of Fame.
Profesjonell karriere
Cross ble valgt av Chicago Bears i niende runde (#104) av NFL Draft i 1952. Selv om han ble utnevnt som startende right tackle valgte han å signere kontrakt med Hamilton Tiger-Cats i Canadian Football League etter en sesong. Han var startende left tackle for Tiger-Cats i 1953, da laget vant ligatittelen.
Den 8. mai, samtidig som han søkte om å komme seg inn i National Football League igjen, byttet Bears rettighetene til ham til Los Angeles Rams mot defensive end Larry Brink. Han var startende left tackle, men ble flyttet til center i NFL Championship Game 1955 for å erstatte Leon McLaughlin, som var syk med kusma. Den. 9. september ble han byttet til San Francisco 49ers mot et pick i tredje runde (#27, George Strugar).
Den 9. november 1960 ble han signert av Boston Patriots i American Football League som en free agent. Han spilte fire kamper i lagets første sesong før han ble frigitt 5. desember.
Namibia under Sommer-OL 1992
Namibia under Sommer-OL 1992. Seks sportsutøvere, fem menn og en kvinne fra Namibia deltok i tre sporter, friidrett, boxing og svømming under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Det var første gangen som Namibia deltok i et sommer-OL. De kom på 41.-plass med to sølvmedaljer.
Lillehammer GP 2020
Lillehammer GP 2020 var et landsveissykkelritt som ble arrangert 5. september 2020 på Lillehammer i Norge.
Rittet hadde UCI-klasse 1.2, og var en del av Uno-X Development Weekend 2020. Lengden var 133 km.
Ungdoms-VM i håndball for kvinner 2018
Ungdoms-VM i håndball for kvinner 2018 ble arrangert i Kielce i Polen i 2018.
Emil Lenz
Heinrich Friedrich Emil Lenz (født i Tartu, Estland, død 10. februar 1865 i Roma) var en tysk-baltisk fysiker, best kjent for å ha formulert Lenz' lov i 1833.
Han studerte ved Universitetet i Tartu i Estland. Fra 1834 var han medlem av Det russiske vitenskapsakademiet og fra 1840 til 1863 var han rektor ved universitetet i St. Petersburg. Han undersøkte hovedsakelig elektriske fenomener som elektromagnetisk induksjon og temperaturavhengigheten til elektrisk motstand.
Walk Right In
«Walk Right In» er en amerikansk sang, skrevet av bluesmusiker og -sanger Gus Cannon og Hosie Woods. Den ble opprinnelig spilt inn på plate av Cannon and His Jug Stompers i slutten av 1920-tallet. Sangen ble en hit for den amerikanske folktrioen The Rooftop Singers i 1963.
Albumet som inneholdt denne sangen ble også kalt Walk Right In og ble nominert til en Grammy Award i kategorien Best folk Recording.
Gruppemedlem Eric Darling rekrutterte to venner til å spille inn en folkversjon av «Walk Right In» etter å ha hørt Cannons originalinnspilling. Darling ønsket at platen skulle ha en særpreget sound, så han og gruppemedlemmet Bill Svanoe spilte begge tolvstrenget gitar, seløv om de hadde visse vanskeligheter med å anskaffe instrumentene. Darling blir sitert for å ha sagt dette før innspillingen: «Du kunne ikke kjøpe en tolvstrenget gitar. Jeg bestilte én fra the Gibson Company, men for å spille inn [sangen] med to tolvstrengete, måtte vi vente på at selskapet bygde en andre til Bill»
Sangen ble en velsignelse for Cannon, som var i slutten av syttiårene og hadde vært tvunget til å stampe sin banjo vinteren før for å betale varmeregningen. Han mottok royalties som låtskriver og opplevde en fornyet interesse for sin musikk, som førte til en platekontrakt for ham selv.
Andre artister som har spilt inn eller fremført «Walk Right In» innbefatter: Chet Atkins, Sammy Davis jr., Ella Fitzgerald, Earl Grant, Dr. Hook and the Medicine show, Janis Joplin, Jerry Lee Lewis, Trini Lopez, Otis Taylor samt The Ventures.
Versjonen til The Rooftop Singers finnes også på soundtracket til filmen Forrest Gump.
Roger D. Branigins kampanje antok den underveis til den sluttlige seiren i guvernørvalget i Indiana i 1964.
Norsk versjon
Dizzie Tunes er kreditert for å ha skrevet den norske teksten. Den norske tittelen er «Ann Kristin». Dizzie Tunes fremførte den sammen med Wenche Myhre i et TV-show i 1966.
Interoperabilitet
Interoperabilitet er en egenskap ved et produkt eller et system. Det innebærer at dets grensesnitt er fullstendig forstått, slik at det kan arbeide sammen med andre produkter eller systemer, nåværende eller fremtidige, i en hvilken som helst implementasjon eller tilgang, uten noen restriksjoner.
Begrepet står sentralt innenfor åpne standarder og brukes bl.a. innenfor informatikken om programvare, innenfor telekommunikasjon og om organisasjoner.
Predskazanije
Predskazanije (originaltittel: Предсказание) er en russisk film fra 1993, regissert av Eldar Rjazanov.
Handling
En populær middelaldrende forfatter blir advart av en spåmann om at merkelige ting er i ferd med å skje med ham.
Nürnberg Hauptbahnhof
Nürnberg Hauptbahnhof er Nürnbergs sentralstasjon, den ble åpnet i 1844. Den er en av Tysklands 20 jernbanestasjoner med særlig høy servicestandard og har daglig rundt 180 000 reisende.
NSK Neustadt Prize for Children’s Literature
NSK Neustadt Prize for Children’s Literature er en barnelitteraturpris som deles ut hvert annet år av University of Oklahoma og dets litteraturtidsskrift World Literature Today. Prisen består av 25 000 dollar, en sølvmedalje og et diplom, som overrekkes under et arrangement på universitetet.
Prisen er initiert og finansiert av Nancy Barcelo, Susan Neustadt Schwartz og Kathy Neustadt. De er døtre av Walter Jr. and Dolores Neustadt, som i 1969 etablerte den internasjonale Neustadtprisen for voksenlitteratur. Initialene i prisens navn er etter de tre grunnleggerne.
Fylkesvei 81 (Nord-Trøndelag)
Fylkesvei 81 (Fv81) i Nord-Trøndelag gikk mellom Fagerlia i Leksvik og fylkesgrensen ved Kvernsjøen. Veien var 2,0 km lang.
Ernest Thorn
Ernest Arthur Thorn (født 7. juni 1887, død 18. november 1968) var en britisk sportsutøver som deltok under OL 1920 i Antwerpen. Thorn ble olympisk mester i tautrekking under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som representerte City of London Police. Det var fem lag som gjorde opp om den olympiske tittelen i tautrekking i 1920. Det var siste gang den var med som olympisk sport. Storbritannia beseiret USA i kvartfinale, Belgia i semifinale og Nederland i finalen.
Chondrorrhina collinsi
Chondrorrhina collinsi er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, gul og svart gullbasse. Pronotum er svart, dekkvingene svarte med brede, gule lengdestriper som ikke når til bakkanten.
Utbredelse
Arten er utbredt i Etiopia.
Peyrissac-demningen
Peyrissac-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget. Reservoaret er på bare 30 hektar areal, og får delvis vann også fra sideelva Soudaine.
Reservoaret som demmes opp er på 30 hektar (0,3 km²).
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:
Det er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.
Walt Disney Studios Motion Pictures
Walt Disney Studios Motion Pictures (tidligere kjent som Buena Vista Pictures Distribution, Inc.) er et film- og TV-distribusjonsselskap som er eid av The Walt Disney Company. Buena Vista International er den internasjonale distribusjonsdivisjonen og Buena Vista Home Entertainment er selskapets video- og DVD-distribusjonsdivisjon.
Disney kunngjorde planer om å legge ned Buena Vista Distribution i april 2007.
Snutebiller (Curculioninae)
Snutebiller (underfamilien Curculioninae) er en svært artsrik gruppe av små biller med lang, tynn snute. Billene lever på levende planter, og en del arter er problematiske skadedyr. Navnet snutebiller brukes også om en overfamilie (Curculionoidea) og en familie (Curculionidae).
Utseende
Små til middelsstore (ofte 2 – 6 mm) biller av sterkt varierende kroppsform. Felles for alle er at hodet er trukket ut til en lang og tynn snute (i ekstreme tilfeller lengre enn resten av kroppen), og at antennene er knebøyde (unntatt hos slekten Rhamphus). Oversiden er mer eller mindre skjellkledt og matt. Kroppsformen varierer mellom kort oval (slekten Curculio) og ganske langstrakt (for eksempel slektene Dorytomus og Brachonyx), vanligvis høyt hvelvet, men flat og bred hos gruppen hoppsnutebiller (Rhamphini). Hodet er forholdsvis lite. Den lange snuten kan ikke legges inn i en fure mellom framhoftene og holdes ofte framoverrettet. Brystskjoldet er bredere enn langt, bakerst ofte omtrent så bredt som dekkvingene ved roten. Beina er vanligvis forholdsvis lange og kraftige, noen ganger (bl.a. noen arter i slekten Dorytomus) er frambeina sterkt forlenget. Hos gruppen hoppsnutebiller er bakbeina utviklet til hoppebein, men sterkt fortykkede lår. Lårene har ofte kraftige tenner på undersiden (for eksempel hos slekten Anthonomus).
Levevis
Denne underfamilien går på levende planter, og larvene utvikler seg som oftest i blomster, frukter eller frø.
Skadedyr
En del arter kan leve på jordbruksvekster og gjøre en del skade. Det alvorligste skadedyret på verdensbasis er trolig bomullssnutebillen (Anthonomus grandis), på engelsk kjent som "Boll Weevil". Både larvene og de voksne billene lever på frøkapslene til bomull, og angrepene får bomullen til å gulne og falle av plantene før den er høstingsklar. De voksne billene angriper også blomsterknoppene. Billen ved ble et uhell innført fra Mexico til områdene der bomull ble dyrket i USA på 1800-tallet, og har gjort stor skade på bomullsavlingene etter det. Hver hunn kan legge 100-300 egg. I dag blir billen i stor grad kontrollert med sprøytemidler, men den bidrar til at bomullsproduksjonen er den produksjonen som medfører det største sprøytemiddelforbruket.
Eplesnutebillen (Anthonomus pomorum) lever på blomsterknopper av eple og andre frukttrær. Infiserte blomsterknopper visner og utvikler ikke frukt. Arten kan gjøre stor skade i epledyrking når den er tallrik. Jordbærsnutebillen (Anthonomus rubi) kan gjøre betydelig skade på jordbær ved å ødelegge knopper og fruktemner.
Nøttesnutebillen (Curculio nucum) utvikler seg på hasselnøtter, og er nok den vanligste årsaken til "mark" i nøttene. Hunnen bruker sin svært lange snute til å gnage en lite hull i unge hasselnøtter, og legger så et egg i hullet, langt inne i nøtten. Egget irriterer plantevevet og fører til økt vekst rundt det, og det er dette vevet larven lever av i starten. Noen normal nøtt blir ikke utviklet. Larven bruker rundt fire uker på utviklingen, og angrepne nøtter faller av før de ellers ville. En hunn kan infisere ca. 40 nøtter. Nøttesnutebillen er et stort problem der hasselnøtter blir dyrket kommersielt. Den kan også angripe eikenøtter.
Kirsebærsnutebillen (Furcipus rectirostris) lever på ulike arter i slekten Prunus, for eksempel kirsebær, plommer og slåpetorn. De voksne billene gnager på bladene, og larvene utvikler seg i kjernen (steinen) i frukten, og ødelegger gjerne dermed også frukten. Den kan gjøre en del skade i fruktdyrking, men er neppe av de verste skadedyrene.
Her Game
Handling
Etter at familien hennes blir økonomisk ødelagt på grunn av et søksmål av John Rutherford fra Wall Street, velger Carol Raymond å forlate Virginia for å ordne opp. Tre uker senere, etter å ha giftet seg med Bruce Armitage - den nå avdøde Rutherfords nevø og arving - forteller Carol sin far historien i et brev: Etter at hun ankom, lyktes hun med å få Armitage til å bli forelsket i henne.
Imidlertid lokket Armitages tvilling-bror, Alan Rutherford, henne til en veikro. Etter at hun drikker for mye champagne, forsøkte Rutherford - som dukket opp som Armitage - å angripe henne. Men hun oppdager snart at det var tvilling-broren som stod bak dette angrepet. Hun giftet seg deretter med Armitage.
Dra og slipp
Dra og slipp er en benevnelse som brukes innenfor informatikken om en egenskap ved enkelte grafiske brukergrensesnitt. Det er en egenskap ved musepekere, hvor brukeren velger et virtuelt objekt ved å gripe det, og dra det til et annet sted eller til et annet virtuelt objekt. Det kan brukes til å generere mange forskjellige handlinger eller til å skape ulike typer av assosiasjoner mellom to abstrakte objekter.
Dra og slipp støtte ikke innebygd i alle former for programvare, selv om teknikken er enkel å lære. Det er likevel ofte uklart for brukere at et objekt kan bli grepet og sluppet, noe som minsker brukervennligheten.
Nils Krantz
Krantz kom til Bergen i 1894 og gikk i lære hos Asor Hansen. Han var mellom 1903 og 1905 i København som elev av Laurits Tuxen. I 1920 reiste han til Frankrike og var elev hos Araujo og André Lhote i Paris.
Krantz har malt mange bilder i moderat kubistisk stil, både fra Bergen og Vestlandet. Daværende Bergen Billedgalleri, nå Kunstmuseene i Bergen, eier åtte av hans arbeider. Han dekorerte også rom i Nygårds skole med bergensmotiver.
Arkeologiåret 1823
Arkeologiåret 1823 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1823.
Pseudelasma
Pseudelasma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Lou Taylor Pucci
Lou Taylor Pucci (født 27. juli 1985) er en amerikansk skuespiller. Han er kjent for sine roller i filmer som Fifty Pills og Thumbsucker samt TV-serien Empire Falls. Pucci var med i det amerikanske punkpop-bandet Green Day sin musikkvideo «Jesus of Suburbia» der han spilte Jimmy.
Wate
Wate er en slekt av løpebiller.
Gerda Tanberg
Gerda Tanberg (født 22. september 1902, død 16. mai 1984) var en norsk motstandskvinne. Sammen med blant andre Nic Waal og barnepsykologen og barnehjemsbestyreren Nina Meyer Hasvoll reddet hun 14 jødiske barnehjemsbarn fra deportasjon høsten 1942. Natten til 26. november 1942 ble det gjennomført massearrestasjoner av jødiske kvinner og barn, som umiddelbart ble fraktet med DS Donau til Stettin og videre til Auschwitz, der de ble drept. De 14 barna ble evakuert fra barnehjemmet i Holbergsgate samme natt, rett før politiet kom for å hente dem. Tanberg holdt barna skjult i sin leilighet i Veslekroken på Ullern i Oslo. Senere ble barna evakuert til Sverige.
Norgesmesterskapet i alpint 1955
Norgesmesterskapet i alpint 1955 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert 19.-20. mars på Oppdal.
Gerda Tanberg
Filmskaperen Nina Grünfeld har laget en dokumentarfilm om redningsaksjonen. Filmen heter Ninas Barn, og Grünfeld har også forfattet en bok med samme tittel sammen med Espen Holm.
Tanberg ble i 2006 post mortem tildelt ærestittelen Righteous Among the Nations for sin heroiske redningsinnsats.
Norgesmesterskapet i alpint 1955
Utfor
Sted: Oppdal
Storslalåm
Dato: 20. mars
Sted: Oppdal
Slalåm
Dato: 20. mars
Utfor
Dato: 19. mars
Slalåm
Sted: Oppdal
Aaron Kosminski
Aaron Kosminski (født Aron Mordke Kozmiński; 11. september 1865, død 24. mars 1919) var en jødisk-polsk emigrant i England som var mistenkt i Jack the Ripper-saken. Han arbeidet som frisør i Whitechapel i East End i London, hvor en serie med drap tilskrevet seriemorderen med oppnavnet Jack the Ripper ble begått i 1888. Fra 1891 var han innlagt på et sinnssykeasyl.
Bakgrunn
Mellom 1888 og 1891 ble elleve kvinner i eller rundt Whitechapel-distriktet i East End i London funnet drept. Sakene ble knyttet sammen i politiets etterforskning, som ble kjent som «Whitechapel-mordene». Syv av ofrene hadde fått halsen skåret over, og i fire saker var likene lemlestet. Fem av tilfellene, mellom august og november 1888, viser så bemerkelsesverdige likheter at det er almen enighet at en enkelt seriemorder, kjent som Jack the Ripper, sto bak. Til tross for en omfattende politietterforskning ble drapsmannen aldri identifisert og forbrytelsene forble uløst. Året etter siste drap avslørte dokumenter at politiet hadde mistanke mot en mann som het «Aaron Kosminski».
I Polen
Aaron Kosminski ble født i Kłodawa i Kongress-Polen, da en del av Det russiske imperiet. Hans foreldre var Abram Józef Kozmiński, en skredder, og hans kone Golda født Lubnowska. Han kan ha vært ansatt ved et sykehus som frisør eller portør der en tid. Kosminski utvandret fra Polen i 1880 eller 1881, trolig med sin søsters familie. Familien bodde først en tid i Tyskland. En nevø ble født i 1880, og en niese i 1881. Det er ikke kjent nøyaktig når han forlot Polen for å reise med sine søstre, eller om han bodde i Tyskland for en tid, selv om han kan ha forlatt Polen som et resultat av pogromene i mars 1881 etter attentatet på tsar Alexander II. Mange andre jøder emigrerte av samme grunn. Familien flyttet til Storbritannia, og slo seg ned i London i 1881 eller 1882. Hans mor, som var oppført som enke, emigrerte øyensynlig ikke samtidig med familien, men sluttet seg til den i 1894. Det er ukjent om hans far døde eller forlot familien, men han klarte ikke å emigrere til Storbritannia samtidig. Det er kjent at han trolig døde før 1901, og en dødsattest fra 1887 viser at en Abram Kosminski døde i den polske byen Koło, åtte kilometer fra Grzegorzew, hjembyen til Kosminskis far.
I London
I London arbeidet Kosminski som frisør i Whitechapel, et fattig slumstrøk i Londons East End som ble hjemmet til mange jødiske flyktninger som flyktet fra økonomiske problemer i Øst-Europa og pogromene i Tsar-Russland. Men han kan ha vært der bare sporadisk. I 1881 ble det rapportert at han «hadde ikke prøvd noen form for arbeid på mange år». Han måtte muligens leve på sin søstres familier for økonomisk støtte, og har kanskje bodd hos dem.
12. juli 1890 ble Kosminski plassert i Mile End arbeidshus på grunn av sin vanvittige atferd, sammen med sin bror Woolf som godkjente innleggingen, og som selv ble innlagt tre dager senere. Den 4. februar 1891 ble han sendt tilbake til fattighuset, muligens av politiet, og 7. februar ble han overført til Colney Luke Asyl. Jacob Cohen, et vitne som var tilstede ved innleggingen, uttalte at Kosminski hadde truet hans søster med en kniv. Det er uklart om dette betød Kosminski eller Cohens søster. Kosminski forble på Colney Luke Asyl de neste tre årene før han 19. april 1894 ble innlagt på Leavesden Asyl. Journalen viser at Kosminski hadde vært syk minst siden 1885. Hans galskap tok form av hørselshallusinasjoner, en paranoid frykt for å bli matet av andre mennesker, noe som drev ham til å plukke opp og spise mat som var blitt kastet. Han nektet å vaske seg eller bade. Årsaken til hans galskap var registrert som «selvbesmittelse» som er antatt å være et penere ord for onani. Hans dårlige kosthold ser ut til å ha holdt ham i en utmagret tilstand i mange år, og hans lave vekt ble registrert i asyljournalen. I februar 1919 veide han bare 44 kg, Han døde den følgende måneden, 53 år gammel.
Mistenkt som Jack the Ripper
På tiden da mordene ble begått så politiet på ham som en mistenkt, men det var få, eller noen, bevis for å koble Aaron Kosminski til drapene. Muligens ble Kosminski forvekslet med en annen polsk jøde på samme alder som het Aron eller David Cohen (muligens med det opprinnelige navnet Nathan Kaminsky), som var en voldelig pasient på samme asyl.
I september 2014 hevdet forfatteren Russell Edwards å kunne bevise at Kosminski var skyldig ved hjelp av mitokondrie DNA-bevis fra et sjal som skal ha ligget på åstedet. Hans påstand er ikke blitt akseptert av den britiske gjenopptagelseskommisjonen, og hans metoder og funn er blitt kritisert.
Phreaking
Phreaking (fra engelsk phone og freak) er et slanguttrykk brukt for å beskrive aktiviteten til en subkultur av mennesker som studerer, eksperimenterer med, eller utforsker telekommunikasjonssystemer, for eksempel utstyr og systemer knyttet til offentlig telenett. Begrepet oppstod i 1960-årene, og på den tiden var telefonsystemene var kontrollert av spesifikke frekvenser, og man kunne ved å gjenskape de spesifikke frekvensene gjennom en fløyte eller et opptak kontrollere telefonsystemet til egen fordel, for eksempel for å ringe gratis.
Fra 1980-årene, ettersom telenett har blitt datastyrt, døde tradisjonell phreaking ut, men begrepet har siden blitt nært knyttet til hacking.
Anteuil
Anteuil er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Bavans som tilhører arrondissementet Montbéliard.
Samuel
Samuel er et mannsnavn dannet som en gresk form av det hebraiske navnet Shemuel. Det første navneleddet kan være dannet av de hebraiske ordene shemu, «har lyttet», eller sha'ul me ', «bedt av», mens det andre navneleddet er dannet av el, «Gud».
Utbredelse
Samuel har vært et vanlig navn i England siden 1500-tallet.
Samuel har i mange år vært et populært navn i USA.
I Sverige var navnet vanlig på 1800-tallet og igjen fra 2000-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Bruno (Aftenbønnen)
«Bruno», eller «Aftenbønnen» som den også blir kalt, er en dansk skillingsvise fra begynnelsen av 1800-tallet. Opprinnelsen er ukjent, men den antas å stamme fra Danmark. Den skiller seg fra de tradisjonelle skillingsvisene, med at denne omhandler dyr. Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 2 med Rigmor Brekken
Teksten
vil du ikke høre på meg du som er så sterk og stor, siden du tok mamma fra meg er alt blitt så tungt og trist, at ingen bryr seg mere om meg har du sikkert ikke visst. siden du tok mamma fra oss er han blitt så trist av seg, karen bryr seg ikke om meg, jeg er ene og forlatt, ingen ber med meg om kvelden, ingen kysser meg godnatt. kjære Gud vær glad i Bruno, skjønt han bare er en hund. Også vil jeg også be deg: du har hele himmelen full, du er så rik og har så mange, gi meg mammaen min igjen. i mitt lille sovekammer vil jeg be deg la det skje, at du henter meg til mamma i den lyse himmelen inn, vær så snill ta også Bruno, kjære beste vennen min.
Tjuremnyj romans
Tjuremnyj romans (originaltittel: Тюремный романс) er en russisk film fra 1993, regissert av Jevgenij Tatarskij.
Handling
En eldre kvinnelig etterforsker, som leder saken mot en kriminell som blant annet er involvert i økonomisk svindel, blir gradvis forelsket i denne kjeltringen. En dag bestemmer hun seg for å hjelpe kjeltringen med å flykte.
Norsk Folkemusikk- og Danselag
Norsk Folkemusikk- og Danselag (NFD) var en norsk interesseorganisasjon for å ta vare på og fremme norsk folkemusikk og -dans og å sikre utøvernes økonomiske, sosiale og kunstneriske interesser. NFD blei slått sammen med Landslaget for Spelemenn til FolkOrg i 2009.
Historikk
NFD ble stiftet i 1987 med formål å holde oppe de ubrutte folkemusikk- og bygdedanstradisjonene i Norge og å fremme norsk folkemusikk og bygdedans som fullverdige kunstformer. Laget kjenner et spesielt ansvar for å formidle disse kunstformene til et bredere publikum og stiller seg åpent for nyskaping og eksperimentering på folkemusikken sin grunn.
NFD legger vekt på å være kulturpolitisk pådriver og å fremme oppmerksomhet om folkemusikken og dansen gjennom aktiv bruk av media.
Samarbeid
For å styrke det internasjonale samarbeidet innen feltet er laget medlem av Nordisk Folkemusikkomite og European Network of Traditional Music and Dance.
NFD er initiativtager til etablering av Norsk Folkemusikkatalog – en Internett-basert utøverkatalog. Katalogen blir drevet av Norsk Folkemusikkformidling, NFDs arrangør- og formidlingsorganisasjon og er et samarbeidsprosjekt mellom NFD og Landslaget for Spelemenn (LfS). NFD samarbeider også med LfS om utvikling av Den norske Folkemusikkscena. Gjennom samarbeid i Nordisk Folkemusikkomite er Norsk Folkemusikkformidling også operatør for den norske delen av Nordisk Folkemusikkatalog.
NFD er initiativtager til etablering av Riksscene for nasjonal og internasjonal folkemusikk, joik og folkedans, en ny nasjonal institusjon for sektoren.
NFD er rettighetshaverorganisasjon i GRAMO sin utøversektor, og laget har avtale om samarbeid med MFO (Musikernes fellesorganisasjon). Laget samarbeider med seks andre organisasjoner om tiltakspakken SAMSTEMT – for å styrke folkemusikken og dansens plass i kulturpolitikken.
Ekstern evaluering
NFD ble evaluert av Georg Arnestad på oppdrag fra Norsk kulturråd i 2005. Kulturforsker Georg Arnestad gav i evalueringen NFD stor ære for å ha gitt folkemusikk en tydeligere plass på den kulturpolitiske dagsordenen og for å være den organisasjonen som sterkest har bidratt til utvikling av viktige fellestiltak innen feltet: «NFDs 18-årige historie kan på mange måtar sjåast på som ei lita organisasjonsmessig suksesshistorie. Med relativt små ressursar, hardt, målmedvite og strategisk klart retta arbeid har organisasjonen ikkje berre lykkast å stå fram som den mest profilerte organisasjonen innanfor det norske folkemusikk- og folkedansfeltet. NFD må også få ein god del av æra for dette feltet har fått ein tydelegare plass på den kulturpolitiske dagsorden. Det er dessutan eit faktum at NFD, folkemusikkens Bellona, ‘enfant terrible’, uekte barn eller kva for karakteristikk vi skal bruke, er den organisasjonen som i sterkast grad har lagt vekt på og lykkast med å få organisasjonane på felte t til å gå saman om, utvikle og delvis få realisert viktige fellestiltak.»
Vaughn Bodé
Vaughn Bodé (født 22. juli 1941 i Utica i staten New York i USA, død 18. juli 1975 i San Francisco) var amerikansk kunstner som var involvert med undergrunnstegneserier, grafisk design og graffiti. Han var blant de aller første som skapte og definerte hva en undergrunnstegneserie. Bodé var preget av både graffiti og popart, og uttrykte seg i en myk, ikkelinjær strek. Hans serier var surrealistiske og med et psykedelisk preg, mest kjent er figuren «Cheech Wizard» og svulstige og vellystig kvinner. Vaughn Bodé var eksentrisk og på begynnelsen av 1970-tallet drev han med flere eksperimenter, og som David Bowie drev han gjenskapte seg selv til et androgynt uttrykk. Han har etter sin død i 1975, kun 33 år gammel, blitt beæret med en rekke priser, blant annet ble han introdusert til Will Eisner Award Hall of Fame i 2006. Hans sønn Mark Bodé (født 1963) er både en selvstendig kunstner og har fulgt i sin fars fotspor, og blant annet fullført en del av farens uferdige verker.
Liv og karriere
Bodés far var poeten Ken Bodé som utviklet alkoholisme, og det var moren som forsørget familien. I henhold til seg selv trakk Bodé seg tilbake til en fantasiverden som han selv skapte med sine tegninger. Han hadde en kort innhopp i den amerikanske hæren, men ble oppgitt av medisinske grunner i 1958 og begynte på Syracuse University fra hvor han tok graden Bachelor of Fine Arts med utmerkelser tidlig på 1960-tallet.
Allerede mens han var ved Syracuse utga han sine første serier i studentavisen, Daily Orange, og bidro med illustrasjoner i skolens litterære magasin Vintage. Særlig hans omslag for Vintage #3 er preget av hans framtidige verk: Firfisler, yppige og brystfagre kvinner, bruk heftige og rike farger og med en ramme som tjente som en del av formen.
I 1961 giftet han seg med barndomskjæresten Barbara, og to år senere ble deres sønn Mark Bodé født. Ekteskapet varte i ti år før de ble vennskapelig skilt. Hans første år som utøvende ble tilbrakt innenfor reklame. I 1963 utga han et hefte med egne til i et lite opplag kalt Das Kämpf som til tross for sin beskjedenhet i opplag og betydning er blitt vurdert som et av de aller første undergrunnstegneserier. I 1965 ble et undergrunnsmagasin i New York kalt East Village Other opprettet, og som han sendte tegninger til. Bladet trykte også de tidlige verkene til blant annet Robert Crumb og Spain Rodriguez. I 1968 flyttet Bodé til Manhattan og ble en del av tegneseriemiljøet i New York.
Da han fikk høre fra Trina Robbins at hans serier ble latterliggjort av redaksjonen dro han selv ned for å konfrontere de ansvarlige. Dette resulterte i 1969 i et eget tegneseriehefte kalt Gothic Blimp Works som var hans egen skapelse og som han redigerte. Det var en tabloid med en del fargetrykk, markedsført som «det første søndagsundergrunnstegneserie-avis». Det henspilte på at i USA var det en tradisjon med et større tegneseriebilag i søndagsavisene. Bodé var redaktør for de to første av de i alt åtte utgaver med serier av Bodé og en rekke kjente navn som Art Spiegelman, Joel Beck, Roger Brand, Crumb, Jay Lynch og andre.
For Bodé tjente bladet som katalysator for hans tegneserie «Deadbone» som kom til å gå i magasinet Cavalier og hans kanskje mest kjente figur «Cheech Wizard» som kom til å gå i National Lampoon. Sistnevnte var en trollmann bestående av stor gul hatt som var dekket av svarte og røde stjerner. Hatten var så stor at den dekket hele kroppen. Det eneste som blir sett av trollmannen selv er to store røde føtter som stikker ut. Han er vanligvis avbildet uten armer. Det er aldri blitt avslørt hvordan trollmannen ser ut under hatten eller hvilket vesen han er. Hans skal kanskje forstås som en psykisk tilstand. Cheech Wizard er stadig på jakt etter en god fest, kalde øl og varme kvinner. Andre figurer som han møtte ble som regel belønnet med et raskt spark skrittet.
I en tidlig tegneserie, «Captured by Morton Frog», 1967, tok trollmannen hatten av for en politimann, en prest og en politiker. Hånden holder hatten av kroppen, men ansiktet er skjult av en snakkeboble. De tre som ser ansiktet hans stivner i en katalepsisk tilstand for alltid, og mens trollmann går videre med hatten på igjen slår han fast at «deres primitiv hjerner kan ikke akseptere sannheten.» I en senere serie, «Who is C.W.?» (1974), insisterer en av trollmannens kjærester at hun vil se hans sanne ansikt. Han hevder at hun vil øyeblikkelig død eller bli sinnssyk. Etter å ha fått henne til å signere en kontrakt som friga ham juridisk ansvar tar han av seg hatten. Serien avslutter brått hvor trollmannen sier «Okei! Her går det, men jeg vedder på at du blir blind!» Den neste ruten er helt blank (hvit).
En science-fiction-serie fra etter katastrofen kalt «Cobalt 60» etter seriens antihelt av samme navn. Han vandrer rundt i et ødelagt område etter en kjernefysisk katastrofe i søkingen etter å hevne mordet på sine foreldre. En annen av Bodés figurer er den før nevnte «Deadbone» som er eventyrene til beboerne på et enslig fjell en milliard år tilbake i tid. En tredje serie er «War Lizards», krigsfislene, som betrakter Vietnamkrigen med den fiendtlighet som reflekterte periodens motkultur. Den er fortalt med menneskelignende firfisler istedenfor menneskefigurer.
Tegneseriekonsert
Mot slutten av sitt liv turnerte Vaughn Bodé med et show som han kalte Cartoon Concert, «Tegneseriekonsert», som besto at han ga stemme til sine figurer mens de ble presentert på en skjerm bak ham med en lysbildefremviser. De første av disse ble presentert på Phil Seulings seriekonferanse i juli 1972 ved New Yorks Comic Con. Ved å se publikums positive reaksjon ble han signert av Bantam Lecture Company som førte til at han debuterte ved Bowling Green State University i Ohio. Han hadde sin framføring ved flere konferanser som kulminerte med et show i Louvre i Paris. På denne tiden ble hans karriere administrert av David Ferguson.
Innflytelse og stil
Bodés linjer og runder former var tilpasset sprayteknikken, det sensuelle sciencefiction-innholdet som også hadde en morbid undertone, provoserende og frekt i en samtidig bortimot nusselig utførelse, og er selv i dag blitt i hyllet og benyttet som graffitimalerier verden over. Felles tema i Bodés verker omfattet hans øglelignende vesener som var stedfortredere for mennesker, skjønt hans kvinnelige figurer hadde alle menneskelige trekk. Han benyttet urbane dialekter og sleng, og som mange andre undergrunnstegneserier gjenspeilte hans serier og illustrasjoner mange aspekter av motkulturen som seksuelle eksperimenter, bruk av narkotika og et generelt avslappet forhold til sosiale tabuer. Han var svært produktiv og illustrerte 11 barnebøker og 45 tidsskrifter samt bokomslag.
Bodé var en venn av animatøren Ralph Bakshi og advarte ham mot å arbeide sammen med Robert Crumb på tegneseriefilmen Fritz the Cat, basert på en serie av Crumb. Crumb og Bakshi ble uvenner, og Crumb nektet å bli kreditert i filmens rulletekster. Bodé selv har blitt kreditert som hadde en visuell innflytelse på Bakshis andre filmer som Wizards og The Lord of the Rings.
Hans sønn Mark Bodé, som håndterer farens etterlatte verker, er selv kunstner og tegneserietegner, ofte i forlengelsen av farens stil. Mark Bodé har fullført et av sin fars ufullførte verker, The Lizard of Oz, med Cheech Wizard ytterligere en gang.
Seksualitet og død
På 1970-tallet gikk Vaughn Bodé gjennom en seksuell nyorientering, og han begynte å eksperimentere med ulike former for utløp som blant annet bondage for sin seksualitet og åndelighet. Han framsto etter hvert som androgyn skikkelse med negllakk og sminke, og skal ha grublet på kjønnsskifte, men var redd det vil endre hans kreativitet og libido. Denne orienteringen er presentert i to selvbiografiske verker, Confessions of a Cartoon Gooroo og Schizophrenia. Førstnevnte er et essay skrevet i et språk påvirket av motsetninger som James Joyce og Walt Kelly, og sistnevnte er en tegneserie i farger hvor han lar seg selv stå på månen i kvinnelignende klesdrakt (kjole, strømper, sminke) og diskuterer at han har kommet overens med sin egen seksualitet, og anklager moren for å ha gjort ham til en transvestitt.
Den 18. juli 1975 eksperimenterte han med å presse grensene ytterligere. Han drev på med asfyxiofili, en seksuell handling hvor man frambringer oksygenmangel i hjernen ved selvkvelning i den hensikt å øke seksuell opplevelse mens man masturberer. Han hadde gjort dette tidligere, men denne gangen løsnet ikke løkken om halsen og han kvelte seg selv til han døde. Mark Bodés nettside sier i korthet at han døde «i San Francisco i et mystisk eksperiment som gikk galt». I hans siste ord til hans sønn skal ha vært «Mark, jeg har sett gud fire ganger, og jeg kommer til å se ham igjen snart.»
Bodé etterlot seg et bibliotek av skissebøker, journaler, ferdige og uferdige verker, malerier, og tegneserier. Det meste av hans kunst har siden blitt utgitt i en rekke samlinger, hovedsakelig av forlaget Fantagraphics. Han ble beæret med Hugo-prisen i 1969, og fikk prisen The Yellow Kid i Italia i 1974. I 2006 ble han introdusert til Will Eisner Award Hall of Fame.
Nyopptrykk av samlede verker
Serier, tegninger, og skisser har blitt samlet og utgitt av forlaget Fantagraphics, og utgjør følgende foreløpige bind:
Bernart de Ventadorn
Ventadorns mer enn 40 kjærlighetsdikt er blitt stående som noe av det mest typiske innen den sørfranske trubadurlyrikken, og de ble beundra både av de nordfranske trouvèrene og de tyske minnesangerne.
Liv
Det finnes få sikre kilder om Bernarts liv – det meste av det vi vet om han stammer fra hans egne tekster. Han lærte trubadurkunsten av sin herre, Eble III av Ventadorn, og de første sangene dikta han til Ebles hustru, Marguerite de Turenne. Etter å ha forelska seg i henne ble han tvunget til å ta ut på vandring. Han fulgte med Eleonora av Akvitania til England, og hadde tilhold ved Plantagenet-hoffet. Seinere vendte han tilbake til Frankrike, der han en stund var i tjeneste hos grev Raymond V av Toulouse. På sine eldre dager gikk han i kloster i Dordogne, og døde der.
Saillant-demningen
Saillant-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen er en betong buedam, og leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget. Reservoaret som demems opp er på bare 7 hektar (0,07 km²)..
Anlegget ligger i kommunen Voutezac, vest i departementet Corrèze, helt øst i Limousin-regionen.
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:
Det er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.
Cross River
Cross River er en av Nigerias 36 delstater. Den ligger sørøst i landet ved Biafrabukta og ble grunnlagt i 1967, tidligere var den en del av Eastern Regionen og i perioden 1967 til 1976 het den South-Eastern State. I 1987 ble området som ble til delstaten Akwa Ibom utskilt. Delstaten er oppkalt etter elven Cross. Delstatens administrasjonssenter ligger i byen Calabar.
Hans-Jürgen Papier
Hans-Jürgen Papier (født 6. juli 1943 i Berlin) er en tysk jurist. Fra april 2002 til 16. mars 2010 var han president for Bundesverfassungsgericht.
Liv
Papiers familie er trolig av fransk hugenottisk opprinnelse. Han tok den første juridiske statseksamen i 1967, og i 1970 tok han doktorgraden ved Freie Universität Berlin med avhandlingen Die Forderungsverletzung im öffentlichen Recht. Tre år senere ble han habilitert med avhandlingen Die finanzrechtlichen Gesetzesvorbehalte und das grundgesetzliche Demokratieprinzip: zugleich ein Beitrag zur Lehre von den Rechtsformen der Grundrechtseingriffe. Han ble professor i statsrett ved Universität Bielefeld i 1974. I Bielefeld deltok han også i grunnleggelsen av, og ble første bestyrer for, instittuttet for miljørett. Papier arbeidet ved universitetet i Bielefeld frem til 1992, da han ble utnevnt til professor i tysk og bayersk stats- og forfatningsrett samt offentlig sosialrett ved Ludwig-Maximilians-Universität i München. Fra 1977 til 1987 var han også ansatt i annenstilling som dommer ved Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen.
Ved siden av sin akademiske virksomhet var Papier fra 1991 til 1998 også formann for kommisjonen som gjennomgikk formuene til partier og masseorganisasjoner i det tidligere DDR. Fra 1996 til 1998 var han nestformann for den bayerske legeforeningens etikkutvalg.
I februar 1998 ble Papier, som er medlem av CSU, utnevnt til dommer i den tyske forfatningsdomstolen. I 2002 etterfulgte han Jutta Limbach som domstolens president.
Officine Panerai
Officine Panerai er en italiensk klokkeprodusent grunnlagt i 1860 i Firenze, av Giovanni Panerai (1825–1897). Klokkeprodusenten er idag først og fremst kjent for sine dykkerinspirerte armbåndsur – da særlig Luminor-modellene med den karakteristiske patenterte kronelåsen.
Snug-piercing
Snug-piercing er en øre-piercing, der piercingen går gjennom anti-helixen i det ytre øret, den går altså ikke gjennom kanten på ytterøret.
Officine Panerai
Officine Panerai er idag lokalisert i Sveits, i regionen Neuchâtel – en region med lange tradisjoner innen urmakeryrket. Selskapet eies av Compagnie Financière Richemont SA, et sveitsisk konsern med fokus på luksusvarer.
Snug-piercing
Behandling
Snug-piercingen er spesiell smertefull og vanskerlig å få grodd til. Det er fordi nålen må igjennom et tykt lag med vev. For å få raskere grotid bør man sette inn en rett barbell eller en krummet barbell, og ikke en ballukkingsring før piercingen har helt grodd til. Men til og med etter at ballukkingsringen er satt inn kan det føre til hevelser, smerte og piercingmigrasjon.
Officine Panerai
Historie
Officine Panerai ble grunnlagt i 1860 av Giovanni Panerai. Selskapet produserer instrumenter til marine formål. Mot 1900-tallet overtar hans barnebarn Guido Panerai (1873–1934) familiebedriften, og videreutvikler selskapet. Han fokuserer særlig på høy presisjon i sine instrumenter, noe selskapet blir belønnet for i form av å bli valgt til offisiell leverandør av dykkerinstrumenter til den kongelige italienske marinen, Regia Marina.
Snug-piercing
Historie
Piercingen fikk navnet sitt av Caitlin Theobald på midten av 1990-tallet etter et klesmerke fra company Snug Industries eid av hennes kjæreste.
Officine Panerai
Kommersialisering
Frem til 1995 var Panerai et relativt ukjent merke i klokkeverdenen. Dette endret seg i 1995, da skuespilleren Sylvester Stallone kjøpte et Panerai-ur i Roma i forbindelse med innspillingen av filmen Daylight – noe som førte til at klokkenprodusenten ble bedre kjent.
I 1997 ble Officine Panerai kjøpt av den sveitsiske Richemont-gruppen.
Asiatouren i landeveissykling 2009–10
Asiatouren i landeveissykling 2009–10 var den 6. sesongen av UCI Asia Tour. Sesongen startet med Milad De Nour Tour i Iran den 5. oktober 2009 og ble avsluttet med Tour de Hokkaido i Japan den 20. september 2010.
Officine Panerai
Tidslinje for selskapets utvikling
1860: Giovanni Panerai åpner sin første klokkebutikk i Firenze, og han oppretter innen kort tid kontakt med de eldste og mest prestisjefulle sveitsiske klokkeprodusentene.
1864-70: I løpet av denne perioden blir selskapet Guido Panerai & Figlio grunnlagt i Firenze. Selskapet utvikler seg til å kunne levere mekanisk utstyr av svært høy kvalitet, og velges som offisiell leverandør til den italienske marinen. Dette selskapet utvikler seg til å bli dagens Officine Panerai.
1900: Selskapet etablerer seg ikke bare som klokkeforhandler, men også som leverandør av reservedeler, og verktøy til finmekanikk – samt som klokkereparatør. Det blir også Firenzes første urmakerskole.
1913: Selskapet utvikler en vid linje av presisjonsinstrumenter for den italienske marinen. Det spesielle ved disse instrumentene, er at de kan brukes selv i totalt mørke ved hjelp av det patenterte stoffet Radiomir, senere patentert av Guido Panerai i 1915.
1935: Officine Panerai utvider samarbeidet sitt med den italienske marinen, og leverer stoppeklokker spesielt utviklet for militære formål.
1938: Den første militære dykkerklokken i historien blir laget – Panerai Radiomir, som benytter seg av et Rolex urverk.
1940-årene: Panerai produserer sitt første Luminor-ur. Urverket introduserer den tidligere omtalte patenterte kronelåsen.
1943: Utviklingen av Panerais Mare Nostrum-kronograf. Uret er tiltenkt offiserer, men modellen forblir på prototypestadiet.
1956: Panerai utvikler og leverer en spesiell utgave av Radiomir for den egyptiske marinen. Urene skiller seg ut ved å ha roterende bezel.
1980: Panerai utvikler en prototype for et dykkerur i titan, som skal kunne håndtere trykk tilsvarende havdyp på 1000 meter.
1993: Selskapet lanserer et nummerert og begrenset opplag av klokker, som for første gang er tiltenkt et kommersielt market: Luminor, Luminor Marina, og Mare Nostrum.
1995: Etter forespørsel fra skuespilleren Sylvester Stallone produserer Panerai en svært begrenset serie av klokker, kalt Slytech. Klokkene har skuespillerens signatur inngravert på baksiden.
1997: Officine Panerai kjøpes opp av den sveitsiske Richemont-gruppen.
1998: Officine Panerai lanseres på det internasjonale markedet som en produsent av høykvalitets sportsur.
2001: Selskapets offisielle butikk åpnes i Firenze, i selskapets originale lokaler fra 1860.
2002: Manufacture Panerai – selskapets fabrikk – åpnes i Neuchâtel, Sveits i september. Samtidig åpner merkets andre butikk i Hongkong.
2003: Selskapet åpner sin tredje butikk i Portofino, Italia.
2004: Luminor Submersible 2500m vinner Sports Watch of the Year-prisen ved Grand Prix d'Horlogerie i Genève.
2005: Selskapet åpner butikker i Los Angeles, og Shanghai. Selskapets første urverk som er produsert i sin helhet av Officine Panerai ved fabrikken i Neuchâtel, lanseres. Urverket døpes P.2002.
2006: Panerai introduserer sin Manifattura Collection. Denne kolleksjonen benytter seg kun av urverk produsert i sin helhet av Panerai. De følger Panerais uttalte standarder; robusthet, høy teknisk kvalitet og et unikt, distinkt estetisk inntrykk.
Her Heritage
Her Heritage er en britisk stumfilm fra 1919, regissert av Bannister Merwin.
Handling
En kunstner hjelper en kvinne som utgir seg for å være hushjelp, for å stjele brev hun har skrevet - men som nå blir brukt av hennes fetter som forsøker å utpresse henne.
Ekstremværet Yngve
Ekstremværet Yngve var et ekstremvær som rammet Nord-Helgeland, Saltfjellet, Salten, Lofoten og deler av Troms natten til og morgenen den 31. desember 2008.
Mongolia under Sommer-OL 1988
Mongolia under Sommer-OL 1988. Tjueåtte sportsutøvere fra Mongolia deltok i fem sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var sjette gangen som Mongolia deltok i et sommer-OL. De kom på delt 46.-plass med en bronsemedalje.
Ekstremværet Yngve
Stormhistorie
Et lavtrykk sørøst for Jan Mayen utviklet seg etterhvert til å bli et større stormsenter, og flyttet seg videre i retning mot Nordland og Nord-Helgeland, Saltfjellet, Salten og Lofoten.
Vervarslinga for Nord-Norge meldte at Myken fyr ytterst på Helgelandskysten hadde målt vindstyrke orkan, med over 33 m/s vind i en periode på over ti minutter. Det ble også meldt om full storm i Bodø, sterk storm i områdene ved Røst og flere steder på Helgelandskysten. På Helligvær ble det målt orkankast med vindstyrke på 38 m/s.
Ved 08-tiden på morgenen den 31. desember løyet vinden av og stormen ble avløst av sterk kuling fra nord og nordvest.
Forberedelser og skader
Den norske værtjenesten Meteorologisk institutt sendte klokken 17.05 den 30. desember 2008 ut et ekstremværvarsel og navnga lavtrykket Yngve.