cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cyclocephala sanguinicollis
Cyclocephala sanguinicollis er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Barka (Oman)
Byen har satset på turisme, blant annet gjennom byggingen av flere større feriesteder. Festningen i Barka huser i dag det omanske forsvarsmuseet.
Gasskraftverket AES Barka i Barka står for en betydelig del av Omans kraftforsyning.
Menesia
Menesia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
La Flor de la Isabela
La Flor de la Isabela (Isabelas blomst) er en filippinsk sigarprodusent. Dette er Asias eldste sigarprodusent, etablert i 1881 undre navnet "Compania General de Tabacos de Filipinas".
Menesia
Utseende
Middelsstore, sylindriske trebukker, denne slekten er ganske variabel i fargen. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er forholdsvis lite, sylindrisk, mye smalere enn dekkvingene, som er parallellsidige med markerte "skuldre".
Engnellik
Engnellik (Dianthus deltoides) er en flerårig, spinkel plante i nellikslekten i nellikfamilien. Planten blir 10–20 cm høy, og de lyserosa eller lyst purpurrøde blomstene har 5, litt tannete eller flikete kronblader. Det er fem pollenbærere med litt mørke pollen.
Menesia
Utbredelse
Det lever to arter i det sørlige Europa, de øvrige er asiatiske, de fleste i Sørøst-Asia øst til Molukkene.
Cyclocephala sanguinicollis
Utseende
En nokså liten (ca. 12-14 millimeter), avlang, blank, brunlig hornbille. Hode, pronotum og bein er brunrøde, dekkvingene gulbrune. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har litt forstørrede forføtter. Oversiden er middels fint punktert.
Levevis
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Mexico i nord til Brasil i sør.
Engnellik
Stengelen er kort med noen få uanselige, motsatt stilte blad som sitter tett inntil stilken. Blomsten kan på litt avstand se bladløs ut. Kan tidvis minne om et straks gress, men de rosa eller lyst purpurrøde, tannete blomstene er karakteristiske.
Engnellik lukker blomstene om natten og ved overskyet vær. Den trives i tørre gressletter, enger og i beitemark eller kulturlandskap hvor ikke høyere arter overskygger den. Den vokser nord til Nord-Trøndelag, men er mest vanlig på Østlandet. Høyeste biotop i Norge er 1 000 moh.
Engnellik og engtjæreblom
Engnellik og engtjæreblom har begge rosa blomster, og kan være vanskelige å skille fra hverandre ute i felten. Men forskjellene er egentlig betydelige, ikke minst at engtjæreblom har blomsterklaser mens blomsten til engnellik står ensom på stilken.
Her er de viktigste kjennetegnene:
La Flor de la Isabela
Historie
Filippinenes sigarproduksjon strekker seg tilbake til 1600-tallet da den spanske gallionen "San Clemente" brakte med seg ca. 6 kg med cubansk tobakkfrø. Spanske misjonærer startet produksjonen av tobakk i Cagayan-dalen nord for Manila i provinsen Isabela.
Strängnäs
Strängnäs er en by i Södermanlands län i landskapet Södermanland i Sverige. Den er Strängnäs kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 12 856 innbyggere.
Byen ligger ved innsjøen Mälaren mellom Södertälje og Eskilstuna.
Trosa
Trosa er en by i Södermanlands län i landskapet Södermanland i Sverige. Den er Trosa kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 5 027 innbyggere.
Byen ligger mellom Södertälje og Nyköping der Trosaån renner ut i Østersjøen.
Eskilstuna
Eskilstuna er en by i Södermanlands län i landskapet Södermanland i Sverige. Den er Eskilstuna kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 64 679 innbyggere. Eskilstuna fikk bystatus i 1659.
Industri
I 1832 stiftet Johan Theofron Munktell Eskilstunas Mekaniska Werkstad, som i 1879 ble gjort om til et aksjeselskap med firmanavnet Munktells Mekaniska Verkstads Aktiebolag. Etter fusjoner skiftet det i 1932 navn til AB Bolinder Munktell, og i 1950 til Volvo BM.
Money Magic
Money Magic er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Wolbert.
Handling
Bertha Gilman, som hjelper moren sin med å drive et lite hotell, blir kurtisert av gambler og saloon-eier Marshall Haney. Hun lover å gifte seg med ham, hvis han går med på å slutte med gambling og heller leve av inntekten på 100 000 dollar som han mottar årlig fra gruver som han har skaffet seg seg på ærlig vis. En gruve-arbeider skyter Haney, men Haney og Bertha gifter seg, og hun pleier skadene hans. De flytter snart til Colorado Springs, hvor de kjøper seg et praktfullt hjem.
Senere møtes Bertha og Ben Fordyce, en hederlig ung mann, som allerede er forlovet med Alice Heath. Ben og Bertha blir veldig knyttet til hverandre. Begge forblir imidlertid lojale mot deres egne ektefeller. Men Berthas lengsel etter Ben blir snart nesten uutholdelig. Ektemannen hennes bemerker hennes dystre tilstand, og kort tid før Haney dør støtter han at Bertha burde bli sammen med Ben.
1881 (sigar)
1881 er et filippinsk sigarmerke produsert av La Flor de la Isabela. Sigaren ble laget til hundreårsjubileet til firmaet i 1981. Den er den mest solgte sigaren i Filippinene. I en vurdering i tidsskriftet Cigar Aficionado fikk sigaren 89 poeng av 100 mulige. 1881-sigarene er fra mild til medium i fyldighet.
Innlegget er brasiliansk, ombladet filippinsk og dekkbladet er Java.
Thale
Thale er en norsk film fra 2012, skrevet og regissert av Aleksander Nordaas og med Silje Reinåmo i hovedrollen.
Handling
To åstedsvaskere i en hytte oppdager en skjult inngang til en kjeller som skjuler en hemmelighet.
Produksjon
Thale ble produsert på et svært lavt budsjett, med Nordaas som både klipper, fotograf og scenograf i tillegg til manus og regi. Flere av settene ble bygget i hans fars kjeller. Nordaas publiserte et klipp på YouTube hvor han forteller om prosessen
Respons, festivaler og priser
Thale var plukket ut til å avslutte Bergen Filmfest 9. februar 2012. Derved fikk filmen sin verdenspremiere i Bergen. Filmen hadde 19,187 besøkende på norske kinoer. Thale fikk en større respons internasjonalt enn i Norge. Filmen er solgt til omtrent 50 land, og ble blant annet tatt inn i Vanguard-programmet under Toronto International Film Festival. . Senere vant filmen publikumsprisen under Fantasporto, Beste Film under Méliès d'Argent / Espoo Ciné. og Beste Manus under International Film Awards Berlin
Wired omtalte filmen etter den internasjonale premieren under SXSW, og Variety ga filmen blandet omtale. Empire mente at filmen var «nydelig enigmatisk og uhyggelig». og Ain't It Cool News sa den var «en virkelig unik og fantastisk film».
I 2012 var Thale den mest sette norske filmtraileren noensinne.
Oppfølger
En oppfølger til Thale var planlagt i 2013. Den skulle bli produsert av Epic Pictures Group og Yesbox Productions med Nordaas som manusforfatter og regissør.
Dammam
Dammam (arabisk: الدمام‎) er en by i det østlige Saudi-Arabia. Den ligger langs kysten av Persiabukta og er administrasjonssenter og største by i provinsen Ash Sharqiyah. Dammam utgjør sammen med Dhahran og Khobar et storbyområde med mer enn 2,5 millioner innbyggere.
Siden Ash Sharqiyah-provinsen har størstedelen av Saudi-Arabias oljeproduksjon er Dammam et viktig kommersielt senter med en av Saudi-Arabias travelste havner. Kong Fahd internasjonale lufthavn, Saudi-Arabias største lufthavn, ligger rundt 25 kilometer nordvest for Dammam. Dammam er forbunnet med den saudiarabiske hovedstaden med jernbanelinjen Dammam-Riyadhbanen.
Tabacalera (sigar)
Tabacalera er et filippinsk sigarmerke produsert av La Flor de la Isabela. De kommer i fire forskjellige størrelser. Tabacalera er Filippinenes eldste sigarmerke. Dette er La Flor de La Isabelas prestisjemerke.
Tor Håkon Jackson Inderberg
Tor Håkon Jackson Inderberg (født 1977) er norsk statsviter og seniorforsker ved Fridtjof Nansens Institutt på Polhøgda, Lysaker. Etter en kort periode som konduktør i NSB tok han en bachelorgrad ved Høgskolen i Innlandet, en mastergrad ved NTNU (2007) og en PhD ved statsvitenskapelig institutt på Universitetet i Oslo. Jackson Inderberg har vært ansatt ved Fridtjof Nansens Institutt siden 2007, men har også hatt flere opphold som gjesteforsker ved Centre for Sustainability (CSAFE) ved University of Otago i New Zealand.
Jackson Inderberg har i sin forskning særlig vært opptatt av energisystemer, kraftpolitikk og klimapolitikk. Han disputerte på sin doktorgrad om klimatilpasning i den norske og svenske kraftsektoren i 2012, og har senere publisert en rekke artikler om politisk innflytelse og beslutninger knyttet til omstilling av kraftsystemet, kvotehandel, klimalover, støttesystemer for fornybar energi, desentralisert kraftproduksjon og konsesjonssystemet for vindkraft.
Jackson Inderberg var visepresident i Norges padleforbund fra 2013 til 2018.
Alhambra (sigar)
Alhambra er et filippinsk sigarmerke produsert av La Flor de la Isabela.
Johan Elsmo
Johan Elsmo  (født 29. september 1890 i Jømna, død 28. august 1971 i Elverum) var en norsk musiker og norgesmester i torader.
Espoon Suunta
Klubben ble stiftet i 1988. De vant ungdomsstafetten under Tiomila i 2018.
Johan Elsmo
Bakgrunn
Johan Elsmo var en av drivkraftene innenfor norsk trekkspillhistorie. Han ble i 1911 kåret til Norgesmester i torader. Han samarbeidet med den kjente komponisten og musikeren Severin Jevnager fra samme sted. Han hadde 130 innspillinger i studio for The Gramophone Company, Odeon, Pathé og Polyphon. Han hadde innspilling for The Gramophone Company med gammel norsk rehinlender frem til 1927. De hadde flere opptredener både i Sverige og Norge.
Espoon Suunta
Meritter
Tiomila, ungdomsstafetten (1) :
Johan Elsmo
Historie
Johan Elsmo hadde flere lærlinger i sin virksomhet. Blant de var Ottar E. Akre.
Aléria
Aléria (gresk Ἀλαλίη, Alaliē og latin Aleria) er en kommune i det franske departementet Haute-Corse på Korsika. Det omfatter det punkt som ligger lengst øst i Frankrike.
Administrasjon
Aléria deler kantonen Moïta-Verde med 13 andre kommuner: Moïta, Ampriani, Campi, Canale-di-Verde, Chiatra, Linguizzetta, Matra, Pianello, Pietra-di-Verde, Tallone, Tox, Zalana og Zuani.
Geografi
Aléria er 70 kilometer sør for Bastia på motorvegen Route N198 i midten av Plaine Orientale, også kalt for Plaine d'Aléria, den østmidtre kystsletten som er vendt mot Italia. Den omfatter en rekke landsbyer og monumenter. Det meste av øyas øvrige områder er fjell.
Den østlige kystlinjen er delt av en rekke innsjøer, skjønt ikke alle, som renner ut i Tyrrenhavet, levningene av et antikt system av laguner bak strandsperringer. Korsikanerne viser til dem som Étang, «basseng», skjønt de fleste er større enn noe vanlig basseng. Sumpland er også omfattende på kysten noe som har ført til at de fleste byene ble bygget inne i landet. Malaria har historisk sett vært et problem i nærheten av sumpene på østlige Korsika. Strandsperringene er i dag attraktive for rekreasjon.
Elven Tavignano går inn i kommunen fra nordvest og ender i Tyrrenhavet. Dets landområder omfatter et delta, sumper i sør og den uforbundete étang de Diane i nord. I vest er étang de Terre Rosse en innsjø og et reservoar benyttet for å irrigere sletten.
Korsika hadde en stedegen befolkning i neolittisk tid og i bronsealderen, men østkysten ble etterhvert kolonisert og befolket av en rekke sjømakter: grekerne, etruskerne, karthagere, og endelig romere. De bygget alle på en étang som de benyttet som havn. Alaliē (jonisk dialekt) ble plassert mellom den sørlige enden av den 3,5 km lange Ētang de Diane og elven Tavignanu (i antikken kalt for Rhotanos), delvis i innlandet, men kontrollerte hele området, inkludert munningen av elven. Stedet er delvis okkupert av landsbyen Cateraggio (korsikansk U Cateraghju) ved korsveien mellom vegene N200 og N198. N200 følger Vallé du Tavignano inn i innlandsfjellene til Corte.
Da etruskerne overtok området etter at grekerne ble tvunget til å oppgi det bosatte de seg lengre sør langs N198 i nabolaget til landsbyen Aléria, i dag hovedsakelig et arkeologisk sted på andre siden av elven fra Cateraggio hvor besøkende og akademikere er innkvartert. Fortsatt sør for dette lå den etruskiske nekropolis, i dag Casabianda. Aléria har sitt navn fra den romerske byen som ble plassert der etter at etruskerne var blitt beseiret.
Hele distriktet er imidlertid langt videre ved å følge den korsikanske skikk med å omfatte en del fjell og del strender i hvert distrikt. Den omfatter jordbrukslandene i Teppe Rosse i vest, hele Étang de Diane og Plage de Padulone 3 km øst for Cateraggio, en tidligere strandsperring. Siden 1975 har en rekke lover skapt naturreservatet Casabianda-Aléria på 1 748 hektar mellom munningen av Tavignanu og Étang d'Urbinu som 5 km i sør.
Reservatet i sør var i begynnelsen tatt fra eiendommene til fengselet Casabianda i 1951. Dette ble opprettet i 1880 i et da ugjestmildt og befolkningstomt område som myndighetene håpet at fangene kunne gjøre om til jordbruksjord. Det omfattet over 1800 hektar, men på grunn av høy dødelighet feilet jordbrukseksperimentet.
Økonomi
L'étang de Diane består av 600 hektar; i det omfatter île des Pêcheurs («Fiskerens øy») en stor hang av østersskjell som har hopet seg opp siden romersk tid da skalldyr og saltet østers ble eksportert til Roma. Et selskap har gjenopptatt med suksess produksjonen av bløtdyr av ulike slag ved étang. Resten av kommunen kultiverer vin på 408 hektar, men også sitrusfrukter. Det er sted for naturister ved Riva Bella.
Arkeologi
Flere hundre arkeologiske steder på Korsika tilbyr et innblikk til en øy som har vært bosatt sammenhengende siden rundt 6500 f.Kr. og har aldri vært isolert. Om en befolkning kunne komme til Korsika kunne den opprettholde kontakter og spesielt handel med andre steder i Middelhavet. Den stedegne og innfødte befolkningen på Korsika kan derfor ha kommet fra en hvilken som helst sted til de korsikanske kystene. De ulike arkeologiske museene på øya oppbevarer et stort utvalg av kulturgjenstander fra neolittisk tid, kobberalderen, bronsealderen og jernalderen. Kun i jernalderen, fra rundt år 700 f.Kr., har det vært mulig for historikerne å skille mellom de stedegne og innfødte befolkningen fra tidligere befolkninger og til nyere innvandrere.
Selv om det ikke var noen urban befolkning fra tiden før den greske kolonien er det høyst usannsynlig at Aléria var ubebodd. Et tilfeldig funnsted av en søppeldynge fra oldtiden ble gjort på et sted kalt for Terrina omtrent 2 km fra Étang de Diane og som har gitt en del informasjon om befolkningen som var her i tiden fra før romerne. Dyngen ble utgravd i tiden 1975–1981 hvor det ble funnet fire nivåer og stedet ble navngitt etter det nivået som ble antatt å være den mest betydningsfulle, «Terrina IV».
«Terrina IV» omfatter midt-neolittisk kultur som i dominerende grad hadde kyr og griser, i kontrast til resten av øya som holdt seg hovedsakelig med geiter og sauer og sådde mer korn. Kobberalderen, omtrentlig 3500-3000 f.Kr. kom i en enkel og grei overgang. Befolkningen på stedet produserte arsenikkholdig kobber og kobbervarer, imidlertid har en egenartet sylindersk smeltedigel blitt avdekket helt ut til hele Egeerhavet og i Levanten, og vinduet ender der
Den synlige oldtidsbeboelsen ved Aléria går tilbake til jernalderen og er i overensstemmelse med historien. Selv om ruiner på høydedrag ble bemerket av Prosper Mérimée i 1839 ble de ikke utforsket før 1955 av Jean Jehass og Jean-Paul Boucher. I 1958 hadde forskerne avdekket et forum i den romerske byen Aleria, først bosatt i løpet av det første 100-tallet e.Kr.
En førromersk, etruskisk nekropolis ble deretter oppdaget 500 meter lenger sør (i Casabianda) som inneholdt mer enn 200 graver. Den ble utgravd i 1960–1981. Nekropols ble brukt i tiden fra 500-tallet og fram til 200-tallet f.Kr. og ble forlatt eller oppgitt i forbindelsen med dannelsen av den romerske byen som bygget sin kirkegård i nord. Ingen kulturgjenstander som er blitt identifisert som etruskiske har blitt funnet som fra tiden før 500-tallet f.Kr. Det betyr at etruskerne var mest sannsynlig inntrengere på den tiden.
Systematiske utgravningen siden 1955 har avslørt langtrekkende kontakter på 500-tallet ved keramikkskår i søppeldynger som er joniske, fønikiske, fra Rhodos og attisk greske steintøy med svartfigurer. Undersøkelsene av nekropolis i Casabiandas graver som i sin tid ble hogd ut av fjellet har avslørt gravgjenstander fra sen arkaisk tid og framfor som omfatter kostbar kunst, smykker, våpen, metallarbeider, bronse- og keramikkplater og disker, attiske kopper, rhyton (drikkekar), særegne kratére som har blitt dekorert av meget dyktige attiske vasemalere
Førromersk tid
Diodorus forteller at Aleria hadde en «stor, vakker havn kalt Syracusium», at Calaris og en annen by, Nicaea, var på den, og at Nicaea var blitt bygget av etruskerne. Syracusium kan kun være Étang de Diane, en innsjø som gikk ut Tyrrenhavet. Ettersom Aleria og Nicaea var handelsrivaler synes det usannsynlig at etruskerne ville ha tillatt de greske fokaierne tilgang til Étang de Diane. Nicaea er blitt alminnelig akseptert med distriktet La Marana lengre nord hvor romerne senere bygget en by, Mariana, ved Étang de Biguglia, som var en bedre havn. Diodorus sier at byene på Korsika var styrt av fokaierne og at de sistnevnte tok slaver, harpiks, voks, og honning fra dem. Alaliē var et emporium eller markedsplass. Av de innfødte som fokaierne la inn under seg sier Diodorus kun at de var «barbarer hvis språk var svært merkelig og vanskelig å forstå», og de var mer enn 30 000 i antall.
Hjembyen Fokaia var den første byen i Jonia som ble beleiret av hæren til Kyros den store, kommandert av Harpagus, i 546 f.Kr. Etter å ha forhandlet fram våpenhvile tok fokaierne sine skip og oppga byen til Harpagus som lot dem seile. Da de ble nektet å bosette seg på småøyene Oenussae i området Khíos besluttet de å seile til Alaliē, men gjorde først et overraskende angrep på Fokaia, henrettet hele den persiske garnisonen som var der. Etter denne suksessen flyttet halvparten tilbake til Fokaia, mens den andre halvparten bosatte seg i nærhet av Alaliē.
På Korsika var disse så brysomme for etruskerne og for karthagerne på Sardinia at de to sjømaktene gikk sammen om å kombinere sin flåte på 120 skip for å jage dem vekk. Men denne flåten ble presset tilbake av de 60 greske skipene i slaget ved Alalia som Herodot beskriver som en «cadmeiansk» seier, hans ekvivalent til en Pyrrhosseier, ettersom grekerne tapte 40 skip som sank og de gjenværende 20 var så hardt skadd at de ikke lenger var krigsdyktige. Ute av stand til å forsvare seg dro de gjenværende fokaierne avsted til Rhegium og således oppga Alaliē. Etruskerne tok tallrike fanger og henrettet dem. Likene lot de ligge hvor de lå inntil orakelet forlangte en skikkelig gravleggelse. Ettersom karthagerne ikke da var interessert i Korsika okkuperte etruskerne Alaliē og tok over styringen av øya som de holdt inntil romerne tok den fra dem.
Romersk
Etruskerne og kanskje andre folk okkuperte Alalia. Det er ingen bevis på annen påvirkning på øya eller fra den opprinnelige stedegne befolkningen. Østkysten var ganske enkelt for ugjestmild for dem. På den andre siden av havet oppsto en ny makt som med tiden kom til å dominere hele øya og fikk en varig innflytelse som endringen av språket; Romerriket.
Alaliē ble okkupert av romerne i løpet av første punerkrig i 259 f.Kr. Den romerske forfatteren Florus sier at Lucius Cornelius Scipio ødela stedet og renset regionen for karthagere mens Plinius den eldre legger til at Lucius Cornelius Sulla lenge etter anla to kolonier, Aleria og Mariana. Øyensynlig hadde etruskerne på Korsika fortsatt samarbeidet med karthagerne. Ikke inkludert etruskerne ble øya delt inn i 32 stater.
Etruskerne fortsatte benytte nekropolis. Senere må den etruskiske befolkningen ha blitt assimilert inn i den nye romerske befolkningen parallelt med den samme prosessen i Italia. Det etruskiske språket forsvant og det må ha skjedd omtrent samtidig som øya begynte å bruke latin, først som administrasjonsspråk, deretter som morsmål.
I løpet av slutten av den romerske republikken besluttet romerne å bygget en betydelig marinebase ved kysten av Étang de Diane. Begynnende i år 80 f.Kr. under Sulla som diktator bygde de byen på en odde ved Aléria og kalte den for Aleria. Byen steg til fremståenhet under keiser Augustus og ble provinshovedstaden på Korsika. Betydelige marineflåter var stasjonert ved étang. Klaudios Ptolemaios nevner den, men sier lite, nevner kun «Aleria Colonia», elven Rotanus og havnen Diana. Han lister «de innfødte raser» som er bosatt på øya, men deres geografiske koordinater stemmer ikke med Aleria. Muligens var den romerske byen ikke å betrakte som en av disse.
I den senere Romerriket forfalt havnen og byen. Den kom seg aldri fra en katastrofal brann i år 410 og i 465 ble byen herjet av vandalene. I tiden etter ble den til en liten landsby uten interesse for noen større makt. Disse hendelsene må ha markert slutten på dens klassiske oldtid. Byen ble begravd bit for bit av Tavignano og Tagnone, noe som også frambrakte de dødelige sumpene. Regionen ble underlagt et kristent sogn.
Middelalderen og moderne tid
Det er en del bevis for at Korsika ble konvertert til kristendommen på slutten av 500-tallet. Gregor I den store skrev i år 597 til biskop Peter of Alaria og ba ham konvertere frafalne og kristne enda flere hedninger fra å dyrke trær og steiner. Paven sent noe penger for biskopkapper. I år 610 ble Aleria imidlertid uten en biskop (se artikkel Ajaccio).
Hämeenlinnan Suunnistajat
Hämeenlinnan Suunnistajat er en finsk orienteringsklubb som holder til i Tavastehus. Klubbens draktfarger er grønn, svart og gul.
Klubben ble stiftet i 1954. De vant damestafetten under Tiomila i 1994.
Meritter
Tiomila, damer (1) :
Berg prestegjeld (Østfold)
Berg prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sarpsborg prosti (i dag: Søndre Borgesyssel prosti) i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Berg kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Berg kirke.
Historikk
Bergs sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og Berg kirke, Bergs kirkja, fra begynnelsen av 1100-tallet er den største av Haldens middelalderkirker og antas også å være den eldste. Berg prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Det omtales i Skattematrikkelen 1647 som Beriig sougen i Jdde och Marker lehne.
Berg ble i høymiddelalderen omtalt som Hveinabygd.
I Biskop Eysteins jordebok fra omkring år 1390 er følgende kirker i Haldensområdet nevnt: Berg, Asaka, Rodka og Iddar. Fra gammelt av fulgte grensen mellom Berg og Idd elven Tista i Haldenvassdraget, med Berg prestegjeld på nordsiden og Idd prestegjeld på sydsiden, følgelig kom alle de tre første sognene under Berg.
Etter etableringen av byen Fredrikshald i 1665, gikk det et drøyt hundreår før Fredrikshald ble eget prestegjeld, iflg. kgl. reskr. 13.12.1769. Da ble Nordre Fredrikshald utskilt fra Berg og Søndre Fredrikshald fra Idd prestegjeld. Nordre Fredrikshald omfattet bymessige strøk nord for elven Tista, mens Søndre Fredrikshald var bymessige strøk syd for elven.
Nyere tid
Berg prestegjeld dannet grunnlaget for Berg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
I 1987, som følge av vedtak om endring av den kirkelige inndeling, ble Berg sokneprestembede lagt ned og prestegjeldet delt slik at Berg og Rokke sogn inngikk i Halden prestegjeld, mens Asak sogn inngikk i Idd prestegjeld.
Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
Cyclocephala signaticollis
Cyclocephala signaticollis er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En nokså liten (ca. 12-14 millimeter), avlang, blank, gulbrunhornbille. Hodet er svart, pronotum har vage, uregelmessige, mørke lengdestriper. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter. Oversiden er middels fint punktert.
Levevis
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. Denne arten kan gjøre moderat skade på plener og lignende. De voksne besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Mexico i nord til Argentina i sør, dessuten er den innført til New South Wales i Australia
Nyköping
Nyköping er en by i Södermanlands län i landskapet Södermanland i Sverige. Den er administrasjonssenter for både Nyköping kommune og Södermanlands län. I 2010 hadde tettstedet Nyköping 29 891 innbyggere.
Nyköping fikk bystatus i 1444 og den ligger ved Østersjøen.
Aya
Aya kan også være et mannsnavn, en variant av franske Bayard, «rødbrun».
Nyköping
Historie
Nyköpings eldste privilegiebrev stammer fra 1444; det angikk tilgang til øyer i skjærgården. I middelalderen var det flere riksmøter og krigshendelser i byen. I 1280 ble det grunnlagt et fransikanerkloster der.
Aya
Aya er et palindrom.
Nyköping
Historie
Det er ikke kjent når slottet Nyköpingshus ble reist, men hertug Magnus Ladulås førte der de forhandlinger som innebar at den svenske kronen fikk kontroll over Visby. På slottet satt Valdemar Birgersson som fange og døde der i 1302. I 1317 skjedde det som er blitt kalt for «Nyköpings gjestebud» hvor hertugene Erik Magnusson og Valdemar Magnusson ble tatt til fange av sin bror, kong Birger Magnusson, og senere døde. I Albrekt av Mecklenburgs tid var slottet styrt av den tyske ridderen Raven van Barnekow og senere Bo Jonsson (Grip).
Aya
Utbredelse
Navnet Aya er vanlig blant yngre kvinner i Japan. Navnet Aya er også vanlig i Israel.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Grønn tungemåler
Grønn tungemåler (Acasis viretata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet nord til Sør-Trøndelag i Norge.
Levevis
Arten lever i løvskog, hager og parker. Larvene kan finnes på ulike busker og løvtrær, blant andre kristtorn (Ilex aquifolium), bergflette (Hedera helix), rogn (Sorbus aucuparia) og trollhegg (Frangula alnus). De voksne målerne flyr i april – juni.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av Europa og i Nord-Asia. I Norge er den funnet nord til Sør-Trøndelag.
Mobil oversettelse
Mobil oversettelse henviser til en elektronisk enhet eller et program som gir oversettelse over lyd. Det inkluderer håndholdte elektroniske enheter som er spesielt beregnet til lyd-oversettelse. Det inkluderer også eventuelle maskinoversettelser eller program for håndholdte enheter, inkludert mobiltelefoner og annen småelektronikk. Mobil oversettelse gir brukere med håndholdte enheter fordelen av øyeblikkelig og direkte oversettelse fra et menneskelig språk til et annet, vanligvis mot et gebyr som likevel er betydelig mindre enn det en menneskelig oversetter krever.
Mobil oversettelse er en del av det nye spekteret av tjenester som tilbys til brukere av mobil kommunikasjon, inkludert posisjonstjenester (GPS), elektronisk lommebok(mobile banktjenester), visittkort/bar-kode/tekstskanning osv.
Mobil oversettelse baserer seg på datalingvistikk og evnen enheten har til å kommunisere (Internett-tilkobling eller SMS) for at det skal fungere.
Historie
Et oversettelsesprogram som tillot det japanske folket å utveksle ord med mennesker fra andre nasjoner gjennom mobiltelefoner ble først utviklet i 1999. Ord som ble ytret inn i den mobile enheten ble oversatt til det andre språket og deretter sendt til mottagerens mobile enhet. Slik kunne de kommunisere sammen uavhengig av hvilket språk de snakket.
Teknologiske fremskritt har gjort det mulig med bruk av mobiltelefoner til å lære og forstå nye språk. Spanske studieprogrammer var blant de første som tok i bruk denne teknologien med blant annet tester av vokabular, quizer, og ord og uttrykk som skulle oversettes. Kort tid etter ble også prosjekter utviklet ved hjelp av bruken av mobiltelefoner for å undervise i engelsk på et japansk universitet. I 2005 flyttet sitt fokus til å gi vokabular instruksjon av SMS. Et lignende program be opprettet for å lære italiensk i Australia. Setninger, quizer, og korte setninger ble sendt via SMS.
Dagens teknologi
Google Translate er en av de mest høyt utnyttet oversettelse tjenester.. Infoscope, som er en håndholdt enhet som består av et digitalt kamera og trådløs internett-tilgang, utviklet på IBM's Almaden Research Center på tidlig 2000-tall. Denne enheten bruker kameraet til å fotografere teksten, for dermed å sende teksten via internett til et oversettelsesprogram slik at man skal kunne oversette teksten på farten.
One2One er en prototype som ikke er avhengig av Internett-tilkobling for å fungere. Den kan gi lydoversettelse på åtte språk.
Pixel Buds er en enhet som produseres av Google som kan gi lydoversettelse i sanntid i over 40 språk.
Tekniske funksjoner
For å kunne støtte selve oversettelsesprosessen har den mobile enheten behov for å kunne kommunisere med servere som tar i mot teksten eller stemmen, oversetter det, for deretter å sende det tilbake til brukeren. Dette er vanligvis gjort via en Internettforbindelse (WAP, GPRS, EDGE, UMTS, Wi-Fi) men tidligere utgaver av slike tjenester brukte SMS til å kommunisere med oversettelsesserverne.
Egenskaper
Noen mobile oversettelseprogrammer tilbyr også andre tjenester som forenkler oversettelsesprosessen ytterligere, for eksempel:
Støttede språk
Talegenerering er i midlertidig begrenset til kun en liten bestanddel av språkene over. Engelsk, spansk, italiensk, fransk, og kinesisk er noen av språkene som er tilgjengelig på dette feltet.
Utfordringer og ulemper
Den største utfordringen mobile oversettelser står ovenfor er den lingvistiske og kommunikative kvaliteten på oversettelsene. Selv om noen tilbydere mener å ha en nøyaktighet på så høyt som 95% og skryter av avansert teknologi som har evnen til å "forstå" forskjellige talemåter på, så har fortsatt maskinoversettelse en merkbar lavere kvalitet enn det hva et menneske kan oppnå. Maskinoversettelse burde dermed brukes med forsiktighet om oversettelsen har behov for nøyaktighet.
Moral Courage (film)
Moral Courage er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Romaine Fielding.
Handling
Etter at sønnen Chadwick kommer hjem fra college, forventer fabrikk-eier Joshua Anson at sønnen skal gifte seg med en velstående ung kvinne. Men til farens store fortvilelse forelsker Chadwick seg snart i den fabrikk­ansatte Mary McClintock. Anson forsøker så godt han kan å bryte opp romantikken deres ved å sette Mary i en kompromitterende situasjon.
Men dette mislykkes, og Mary gifter seg med Chadwick kort tid senere. Aston tilbyr deretter sin nye svigerdatter 100 000 dollar, dersom hun går med på å skille seg fra sønnen hans. Men Mary akseptere pengene, tar ut skilsmisse og deretter gifter hun seg på nytt med Chadwick.
Rubén Anguiano
Rubén Anguiano (født 17. november 1955 i Mexico by i Mexico, død 28. september 2020 samme sted) var en meksikansk fotballspiller.
Han var midtbanespiller, og spilte for fotballklubbene Zacatepec, Leones Negros og Atlante.
Han vant åtte caps for det meksikanske fotballandslaget mellom 1974 og 1977.
Anguiano døde 28. september 2020 i en alder av 64 år, av covid-19, i Mexico by.
Cecil Beaton
Cecil Beaton (1904–1980) var en britisk fotograf, dekorasjonsmaler og kostymetegner. Som fotograf arbeidet han spesielt med mote- og portrettfotografi, men også som krigsfotograf under andre verdenskrig. Han ga ut flere fotografiske bøker.
Beaton arbeidet for tidsskriftene Vogue og Vanity Fair i 1920-årene. Fra 1937 ble han hoffotograf for den britiske kongefamilie. Som kjendisfotograf portretterte han mange av datidens notabiliteter.
SS «Lancing»
SS «Lancing» var en firmastet fullrigger som opprinnelig var bygd som dampskip. Fartøyet ble sjøsatt 4. november 1865 ved Napier & Sons i Glasgow. Det ble bygget for rederiet Compagnie Générale Transatlantique som drev passasjertafikk over Atlanterhavet, og fikk navnet «Péreire». «Péreire» var da et moderne dampskip med propell, og en tosylindret dampmaskin som utviklet 1250 akselhestekrefter. I tillegg til dampmaskinen hadde skuta seil. Hun var moderat barkrigget. Ved fullt damptrykk var farten 15,3 knop.
Cecil Beaton
Han sto for dekorasjoner og kostymer i flere filmer og teatervisninger.
SS «Lancing»
«Péreire» var utsatt for flere uhell. Hun ble senket under brann i Tunis i 1881, men berget igjen. Under storm i Atlanterhavet i 1886 ble skipet truffet av en kjempebølge og fikk store skader. Maskinen ble satt ut av drift, og skipet ble seilt til land. Like etter reparasjon, gikk skipet på grunn og havarerte. Vraket ble solgt til et rederi i London med norsk tilknytning. Dampmaskinen ble solgt, og skipet opprigget som firmastet fullrigger. Fullriggeren fikk navnet «Lancing».
Cecil Beaton
Bibliografi
Han ga også ut en selvbiografi i dagbokform.
SS «Lancing»
Det 113 meter (409") lange og 13,6 meter brede skipet viste seg å ha svært gode seilingsegenskaper. De nesten 60 meter høye mastene hadde en samlet seilflate på 5080 m² fordelt på 34 seil. Hun hadde et mannskap på 26 - 30 mann. Under gode forhold gjorde hun større fart enn hun hadde gjort med dampmaskin. Skipet seilte fra England til Australia på 64 døgn. Dette er like hurtig som de mindre klipperskipene som var spesialbygd for hurtigseiling, og en av de tre raskeste seilingene som noensinne er gjennomført. Den lengste distansen skipet seilte på et døgn var 366 nautiske mil, som gir en gjennomsnittsfart på over 15 knop.
I 1901 ble skipet innkjøpt til Norge av «A.S.Lancing» ved rederiet J.Johansen & Co på Lysaker. Skipet var da Norges største.
Siste norske eier var fra 1920 A/S Lancing v/Melsom & Melsom, Nanset pr. Larvik. Skipet gjorde da turen fra Canada til Skottland flere ganger på 15 - 18 døgn. På sin siste tur under norsk flagg, fra Cap-Chat i Canada til Ardrossan i Skottland i 1924, hadde hun orkan det meste av reisen. Turen tok da 34 døgn. Skipet ble deretter solgt for oppbrekning til Italia for 6 250 pund sterling, og det norske flagget ble halt 6. desember 1924. Et italiensk mannskap seilte Lancing til Genova, hvor man begynte opphugging. Dette ble fullført i Savona i 1925.
Curtis Moss
Curtis Moss (født 12. april 1987) er en canadisk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i spydkast.
Eirik Sverdrup Augdal
Eirik Sverdrup Augdal (født 20. juli 1995 i Haugsbygd i Ringerike) er en norsk langrennsløper og terrengsyklist, som ble juniorverdensmester i skiathlon og stafett i 2014.
Sesongen 2010/11
I 2011 kom han på 2.-plass på 7,5 km i klassen G16 i Hovedlandsrennet på ski. Samme år vant han ungdommens Grenseritt på sykkel, i klassen 15-16 år. Han vant også 15-16-årsklassen i sykkelrittet Racer Bikes Cup 2011 i Chur i Flims i Sveits i juni, og i september vant han juniorklassen i Ringkollklyver'n, et sykkelritt opp til Ringkolltoppen. Han kom på 2.-plass i sykkelrittet Østfold 3 dagers i juni 2011, og han vant klassen M16 i Birkebeinerrittet på sykkel i august.
Sesongen 2011/12
Augdal fikk to medaljer i Junior-NM i langrenn 2012, i klassen M17. Først kom han på 3.-plass på 10 km klassisk, deretter vant han 10 km fri teknikk. I NM i terrengsykling rundbane vant han både junior- og seniorklassen, og han kom på 4.-plass i juniorklassen i EM i terrengsykling 2012. Han vant norgescupen i langrenn 2011-12 i klassen M17, etter fem enkeltseiere.
I juli ble det arrangert uoffisielt NM i rundbanesykling, der Augdal vant sprint i seniorklassen og lang løype i juniorklassen. I august kom han på 7.-plass i Grenserittet. Ved VM i terrengsykling 2012 i september kom han på 12.-plass i juniorklassen, der Anton Cooper vant.
Sesongen 2012/13
Han varslet i april 2013 at han kom til å satse mindre på sykkel, og heller satse på langrenn. På sykkel vant han likevel junior-NM-gull i rundbane i juli, og han deltok i VM i terrengsykkel 2013 (rundbane) i Pietermaritzburg i Sør-Afrika, der han kom på 6.-plass.
Sesongen 2013/14
I Junior-VM på ski 2014 vant han skiathlon (10 km + 10 km), foran russeren Aleksej Tsjervotkin og landsmannen Johan Hoel. Han var også ankermann på det norske laget som fikk gull i stafetten. På 10 km klassisk kom han på 8.-plass. Han deltok i junior-NM på ski 2014 i mars, der han fikk sølv på 10 km fri, og kom på 5.-plass på 10 km klassisk. På 4 x 5 km stafett kom han på 4.-plass sammen med Buskerud Skikrets 1. Han kom på 2.-plass i norgescupen for junior sammenlagt, kun slått av Johan Hoel.
Sommeren 2014 fikk han på plass sponsoravtaler som gjorde at han kunne bli profesjonell og satse kun på langrenn.
I september 2014 deltok han i motbakkeløpet Ringkollklyver'n, og kom denne gang på 2.-plass.
Sesongen 2015/16
Augdal ble senior sesongen 2015-16. Han deltok i Skandinavisk Cup, der han bl.a. fikk en 5.-plass i Vuokatti i desember. Han endte på 31.-plass sammenlagt i Skandinavisk Cup 2015/16.
I NM på ski 2016 del 1 i Tromsø kom Augdal på 15.-plass på 15 km klassisk og 19.-plass på 15+15 km skiatlon. Han ble tatt ut til U23-VM på ski 2016 i Romania, og endte der på 6.-plass på 15 km klassisk og 10.-plass på 15 km fri. I april var det NM på ski del 2, og Augdal kom der på 22.-plass på 50 km fri og 61.-plass på 10 km fri.
I norgescupen i langrenn kom han på 5.-plass sammenlagt i U23-klassen, der Simen Krüger vant, og han kom på 25.-plass i seniorklassen.
Sesongen 2016/17
I august 2016 kom han på andreplass i rulleskirennet Kirkebakken Grand Prix på Hamar, og i september vant han Ringkollrullen. Han deltok i NM i langrenn 2017, og kom der på 13.-plass på 15 km klassisk og 31.-plass på 30 km skiathlon på Lygna, og han kom på 28.-plass på 10 km fri teknikk på Gålå.
I Norgescupen i langrenn 2016/17 kom han på niendeplass i U23-klassen. Han kom på 23.-plass totalt i Skandinavisk Cup 2016/17, med 66 poeng.
Sesongen 2017/18
Under NM i langrenn 2018 kom han på 17.-plass på 15 km fri teknikk og åttendeplass på 30 km skiathlon, og 22.-plass på 10 km klassisk og 18.-plass på femmila i Alta. Han deltok i U23-VM på ski 2018, der han kom på 22.-plass på 30 km skiathlon. På femmila i Holmenkollen kom han på 14.-plass. Han fikk sine første verdenscuppoeng denne sesongen, og endte på 95.-plass totalt med 29 poeng, og han kom på 14.-plass i U23-klassen.
Sesongen 2018/19
Hans beste plassering i Skandinavisk Cup 2018/19 ble en sjetteplass på 30 km fellesstart, og han kom på 23.-plass totalt med 104 poeng. Under NM i langrenn 2019 del 1 kom han på 33.-plass på 15 km klassisk og 31.-plass på 30 km skiathlon, og under NM del 2 på Lygna kom han på 21.-plass på 10 km fri teknikk.
Sesongen 2019/20
Under verdenscupen på Lillehammer i desember kom Augdal på 13.-plass på 30 km skiathlon. Den 14. desember vant han 30 km klassisk under Skandinavisk cup i Vuokatti. Han deltok i NM i langrenn 2020 på Konnerud, og kom der på 25.-plass på 15 km fri teknikk og femteplass på 30 km klassisk fellesstart. På femmila i Holmenkollen kom han på fjerdeplass, hans beste verdenscupplassering hittil i karrieren.
Tsjingiz Ajtmatov
Tjingiz Ajtmatov (kirgisisk: Чыңгыз Айтматов (Çıňğız Aytmatov); russisk Чингиз Торекулович Айтматов, født 12. desember 1928 i Sjeker i Kirgisistan i Sovjetunionen, død 10. juni 2008 i Nürnberg i Tyskland) var en kirgisisk forfatter, redaktør og diplomat. Ajtmatov skrev både på kirgisisk og russisk.
Bakgrunn
Han var født inn i en nomadefamilie, av en kirgisisk far og en tatarisk mor. Han opplevde som niåring at faren ble arrestert, dømt og henrettet for borgerlige avvik, og sluttet seg selv til kommunistpartiet og hadde partiverv og -oppgaver. Han ble likevel regnet som en moderat kritiker. Ajtmatov var venn og alliert av Mikhail Gorbatsjov i dennes perestrojkabestrebelser.
Karriere
Ajtmatov studerte ved sovjetisk skole og fikk tidlig arbeidserfaring. Som fjortenåring var han assistent til sekretæren for landsbysovjetet. Han arbeidet senere som skatteinnkrever, stuer, ingeniørassistent og meget annet.
Ajtmatov utga sine første fortellinger i 1952, mens han studerte til agronom. Ajtmatov var da sekretær på et kollektivbruk, senere journalist for Pravda, og redaktør for tidsskriftene Literaturnaja gazeta og Novyj mir.
I løpet av 1970-årene distanserte han fra den sosialistiske realisme. Romanen Plakha («retterstedet») gav i 1986-1987 viktige litterære impulser for perestroikaen.
Ajtmatov var fra 1990 Kirgisistans ambassadør til EU, NATO, UNESCO og Benelux-landene, senere også til Frankrike. Han var far til den kirgisiske utenriksministeren Askar Ajtmatov.
Han mottok Leninprisen i 1963 og ble Helt av det sosialistiske arbeid i 1978.
Dominica under VM i friidrett 2022
Dominica deltok under VM i friidrett 2022 (utendørs) fra 15. til 24. juli 2019 i Eugene, Oregon i USA.
Resultater
Dominica deltok med 2 utøvere.
Sannergata (Oslo)
Sannergata (1–29c, 2–38c) er ei gate i Oslo. Den går gjennom strøkene Grünerløkka og Dælenenga, og er en del av hovedtrafikkåra fra Alexander Kiellands plass til Carl Berners plass og Sinsenkrysset.
Gata ble anlagt i 1866, og etter åpningen av Sannerbrua i 1917 utviklet det seg en trafikkert samferdselsåre mellom øst og vest i byen fra Dælenenggata over Sannergata og videre vestover på Waldemar Thranes gate.
Gateløpet
Gata er en fortsettelse av Waldemar Thranes gate fra Sannerbrua over Akerselva. Den går til Fagerheimgata, like ved der denne krysser ring 2. Navnet er etter Sannergården som lå på sørsiden av Sannergata der Thorvald Meyers gate krysser nå. I området ved Sannergata er det for øvrig funnet ei grav fra ca. 2000 år før vår tidsregning, med både ei flintøks og ei stridsøks av stein. Sannergata har også en bussholdeplass som betjenes av busslinjene 21 (Aker Brygge – Helsfyr T) og 33 (Filipstad – Ellingsrudåsen T).
Fra elva til Toftes gate
På denne strekninga utgjør Sannergata grensa mellom bydelene Grünerløkka (på sørsida) og Sagene (på nordsida). På nordsida ligger først nedre del av parkområdet Mølleparken, deretter nr 2–4, som er et nybygg for NAV (opprinnelig Rikstrygdeverkets hovedkontor; ferdig 2002; arkitekter Anker & Hølaas og N1 Arkitekter). Deretter følger nr 6, som er en del av det nye bolig- og forretningskomplekset Ringnes Park på det tidligere bryggeriområdet.
På sørsida ligger nr 1b, Paulus sykehjem. Videre nr 3 og 5, som er et næringsbygg og et leilighetskompleks i funkisstil. Sistnevnte er tegnet av Sverre Aasland og Ulf Nyqvist i 1938. Så en del eldre leiegårder, blant annet Sagenes arbeiderboliger (Toftes gate 25).
Øst for Toftes gate
Resten av gata ligger begge sider i bydel Grünerløkka. Bebyggelsen varierer mellom klassiske leiegårder fra slutten av 1800-tallet og nyere bygg. Nr 12 er Salemkirken fra 1983; arkitekt Odd Kjellhov (arkitektfirma Jarle Berg). Her lå tidligere et forsamlingshus med samme navn fra 1918. På tomta til nr 14 var det brakker for tyske soldater under andre verdenskrig. Disse blei stående til 1970-tallet. Nå er det her et større parkeringshus blant annet for Valdresgata borettslag, som ligger på nordsida.
Nr 32 er en del av boligkomplekset Sannerterrassen, 155 kommunale leiligheter som blei bygd på 1930-tallet. Anlegget blei solgt til private investorer i 2006.
Elmer Pato
Elmer Pato (født ca 1954 på Filippinene, død 26. juli 2020) var en filippinsk taekwondo utøver som representerte Filippinene på internasjonale konkurranser. Han ble sportsmanager og virket som arkitekt.
biografi
Elmer Pato anerkjennes som en pionér i Philippine Taekwondo Association. Pato deltok i 1976 i Asia-mesterskapet i Melbourne i Australia og vant bronsemedale der. Han virket også som instruktør og trener den gang taekwondo var i sin spede barndom i hjemlandet.
Han var arkitekt av yrke. Han døde av covid-19 den 16. juli 2020 i en alder av 66 år.
Enköping
Enköping er en by i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. Den er administrasjonssenter for Enköping kommune. I 2010 hadde tettstedet Enköping 21,121 innbyggere.
Geografi
Enköping ligger ved innsjøen Mälarens nordre bredd.
Historie
Enköping har sitt utspring som kirkested og er kjent fra midten av 1100-tallet. Byen ble til omkring 1250 i takt med økende bergverksvirksomhet. Det ble utvunnet jernmalm i området. Enköping hadde også et viktig vintermarked.
Utover 1700-tallet ble landbruksprodukter viktigere for byens økonomi, særlig med tanke på forsyninger av matvarer til Stockholm. På 1800-tallet ble det også etablert industri.
Idrett
Fotballklubben Enköpings SK Fotboll kommer herfra.
Verdenscupen i skihopping 2014/15
Regelendringer
Foran denne sesongen vedtok FIS noen endringer i konkurransereglementet. I skiflyging ville kun hoppere som tok poeng i verdenscupen få delta. Skiflygingsrenn fikk et nytt konkurranseformat. I kvalifiseringen ble de ti forhåndskvalifiserte, samt de 30 beste av de som ikke er forhåndskvalifisert, gå videre til første omgang slik som tidligere. Men i første omgang ble de 40 hopperne delt inn i fire grupper der de seks beste i hver gruppe gikk videre til finaleomgangen. Dermed ble det 24 hoppere i finaleomgangen, mot 30 tidligere. Poengsummen i kvalifiseringsomgangen, der også de forhåndskvalifiserte deltar, avgjør startrekkefølgen i første omgang. Sammenlagt poengsum i rennet utgjøres av poengene fra kvalifiseringen, første og andre omgang. Dersom finaleomgangen må avlyses, blir den sammenlagte poengsummen fra kvalifiseringen og første omgang tellende.
Denne regelendringen gjelder kun for skiflygingsrenn og ikke for andre hopprenn. Dette reglementet for skiflyging som er vist over ble ikke brukt i denne sesongen.
Christian Lindenow
Christian Lindenow (d. omkr. 1678) var amtmann i Nedenes Amt, Romsdal og Nordmøre Amt og Sunnmøre og Nordfjord Amt.
Han var sønn av Otte Lindenow (1603–1632) og Vibeke Clausdatter Podebusk (1608–1645).
Etter utdannelse i blant annet Orléans, gjorde han tjeneste i sentraladministrasjonen i København, først som hoffjunker og senere som kammerherre. I 1664 ble han utnevnt til befalingsmann for Agdesiden, og i slutten av 1660-årene var han bosatt på Nedenes kongsgård i nærheten av Arendal.
I november 1671 ble han utnevnt til amtmann i Romsdal, hvortil han flyttet et par år senere. Her kjøpte han storgården Gjerde, hvor han bodde sammen med elskerinne og barn.