cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fredrik Glad
Frederik Glad (født 8. august 1760 i Christiania, død 11. september 1840 på Grefsen i Aker) var industrimann og stortingsrepresentant, sønn av kjøpmannen Anders Nielsen Huus og Maria født Treschow.
Han tok examen artium ved Oslo katedralskole i 1778 og arvet på samme tid Nedre papirmølle i Christiania og Grefsen gård.
I mai 1782 giftet han seg med Johanne Marie Elisabeth Dallas (1764–1837). Hun hadde vært danserinne ved Det Kongelige Teater i København. Deres sønn Christian Glad ble senere generalmajor og kommandant på Akershus festning.
Han ble i 1814 valgt til Stortinget for Akershus Amt og ble medlem av «Komité for Landets indre Økonomi». Han møtte på Stortinget i perioden 1815–16. mini|Akerselva ved Beierbrua med [[Glads mølle malt av Peter Frederik Wergmann. Møllen er oppkalt etter Fredrik Glad.]]
Glad var også skribent og utga blant annet en avhandling «om Tørvemyrer og Tørveskæring» i 1831 og skrev artikler i tidsskrifter; han var en tid fast medarbeider i Norske Bondeven.
Glads vei på Grefsen og Frederik Glads gate på Sagene er oppkalt etter ham.
SC Bern
SC Bern (SCB) er en sveitsisk ishockeyklubb fra Bern som spiller i National League A. Klubben ble stiftet 1. januar 1931.
Atferdspsykologi
Læring er et viktig begrep innen atferdspsykologien. Ifølge denne tradisjonen er menneskers atferd et resultat av ulike former for læring. Selv om læring er et meget sentralt begrep innen atferdspsykologien, er også andre tradisjoner opptatt av læring, men ut fra et annet perspektiv.
Historikk
Muligens ble atferdsterapi første gang forsøkt i et forskningsprosjekt i 1953 av B.F. Skinner, Ogden Lindsley og Harry C. Solomon. Andre tidlige pionerer i atferdsterapi er Joseph Wolpe and Hans Eysenck.
Atferdsterapi har tre klare opprinnelsessteder: Sør-Afrika (Wolpe gruppen), USA (Skinner) og Storbritannia (Rachman og Eysenck). Hver hadde ulik tilnærming til atferdsproblemer. Spesielt Eysenck så atferdsproblemer som et samspill mellom personlighet, miljø og atferd. Skinner's gruppe i USA inntok en mer operant betinging fokus. Operant fokus skapte en funksjonell tilnærming til assessment og intervensjoner fokusert på contingency management slik som token economy og behavioral activation. Skinner's student Ogden Lindsley er kreditert for å starte en bevegelse kalt presisjonslæring, som utviklet en spesiell type av graf-program kalt standard celeration diagram for å registrere fremgangen til klienter. Skinner ble interessert i individualisering av programmer for å bedre læring hos klienter med eller uten utviklingshemming og arbeidet med Fred S. Keller for å utvikle programmed instruction. Programmed instruction hadde noe klinisk virkning i afasi-rehabilitering Gerald Patterson brukte program instruction for å utvikle sin veiledning for barn med veiledningsproblemer. Med alder synes respondent conditioning å avta i virkning men operant betinging forblir relativt stabil
Mens mange atferdsterapeuter forblir skeptisk til grunnleggende operant og respondent paradigme, koblet mange terapeuter i andre halvdel av det 20. århundre atferdsterapi med kognitiv terapi av Aaron Beck og Albert Ellis, for å danne kognitiv atferdsterapi. Noen steder hadde den kognitive komponenten en additiv effekt (for eksempel, sex overgrep behandling) men i andre områder fremskyndet den ikke behandlingen, som ledet til inntreden av Third Generation Behavior Therapies. Tredje generasjon atferdsterapi bruker grunnleggende prinsipper av operant og respondent psykologi men kobler dem med funksjonell analyse og en case conceptualization av verbal atferd mer på linje med atferdsanalytikerne.
Zhang Zuolin
Zhang Zuolin (kinesisk: 张作霖, pinyin: Zhāng Zuòlín, Wade-Giles: Chang Tso-lin; født sannsynligvis 19. mars 1873 i Haicheng i provinsen Liaoning i Kina, myrdet 4. juni 1928 i Mukden i Kina) var en kinesisk militær og politiker. i sin livstid var han mest kjent som krigsherre i Mandsjuria.
Liv og virke
Zhangs Zuolins opphav og tidlige barndom er hyllet i mørke; fødested og -år er omstridt av enkelte. Han fikk ingen skolegang og gjorde seg først bemerket under den russisk-japanske krig 1904-05, som anfører av friskarer som med japansk støtte bekjempet russerne i Mandsjuria.
Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet
Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet er en komité som velger vinneren av Nobelprisen i fysiologi eller medisin. Den består av 50 professorer i medisin ved Karolinska Institutet i Stockholm. Komitéen er selvsupplerende, det vil si den velger selv et nytt medlem når en plass er ledig.
Zhang Zuolin
Liv og virke
Etter freden i Portsmouthtraktaten i 1905 trådte Zhang og hans menn i inn kinesisk tjeneste, han ble raskt forfremmet militært og ble i samband med Xinhairevolusjonen i 1911 militærguvernør i provinsen Fengtien med forvaltningssete i Mukden.
Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet
Opprinnelig var alle professorer ved Karolinska Institutet medlemmer av forsamlingen som utpekte mottageren av Nobelprisen i fysiologi eller medisin, og denne forsamlingen ble til dels også kalt Nobelforsamlingen. I 1977 ble Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet etablert som en formell privat organisasjon. Begrunnelsen var at Karolinska Institutet er et statlig universitet mens Nobelprisen er en privat pris, og man ønsket å unngå at saksbehandlingen skulle være underlagt lover som gjelder offentlig forvaltning. Fram til 1984 var fortsatt alle professorer medlemmer av forsamlingen, men i 1984 ble antallet begrenset til 50.
Zhang Zuolin
Liv og virke
Zhang tjente trofast under Yuan Shikai frem til den monarkiske bevegelses tilbakeslag i 1916, da han forlot Yuans parti. Han bistod i 1917 Duan Qirui med å slå ned general Zhang Xuns monarkiske kuppforsøk 1917 og styrte fra 1918 temmelig selvstendig de tre mandsjuriske provinsene Fengtian, Jilin og Heilungjiang med tittelen høyeste militærbefalingsmann.
Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet
Saksforberedelsene foretas av underutvalget Karolinska Institutets Nobelkommitté, mens Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet foretar beslutningen om pristildeling ved valg. Beslutningen om årets prisvinner kunngjøres på første mandag i oktober.
Zhang Zuolin
Liv og virke
Zhang spilte en svært fremtredende rolle under de stadige borgerkrigene som leder av Fengtianklikken. Slik samvirket han i 1920 med provinsguvernør Wu Peifu for å få slutt på det Japan-allierte Anfu-klubbens makt over sentralregjeringen i Beijing. Han kom deretter snart i konflikt med Wu Peifu – de kriget mot hverandre særlig heftig i 1922 og 1924 og innsatte det sistnevnte år, sammen med den fra Wu Peifu frafalne «kristne general» Feng Yuxiang, Duan Qirui til provisorisk president.
I den senere del av 1920-årene bekjempet Zhang energisk den sovjetiske innflytelse i Kina og stod en tid på temmelig vennskapelig fot med Japan. Han lyktes i 1926, med bistand fra sin sønn Zhang Xueliang, kalt «den unge general», å gjøre Feng Yuxiangs stilling i Beijing uholdbar (denne begav seg da på «studiereise» til Russland) samt å i Mandsjuria undertrykke et farlig opprørsforsøk av en underordnet befalingsmann.
I juni 1926 okkuperte Zhang Beijing og stilte seg i spissen for det som da formelt var Republikken Kinas internasjonalt anerkjente regjering. Hans stilling i Nordkina ble imidlertid truet av Chiang Kai-sheks nordekspedisjon, og i mai 1928 ble Zhangs Fengtianhær tvunget til retrett mot hovedstaden.
Bombeattentat, død: Den 3. juni forlot Zhang Beijing med et tog som den påfølgende dag ble utsatt for et bombeattentat da toget passerte jernbanestasjonen Huanggutun utenfor Mukden. Zhang ble hardt skadet og døde et par timer senere. Bak angrepet stod den japanske Guandonghæren, som ved å rydde Zhang av veien ville styrke den japanske innflytelse i det søndre Mandsjuria.
Zhang Xueliang overtok sin fars stilling og var Mandsjurias krigsherre helt til Japan fordrev hans hær og skapte marionettstaten Manchukuo.
Reforming
Reforming er en petrokjemisk primærprosess i oljeraffinerier der tyngre bestanddeler av petroleum omgjøres til lettere. Dessuten fjernes uønskede stoffer som f.eks. svovel.
Det finnes to hovedtyper av reforming:
Scintillasjon
Innen astronomien er Scintillasjon stjernenes blinking (tindring) generiske betegnelser for raske variasjoner i tilsynelatende lysstyrke og farge for et fjernt lysende objekt sett gjennom et medium, oftest atmosfæren (atmosfærisk scintillasjon).
Hvis objektet ligger utenfor jordens atmosfære, som i tilfellet med stjerner og planeter, kalles fenomenet astronomisk scintillasjon; dersom den lysende kilden ligger i atmosfæren kalles fenomenet terrestrisk scintillasjon.
Ted DiBiase jr.
DiBiase. er en tredje generasjons wrestler. Hans bestefar Mike DiBiase sr., bestemor Helen Hild og far Ted DiBiase sr. har alle vært profesjonelle wrestlere.
Jógvan Sundsteins første regjering
Jógvan Sundsteins første regjering var Færøyenes regjering fra 18. januar 1989 til 22. juni 1989. Regjeringen var utgått av Fólkaflokkurin, Tjóðveldisflokkurin, Sjálvstýrisflokkurin og Kristiligi Fólkaflokkurin med Jógvan Sundstein fra Fólkaflokkurin som regjeringssjef.
Lilleborg (selskap)
Lilleborg as er en norsk hygiene- og rengjøringsmiddelprodusent i Orkla-konsernet. Familievirksomheten startet 1833, fra 1897 A/S Lilleborg fabrikker, fra 1959 A/S Denofa og Lilleborg fabrikker (Denofa-Lilleborg). Det har sitt navn fra Lilleborg gård hvor virksomheten startet.
1800-tallet
Lilleborg-konsernet har sterk tilknytning til det industrielle miljøet som på 1800-tallet vokste fram langs Akerselva i Oslo. I siste halvdel av 1700-tallet var Jerusalems Papirmølle etablert i området – ved det som het «Vandfall No. 9». Mølla ble i 1812 kjøpt av Ludvig Mariboe, som raskt avviklet driften og isteden etablerte en «klædesfabrik» med navnet Lilleborg. I 1829 kom atter nye eiere inn, Christian Boeck, Peter Møller og Jakob Juell. De satset opp gjennom årene på en rekke ulike produkter, blant annet eddik, stivelse, beinmel og tapeter. I 1832 ble det bygd ei oljemølle, og 25. mars 1833 stod det en liten annonse i avisa Christiania Intelligentssedler: «Vi tillade os at anbefale nedenstaaende Artikler fra Lilleborgs Fabrik: Linolie, Rapolie, raffineret Lampeolie ...» Og ettersom de oljerelaterte produktene viste seg å være forretningsmessig gunstige, har en valgt å regne denne marsdagen som etableringsdag for Lilleborg-konsernet.
Et sideprodukt av oljen var såpe, og fra 1842 var «sæbesyderiet» etablert på Lilleborg. Samme år trakk Jakob Juell seg ut av bedriften, og ti år etter gjorde Boeck det samme. Dermed stod Peter Møller igjen som eneeier. Han utvidet anlegget flere ganger, fra 1856 med et, etter tidens målestokk, stort spinneri. Han igangsatte også oppaling av igler til medisinsk bruk. Etter hvert valgte Møller imidlertid å konsentrere seg om det han i ettertida er mest kjent for, nemlig produksjon av medisintran. I 1863 solgte han derfor Lilleborg til Peter Wessel Wind Kildal, godseier og eier av et av byens store handelshus, P.W.W. Kildal & Co.
Kildal valgte etter ei tid å legge med spinneriet og satse for fullt på oljer og såper. I tillegg fikk han i drift et nytt edikkbryggeri. Bedriften ble etter hvert landets største på sitt felt med opp mot 70 arbeidere. Kildal hadde et moderne syn på forretningsdrift på flere vis. Han var av de første som skjønte reklamens betydning og satset stort på annonsering og reisende representanter, noe som skulle prege Lilleborgs virksomhet de neste hundre år. Lilleborg var også blant de første norske virksomhetene som satset på merkevarer, da de gikk over fra å selge såpe i løsvekt (stenger som butikkene skar stykker av) til å lage fabrikkferdige stykker med innpakningspapir og navn på. Også teknologisk var Kildal frampå. Blant annet gikk han i 1867 til anskaffelse av en dampmaskin, som kunne sikre bedriften kraft i perioder når vannstanden i Akerselva var lav.
Kildal døde i 1882, og enka hans, Christine Kildal, overtok firmaet. Sønnene Birger og Christian fikk ansvaret for den daglige driften. Begge ble etter hvert opptatt med politikk og andre forretninger, og da det ble behov for ny kapital til utvidelser, valgte Kildal-familien i 1897 å skille ut Lilleborg Fabriker som et eget aksjeselskap. Ledere av det nye selskapet ble brødrene Ole og Trygve Gotaas, fettere av Kildal-brødrene.
Tidlig 1900-tall
Det ble nå iverksatt store moderniseringer. Dette var som planlagt, men også en dyd av nødvendighet. I 1900 brant den gamle oljemølla, og ei ny måtte oppføres. Denne fikk utstyr som også tillot pressing av olje fra kopra. For å få plass til nyanlegget, måtte det gamle såpekokeriet rives og nytt bygges. Firmaet satset også på oppkjøp. I 1909 overtok det aksjemajoriteten i Christiania Damp-Oliemølle på Heggholmen i Oslofjorden. Også her måtte det nybygg til etter en brann få år seinere.
Lilleborg hadde som mye annen norsk industri en høykonjunktur under første verdenskrig, dette til tross for til tider vanskelig tilgang på råstoff. Det klarte seg også bra gjennom de økonomiske kriseperiodene i mellomkrigstida. Dette var likevel ei tid med store strukturelle endringer for firmaet. Også i direksjonen skjedde det en del forandringer. Da Trygve Gotaas trakk seg ut av den daglige ledelsen i 1922, kom Arne Meidell (oldebarn av P.W.W. Kildal) inn, og i 1934 ble Thorvald L. Moe sjef, ei stilling han hadde fram til 1962.
I 1923 kjøpte Lilleborg Stavanger Oljemølle for å sikre posisjonen som råstoffleverandør til margarinproduksjon, og i 1926 overtok de aksjemajoriteten i Lade Fabriker, en lokal vaskemiddelprodusent i Trondheim.
Samarbeidet med Denofa og Unilever
Denofa (De Nordiske Fabriker) var ved stiftelsen i 1912 et tysk-norsk selskap som arbeidet med herding av hvalolje til spisefett. I 1913 kjøpte engelske Lever Brothers, som blant annet stod bak det kjente såpemerket Sunlight, den tyske aksjeposten. I 1924 anla samme firma en såpefabrikk i Fredrikstad (Kongsten). Margarin Unie var en stor nederlandsk margarinprodusent, som i Norge blant annet hadde interesser i margarinfabrikken Agra. I 1929 dannet Lever og Margarin Unie firmaet Unilever. Før dette hadde imidlertid Lilleborg lykkes å kjøpe det meste av de norske aksjene i Denofa.
Viktigst for Lilleborg var nok at firmaet fikk tilgang til resultatene fra Unilever-gigantens forskningsarbeid og at virksomheten fikk lisens på produksjon av en rekke kjente merkevarer, som Lux og Sunlight.
Andre verdenskrig
Såpeproduksjonen under andre verdenskrig led under sterk råstoffmangel. Det ble bare laget en type såpe, såkalt B-såpe, og denne var merket med bokstaven B og fabrikkens tildelte nummer, for Lilleborg 33. I Stavanger ble det produsert blokker av pressede grønnsaker, mens anlegget på Lade lagde ulike typer surrogater.
Under melkestreiken i 1941 var det også en kort arbeidsnedleggelse ved Lilleborg. Tre av arbeiderne ble arrestert og dømt, og en av dem døde i fangenskap. Direktør Thorvald Moe ble også arrestert flere ganger, og i 1942 ble han sendt til fangeleir i Øst-Tyskland. Generalkonsul Dietrich Hildisch, et framtredende medlem av Nasjonal Samling og tidligere aksjonær i Denofa, ble innsatt som forvalter ved bedriften.
Etterkrigstida
Lilleborg var fortsatt ledende innen markedsføring, og firmaet tok tidlig i bruk markedsundersøkelser. Blenda vaskepulver var kommet på markedet i 1935 og var i flere tiår kanskje det beste eksempelet på samspillet mellom massiv reklame (aviser, ukepresse, fagblader, film og ikke minst busser innredet med vaskeutstyr som reiste land og strand rundt for praktiske demonstrasjoner), innhenting av publikums synspunkter og videreutvikling av produktet.
På eiersida prøvde Unilever alt i 1949 å selge sin aksjepost i Denofa. Anders Jahre var på tale som kjøper, men Norges Bank tillot da ikke norsk kapital brukt på denne måten. Noen år seinere var Borregaard (med tidligere Lilleborg-direktør Arne Meidell i sjefstolen) interessert, og i 1958 kom et salg i orden. Samtidig inngikk partene en avtale om 20 års samarbeid, slik at Lilleborg fortsatt kunne produsere Unilevers merkevarer. Avtalen er seinere fornyet flere ganger.
I 1959 fusjonerte Denofa og Lilleborg, og Borregaard fortsatte å kjøpe seg opp. I 1962 gikk Thorvald Moe av for aldersgrensa, og Chr. Fredrik Blom ble ny sjef. De nye eierne og den nye ledelsen valgte å utvide produktspekteret. En periode satset en på matvarer (knekkebrød, supper, syltetøy), og i 1969 overtok selskapet produksjonsdelen av Stabburet, som seinere ble overført til Borregaard. En annen utvidelse skjedde gjennom etablering av en malingsfabrikk i Fredrikstad i 1962. I 1971 ble denne en del av Jotungruppen, som Denofa-Lilleborg dermed ble en stor deleier i.
Persil-fabrikken i Moss var med varemerker som Persil, Ata og Milo Lilleborgs viktigste konkurrent på vaskemidler i etterkrigsåra. Fabrikken var opprinnelig eid av det tyske Henkel-konsernet, men ble beslaglagt som fiendtlig eiendom. Nye hovedeiere ble NKL og Kjøpmannssammenslutningen Køff med 40 prosent hver. Da Persil på 1960-tallet fikk en mer anstrengt økonomi, endte det med at Denofa-Lilleborg overtok. På 70-tallet ble også Klorinfabrikken og Goma fabrikker og datterseskapet Ello i Kristiansund i Kristiansund en del av konsernet. Samtidig ble det gjennomført omfattende modernisering og rasjonalisering av produksjonen. Etter hvert ble vaskemiddelproduksjonen samlet i Oslo.
Denofa-Lilleborg ble fisjonert i 1996. Denofa A/S i Fredrikstad eies i dag av Unikorn A/S, Inlogs (Agrenco do Brasil) og Øraveien Industripark AS.
Virksomheten i dag
Lilleborg er et rendyrket merkevareselskap innen Orkla Brands som produserer og markedsfører vaskemidler og produkter for personlig pleie. En rekke av varemerkene tilhører Unilever som Lilleborg har hatt en samarbeidsavtale med siden 1930-tallet. Etter reforhandlinger flere ganger opp gjennom årene, har Lilleborg og Unilever i dag en samarbeidsavtale som gjelder frem til 2014.
Lilleborgs produksjonsanlegg ligger i Ski og i Kristiansund. Vaskemiddelfabrikken i Ski ble åpnet i 1997. Ello i Kristiansund ble nedlagt 2016 og produksjonen flyttet til Sverige.
Flere av virksomhetens sterkeste merkevarer i dag ble lansert like før andre verdenskrig. Dette gjelder Blenda, Lano, Lux og Solidox.
Andre merkevarer er Define, Dr Greve, Jordan, Krystal, Milo, Pepsodent, Naturelle, Persil, Sterilan, Svint, Zalo, Comfort, Jif, Klorin, Lypsyl, OMO, Salmi, Sun, Sunlight og Sunsilk.
Kilder
Hovedkilde for historieavsnittet (fram til 1983) er firmaets jubileumshefte 150 år ved Akerselven, ISBN 8299098408.
Per Eivind Skeid
Per Eivind Skeid (født 7. desember 1950) er en norsk næringslivsleder, tidligere politisk aktivist i ml-bevegelsen. I en periode på 1970-tallet satt han i ledelsen i Rød Ungdom.
Han var en nær venn av Rød Ungdom-profiler som Helge Øgrim, Erling Maartmann-Moe og Kjell Arild Nilsen, en gruppering som brøt med AKP(m-l) tidlig på 1980-tallet.
Skeid har eller har hatt posisjonene som daglig leder og styreleder i Lyngson Group AS, Mobile Shelter Systems, Shelter Development AS, Nexgen AS, Grevik Vann og Avløp Sa, Telehandel AS og Fagerstrand Eiendom AS. Han har vært daglig leder i Gambei AS, kontaktperson og styreleder i Grevik Vann og Avløp AS, samt styreleder i Lyngson AS, i Falkenborg Eiendom AS og Falkenborg Utvikling AS. I Gambei AS har han vært styremedlem, og i Kippis AS varamedlem.
Daewoo Bus
Daewoo Bus Corporation (대우버스) er et buss bilmerke som blir produsert i Sør-Korea. Daewoo Buses solgte bilmerket sitt til GM Daewoo i 2002 på grunn av finanskrisen i Asia. GM Daewoo har siden markedsført Daewoo Bus-biler som billigbiler for mange andre merker.
Irlands fragmentariske annaler
Irlands fragmentariske annaler eller de fragmentariske annaler (i henvisninger ofte forkortet «FA») er en mellomirsk blanding mellom krønike og fortelling. Den ble satt sammen i kongedømmet Osraige, sannsynligvis i regjeringstiden til Donnchad mac Gilla Patraic' (død 1039).
Annalene har overlevd i et eneste eksemplar, kopiert i 1643 fra et nå tapt manuskript fra 1400-tallet. Dette manuskriptet inneholder bare annalfragmenter (derav navnet) fra tiden mellom 573 og 917. Manuskriptet er oppbevart ved Nasjonalbiblioteket (Koninklijke Bibliotheek/ Bibliothèque Royale) i Belgia.
Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force
Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force (Hovedkvarteret for de allierte styrkene i Europa) (forkortet til SHAEF) (forkortelsen uttalt som «shāf»), var hovedkvarteret for sjefen for de allierte styrker i nordvestre Europa fra slutten av 1943 inntil slutten av andre verdenskrig.
General Dwight Eisenhower hadde kommandoen over SHAEF i den perioden det eksisterte.
Røykbombe
Røykbombe er et fyrverkeri som skal utvikle røyk. Det kalles røykbombe selv om den normalt ikke slippes ut fra et fly som en vanlig bombe, men tennes på bakken. Den mest populære røykbomben er basert på en klassisk blanding av salpeter og sukker.
Tata Daewoo Commercial Vehicle
Tata Daewoo Commercial Vehicle (타타대우상용차) er et lastebilmerke som blir produsert av selskapet TDCV i Sør-Korea. Daewoo solgte bilmerket sitt til Tata Motors i 2003, på grunn av finanskrisen i Asia. Tata har siden markedsført Tata Daewoo-biler som billigbiler for mange andre merker.
2nd Chapter of Acts
The 2nd Chapter of Acts var en kristen vokaltrio og er regnet for pionerer innen kristen pop og rock. Gruppen bestod av søsknene Annie Herring, Nelly Griesen og Matthew Ward. De kjennetegnes særlig på måten de sang på.
2nd Chapter of Acts opptrådte første gang i 1973 og hadde sin største popularitet mellom 1975 og 1980. Gruppen ble oppløst i 1988.
Fylkesvei 546 (Hedmark)
Fylkesvei 546 i Hedmark gikk mellom Snippen i Åmot og Sveva i Elverum. Veiens lengde var 33,1 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 2142 og fylkesvei 2144.
Máel Petair av Mearns
En kilde forteller at Máel Petair var sønn av en Máel Coluim, men sier ellers ikke noe mer. Andre kilder forteller at hans far var en mann ved navn «Loren», og at faktisk han var mormaer av Mar. Navnet Máel Petair dukker opp i mange kilder ettersom han var den som i 1094 drepte kong Donnchad II (Duncan II av Skottland). Det gir hentydning om at han var en alliert av Domnall Bán (Donald III av Skottland).
Oleg Vasiljev
Oleg Kimovisj Vasiljev (russisk: Олег Кимович Васильев; født 22. november 1959 i Leningrad) er en sovjetisk kunstløper som deltok i De olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
Vasiljev ble olympisk mester i kunstløp under Vinter-OL 1984 i Sarajevo. Sammen med Jelena Valova vant hun konkurransen i parløp, foran Kitty Carruthers og Peter Carruthers fra USA og Larissa Selesneva og Oleg Makarov fra Sovjetunionen.
Fire år senere, under Vinter-OL 1988 i Calgary, ble Valgola sammen med Jelena Valova nummer to i parløp, bak sine landsmenn Jekaterina Gordejeva og Sergej Grinkov.
Vasiljev ble verdensmester i kunstløp tre ganger, 1983, 1985 og 1988, alle i parløp sammen med Jelena Valova.
Erlend Johansen
Erlend Johansen (født 13. januar 1986) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2019 er klubbløs.
Han har tidligere spilt for moderklubben Bjarg, Brann, Vålerenga og Åsane. Han signerte for Løv-Ham sommeren 2008 og var i klubben ut 2010-sesongen. I 2004 var han på prøvespill hos den engelske klubben Blackburn.
Johansen hadde ett suksessrikt opphold i Brann og bare 18 år gammel signerte han proffkontrakt med Vålerenga. Oppholdet ble aldri den helt store suksessen etter å ha spilt med brukket hånd i syv måneder. Johansen har over ti landskamper for aldersbestemte landslag.
Den 16. mai 2009 fikk Johansen sin debut i 1. divisjon da Løv-Ham beseiret Sarpsborg 08. Han studerer idrett i Sogndal og dette var vanskelig å koordinere med fotball i Bergen.
Erlend Johansen var keepertrener i Nest-Sotra Fotball.
Shah Rukh Khan
Khan kommer fra en muslimsk familie og vokste opp i New Delhi. Den 25. oktober 1991 giftet han seg med Gauri Khan, en hindu, i et tradisjonelt hindubryllup. I henhold til Khan, selv om han tror på islam, verdsetter han også sin hustrus religion. Hjemme følger barna begge religioner. De har tre barn, sønnen Aryan (født 1997) og datteren Suhana (født 2000). I 2013 ble de foreldre til et tredje barn ved navn AbRam, født via surrogatmor.
1988 – 2010
Hans første større rolle var som «Abhimanyu» i TV-serien Fauji (Soldat), men han fikk sitt gjennombrudd i forbindelse med rollen som den paranoide elskeren i Baazigar (1992) og  Darr (1993), regissert av Yash Chopra. Deretter fulgte flere framgangsrike romantiske filmer, blant annet Koyla, Dilwale Dulhania Le Jayenge, Karan Arjun.
Hans samarbeid med Karan Johar og Yash Johar har resultert i filmer som Kuch Kuch Hota Hai, Kabhi Khushi Kabhie Gham og Kal Ho Naa Ho. I flere filmer har han spilt mot Madhuri Dixit, i blant annet Anjaam, Koyla, Dil To Pagal Hai, Hum Tumhare Hain Sanam og Devdas.
Sammen med skuespilleren Juhi Chawla og filmregissøren Azis Mirza driver han også produksjonsselskapet Dreamz Unlimited som ble senere til Red Chillies Entertainment
Tross alle framganger har Shahrukh fått kritikk for at han hovedsakelig holdt på med sikre, romantiske roller, for eksempel alle de filmene han har gjort sammen med regissøren Karan Johar. I filmen Swades spiller han dog en mer lavmælt rolle enn tidigere. I 2010 spilte Khan i filmen My Name Is Khan. Filmen er basert på en sann historie, og plassert i bakgrunn av oppfatninger av islam i tiden etter terrorangrepet 11. september 2001, forteller filmen om Rizwan Khan (spilt av Khan), en muslim som lider av Aspergers syndrom som reiser over USA for å møte landets president.
2011 - 2014
I 2011 produserte Khan og spilte i Anubhav Sinhas science-fiction, superheltfilm Ra.One, sammen med Arjun Rampal og Kareena Kapoor. Den handler om videospilldesigner i London som skaper en skurk som rømmer inn i den virkelige verden, og hevdes å være den mest kostbare Bollywood-produksjon hittil. Hans andre utgivelse av året var Don 2, en oppfølger til Don.
Khans eneste utgivelse i 2012 var Yash Chopras siste romantisk drama Jab Tak Hai Jaan, sammen med Katrina Kaif og Anushka Sharma. Det var det fjerde samarbeidet mellom Chopra og Khan, etter Chopras åtte år lange opphold, Veer-Zaara, som utgitt i 2004. Denne film ville bli Chopras siste, før sin død 21. oktober 2012.
Khans film Happy New Year lansertes på kino 23. oktober 2014. Denne film ble regissert av Farah Khan og produsert av Gauri Khan på selskabet Red Chillies Entertainment. Shahrukh Khan spiller her rollen som street fighter og aspirerende juveltyv, mot bl.a. Deepika Padukone.
Indiske æresbevisninger
Han ble hedret med den indiske offisielle sivile utmerkelse Padma Shri for sin innsats.
Aserbajdsjanere
Aserbajdsjanere (også kalt aserere i aserbajdsjan-tyrkere, egenbetegning: Azərbaycanlılar, Azərbaycan Türkləri) er et tyrkisk folkeslag. De bor overveiende i nordvest-Iran og i staten Aserbajdsjan. De bor også i mindre antall i det østre Tyrkia, i Dagestan (hvor de kalles «derbent-turkmener») og i Georgia (hvor de kalles «tatar»).
Folkegruppen ble tidligere regnet til «turko-tatarene» (som også hørte til de tyrkiske folkeslagene) og i tråd med dette ble de kalt kaukasus-tatarer, men også turkmener.
Religion
I motsetning til de andre muslimske tyrkerfolkene i regionen bekjenner de fleste aserbajdsjanere seg til den sjiittiske og ikke til sunni-retningen av islam. På grunn av dette skilles det i Tyrkia mellom Tyrkia-tyrkere og Aserbajdsjan-tyrkere (tyrkisk: Şii türkler).
Antall
På verdensbasis finnes cirka 35–45 millioner aserbajdsjanere. Rundt 8,5 millioner bor i Aserbajdsjan og 23,5 millioner i Iran. 24 % av innbyggerne i Iran er aserbajdsjanere.
Over 300 000 aserbajdsjanere bor i Georgia og 282 700 i Russland, samt over 860 000 i de andre tidligere sovjetrepublikkene. I Armenia bor rundt 84 000 aserbajdsjanere og 78 000 i Kasakhstan. I Tyrkia bor det rundt 530 000 aserbajdsjanere i provinsen Kars.
Rudolf Christoph Eucken
Rudolf Christoph Eucken (født 5. januar 1846 i Aurich i Øst-Friesland i Kongedømmet Hannover, død 15. september 1926 i Jena) var en tysk (frisisk) filosof. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1908. Han var far til Walter Eucken.
Aserbajdsjanere
Antall
4 000 aserbajdsjanere bor også i Jordan og 30 000 i Syria, hvor de hovedsakelig betegnes som «tyrkere» eller «turkmenere».
Rudolf Christoph Eucken
Liv og virke
Rudolf Christoph Euckens far, Ammo Becker Eucken (1792–1851) døde da han var barn, og han ble oppfostret av sin mor, Ida Maria (1814–1872), født Gittermann. Han gikk på skole i Aurich, der en av hans lærere var den klassiske filolog og filosof Ludwig Wilhelm Maximilian Reuter (1803–1881).
Han studerte ved universitetet i Göttingen (1863–66), der Hermann Lotze var en av hans lærere, og så ved Universitetet i Berlin. Der ble han særlig inspirert av professor Friedrich Adolf Trendelenburgs etikk og historiske tilnærming til filosofien.
Han ble utnevnt til professor i filosofi i 1871 i Basel og 1874 i Jena.
I Sverige befattet kong Oscar II seg med hans religionsfilosofiske skrifter, og Eucken ble medlem av det svenske vitenskapsakademi.
Eucken ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1908. I Tyskland ble denne anerkjennelse mottatt med skepsis fra folk som Ernst Haeckel.
Hans hovedarbeider er Prolegomena zur forschung über die einheit des geisteslebens (1887), Die einheit des geisteslebens in bewusstsein und that der menschheit (1888) og Der wahrheitsgehalt der religion (1901).
Fylkesvei 501 (Hedmark)
Fylkesvei 501 i Hedmark går mellom Rokkerud og Haugrønningen i Våler. Veiens lengde er 3,8 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 2106.
Gísli H. Guðjónsson
Gísli Hannes Guðjónsson (født 26. oktober 1947) er en britisk-islandsk professor í rettspsykologi ved Institute of Psychiatry ved King's College London.
Han har også forsket på femomenet falske tilståelser, og i 1982 beskrev han fenomenet memory distrust syndrome (MDS).
Guðjónsson har hyppige gjesteforelesninger ved ulike universitet over hele verden.
Guðjónsson har alene, og sammen med andre (særlig professor Jón F. Sigurðsson), gitt ut en rekke bøker og forskningsrapporter.
6. serierunde i Toppserien 2010
6. serierunde i Toppserien 2010 ble spilt den 8. mai.
Gísli H. Guðjónsson
Et utvalg publikasjoner
''
Hilton Hotels & Resorts
Hilton Hotels & Resorts (tidligere Hilton Hotels) er et av merkenavnene som eies av Hilton Hotels Corporation (HHC) som hadde hovedkvarter i Beverly Hills i California. Det er en av verdens største hotellkjeder med 533 hoteller verden over (2008) som markedsføres som Hilton Hotels. I februar 2009 ble det kjent av hovedkontoret skulle flyttes til Fairfax County i Virginia etter at Blackstone Inc. hadde overtatt som hovedeier av virksomheten.
Hilton ble den første «kyst-til-kyst»-hotellkjeden i USA. Kjeden henvender seg i hovedsak til forretningsmarkedet, men eier og driver også en rekke fritidsrettede hoteller. Hilton-familien eier i dag rundt 5 prosent av aksjene i selskapet.
Hilton-merket ble gjenforent internasjonalt etter mer enn 40 år i 2006, da Hilton Hotels Corporation kjøpte hotelldelen av det britiske Hilton Group PLC, som hadde eid Hiltons internasjonale virksomhet fra 1987. Virksomheten ble opprinnelig delt i to allerede i 1966.
Eierselskapet, det børsnoterte Hilton Worldwide Holdings (NYSE: HLT), annonserte den 24. februar 2017 at selskapet endrer navn 6. mars 2017 til Hilton Inc. Selskapet eier 4 920 hoteller med 804 000 rom som markedsføres under 14 forskjellige merkenavn.
Historie
Hotellgiganten ble stiftet i 1919 av Conrad Hilton. Han kjøpte sitt første hotell, Mobley Hotel, i 1919 i Cisco, Texas.
I 1930 åpnet Conrad Hilton sitt første høyhotell i El Paso, Texas, som nå heter Plaza Hotel.
Hilton ble den første internasjonale hotellkjeden under åpningen av Caribe Hilton Hotel i San Juan på Puerto Rico.
John Lennon og Yoko Ono holdt sin første Bed-In i perioden 25.-30. mars 1969, ved Hiltonhotellet i Amsterdam, rom 902. Dette rommet har siden blitt et populært turistmål.
Hilton Hotels Corporation eier og styrer flere andre hotellkjeder, blant disse er Embassy Suites, Doubletree, Hampton Inn, Hilton Garden Inn og Homewood Suites by Hilton.
Filmhistorie
I den seks episoder lange australske mini-serien 1989 Bangkok Hilton, er tittelen tatt fra kallenavn på thailandske fengsel. Det er faktisk tre hotell i Bangkok Thailand som for tiden er tilknyttet Hilton Hotels Corporation: Millennium Hilton Bangkok, Conrad Bangkok og Conrad Residences. Hilton International Bangkok, åpnet i 1983, og eies i dag av Raffles International, er kjent som Nai Lert Park Bangkok. Selv om Bangkok Hilton er et kallenavn på miniserien, blir det stadig vekk brukt av australske media for å referere til thailandske fengsel.
Malibu
Malibu er en kystby vest i Los Angeles fylke i den amerikanske delstaten California. Byen ligger 48 km vest for Downtown Los Angeles. Malibu er kjent for sitt milde middelhavsklima, vakre strender, samt velstående- og kjente innbyggere. Byen utgjør en 34 km lang stripe langs Stillehavet i Sør-California, og byen ble opprettet i 1991 under navnet City of Malibu. Området er kjent som hjem til en rekke Hollywood stjerner, samt andre velstående innbyggere. De fleste beboende bor få meter fra California State Route 1, også kjent som Pacific Coastal Highway (PCH). Noen bebyggelse er også i Malibu Canyons i Santa Monica-fjellene. hadde innbyggere per.
Byen er kjent som 21 miles of scenic beauty, som refererer til at byen har en 21 miles (34 km) kystlinje, og er også kjent som the Bu blant surfere og lokale beboere. Malibu grenser til Los Angeles nabolaget Pacific Palisades i øst, Santa Monica fjellene i nord, Stillehavet i sør, og Solromar i Ventura fylke i vest. Kjente strender inkluderer Surfrider Beach, Zuma Beach, Topanga Beach, Point Dume Beach, Dan Blocker Beach, og andre. Parker inkluderer Malibu Creek State Park, Leo Carrillo State Beach and Park, Point Mugu State Park, og Robert H. Meyer Memorial State Beach.
Halldor Ukristne
Halldor Ukristne (norrønt Halldórr ókristni) var en norsk skald som var aktiv rundt år 1000. Det eneste som vi vet om han er at han var en av hirdskaldene til ladejarlen Eirik Håkonsson. Åtte drottekvad (dróttkvætt = hyldningskvad til herskeren) er bevart i kongesagaene. Disse inneholder en livaktig beskrivelse av slaget ved Svolder. Heimskringla tilegner minst noen av disse til en flokkr (en lettere form for kvad) om Eirik jarl. Forskerne refererer stundom til disse som Eiríksflokkr.
Coxilha
Coxilha er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Halldor Ukristne
Nedenfor er to av de åtte versene som er gjengitt av Snorre Sturlason i Heimskringla hvor Halldor Ukristne kveder om da Eirik jarl og Olof Skötkonung reiste med flåten til Danmark for å møte Olav Tryggvason:
Kildene har ikke utdypet tilnavnet «ókristni», det vil si «den ukristne». Det er kjent at Eirik jarl lot seg døpe, men han var samtidig tolerant og lot folk flest tro på hva de ville. Antagelig var Halldor en av de som bestemt avviste kristendommen og holdt seg til gamle seder og skikk.
Osvald-gruppen
Osvald-gruppen, opprinnelig kalt Sabotasjeorganisasjonen, Saborg, eller bare Sab, var en norsk sabotasjeorganisasjon som saboterte tyske installasjoner, krigsindustri og tropper i Norge under andre verdenskrig. Sabotørenes eget, formelle navn på gruppen var Organisasjonen mot krig og fascisme. Osvald-gruppen er karakterisert som «Norges (desidert) mest aktive og effektive motstandsgruppe».
«Saborg var vestlandsgreina av Osvald-gruppa».
Gruppen var videreføringen av det norske avsnittet av den etterhvert opprullede, europeiske Wollweber-gruppen og ble fra 1941 ledet av kommunisten og sjømannen Asbjørn Sunde.
Gruppen mottok ordrer både fra Sovjetunionen og fra den norske regjeringen i London via Hjemmefronten og «Politigruppa». Osvaldgruppen hadde ingen radiokontakt og lite kurer-kontakt med styresmaktene i Moskva.
Blytt-Sernanders klimavekslingsteori
Blytt-Sernanders klimavekslingsteori er en teori som beskriver klimavekslinger og vegetasjonshistorie i Nord-Europa etter siste istid. Den ble først utarbeidet av nordmannen Axel Blytt, og senere videreutviklet av svensken Rutger Sernander.
Osvald-gruppen
Organisasjonen bygde opp sabotasjegrupper i Oslo, Gjøvik, Narvik, Bergen og Stavanger.
I andre opplaget av boken Menn i mørket, lister Sunde selv opp 39 sabotasjeaksjoner. Ifølge Erik Gjems-Onstad, gjennomførte gruppen om lag 200 sabotasjeaksjoner i Norge.
Blytt-Sernanders klimavekslingsteori
Referanser
Subboreal tid
Osvald-gruppen
Men gruppen var ikke uten støtte, og særlig etter 1943 fikk den stadig flere oppdrag fra regjeringsstøttede organisasjoner. Gruppen utførte bl.a. likvidasjoner for Milorg og «Politigruppa» i Oslo-politiet, og hadde et nært samarbeide med politigruppe 2AP som ga verdifull informasjon om tyskernes planer, agenter osv. Aksjonen mot Arbeidskontoret i Oslo 20. april 1943 var for eksempel fullt koordinert med Milorg, hvor målet var å hindre tvangsutskrivning av norsk arbeidskraft til krigstjeneste. Både Asbjørn Sunde og Johan Peter Bruun, blant andre, deltok i denne aksjonen. Osvald-gruppen var ikke på noen måte direkte styrt av Milorg, men utførte flere sabotasjeaksjoner på direkte oppdrag fra den norske regjeringen i London, formidlet via Asbjørn Bryhn i Politigruppa. London-regjeringen ga i nesten hele gruppens levetid økonomisk støtte via «vestkant-organisasjonen» 2A.
Osvaldgruppen opererte fra 1944 i opposisjon til ledelsen i Norges Kommunistiske Parti. Asbjørn Sunde oppløste motvillig Osvald-gruppen i 1944, etter ordre fra NKVD-ledelsen i Moskva (Det russiske Folkekommissariatet for innenrikssaker). Ragnar Armand Sollie hadde vært sabotør i Osvald-gruppen og flyktet til Sverige våren 1943. I april 1944 vendte han tilbake til Norge i spissen for en gruppe som ønsket å bli med i Osvald-gruppen, da denne ble oppløst av NKVD startet Sollie sommeren 1944 en ny sabotasjeorganisasjon - «Pelle-gruppen». Sollie kontaktet kommunistpartiets leder Peder Furubotn, som utnevnte Sollie til sabotasjeleder i Oslo. Gruppen var organisert rundt en ledelse på 3-4 personer som hadde kontakt med et varierende antall undergrupper, og fra sin base i ei hytte på Krokskogen utførte Pelle-gruppen en rekke vellykkede aksjoner høsten 1944.
Osvald-gruppen, NKP og Moskva
I Norge var Osvald-gruppen en direkte videreføring av det norske avsnittet av den kommunistiske Wollweber-organisasjonen, ledet av sjømannen Martin Rasmussen Hjelmen. Han ble allerede i 1940 arrestert i Sverige, utlevert og henrettet i Tyskland i 1944.
I Oslo overtok Asbjørn Sunde i 1940 en intakt organisasjon, men uten sentrale personer i ledelsen og uten kontakt med Moskva eller økonomiske midler.
Like etter Tysklands angrep på Sovjet 22. juni 1941 dro kurerer fra den sovjetiske legasjonen i Stockholm til Oslo med ordre om å starte motstandskampen. Her traff de representanter for kommunistpartiet som mente at tiden ikke var inne for motstand. Kurerene dro tilbake med uforrettet sak. Sunde hadde siden 1940 holdt organisasjonen ved like og gjort klar lagre med sprengstoff rundt om i landet.
Vinteren 1942 startet NKP oppbygging av militære grupper, den såkalte «Nasjonalgarden». Samtidig hadde Sunde møter med kommunistpartiets leder, Peder Furubotn. Arbeidet med Nasjonalgarden mislykkes, og den ble innlemmet i Milorg-systemet. Kontakten mellom Furubotn og Sunde fortsatte imidlertid.
I slutten av oktober 1942 angrep Gestapo NKP-forlegningen i Hemsedal. Sunde hadde fått varsel fra Politigruppen og partiledelsen klarte å flykte, men etterlot seg en del papirer.
Partisekretær Peder Furubotn krevde etterhvert å overta den strategiske ledelse av Osvald-gruppen, noe Asbjørn Sunde nektet. Tidlig i 1944 kom det derfor til fullt brudd mellom de to.
Fram til Osvald-gruppen ble nedlagt i 1944, etter ordre fra Moskva, hadde den ifølge Erik Gjems-Onstad utført 200 sabotasjeaksjoner i Norge.
Utvikling og aksjoner
20. juli 1941 gjennomførte de den første jernbanesabotasjen, og det var starten på en serie av aksjoner.
Sunde etablerte et opplæringssenter for sabotører i Rukkedalen i 1942, og rekrutterte et nettverk av sabotører i området Torpo-Gol og Rukke-Nesbyen, ned Hallingdal og derfra til Oslo og Bergen.
I september 1942 avtalte Sunde at han skulle holde vaktmannskap til kommunistpartiets sentralforlegning i Hemsedal mot å få praktisk og finansiell støtte. Sunde ble NKPs militære leder, og med partiet i ryggen ble organisasjonen mer slagkraftig.
Det ble utført aksjoner i hele området fra Porsgrunn i sør til Dombås i nord, men de fleste aksjonene ble utført i Oslo-området, svært mange av dem inne i selve byen.
Det ble også utført fire aksjoner i Bergen.
Av viktige sabotasjeaksjoner må det særlig trekkes fram sprengningen av det krigsviktige Per Kure-anlegget i Oslo, samt av Statspolitiets kontor for Oslo og Aker og Arbeidskontoret i Oslo.
Et utvalg aksjoner i Norge
Aksjonene i Norge startet like etter Tysklands angrep på Sovjetunionen 22. juni 1941 og fortsatte inntil «Osvald-gruppen» ble demobilisert høsten 1944. Nedenfor gjengis noen av de viktigste aksjonene som ble gjennomført.
''For en oversikt over aksjoner foretatt før 20. juli 1941, se: Wollweber-gruppen''
Ettermæle
I det politiske klimaet som uviklet seg i Norge under den kalde krigen ble den kommunist-ledede motstandskampen etter hvert levnet liten ære. Fordømmelsen av kommunistene nådde et toppunkt i 1954, da Sunde selv ble beskyldt for landssvik og spionasje til fordel for Sovjetunionen, og dømt til åtte års fengsel. Nye opplysninger som styrker mistanken er kommet i offentlighetens søkelys via offentliggjøring av KGB-avhopperen Mitrokhins dokumenter i 2014. I arkivmaterialet der ble det oppgitt at Sunde skaffet KGB norske pass, samt «og blanke og utfylte norske kirkebøker».
I 1995 ble det avduket en minnesmerke over de falne i Osvald-gruppen, en minneplakett ved hovedinngangen til den gamle Østbanebygningen i Oslo. LO i Oslo sto for arrangementet. Siden har det vært en årlig foreteelse å hedre gruppens medlemmer på 1. mai.
Sommeren 2012 ble Osvald-gruppens innsats også markert på den nye Frydenberg skole i Oslo, som var bygget på industriområdet der gruppen sprengte anlegget til Per Kure AS under krigen. 23 av sabotørene ble hedret ved at de fikk rom på skolen oppkalt etter seg. Skolens bibliotek ble oppkalt etter Sunde selv.
4. oktober 2013 ble åtte medlemmer av Osvald-gruppen hedret av norske myndigheter for kampen de førte for Norges frihet under okkupasjonen. «Dere var sabotørene og soldatene i mørke, som forble i mørke. I dag beklager vi at mange av dere ble mistenkeliggjort og underkjent», sa forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen i sin tale. Ifølge Strøm-Erichsen utførte gruppen ikke bare de fleste, men også de mest virkningsfulle sabotasjeaksjonene i Norge under krigen.
«Vår nære allierte ble plutselig vår bitre fiende da Hitler-Tyskland var beseiret. Derfor kunne en mann som Asbjørn Sunde gå fra å være krigshelt i det ene øyeblikket til å bli stemplet som forræder i det neste. Derfor ble dere stille. Derfor forble dere i mørke», sa forsvarsministeren.
Harry Sønsterød, August Rathke, Anne Marie Mamo, Arvid Abrahamsen, Karsten Hansen, Norman Gullaksen, Signe Raassum og Lars Bottolfs ble overrakt sølvfat, mens Arvid Abrahamsen, Karsten Hansen, Norman Gullaksen, Signe Raassum og Lars Bottolfs også ble tildelt Deltagermedaljen og diplom signert av kongen.
Enrique Sieburger
Enrique Adolfo Sieburger (junior; født 10. mai 1924 i Argentina, død 23. januar 1990) var en argentinsk seiler som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1960 i Roma.
Sieburger vant en olympisk sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på den argentinske båten «Djinn» som kom på andreplass i 6-meter R-klasse, bak den amerikanske båten «Llanoria». Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948. Mannskapet på «Djinn» besto av Enrique Sieburger, Emilio Homps, Rufino Rodriguezde la Torre, Rodolfo Rivademar og Julio Christian Sieburger
Fylkesvei 2136
Fylkesvei 2136 går mellom Nordhagen og Grinda i Elverum.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 542 (Hedmark).
Khowar
Khowar er et språk som snakkes i provinsene Chitral, Yasin-dalen, Gilgit-dalen og Swat i Pakistan. Khowar tilhører den indoeuropeiske språkfamilien, og er i den dardiske undergruppa av den indoariske greina.
Det nordatlantiske samarbeidsrådet
Det nordatlantiske samarbeidsrådet The North Atlantic Cooperation Council (NACC) var et råd opprettet av NATO i 1991 og var forløperen til Det euro-atlantiske partnerskap. I begynnelsen besto det av NATO og ni land fra Sentral-Europa og Øst-Europa. I mars 1992 ble alle landene i Samveldet av uavhengige stater medlem, mens Georgia og Albania ble medlem i juni samme år.
Torbjørn Hornkløve
Torbjørn Hornkløve (norrønt Þórbjǫrn hornklofi) var en norsk skald som var aktiv på slutten 800-tallet. Han var en av hirdskaldene til kong Harald Hårfagre.
En del av de skaldekvad som er bevart av ham er:
Fylkesvei 2098
Fylkesvei 2098 går mellom Tørråsen og Kvernhaugen i Våler.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 494 (Hedmark).
Crissiumal
Crissiumal er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Amazon Grimstad Fotballklubb
Amazon Grimstad Fotballklubb (stiftet 23. november 1999) er et norsk fotballag for kvinner fra Grimstad, som spiller på J.J. Ugland Stadion – Levermyr og debuterte på øverste nivå i Toppserien 2006.
Historie
Amazon Grimstad var ett av de første kvinnelige fotballagene i Norge. Norges første kvinnefotballkamp ble avholdt som pauseunderholdning i 1970 på Levermyr stadion. Kampen gikk mellom Amazon og IL i BUL. Amazon spilte også mot Norges idrettshøyskole som oppvarming for herrelandslagets kamp mot Sverige i 1971. Imidlertid ble ikke laget støttet opp, og etter hvert falt det fra hverandre. Laget gjenoppsto på midten av 1980-tallet, og gikk rett fra 5. divisjon i 1991 til 2. i 1995. Fra og med 23. november 1999 var Amazon uavhengig av fotballklubben Jerv.