cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scottish Rite
Gradsoppbygging
Den skotske ritus has sine egene første tre grader, men for å unngå friksjon med York-rite gradene aksepteres de tre York-rite gradene som likeverdige med den skotske ritus tre grader. I praksis blir den skotske ritus tre grader bare vist frem ved spesielle anledninger. Hovedforskjellen mellom den skotske ritus tre grader og York-rites tre grader er at den hiramiske legenden ikke utfolder seg før langt ut i den skotske ritus og er ikke over før i 10 grad.
3. grad, som egentlig ikke hører til den skotske ritus fordi det er en forutsetning at man innehar denne når man blir opptatt i det Skotske systemet, har hovedfokus på det jødiske eller gammel-testamentariske som det heter innen ordenen. 14. grad ligner meget på Royal Arch graden i York-rite og brukes blant annet til å dele ut 14 grads ringen. 18. grads fokus ligger på det kristne og det rosenkreutzeriske. Her bindes kristendommen/Jesus og jesusbildet opp mot de gamle rosekreutzeriske skriftene fra 1600-tallet. (Grunnlaget er mye av det samme, men det skotske frimurersystemet/frimureriet og det moderne Rosenkorsorden/AMORC har svært lite med hverandre å gjøre, også filosofisk). 30. grad bygger delvis på gammel-egyptisk religion og fokuserer på hvordan det man har gjort gjennom livet bedømmes etter at livet er over og hvordan dømming generelt gjøres. Den første delen av graden har kjelenavnet "løgnergraden" fordi kandidaten blir stilt en serie med inngående spørsmål som ofte besvares med løgn. 32. grad er den store avslutningen i dette systemet. 32 graden består av to deler. Den første delen (kalt "The Encampment") er en oppsummering av hva kandidaten har sett gjennom gradene fra 4 til 31. Den andre delen er bygget på Zoroastriansk filosofi og avsluttes med at kandidaten går gjennom en symbolsk port som først ble fremvist i 4 grad. Kandidaten får også 32 grads hatten på slutten av 32 grads seremonien.
Stictoleptura maculicornis
Stictoleptura maculicornis er en av blomsterbukkene (Lepturinae), en billegruppe som tilhører trebukkene (Cerambycidae). Den er utbredt i Sør-Norge bortsett fra Vestlandet.
Scottish Rite
Gradene
Den kristne avdelingen når sitt høydepunkt i Rosenkors-graden (18. grad), og den humanistiske avdelingen i "Hevner-graden" (30. grad).
Stictoleptura maculicornis
Utseende
En nokså liten (7–11 mm), svart trebukk med gulbrune dekkvinger. Kroppen er kledt med forholdsvis lange, grove, mørke hår. Antennene er omtrent 2/3 så lange som kroppen. Den innerste delen av hvert antenneledd er lys slik at antennene virker "flekkete", dette er et godt kjennetegn på arten. Pronotum er lengre enn bredt, sterkt hvelvet og matt. Dekkvingene er grovt punkterte, med markerte, rettvinklede skuldre. Beina er middels lange og svarte.
Levevis
Larvene lever i noe tørr, råtten, soppangrepet død ved, både på løvtrær og bartrær. Den kan utnytte ganske tynne greiner, både slike som fortsatt henger på treet og slike som ligger på bakken. Larveutviklingen tra minst to år. De voksne billene kan finnes på lyse, åpne blomster i juni-august.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, unntatt de vestligste delene, østover til Kaukasus. I Norge finnes den i indre strøk i Sør-Norge og dessuten i Nordland.
Hans Lindahl
Hans «Hasse» Lindahl (født 15. oktober 1954) er en svensk tegneserieskaper. Han er best kjent for sitt arbeid som tegner og manusforfatter for Fantomet.
Verdenslekene
Verdenslekene er en multisportkonkurranse som arrangeres hvert 4. år.
Hans Lindahl
Lindahl debuterte i Svenska Serier med serien «Axel B. Storm» som han både skrev og tegnet. Han tegnet siden et av vinnerbidragene i Svenska Seriers manuskonkurranse, science fictionserien «Tänkaren», skrevet av Peter Lundberg og Mikael Poromaa. Bladet ble imidlertid lagt ned på denne tiden, så denne serien ble utgitt i Fantomen 12/1982 (på norsk i Fantomet 22/1984).
Verdenslekene
Begivenheten er for sportsgrener som ikke er inkludert i de olympiske leker. Verdenslekene er organisert og drevet av International World Games Association (IWGA), med støtte fra Den internasjonale olympiske komité (IOC).
Hans Lindahl
Deretter har Lindahl gjort seg mest kjent som Fantomet-tegner. Hans første Fantomet-eventyr, "Zombieligaen", skrevet av Donne Avenell, ble utgitt i Fantomet 13/1983. I mange år arbeidet Lindahl kun som tegner av Fantomet, men på 1990-tallet begynte han å bidra med manus også. Den første historien han skrev selv var "Zombieligaen vender tilbake" (Fantomet 15/1998). Lindahl har også i flere år hatt en plass i redaksjonsrådet for den svenske Fantomet-produksjonen.
På begynnelsen av 1990-tallet forlot Lindahl Fantomen for en tid og begynte å tegne for andre blader. Da tegnet han bl. a. krimseriene Murphy's Lag (med Claes Reimerthi) og Chuck Riley (med Chuck Dixon for bladet Agent X9 i tillegg til humorserien Lilla Fridolf, som han tegnet fra 1990 til 1994.
Titoisme
Titoisme er en kommunistisk ideologi etter den jugoslaviske statslederen Josip Broz Tito. Den blir hovedsakelig brukt for å beskrive den form for kommunisme som han skapte i Jugoslavia etter de avviste Kominformens 1948 resolusjon. Etter dette brøt Jugoslavia alle bånd med Sovjetunionen. Jugoslavia var den eneste østeuropeiske nasjonen som stod utenfor Warszawapakten fra starten av. De erklærte seg «sosialistiske, men uavhengig».
Titoisme skilte seg ut fra de andre kommunistiske retningene ved å desentralisere økonomien og gav dessuten arbeiderrådene i bedrifter reell innflytelse.
Ordet «titoisme» ble først tatt i bruk av Moskva med en negativ og nedsettende betydning i perioden med spenning mellom de to statene. Ordet ble og blir derfor sjelden brukt i det tidligere Jugoslavia.
I Norge ble begrepet hyppig brukt mot mindretallet i forbindelse med Furubotn-oppgjøret i 1949–50.
Halimede (måne)
Halimede er en av Neptuns 14 kjente måner. S/2002 N 1 ble oppdaget av Matthew J. Holman i 2002. Månen som er ca. 48 km i diameter kretser rundt Neptun i en avstand på omtrent 15 728 000 km. Banehelningen er på 99,06° i forhold til Neptuns ekvator og 111,84° i forhold til ekliptikken.
Halimede har den nest mest eksentriske og tredje mest inklinerte banen rundt Neptun. Dette er illustrert i diagrammet for Neptuns irregulære månener under infoboksen til høyre. Satellittene over den horisontale aksen er prograde mens satellittene under er retrograde. De gule segmentene som strekker seg fra perisenteret til aposenteret viser eksentrisiteten.
Halimede er ca. 62 kilometer i diameter (antatt en albedo pp 0,04) og fremstår som nøytral (grå) i det synlige lyset. Gitt den svært lignende fargen til Nereid, sammen med den høye sannsynligheten (41 % ) for kollisjon i solsystemets tidlige fase, har det blitt foreslått at satellitten kan være et fragment av Nereid.
Halimede, eller Neptun IX er som mange av de ytre satellittene til Neptun oppkalt etter en av Nereidene, de femti døttrene til Nereus og Doris. Før offentliggjøringen av navnet 3. februar 2007 (IAUC 8802) var Halimede kjent ved den midlertidige betegnelsen S/2002 N 1.
Jack Wilshere
Jack Andrew Garry Wilshere (født 1. januar 1992) er en engelsk fotballspiller som fra den 6. juli 2022 er klubbløs.
Han spiller også for det engelske landslaget.
Han posisjon på banen er offensiv/defensiv midtbane. Sommeren 2008 signerte Wilshere sin første langtidskontrakt med Arsenal. Etter å ha spilt åtte kamper i Premier League og tre kamper i Mesterligaen, signerte Wilshere en ny langtidskontrakt med Arsenal den 1. november 2010.
Reservelagskarriere
Wilshere kom til Arsenal i oktober 2001 da han var 9 år gammel. Han har siden gått gjennom gradene i klubbens akademi, og da han var 15 år ble han utnevnt som kaptein for Arsenal U16 lag. Samme året spilte han også noen kamper for U18 laget. Sommeren 2007 var Wilshere i Champions Youth Cup, og da den nye sesongen startet ga treneren til Arsenal akademiet Steve Bould Wilshere sjansen i nok en U18-lagskamp mot Chelsea-reservene. Han scoret sitt første mål i en U18 kamp mot Aston Villa som endte 4-1 til Arsenal. Etter dette scoret Wilshere tre mål i en kamp mot Watford, som førte til at U18 laget vant Academy gruppe A. I februar 2008 fikk Wilshere sin debut for Arsenals reservelag i kampen mot Reading-reservene, han scoret kampens eneste mål. I april fikk Wilshere sin hjemmedebut for reservene i kampen mot Derby County, hvor han ble benyttet som innbytter og hadde en målgivende pasning til Rhys Murphy Mot slutten av sesongen i kampen mot West Ham United reservene hadde Wilshere nok en målgivende pasning til Rui Fonte og scoret selv også et spektakulært mål. Arsenal sendte Wilshere til Atalanta-cup i Italia sammen med reservelagsspillere som Luke Freeman, Benik Afobe og Jason Banton, Arsenal vant turneringen og Wilshere ble kåret til turneringens beste.
Arsenalkarriere
I juli og august 2008 ble Wilshere tatt ut på førstelaget til Arsenals treningskamper. Han gjorde sin debut for førstelaget i kampen mot Barnet som innbytter for Henri Lansbury. Wilshere hadde to målgivende i denne kampen, den første til Jay Simpson og den andre til Nacer Barazite, Arsenal vant kampen 2-1. Den offisielle debuten kom måneden etter, i september 2008, hvor han kom innpå som innbytter mot Blackburn Rovers FC og ble dermed tidenes yngste Arsenal-spiller i en ligakamp i en alder av 16 år og 256 dager. Senere satte han en ny rekord i Arsenal da han ble klubbens yngste spiller i en Europacup kamp da han kom innpå som innbytter mot Dynamo Kyiv den 25. november 2008, i en alder av 16 år og 329 dager. Like etter sin 17-årsdag i januar 2009 satte han nok en klubbrekord da han ble den yngste spilleren noensinne for Arsenal i en FA-cup kamp.
Wilshere scoret sitt første mål for Arsenal i deres 10-2 seier mot Burgenland XI. Han scoret i slutten av første omgang, og scoret sitt andre i det 65. minutt på straffespark. Han hadde også en målgivende pasning, til Theo Walcott som scoret Arsenals tiende mål. Wilshere var Arsenals yngste spiller i deres treningsleir i Østerrike, bare 16 år gammel.
Wilshere scoret igjen for Arsenal i treningskampen mot Stuttgart. Han scoret kampens siste mål i Arsenals 3-1 seier, etter en pasning fra Gael Clichy. Han fikk sin hjemmedebut for Arsenal under Emirates Cup mot italienske Juventus, hvor han hadde draktnummer 55. Etter kampen, som Arsenal tapte 1-0 etter scoring av David Trezeguet, snakket trener Arsene Wenger om noen av ungguttene inkludert Jack Wilshere; «Det er noen av ungguttene som gjør det veldig bra, dere har sett Jack Wilshere som virkelig har glimtet til. Han er overraskende moden for alderen, man glemmer hvor gammel han er når man ser han spille» Dagen etter i Emirates Cups andre dag, spilte han mot de spanske seriemesterne Real Madrid. Han fikk bare 15 minutter, som innbytter for franske Samir Nasri, men Wenger lot seg nok engang imponere. Etter kampen uttalte han; «Jeg ser ikke for mye på alderen hans, heller mer av det han gjør utpå banen, og akkurat nå gjør han det veldig bra»
Wenger opplyste senere at Wilshere skal spille for førstelaget til Arsenal, og var blitt tildelt draktnummer 19.
29. januar 2010 gjennomførte Bolton Wanderers en låneavtale med Jack Wilshere etter mange spekulasjoner. Låneavtalen med Bolton varte ut 2009/2010 sesongen.
17. juli 2010 spilte Wilshere hele første omgang mot Barnet i en treningskamp. Han hadde to målgivende pasninger, begge til Jay Simpson.
I 2010/2011 sesongen hadde Wilshere spilt fast på Arsenal sitt førstelag som defensiv midtbanespiller. Han har plassen som Abou Diaby hadde i 2009/2010 sesongen siden Diaby har hatt en ankelskade mesteparten av 2010/2011 sesongen. Wilshere fikk sitt første mål i serien mot Aston Villa, en kamp Arsenal vant 4-2.Han ble også kåret til årets unge spiller i Premier league i 2010/2011 sesongen.
West Ham
Wilshere gikk til West Ham United 9. juli 2018 på en tre års kontrakt. Han debuterte 12. august, da West Ham tapte 4 - 0 for Liverpool. 5. oktober 2020 sluttet han i West Ham etter "gjensidig enighet".
Landslagskarriere
Den 11. august 2010 fikk Wilshere sin debut for da han fikk syv minutter som innbytter mot  på Wembley Stadium, og ble dermed Englands tiende yngste landslagsspiller gjennom tidene.
I mars 2011 sa Englands landslagssjef Fabio Capello at Wilshere nå er blant de førstevalgte midtbanespillerne på Englands landslag. Capello sa også at han var imponert over at Wilshere i så ung alder har en lederrolle på banen.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Ürümqi Lu
Ürümqi Lu (tradisjonell kinesisk: 烏魯木齊路, forenklet kinesisk: 乌鲁木齐路, pinyin: Wūlǔmùqí Lù, shanghainesisk: [vu²³lu²³moˀ¹²ʑi²³lu²³], engelsk: Ürümqi Road, norsk: Ürümqigaten) er en gate i Shanghai. Den går i nord–sør-retning fra Yan'an Lu like ved Jing'an-tempelet tvers gjennom den franske konsesjonen, der den ved krysset Huaihai Lu går forbi Irans generalkonsulat, Frankrikes generalkonsulat og USAs generalkonsulat før den møter Zhaojiabang Lu. På sørsiden av Zhaojiabang Lu heter gaten Dong'an Lu.
Nord for Huaihai Lu er Ürümqigaten på dagtid preget av stor trafikk til både Huashan-sykehuset og til Jing'an-tempelet. Sør for Huaihai Lu er Ürümqigaten en stille og typisk gate fra konsesjonstiden uten de neonlys, barer og internasjonale restauranter som preger Hengshan Lu. De fleste bygningene langs Ürümqigaten er bevart fra konsesjonstiden.
Nr. 151
'''Ürümqigaten nr. 151''' er murstensvilla i amerikansk kolonistil påbegynt i 1924 men ikke ferdigstilt før i 1948. Bygningen var opprinnelig residensen til Zhu Mintang (朱敏堂). Bygningen ble fredet i 1994 og er i privat eie.
Nr. 178
Ürümqigaten nr. 178 var frem til 1948 foreningshus for en avdeling av den internasjonale frimurerordenen Den skotske ritus. I dag huser bygget Shanghai bys Xuhui-komité av Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse (中国人民政治协商会议上海市徐汇区委员会).
Gompen
Gompen var kallenavnet på en avlyttingssentral som befant seg i 9. etasje på Folkets Hus i Oslo under den kalde krigen.
Funksjon
Målet med avlyttingen Gompen deltok i var å registrere og kontrollere såkalte meningsmotstandere. Fra rom 906 på Folkets Hus, LOs hovedkvarter i Oslo, kunne noen få innvidde velge en sal eller et møterom i huset og lytte i høretelefoner til det som ble sagt der. Gompen ble koblet inn når noe skulle taes opp på bånd (se illustrasjon). Båndene som ble tatt opp med hjelp av Gompen ble gitt videre til overvåkingspolitiet på Victoria Terrasse, som skrev dem ut. Kopier av avskriftene ble distribuert til utvalgte personer innen Arbeiderpartiet, LO og etterretningstjenestene.
En ansatt ved Televerket sto for installasjon, konstruksjon og vedlikehold av Gompen og det øvrige avlyttingsutstyret på Folkets Hus. Under dekknavnet «Tor fra Televerket» ble han intervjuet av Einar Lunde i filmen Gompen og andre beretninger om overvåking i Norge 1948-1989. Han er også en sentral person i Ronald Byes roman Niende etasje.
Bakgrunn
Ronald Bye arvet kontoret i 9. etasje etter Arne Hjelm Nilsen i 1964. Hjelm Nilsen var offisielt faglig journalist i Arbeiderbladet, men beskrives av flere kilder (Calmeyer, Lundkommisjonen, Ronald Bye) som en sentral person i den ulovlige registreringen og overvåkingen av meningsmotstandere i etterkrigs-Norge. Han kan være forbildet for D. i Haavard Haavardsholms roman De skjulte tjenester. I Pål Bang-Hansens filmatisering Douglas ble D. spilt av Rolv Wesenlund. Arne Hjelm Nilsen alias Douglas har også en fremtredende rolle i Lene Bergs film Gompen og andre beretninger om overvåking i Norge 1948-1989 der han spilles av Petter Width Kristiansen.
Gompens skjebne
Når den ikke var i bruk lå Gompen innelåst i en jølisafe på det relativt store kontoret i 9. etasje som også inneholdt flere arkivskap med hemmelige registre over suspekte personer. Innholdet i disse skapene ble brent en natt i 1969 av Ronald Bye og Erik Næss (POT). Ingen vet hva som skjedde med Gompen selv eller teakskapet med resten av den lille avlyttingssentralen. Det råder ingen tvil om at den ikke lenger befinner seg i rom 906 på Oslo Kongressenter. Hverken Ap eller LO har offentlig kommentert den ulovlige avlyttingen på Folkets Hus eller Gompen som sådan.
Offentliggjøring
Helt inn på 1980-tallet ble det benektet av norske myndigheter at det foregikk overvåking av norske statsborgere i Norge. Da den konservative redaktøren Christian Christensen, alias CC, publiserte boken Det hemmelige Norge i 1983, ble han mistenkt for brudd på den militære taushetsplikten fordi han i boken hevdet at det foregikk en omfattende overvåking av venstresiden i Norge. Det var først med Lundkommisjonen 1994-1996 at omfanget av etterkrigstidens overvåking i noen grad ble kartlagt og offentliggjort.
Virksomheten i 9. etasje ble først beskrevet i Ronald Byes selvbiografi Sersjanten (1987) og deretter i bøkene De visste alt (1993) og Niende etasje (1993). Den ble senere bekreftet av Lundkommisjonen (se Lund-rapporten).
Sao (måne)
Sao er en av Neptuns 14 kjente måner. S/2002 N 2 ble oppdaget av Matthew J. Holman med flere i 2002. Månen som er ca. 48 km i diameter kretser rundt Neptun i en avstand på omtrent 22 422 000 km. Banehelningen er på 65,22° i forhold til Neptuns ekvator og 52,82° i forhold til ekliptikken.
Ferjesambandet Stavanger–Tau
Stavanger–Tau var et fergesamband på fylkesvei 13 nord for innløpet til Høgsfjorden mellom Fiskepiren ferjekai i Stavanger og Tau ferjekai i Strand. Strekningen ble drevet av Norled.
Overfartstiden var 35 minutter, den ble betjent av ferjene MF «Ryfylke», MF «Hardanger» og MF «Stord», med 32 avganger daglig i hver retning om hverdagen. 2014 var årsdøgnstrafikken 1759 kjøretøyer (rang 9 i Norge) og 2542 personer (rang 4).
Da forbindelsen Ryfast ble åpnet 30.12.2019 ble sambandet Stavanger–Tau nedlagt.
Laomedeia (måne)
Laomedeia er en av Neptuns 14 kjente måner. S/2002 N 3 ble oppdaget av Matthew J. Holman i 2002. Månen som er ca. 48 km i diameter kretser rundt Neptun i en avstand på 23 571 000 km. Banehelningen er på 55,38° i forhold til Neptuns ekvator og 37,72° i forhold til ekliptikken.
Sjarmkvark
Sjarmkvark (c) er en 2. generasjons-kvark.
Sjarmkvark har en masse på 1.0 til 1.4 GeV/c2 og ladningen er +2/3 e
Særkvark
Særkvark eller s-kvark (fra dens symbol, s) er en andregenerasjons kvark og den tredje letteste av alle kvarker, en type elementærpartikkel. Særkvarker finnes i subatomære partikler som kalles hadroner. Eksempler på hadroner som inneholder særkvarker, inkludert kaoner (K), er D-mesoner (Ds), sigmabaryoner (Σ), og andre særpartikler.
Særkvark har en masse på 80 til 155 MeV/c2. Ladningen er -1/3 e.
Satyrus (sommerfugl)
Levevis
Larvene lever på gress (Poaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Afrika og i Sør- og Mellom-Europa.
Piano (sang)
«Piano» er den første singelen til Karpe Diem fra albumet Rett fra hjertet, utgitt 2. mai 2006. Musikkvideoen kom ut like etterpå. Sangen lå i fem uker på VG-lista i 2006, med en tolvteplass som beste plassering.
Toppkvark
Toppkvark(t) er en 3. generasjons-kvark.
Toppkvarken har en masse på 174.3±5.1 GeV/c2 og en ladning på +2/3 e.
Mattis
Mattis kan referere til:
Neso (måne)
Neso er en av Neptuns 14 kjente måner. S/2002 N 4 ble oppdaget av Matthew J. Holman og Brett J. Gladman i 2003. Månen som er ca. 60 km i diameter kretser rundt Neptun i en avstand på 48 387 000 km, og er av de kjente månene den månen som befinner seg lengst unna sin planet.
Margarita (navn)
Margarita er et opprinnelig latinsk kvinnenavn, dannet som en latinsk form av det greske navnet Margarites, som igjen har opprinnelse i persiske margaron, «perle».
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Alko
Alko er et statlig selskap i Finland som har monopol på alkoholomsetning, og som tilsvarer Vinmonopolet i Norge, Vínbúð på Island og Systembolaget i Sverige. Alko ble etablert i 1932, etter opphevelse av forbudstiden i Finland.
Alko har to aldersgrenser. Nedre grense for kjøp av drikkevarer med alkoholinnhold under 22 % er 18 år, og for varer med 22 % eller mer er grensen 20 år.
Lars Christian Narum
Lars Christian Narum (født 11. desember 1970) er en norsk musiker (piano og orgel) og låtskriver. Han har spilt i flere band siden han startet på 90-tallet Nickels & Dimes. Han er kjent som innleid tangentspiller i Hellbillies siden midten av 2000-tallet, men er også komponist og tangentspiller i trioen Narum hvor han spiller sammen med sine to søsken. For musikken til trioens debutalbum Samma hen du fær, ble han nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen populærkomponist.
I 2022 sto han bak konseptalbumet "A Journey Through the Life of Peder Balke 1804–1887", utgitt med bandet Bresk som foruten ham selv består av sønnen Peder Narum på trommer og broren Jon Anders Narum på bass. Instrumentalplata i progrockstil tegner et musikalsk bilde av maleren Peder Balke s dramatiske liv.
VM i fotball for kvinner 2011 kvalifisering UEFA
UEFA-kvalifiseringen til VM i fotball for kvinner i 2011 består av 41 lag fra hele UEFA, uansett nivå, bortsett fra Tyskland, som er vertsnasjon. Etter en utslagsrunde kvalifiserte Frankrike, Norge, England og Sverige seg for VM. Italia, som tapte for Frankrike i første utslagsrunde, vant et B-sluttspill som sikret dem retten til en utslagskamp mot et lag fra CONCACAF om en plass i VM.
Frankrike var det eneste laget som klarte kvalifiseringen etter ikke å ha vært med i 2007, mens Danmark ikke greide å gjenta sin kvalifisering fra 2007. Tre av de fire semifinalistene fra EM 2007 kom med; Nederland ble slått ut etter tap borte for Norge og to uavgjortkamper hjemme.
Trekningen fant sted i Nyon den 17. mars 2009. Lagene ble seedet i fem nivåer etter kvalifiseringsresultater i 2007 og 2009, og hver gruppe inneholdt ett lag fra hvert nivå — bortsett fra gruppe 1, som hadde to lag fra det nederste nivået. De åtte best seedede lagene var Danmark, England, Frankrike, Italia, Norge, Russland, Sverige og Ukraina.
Gruppespill
For første gang i VM-historien for kvinner blir kvalifiseringen spilt for samtlige lag som ønsker å delta. Antall lag, 41, er en nedgang på fire lag (Luxembourg, Latvia, Litauen og Færøyene) siden EM-kvalifiseringen i 2009, men en fremgang på fire lag (reelt sett fem, ettersom Tyskland er verter denne gang) siden VM i Kina i 2007.
Paralasa
Paralasa er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
VM i fotball for kvinner 2011 kvalifisering UEFA
Turneringssystem
Hvert lag møtte alle lagene i sin gruppe to ganger, en kamp hjemme og en kamp borte. Vinneren i hver gruppe gikk videre til utslagsrunden. Lagene ble rangert etter poeng; tre poeng for seier, ett poeng for uavgjort. Hvis to eller flere lag hadde likt antall poeng, ble følgende skilleregler benyttet:
Om man bare klarer å skille delvis etter regler 1–4, ble disse skillereglene brukt på nytt, men nå med innbyrdes oppgjør mellom de lagene som fortsatt står likt.
Paralasa
Utseende
Middelsstore, gråbrune ringvinger med øyeflekker i spissen av forvingen. Forvingen har gjerne et oransje felt i vingens ytre del.
Utbredelse
Slekten lever i Sentral-Asia.
VM i fotball for kvinner 2011 kvalifisering UEFA
Utslagsspill
De åtte gruppevinnerne gikk til andre runde, et utslagsspill (engelsk play-off) om fem plasser i VM. Fire av lagene blir klare etter en utslagsrunde; de fire taperne i utslagsrunden kjemper om å møte et lag fra CONCACAF om en plass i VM.
For å kåre en vinner i utslagsrunden ble målene fra de to kampene lagt sammen; har lagene like mange mål vant det laget som har scoret flest mål på bortebane. Om lagene fortsatt sto likt ble det spilt 2 × 15 minutter ekstraomganger, og var lagene fortsatt likt både i antall mål og mål på bortebane, ble vinneren avgjort i straffesparkkonkurranse.
Seeding
Den første utslagsrunden ble seedet etter UEFA-koeffisienter. Her telte også poengene fra EM-kvalifiseringen 2009. Koeffisienten var antall poeng delt på antall kamper. De åtte kvalifiserte lagene ble delt i to nivåer med fire lag i hvert, og hver kamp besto av ett lag fra hvert nivå.
Første runde
Vinnerne sammenlagt over to kamper kvalifiserte seg for VM. Alle tider sentraleuropeisk sommertid (UTC+2) dersom ikke nærmere spesifisert.
England vant 5–2 sammenlagt og kvalifiserte seg for VM.
Frankrike vant 3–2 sammenlagt og kvalifiserte seg for VM.
Sverige vant 4–3 sammenlagt og kvalifiserte seg for VM.
Norge vant 3–0 sammenlagt og kvalifiserte seg for VM.
B-sluttspill
De fire taperne ble trukket i et nytt sluttspillstablå. Italia vant etter seire over Ukraina og Sveits, og gikk dermed videre til interkontinental kamp mot ett lag fra CONCACAF om den siste mulige VM-plassen.
Første semifinalekamp ble spilt den første helgen i oktober, med returkamp onsdagen eller torsdagen etter. Åpningskampen av finalen i B-sluttspillet ble spilt fjerde helg i oktober, og andre kamp onsdagen og torsdagen etter.
Semifinaler
Sveits vant 3–1 sammenlagt og gikk videre til neste runde.
Finale
Italia vant 5–2 sammenlagt og kvalifiserte seg for interkontinentalt spill.
Singapores Grand Prix 2008
Singapores Grand Prix 2008 var det femtende løpet i Formel 1-sesongen 2008 og det ble arrangert 26. – 28. september. Dette var første gang Singapores Grand Prix ble arrangert og det ble kjørt på den helt nye banen Marina Bay Street Circuit. Dette var også det første løpet som ble kjørt om kvelden og i flomlys.
Singapores Grand Prix var Formel 1-løp nummer 800 gjennom tidene.
Løpet
Noter til tabellene:
Ubuntu Christian Edition
Ubuntu Christian Edition (også omtalt som Ubuntu CE) er en Linux-distribusjon for kristne brukere, og basert på Ubuntu. I likhet med Ubuntu er Ubuntu Christian Edition stort sett fri programvare og gratis å laste ned.
Funksjoner
Distribusjonen kommer med flere ulike Bibel-studieprogram, Host Minder vevinnholdsfiltrering, DNS Minder dns-filtrering, GnuCash finansadministrasjon og et tilpasset USplash-tema.
Show (Karpe Diem)
«Show» er den andre singelen til Karpe Diem fra albumet Rett fra hjertet (2006). Musikkvideoen ble vist for første gang på TV på Topp 20 22. september 2006. «Show» ble ikke sluppet som kommersiell single, men ble sendt ut til radiostasjonene.
Universidade de Jean Piaget de Cabo Verde
Universidade de Jean Piaget de Cabo Verde er et kappverdisk universitet i Praia på Santiago, med en avdeling i Mindelo på São Vicente. Inntil skoleåret 2007-2008, var det Kapp Verdes eneste universitet. Geografisk er det det vestligste universitetet i Afrika. Campus ligger i den nordvestlige delen av Praia. Universitetet er oppkalt etter den sveitsisk filosofen Jean Piaget.
Landfjärden
Landfjärden er et tettsted i Nynäshamn kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 241 innbyggere.
2. november
2. november er den 306. dagen i året og den 307. i skuddår. Det er 59 dager igjen av året.
Navnedag
Tove, Tuva
Fødsler
Se flere som er født 2. november i Kategori:Fødsler 2. november.
Dødsfall
Se flere som døde 2. november i Kategori:Dødsfall 2. november.
Europavei 119
Europavei 119 går mellom Moskva i Russland og Astara i Aserbajdsjan, ved grensen mot Iran. Veien er rundt 2630 km. Hele strekningen er del av Asiatisk hovedvei 8.
Hele traséen: Moskva – Tambov – Povorino – Volgograd – Astrakhan – Makhatsjkala – Kuba – Baku – Alyat – Astara.
Marcellus
Pave Sankt Marcellus I, pave fra mai 308 til 16. januar 309, etterfølger til Marcellinus, sannsynligvis i mai eller juni 308.
Under Maxentius ble han forvist fra Roma i 309 på grunn av forvirring forårsaket av alvorlighetsgraden av botsøvelser han hadde pålagt kristne som hadde fornektet Kristus under den siste forfølgelsen. Han døde samme år og ble etterfulgt av Eusebius. Hans relikvier er under alteret i San Marcello al Corso i Roma. Hans festdag er minnet den 16. januar.
Tverrelva (Strupen i Balsfjord)
Tverrelva (i sitt øvre løp kalt Strupelva) er ei elv i Balsfjord kommune i Troms og Finnmark. Den er 17,97 km lang og har et nedbørfelt på 32,89 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,56 m³/s.
Elva har to tilløpselver, hvorav den største, kalt Juksavasselva, har utspring fra et skogstjern sør for Slettfjellet og renner mot vest ned til Juksavatnet og videre ned til grenda Strupen. Her renner den sammen med den andre tilløpselva, Skarelva, som kommer fra sør og har utspring på Strupfjellet. Etter samløpet kalles den Strupelva, som renner mot nord gjennom en tildels svært smal dal. Lengre nede vider dalen seg ut og elva skifter navn til Tverrelva. Den fortsetter mot nordøst i et ganske rolig og meanderende løp til den renner sammen med Hølelva og danner Tømmerelva, rundt fem kilometer sørøst for kommunesenteret Storsteinnes.
Liste over bokseklubber i Norge
Dette er en liste over bokseklubber i Norge. Ifølge Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité var det i 2010 registrert 62 bokseklubber i Norges Bokseforbund, hvorav 30 var særidrettslag og 32 var fleridrettslag.
Jarle Simensen
Jarle Simensen (født 23. mars 1937 i Os i Østerdalen) er en norsk historiker og professor emeritus i historie ved Universitetet i Oslo (UiO). Simensen har fremfor alt arbeidet med afrikansk og internasjonal historie, og med historisk teori og metode. Ved sidene av bøker har han skrevet et stort antall vitenskapelige artikler og vært aktiv som formidler.
Simensen har Forsvarets russiskkurs 1956–58, og var deretter ved Balliol College i Oxford 1956–58. I 1966 tok han Cand. philol.-graden ved UiO med fagene historie, engelsk og russisk. I 1973 ble Simensen ansatt som førsteamanuensis ved Historisk institutt ved Universitetet i Trondheim (UNIT). I 1976 tok han doktorgraden med avhandlingen Commoners, chiefs and colonial government : British policy and local politics in Akim Abuakwa, Ghana, under colonial rule. Fra 1980 var han professor samme sted, og fra 1996 til 2007 samtidig professor II ved UiO. I 1989–90 var han prorektor ved Universitetet i Trondheim, og arbeidet da blant annet for å opprette tverrfaglige sentra for miljø- og utviklingsstudier og for teknologi og samfunn. Simensen har vært gjesteforsker ved University of Wisconsin, Madison 1981–82, 1988–89 og 1995–96, medlem i Norges Allmennvitenskapelige Forskningsråd NAVF 1981–1992, norsk redaktør for Scandinavian Journal of History 1980–84, og har hatt en rekke andre verv og posisjoner. Han har særlig arbeidet for internasjonalisering gjennom å opprette utvekslingsavtaler med Frankrike (Maison des Sciences de l'homme), Tyskland (Ruhrgasprogrammet), Sør-Afrika (University of Durban/Westville) og Ghana.
Mean Girls
Mean Girls er en film fra 2004, skrevet av Tina Fey, som også medvirket. Lindsay Lohan, Amanda Seyfried, Lacey Chabert og Rachel McAdams har hovedrollene, og flere av medlemmene i besetningen til Saturday Night Live medvirket også.
Filmen er basert på boken Queen Bees and Wannabes av Rosalind Wiseman, som beskriver hvordan klikker på high school fungerer, og hvilken effekt de har på unge piker.
Handling
Cady Heron (Lindsay Lohan) er oppdratt i bushen i Afrika av sine foreldre som er zoologer, og skulle dermed vite en del om jungelloven og "den sterkestes rett". Men siden hun alltid har hatt hjemmeundervisning vet hun ingenting om at jungelens lov også gjelder på en hvilken som helst high school.
På skolen blir hun venninne med Regina George, skolens mest populære jente. Regina er "Dronningbien" i skolens hierarki, men det er Cady som stikker først, da hun faller for Reginas ekskjæreste Aaron Samuels. Regina bestemmer seg for å stikke tilbake og forhindre at Cady og Aaron finner hverandre. Intrigen mellom jentene drar med seg hele førsteklassen, og til slutt opptar den hele skolen. Cady må lære seg å navigere ned og opp i skolens hierarki, i det lille universet av sportsidioter, "mathletes", freaks, geeks, lærere og subkulturer, som skal vise seg langt vanskeligere å overleve enn jungelen!.
Stian Emil Berg
Stian Emil Berg (født 4. april 1991) er en profesjonell basketballspiller for Bærum basket i den norske eliteserien BLNO. Berg spiller som guard på banen.
Kilder
Bærum Baskets hjemmeside
Rhythm and blues
Rhythm and blues, også forkortet til R&B eller RnB, er en musikksjanger innen populær afroamerikansk musikk som har sin opprinnelse i 1940-årene i USA. Begrepet ble opprinnelig benyttet av plateselskaper for å beskrive innspillinger markert hovedsakelig til urbane afroamerikanere på en tid da «urban, rockete, jazzbasert musikk med en tung, iherdig takt» ble stadig mer populært. I kommersiell rhythm and blues-musikk, typisk for 1950- til ut i 1970-årene, besto musikkgruppene vanligvis av piano, en eller to gitarer, bass, trommer, saksofon og tidvis et kor. Sangtekstene handlet ofte om den afroamerikanske erfaring, bestående av smerte og søken etter frihet og glede. Tekstene fokuserte tungt på tema som triumf og mislykkethet, frihet, økonomi, streben, lengsler og seksuelle forhold.
Begrepet «rhythm and blues» har gjennomgått en rekke endringer i meningsinnhold i årenes løp. Tidlig i 1950-årene ble det jevnlig anvendt for plater med bluesmusikk. Fra midten av 1950-årene, etter at denne musikkstilen hadde bidratt til framveksten av rock and roll, kom begrepet «R&B» til bli benyttet for å referere til musikk som utviklet seg fra, og som hadde tatt opp i seg elektrisk blues, foruten også gospel og soulmusikk. I 1960-årene ble flere britiske rockegrupper, slike som The Rolling Stones, The Who og The Animals referert til, og promotert som, R&B-band; plakater for The Whos opphold ved Marquee Club i London i 1964 hadde slagordet «Maksimal R&B». Denne kontakten med R&B er i dag kjent som «britisk rhythm and blues». Ved 1970-årene hadde begrepet rhythm and blues igjen endret meningsinnhold og ble benyttet som en generell fortegnelse for soul og funk. I 1980-årene ble det utviklet en nyere form for R&B som ble karakterisert som samtidens R&B. Den kombinerte elementer av rhythm and blues, soul, funk, pop, hiphop og elektronisk dansemusikk. Populære R&B-sangere i 1990-årene besto blant annet av Prince, Michael Jackson, R. Kelly, Stevie Wonder, Whitney Houston, og Mariah Carey.
Etymologi og definisjoner
Selv om Jerry Wexler fra magasinet Billboard er kreditert for å gitt betegnelsen «rhythm and blues» i USA i 1948, var begrepet i bruk i Billboard så tidlig som i 1943. Det erstattet betegnelsen «race music», som i seg selv kom fra innenfor det afroamerikanske samfunnet, men som ble forstått som nedsettende i etterkrigstiden. Betegnelsen «rhythm and blues» ble benyttet av Billboard i deres hitlister fra juni 1949 og fram til august 1969 da dets lister med «Hot Rhythm & Blues Singles» ble omdøpt til «Best Selling Soul Singles». Før «rhythm and blues» ble opprettet hadde ulike plateselskaper allerede begynt å erstatte betegnelsen «race music» med «sepia series». «Sepia» henviser ellers til en «svartbrunt fargestoff som blir brukt som vannfarge». I 2010 grunnla LaMont Robinson et egent æresgalleri og museum for musikken, Rhythm & Blues Hall of Fame Museum.
Skribent og produsent Robert Palmer definerte rhythm & blues som «et oppsamlingsbegrep som refererte til enhver musikk som ble gjort av og for afroamerikanere.» Han benyttet samtidig begrepet «R&B» som et synonym for jump-blues. Imidlertid har AllMusic adskilt det fra jump-blues grunnet dets sterkere, mer gospelpregete backbeat. Lawrence Cohn, forfatter av Nothing but the Blues, skrev at rhythm and blues var et paraplybegrep som ble oppfunnet for industriens bekvemmelighet. I henhold til ham omfattet begrepet all svart musikk, men ikke klassisk og religiøs musikk, unntatt om en gospelsang solgte nok til å havne på hitlistene. Godt inn i 2000-årene ble begrepet R&B fortsatt brukt (i en del kontekster) for å kategorisere musikk gjort av afroamerikanske musikere, som særskilt fra musikk gjort av andre musikere.
I den kommersielle rhythm and blues-musikken typisk for 1950-årene og ut 1970-årene, besto musikkgruppene vanligvis av piano, en eller to gitarer, bass, trommer og saksofon. Arrangementene var øvet på til det punkt hvor det spilt uanstrengt. Musikerne benyttet tidvis også et kor. Enkle, gjentatt deler gikk inn i hverandre og som skapte kraft og rytmisk vekselspill og frambrakte en moden, melodiøs og ofte sugende teksturer som ikke frambrakte noen individuell sound. Mens sangerne var emosjonelt engasjert i sangtekstene, ofte intenst, forble de cool, avslappet, og i kontroll. Bandene var kledd i dress, til og med uniformer, en praksis assosiert med moderne populærmusikk som de som spilte rhythm and blues søkte å dominere. Sangtekstene ble ofte forstått som fatalistiske, og musikken fulgte vanligvis forutsigbare mønstre med akkorder og strukturer.
Forløpere
Ved 1946 begynte den ti år lange dominansen til swing begynt å ebbe ut, men behovet for spennende dansemusikk var fortsatt tilstede. Tidlige R&B-musikere brøt med opplegget til storband ved å spille i mindre grupper og synge i bluesens stil og struktur. Saksofon og piano var fortsatt dominerende, men elektrisk gitar og bass ga volum og intensitet, og gjorde den nye sounden ideell for radio og jukebokser.
Sent i 1940-årene
I 1948 markedsførte RCA Victor musikk av afroamerikanere under betegnelsen «rhythm and blues». Samme år dominerte Louis Jordan hitlistene med tre sanger, og to av topp 5-sangene var basert på boogie-woogie-rytmene som var blitt populære i løpet av 1940-årene. Jordans band, Tympany Five (dannet i 1938), besto av ham selv på saksofon og vokal, og øvrige musikere på trompet, tenorsaksofon, piano, bass og trommer. Lawrence Cohn beskrev musikken som «'skitnere' enn hans jazz-påvirkede blues fra boogie-tiden». Robert Palmer beskrev det som «urban, rockete jazz med en tung, insisterende rytme». Jordans musikk, og musikken til Big Joe Turner, Roy Brown, Billy Wright og Wynonie Harris, ble kalt jump-blues. I 1948 nådde Wynonie Harris' versjon av Roy Browns «Good Rockin' Tonight» andreplass på hitlistene, etter Sonny Thompsons «Long Gone» på førsteplass.
I 1949 ble definisjonen «rhythm and blues» byttet ut med Billboard-kategorien «Harlem Hit Parade». Samme år ble «The Huckle-Buck» spilt inn av bandleder og saksofonist Paul Williams, og havnet på førsteplass i R&B-listene, og forble der mesteparten av året. Sangen ble beskrevet som en «skitten» boogie fordi den var burlesk og villstyrig.
Samme år kom også Jimmy Witherspoons versjon av «Ain't Nobody's Business» på fjerdeplass på hitlistene, mens Louis Jordan og Tympany Five igjen kom inn i topp 5 med Saturday Night Fish Fry. Mange av disse slagerne ble utgitt av nye uavhengige plateselskaper som Savoy Records, King Records, Imperial Records, Specialty Records, Chess Records og Atlantic Records.
Første halvdel av 1950-årene
Johnny Otis, som hadde fått platekontrakt med Newark-baserte Savoy Records, produserte mange R&B-slagere i 1951, deriblant «Double Crossing Blues», «Mistrustin' Blues» og «Cupid's Boogie», som alle havnet på førsteplass det året. Otis fikk hele ti av sine sanger med på Topp ti-listen i 1951. Vokaltrioen The Clovers, som sang en særpreget kombinasjon av blues og gospel, hadde en hit som nådde femteplass med «Don't you Know I Love You» (Atlantic Records). I juli 1951 startet DJ Alan Freed fra Cleveland, Ohio radioshowet «The Moondog Rock Roll House Party», som ble sendt sent på natten på radiokanalen «WJW-AM Radio». Freeds radioshow ble sponset av Fred Mintz, som drev en platebutikk med primært afroamerikansk klientell. Freed begynte å kalle R&B-musikken han spilte for «rock and roll».
I 1951 begynte Little Richard Penniman å spille inn plater for RCA Records i jump-blues-stilen til stjernene fra det sene 1940-årene, Roy Brown og Billy Wright. Men det var ikke før han laget en demo i 1954, som fanget oppmerksomheten til Specialty Records, at hans nye, funky rhythm and blues begynte å sende ham inn i rampelyset i 1955. En rask rekkefølge av R&B-slagere fulgte, først med «Tutti Frutti» og «Long Tall Sally», som påvirket sangere som James Brown, Elvis Presley og Otis Redding.
Ruth Brown (Atlantic Records) plasserte slagere i topp 5 hvert år fra 1951 til 1954 med «Teardrops from My Eyes», «Five, Ten, Fifteen Hours», «(Mama) He Treats Your Daughter Mean» og «What a Dream». Faye Adams kom på andreplass med «Shake a Hand» i 1952. I 1953 ble Willie Mae Thorntons originalinnspilling av Leiber og Stollers «Hound Dog» nummer tre på hitlistene. Ruth Brown var en av de ledende kvinnelige R&B-artistene. Musikken hennes ble sagt å ha «dype røtter i afroamerikansk vokaltradisjon». Samme år hadde The Orioles, en doo-wop-gruppe, fjerdeplass med «Crying in the Chapel».
Fats Domino nådde topp 30 på poplistene i 1952 og 1953, deretter topp ti med «Ain't That a Shame». Ray Charles fikk sitt gjennombrudd med «I Got a Woman» i 1955. Big Bill Broonzy sa om Charles' musikk: «Han blander blues med religiøs musikk... Det er bare ikke riktig.»
I 1954 ble «Sh-Boom» av The Chords den første slageren som gikk over fra R&B-listen til topp ti. Frem til 1955 lå «Hearts of Stone» av The Charms på topp 20. Bo Diddleys debutalbum Bo Diddley/I'm A Man klatret til andreplass på R&B-listen.
Etter oppfordring fra Leonard Chess i Chess Records skrev Chuck Berry om countryfele-låten «Ida Red». Resultatet ble «Maybellene»', som nådde både nummer 3 på R&B-listene og topp 30 på poplistene. Alan Freed, som hadde flyttet til det mye større markedet i New York i 1954, hjalp innspillingen med å bli populær blant hvite tenåringer.
Sent i 1950-årene
I 1956 ble det arrangert en egen «Top Stars of '56»-turné med Al Hibbler, Frankie Lymon & the Teenagers og Carl Perkins blant de fremste sangerne. Særlig slo Carl Perkins' «Blue Suede Shoes» an blant dem som kjøpte R&B-plater. På denne turneen deltok også Chuck Berry, Cathy Carr, Shirley & Lee, Della Reese, The Cleftones og The Spaniels med Illinois Jacquets Big Rockin' Rhythm Band. Turneen besøkte blant annet Columbia, Annapolis, Pittsburgh, Syracuse, Rochester og Buffalo, deler av Canada og Midtvesten i USA, før den endte opp i Texas. I Annapolis forsøkte mellom 50,000 og 70,000 mennesker å komme inn på en utsolgt konsert med plass til 8,000. Det ble totalt trafikk-kork i området, og korken løste seg ikke opp før etter syv timer.
Filmindustrien begynte i 1956 å lage filmer med R&B-musikere. Little Richard, Chuck Berry, Fats Domino, Big Joe Turner, The Treniers, The Platters og The Flamingos dukket alle opp på filmlerretet.
Elvis Presley-sangene «Jailhouse Rock»/«Treat Me Nice» og «All Shook Up» nådde R&B topp 5 i 1957 på henholdsvis første- og femteplass. Nat King Cole, en tidligere jazzpianist som hadde sanger på først og andreplass på hitlistene tidlig i 1950-årene, fikk en sang på R&B topp 5 i 1958, «Looking Back»/«Do I Like It».
I 1959 ble det etablert to plateselskap som var eid av afroamerikanere, Sam Cookes Sar og Berry Gordons Motown Records. Sistnevnte oppnådde stor suksess. Brook Benton var på toppen av R&B-listene i 1959 med en førsteplass og to andreplasser. Lloyd Price, som i 1952 hadde førsteplassen med «Lawdy Miss Clawdy» oppnådde en førsteplass med sin versjon av «Stagger Lee», mens «Personality» kom på femteplass i 1959.
Den hvite bandlederen for «The Bill Black Combo», ironisk nok med navnet Bill Black (og som hadde hjulpet Elvis Presley ved begynnelsen av hans karriere), var populær blant svarte lyttere. Nitti prosent av hans platesalg var til afroamerikanere, og hans «Smokey, Part 2» (1959) nådde førsteplass på afrikansk-amerikanske hitlister. Hi Records hadde ikke bilder av gruppen på eldste plater.
1960-årene og senere
Sam Cookes hit «Chain Gang» fikk en femteplass på amerikanske hit-lister i 1960. Denne hiten var en typisk R&B-låt, det samme var Chubby Checkers «The Twist», som også oppnådde en femteplass. Tidlig i 1960-årene ble kategorien som tidligere var kjent som rhythm and blues kalt soulmusikk, mens lignende musikk av hvite artister ble kalt blue eyed soul («blåøyd soul»). Plateselskapet Motown Records fikk sin første million-selgende singel i 1960 med The Miracles' «Shop Around», og i 1961 hadde Stax Records sin første hit med Carla Thomas' «Gee Whiz! (Look at His Eyes)». Den neste store hiten til Stax var The Mar-Keys’ instrumental «Last Night», også utgitt i 1961, innførte en råere Memphis-soul som Stax ble kjent for. På Jamaica påvirket R&B utviklingen av ska. I 1969 oppnådde afroamerikansk kultur og R&B en milepæl da Grammy-prisen for første gang la til en kategori for rhythm and blues. Da ga anerkjennelse til musikken og det afroamerikanske andelen av den amerikanske befolkningen. Kategorien kom ti år etter at den første Grammy-prisen ble utdelt.
Ved 1970-årene ble begrepet rhythm and blues benyttet som et altomfattende betegnelse som omfattet soul, funk, og disco. På omtrent samme tid påvirket R&B britisk pubrock og senere også mod revival (en nyoppblomstring i slutten av 1970-årene av 1960-årenes modbevegelse).
Moderne R&B
På denne tiden ble kortbegrepet R&B bortimot alltid benyttet fram de fulle ordene rhythm and blues, og kommersiell bruk av begrepet refererte vanligvis til samtidens R&B, hvilket var en nyere versjon av soul og funk-påvirket popmusikk som spredte seg da disco ebbet ut og mistet popularitet. I slutten av 1980-årene og tidlig i 1990-årene begynte hiphop å fange interessen til Amerikas ungdom. R&B begynte å bli ensartet med en gruppe høyprofilerte plateprodusenter som var ansvarlig for de fleste R&B-hiter. Det var vanskelig for R&B-musikere på denne tiden å selge deres musikk eller selv å få den hørt grunnet framgangen til hiphop. En del av dem skaffet seg et hiphop-lignende image, ble markedsført som hiphop, og la ofte til litt rap i sangene sine. Nyere musikere som Usher, R. Kelly, TLC, Aaliyah, Beyoncé, og Mary J. Blige, fikk suksess. L.A. Reid, direktør for LaFace Records, var ansvarlig for en del av de største R&B-suksessene i 1990-årene i form av Usher, TLC og Toni Braxton. Senere markedsførte Reid med hell Boyz II Men. På 2004 vr 80 prosent av sangene som toppet hitlistene til R&B også på toppen av Hot 100. Denne perioden var en gjennom alle tider beste tid for R&B og hiphop på Billboard Hot 100, og på Top 40 Radio. Fra rundt 2005 og til 2013 dale salget av R&B. Imidlertid, ettersom hiphopen hadde begynt å ape etter sounden til R&B ved å tilpasse seg en mykere og glattere sound som tok til seg en del av tradisjonell R&B med rappere som Drake og Fetty Wap. Det åpnet en helt ny dør for sjangeren. Denne sounden ble populær, men skapte også kontroverser og strid som både hiphop og R&B hadde vanskeligheter med å identifisere seg med.