cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fysiske konsekvenser av global oppvarming
Fremtidig havforsuring
CO2 i atmosfæren vil for en stor del tas opp av havet via kjemiske prosesser som omformer gassen til karbonater i form av kalksteiner (blant annet kalsiumkarbonat), samtidig skjer forsuring av havet. Hvor fort dette vil gå er usikkert, blant annet er det avhengig av hvilke andre endringer som skjer i havet på grunn av global oppvarming. Havforskeren David Archer publiserte i 2005 en artikkel der det sies at etter noen hundre år vil en stor del av CO2 være oppløst i havet, men selv etter 100 000 år vil vil det være en andel på noe over 5 % igjen.
Når det gjelder innholdet av oppløst oksygen i havet forventes «veldig sannsynlig» en reduksjon på noen få prosent fremover mot år 2100, dette som en respons på økende oppvarming. Modellsimuleringer antyder at reduksjonen først og fremst skjer i overflatevann i havområder på midlere breddegrader. Årsaken er endret lagdeling i vannmassene, redusert lufttilgang og oppvarming. Det er liten konsensus om omfanget av hypoksiske (oksygenmangel) og suboksiske (lite oksygen) vann på åpent hav fordi det er store usikkerheter for utviklingen av mulige biokjemiske effekter og havdynamikk i tropene.
Sammensatte hendelser
Sammensatte hendelser og overskridelse av vippepunkter utgjør to potensielle overraskelser for fremtidige klimaendringer. Slike hendelser kan være vanskelige å håndtere og øker desto større innflytelse menneskeskapt påvirkning av klimasystemet får.
Forskjellige typer sammensatte hendelser
Sammensatte ekstreme hendelser er en betegnelse på flere ekstremhendelser som oppstår samtidig eller i tett rekkefølge. De kan hende på samme geografiske sted, eller flere steder i et land eller rundt om i verden. Sammensatte hendelser kan bestå av flere ekstreme hendelser, eller hendelser som i seg selv ikke er ekstreme, men sammensatt blir det. Et eksempel er en varmebølge sammen med tørke (uteblivelse av nedbør). Det er også mulig at nettoeffekten av slike hendelser er mindre enn summen av enkelthendelsene fordi effektene av dem kansellerer hverandre. Ut fra et risikoperspektiv er det hendelser som adderes eller endog multipliseres som bekymrer.
Visse områder er spesielt utsatt for sammensatte hendelser. Eksempel på dette er områder hvor det både kan oppstå elveflom ved snøsmelting og stormflo, altså høyvann på grunn av uvær ved kysten. En annen hovedtype av sammensatte hendelser er fenomener med utspring i samme pådriv. Et eksempel er naturlige sykluser som El Niño–sørlig oscillasjon og store sirkulasjonsmønstre i klimasystemet. En tredje type sammensatte hendelser kan oppstå mellom adskilte hendelser som gjensidig forsterker hverandre. Eksempel på dette er tørke og hetebølge som samvirker med jordfuktighet og evaporasjon (fordampning fra bakken).
I sørvestre deler av USA fryktes det at varmere somre og tørke vil bli mer intense på grunn av mer evaporasjon fra bakken og tilhørende uttørkning. Et annet fenomen på grunn av sammensatte hendelser som fryktes i USA er flere skogbranner. Økt variasjon i nedbør kan føre til lengre perioder med tørke, sammen med temperaturøkning og liten fuktighet. Skogbranner som følges av styrtregn kan gi jordskred og erosjon. Slike hendelser kan gi kraftig bidrag til utslipp av klimagasser, noe en så ved skogbrannen i Fort McMurray i Canada i mai 2016. Et tredje eksempel fra USA er flom på grunn av snøsmelting eller nedbør, forsterket av høye temperaturer. Dette leder videre til høyt grunnvannsnivå, vannmettet jord og flom i elver, som sammen med stormvær gir oversvømmelser, selve om uværet inntreffer mange dager etter snøsmeltingen eller stor nedbør.
Overraskelsesmomentet med sammensatte værhendelser
Sammensatte hendelser kan overraske på flere måter. For det første kan hendelser av denne typen gjenta seg, men være sterkere, vare lengre og ha større utbredelse enn tidligere hendelser. De vil også fremtre som overraskende om de ikke så lett lar seg simulere i modeller for å forutsi fremtidige hendelser. Et slikt scenario er flere samtidige tørkeperioder i viktige jordbruksområder i et land eller flere steder i verden. Dermed kan dette bli en utfordring for matsikkerheten. For det andre kan det komme overraskende sammensatte hendelser som ikke tidligere har inntruffet, eller får større hyppighet. Eksempel på en slik hendelse er orkanen Sandy som ble veldig sterk og ga ekstrem stormflo på grunn av havnivåstigning, unormal høy sjøtemperatur og flo. Samtidig var det et blokkerende høytrykk ved Grønland som dirigerte orkanen inn over land.
Plutselige og irreversible endringer
Økende oppvarming øker sannsynligheten for alvorlige, gjennomgripende og irreversible konsekvenser. Noen risikoer på grunn av klimaendringer er betydelige ved 1 °C eller 2 °C over førindustrielle nivåer. Risikoer på grunn av klimaendringer er høye til meget høye ved en global gjennomsnittlig temperaturøkning på 4 °C eller mer over førindustrielle nivåer. Dette gjelder alvorlige og omfattende innvirkning på unike og truede systemer, betydelig utryddelse av arter, store farer for global og regional matsikkerhet, og kombinasjonen av høy temperatur og fuktighet som gjør normale menneskelige aktiviteter vanskelige. Dette gjelder blant annet arbeid som matdyrking eller utendørsarbeid i enkelte områder til ulike tider av året (høy konfidens).
Tilbakekoblingsmekanismer og vippepunkter i klimasystemet
De eksakte nivåene av klimaendringer som er tilstrekkelig til å utløse vippepunkter er usikre, men risikoen forbundet med å krysse flere vippepunkter i jordsystemet eller i sammenhengende menneskeskapte- og naturlige systemer øker med økende temperatur (medium konfidens).
Svekkelse av den meridionale omveltningssirkulasjonen i Atlanterhavet
I verdenshavene er det sterke strømninger som transporterer varme fra lave til høye breddegrader. Det har vært studier som har påvist muligheten for at Golfstrømmen kan svekkes på grunn av global oppvarming. Andre studier derimot har ikke gitt grunnlag for at en slik svekkelse kan skje. Om en slik svekkelse vil inntreffe vil det virke som en negativ tilbakekobling for områder i Nord-Atlanteren, ved at mindre varme transporteres fra sørlige farvann. En mekanisme for denne svekkelsen er at tilførsel av smeltevann fra Grønlandsisen og ut i havet vil redusere dypvanndannelsen (at havvannet synker på grunn av naturen til såkalt termohalin sirkulasjon) i Nord-Atlanteren. Disse mekanismene er ikke godt forstått. En stans av Golfstrømmen vil føre til en sterk nedkjøling av hele Vest-og Nord-Europa, samt påvirke klimaet i Nord-Amerika. Hvis jordens temperatur fortsetter å stige, kan lignende endringer i andre havstrømmer med vidtgående konsekvenser oppstå over tid, dette ifølge en artikkel av den tyske oseanografen Stefan Rahmstorf.
Kunståret 1784
Kunståret 1709 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1709.
Fysiske konsekvenser av global oppvarming
Svekkelse av den meridionale omveltningssirkulasjonen i Atlanterhavet
Klimapanelets femte hovedrapport sier at det er «veldig sannsynlig» at den Atlantiske termohaline sirkulasjon vil svekkes i løpet av det 21. århundre. Det beste estimatet er en reduksjon på 11 % (usikkerhetsområde 1 til 24 %) med et scenario med lave klimagassutslipp (RCP2.6), mens reduksjonen kan bli 34 % (usikkerhetsområde 12 til 54 %) for scenariet med kraftig økning av utslippene (RCP8.5). Imidlertid er det veldig usannsynlig at den termohaline sirkulasjonen skal kunne gjennomgå en plutselig endring eller kollaps frem mot år 2100. Det kan derimot ikke utelukkes at dette kan skje etter år 2100 ved scenario med svært store klimagassutslipp.
En svekkelse av den meridionale omveltningssirkulasjonen i Atlanterhavet vil kunne skape en ny tilstand som setter igang en alvorlig tilbakekoblingsmekanisme. Dette fordi havet da vil absorbere mindre varme og CO2 fra atmosfæren.
En tror at El Niño – sørlig oscillasjon, som er drevet at tilbakekoblinger i hav- og atmosfæresirkulasjoner i Stillehavet, også kan ha et vippepunkt. Simuleringer har vist at oppvarming kan forårsake at terskelverdier overskrides, noe som gjør at overgangen mellom El Niño og La Niña reduseres. Dette kan i så fall få betydning for klimaet i mange regioner rundt Stillehavet.
Iskapper
Vedvarende massetap på grunn av smelting fra iskapper vil føre til økende havnivå, og en del av dette massetapet kan være irreversibel. Vedvarende global oppvarming over enn viss terskelverdi vil føre til et nesten fullstendig tap av innlandsisen over Grønland. Dette kan ta et årtusen eller lengre, og fører til havnivåstigning på opptil 7 meter (høy konfidens). Nåværende (2014) estimater antyder at terskelverdien er større enn cirka 1 °C (lav konfidens), men mindre enn 4 °C (medium konfidens) med global oppvarming i forhold til førindustrielle temperaturer.
At en nær fullstendig nedsmelting av Grønlandsisen eller isen i Vest-Antarktis skal kunne skje i løpet av det 21. århundre er ut fra dagens kunnskap vurdert til å være «helt usannsynlig».
Karbonlagre i landområder med permafrost
I områder med permafrost er den frosne delen av jordsmonnet dekket av et lag med jord som tiner om sommeren, og hvor plantevekster og andre livsformer har sitt habitat. Om temperaturen vår og sommer øker, vil tiningen gå dypere og biologiske prosesser som forråtnelse kan finne sted. Dette frigjør karbon til atmosfæren, men på den annen side vil varmere somre føre til økt plantevekst, noe som igjen kan gi større opptakt av karbondioksid på grunn av plantenes fotosyntese.
Lagret av karbon i jordsmonn med permafrost er anslått til å utgjøre to ganger all karbon i atmosfæren. Tiden for å bygge opp dette karbonlagret er svært lang, mens en mulig tining og frigivelse av karbon ved et varmere klima vil ta kortere tid. På grunn av denne forskjellen er dette vurdert som en irreversibel endring. Slike prosesser med frigivelse av karbon kan gi utslipp av CO2 eller (CH4 (metan), og foregå over tidsskalaer på hundrevis til tusenvis av år. Observasjoner tyder på at disse prosessene allerede skjer, og at store områder med permafrost varmes opp og tiner. Imidlertid er det stor usikkerhet relatert til mekanismene som skjer i permafrostområder ved tining. I løpet av det 21. århundre kan det oppstå et nettobidrag av karbon fra permafrostområder til atmosfæren ved scenarier med fremtidig oppvarming (lav konfidens).
Tropisk regnskog
Tropisk regnskog får store sesongmessige nedbørsmengder. Tørke forekommer også en del av året. Med dagens klima skjer den sterkeste veksten under tørkeperioden, og vann lagret i grunnen fra tidligere regntid trekkes opp. En endring kan skje om tørkeperioden blir lengre, da kan regnskog tørkes ut og omdannes til en vegetasjonstype kalt caatinga. Imidlertid kan økt CO2-konsentrasjon føre til en gjødslingseffekt som gir regnskogen større motstandskraft, slik at den kan motstå lengre tørkeperioder. Skogbranner kan øke i omfang ved tørke. Her kan menneskelige aktiviteter være forsterkende, slike branner får motsatt virkning av gjødslingseffekt, dermed vil  motstandskraften mot varmere klima heller svekkes. Dette er mekanismer som gir plutselige og irreversible endringer i økosystemet.
Boreale skoger
Feltobservasjoner og biogeokjemiske modelleringer tyder på at områder med boreal barskog kan tippe over i en annen vegetasjonstilstand ved varmere klima, men usikkerheten for dette er svært stor. Dette skyldes kunnskapshull om økosystemet og den plantefysiologiske responsen på oppvarming. Hovedresponsen er mulig utbredelse av boreale skoger nordover, samt en potensielle overgang fra tømmerskog til skog- eller gressletter i tørre sydlige deler av kontinentene. Dette fører til en samlet økning til et vegetasjonsdekke med planter i de berørte delene av den boreal sonen.
Overgang til et regime med langvarig tørke
Simuleringer av fremtidig klima viser at det kan oppstå utbredd langvarig tørke, såkalt megatørke, over det meste av sørvestlige Nord-Amerika og flere andre subtropiske regioner i midten og mot slutten av det 21. århundre. Noen studier antyder at slik tørke allerede har inntrådt i det sørvestlige Nord-Amerika, mens andre undersøkelser tyder mer på at redusert nedbør i disse områdene skyldes naturlige variasjoner.
I tidligere geologiske perioder har det vært langvarige tørke i sørvestre deler av Nord-Amerika bestemt av naturlige årsaker. Klimamodeller viser at denne regionen vil gjennomgå overgang til å bli tørrere. Dette som del av en generell tørking og utbredelse av de subtropiske tørre klimatyper mot polene, drevet av stigende drivhusgasser. På grunn av den svært lange levetiden for menneskeskapt CO2 i atmosfæren, vil slik tørke på grunn av global oppvarming i stor grad være irreversibel på en tidsskala av årtusener. Noen studier har vist at om klimagassutslippene blir sterkt redusert, vil tørrere klima i Nord-Amerika, Sør-Europa og vestlige deler av Australia fortsette i lang tid. Dette mener en skyldes varmere klima som vedvarer over lengre tid, ikke endringer av selve vannets kretsløp.
Brå endring av monsuner
Monsun er et sesongmessig skifte av vindretning. Fenomenet er kjennetegnet med et markert årlig variasjonsmønster som skyldes ulik årlig temperaturvariasjon over land og hav. En rask overgang til et grønt Sahara har blitt simulert i en klimamodell på grunn av en rask økning av klimagasser og endring av monsunmønstre. En brå endring av Saharas vegetasjon skjedde i de yngre dryas og var knyttet til en rask svekkelse av den meridionale omveltningssirkulasjonen i Atlanterhavet. At dette skal kunne skje i det 21. århundre som en konsekvens av global oppvarming regnes som «helt usannsynlig».
Mange studier med kombinert hav-atmosfæremodeller har undersøk muligheten for en menneskeskapt påvirkning av den indiske monsun. Når pådriv fra den forventede økte konsentrasjonen av klimagasser tas med viser flertallet av disse studiene en intensivering av nedbør knyttet til den indiske sommermonsunen. Til tross for intensiveringen av nedbør, viser flere av disse modellstudiene likevel en svekkelse av sirkulasjonen tilknyttet sommermonsunen. Det er også påvist at menneskeskapte aerosoler har betydning for svekkelse av den. Gitt at effekten av økt regional atmosfærisk belastning av aerosoler motvirkes av den samtidige økningen av klimagasser, er det «usannsynlig» at en plutselig overgang til et regime med tørrere sommermonsun vil bli utløst i det 21. århundre.
Metanutslipp til atmosfæren fra klatrat
Metanklatrat, også kalt metanhydrater, er en form for is som inneholder store mengder metan (CH4) i sin krystallstruktur. Svært store forekomster av metanklatrat finnes under sedimenter på havbunnen visse steder på jorden. Frigivelse av disse metanlagrene er noe som potensielt kan gi stor økning av drivhuseffekten. Denne frigivelsen tror en kan finne sted ved varmere havvann, men på den annen side kan høyere havnivå føre til stabilisering av disse lagrene.
De globale avsetningen av metanklatrat er estimert til 500–3000 Gt C. Til sammenligning er de påvist kullreserver i verden 900 Gt.
En plutselig og stor destabilisering av metanklatrat i havet eller på landjorden vil kunne være katastrofalt og representere en stor positiv tilbakekoblingsmekanisme, men er vurdert til å være en «veldig usannsynlig» hendelse i det 21. århundre. På en tidsskala på flere årtusen kan dette imidlertid være en potensiell positiv tilbakekoblingsmekanisme på menneskeskapte klimaendringer. På grunn av den store forskjellen for tidsskalaene for henholdsvis dannelse og frigivelse av metan fra metanklatrat, er dette en irreversibel prosess.
Risiko for plutselige og irreversible hendelser med høy oppvarming
Risiko for storskala brå hendelser som beskrevet over, altså isoppløsning, metanutslipp fra klatrat, og utbrudd av langvarig tørke i områder som sørvestlige deler av Nord-Amerika, samt overgang til nye regimer for økosystemer, er høyere med økt oppvarming. Vedvarende oppvarming som er større enn en viss terskelverdi, vil føre til et nesten fullstendig tap av Grønlandsisen over et årtusen eller mer, noe som gir en global gjennomsnittlig havnivåøkning på inntil 7 m (høy konfidens). Nåværende estimater indikerer at terskelen er større enn cirka 1 °C (lav konfidens), men mindre enn cirka 4 °C (medium konfidens) for global gjennomsnittlig oppvarming. Det er mulig at det kan oppstå en plutselig og irreversibel forsvinning av is i havområdene i Antarktis som følge av klimaforstyrrelser, men nåværende (2014) kunnskap er utilstrekkelig til å gjøre tallmessige vurderinger.
Forventede fremtidige effekter for biologiske- og menneskeskapte systemer
De fysiske endringene av jordens klimasystem får alvorlige konsekvenser for biologiske- og menneskeskapte systemer. På grunn av usikkerheten i fremtidige klimagassutslipp er det også de fremtidige konsekvensene for mennesker og natur usikre. Klimaendringene vil forsterke eksisterende klimarelaterte risikoer og skape nye farer for naturlige og menneskelige systemer. Risikofaktorene avhengiger av størrelsen og hastigheten av klimaendringene. Sårbarhet og eksponeringen for sammenkoblede menneskelige- og naturlige systemer vil også ha betydning. Noen av disse risikoene vil være begrenset til en bestemt sektor eller region, og andre vil forårsake uforutsigbare kjedereaksjoner. I mindre grad antar forskere klimaendringer også ha noen potensielle fordeler.
Klimapanelet deler fremtidige risikoer på grunn av klimaendringer inn i flere såkalte nøkkelrisikoer. Alle disse har høy konfidens. Disse har å gjøre med risikoer relatert til menneskers liv og helse. Mange av disse risikoene utgjør spesielle utfordringer for de minst utviklede landene og sårbare samfunn, dette på grunn av begrensede evne til å håndtere endringene.
Nøkkelrisikoer
Graden av oppvarming øker sannsynligheten for alvorlige, gjennomgripende og irreversible konsekvenser. Noen risikoer på grunn av klimaendringer er betydelige ved 1 °C eller 2 °C over førindustrielle nivåer. Globale klimaendringer gir høy risiko ved global gjennomsnittlig temperaturøkning på 4 °C eller mer. Dette gjelder alvorlig og omfattende innvirkning på unike og truede systemer, betydelig artsutryddelse, samt stor risiko for global- og regional matsikkerhet.
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Shadowhunters
Handling
TV-serien følger Clary Fray (Katherine McNamara), som tror hun er en helt vanlig atten år gammel jente, men som får det motbevist når hun får vite at hun egentlig er en født skyggejeger (halvt engel med spesielle krefter). Verden hennes blir snudd opp-ned når moren blir kidnappet, og kampen mot den onde Valentine blir plutselig personlig på opptil flere måter. Hun opplever også sin første kjærlighet når hun møter den kjekke og modige, men selvgode og arrogante skyggejegeren Jace (Dominic Sherwood).
Hordnesskogen
Hordnesskogen er en lavlandsskog i Fana og Ytrebygda bydel i Bergen  kommune, som ligger omkranset av boligområder, gårder med kjøtt, melk og grønnsaksproduksjon, skoler, og BIR sitt forbrenningsanlegg. Gamle Stend hovedgård er nærmeste nabo, og en av grunneierne i skogsområdet. Stend Hovedgård var høvdingssete i vikingetiden, og huser nå blant annet Hordamuseet og Stend videregående skole.
Det er et nett med tømmerveier som benyttes ved tømmerhogst.
Hordnesskogens flora og fauna
I deler av skogens randsone er det marker til blant annet gressproduksjon. Mot Fanafjorden møter skogen boligområder og sjøen. Selve skogen kan deles i to. Delen lengst inn består dels av gammel kystfuruskog og dels varmekjær blandingsskog med innslag av arter som eik og bøk og andre løvtrær. Einer er også et fremtredende element i skogen. Denne skogen har en del lavvekster i trærne.
Sentrale deler av skogen, særlig nær skogsveiene er beplantet med produktiv granskog, og skogbruk drives her av grunneierne som er gårdsbruk i nærheten. Denne skogen er artsfattig og svært tettvokst. Sist hogst i deler av det plantede gran-området var i 2015.
Rekreasjon og frivillighet
I utkanten av skogen ligger IL Bjarg sin Stavollen Idrettspark med fotballbaner, treningshaller og løypenett i Hordnesskogen.
Idrettslaget Bjarg bygget i 2012 et utendørs treningsanlegg i skogen. Det består av forskjellige treningspaviljonger på en åpen plass i skogen kort vei fra parkeringsplassen.
Bebyggelse
I skogen står det et gammelt sommerfjøs for melkekyr, kalt Skinfloren. Bygningen er restaurert og dette lokalet er mulig å leie til private tilstelninger. Huset ligger langs den seks km lange løypen.
Junior-VM i ishockey 1976
Junior-VM i ishockey 1976 ble arrangert i Finland i 1976.
Amelia Strickler
Amelila Strickler (født 24. januar 1994 i Ohio) er en USA-født engelsk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun ble britisk mester i kulestøt i 2018.
Filmåret 1999
Filmåret 1999 er en oversikt over hendelser, lanserte filmer, utdelte priser og fødte og døde filmpersonligheter i 1999.
Amelia Strickler
Hun er født i Ohio i USA, med britisk mor, og flyttet til Uttoxeter sommeren 2017. Hun har statsborgerskap både i USA og Storbritannia.
Sesongen 2016
Strickler kom på tredjeplass i det engelske U23-mesterskapet i friidrett 2016, og hun kom på fjerdeplass i Britisk mesterskap i friidrett 2016.
Filmåret 1999
Priser
Oscar-utdelingen (utvalg):
Amelia Strickler
Sesongen 2017
Hun satte personlig rekord i kulestøt innendørs i februar 2017, med 17,12 meter, under Meyo Invitational i South Bend i Indiana. I NCAA-mesterskapet i friidrett innendørs kom hun på tiendeplass.
Utendørs kom hun på andreplass i Mid American Conference, og kom på 17.-plass i NCAA East DI Preliminary, så hun ble ikke kvalifisert til NCAA-mesterskapet utendørs. Hun representerte Storbritannia under Lag-EM i friidrett 2017 (Super League), og kom der på tiendeplass, og i juli kom hun på andreplass i Britisk mesterskap i friidrett 2017, kun slått av Rachel Wallader. Sommeruniversiaden 2017 ble arrangert i Taipei, og Strickler kom der på sjetteplass med ny personlig rekord utendørs på 17,13 meter.
Filmåret 1999
Priser
Golden Raspberry Awards (utvalg):
Amelia Strickler
Sesongen 2018
Strickler kom på tredjeplass i kulestøt under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2018. I European Cup Winter Throwing 2018 kom hun på 14.-plass i seniorklassen, og i Samveldelekene 2018 representerte hun England og kom på niendeplass. Hun representerte klubben sin, Thames Valley Harriers, under Europacupen for klubblag 2018, og kom der på fjerdeplass.
Under det sørengelske mesterskapet i friidrett 2018 (South of England AA Senior Championships) satte hun ny personlig rekord, med 17,26 meter, og kom på andreplass i dette mesterskapet. Hun vant Britisk mesterskap i friidrett 2018, og ble der kvalifisert til EM i friidrett. I juli representerte hun Storbritannia under Verdenscupen i friidrett 2018, og kom der på femteplass. Hun forbedret sin personlige rekord til 17,31 meter under kvalifiseringsrunden i EM i friidrett 2018, men endte på tiendeplass i finalen med 17,15 meter.
William Reginald Hall
William Reginald Hall (født 28. juni 1870 i Britford i Wiltshire i England, død 22. oktober 1943 i London) var en britisk marineoffiser, politiker og admiral. Under første verdenskrig var han leder for Royal Navys etterretningstjeneste. På grunn av en nervøs øyelidelse hadde han tilnavnet «blinker». Med oversendelsen av den dechiffrerte tyske diplomatiske depesje Zimmermanntelegrammet i januar 1917 til amerikanske myndigheter, lyktes den britiske etterretningens bestrebelser å påvirke USAs lederskap til å oppgi sin nøytralitet og tre inn på ententemaktenes side.
Bakgrunn
Hall var sønn av sjøkaptein William Henry Hall, første direktør for den britiske marines etterretningstjeneste. William Reginald Hall ble selv kadett i Royal Navy. I 1894 giftet han seg med Ethel de Wiveslie Abbey.
Militær karriere
I Royal Navy gjorde han tjeneste både i det vestlige atlanterhav («North American and Caribbean Station») og i Østasia («China Station»). I 1905 ble han kaptein i marinen. Allerede i 1907 hadde Hall fått kommando over panserkrysseren HMS «Cornwall», som ble benyttet som skoleskip. Under utenlandsseilasene bedrev Hall militær etterretning (eller spionasje), som for eksempel i Kiel, der han tok de tyske marineverftene i nærmere øyesyn.
I 1913 ble han kommandant for slagkrysseren HMS «Queen Mary», og deltok med denne i kampene ved Helgoland den 28. august 1914. Av helsegrunner måtte han oppgi sin tjeneste til sjøs og ble to måneder etter, i oktober 1914, utnevnt til Director of Naval Intelligence og dermed til sjef for den britiske marines etterretningstjeneste, med blant annet avlyttingsavdelingen Room 40. I denne funksjon hadde han tett kontakt med Vernon Kell i MI5, Mansfield Smith-Cumming i MI6 og Basil Thomas (1861–1939) ved Special Branch i Scotland Yard. Samarbeidet med Thomas var i gang tidlig; høsten 1914 ble den amerikanske yachten Sayonara oppbragt av marinepersonell og seilte langs Irlands atlanterhavskyst og prøvde å få informasjon fra illojale irer om hemmelige tyske ubåtbaser.
Mot slutten av 1915 forhørte Hall i London den tidligere kommandant av det tyske hjelpeskipet «Rubens», reservisten Oberleutnant zur See Carl Christiansen. Han hadde under dekke av falsk, svensk identitet forsøkt å vendte tilbake fra Deutsch-Ostafrika til Tyskland, men var blitt tatt til fange i Kappstaden. Christiansen var forbløffet over Halls kunnskaper om tyske forhold, ikke minst at Hall visste at han hadde vært kommandant på «Rubens».
I forbindelse med Påskeopprøret i Irland i klarte Room 40 / Hall å få ferten av det tyske hjelpeskipet «Libau» som skulle ligge utenfor kysten og avvente sir Roger Casement, og bringe ham i sikkerhet. Casement var blitt satt i land tidligere i Tralee Bay av ubåten SM U 19 – og han ble umiddelbart arrestert. «Libau» ble konfrontert av HMS «Bluebell»; skipet senket seg selv og mannskapet ble med «Bluebell» og satt i fangeleir. Kapteinen, Karl Spindler, ble ført til London og der forhørt av Hall personlig.
I 1917 ble Hall forfremmet til kontreadmiral. Dette året klarte han ved dechiffreringen av Zimmermann-telegrammet og meddelelsen av det til amerikanske myndigheter, å fremskynde/utløse den amerikanske beslutning om å oppgi sin nøytralitet og tre inn i verdenskrigen på britisk side. Dette dechiffrerte hemmelige diplomatiske telegrammet kan ha vært mer av et incitament til at USA trådte inn i krigen, enn den uinnskrenkede ubåt-krig var.
I mai 1918 var Hall involvert i den såkalte «tyske sammensvergelse» (German Plot) i Irland, hvorved et betydelig antall Sinn Féin-medlemmer ble arrestert.
Politisk karriere
I januar 1919 ble Hall etter eget ønske pensjonert fra etterretningstjenesten. Han ville bli kandidat for Det konservative parti til House of Commons. Han satt i Underhuset frem til 1929. I 1922 ble han (uten tjenesteforpliktelse) forfremmet til viseadmiral, og i 1926 til admiral.
Angivelig var han i 1924 forviklet i den såkalte Sinovjev-brev-affæren, en sak som fortsatt i dag ikke er fullt ut offentlig opplyst (brevet kan ha vært en forfalskning), men den gang ble det tolket slik at affæren bidro til Det konservative partis valgseier i 1924.
Didius Julianus
Didius Julianus (latin: Marcus Didius Severus Iulianus Augustus; født 30. januar 133, død 1. juni 193) var romersk keiser i tre måneder i året 193.
William Reginald Hall
Politisk karriere
Han døde av naturlige årsaker i London i 1943.
Umirim
Umirim er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Didius Julianus
Etter at pretorianergarden hadde drept keiser Pertinax ettersom han hadde satt ned lønningene deres, bestemte soldatene å selge keisertronen til høystbydende. Didius Julianus vant auksjonen som fulgte og ble på dette grunnlaget utropt til ny keiser av Romerriket. Det førte til romersk borgerkrig i 193–197.
Tre generaler utropte seg selv til keisere: Clodius Albinus i Britannia, Pescennius Niger i Syria og Septimius Severus i Pannonia. Severus var i distanse nærmest Roma av de tre og marsjerte straks mot Italia. Pretorianergarden så det som meningsløst å støtte en keiser opptatt med å barrikadere sitt eget palass og gikk over til Septimius Severus. Didius Julianus ble avsatt og henrettet. Hans keisertid varte i 66 dager i 193.
Tidlig liv
Julianus ble født i Mediolanum (Milano); enten 30. januar 133 i henhold til Dio Cassius eller 2. februar 137 i henhold til det generelt upålitelige verket Historia Augusta. Hans foreldre var Quintus Petronius Didius Severus og Aemilia Clara. Hans far kom fra en framtredende familie i Mediolanum og hans mor var fra Nord-Afrika av romersk konsulfamilie. Hans brødre var Didius Proculus og Didius Nummius Albinus.
Didius Julianus ble oppfostret av Domitia Lucilla, mor til den romerske keiseren Marcus Aurelius. Med hennes hjelp ble han fra tidlig alder utnevnt til vigintivirate, et kollegium av underordnede magistrater, noe som var første skritt på veien mot offentlig distinksjon. Han giftet seg med en romersk kvinne ved navn Manlia Scantilla, og en gang rundt 153 fødte hun deres eneste barn, datteren Didia Clara.
I rekkefølge holdt Julianus posisjonene som kvestor og edil, og deretter, en gang rundt 162, ble navngitt som pretor. Han var nominert til kommandoen av Legio XXII Primigenia i Mogontiacum (i dag Mainz). I 170 ble han praefectus (guvernør) av provinsen Gallia Belgica og tjenestegjorde i fem år. Som belønning for hans dyktighet og tapperhet ved å slå ned et opprør blant kaukere, en germanske stamme ved elven Elben, ble han forfremmet til konsul, sammen med Pertinax, i 175.
Han utmerket seg ytterligere i krigskampanje mot chattere, en annen germansk stamme, styrte Dalmatia og Germania Inferior. Han ble deretter gjort til prefekt med ansvaret for å fordele penger til de fattige i Italia. Han var guvernør av Bithynia og etterfulgte deretter Pertinax som prokonsul av provinsen Africa (dagens Tunisia og deler av Libya).
Valget av keiser
Etter at Pertinax ble myrdet den 28. mars 193 av pretorianergarden, annonserte morderne at keisertronen var til salgs for den som betalte mest for den. Titus Flavius Claudius Sulpicianus, praefectus urbi (urban prefekt) og svigerfar av den drepte keiseren, hadde blitt sendt til militærleiren for å roe ned gemyttene, kom selv med tilbud, I samme tid kom Julianus i all hast, etter å ha blitt forstyrret i et middagsselskap av sin hustru og datter, men fikk ikke tilgang. Han ble stående utenfor porten og med høy stemme konkurrerte han om prisen.
Etter hvert som budrunden fortsatte, rapporterte soldatene til hver av de tevlende om den summen som rivalen hadde kommet med. Den ene av innenfor festningsverket og den andre utenfor ved festningsvollen. Til sist lovte Sulpicianus 20 000 sestercere til hver av soldatene. Julianus fryktet at soldatene ville velge dette, og overbød med 25 000. Soldatene valgte da dette tilbudet, åpnet portene og hyllet ham som cæsar, og utropte ham som keiser. Da det romerske senatet følte seg truet av hæren, aksepterte det dette og erklærte at Julianus var keiser. Både hans hustru og datter mottok begge tittelen augusta (keiserinne).
Som keiser
Etter at han hadde blitt opphøyd til keiser lot Julianus romersk valuta devalueres ved å minske sølvrenheten i denarius fra 87 % til 81,5 % — den faktiske sølvvekten sank fra 2,75 gram til 2,40 gram. Etter at den innledende forvirringen ved den nye keiseren, begynte folket i Roma å murre over den vanære som var blitt påført dem med denne keiseren. Hvor enn Julianus opptrådte i offentligheten ble han møtt med misnøyeytringer, forbannelser og høye rop om «tyveri og fadermord». Folk forsøkte å hindre ham å komme fram til Kapitolhøyden og en del kastet steiner etter ham.
Da ryktene om folkets raseri i Roma spredte seg til andre deler av Romerriket, nektet de tre generalene Pescennius Niger i Syria, Septimius Severus i Pannonia, og Clodius Albinus i Britannia (hver av dem kommanderte tre legioner), hver for seg å anerkjenne den nye keiserens autoritet. Julianus forsøkte å slå tilbake ved å erklære Severus som offentlig fiende ettersom han var den nærmeste av de tre, og således den største trusselen. Sendebud fra senatet ble sendt for å overtale soldatene til å forlate ham. En ny general ble utnevnt for overta hans posisjon, og en centurion ble sendt av sted for å ta livet av Septimius Severus.
Pretorianergarden, som manglet disiplin og preget av skjørlevnet og latskap, var ikke i stand til å bidra med noen effektiv motstand. For Julianus ble situasjonen desperat og han forsøkte med forhandlinger og tilbød å dele riket med Severus. Severus overså disse forsøkene og fortsatte marsjen mot Roma. Alle steder i Italia underkastet seg ham etter hvert som han avanserte mot hovedstaden.
Død
Til sist feiget pretorianergarden ut. Etter å ha fått forsikringer om at de ikke ville bli straffet, forutsatt at de overga sine kamerater som hadde myrdet Pertinax, grep de lederne av konspirasjonen og rapporterte hva de hadde gjort til Silius Messala, konsulen som var sendt av senatet. Senatet sendt ut en erklæring hvor Severus ble proklamert keiser, belønnet den avdøde Pertinax med guddommelige æresebevisninger, og dømte Julianus til døden. Julianus ble forlatt av alle, unntatt en av prefektene og sin svigersønn Sextus Cornelius Repentinus.
Julianus ble myrdet i keiserpalasset av en soldat den 1. juni 193, den tredje måneden av sitt styre, Severus avskjediget pretorianergarden og fikk henrettet de soldatene som hadde myrdet Pertinax. I henhold til Dio Cassius, som bodde i Roma på denne tiden, var Julianus' siste ord "Men hva galt har jeg gjort? Hvem har jeg drept?" Hans lik ble utlevert til hans hustru og datter og gravlagt i hans oldefars grav ved den femte milepælen ved Via Labicana.
Karbohydrat
Karbohydrater er en samlebetegnelse på organiske forbindelser bygget opp av karbon, hydrogen og oksygen. De kan deles inn i de fire klassene mono- di- oligo- eller polysakkarider. Monosakkarider er de enkleste molekylene blant karbohydratene og kan bindes sammen til et stort antall mer kompliserte karbohydrater. Antallet monosakkarider karbohydratene er bygget opp av avgjør hvilken av de fire klassene de tilhører. Det som ofte omtales som sukker, eller sukkerarter i dagligtale er monosakkarider og disakkarider. Enkle sukkerarter er en vanlig samlebetegnelse for slike molekyler. Også mer kompliserte sukkerarter har ærnæringsmessig verdi, slik som kostfiber og stivelse. Disse kalles ofte sammensatte sukkerarter. Navnet karbohydrat oppstod som følge av en misforståelse, og kan være misvisende siden det egentlig ikke er et hydrat av karbon.
Groruddalen Historielag
Groruddalen Historielag ble stiftet 27. oktober 1981.
Lagets formål er å samle og utbre kunnskap om Groruddalens historie. Historielaget skal arbeide for registrering og vern av kulturminner og historiske fornminner av alle slag i Groruddalen, i samarbeid med lokalbefolkningen, lokalavisen Akers Avis Groruddalen, andre historielag, organisasjoner, institusjoner, bydelsadministrasjoner og andre kommunale myndigheter.
Skafjell-ulykka
Skafjell-ulykka var et steinras som i 1731 tok 9 til 17 menneskeliv i Stranda på Sunnmøre. Skafjellet ligger rett over fjorden for bygda Stranda ved Storfjorden. Den gang het fjellet Rammerfjellet, og de lokale hadde over lengre tid observert en stor fjellsprekk som utvidet seg ca. 500 meter over fjorden. Raset gikk 8. januar 1731 klokken 10 om kvelden, og anslagsvis flere millioner kubikkmeter med stein raste rett ut i fjorden. Samtidige vitner beskrev det som at et stort stykke fjell har hvelvet like på sjøen. Fjorden er svært dyp på dette stedet og det er ikke spor over vannflaten av massene som raste ut. Hans Strøm antok at det var uthulet under fjellstykket slik at dette seg rett ned i sjøen. Dette kan også forklare hvorden folk på gården Uren (Ura) berget seg på hustaket. En 30 meter høy flodbølge raserte gården Uren, som lå på et nes like ved fjellet, og noen minutter senere slo bølgen inn over Stranda på motsatt side av fjorden. Vitner sa at bølgen
Groruddalen Historielag
Groruddalen Historielag ønsker å gjøre kunnskap om den historiske utviklingen i Groruddalen, kulturverdier og annet materiale tilgjengelig for lokalbefolkningen. Dette søkes oppnådd ved å arrangere turer, utstillinger o.l., gjennom publisering av artikkelstoff og på annen måte. Siden 1985 har historielaget gitt ut i alt 22 årbøker (2009) med lokalhistoriske artikler fra bydelene Alna, Bjerke, Grorud og Stovner, og har planer om ny årbok hvert år framover. En rikholdig bildebase, hvor det stadig tilflyter nye objekter, er tilgjengeling på Internett i samarbeid med Deichmanske Bibliotek. Gjennom de seneste årene har medlemstallet ligget noenlunde stabilt på om lag 550. Groruddalen Historielag har kontor på Nordtvet gård i et stabbur fra slutten av 1700-tallet. Stabburet, som har et sekskantet klokketårn dekorert med linnormer utskåret i tre, har opprinnelig stått på Nedre Grorud gård. Historielaget utgir medlemsbladet AkersDølen som kommer med fire nummer i året.
Skafjell-ulykka
I Stranda raserte den flere gårder og stavkirka som sto der hvor Stranda (Sløgstad) kirke ligger idag. Kirkegårdens mur ble også revet ned av flodbølgen. Den vesle gården Uren forsvant, men familien berget seg opp på hustaket som fløt på fjorden - de 5 barna frøs ihjel i løpet av natta på hustaket. Tilsammen omkom 17 mennesker i ulykka. En måned etter raset, den 8. februar samme år, ble navnet på fjellet endret til Skafjellet. Hans Strøm skrev om ulykken i 1756. Ifølge Gjerding omkom fem barn på gården Ura som raste ut, i tillegg omkom fire voksne i Kjølåsvika. Gjerding er tvilende til Strøms opplysninger om 17 omkomne.
Groruddalen Historielag
Groruddalen Historielag er medlem i Fellesrådet for historielagene i Oslo.
Skafjell-ulykka
Et mindre ras (omkring 0,5 millioner kubikkmeter) fra samme fjell i 18. mars 1938 skapte en bølge på om lag 4 meter.
Ved sjøen i Stranda sentrum er det satt opp et minnestein om ulykken.
Groruddalen Historielag
Prosjekter
Groruddalen Historielag har flere prosjekter, de viktigste er:
Karbohydrat
Kjemisk struktur
Karbohydrat fikk navnet siden det generelt kan formuleres som (C-H2O)n, noe som gav opphav til en misforståelsen at molekylene var hydrater av karbon. Monosakkarider er den grunnleggende enheten i alle andre karbohydrater. prefikset mono- betyr «alene» eller «eneste». Den store mengden forskjellig oppbygde karbohydrater skyldes delvis de mange måtene monosakkaridene kan være sammensatt på, men også at de inneholder mange frie hydroksylgrupper som kan danne bindinger med andre stoffer. De enkle karbohydratene har likt antall karbonatomer og vannmolekyler, slik at den generelle formelen kan skrives Cn(H2O)n. I sammensatte sukkerarter er det ett vannmolekyl mindre enn karbonatomer i formelen. Da kan det skrives Cn(H2O)n-1.
Enkle sukkerarter
Monosakkaridene glukose og fruktose finnes blant annet i søte frukter og bær, og i honning. Antallet karbonatomer i molekylet kan variere fra tre og helt opp til ni. De navngis da etter antallet karbonatomer, for eksempel heptoser eller heksoser. De opptrer forskjellig avhengig av om de er sammensatt i en åpen form, eller i en lukket form.
Disakkarider er sammensatt av to monosakkarider. Kjente disakkarider er laktose, sukrose og maltose. Prefikset di- betyr «to». Sukrose er et disakkarid sammensatt av monosakkaridene glukose og fruktose. Laktose er sammensatt av glukose og galaktose. Maltose er ganske enkelt to glukosemolekyler.
Sammensatte sukkerarter
Oligosakkarider består av flere enn to monosakkarider, og selv om det ikke er noen bestemt grense mellom oligosakkarider og polysakkarider, består oligosakkarider sjelden av flere enn ti. Prefikset oligo- betyr «fåtallig». Polysakkarider består av mange monosakkarider. Prefikset poly- betyr «mange». Stivelse og cellulose er eksempler på velkjente polysakkarider.
Næringsverdi
Karbohydrater i planter kan deles inn i to grupper. Strukturelle karbohydrater som cellulose, hemicellulose og pektin, og ikke-strukturelle. De strukturelle karbohydratene som bidrar til å stive opp plantenes cellevegger er tungt fordøyelig og har liten næringsverdi. De er likevel nyttige for mennesker som kostfiber. De karbohydratene som har ærnæringsverdi for mennesker er glukose, fruktose og galaktose. Innenfor ærnæring er det naturlig å dele karbohydratene inn i to grupper, de fordøyelige og de ufordøyelige. Blant de fordøyelige karbohydratene finne de såkalte raske karbohydratene som lett brytes ned til glukose og opptas av kroppens celler. Fra et folkehelseperspektiv er det ønskelig å redusere mengden raske karbohydrater til fordel for mer varierte næringsstoffer. Brus, saft og godteri er de største kildene til en raske karbohydrater.
Sicklauddsbron
Sicklauddsbron (også kalt Apatébron) er en 62 meter lang gang- og sykkelbru over Sickla kanal i Hammarby sjöstad i Stockholm. Brua ble innviet i 2002 og har en seilfri høyde på 2,6 meter ved middelvannstand.
Forut for byggingen ble det i 1998 avholdt en internasjonal arkitektkonkurranse. Det vinnende forslaget var «Bro Apaté», herav det alternative navnet Apatébron. Forslaget ble utformet av Erik Andersson, Jelena Mijanovic og Magnus Ståhl. Den ferdige brua mottok The European Steel Design Award for 2003 og også det svenske Stålbyggnadspriset.
Konstruksjon
Den 80 tonn tunge brukroppen er sveist sammen av 25 millimeter tykke plater av rustfritt stål som senere er glassblåst. De utenpåliggende spennkablene er festet på sørsiden i et landkar, som er innfarget med svart jernoksid og har en ballast av diabas. Herfra går den sentrale delen av brua, en buet trekantformet buet kasse. Brua fungerer som en enkelspent sentralt plassert bærebjelke som sammen med kablene opptar den vertikale belastningen. Kablene bidrar også til bruas stivhet. Gjennom å la bjelkehøyden være størst ved kaia og minske suksessivt mot parkstranden i nord ble den asymmetriske situasjonen løst. Belysningen er bygget inn i rekkverket av rustfritt stål, mens slitebanen er belagt med asfalt.
Brua er framstilt i Trollhättan og ble fraktet til Stockholm i tre deler på 20 meter hver.
Griot
En griot er en tradisjonell skald i vestafrikansk kultur; han er sanger, musiker, historieforteller, historiker og tidligere også hoff-skald og talsmann for herskere. I vår tid opptrer grioter ved dåp, bryllup, begravelser, idrettsarrangement og politiske møter.
Grioter finnes i flere land og folkegrupper i Vest-Afrika: blant annet mandefolkene (mandinka, malinké, bambara mfl), fulɓe (fulani), hausa, songhai, tukulóor, wolof, serer, mossi, dagomba og susu. Ordet griot antas å stamme fra det franske guiriot, som igjen kommer fra det av portugisiske criado, den maskuline formen av «tjener». I de ulike folkegruppene er griotene kjent under flere ulike navn: jeli bland mandefolkene i nord og jali i sør, guewel på wolof, gawlo på fulfulde.
Historisk sett har griotene tilhørt et slektsbasert laug/kaste, hvor man gifter seg innen kasten og yrket går i arv.
Release Me 2
Release Me 2 er det niende samlealbumet til artisten Barbra Streisand (inkludert samleboksen Just for the Record... og den britiske utgivelsen Barbra: The Ultimate Collection). Det ble utgitt 6. august 2021 av Legacy Recordings og Columbia Records. Albumet er en oppfølger til Release Me (2012) og inneholder skrinlagte låter spilt inn for andre studioalbum. Duetten «I'd Want It To Be You» med Willie Nelson, spilt inn for studioalbumet Partners (2014), ble utgitt som første singel 4. juni 2021.
Utgivelsen til Target inneholder bonussporet «When the Lovin' Goes Out of the Lovin'» som ble spilt inn for platen Emotion (1984).
Podgórze
Podgórze er et distrikt i Kraków, Polen på den høyre banke (sør) til elven Vistula.
Riley McCormick
Riley McCormick (født 25. august 1991) er en canadisk stuper, som for det meste konkurrerer i 10 meter tårnstup. Han vil representere Canada under Sommer-OL 2012 i London, der han ble kvalifisert via VM i svømming 2011.
Oldtidsveien på Stovner
Oldtidsveien på Stovner er den delen av oldtidsveien fra Oslo til Trondheim som går gjennom Stovner. Veien ble mye brukt av pilegrimene på vei til Nidaros i middelalderen.
Oldtidsveien, allfarvei og kongevei
Ved siden av å være en jordbruksbygd har Stovner vært preget av å ligge ved en hovedvei i mange århundre. Veien fra Oslo til Trondheim har gått gjennom Stovnerbygda siden en tidlig periode i middelalderen. Oldtidsveien er et navn som den har fått i moderne tid, for på den måten å sette et navn på det som var en allfarvei eller landevei.
Den Trondhjemske kongevei er et navn som kommer først fra 1600-tallet, da forvaltningen av hovedveiene ble lagt under den dansk-norske statsforvaltning. Og kongevei ble da betegnelsen på slike hovedveier.
Denne veien som gikk fra kaupstaden Oslo til Nidaros gjennom Stovnerbygda, har helt siden 500-tallet vært Tjodgata, folkevandringsveien. Eller for å bruke et annet uttrykk, allfarveien, landeveien mellom Oslofjorden og nordover. Antakelig så er veien enda eldre også.
Denne veien var en av flere slike hovedveier ut av Oslo. Det var dyr og vandrere som gjennom årtier staket ut hvor traseen skulle gå. Denne allfarveien dannet også mange steder grenselinjer mellom de gårdene veien passerte.
Fra å være en sti ble oldtidsveien fra 1600-tallet gradvis utbedret til å bli farbar for hest og slede på vinterstid, selv om veien etter våre begrep fortsatt så ut som en sti. Oldtidsveien som hadde fulgt Alnaelven østover ut av Oslo, brøt av nordover ved Kløftabakken. Der den skilte lag med en annen vei som gikk nordover til Grorud og fortsatte i traséen til Bergensveien forbi Steinbruvann (Stemmerudvann) til Hadeland og vestover til Bergen.