cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fossanåsen Senter
Det hadde 31 plasser for avrusning og i tillegg behandling. Tilbudet inkluderte dessuten par, mødre, og i tillegg fengselsinnsatte som har rusproblemer.
Fossanåsen Senter AS var spesialister på rusmiddelavhengige som har psykologiske tilleggslidelser. Audhild Lønne (daglig leder) og Rita Lund var initiativtakere til Fossanåsen Senter AS.
Graz
I 1245 fikk Graz byvåpen og fra 1379 til 1619 var Graz en habsburgsk residensby som i perioden ble utsatt for en rekke angrep fra osmanene. Byen er bispesete for Graz-Seckau bispedømme.
I 2003 var Graz europeisk kulturhovedstad og i den forbindelsen laget Vito Acconci en gangbro med en flytende "øy", Murinsel, i elven midt i Mur.
Gamlebyen og Schloss Eggenberg utenfor sentrum, ble i 1999 satt på listen over Verdens kulturarv.
Graz har en lang historie som universitetsby og har nå seks universiteter med til sammen rundt 45 000 studenter. Her studerte blant annet Nikola Tesla, ved Technische Universität Graz og Alfred Wegner underviste ved Karl-Franzens-Universität. Den er fra mars 2011 med i Creative Cities Network som en UNESCO City of Design.
Bysants
Bysants (gresk: Βυζάντιον; Byzántion) var en antikk gresk by som ble opprettet på det sted som senere ble Konstantinopel (dagens Istanbul). Den ble opprettet av greske kolonister fra Megara på det greske fastlandet i 657 f.Kr. Byen ble ombygd og innviet som den nye hovedstaden i Romerriket av keiser Konstantin den store i 330 e.Kr. og omdøpt til Konstantinopel. Byen forble hovedstaden i Det bysantinske riket (Østromerriket) fram til 1453 da den ble erobret og ble omgjort til hovedstaden i det muslimske osmanske riket. Siden etableringen av den moderne staten Tyrkia i 1923 har det tyrkiske navnet Istanbul erstattet den gamle navnet Konstantinopel i Vesten. I middelalderen ble byen kalt for «Miklagard» av norrøne folk.
Navnet
Navnet Bysants (Βυζάντιον; Byzántion) er antatt å være av opprinnelig trakisk eller illyrisk opprinnelse og være avledet fra et trakisk eller illyrisk personnavn, Byzas. Antikke greske kilder viser til en legendarisk konge av dette navnet som lederen av kolonistene fra Megara og den eponymiske grunnleggeren av byen. Vanligvis oppstår legender som forklaringer for å forklare fenomener; det vil si at ritualene kommer først og legendene deretter. Formen Byzantium er en latinisering av det greske Byzántion.
Historie
Opprinnelsen til Bysants er innhyllet i legendens mørke. Den tradisjonelle legenden hevder at Byzas fra Megara (en by i nærheten av Athen) grunnla Bysants i år 657 f.Kr. da han seilte nordøst over Egeerhavet. Byzas skal ha rådført seg med orakelet i Delfi for hvor han burde opprette en ny by. Orakelet fortalte ham at han måtte finne det «motsatt den blinde». På den tiden forsto han ikke hva det betydde, men da han kom over Bosporos, stredet som skiller kontinentene Europa og Asia, forsto han det: på motsatt side, den østlige siden, lå den greske byen Khalkedon, og grunnleggerne av denne byen ble det sagt hadde oversett den overlegne beliggenheten som lå kun 3 km unna. Det var en handelsby grunnet dens beliggenhet ved Svartehavets eneste inngang. Bysants erobret senere Khalkedon tvers over Bosporos på den asiatiske siden.
Etter å ha alliert seg med Pescennius Niger mot den seierrike Septimius Severus, ble byen beleiret av romerske styrker og ble omfattende ødelagt i 196 e.Kr. Bysants ble ombygd av Septimius Severus, nå keiser, og fikk raskt tilbake sin tidligere framgang og velstand. Beliggenheten til Bysants tiltrakk seg oppmerksomheten til den vestlige romerske keiser Konstantin den store som i 330 e.Kr. grunnla den som en keiserlig residens inspirert av Roma. Etter hans død ble byen kalt for Konstantinopel (Κωνσταντινούπολις; «Konstantins by»). Den forble hovedstaden til Østromerriket (Det bysantinske riket).
Hermann Emil Fischer
Hermann Emil Fischer (født 9. oktober 1852 i Flamersheim ved Euskirchen, død 15. juli 1919 i Berlin) var en tysk kjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 1902 for sitt arbeid om sukker- og purinsyntesene.
Liv og virke
Emil Fischer vokste opp i Euskirchen som de yngste barn og eneste sønn ved siden av seks døtre til Laurenz Fischer (1807–1902) og hans hustru Julie Poensgen (1819–1882), tanten til Düsseldorf-forretningsmannen Carl Poensgen.
Bysants
Historie
Denne kombinasjonen av imperialisme og beliggenhet fikk betydning for Konstantinopels rolle som knutepunktet mellom Europa og Asia. Det var en kommersiell, kulturell og diplomatisk senter. Med sin strategiske posisjon kontrollerte Konstantinopel sjøveien mellom Asia og Europa, foruten ankomsten til og fra Svartehavet. Den 29. mai 1453 ble byen erobret, etter å ha stått imot mange angrep, fra muslimske tyrkere, og den ble hovedstaden i Det osmanske rike. Tyrkerne kalte byen for Istanbul, skjønt den ble ikke offisielt omdøpt før i 1930. I dag er den fortsatt den største og mest folkerike byen i Tyrkia, men det er Ankara som i dag er hovedstaden.
Hermann Emil Fischer
Liv og virke
I februar 1888 giftet han seg i Erlangen med Agnes Gerlach (ca. 1861–1895), datter av anatomiprofessor Joseph von Gerlach. Paret fikk tre barn: den senere kjemiker Hermann Fischer (1888–1960), Walter (1891–1916) og Alfred (1894–1917).
Bysants
Emblem
Selv om det er knyttet til det persiske sasanide-dynastiet og Mitridates VI av Pontos (som for en tid la byen inn under sitt rike), ved sen hellenistisk eller tidlig romersk tid, ble motivet med stjernen og halvmåne (sigden) til en viss grad assosiert med Bysants. Eksempelvis ble en del mynter fra Bysants fra 100-tallet f.Kr. og senere vist med hodet til gudinnen Artemis vist med en bue og kogge, og hadde også en halvmåne med hva som synes å være en stjerne med seks stråler på den motsatte myntsiden. I henhold til redegjørelser som er noe ulik i detaljene ble Bysants og deres allierte athenerne beleiret av soldatene til Filip II av Makedonia. På en særlig mørk og våt natt skal Filip ha forsøkt med et overraskende angrep, men ble forhindret av et skinnende lys på himmelen. Dette lyset er tidvis beskrevet av senere fortolkere som en meteor, tidvis som månen, og noen redegjørelser nevner også bjeffingen til hunder. Imidlertid nevner de opprinnelige redegjørelsene kun et lys i himmelen uten å spesifisere månen.
For å minnes denne hendelsen reiste folket i Bysants en statue av Hekate lampadephoros («Hekate lysbæreren»). Denne fortellingen har blitt bevart i verkene til Hesykhios fra Miletos som antagelig levde på tiden til keiser Justinian I den store (483–565). Hans tekster er kun bevart i fragmenter hos Fotios og deretter i det bysantinske leksikonet Suda fra 900-tallet. Fortellingen ble også referert til av Stefan og Eustathios.
Hermann Emil Fischer
Liv og virke
To av hans mest kjente bøker er Untersuchungen über Aminosäuren, Polypeptide und Proteine (1906) og Anleitung zur Darstellung organischer Präparate (1887). Sammen med Jacob Volhard utgav han 1902 en biografi om August Wilhelm von Hofmann.
Bysants
Emblem
Hengivelse til månegudinnen Hekate ble særlig æret av folket i Bysants for hennes hjelp i å beskytte dem mot angrepene til Filip fra Makedonia. Hennes symboler var halvmånen og stjernen, og murene på hennes by var hennes opphav.
Hermann Emil Fischer
Liv og virke
Fischer var medlem av vitenskapsakademiene i mange land. Han mottok Davymedaljen 1890 og Nobelprisen i kjemi i 1902.
Bysants
Emblem
Det er uklart om symbolet på en særskilt gudinne (en av mange) ville ha blitt overført til byen i seg selv.
Senere under romerne fortsatte byene i Romerriket ofte å utgi sine egne mynter. «Av de mange temaer som ble benyttet på lokale mynter, ble himmel- og stjernesymboler ofte benyttet, hovedsakelig stjerner eller halvmåner.» Det store mangfoldet av disse myntene og de ulike forklaringene for betydningen av stjernen og halvmånen på romerske mynter skal ikke diskuteres i denne artikkelen. Det er imidlertid åpenbart at på romersk tid var mynter med stjerner og/eller halvmåner i en form for kombinasjon ikke lenger sjeldent.
Wayne Palmer
Wayne Palmer er en fiktiv karakter i den amerikanske TV-serien 24. Han har vært med i 3 sesonger av serien (sesong 3, 5 og 6). Rollen spilles av D.B. Woodside.
Operasjon Company
Operasjon Company var kodenavnet på sabotasjeaksjonen mot Arendal Smelteverk på Eydehavn under andre verdenskrig.
Bakgrunn
Det var opplyst til de allierte av smelteverkets tidligere konsulent at Arendal Smelteverk var viktig for tyskernes rustningsindustri, og de allierte beluttet å sette en stopper for produksjonen på fabrikkanlegget på Eydehavn.
Aksjonen
Den 12. november 1943 fløy Kompani Linge-medlemmene Birger Rasmussen, Edvard Tallaksen og Armand Trønnes fra England mot Norge. De hoppet ut i fallskjerm over Aust-Agder, hvor målet var å sprenge transformatorene ved Arendal Smelteverk. De landet ved Flatenfoss kraftstasjon og tok seg derfra til fots mot Eydehavn. De lå flere dager i skogen ved smelteverket og rekognoserte på anlegget.
Lørdag 20. november 1943 klippet de seg gjennom nettinggjerdene, sagde seg igjennom en dør og kom seg inn i transformatorstasjonen. De overfalt vakten og satte plastisk sprengstoff og brannbomber på alle 5 generatorene. De brukte 10 minutters tennblyanter, og de kom seg til Neskil bro før eksplosivene gikk av. Eksplosivene startet brann med nesten 100 meter høye flammer, og generatorene ble totalskadet. Det tok brannvesenet 6 timer å få kontroll over brannen. Sabotørene returnerte til dropplassen, og ble der i to uker før de gikk til fots til Drangedal og tok toget videre til Oslo. Aksjonen var ytterst vellykket og ingen ble drept i aksjonen.
Smelteverket hadde et transformatoranlegg i reserve, som var lagret i Oslo. Det ble hentet, men det tok såpass lang tid at det ble ikke prøvet ut før i april 1944. Under prøving kortsluttet anlegget, og det måtte sendes tilbake til Oslo for reparasjon. Det er ikke kjent om det ble utøvd sabotasje, men under normale forhold skulle ikke en slik kortslutning skje. Anlegget ble så ødelagt i en brann på Per Kures verksted, og nytt anlegg ble bestilt fra Sverige. Anlegget ble ikke levert før etter krigens slutt, høsten 1945. Fordi driften ved smelteverket lå nede valgte ledelsen å finne diverse arbeid for å holde arbeiderne i arbeid, for å hindre tvangsutskriving fra tyskerne. Dette tok hardt på økonomien til bedriften, og regnskapet for 1944 var på 700 000 NOK, og i 1945 hele 1 200 000 NOK.
Engadin
Engadin (av retoromansk Engiadina, «Inns hage»; italiensk Engadina) er dalen til Inn (retoromansk En) mellom Malojapasset i sørvest og Finstermünz, der Inn krysser den sveitsisk–østerrikske grensen, i nordøst. Engadin er den østligste hoveddalen i kantonen Graubünden (og dermed i hele Sveits) og deles i Øvre og Nedre Engadin.
Geografi
Engadin er omgitt av høye fjell på begge sider. Albula-massivet, som når 3418 m i Piz Kesch, skiller Engadin fra resten av Graubünden og Sveits. Forbindelsen skjer via Julier-, Albula- og Flüelapasset. I sørøst begrenses Engadin av Bernina-massivet, som når 4049 m i Piz Bernina. Nabolandene er Italia i sør og øst og Østerrike i nord.
Det Øvre Engadin (tysk Oberengadin, italiensk Alta Engadina, retoromansk Engiadin'ota) er med 1600–1800 moh. et av de høyeste bebodde daler i Europa. Den ca. 40 km lange dalen er preget av flere store innsjøer, enger i den brede dalbunnen og furuskoger i fjellsidene. Gjennom Malojapasset og Berninapasset har Øvre Engadin kontakt med de italienskspråklige dalene Val Bregaglia (tysk Bergell) resp. Valposchiavo (Puschlav) i sør. Den førstnevnte utgjør en felles forvaltningsenhet med Øvre Engadin (distrikt Maloja).
Det Nedre Engadin (retoromansk Engiadina bassa, tysk Unterengadin) er trangere og brattere. Det er ca. 55 km langt og ligger mellom 1020 og 1600 moh. Nedre Engadin er gjennom Ofenpasset forbundet med Val Müstair (Münstertal), som forvaltningsmessing (men ikke geografisk) hører til Nedre Engadin (distrikt Inn). Samnaun-dalen er en sidedal til (Nedre) Engadin helt i nord, men denne er nesten bare tilgjengelig fra Tirol.
Etter at filmen Heidi fra 1937 ble filmet her, har dalen blitt forbundet med Johanna Spyris Heidi-bøker.
Befolkning, språk og bosetning
Engadin har 24 000 innbyggere. Det er et av områdene der det snakkes mest retoromansk. Språket står med vallader-dialekten sterkest i Nedre Engadin og tales der av 63 % av befolkningen. Den retoromanske putèr-dialekten i Øvre Engadin (bare 13 %) har i større grad blitt fortrengt gjennom tysk, som totalt sett er det mest brukte språket i Engadin. Lengst sør i Øvre Engadin tales også italiensk.
Viktige tettsteder i Engadin er (fra sør til nord) St. Moritz (retoromansk San Murezzan), Celerina/Schlarigna, Samedan, Zernez, Tarasp og Scuol (tysk Schuls).
Historie
Mens Øvre Engadin hadde vært en del av Chur bispedømme siden 1100-tallet, hadde Nedre Engadin siden 916 hørt til Vintschgau og dermed Tirol. Etter at Tirol i 1363 ble del av det habsburgske riket, følte Engadin seg imidlertid truet i sin selvstendighet, som den hadde nytt under tyrolsk styre, og dannet i 1367 et forbund med Øvre Engadin (Gotteshausbund). Dette forbundet ble senere utvidet vestover og la grunnlaget for kantonen Graubünden.
Habsburg aksepterte ikke Nedre Engadins deltakelse i Gotteshausbund før i 1499 og var inntil 1652 formelt eier av området. Nedre Engadin førte altså i vel 150 år en dobbeltilværelse, som imidlertid var mye fredeligere enn tiden frem til 1499. Det øvre Vintschgau, som lenge hadde utgjort en kulturell og politisk enhet med Nedre Engadin og Val Müstair, hadde gått over til Tirol i 1618. Dessuten forble borgen og kommunen Tarasp i østerriksk eie inntil 1803.
Burlington (Vermont)
Burlington er den største byen i delstaten Vermont, USA. Byen ligger i Chittenden County og har 42,417 innbyggere (2010), med forsteder over 203 000 innbyggere. Byen ligger ved Champlainsjøen, og ble grunnlagt i 1783. Nærheten til vannveien gjorde den tidligere til en viktig handelsby, og sentral i trelast- og meieri-industri.
Byen er i dag en typisk universitetsby, med universitet og to college.
Utenfor byen ligger Burlington internasjonale lufthavn.
Engelienga
Engelienga er et mindre byggefelt og et offisielt vegnavn i Nordlia i Østre Toten. Feltet består av 8 hus, som ble bygd mellom 1970 og 1981. Vegnavnet ble vedtatt i 2000. Som navnet antyder, er tomtene solgt fra bruket Engelia. Engelienga grenser til det større byggefeltet Kallrustadskauen og det mindre Engelund/Bekkelundsjordet. Disse tre felta framstår som ett sammenhengende boligområde og er en del av tettstedet Nordlia.
Trygve Strømbergs vei (Oslo)
Trygve Strømbergs vei (3A–45, 2A–52B) er en vei i Prinsdal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei østover fra Nedre Prinsdal vei.
Veien fikk navn i 1982 etter Trygve Strømberg, som var første formann i Prinsdal velforening.
Finn Tallakstad
Finn Tallakstad (født 28. oktober 1945) var ordfører i Siljan kommune fra 1991 til 2007. Tallakstad representerte Arbeiderpartiet, som i perioden har hatt både ordfører og varaordfører, men ved valget i 2007 stilte han ikke til gjenvalg. Tallakstad har vært formann i styret for Rjukanbanen, for fotballklubben Odd Grenland, Grenlandstinget og attføringsbedriften Teli.
Sámal Petur í Grund
Sámal Petur Martinsson í Grund (født 26. juli 1958 i Syðrugøta) er en færøysk politiker (Sj.). Han ble i desember 2021 valgt til partileder i Sjálvstýri.
Liv og virke
Han vokste opp i en sjømannsfamilie i Søldarfjørður. Faren Martin í Grund var formann i kommunestyret (borgermester) i Runavík 1981–1984.
Sámal Petur í Grund er utdannet elektromekaniker og skipper. Han begynte som mekaniker på fabrikktråler. Han virket også noen år som misjonær for Heimamissiónin blant sjøfolk i Danmark og på Færøyene før han gikk tilbake til sjømannsyrket. Han har også vært bestyrer for et sjømannshjem.
Politisk arbeid
Sámal Petur í Grund ble i 1994 medlem av Færøyenes regjering med ansvar for kommunikasjons-, kultur-, turisme- og havbrukssaker. At Sjálvstýrisflokkurin valgte ham som sin representant i regjeringen, skyldtes for en stor del at partiet hadde mistet sitt mandat fra Eysturoy ved lagtingsvalget. Han måtte fratre i 1997 på grunn av den påtenkte Vágatunnilin. Han hadde truet med å gå til opposisjonen på Lagtinget for å få støtte for sitt forslag om 40 millioner danske kroner til prosjektet. Regjeringssjef Edmund Joensen avviste det som økonomisk uforsvarlig.
Sámal Petur í Grund var innvalgt på Lagtinget på utjevningsmandat fra Eysturoy i perioden 1998–2002 og ledet Sjálvstýrisflokkurins lagtingsgruppe. Han var også formann i Lagtingets justiskomité 1998–2001 og medlem av Lagtingets delegasjon til Vestnordisk Råd 1998–2000.
Det kom til sterke personmotsetninger mellom Sámal Petur í Grund og partilederen Helena Dam á Neystabø, som også satt i Færøyenes regjering. I februar 2001 overtok han hennes plass i regjeringen, som sosial- og helseminister, og i november vant han kampen om partiledervervet. Han trakk seg imidlertid som partileder to uker senere for å avslutte striden. Sámal Petur Grund spilte ingen fremskutt politisk rolle i de nærmeste årene.
Han gikk tilbake til sjømannsyrket, som styrmann og skipper for Strandfaraskip Landsins.
Sámal Petur í Grund var Sjálvstýrisflokkurins 2. varamann til Lagtinget 2008–2011. Han møtte på Lagtinget våren 2009, da Kári á Rógvi hadde studiepermisjon. I 2011 og 2015 stilte Sámal Petur í Grund som lagtingskandidat for partiet Framsókn. I 2019 vendte han tilbake til sitt gamle parti.
Beskuit
Beskuit, afrikaans for «skonrokk/kjeks», er utbredt kost i Sør-Afrika og finnes i de fleste afrikanderhus. Den kan spises sammen med, eller dyppes i, te og kaffe. Oppskriften stammer fra den kjente boerkjeksen, mosbolletjies og kjernemelkskjeks. Den kommersielle «Oumas Beskuit» er også utbredt. Det er vanlig å spise beskuit til morgenkaffen.
Beskuit slik den er i dag, har sin opprinnelse fra den nederlandske skipslegen og kjøpmannen Jan van Riebeecks tid i Kaap, det vil si fra 1650-årene.
Eksterne lenker
Zwieback Zwieback Biskoto Biscotte Сухари Korppu
Snøgås
Snøgås (Anser caerulescens) er en trekkfugl i andefamilien og tilhører gruppen med gjess.
Eggsanking
I Norge kan det sankes egg av snøgås slik det reguleres i «Forskrift om jakt- og fangsttider samt sanking av egg og dun for jaktsesongene fra og med 1. april 2017 til og med 31. mars 2022».
Signe Hasso
Signe Hasso (Larsson) (født 15. august 1915 i Stockholm, død 7. juni 2002 i Los Angeles, California, USA) var en svensk skuespiller. Hun startet karrieren allerede som 12-åring på Dramatiska Teatern i Stockholm og studerte seinere ved Dramatens elevskola. Sine første virkelige roller hadde hun som 16-åring. Hun spilte i en rekke svenske filmer før hun i 1940 spilte i den norsk svenske filmen Bastard. Etter den filmen reiste hun til Hollywood hvor hun fikk en lang karriere i film og TV. Hun har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Signe Hasso var gift med den tyske filmfotografen Harry Hasso 1933-41.
Rick Merlo
Rick Merlo (født 5. august 1982) er en profesjonell vannpolospiller fra USA som representerte USA under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina. Her tok han sølv for det amerikanske landslaget i vannpolo etter å ha tapt for Ungarn i finalen med 14-10.
Conan – Barbaren
Conan – Barbaren (originaltittel: Conan the Barbarian) er en amerikansk fantasy-action- og eventyrfilm fra 1982 regissert av John Milius. Filmen handler om Conan, som blir solgt som slave etter at foreldrene blir drept av en krigsherre som legger landsbyen hans i runiner. Etter mange år som slave og gladiator legger han ut på en reise for å hevne sine foreldre. Hovedrollen spilles av Arnold Schwarzenegger, mens andre sentrale biroller spilles av James Earl Jones, Sandahl Bergman, Mako og Max von Sydow.
Filmen fikk blandet mottakelse av de amerikanske filmkritikerne og ble en moderat publikumssuksess. Sandahl Bergman ble tildelt både en Saturn Award og en Golden Globe for sin innsats i filmen.
Handling
Handlingen foregår for over 12 000 år siden, til den oppdiktede tidsalderen Hyborian Age (14 000 – 10 000 f.kr).
Conan er en liten gutt som opplever å få foreldrene drept når krigsherren Thulsa Doom angriper landsbyen han bor i. Han blir deretter solgt som slave. En dag blir han solgt og deretter brukt som gladiator. Hans naturlige styrke og villskap gjør ham uslåelig i ringen, og eieren lar ham omsider studere litteratur og sverdkunst. Som voksen blir Conan mer og mer besatt etter hevn over de som drepte hans foreldre og etter en tid bestemmer eieren for å la ham gå. På veien får han følge av tyven Subotai og valkyrien Valeria. Sammen begir de seg på vandring sørover, på jakt etter rikdom og hevn. Eneste spor Conan har etter sine foreldres drapsmenn er minnet om et slangesymbol.
Popularitet og økonomi
Conan ble en moderat publikumsuksess. Den innbrakte 39,5 millioner dollar i USA og 29,3 millioner utenfor. Noe som gav en total på 68,9 millioner dollar. Den havnet på 17. plass over de mest innbringende filmene i USA i 1982.
Produksjonskostnadene var på 16 millioner dollar.
Filmanmelderne
Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd 66 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
VG og Dagbladet gav den terningkast tre. CINERAMA gav den terningkast fem i 2001.
Priser og nominasjoner
Sandahl Bergman ble i 1983 tildelt både en Saturn Award og en Golden Globe for sin innsats i filmen. Filmen ble nominert til ytterligere fire priser ved Saturn Award.
Innspilling
Det meste av filmen ble innspilt i Spania, på steder som Andalucía, Castilla y León og Castilla-La Mancha. Noe ble også innspilt i Britisk Columbia, Canada.
Innspillingen startet høsten 1980 og filmen var opprinnelig klart til visning jula 1981, men Universal mente at flere av scenene var for voldelig og krevde at dette ble tonet noe ned. Endringer ble derfor foretatt og premieren ble utsatt til våren 1982.
Sumio Iijima
Iijima blir ofte sitert som oppdageren av nanorør som består av karbon. Selv om nanorør som ble lagd av karbon opprinnelig hadde blitt observert før Iijima gjorde sin oppdagelse. Iijima ble uteksaminert med en bachelorgrad i ingeniørfag i 1963 fra Universitetet for elektronikk i Tokyo. Iijima mottok sin mastergrad i 1965 fra Tohoku University i Sendai. Mellom 1970 og 1982 utførte Iijima flere vitenskapelige forsøk med krystallinske materialer og høy oppløsning på elektronmikroskopi ved Arizona State University.
Iijima besøkte Universitetet i Cambridge i 1979 for å utføre flere studier på materialer av karbon. Iijima arbeidet for Research Development Corporation i Japan mellom 1982 og 1987 og han ble ansatt som professor ved Meijo University i 1999. Iijima ble tildelt Benjamin Franklin-medaljen i fysikk i 2002 og han er medlem av det Norske Videnskaps-Akademi. Sumio Iijima mottok Balzanprisen i 2007 og året etter mottok han Kavliprisen. Samme året mottok han den spanske utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi sammen med blant andre Shuji Nakamura og George M. Whitesides.
Lyngdal prestegjeld
Lyngdal prestegjeld var et prestegjeld tilhørende i Lister prosti i Agder bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Hægebostad og Lyngdal kommuner i Agder fylke, og hovedkirken var Lyngdal kirke.
Lyngdals hovedsogn er nå en del av Lyngdal kirkelige fellesråd, som er underlagt Lister prosti.
Historikk
Lygnudalr sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lyngdal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Aa med Austad og Kvaas annekssogn.
Prestegjeldet er i 1620 oppført i Graagaas som Lyngdal Præstegjeld under Lister Prouistij tilhørende Stavanger stift. Ved kgl. res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.
Lyngdal prestegjeld dannet grunnlaget for Lyngdal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837. Ved res. 27. juni 1908 ble hovedsognet navn endret fra Aa til Lyngdal.
Ved kgl. res. 9. desember 1966 ble Hægebostad prestegjeld nedlagt og Hægebostad og Eiken sogn lagt til Lyngdal.
Ved avviklingen bestod Lyngdal prestegjeld av menighetene i Lyngdal, Austad, Kvaas, Hægebostad og Eiken.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
San Francisco Bay Blues
«San Francisco Bay Blues» er ei amerikansk folkevise. Den blir generelt betraktet for å være den viktigste komposisjonen til Jesse Fuller. Fuller spilte inn visa i 1954 (utgitt i 1955) for et lite merke kalt World Song.
Sangen ble brakt i en bredere popularitet i begynnelsen av 1960-årene i klubbfremførelser av Ramblin' Jack Elliott, Bob Dylan samt Jim Kweskin.
Innspilte coverversjoner har blitt fremført av mange artister, innbefattet The Weavers, The Brothers Four, Paul Clayton, Richie Havens, Eric Clapton, The Flatlanders, Paul McCartney, Jefferson Airplane, Janis Joplin, John Lennon, Peter, Paul and Mary, Mungo Jerry, Glenn Yarbrough, George Elias, Phoebe Snow, The Wave Pictures, The Halifax III samt Eva Cassidy.
En enmannsband-fremførelse med kazoosolo ble spilt inn på plate av Fuller på en konsert i 1962. Den ble utgitt på Smithsonian Folkways-samlingen Friends of Old time Music.
«Ingierstrand blues» med Øystein Sunde
Øystein Sunde ga ut en norsk coverversjon med tittelen «Ingierstrand blues» i februar 1974 på Sundes musikkalbum Ikke bare tyll (Philips 6317 021). Sunde skrev selv den norske teksten. I likhet med originalteksten går handlingen ut på at kjæresten har forlatt tekstens jeg som følgelig ikke har det greit. Det blir fremført i tragikomisk stil.
På denne innspillingen deltok:
Steve Lewis
Steven Earl «Steve» Lewis (født 16. mai 1969 i Los Angeles, California) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver.
I 1987, under det nasjonale juniormesterskapet på 400 meter, satte han personlig rekord med tiden 45,76. I OL-kvalifiseringevant han kvartfinalen på ny personlig bestetid, denne gang 44,61, og satte dermed ny juniorverdenrekord. I semifinalen forbedret han rekorden nok en gang, denne gang til 44,11. I finalen kom han på tredjeplass, slått av Butch Reynolds og Daniel Everett.
Under OL 1988 i Seoul var Reynolds klar favoritt til gullet på 400 meter, og det var ikke mange som levnet noen sjanse til Lewis. Likevel vant han løpet, foran Reynolds som tok sølvet foran Everett. Noen dager senere vant han sin andre gullmedalje på 4 x 400 m stafett, sammen med lagkameratene Danny Everett, Kevin Robinzine og Butch Reynolds. De satte ny verdensrekord på stafetten med tiden 2.56,16.
Under OL 1992 i Barcelona stilte han opp igjen, men måtte denne gang nøye seg med sølv på 400 meter, slått av landsmannen Quincy Watts. På 4 x 400 m stafett ble det nok en gang gull, denne gang sammen med lagkameratene Andrew Valmon, Quincy Watts og Michael Johnson.
Laurance Rockefeller
Laurance Spelman Rockefeller (født 26. mai 1910 i New York, USA, død 11. juli 2004) var en amerikansk finansmann og filantrop. Han var fjerde barn av John D. Rockefeller jr. og bror til John D. III, Nelson, Winthrop og David.
I 1937 overtok han bestefarens styreplass i New York Stock Exchange og var president (1958–1968) og styreformann (1968–1980) for Rockefeller Brothers Fund.
Stigmella tiliae
Utseende
En liten (vingespenn 4-6 millimeter), bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og halvparten til to tredjedeler så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt. Hodet er brunhåret, kroppen mørk. Forvingene er ensfarget brun med en viss bronseaktig glans. Bakvingen er smal, lyst gråbrun, med lange frynser.
Levevis
Arten har larver som minerer inne i bladene på lind (Tilia spp.), og arten forekommer i varmekjær løvskog der dette treslaget, som er et av de mest varmekrevende av de norske skogstrærne, vokser. De voksne sommerfuglene flyr i mai-juni, arten har vanligvis bare én generasjon hvert år mne kan enkelte år ha en delvis, andre generasjon. Larven lager en tynn, lang og slynget mine i lindebladet, larvens ekskrementer danner en nokså bred stripe i midten av minen.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa østover til Volga-området. I Norge er den funnet langs kysten vest til Vest-Agder.
Litteraturåret 2003
Litteraturåret 2003 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 2003.
.cym
Kampanjen som arbeider for opprettelsen av .cym har som formål:
Referanser
Toppdomän
Valsøyfjord kirke
Valsøyfjord kirke, på folkemunne også kalt Otnes kirke, ligger på Otnes i Halsa, fra 2020 i Heim kommune. Den er en del av Den norske kirke og hører til Halsa sogn, Orkdal prosti i Nidaros bispedømme.
Fylkesvei 57
Fylkesvei 57 går mellom Espeland i Sunnfjord og Knarvik i Alver. Veiens lengde er 151,4 km, hvorav 112,2 km i Sogn og Fjordane og 39,2 km i Hordaland.
Valsøyfjord kirke
Det er 300 sitteplasser i kirken. Den danskfødte arkitekten Jacob Wilhelm Nordan (1824 – 1892) har tegnet kirken.
Alteret har hovedmotiv av Jesus i bønn i Getsemane. På hver side, to malerier, tilsammen fire malerier med motiv fra Jesu liv. Disse er malt av organist og kunstmaler Olav Halse. Kirken har også en utskåret (treskjæring) og malt prekestol.
Fylkesvei 57
Historikk
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Valsøyfjord kirke
Det er kirkegård ved kirken.
Rettvinklet trekant
En rettvinklet trekant er en trekant hvor en av de tre vinklene er 90 grader, og blir matematisk beskrevet på følgende måte;
Den greske filosofen Pytagoras oppdaget og beviste at arealet av et kvadrat med samme sidelengde som hypotenusen i en rettvinklet trekant, har like stort areal som summen av kvadratene med sidelengder like store som de to katetene i den samme trekanten.
Sutton United FC
Sutton United FC er et engelsk fotballag fra Sutton i det sørvestlige London. Klubben spiller i League Two. De spiller sine hjemmekamper på Borough Sports Ground som har en kapasitet på 5 013.
Sutton United ble stiftet i 1898 etter at Sutton Guild Rovers FC og Sutton Association FC slo seg sammen. Mellom 1921 og 1963 spilte Sutton i Athenian League. Fra 1963 og fram til 1986 spilte klubben i Isthmian League før man rykka opp til Football Conference. Sutton var i Conference i fem sesonger før dy rykka ned igjen til Isthmian League. Siden har det vært opp og ned fra de to ligaene.
Klubben vant National League i 2021, og rykket dermed opp til League Two.
Sutton United har spilt tre finaler på Wembley. To finaler i FA-cupen for amatører og en finale i FA Trophy. Alle finalene har endt med tap.
Interesse
Interesse er en følelse som forårsaker oppmerksomhet, slik at man fokuserer på et objekt, en hendelse eller en prosess. I nåtidens psykologi er det brukt som et generelt konsept som omslutter andre mer spesifikke følelsesuttrykk, slik som nysgjerrighet og til en viss grad forbauselse, på samme måte som betegnelsen sinne omslutter andre betegnelser for følelsen, slik som raseri (intenst sinne).
Andre betydninger
2. Ukvalifisert refleksjon og evaluering er eksempler på hysterisk interesse.
Björg Bjarnadóttir
Björg Bjarnadóttir (født 28. januar 1987 på Akureyri, Island ) er en islandsk fotballspiller.
Hun har vært bosatt i Norge siden 1999. Som barn og ungdom spilte hun fotball i klubbene ÍBV, Þór, KA Akureyri, Austrått IL og Figgjo IL. Bjarnadottir begynte å spille for Sviland i 1999, og skiftet klubb høsten 2004 da hun begynte å spille for Klepp IL i Toppserien. Senere vekslet hun mellom Sviland og Klepp frem til 2011. I 2011 og 2012 spilte hun for Sola. I 2014 gikk hun tilbake til Sviland, og forble der frem til hun i 2018 meldte overgang til Lura IL.
Hun har også spilt for ulike ungdomslandslag for Island.
Familie
Hennes bror Birkir Bjarnason er også fotballspiller. Han har spilt for Viking FK i Tippeligaen, og fra 2012 har han spilt for ulike utenlandske fotballklubber.
Tryms vei (Oslo)
Tryms vei (1–13, 2–14) er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går som blindvei på nordsiden av Frennings vei.
Veien fikk navn i 1935 etter jotnen Trym.
Thomas Rohregger
Thomas Rohregger (født 23. desember 1982 i Innsbruck) er en østerriksk syklist.
Nikolas IV
Nikolas IV (født Girolamo Masci den 30. september 1227 i Lisciano ved Ascoli i Kirkestaten, Roma, død 4. april 1292 i Roma), også kalt Hieronymus av Ascoli, var medlem av fransiskanerordenen og var pave fra 22. februar 1288 til sin død, 4. april 1292.
Bakgrunn
Girolamo Masci var av enkel bakgrunn, og inntrådde i unge år i fransiskanerordenen.
I Kirkens tjeneste
I 1272 deltok han i den apostoliske delegasjon som ble sendt til Konstantinopel for å innby Østkirken til det annet konsil i Lyon. Etter Bonaventuras død ble han ordensgeneral i sin orden 20. mai 1274.
Kardinal
Han ble kardinal (kardinalprest) av Santa Pudenziana i 1278. Pave Martin IV utnevnte ham til biskop av Palestrina.
Pave
Etter en lang konklave som pågikk med avbrudd i nesten ett år, og som ble rammet av litt av hvert, ikke minst malaria, ble han valgt til pave den 15. februar 1288 og en andre gang den 22. februar. Han var den første fransiskaner til å oppstige på pavestolen, og til minne om pave Nikolaus III, som hadde vært en stor velgjører og støtte for fransiskanerne, tok han navnet Nikolaus IV. Nikolaus fikk oppleve de første store beviser på pavemaktens tilbakegang. Han kom i en ulykkelig mellomstilling mellom de to adelsfamiliene Orsini og Colonna. Frankrikes økede innflytelse i Italia og kardinalkollegiet forsøkte han forgjeves å stagge.
Likeså strandet hans plan om å få i stand et stort korstog, idet de kristnes siste besittelse i Palestina gikk tapt i 1291. I England begynte pavens beskatningsmakt å beskjæres.
Men han lyktes med å forhindre at Rudolf av Habsburg fikk keiserkronen, noe han klarte via spørsmålet om tronfølgen på Sicilia; Pave Nikolaus tildelte huset Anjou tronen mot løftet at de ikke skulle utfordre pavens autoritet eller blande seg inn i Kirkestatens anliggender.
I 1288 mottok Nikolas den nestorianske munk og utsending Rabban Bar Sauma fra Kina. Paven gav ham nattverd på Palmesøndag og lot ham feire sin egen gudstjenesteliturgi etter syro-orientalsk manér, som paven selv overvar. Dette vakte betydelig oppsikt blant kardinalene. Paven gav ham i oppdrag å besøke de kristne i Østen og gav ham med en tiara som man skulle gi til patriark Mar Yaballaha III. Paven skulle også ikke lenge etter sende en flokk fransiskanermisjonærer til Kina.
Under Nikolaus' pontifikat minsket pavens makt, og ved en bulle i 1289 tilsikret han kardinalene halvparten av alle den romerske stols inntekter. Tilbake til Nikolaus' regjeringstid går også røttene av kuriens organisasjon slik den har vært frem til den 21. århundre. Han lot sende misjonærer til Kina, Bulgaria, Etiopia og tartarerne.
Pave Nikolas var også grunnlegger av universitetene i Montpellier og i Lisboa.
Pave Nikolas er begravet i Santa Maria Maggiore, der Sixtus V lot oppføre et monument til hans ære.
Honorius IV
Honorius IV (født Giacomo Savelli cirka 1210 i Roma, død 3. april 1287 i Roma) var pave fra 2. april 1285 til sin død to år senere, den 3. april 1287.
Gulkinnand
Gulkinnand (Anas formosa) er en fugl i andefamilien. Den har ingen nære slektninger blant nålevende ender. De nærmeste nålevende slektningene er trolig knekkand og skjeand. Det er mulig at den bør plasseres i en egen slekt.
Prærievåk
Prærievåk (vitenskapelig navn Buteo swainsoni) er en våk.
Fuglens hekkehabitat er prærie og tørre gressletter i det vestlige Nord-Amerika. Fuglene bygger et kvistreir i et tre, en busk eller på en klippekant. Arten er en trekkfugl som overvintrer i Argentina.
.gal
.gal er et foreslått toppnivådomene for nettsteder fra Galicia, eller som har tilknytning til denne spanske nasjonaliteten. Forslaget ble fremmet etter den suksessfulle introduksjonen av toppnivådomenet .cat for det katalansk-språklige området. TLD'et .cat er offisielt reservert for nettsteder som «fremmer katalansk språk og kultur». Flere selskaper og institusjoner er involvert i kampanjen, inkludert provinsen Galicias autonome regjering, Xunta de Galicia.
Inn
Inn (latin: Aenus; retoromansk: En) er en elv i Alpene som fra sine kilder i Sveits, renner nordøstover gjennom Østerrike og Tyskland, hvor den møter Donau i Passau. Elven er en av de viktigste for Donaus vannføring, er 517 km lang og har et tilsigsfelt på 25 700 km².
Geografi
Inn begynner i 2484 meters høyde med Lunghinsee ved Maloja-passet i Graubünden (Sveits). I Øvre Engadin passerer den flere innsjøer (Silsersjøen, Silvaplanersjøen og St. Moritzsjøen) og byen St. Moritz. I Nedre Engadin blir terrenget brattere, og Inn passerer flere juv. Det trangeste av dem, ved Finstermünz, er stedet der Inn krysser grensen mellom Graubünden og Tirol (Østerrike).
I dette området ligger faktisk deler av Inns tilsigsfelt i Italia. Dette gjelder fremfor alt for den italienske kommunen Livigno, som geografisk sett er en sidedal til Engadin. Elven Spöl i denne dalen er altså en bielv til Inn.
Inns forløp i Tirol kalles kort og godt Inndalen (Inntal). I midten av Inndalen ligger Innsbruck, den største byen som Inn passerer. Byens navn betyr for øvrig «broen over Inn». Inndalen deles inn i Øvre Inndal (Oberinntal) vest for Innsbruck og Nedre Inntal (Unterinntal) øst for Innsbruck.
I den Øvre Inndalen passeres byene Landeck og Telfs, i den nedre Hall, Schwaz, Jenbach, Rattenberg, Wörgl og Kufstein. Underveis tar Inn opp mange bielver fra sør, som fører med seg smeltevann fra isbreene ved Alpenes hovedkjede. Fra nord er det langt færre og mindre bielver.
Tre kilometer nord for Kufstein blir Inn grenseelven mellom Bayern (Tyskland) og Tirol, før den forlater Tirol helt. Elven beskriver så en stor 90°-bue gjennom det sydøstlige Bayern, før den igjen blir til grenseelven mellom Bayern og Østerrike, denne gang ved delstaten Oberösterreich. På sin vei gjennom Bayern passerer Inn byene Rosenheim, Wasserburg, Mühldorf og Neuötting. Blant bielvene på denne strekningen finner man Mangfall (fra Tegernsee /innsjø)) og Alz (fra Chiemsee).
Der Inn igjen møter Østerrike, tar den også opp elven Salzach. På den resterende strekningen, som begrenser det østerrikske landskapet Innviertel («Innkvartalet»), passerer Inn de østerrikske byene Braunau og Schärding.
I Passau, på 291 meters høyde, møter Inn de to andre elvene Donau og Ilz. Selv om Inn i gjennomsnittlig avløpsmengde per år (730 m³/s) er den største av de tre elvene, gir den her opp navnet sitt til fordel for Donau. Grunnen til dette er at Donau er mye lengre, men også at den fører mer vann de fleste månedene i året. Når Inn likevel inneholder mer vann i løpet av et helt år, skyldes det dens veldig variable vannføring på grunn av isbresmeltingen i Sentral-Alpene.
Vannet fra de tre elvene har tydelig forskjellig farge. Selv flere kilometer nedstrøms for Passau kan man derfor se forskjell på det grønne, blå og svarte vannet fra henholdsvis Inn (smeltevann), Donau og Ilz (myrvann).
Tuengveien (Oslo)
Tuengveien (1–25C, 2–30) er en vei på Borgen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Borgenbakken til Heggelibakken.
Navnet ble vedtatt i 1935.
Veien har villabebyggelse.
Thunder Bay kullkraftverk
Thunder Bay kullkraftverk  er et kullkraftverk ved Mission Island ved Thunder Bay, i Ontario i Canada, og ligger på nordbredden av Øvresjøen. Det har en installert produksjonskapasitet på 326 MW fordelt på 2 gjenstående blokker/turbiner, med årsproduksjon på omkring 1 500 GWh (1,5 TWh). Antall ansatte er 90, og operatør er Ontario Power Generation.
Anlegget ble utbygd omkring 1960–1963, med to nye blokker fra 1981 og 1983, mens den første blokken ble stengt i 1984. Brenselstypen er kull.
Dagfinn Lyngbø
Dagfinn Lyngbø (født 10. november 1972) er en norsk stand up-komiker fra Askøy utenfor Bergen. Han har medvirket i flere humorbaserte TV-programmer. Lyngbø er gift med komikerkollega Pernille Sørensen.
Lyngbø sin stand-up karriere begynte i 1993. Den første større forestilling ble satt opp i 1999 og hadde tittelen Dagfinn Lyngbø – Live. Den neste standup-forestillingen hans var Dagfinn Lyngbø - Ka e' vitsen? (2005). Innimellom har Lyngbø også vært med på Julelatter 2007 og Julelatter 2010, forestillinger med Johan Golden, Lisa Tønne, Dag Sørås (2007) og Anne-Kat. Hærland, Are Kalvø og Nils Ingar Aadne (2010). Han står bak den norske stemmen til dovendyret «Sid» i Istid-filmene.
November 2017 ga han ut barneplaten Guttelus sammen med på trommer,  på gitar og  på bass under navnet Dagfinn Lyngbøs Barneband. Albumet ble nominert til barneplate foran Spellemannprisen 2017.
Dagfinn Lyngbø har mottatt sju Komipriser. Han fikk prisen som beste stand up-artist i 2001, 2005, 2008 og 2011; beste mannlige artist i 2003 og 2013, og prisen som årets morsomste (publikumsprisen) i 2008. I 1999 ble han tildelt Stå opp-prisen og i 2022 Leif Justers ærespris.
Per 2018 er han ansatt på Latter. I 2018 turnerte han med sceneshowet Supersmud. Høsten 2020 hadde han premiere på showet Kjøreregler for koloniseringen av Mars.
Ida Brun
Adelaide Caroline Johanne Brun, kjent som Ida Brun eller Ida (de) Bombelles (født 20. september 1792 på Sophienholm i Frederiksdal, død 23. november 1857 i Wien) var en dansk sangerinne og danserinne.
Sangerinne og danserinne
Ida Brun ble fra sin tidlige ungdom kjent for sine evner til å opptre med sang og dans. Særlig hennes såkalte attityder (en disiplin innenfor ballettkunsten) ble beundret av datidens kunstnere som for eksempel Goethe, A.W. Schlegel, Madame de Staël og spesielt Bertel Thorvaldsen. Kunsten var en slags mime, utviklet av Lady Hamilton i Napoli i 1790-årene. Ida Brun videreutviklet attitydene til små balletter og opptrådte bl.a. med sterkt farvet ansiktssminke som indisk danserinne.
Thorvaldsen akkompagnerte henne ofte på gitar og ble svært inspirert av hennes attityder. En gang han møtte henne og hennes mor i Roma, ba han henne danse iført morens sjal.
19. mars 1803 ble det avholdt fest for å feire avstøpningen av Thorvaldsens «Jason med det gyldne skind» i gips. Verket var blitt godt mottatt i det internasjonale kunstnerlivet i Roma og Thomas Hope hadde bestilt samme statue i marmor. Under festen danset Ida Brun og festet laurbærkrans rundt billedhoggeren.
Ida Brun opptrådte ikke for honorar eller lønn, ettersom hun kom fra en av de rikeste familier i Danmark. Det ble heller aldri solgt billetter til hennes eksklusive, private forestillinger. Ikke desto mindre ble hennes opptredener mere og mere et press og en byrde, og hun utviklet anoreksi. Den opprinnelige Ida, som lignet sin særpregede mor, kan ses i Thorvaldsens byste.
I 1816 giftet hun seg med den østerrikske sendemannen i Danmark, grev Louis Philippe de Bombelles (1780–1843). Ekteskapet ble oppfattet av flere som en uforståelig flukt. Bombelles var forbausende lite imponert av sin kone og later til å ha hatt en utpreget humoristisk sans, som tiltalte Ida, som aldri mer behøvde å opptre. I sitt nye liv som madame Bombelles knyttet hun et varmt venninneforhold til keiser Napoleon Is enke Marie Louise av Østerrike.
Layne Beaubien
Layne Beaubien (født 4. juli 1976) er en profesjonell vannpolospiller fra USA som representerte USA under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina. Her tok han sølv for det amerikanske landslaget i vannpolo etter å ha tapt for Ungarn i finalen med 14-10.
Gimlekollen
Gimlekollen her flere betydninger:
Atuagagdliutit/Grønlandsposten
Atuagagdliutit/Grønlandsposten, vanligvis referert til som bare AG, er en av to riksaviser på Grønland. Avisen utgis to ganger i uka, på tirsdager og torsdager.
Avisa er slått sammen av den grønlandske avisa (Atuagagdliutit) og den danskspråklige avisen (Grønlandsposten), og alle artiklene blir skrevet på begge språk.
AG meldte 13. november 2009 at AG og konkurrenten Sermitsiaq skal slås sammen fra 1. januar 2010 på grunn av sviktende økonomi i begge avisene. Både AG og Sermitsiaq skal fortsette å komme ut, men AG skal etter fusjonen bare komme ut én gang i uka.
Atuagagdliutit
Atuagagdliutit ble grunnlagt i 1861 av den danske geologen Hinrich Rink, som mente at grønlendingene holdt på å miste den kulturelle identiteten sin, og mente at en avis ville hjelpe den muntlige tradisjonen på Grønland, ved å gi muligheten til å publisere den i hele Grønland. Avisa ble kun utgitt på grønlandsk, og skrev først og fremst om nasjonale tema, som grønlandsk identitet. Første utgave ble utgitt 1. januar 1861. I mange år var avisa også den eneste kilden grønlendingene hadde til informasjon om den øvrige verden. Avisen var den arktiske verdens første avis, og den første redaktøren var Rasmus Berthelsen.
I løpet av 1930-tallet skiftet avisa gradvis over fra et fokus på tradisjonelle fortellinger til å skrive om sosiale problemer og andre vanlige nyheter.
Grønlandsposten
I løpet av 2. verdenskrig ble Grønland mer eller mindre isolert fra omverden, og en danskspråklig avis, Grønlandsposten, ble sirkulert i hovedstaden Godthåb (Nuuk). Avisen ble populær nok til å fortsatt bli utgitt etter krigen, og den ble utgitt helt til de to avisene ble slått sammen i 1952.
Distribusjon
Det gamle Atuagagdliutit kom ut en gang i måneden, fram til sammenslåingen med Grønlandsposten. I starten ble avisen distribuert fra hånd til hånd, og i noen grad slått opp på vegger, ikke ulikt en budstikke.
Fra og med 1960-tallet økte frekvensen, først til annenhver uke, så hver uke, senere to og etter hvert tre ganger i uka. I 1993 ble avisen nok en gang publisert to ganger i uka, først og fremst som et resultat av distribusjonsproblemer.
Universitetet i Stavanger
Universitetet i Stavanger (forkortet UiS) er Norges femte universitet, etablert 29. oktober 2004, da Høgskolen i Stavanger (HiS) fikk universitetsstatus etter vedtak i statsråd.
Universitetet har 12 617 studenter og 1 771 ansatte, og er organisert i seks fakulteter: Fakultet for utdanningsvitenskap og humaniora, Det samfunnsvitenskapelige fakultet, Det teknisk-naturvitenskapelige fakultet, Handelshøgskolen ved UiS, fakultet for utøvende kunstfag og Det helsevitenskapelige fakultet. Arkeologisk museum er også en del av universitetet. Universitetet er også medeier i statsaksjeselskapet Norwegian Research Centre.
Universitetsområdet ligger på Ullandhaug i Stavanger og de fleste institutt og avdelinger er også plassert her. Rektor fra august 2019 er Klaus Mohn.
I 2018 var UiS Norges tredje høyest rangerte universitet i form av publiseringspoeng per faglig ansatt.