cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kulefisker
Kulefisker er en gruppe fastkjevefisker kjent for sin evne til å blåse seg opp når de føler seg truet. Mange av artene har den farlige nervegiften tetrodotoksin i kroppen, men de blir likevel betraktet som en delikatesse i Øst-Asia. I Japan må kokker bestå en krevende eksamen for å få lov til tilberede fugu.
De fleste artene lever i saltvann, men det finnes også arter som lever i fersk- og brakkvann. Mange av artene er populære akvariefisk.
Miko Lazić
Miko Lazić eller Miko Lazic (født 27. juli, 1968 i Nacka), er en svensk filmregissør og manusforfatter.
Biografi
Miko Lazić sine foreldre kommer fra Jugoslavia. Han er utdannet som regissør ved Dramatiska institutet. Lazić har regissert novellefilmen Boban Hockeystjärnan og spillefilmene Made in Yugoslavia og Iskariot.
Super-G under Paralympiske vinterleker 1994
Under paralympiske vinterleker 1994 ble det konkurrert i super-G.
Klasse B2
Dag Lars Westgaard kom på 5.-plass med tiden 1.32,56.
Klasse LW4
Ove Jørgensen deltok, men fullførte ikke.
Malta under Sommer-OL 2012
Malta deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012.
Fylkesvei 849
Fylkesvei 849 (Fv849) går mellom Borkenes og Gåra i Kvæfjord.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Palle Danielsson
Palle Danielsson (født 15. oktober 1946 i Stockholm) er en svensk jazzmusiker (bass).
Samtidig med studier i fiolinspill ved Musikkhøgskolan i Stockholm (1962–1966), fikk han raskt innpass i jazzmiljøet Gyllene Cirkeln. Han spilte med Bill Evans (1965), turnerte med Eje Thelin piano, Billy Brooks trommer og Barney Wilen saksofon. Med Lennart Åberg saks, Bobo Stenson piano og Bengt Berger trommer utkom Rena Rama (1973). Senere var han i Keith Jarretts «European Quartet» (Personal mountain, 1989), med saksofonisten Charles Lloyds Quartet (Fish out of water, 1990), samt utgivelser med Jan Garbarek, Bobo Stenson Quartet og Tomasz Stanko Septet (Litania – music of Krzystof Komeda, 1999). Danielsson var også fast i Michel Petruccianis band, samt på turne i trio med John Taylor og Peter Erskine (You never know 1993; Time being 1994; As it is 1996; Juni 1999); med Martin France senere gjenoppstått (2006). Danielssons egne plate Contra Post utkom 1995. Med Ulf Aldåker, Joakim Milder, Bobo Stenson og Jonas Holgersson ga han ut Monk by five (2000).
Han leder nå sin egen kvartett, bestående av Joakim Milder saksofon, Rita Marcotulli piano og Anders Kjellberg trommer. Tidvis har Dejan Terzic bistått. Danielsson mottok svenske Django d'Or 2001, samt Kungliga Musikalska Akademiens Jazzpris 2002, der han fremført sin egen komposisjon Mars.
Tetrops starkii
Tetrops starkii er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Artsdatabanken har ikke normert noe norsk navn, men dvergaskebukk er foreslått. Den er funnet noen få ganger ved Oslo i Norge.
Utseende
En liten (3–6 mm), slank, hårete trebukk med brungule dekkvinger. Arten er en av de minste nordiske trebukkene og ligner sterkt på den vanligere arten Tetrops praeustus, men kan skilles fra denne på at det mørke området i spissen av dekkvingene er større, og at sidene av pronotum har bare lange hår (både korte og lange hos Tetrops praeustus), videre på at pronotum er bredest bak midten (bredest i midten hos Tetrops praeustus), og at dekkvingene er grovere punktert (for å se denne forskjellen må man ha de to artene ved siden av hverandre). Antennene er slanke, hårete, mørke og omtrent så lange som kroppen. Hodet er kort og bredt, rundet foran, tett kledt med ganske lange hår. Pronotum er svart, noe blankt, litt bredere enn langt, bredest bak midten, med lange, mørke hår. Dekkvingene er brungule med svart spiss (grunnfargen gjerne noe mørkere enn hos Tetrops praeustus), en del bredere enn pronotum, med markerte skuldre, parallellsidige fra skuldrene til kort før spissen. De er kledt med ganske lange, mest lyse hår. Beina er forholdsvis korte og brungule.
Levevis
Larven utvikler seg under barken på nylig døde, unge grener og skudd av ask, den er den eneste nordiske trebukken som regelmessig går på dette treslaget. Larveutviklingen tar ett år, kanskje av og til to. De voksne billene spiser på blader og bark av ask i mai-juni.
Utbredelse
Arten er utbredt i den østlige delen av Europa. I Norge er den funnet noen få ganger i nærheten av Oslo. Det er imidlertid grunn til å tro at arten kan være oversett, for det første fordi den er nesten den eneste trebukken som regelmessig finnes på ask, og det derfor sjelden blir lett etter trebukker der, og dessuten fordi den ligner så mye på den mye vanligere arten Tetrops praeustus.
Fylkesvei 6772
Fylkesvei 6772 går mellom Sulåmo øst for sjøen Feren (401 moh) og Nustad ved E14 nede i bygda (ca 128 moh) i Meråker kommune. Veiens lengde er 22,8 km.
Vektløfting under Asialekene 1951
Vektløfting undere Asialekene 1951. Vekløftkonkurransen ble avviklet i perioden 5. til 8. mars 1951 i New Delhi i India. Det var sju vektklasser, Iran ble beste nasjon, de vant alle sju gullmedaljene.
Caleb Carr
Caleb Carr (født 2. august 1955 på Manhattan i New York, USA) er en amerikansk forfatter og militærhistoriker.
Liv og virke
Carr debuterte i 1980 med romanen Casing the Promised Land. Forfatterkarrieren tok av med bestselgeren The Alienist i 1994, en thriller og detektivroman lagt til Viktoriatidens New York. Flere av hans senere bøker er lagt til samme periode, inkludert Sherlock Holmes-pastisjen The Italian Secretary. Thrilleren Killing Time fra 2000 er en nær-framtid dystopi.
Carr har også skrevet for film og fjernsyn. I den sammenheng er han mest kjent som medforfatter til en av oppfølgerne til skrekkfilmen The Exorcist, Dominion: Prequel to the Exorcist (2005).
Caleb Carrs far var Lucien Carr, en sentral figur innen beat-generasjonen og den som skal ha introdusert Jack Kerouac, Allen Ginsberg og William S. Burroughs for hverandre.
Trivia
Ifølge egne utsagn spesialiserte Caleb Carr seg allerede som gutt på militærhistorie nærmest for å irritere sine foreldre.
Bengt Eriksson
Bengt «Silver-Bengt» Eriksson (født 22. januar 1931 i Malung, død 19. november 2014 i Hudksvall) var en svensk kombinertløper. Han representerte IF Friska Viljor i Örnsköldsvik.
Eriksson tok sølv i OL i Cortina d'Ampezzo i Italia, 1956. Etter dette fikk han kallenavnet «Silver-Bengt». Han vant Svenska skidspelen i 1959, og står bokført med 19 premier i Holmenkollen. Han ble nummer 2 i kombinert i 1958. Blant disse er 3 ganger Damenes pokal som beste kombinerthopper fra årene 1957 til 1959. Han vant det kombinerte hopprennet også i 1960, men presterte så dårlig i langrennet at Damenes pokal ikke ble tildelt. Nordmannen Gjert Andersen opplevde det samme i 1970.
Giro di Lombardia 2009
Lombardia rundt 2009 var den 103. utgaven av Lombardia rundt, og ble arrangert 17. oktober 2009. Det var det siste rittet på verdenskalenderen. For tredje år på rad var rittet på 242 km og gikk fra Varese til Como.
Gjert Andersen
Andersen ble nummer 2 i kombinert i Holmenkollen i 1968 (med ny bakkerekord på 89,5 m), han ble nummer 4 i 1969 og nummer 2 igjen i 1972. I 1969 ble han også nummer 2 i det spesielle hopprennet. Han deltok i kombinert under vinter-OL for Norge i 1968 i Grenoble med 40.-plass og i 1972 i Sapporo med 23.-plass.
Andersen ble tildelt Damenes pokal som kombinertrennets beste skihopper 3 ganger; i 1968, 1969 og 1972. Han vant det kombinerte hopprennet også i 1970, men han ble den gangen helt sist i langrennet, og Damens pokal ble av den grunn ikke utdelt. Bengt «Silver-Bengt» Eriksson opplevde det samme i 1960.
The Notorious B.I.G.
Christopher George Latore Wallace (født 21. mai 1972, død 9. mars 1997), også kjent som The Notorious B.I.G., Biggie Smalls (etter en gangster i filmen Let's Do it Again fra 1975) og Frank White (fra filmen King of New York) var en populær rapper på midten av 1990-tallet.
Hans karriere ble overskygget av kampen mellom Bad Boy/Death Row Records som opptok mesteparten av livet hans, men etter hans død i 1997 er The Notorious B.I.G. jevnlig rangert som en av de store og mest innflytelsesrike rappere gjennom alle tider. Han blir husket for sine talenter innen historiefortelling og «freestyling», og sin flyt som var enkel å forstå, men likevel kompleks.
I 1997 ble Wallace skutt og drept i Los Angeles, hvor han hadde deltatt på en fest i regi av VIBE Magazine. Da bilen hans stoppet ved et stopp-skilt, kjørte en annen bil opp på siden og åpnet ild. Han ble truffet av fire skudd. Hendelsen fant sted på hjørnet av Wilshire Blvd & South Fairfax Ave, klokken 00.30. I hast ble han kjørt til sykehuset Cedars-Sinai Medical Center, der han ble erklært død, klokken 01.15. Drapet er ikke oppklart.
VM i turn 1907
Det tredje verdensmesterskapet i turn ble arrangert 30. juni 1907 i Praha, og konkurransen ble gjennomført på kun én dag.
Fem øvelser for herrer ble arrangert: Mangekamp (sammenlagt), svingstang, skranke, bøylehest og lagkonkurranse.
Beste nasjon var Böhmen, som vant fire gull til sammen.
Guvernementet Beni Suef
Bani Suwayf (arabisk: بني سويف ) er en region sentralt i Egypt. Hovedstaden Bani Suwayf ligger 120 km sør for Kairo på vestbredden av Nilen.
Området er velkjent i Egypt for sine sementfabrikker. Den nærliggende Meidum-pyramiden ligger i området.
Regionen er en av de fattigste i Egypt.
Kommunistischer Jugendverband Deutschlands
Kommunistischer Jugendverband Deutschlands (Det Tyske Kommunistiske Ungdomsforbund) var en politiske ungdomsorganisasjon i Tyskland, grunnlagt i 1920. Det var ungdomsorganisasjonen til Tysklands Kommunistiske Parti, KPD.
Håkon Stenstadvold
Håkon Stenstadvold (født 2. august 1912 i Sarpsborg, død 7. oktober 1977) var en norsk maler og grafiker.
Håkon Stenstadvold var elev av Axel Revold ved Kunstakademiet. I tillegg til å være maler, grafiker og tegner ga han ut flere kunstbøker, var kunstanmelder og aktiv i kunstnerorganisasjoner. Han laget også flere utsmykninger. Håkon Stenstadvold illustrerte dessuten flere bøker, deriblant Knut Hamsuns Victoria og Sigrid Undsets Kristin Lavransdatter.
Han tegnet frimerket til Håkonshallens 700 årsjubileum i 1961 (NK 496-497). I 2012 ble hans maleri «Branntomt» gjengitt på et norsk frimerke i serien Norsk kunst V.
I 1964 ble han rektor ved Statens håndverks- og kunstindustriskole. Han representerte Høyre i Bærum herredsstyre 1956–1959.
Håkon Stenstadvold var far til Halvor Stenstadvold.
Sergio Pignedoli
Sergio Pignedoli (født 4. juni 1910 i Felina ved i Castelnovo ne' Monti i provinsen Reggio Emilia i Italia, død 15. juni 1980 i Reggio Emilia) var pavelig diplomat, titulærerkebiskop, kuriebiskop og en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var en ledende skikkelse i Den katolske kirkes ledelse, og en av pave Paul VIs nærmeste allierte og betrodde.
Bakgrunn
Pignedoli studerte i Reggio Emilia, i Milano og i Roma (Lateranuniversitetet og Gregoriana).
Prest
Han ble presteviet den 1. april 1933. Så var han i neste to år viserektor for presteseminaret i Reggio Emilia, til han i 1934 ble kapellan vedUniversità Cattolica del Sacro Cuore (UCSC) i Milano. Fra 1940 til 1943 var han feltprest i Andre verdenskrig.
Etter virke i sitt hjembispedømme i Nord-Italia i 1943 ble han hentet til tjeneste i Statssekreteriatet i Vatikanets og samtidig tilsynsprest for hele Iden italienske peiderbevegelse, og etterhvert kom han inn i det pavelige diplomati.
Før og under Det hellige år 1950 satt han som seøretær for dets planleggingskommisjon.
Erkebiskop, pavelig nuntius til Bolivia
Han ble utnevnt den 22. desember 1950 av pave Pius XII til titulærbiskop av Iconium og pavelig apostolisk nuntius til Bolivia. Han ble bispeviet februar 1951 dav patriarken av Venezia, kardinal Adeodato Giovanni Piazza; medkonsekratorene var kurieerkebiskopen Valerio Valeri og hans hjemstedsbiskop Beniamino Socche av Reggio Emilia.
Nuntius til Venezuela
Den 19. oktober 1954 ble han apistolisk nuntius til Venezuela.
Hjelpebiskop i Milano
Så var han hjelpebiskop i Milano i fem år.
Apostolisk delegat i Afrika
Fra 1962 til 1965 deltok Pignedoli på Annet Vatikankonsil.
Apostolisk nuntius til Canada
Den 1. juni 1964 ble han nuntius til Canada i tre år. I 1966 fikk han i oppdrag av paven å presedere den vietnamesiske bispekonferanses ekstraordinære møte.
Kuriebiskop
Den 10. juni 1967 ble han utnevnt til sekretær for Kongregasjonen for troens utbredelse.
Kardinal
I mai 1974 mørre kardinal Pignedoli sammen msgr Verrazano A. C. Bhaktivedanta Swami Prabhupada, oog hadde en grundig samtale som sosiale spørsmål. Pignedoli etablerte også vennskapsbånd til Shōchō Hagami, en stor acharya innen tendaibuddhismen og en av de mest prominente japanske buddhister på 1900-tallet som spilte en ledende rolle i å fremme gjensidig respekt og forsoning blant Asias tre monolittiske religioner.
Pignedoli var blant kardinalelektorene under de to konklavene i 1978, som valgte pave Johannes Paul I (august) og pave Johannes Paul II (oktober). Han ble av mange selv ansett som en papabile ved begge konklavene. I det første konklavet i 1978, som pave Johannes Paul I skulle komme ut av, var hans kandidatur støttet av den progressive fløyen som stod i motsetning til kardinal Giuseppe Siri, en kandidat fra den konservative side.
Pignedoli døde av lungeemboli under et besøk i sine hjemtrakter nord i Italia, i en alder av 70 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Louella Parsons
Louella Parsons (født Louella Rose Oettinger; 6. august 1881, død 9. desember 1972) var en amerikansk journalist, forfatter og manusforfatter. Hun ble ansatt av William Randolph Hearst, muligens fordi hun hadde rost Hearsts elskerinne Marion Davies. På det meste ble sladrespaltene hennes lest av 20 millioner mennesker i 400 aviser over hele verden. Parsons var også vertinne for flere radioprogrammer der hun intervjuet ulike Hollywood-kjendiser. Hun forble «Dronningen av Hollywood» frem til nykommeren Hedda Hopper, som hadde lignende talenter, utfordret henne. De to hadde en årelang feide. Parsons har fått to stjerner på Hollywood Walk of Fame for sin innsats innen film og radio.
Francesco Maria Veracini
Francesco Maria Veracini (1690–1768) var en italiensk fiolinist og komponist.
Louella Parsons
Tidlig liv
Louella Parsons ble født som Louella Rose Oettinger i Freeport i Illinois, som datter av Helen (Stine) og Joshua Oettinger. Hennes far var av tysk-jødisk opphav, det samme var hennes morfar, mens hennes mors bestemor, Jeanette Wilcox, var av irsk opprinnelse. I Parsons' barndom var foreldrene hennes aktive i en episkopal kirke. Hun hadde to brødre, Edwin og Fred, og en søster, Rae. I 1890 giftet hennes mor seg med John H. Edwards, etter å ha blitt enke. De bodde i Dixon i Illinois, den senere hjembyen til Ronald Reagan.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
Veracini var apotekersønn og lærte fiolinspill av sin onkel Antonio Veracini, som han ofte ga konserter sammen med.
Louella Parsons
Tidlig liv
I tenårene var Parsons en smart og intelligent ung kvinne, men det var få muligheter for hennes litterære ambisjoner. Det var ikke før high school at hun bestemte seg for å bli forfatter eller journalist. Den 4. juni 1901, da hun ble uteksaminert fra high school, holdt Parsons en tale med tittelen «Great Men» og rektoren hennes uttalte at hun kom til å bli en stor forfatter.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
I 1711 skrev Francesco Veracini en fiolinkonsert til kroningen av keiser Karl VI i den venetianske kirken Santa Maria Gloriosa dei Frari. En anekdote forteller at da den unge Giuseppe Tartini i 1712 hørte Veracini spille, ble han så imponert at han for en stund trakk seg tilbake fra det aktive musikkliv for å forbedre sitt eget fiolinspill – spesielt bueføringen.
Louella Parsons
Tidlig liv
Etter high school tok Parsons et lærerkurs på et lokalt college i Dixon. Hun fikk økonomisk hjelp fra en fjern tysk slektning. Parsons fikk sin første avisjobb som deltidsskribent for Dixon Star, mens hun fortsatt gikk på college. I 1902 ble hun den første kvinnelige journalisten i Dixon, hvor hun sladret om Dixons sosiale kretser, noe som ble et skritt på veien mot hennes Hollywood-karriere.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
I 1714 bodde Veracini en tid i London der han spilte fiolinsoli mellom operaaktene i Queen's Theatre. Her ble han kjent med Georg Friedrich Händel. Året etter tilbrakte han en tid i kurfyrst Johann Wilhelms tjeneste i Düsseldorf, men vendte tilbake til Venezia i 1716 der han skrev seks orkesterovertyrer som befestet hans ry som komponist. Han dediserte et opus fiolinsonater til kronprins Fredrik August, den senere kong August III av Polen, og i 1721 ytterligere et sonateopus.
Louella Parsons
Tidlig liv
Hun flyttet til Burlington i Iowa sammen med sin første ektemann, John Parsons. Datteren deres, Harriet (1906–1983), som senere ble filmprodusent, ble født der. Parsons så sin første film, Det store togrøveriet (1903), mens hun bodde i Burlington.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
Prinsen var selv en fremragende musikk-kjenner og fikk Veracini med seg til Dresden der de musiserte sammen. I tillegg oppførte Veracini kammermusikk og arbeidet med å rekruttere italienske sangere til operahuset i Dresden. I løpet av denne tiden utbrøt det en konflikt mellom hoffmusikerne om de dyre italienske operaene. Veracini sto på den ene siden, motstandere var komponisten Johann David Heinichen og kastratsangeren Senesino, muligens også fiolinisten og komponisten Johann Georg Pisendel. Under en heftig krangel hoppet Veracini ut fra andre etasje og pådro seg et hofte- og benbrudd som ikke ble fullstendig tilhelet, slik at han haltet resten av livet.
Louella Parsons
Tidlig liv
Da ekteskapet hennes tok slutt flyttet Parsons til Chicago. I 1912 fikk hun sin første smak av filmindustrien ved å selge et manuskript for 25 dollar til Essanay Company, som en stund senere hadde kontrakt med Charlie Chaplin. Parsons' lille datter Harriet var med i flere filmer, kreditert som «Baby Parsons», inkludert The Magic Wand (1912), som Parsons hadde skrevet manuset til. Parsons skrev også boken How to Write for the Movies.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
Tilbake i fødebyen Firenze i 1723 spilte han kirkemusikk og komponerte et oratorium. På denne tiden pådro den eksentiske og hovmodige Veracini seg et dårlig rykte og fikk tilnavnet capo pazzo («gal i hodet»). Sine to beste stainerfioliner kalte han Peter og Paulus.
Louella Parsons
Karriere
I 1914 begynte Parsons å skrive den første sladrespalten i USA for Chicago Record Herald. William Randolph Hearst kjøpte avisen i 1918 og Parsons mistet jobben, ettersom Hearst ennå ikke hadde oppdaget at filmer og skuespillere kunne regnes som nyheter. Parsons flyttet da til New York og begynte å arbeide for New York Morning Telegraph. Hun skrev en lignende filmspalte og Hearst fattet interesse for henne. Hun signerte en kontrakt med den Hearst-eide avisen New York American i 1923, etter kløktige forhandlinger fra begge parter.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
I 1733 reiste han tilbake til London for å opptre i flere konserter. Som mange andre av sine berømte samtidige skrev han flere operaer her, men da suksessen uteble forlot han London i 1744, og Georg Friedrich Händels musikk fortsatte å dominere på hovedstadens operascene. Under tilbakereisen overlevde Veracini med nød og neppe et skipbrudd i Den engelske kanal.
Louella Parsons
Karriere
I 1925 ble Parsons smittet av tuberkulose og fikk beskjed om at hun hadde seks måneder igjen å leve. Hun flyttet til Arizona på grunn av det tørre klimaet, og deretter til Los Angeles, der hun bestemte seg for å bli værende. Da sykdommen var i remisjon, begynte hun å arbeide igjen og ble en syndikert Hollywood-spaltist for Hearst. Ettersom Parsons og publiseringsmogulen hadde utviklet et sterkt forhold, ble spalten hennes i Los Angeles Examiner publisert i aviser over hele verden og Parsons ble gradvis en av de mektigste stemmene i filmindustrien med sin daglige oppdatering av sladder. Ifølge Hearsts elskerinne og protesjé Marion Davies hadde Parsons oppfordret leserne til å «gi denne jenta en sjanse», mens de fleste kritikerne nedvurderte Davies. Det var på grunn av dette at Hearst ansatte Parsons.
Francesco Maria Veracini
Liv og virke
Veracini ble maestro di cappella i flere av Firenzes kirker og konsentrerte seg om kirkemusikk. I sine siste leveår holdt han flere konserter som fiolinist og kapellmester.
Louella Parsons
Karriere
Fra 1928 var Parsons vertinne for et ukentlig radioprogram som var sponset av SunKist, der hun intervjuet ulike Hollywood-kjendiser. Et lignende program i 1931 var sponset av Charis Foundation Garment. I 1934 signerte hun en kontrakt med Campbell Soup Company og ble vertinne for programmet Hollywood Hotel, der skuespillerne spilte scener fra deres kommende filmer.
Francesco Maria Veracini
Betydning og ettermæle
Veracinis fiolinkonserter er bundet av tidens smak, og hans musikkhistoriske betydning beror framfor alt på de virtuose sonatene opus 2.
Louella Parsons
Karriere
Parsons arbeidet for ulike Hearst-eide bedrifter resten av karrieren. Hun anså seg selv som den sosiale og moralske autoriteten i Hollywood. Hennes dom ble ansett som det endelige ordet i mange tilfeller, og hennes disfavør var fryktet av mange flere enn den av filmkritikerne. Etter hvert ble Parsons daglige sladrespalte publisert i mer enn 400 aviser og lest av 20 millioner mennesker over hele verden. Hennes uoffisielle tittel som «Dronningen av Hollywood» ble utfordret av nykommeren Hedda Hopper i 1938, som hun i utgangspunktet var vennlig og hjelpsom mot. De to ble bitre rivaler, men Hopper blir klassifisert som den mer ondskapsfulle og uforsonlige av de to.
Francesco Maria Veracini
Betydning og ettermæle
Asteroiden 10875 Veracini er oppkalt etter ham.
Louella Parsons
Karriere
Parsons hadde også cameoroller i flere filmer, inkludert Hollywood Hotel (1937), Uten hemninger (1946) og Starlift (1951). Hun ble karikert i Frank Tashlins animasjonsfilm The Woods Are Full of Cuckoos (1937) som «Louella Possums».
Francesco Maria Veracini
Operaer
Alle operaene ble uroppført i Kings theatre, London.
Louella Parsons
Karriere
I 1944 ble Parsons memoarer, The Gay Illiterate, utgitt av Doubleday, Doran and Company, og ble en bestselger. Oppfølgeren, Tell It to Louella, ble utgitt av G.P. Putnam's Sons i 1961.
Parsons' innflytelse ble redusert i 1960-årene. Hun fortsatte med sladrespalten sin frem til desember 1965, da den ble overtatt av assistenten hennes, Dorothy Manners, som allerede hadde skrevet spalten i mer enn et år. Parsons har fått to stjerner på Hollywood Walk of Fame for sin innsats innen film og radio.
Privatliv
Parsons var gift tre ganger. Hennes første ekteskap var med eiendomsutvikleren og megleren John Dement Parsons i 1905. Datteren deres Harriet ble født 23. august 1906. Harriet fulgte senere i sin mors fotspor og arbeidet for et magasin i California. Parsons skilte seg fra John i 1914. Hun giftet seg med sin andre ektemann John McCaffrey jr. året etter. Ekteskapet tok senere slutt. Parsons' tredje ekteskap var med kirurgen dr. Harry Martin fra Los Angeles, som hun kalte «Docky», i 1930. Han hadde tjenestegjort i Army Medical Corps under både første verdenskrig og andre verdenskrig. De var gift frem til Martins død 24. juni 1951.
Parsons bodde på et sykehjem etter at hun ble pensjonert, der hun døde av arteriosklerose 9. desember 1972, 91 år gammel. Hun hadde konvertert til den romersk-katolske kirke og flere personer fra filmindustrien, som hun hadde fått ekte vennskap med, deltok i begravelsesmessen hennes. Parsons er gravlagt på Holy Cross Cemetery i Culver City i California.
Jesu siste måltid
Jesu siste måltid blir ifølge Det nye testamente inntatt da disiplene gir Jesus stekt fisk og honningkake å spise når han fremtrer for dem etter sin oppstandelse, og etter at han i mellomtiden også har tatt del i et måltid i Emmaus hos sin følgesvenn Kleopas. Jesus beviser dermed at han ikke er et gjenferd.
Etter å ha spist av den frembudte maten fører Jesus disiplene ut mot Betania, skilles fra dem og blir tatt opp i himmelen.
Svangerskap
Svangerskap (eller graviditet) hos mennesker varer 40 til 42 uker, ca. 280 dager, beregnet fra første dag av siste menstruasjon og frem til fødsel. Svangerskapet deles utviklingsmessig inn i tre trimestre. De første 12 ukene regnes som første trimester. I denne perioden vil fosterutviklingen danne kroppens grunnleggende struktur og de ulike organene. Dette er den perioden hvor det er størst risiko for spontanabort. Andre trimester varer frem til uke 28. I tredje trimester, som varer fra uke 29 og frem til fødselen, er alle organsystemer på plass og fosteret vil i all hovedsak bare vokse og legge på seg. Barn født i tredje trimester vil normalt overleve selv om det er for tidlig født.
Graviditetsforløpet
Generelt defineres graviditet fra det tidspunkt hvor kvinnens egg blir befruktet av mannens sæd, medisinsk defineres graviditeten enkelte ganger fra tidspunktet hvor embryoet fester seg i kvinnens livmor.
En gjennomsnittlig graviditets varighet er 283 dager (40 uker), regnet fra siste menstruasjons første dag, eller 38 uker regnet fra befruktningen, dvs. omkring 9 måneder eller 270 dager.
Graviditetsperioden deles i tre trimestre, der det første trimester er de første 12 ukene av graviditeten, andre trimester fra 12. til 28. uke, og det tredje trimester den resterende delen av graviditeten. De første åtte ukene av første trimester, hvor det snakkes om fosteranlegg eller embryoner, kalles også for "den embryoniske periode". I den embryoniske perioden vil alle de større organsystemer dannes. Den resterende graviditetsperioden kalles "den foetale periode". Inntil graviditeten kan detekteres ved hjelp av en scanner kalles graviditeten også for en "biokjemisk graviditet". Dersom kvinnen ikke kjenner til befruktningstidspunktet kan dette anslås ved hjelp av en måling av embryoets størrelse sett ved en ultralydskanning – en såkalt Crown-rump length.
Uke 1 og 2
Ukene i et svangerskap telles normalt fra siste menstruasjon. Uke 1 og 2 foregår derved før selve befruktningen finner sted. Dette kalles også «mors uker», i motsetning til «fosterets uker» som telles fra selve befruktningen, og er omtrent lik mors uker minus to. Eggløsningen skjer i slutten av uke 2 eller helt i begynnelsen av uke 3, og det er først da den egentlige graviditeten kan ta til.
Uke 3 (befruktningsuken)
Befruktningen av egget skjer som oftest 12 til 14 dager etter første dag av siste menstruasjon. Det befruktede egget vandrer gjennom egglederen til livmoren. Det som begynte som en eggcelle og en sædcelle, utvikler seg til mange ved at egget deler seg og blir en morula. Celledelingen fortsetter til egget har blitt en blastula, en hul ball av celler. Fra dag 6 til 8 fester det man nå kaller blastocysten, det blivende embryoet, seg til livmorveggen.
Uke 4 (fosterets uke 2)
I celleklumpen utvikles lag, eller sjikt av celler som har bestemte egenskaper og som skal bli til forskjellige organer. Det hele ser ut som en flat skive, og over denne skiven dannes fostervannshulen. Dette blir til fosterets «oppholdsrom». Her skal barnet utvikles og modnes. Under skiven dannes det man kaller plommesekken, og her produseres de første blodcellene. Fosteret kalles nå embryo.
Uke 5 (fosterets uke 3)
I tredje uke starter utviklingen fra den tynne skiven til et embryo, som er 2 mm langt på dette tidspunktet. Tre sjikt av celler – som kalles det ytre, midtre og indre kimblad – danner utgangspunkt for de forskjellige organene. Hjerteanlegget begynner å slå i slutten av tredje uke. Embryoet er nå knyttet til morkakeområdet med en liten stilk, som senere blir til navlestrengen.
Uke 6 (fosterets uke 4)
Nå er fosteret omtrent 6 mm langt, og har tydelige anlegg til hjerne og ryggrad. Hjertet har så vidt begynt å pumpe hurtig. Embryoet ligner ikke særlig på et menneske ennå.
Uke 9 (fosterets uke 7)
Embryoet er litt over 3 cm langt. Det har begynt å bevege seg forsiktig. På ultralyd kan man se hjertet banke rytmisk. Hodet er fortsatt veldig stort i forhold til resten av kroppen.
Château de Laubade
Château de Laubade er et armagnachus. De er den største av produsentene som kun produserer armagnac. De har 105 hektar vinmarker, og sitter på et lager med armagnac som går tilbake til 1886.
Gwangjus undergrunnsbane
Gwangjus undergrunnsbane er en undergrunnsbane i den sørkoreanske byen Gwangju. Systemet består foreløpig av en linje. Undergrunnsbanen startet driften i 2004 og Gwangju ble dermed den femte byen i Sør-Korea med egen undergrunnsbane. Operatør av undergrunnsbanen er Gwangju Metropolitan Rapid Transit Corporation. Banens ene linje går mellom stasjonene Nokdong og Pyeongdong.
Svangerskap
Uke 10 (fosterets uke 8)
Fosteret er nå ca. 3,6 cm langt. Det begynner å ligne mer på et menneske, både øyne og ører er lett gjenkjennelige, og halen er borte. De fleste indre organer er nå anlagt.
Gwangjus undergrunnsbane
Banen opereres i tidsrommet 5:30 – 24:00 med 12 minutters intervaller, 6 minutters i rushtiden mellom Pyeongdong og Geumnamro 5-ga, mens banen mellom Geumnamro 5-ga og Sotae har trafikkintervallene 15/8 minutter. Nokdong er togdepot med forbindelse til Sotae hvert 90. minutt. Prisen starter på 900 won.
Château de Laubade
Historie
En av deres nyeste armagnacer har en historisk kobling til Norge, og Vemork-aksjonen i 1943. Armagnacen heter Vemork 43, og inneholder en viss andel armagnac fra 1943. Ideen til armagnacen kom fra nordmannen Bjørn Næset, som fikk Tinn kommunes etablererpris 2006 for denne ideen, ideen med Gaustadtoppen XO (Bache-Gabrielsen) og Service fra Porsgrunds Porselænsfabrik. Armagnacen er en hyllest til tungtvannssabotørene i denne aksjonen.
Svangerskap
Uke 11 (fosterets uke 9)
Fosteret er nå ca. 4,0 cm langt. Det er fortsatt lite, men det ligner mer og mer på et menneske.
Gwangjus undergrunnsbane
Linje 1
Gwangjus bymyndighet har lansert planer for å utvide linje 1 sørover til Hwasun og nordover til Naju.
Château de Laubade
Utvalg
I tillegg har de en lang rekke årgangsarmagnacer – de har tappet hver eneste årgang fra 1900 er tappet på flaske og lagt ut for salg.
Svangerskap
Andre trimester
I andre trimester vokser uterus nok til at svangerskapet blir synlig.
Gwangjus undergrunnsbane
Linje 2, 3, 4 og 5
Den opprinnelige planen for utbygging av byens undergrunnsbanenett fra 2002 baserte seg på fem linjer, hvorav den første etter planen skulle åpne til Fotball-VM 2002, men ble utsatt til 2004. Hovedplanen er at dagens ene linje skal utvides med fem linjer. Linje 2 skulle etter planen åpne i 2008, men er utsatt flere år. Opprinnelig tenkte en denne som en ringbane, men nå virderes også en forbindelse fra sør og nordøstover med et kryssningspunkt med linje 1. Linje 3 blir en ringbane mot nordvest, linje 4 blir ogsaå en ringbane, mens linje 5 vil gå fra sentrum og til de nordvestre forstedene.
Svangerskap
Uke 12 – 14 (fosterets uke 10 – 12)
Fosteret er omkring 80 mm. (8 cm.) og veier omkring 40 gram. Ribbeinene kan ses. Lemmene er lange og tynne. De øvrige kroppsdelene vil nå begynne å oppnå de endelige proporsjonene i forhold til resten av kroppen. Det produseres røde blodceller i leveren. De ytre kjønnsorganene er nå klart synlige og kjønnet kan bestemmes ved en ultralydskanning. Ansiktet er mer utviklet med tydelig nese og hake. Håret på hodet begynner å vokse frem. Munnen kan åpnes og lukkes og fosteret vil innimellom sutte på en finger. Fosteret åpner og lukker hendene til en knyttneve.
Berøring omkring munnen vil utløse "den brystsøkende refleksen", hvor fostret snur hodet mot berøringen. Dette skal hjelpe en nyfødt baby med å finne brystvorten under amming.
Uke 14 – 18 (fosterets uke 12 – 16)
Fosteret vil i denne perioden nå en størrelse på omkring 15 cm, i starten av uke 14 vil fosteret veie omkring 125 gram. Huden er fortsatt gjennomsiktig. Knoklene tar opp kalsium og blir hardere ("ossifiserer"). Øynene har fått riktig plassering.
Fosteret vil gjøre suttebevegelser med munnen. Både armer og ben er ferdig utviklet og fosteret er mer aktivt. I denne periode vil moren kunne begynne å merke liv.
Fosteret kan etter den 12. fosteruke ikke lenger lovlig aborteres etter den norske abortlovgivningen fra 1975. Frem til 24. fosteruke kan der fortsatt søkes om sen abort dersom det foreligger spesielle omstendigheter.
Uke 18 – 21 (fosterets uke 16 – 19)
I uke 20 vil fosteret oppnå en størrelse på 20 cm, og veier i starten av uke 16 omkring 225 gram. Øyenbryn og øyenvipper blir synlige. Fosterets hjerteslag kan høres med et stetoskop. Fosteret begynner å følge døgnrytmen med natt og dag. Øresneglen er fullt utviklet og fosteret begynner å reagere på lyder.
Uke 21 – 25 (fosterets uke 19 – 23)
Fosteret når i uke 24 en lengde på 28 cm og vil veie omkring 725 gram. Øynene, øyenbryn og øyenvipper er fullt utviklet. Lungene fylles med luftrom og begynner å fungere. Fosteret ligner nå et barn, om enn huden fortsatt er delvis gjennomsiktig så knokler og indre organer er synlige.
Fosteret griper om sine egne føtter. Omkring uke 24 åpner øynene seg igjen og fosteret vil nå reagere på skarpt lys, plutselige bevegelser eller høye lyder på refleks ved å blunke.
Arkeologiåret 1906
Arkeologiåret 1906 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1906.
Svangerskap
Uke 25 – 28 (fosterets uke 23 – 26)
Fosteret vil i uke 27 bli omkring 34 cm og veie 1000-1100 gram. Fostrets hjerteslag kan nå høres med det blotte øre ved å legge det inntil magen. Øynenes pupiller blir lysfølsomme og tårekanalene begynner å produsere tårer. Lukt- og smakssansene er nå fullt utviklet og fosteret vil reagere på søtstoffer tillsatt fostervannet ved å drikke mer, og bittert stoff ved å gjøre grimaser og drikke mindre.
Tredje trimester
I tredje trimester vokser fosteret til en vekt som ofte er mellom 3 og 4 kilo. Mors organer i buken blir komprimert, noe som kan gi hyppig vannlating, problemer med fordøyelsen og belastning på ryggmuskulaturen.
Uke 32 (fosterets uke 30)
Fosteret får en lengde på ca. 38–43 cm og en vekt på omkring 2 kg. Benmargen overtar oppgaven med å produsere røde blodlegemer fra leveren. Fettlaget omkring huden vokser hurtig og huden er ikke lenger så gjennomsiktig. Knoklene er fullt utviklet, men fortsatt myke og bøyelige. Barnet fyller godt ut i livmoren, så moren vil nå begynne å merke en del bevegelse og spark.
Uke 36 (fosterets uke 34)
Fosteret får en lengde på ca. 40–48 cm og en vekt på omkring 2,5–3 kg. De fleste fostre vil snu seg med hodet nedover for å forberede fødselen.
En baby født i uke 36 har en stor sjanse for å overleve, men kan kreve medisinsk intervensjon.
Uke 37 – 40 (fosterets uke 35 – 39)
I uke 37 vil fosteret typisk være omkring 48–53 cm. Fosteret anses som ferdig utviklet i den 39. graviditetsuke og veier mellom tre og fire kg.
Fødsel
Fødsel (også kalt forløsning) er prosessen der spedbarnet som avslutningen på graviditeten fødes; forlater morens kropp. I Norge foregår størstedelen av fødslene på sykehus, mens en mindre del foregår som hjemmefødsler. Som fødselshjelper er en jordmor, samt fødselslege hvis det oppstår komplikasjoner. De fleste fødsler foregår som vaginalfødsel uten komplikasjoner, men antallet keisersnitt har de siste årene vært stigende. I 2006 ble 16,3% av fødende i Norge forløst med keisersnitt, ett tall som har holdt seg relativt stabilt de siste 20 årene, men er en kraftig økning fra midten av forrige århundre.
Det nyfødte spedbarnet vil etter fødselen være sterkt påvirket av morens forhøyede hormonproduksjon fra slutten av graviditeten, noe som kan medføre forstørrede kjønnsorganer og en sparsom melkeproduksjon i brystkjertlene hos både gutte- og pikebarn – kalt "heksemelk". Dette vil raskt forsvinne.
Umiddelbart etter fødselen vil babyen ha en periode hvor det er meget våkent, her vil både baby og mor være hormonelt betinget til å skape følelsesmessige bånd gjennom produksjon av hormonet oxytocin – som også frigis under amming.
Svangerskap og alkohol
Dersom fosteret blir utsatt for alkohol, kan samtlige celler og organer hos barnet bli påvirket.
Hjernen er særlig sårbar, ettersom den og nervesystemet blir utviklet helt frem til fødselen.
Små mengder alkohol kan føre til økt risiko for spontanabort, at barnet fødes for tidlig eller får redusert vekst.
Det kan føre til forsinkelse av barnets mentale utvikling.
Abort
Abort er en avbrytelse av svangerskapet. Man skiller mellom spontanabort, også kalt naturlig abort, hvor organismen frastøter fosteret og på den måten avbryter svangerskapet, og fremprovosert abort, hvor man avbryter svangerskapet ved hjelp av legemidler eller kirurgiske inngrep.
Fremprovosert abort, også kalt abortus provocatus, fremkalt abort, svangerskapsavbrudd, fosterdrap og tilsiktet abort, kan foretas både før og etter fosteret er levedyktig utenfor moren. I det norske helsevesenet regnes grensen for skillet mellom abort og fødsel å gå ved den 22. svangerskapsuken.
Abort ble tillatt i Norge i 1964. Gravide kvinner kunne da søke en nemnd om å få gjennomført abort. Loven ble vedtatt den 11. november 1960, men trådte ikke i verk før 1. februar 1964. 1. januar 1976 trådte en ny lov om svangerskapsavrudd i kraft. Den tillot fra sin ikrafttredelse abort på bakgrunn av sosiale indikasjoner. Etter en endring av loven i 1978 ble grensen for selvbestemt abort satt til 12. svangerskapsuke.
Det ble i 2012 utført rundt 15,000 fremprovoserte aborter i Norge.
Unnfangelse utenfor livmoren
I enkelte tilfeller vil fosteret bli unnfanget utenfor livmoren. Dette vil oppdages ved ultralyd, men i utviklingsland (og før ultralyd ble vanlig) kunne slike graviditeter medføre at en normal fødsel ikke var mulig, og fosteret, moren eller begge døde. I slike tilfeller vil en graviditet potensielt kunne bli livsvarig, ved at fosteret kapsels inn og forkalkes. I 1582 døde den 68 år gamle Colombe Chatri i Sens, etter å ha vært gravid i 28 år. Ved obduksjon fant legene et forstenet pikefoster. 1678 døde en 64 år gammel kvinne, Marguerite Mathieu, i Toulouse etter å ha vært gravid i 25 år. Hun hadde i alle disse årene vært plaget med et underliv som var «oppsvulmet, hardt og verkende». I Sør-Kina «fødte» den 92 år gamle Huang Yijun et 60 år gammelt foster. Et slikt foster kalles et lithopedion («steinbarn» på gresk), og er vanligvis påbegynt som et svangerskap utenfor livmoren. Ifølge Journal of the Royal Society of Medicine fra 1996 er bare 290 tilfeller av lithopedion medisinsk dokumentert gjennom tidene. Colombe Chatris foster ble i 1653 kjøpt opp på vegne av Frederik III, og var lenge utstilt i kunstkammeret i København før det forsvant.
Etymologi
Graviditet Ordet "graviditet" kommer av det latinske "gravidus", "gravis"; i betydningen "bebyrdet, tung".
Eufemismer og slang
Graviditet og den gravide kvinnen omtales også med en lang rekke eufemismer og poetiske omskrivninger, fra det respektfulle eller poetiske ("med barn", "i lykkelige omstendigheter", "venter seg") til det mer krasse ("på tjukka", "i ulykka", "bolle i ovnen").
Poros (Midgard)
Poros er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Denne elva lå sør i kongeriket Gondor.
Poros formet den nordre grensen til landsdelen Harondor, Sør Gondor, og samtidig den søndre grensen av Ithilien. I de senere årene av det tredje tidevervet var Poros mest å regne som den søndre grensen av Gondor, for Harondor var et svært omstridt ødeland som det var farlig å ferdes i på den tiden.
Poros var omtrent 400 Númenóreanske mil lang, og begynte i fjellkjeden Ephel Dúath av Mordor. Derfra rant den mot sørvest i omtrent 300 mil, før den bøyde av mot nordvest og møtte Anduin den store, like før Anduin rant ut i sitt store delta i Belfalas bukten.
Poros ble kysset av Harad veien ved Haudh in Gwanûr.
Rivers of Middle-earth
Kate Beckinsale
Kathrin Romany Beckinsale (født 26. juli 1973 i London) er en britisk skuespiller kjent fra filmer som Underworld, The Aviator og Click. Etter noen mindre roller i TV-serier, hadde hun sin filmdebut i 1993 i den britisk-amerikanske romantiske komedien Much Ado About Nothing mens hun fortsatt var student ved Oxford University.
Tidlig liv
Kate Beckinsale ble født i London. Hun vant tidlig priser i forfatterkonkurranser for unge talenter, og etter å ha fullført skolen i London fulgte hun i sine foreldres fotspor og startet en skuespillerkarriere. Hennes første rolle var i One Against the Wind, en TV-film om andre verdenskrig som ble sendt i 1991. Beckinsale studerte fransk og russisk litteratur på New College i Oxford, men hun fullførte aldri noen grad. Hun mente imidlertid at studiene i fremmede språk og litteraturer ville gi henne bredde innen skuespilleryrket.
Filmkarriere
I løpet av sine første år ved Oxford ble Beckinsale tilbudt en rolle i Kenneth Branaghs kinofilm Stor ståhei for ingenting, som er en filmversjon av Shakespeares skuespill. Hun tilbragte det siste året i studiene sine i Paris, og etterpå bestemte hun seg for å slutte på universitetet og konsentrere seg om skuespilleryrket. Hun opptrådte deretter i noen få bemerkelsesverdige men lavt profilerte filmer, inkludert Nye vinder over Cold Comfort Farm (1995), Shooting Fish (1998) og The Last Days of Disco (1998). Under denne tiden opptrådte hun også både i TV-filmer og på teaterscenen.
Beckinsales første store amerikanske film, Brokedown Palace (1999) var ingen kommersiell suksess. Kort tid etterpå fikk hun en rolle i filmen Pearl Harbor fra 2001, en film som endte opp med å bli en av de mest innbringende filmene det året. I de påfølgende årene opptrådte hun i en rekke amerikanske filmer som var høyt profilerte, men som mottok ganske dårlige kritikker, inkludert Serendipity (2001), Underworld (2003) og Van Helsing (2004). Hun har også spilt rollen som Ava Gardner i filmen The Aviator, en rolle som krevde at hun gikk opp nesten 10 kg.
I 2005 ble Beckinsale plassert på en 85.-plass i FHMs liste over de «100 mest sexy kvinnene i verden». Hun hadde også tidligere vært på 16.-plass i Maxims «HOT 100», 63.-plass i Stuff Magazines «100 mest sexye kvinner i verden» (2002), og hun ble valgt ut av Hello magazine som «Englands #1 Beauty», også i 2002.
I januar 2006 gjentok Beckinsale rollen sin som en vampyr som er hemmelig (og forbudt) forelsket i en varulv i filmen Underworld: Evolution, en oppfølger til 2003-filmen Underworld. Filmen ble igjen regissert av hennes ektemann, Len Wiseman, og havnet på førsteplass over billettinntekter i åpningshelgen, da den spilte inn over 26 millioner amerikanske dollar. I 2006 spilte hun og Adam Sandler i Click, og i 2007 fikk hun en rolle i skrekkfilmen Vacancy sammen med Luke Wilson. I 2012 opptrådte hun i actionfilmen Total Recall.
Hun fikk en rolle i Absolutely Anything fra 2015, og i 2016 spilte hun i The Disappointments Room.
Den 24. januar 2006 ble Beckinsale lurt i MTV-programmet Punk'd.
Personlig liv
Beckinsale var sammen med den walisiske skuespilleren Michael Sheen lenge, og de to har datteren Lily Mo Sheen (født 31. januar 1999) sammen. Sheen hadde en rolle sammen med Beckinsale i Underworld, og han var også med i en sekvens der Beckinsales rollefigur husker tilbake i film nummer to. I juni 2003, få måneder etter at hun hadde brutt med Sheen, ble hun forlovet med regissøren av Underworld, Len Wiseman, og de to giftet seg 9. mai 2004.
Beckinsale har magesår og var anorektisk som barn. Hun har også uttalt at hun hater å bruke korte bukser. Skuespilleren Samantha Beckinsale er hennes halvsøster.
Norge under andre verdenskrig
Norge under andre verdenskrig er perioden fra starten på andre verdenskrig 1. september 1939, og frem til frigjøringen i Europa i mai 1945.
Etter at Storbritannia og Frankrike erklærte Tyskland krig i 1939 erklærte Norge seg som nøytralt, som under første verdenskrig. Tiden før invasjonen av Norge var preget av en rekke krenkelser av norsk nøytralitet fra begge sidene i krigen, flest fra de allierte, blant annet krenkelser av luftrommet, minelegging av norsk farvann og bording av skip i norsk farvann. Den 9. april 1940 ble Norge og Danmark invadert av Tyskland; etter to måneders kamper med noe støtte av britiske, franske og polske styrker kapitulerte de norske styrkene.
Det er registrert over 10,000 norske dødsoffer, herunder 738 jøder som ble drept i holocaust. Vel 15,000 sovjetiske og over 2,000 jugoslaviske krigsfanger døde i tysk fangenskap i Norge. 11,500 tyske soldater er gravlagt i Norge. De materielle skadene var særlig store i Finnmark og Nord-Troms, samt steder som ble involvert i kamphandlinger etter invasjonen (blant annet Elverum, Molde, Kristiansund, Steinkjer, Namsos, Bodø og Narvik).
Etter krigen ble det gjennomført et stort rettsoppgjør med Quisling-regimet, andre kollaboratører og NS-medlemmer, samt med enkelte tyske tjenestemenn. 17,000 ble fengslet, 25 norske og 12 tyske borgere ble henrettet. Flere tusen kvinner som hadde hatt forhold til tyske soldater (såkalte tyskertøser) ble anholdt og internert uten dom. Det er fortsatt strid om grunnlaget for og rettferdigheten i oppgjøret.
Okkupasjonens forhistorie
Ifølge utenriksminister Halvdan Koht prøvde de allierte fra desember 1939 med alle midler å true Norge til å gå med dem i krigen. Han uttalte at «eg trur for min part at England og Frankrike gjerne vil driva Noreg ut or nøytraliteten sin og inn i krigen». Koht var opptatt av at stormaktene ikke skulle få noe grunnlag for aksjoner mot det nøytrale Norge. En viktig bakgrunn for Norges uavhengige linje var troen på at den britiske marinen ville beskytte Norge mot angrep fra andre stormakter, slik som under første verdenskrig.
Før invasjonen var Norge den fjerde største sjøfartsnasjonen i verden. Storbritannia var en øynasjon fullstendig avhengig av forsyninger for å kunne føre krig mot Tyskland, og dette gjorde Norge til et strategisk okkupasjonsmål i forbindelse med slaget om Atlanterhavet for å blokkere britiske forsyninger og å ta over norske handelsskip. Før den tyske invasjonen våren 1940 hadde Norge inngått en handelsavtale som stilte mesteparten av landets tonnasje til disposisjon for vestmaktene.
Utover våren 1940 økte presset på Norge, og ifølge Halvdan Koht var regjeringens medlemmer enige om at man måtte sørge for å havne på britenes side, dersom krig var uunngåelig. I valget mellom maktblokkene i Europa foretrakk norske myndigheter den fransk-britiske. På den annen side sa Koht at han følte at britene hadde satt seg som mål å drive Norge ut i krigen. En av hovedgrunnene til Norges viktighet var at Narvik var utskipningshavn for strategisk viktig jernmalm til både Tyskland og Storbritannia. Over 40 % av Tysklands forbruk av jernmalm kom fra de nord-svenske gruvene. Hitlers interesse for Skandinavia var til å begynne med primært defensive – å beskytte malmtilførselen i tilfelle langvarig krig med Frankrike og Storbritannia.