cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norges Høyesterett
Historie
Etter Grunnloven av 17. mai 1814 § 89 skulle det så snart som mulig organiseres en høyesterett i Norge. Den skulle bestå av en justitiarius og seks andre dommere, og den skulle dømme i siste instans, det vil si være landets høyeste domsmyndighet. Høyesterett trådte i funksjon i første halvår 1815, etter provisorisk anordning fra Kongen, og avsa sin første kjennelse 30. juni samme år.
I den første tid var det strid om hvorvidt rettsforhandlingene skulle foregå muntlig eller skriftlig. Blant annet på grunn av dette varte det helt til 12. september 1818 før en egen lov om Høyesterett ble sanksjonert. Etter denne loven skulle forhandlingene foregå muntlig, med unntak av i kompliserte regnskapssaker eller i saker hvor kun én av partene møtte.
15. juli 1839 fikk man en ny lov om Høyesterett, som innførte en ordning med skriftlige utdrag i muntlige forhandlinger. Disse skulle være for sakens parter og rettens medlemmer. Denne ordningen varte frem til 4. februar 1905, da en lovendring åpnet for å sløyfe utdragene i relativt enkle saker. For å effektivisere saksbehandlingen i Høyesterett åpnet loven også for at retten kunne deles i to avdelinger når saksmengden gjorde dette ønskelig. Høyesteretts kjæremålsutvalg ble ikke innført før i 1887. Kjæremålsutvalget er nå erstattet av Høyesteretts ankeutvalg som i motsetning til kjæremålsutvalget ikke er en egen domstol.
Annen verdenskrig
Norges Høyesterett var ute av funksjon under store deler av annen verdenskrig. I innledningsfasen – etter at regjering og storting var flyktet – spilte Høyesterett en viktig og svært tvilsom rolle ved å opprette Administrasjonsrådet 15. april 1940. Så lenge dette rådet fungerte, kunne også Høyesterett fungere normalt fordi rådet holdt seg innenfor de grenser for en okkupasjonsmakts myndighetsområde som fulgte av Den fjerde Haag-konvensjon av 1907. Deretter fulgte Høyesteretts aksept 24. april 1940 for innføringen av den såkalte Førerforordningen. I mai 1940 aksepterte administrasjonsrådet inndragelse av jødenes radioapparater, hvor en hel befolkningsgruppe i Norge mistet sitt rettsvern.
Men da Josef Terbovens kommissariske statsråder tiltrådte, fikk de myndighet til å gi forordninger i strid med nevnte folkerettslige regler og Terboven hadde uttalt at gyldigheten av disse forordninger ikke kunne prøves av Høyesterett eller noen annen norsk domstol. Siden dette var i strid med norsk konstitusjonell rett, som gav alle domstoler rett og plikt til å prøve lovligheten, oppstod det strid mellom regjeringen og Høyesterett som ledet til et brev til Justisdepartementet av 12. desember 1940 der samtlige høyesterettsdommere uttalte: «Vi kan ikke følge det syn på domstolenes myndighet som Reichskommissars brev gir uttrykk for, uten å handle i strid med våre plikter som dommere i Norges Høyesterett. Vi finner derfor ikke å kunne fortsette i vår embeter.» Samtlige dommere fratrådte sine stillinger 21. desember 1940. I januar 1941 utnevnte regjeringen nye høyesterettsdommere som aksepterte okkupasjonsmaktens syn og denne domstol omtales gjerne som den kommissariske «høyesterett». Den ble ledet av Jacob Andreas Mohr som inntil da hadde vært dommer i Oslo byrett.
Jusprofessor Hans Petter Graver har undersøkt den kommissariske høyesterett og fant at den ikke ble boikottet som ventet. Saker ble anket fra lavere domstol i omtrent samme hyppighet som tidligere. Ifølge Graver nedla de lovlig høyesterettsdommerne sin virksomhet samlet etter at Paal Berg hadde hørt at Sverre Riisnæs ville skifte dem ut enkeltvis ved å avskjedige de som var over 65 år. For å komme dette i forkjøpet var Berg rask og sørget for at alle trakk seg.
Etter frigjøringen 8. mai 1945 kom Høyesterett i virksomhet igjen allerede 14. mai 1945. Ved en provisorisk anordning av London-regjeringen, var regelen om høyesterettsdommeres aldersgrense blitt opphevet slik at retten bestod av de høyesterettsdommere som var utnevnt før den tyske okkupasjonen. Stortingets presidentskap rettet en forespørsel til Høyesterett, slik Grunnloven § 83 åpner for, om hvorvidt det 89. Storting, valgt i 1936, kunne sammenkalles etter valgperiodens utløp. Høyesterett besvarte spørsmålet bekreftende.
Organisering
Høyesterett behandler både sivile saker og straffesaker. Det er likevel slik at i straffesaker, tar Høyesterett ikke stilling til skyldspørsmålet. I sivile saker kan Høyesterett prøve alle sider ved saken – også bevisbedømmelsen. Men det skjer normalt ingen direkte bevisførsel (vitneforklaring m.m.) under den muntlige ankeforhandlingen i Høyesterett. Under de muntlige forhandlingene møter bare prosessfullmektigene, som må være advokater med møterett for Høyesterett – eller som er oppe "til prøve". For å få møterett, må advokatene ha bestått to prøvesaker.
Ankeutvalget
Høyesteretts ankeutvalg er en del av Høyesterett, og alle saker som ankes inn for Høyesterett, blir først behandlet i ankeutvalget. Ankeutvalget er en silingsinstans. Det betyr at ved anke over dom, blir ingen anke fremmet for Høyesterett uten ankeutvalgets samtykke. Dersom anken ikke blir fremmet, blir dommen fra lagmannsretten stående. Dersom anken blir fremmet, må partene argumentere for sitt syn i muntlige forhandlinger før Høyesterett endelig avgjør saken. I tillegg avgjør ankeutvalget anker over kjennelser og beslutninger, det som tidligere ble kalt kjæremål.
Ankeutvalget settes med tre høyesterettsdommere. Saksbehandlingen i ankeutvalget er skriftlig, mens saker som behandles i en avdeling nesten uten unntak prosederes muntlig.
Avdeling og forsterket rett
I den enkelte sak blir retten satt med fem dommere. Av hensyn til saksavviklingen arbeider Høyesterett i to parallelle avdelinger (rettssaler), en ordning som ble innført i 1905. Med plenumsloven av 1926 ble det innført en ordning med at særlig viktige saker skal behandles av Høyesterett i plenum, dvs. at alle dommerne deltar i avgjørelsen. Det gjaldt saker der to eller flere dommere ville fravike en tidligere høyesterettsdom, der to eller flere dommere ville bygge avgjørelsen på at en lov var i strid med Grunnloven, og også i andre tilfeller der særlige grunner gjorde plenumsbehandling ønskelig.
Fordi en plenumssak legger beslag på store ressurser, foreslo Tvistelovutvalget (NOU 2001:32) en enklere ordning for å få avgjort viktige saker. Samtidig var det registrert at Høyesterett i avdeling med fem dommere, stadig oftere avsa dommer med dissens. Særlig der det var tre mot to dommere var det mulig at flertallets syn ikke var delt av flertallet av samtlige dommere, jf. NOU s. 372. Fra 2008 åpnet Tvisteloven adgangen til å behandle viktige saker i storkammer. Da settes retten med elleve dommere, jf. domstolloven § 6. Saker «av særlig viktighet» kan nå behandles i storkammer med elleve dommere, og slik behandling vil komme i stedet for plenumsbehandling i en rekke tilfeller.
I særdeles viktige saker kan Høyesterett fremdeles settes i plenum. Dette skjer om lag én til to ganger i året, for eksempel da det i 2010 var spørsmål om juryordningen i Norge var i strid med Den europeiske menneskerettskonvensjon ved at juryer i Norge ikke begrunner sin avgjørelse, men kun svarer ja eller nei på skyldspørsmålet (Høyesterett svarte benektende på dette). Plenumsbehandling benyttes hovedsakelig hvis det skal avgjøres om nye lover strider mot Grunnloven eller internasjonale traktater som Norge er bundet av.
Rettsendrende virksomhet
Høyesterett har gjennom sine avgjørelser bidratt til å presisere og i visse tilfelle endre lovfestet og ulovfestet rett (prejudikater). Innen mange rettsområder, særlig innen privatretten, er det opp gjennom årene blitt lagt grunnlag for mye ulovfestet rett. Blant annet har Høyesterett bidratt til å bringe rettstilstanden à jour med samfunnsutviklingen og den alminnelige rettsoppfatning, også i tilfeller der dette til en viss grad har vært i strid med gjeldende lovverk. Et eksempel på slik rettsendrende virksomhet er objektivt ansvar innenfor erstatningsretten. Slike endringer er i mange tilfeller blitt kodifisert av lovgiver i ettertid, mens andre er forblitt ulovfestet rett. Det er sikker rett i Norge at høyesterettsavgjørelser kan skape en presedens for rettstilstanden. Dette har gjort seg særlig gjeldende der lovgiver har overlatt det til domstolene å fastlegge det nærmere innholdet av for eksempel en rimelighetsstandard.
Siden 2008 har Norges Høyesterett vært en prejudikatdomstol som gjennom Ankeutvalget selv velger hvilke anker den vil fremme til realitetsbehandling i avdeling under sitt mandat om rettsavklaring og rettsutvikling. Rettshistorikeren Jørn Øyrehagen Sunde skriver at «dess meir silingsreglar set ein domstol i stand til sjølv å velja ut dei sakene den skal handsama, dess meir kjem den i same situasjon som lovgjevar».
Alle Høyesteretts avgjørelser publiseres av Lovdata. Frem til og med 2015 ble de aller fleste avgjørelsene trykket i Norsk Retstidende som første gang ble utgitt i 1836. Siden 2000 ligger også alle avgjørelser på Høyesterett sin egen hjemmeside.
Høyesteretts utredningsenhet
Høyesteretts juridiske utredningsenhet består i 2021 av 27 ansatte. I tillegg til lederen og to nestledere består enheten av 21 utredere, to protokollsekretærer og en studentutreder. Utrederne er tilsatt på åremål på syv år.
Høyesteretts juridiske utredningsenhet arbeider først og fremst for ankeutvalget. Når en anke kommer til Høyesterett, blir den tildelt en utreder. Ved anke over dom tar utrederens notat sikte på å bistå ankeutvalget i vurderingen av om saken reiser prinsipielle spørsmål som bør behandles av Høyesterett. Dersom ankeutvalget tillater anken fremmet, bistår utreder den forberedende dommeren under saksforberedelsen. Ved anke over kjennelse og beslutning blir saken utredet med sikte på ankeutvalgets endelig avgjørelse i saken. I 2015 fikk Høyesterett tre nye utredere. Økningen i utrederkapasiteten åpnet for at utredere kunne bistå dommernes arbeid gjennom de muntlige forhandlingene, være til stede under domskonferansen og eventuelt gi bistand domsskrivningsfasen. Denne utvidelsen gjaldt spesielt for arbeidet med sivile saker.
Høyesterettsdommere
Norges Høyesterett har 20 faste dommere, inkludert justitiarius.
Innstillingsrådet
Siden 2002 har Innstillingsrådet for dommere vurdert og rangert søkerne. Under ellers like vilkår i vurderingen av søkerne til en dommerstilling i Høyesterett, kan Innstillingsrådet ta hensyn til at det bør være et mangfold blant dommerne.
Innstillingsrådet er et selvstendig og frittstående råd som ikke kan instrueres. Innstillingsrådet består av syv medlemmer, etter domstollovens § 55; tre dommere, én advokat, én jurist ansatt i det offentlige og to allmenne medlemmer som ikke er jurister. Kongen oppnevner rådet, og også dets leder.
Innstillingsrådets hovedoppgave er å vurdere søkerne og rangere inntil tre søkere. Innstillingsrådet leverer sin anbefaling til Justisdepartementet. Siden 2002 har Kongen i statsråd alltid fulgt Innstillingsrådets rangering og utnevnt dommeren Innstillingsrådet, eller et flertall av Innstillingsrådet, rangerte på førsteplass.
Kjønnsfordeling
I 1968 tok Lilly Bølviken sete som den første kvinnelige høyesterettsdommer. Dette medførte at man måtte endre på måten man tiltalte Høyesterett når man åpnet forhandlingene i en sak. Tidligere ville prosessfullmektigen åpne med: «Høyst ærverdige herrer, rikets øverste dommere.» Dette ble endret til den kjønnsnøytrale tiltaleformen man har i dag: «Høyst ærverdige rett, rikets øverste dommere.»
Høyesterett har per mars 2023 åtte kvinnelige dommere. I september 2004 ble en sak i Høyesterett for første gang satt med fem kvinnelige dommere. Høyesterett fikk i 2016 sin første kvinnelige justitiarius, da Toril Marie Øie ble utnevnt. Da embetet som justitiarius ble utlyst i 2015 var det åtte søkere, hvorav syv menn.
Lønn
Høyesterettsdommeres lønn fastsettes av Stortinget. Høyesterettsdommerne hadde i 2021 en lønn på kr 1 915 352. Høyesterettsjustitiarius hadde i 2021 en lønn på kr 2 220 624.
Konstituering av dommere
Enkelte ganger kan det oppstå ledighet blant dommerne. Det kan skje når en dommer fratrer og ikke umiddelbart blir erstattet eller når en av dommerne har permisjon. I slike kortere perioder kan Høyesterett be regjeringen om å oppnevne en midlertidig - konstituert - dommer. Etter krigen har det vært vanlig å utnevne førstelagmenn, lagmenn eller juridiske professorer som konstituerte dommere. De siste dommerne som har vært konstituerte, er professor i rettsvitenskap Rune Sæbø (Universitetet i Bergen) i 2019, førstelagmann Sven-Jørgen Lindsetmo (Frostating lagmannsrett) i 2019, førstelagmann Magni Elsheim (Gulating lagmannsrett) i 2023 og lagdommer Hedda Remen (Borgarting lagmannsrett) i 2023.
Dommernes bakgrunn
Alle de 20 faste dommerne i Høyesterett har bakgrunn i minst to ulike juristprofesjoner. De aller fleste har vært dommer eller dommerfullmektig tidligere. De fleste har også vært advokater i det private, i det offentlige, eller begge deler. Justisdepartementets lovavdeling har tradisjonelt vært godt representert. De fleste dommerne har også mesteparten av sin bakgrunn fra Oslo-området.
Peter Stetina
Peter Stetina (født 8. august 1987 i Boulder, Colorado) er en amerikansk landeveissyklist. Han la opp som landeveissyklist i 2019 for å satse på grus.
Robin Ruzan
Robin Ruzan (født 22. februar 1964 i Queens i New York City) er filmskuespiller. Hun er datter av Linda Richman og giftet seg med filmskuespilleren Mike Myers 22. mai 1993. De møttes på en ishockeykamp etter hun var blitt truffet av en puck. Hun har beholdt sitt pikenavn. Paret søkte om skilsmisse 23. desember 2005.
DeLillos’85
deLillos'85 var en norsk rockegruppe som ble dannet i Oslo i 2005. Bandet besto av det som var originalbesetningen i deLillos da denne gruppen ble dannet i 1984. Før deLillos fikk utgitt et album sluttet Rune Lindstrøm for å bli munk i Hare Krishna-bevegelsen. Han hadde sin siste konsert på Villa Casba med de øvrige medlemmene romjulen 1985. deLillos'85 ble dannet høsten 2005 for å markere at det var 20 år siden det originale deLillos ble startet.
Bandet hadde en konsert på rockeklubben Elm Street i Oslo i november 2005 for å feire gjenforeningen under navnet «deLillos'85». De hadde etter dette en rekke konserter i hele Norge. Repertoaret besto dels av gamle deLillos-låter som «Suser avgårde» og «Tøff i pyjamas», men også en god del nytt materiale. Høsten 2006 gav bandet ut albumet Suser videre, som besto utelukkende av nye låter.
I 2008 ble navnet endret til deLillos, og i 2009 ga trioen ut albumet Huskeglemme under det navnet.
Kjerringvikdemoen
Kjerringvikdemoen ble utgitt i to deler i 2005: den første delen på Suser avgårde (deluxe edition) og den andre delen på Før var det morsomt med sne (deluxe edition).
Kjerringvikdemoen var de første opptakene som ble foretatt i Lars Lillo-Stenbergs familiehytte på Kjerringvik.
På Kjerringvikdemoen ble kjente sanger som «Tøff i pyjamas» samt «Suser av gårde» innspilt for første gang.
Pappamagasinet FAR OG BARN
Pappamagasinet FAR OG BARN er et norsk tidsskrift for fedre som utgis kvartalsvis.
Første nummer utkom i mars 2010 og magasinet utgis av FAR OG BARN. Ansvarlig redaktør er Fred Johan Ødegård.
4. serierunde i Eliteserien 2018
4. serierunde i Eliteserien i fotball for menn 2018 startet lørdag 7. april kl. 18:00 med oppgjøret mellom og  på Intility Arena, og ble avsluttet mandag 9. april kl. 19:00 med oppgjøret mellom og  på Åråsen stadion.
Kampfakta
'''Søndag 8. april''' <div id="Tromsø v Ranheim">
<div id="Sandefjord v Stabæk">
'''Mandag 9. april''' <div id="Lillestrøm v Start">
Vestfjellet
Vestfjellet eller Bingtjennknatten (634,02 moh. ) er den høyeste fjelltoppen i Vestfold. Den befinner seg i Hof i Holmestrand kommune. Fra toppen er det utsikt til blant annet Jonsknuten og Gaustatoppen.
Skibergfjellet, som ligger om lag 500 meter unna, ble lenge regna som fylkets høyeste topp, men ei måling foretatt i mai 2017 viste at den bare er 633,85 moh, og dermed 17 cm lavere enn Vestfjellet.
William Morgan
William Morgan (født 7. august 1774 i Culpeper i Virginia, død 10. september 1826) var en innbygger i den lille byen Batavia i New York som sporløst forsvant etter å ha blitt arrestert i 1826. Etter å ha offentliggjort sin intensjon om å publisere en bok om frimureriets «hemmeligheter», ble han arrestert, kidnappet og trolig myrdet. Hans forsvinning utløste opptøyer og demonstrasjoner og førte i 1828 til grunnleggelsen av Anti-Masonic Party.
Fekting under Sommer-OL 1988
Fekting under Sommer-OL 1988. Fekting var med på OL-programmet for 21. gang 1988 i Seoul. Det ble konkurrert om åtte olympiske titler, tre individuelle og tre i lag for menn og en individuell og en lagkonkurranse for damer. Det ble fektet med kårde, sabel og florett.
Stornebbsanger
Stornebbsanger (Acrocephalus orinus) er en fugl i sangerfamilien. Den var lenge en av verdens mest mystiske fuglearter, ettersom den kun var kjent gjennom ett eneste eksemplar samlet inn i India i 1867. Først i 2006 ble den påvist igjen, denne gang i Thailand. Dernest ble det i en engelsk skinnsamling oppdaget at et av eksemplarene av den svært like busksangeren, samlet inn i Asia i 1869, faktisk også var en stornebbsanger. De nye oppdagelsene førte til at man igangsatte aktivt søk etter artens hekkeområde i ulike deler av Sentral-Asia, og i 2009 ble det funnet en liten bestand i et avsidesliggende dalføre i Pamir i det nordøstlige Afghanistan. Det mistenkes også at arten hekker i Kasakhstan og Tadsjikistan.
Utseende
Utseendemessig likner den busksanger, med korte, runde vinger og gråbrun fjærdrakt, mørkt overnebb og lyst undernebb. I forhold til busksanger har den betydelig lengre nebb, lange, spisse halefjær og lengre bakklo.
Eksterne lenker
വയൽക്കുരുവി
Dios diskografi
Dios diskografi er diskografien til det amerikanske heavy metal-bandet Dio.
He Changling
He Changling (tradisjonell kinesisk: 賀長齡, forenklet kinesisk: 贺长龄, pinyin: Hè Chánglíng, Wade-Giles: He Ch'angling, født 18. mars 1785 i Changsha i provinsen Hunan i Kina, død 6. juli 1848), også kalt Ougen (耦耕), var en kinesisk lærd og embedsmann under Qing-dynastiet. Han ble i 1809 medlem av Hanlinakademiet i Beijing.
På grunnlag av sin brede erfaring i Qing-regjeringen ble han en ledende talsmann for statsskikkskolen, en politisk-filosofisk skoleretning som beskjeftiget seg med den praktiske applikasjon av konfucianismens prinsipper. Han redigerte en innflytelsesrik antologi om statsskikk, kalt Huangchao Jingshi Wenbian (皇朝經世文編).
Kjempebarkmåler
Kjempebarkmåler (Hypomecis roboraria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten, som er en av de største europeiske målerne, ble nylig funnet for første gang i Norge, i Akershus.
Utseende
En ganske stor (vingespenn 46 – 59 mm), middels kraftig, lysgrå måler. Hannen har fjærformede antenner, hunnen trådformede. Forvingene har tre smale, bølgete, mørke tverrbånd som er tydelige ved fremkanten, ofte utydelige lenger bak. Bakvingen har to slike tverrband, det ene av dem er vanligvis ganske tydelig. Larven er naken, brun og knudrete og ligner sterkt på en død eikekvist.
Levevis
Denne arten lever i eikeskog og larven lever hovedsakelig på eik (Quercus spp.), men kan også finnes på bjørk, gråor og apal. De voksne sommerfuglene er utmerket kamuflert når de hviler på lavkledte trestammer om dagen. De flyr om natten i juni – juli og kommer gjerne til lys. Denne arten overvintrer som larve.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av Europa og videre østover til Stillehavet i Øst-Sibir. Den er nokså vanlig i det sørlige Sverige men er så langt bare registrert én gang fra Norge, fra Akershus.
Carphacis
Carphacis er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien Tachyporinae i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er middelsstore, glatte og blanke, broket fargede biller med et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.
Utseende
Små (ca. 4 millimeter), langstrakte, blanke kortvinger, gjerne mer eller mindre rødbrune på farge. Hodet er forholdsvis lite med nokså små fasettøyne, kort og bredt. Halsskjoldet (pronotum) er stort og hvelvet, blankt og glatt. Dekkvingene er kraftig punkterte. Bakkroppen er lang, jevnt avsmalnende, blank, med tydelige, utstående hår.
Levevis
Carphacis-artene finnes gjerne i skog der de kan leve mellom løvstrø, på trestammer og mange andre steder. De flyr godt og gjerne og kan påtreffes flygende i solskinn.
Vingeformel
Vingeformel brukes ved identifikasjon av fuglearter som ellers ser nesten like ut.
Vingeformelen uttrykker forholdet mellom spissene av håndsvingfjærene og anvendes nesten utelukkende på døde fugler og fugler innfanget f.eks. i forbindelse med ringmerking. Arter som typisk lar seg skille ved hjelp av vingeformelen er gransanger/løvsanger og rørsanger/busksanger.
Flight_feather
Nederland under EM i friidrett
Nederland deltok i det første EM i friidrett i 1934 i Torino og har siden uten unntak deltatt. Nederland har til nå ikke arrangert mesterskapet.
Nederland under Sommer-OL 1996
Nederland under Sommer-OL 1996. 239 sportsutøvere fra Nederland deltok i nitten sporter under sommer-OL 1996 i Atlanta. Nederland kom på femtendeplass med fire gull-, fem sølv- og ti bronsemedaljer. Roeren Nico Rienks var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Bybanen i Bergen
Bybanen i Bergen er et kollektivt, skinne­gående transport­middel (bybane) i Bergen. Bybanen har to linjer. Linje 1 går fra Bergen sentrum (Byparken) til Flesland og var ferdig utbygget 22. april 2017. Linje 2 går fra sentrum (Kaigaten) til Fyllingsdalen via Haukeland sjukehus og åpnet 21. november 2022.
Bybanen ble vedtatt bygget i 2000, og utbyggingen startet i januar 2008. Første del­strekning, fra sentrum til Nesttun, ble åpnet for passasjertrafikk 22. juni 2010 av Dronning Sonja. Andre delstrekning til Lagunen åpnet 21. juni 2013. Tredje delstrekning ble åpnet til Birkelands­skiftet 15. august 2016, og forlenget videre til Flesland fra 22. april 2017. Utbyggingen av byggetrinn 4 til Fyllingsdalen startet i 2018 og åpnet mandag 21. november 2022.
Bybanen er en sporvei som i all hovedsak har egen trasé, slik at det er mulig å bruke store og hurtig­kjørende sporvogner. På de første bygge­trinnene målte vognene til Bybanen 32 meter og var godkjent for 212 passasjerer. Sommeren 2017 var samtlige vogner i vognparken forlenget til 42 meter med vogner godkjent for 280 passasjerer.
Historie
Trikken i Bergen ble nedlagt i 1965, med unntak for en museumslinje på ca. 200 m. Bybanen ble først foreslått da drabantbyene rundt Bergen oppstod på slutten av 1960-årene og i 1970-årene. Den fremste talsmannen på dette tidspunktet var daværende NKP-politiker, senere SV-politiker, Bjørn Gullachsen. I slutten av 1980-årene var Bergenstrafikken preget av økende trafikkproblemer og nye, storslåtte veiutbygginger. Da ble ideene om en bybane relansert, etter initiativ fra miljøbevegelsen, enkelte politikere og bergenskjendiser som Gunnar Staalesen og Erling Gjelsvik.
Bystyret vedtok i 2000, mot stemmene til Fremskrittspartiet og Pensjonistpartiet, å bygge bybane dersom man klarte å finansiere prosjektet. Høsten 2005 ble prosjektet vedtatt, med finansiering, som en del av Nasjonal transportplan, også dette mot stemmene til Fremskrittspartiet. Kort tid etter ble arbeidet påbegynt.
Prosjektet var lenge kontroversielt. Kritikerne fryktet blant annet at det ville bli et pengesluk, og at det ville føre til svakere kollektivtilbud i områder der banen ikke går. I 2006 startet en gruppe kritikere en underskriftskampanje for å gjøre prosjektet til gjenstand for folkeavstemning, men da Høyre valgte å gå mot dette ble det avvist, nok en gang mot stemmene til Fremskrittspartiet og Pensjonistpartiet. Gaia Trafikk foreslo på sin side å erstatte bybaneprosjektet med sporbuss (metrobuss). Også dette ble avslått. Senere er bybanen blitt svært populær og er en stor passasjersuksess. En meningsmåling fra desember 2014 viste at 77 % mente bybanen burde utvides til flere bydeler; bare 17 % sa nei til en slik utvidelse. Stridsspørsmålet nå var hvor en skulle bygge ut først.
Utbygging
Bybanen fra Bergen sentrum frem mot Bergen lufthavn, Flesland var planlagt i tre byggetrinn. Det første fra sentrum til Nesttun, det andre fra Nesttun til Rådal/Lagunen Storsenter, og det tredje fra Lagunen til flyplassen. Byggetrinn 2 startet 7. januar 2011 og pågikk til våren 2013. Anleggsarbeidet på byggetrinn 3 startet umiddelbart etter at arbeidet på trinn 2 var ferdig. Trafikk på trinn 3 mellom Lagunen og Birkelandskiftet startet mandag 15. august 2016. Passasjerer mellom Birkelandskiftet og Bergen lufthavn Flesland ble fraktet med buss inntil det ble gjort klart for fotgjengere å kunne gå mellom Bybanens holdeplass ved terminal T3 og den nåværende terminalen. Dette skjedde lørdag 22. april 2017. Det er Bybanen Utbygging som er ansvarlig for byggingen av Bybanen. Bybanen Utbygging er en enhet i Vestland fylkeskommune og sorterer under Fylkesrådmannen.
Byggetrinn 1: Bergen sentrum–Nesttun
Byggestart var januar 2008. Byggeprosessen var splittet i anbud, hvor åtte foretak hadde ansvar for hver sin strekning. I desember 2009 var konstruksjonen av selve banen ferdig, sammen med fire tunneler og broparti over Strømmen. Bybanen Nesttun–Byparken ble åpnet for alminnelig trafikk den 22. juni 2010.
Byggetrinn 2: Nesttun–Lagunen
Reguleringsplanen ble godkjent i bystyret våren 2008 og de forberedende byggearbeidene startet sommeren 2010. Offisiell start på byggingen var 7. januar 2011. 26. mars 2010 vedtok regjeringen at bompengeordningen fikk fortsette, slik at byggetrinn 2 til Rådal/Lagunen kunne finansieres. Investeringene deles jevnt mellom fylkeskommunen og bompengefinansiering. Det kom indisier fra samferdselsminister Magnhild Meltveit Kleppa om at statlig støtte forutsetter at Bergen kommune innfører køprising: «I den grad Bergen oppfyller vilkårene for midler fra Belønningsordningen kan disse midlene benyttes til delfinansiering av forlengelse av Bybanen. Samferdselsdepartementet vil imidlertid stille strenge krav til trafikkregulerende tiltak for tildeling av belønningsmidler.» Byggetrinn 2 kostet 1,35 milliarder kroner og ble åpnet for trafikk 21. juni 2013. Holdeplassene er Nesttun sentrum, Skjoldskiftet, Mårdalen, Skjold og Lagunen.
Byggetrinn 3: Lagunen–Flesland
Anleggsarbeidene på traseen videre til Bergen lufthavn Flesland startet sommeren 2013 og ble i hovedsak avsluttet i august 2016. Men på grunn av at den nye terminalen på Flesland ikke var ferdig, åpnet banen foreløpig til Birkelandsskiftet 15. august 2016. 21. april 2017 gikk første avgang frå Birkelandsskiftet til Bergen lufthavn.
Det er bygget 6,81 km dobbeltspor og syv holdeplasser mellom Lagunen og Bergen lufthavn Flesland. Holdeplassen ved Birkelandsskiftet er kombinert med kollektivterminal. Det er bygget seks tunneler, tre broer, seks kulverter og tre gangbroer. Alle krysninger av veier er planfrie, det er dog noen fotgjengeroverganger i plan med banen, de fleste i forbindelse med holdeplasser. Mellom holdeplassene går banen med Bybanens makshastighet, som er 70 km/t. Byggetrinn 3 har følgende holdeplasser: Råstølen, Sandslivegen, Sandslimarka, Kokstad, Birkelandskiftet, Kokstadflaten og Bergen lufthavn Flesland (de to siste i bruk fra 22. april 2017).
8. januar 2012 ble det kunngjort et forslag til arealplan for permanent verksted og depot for Bybanen på Kokstad. Kokstad depot har en kapasitet for 50 vogner med en lengde på 42 meter. Dette er nok til å dekke behovet for fremtidige utvidelser av bybanenettet opp til 40 km (Sentrum–Flesland, Åsane–Haukeland universitetssykehus-Fyllingsdalen). Anlegget inneholder vognhall, verksted, vaskehall, lager, kontorer og testspor. Bygningsmassen er på 22,000 m², derav vognhall 10,000 m². Fullt utbygget vil det være omtrent 50 arbeidsplasser på anlegget pluss vognførerne.
Byggetrinn 4: Bergen sentrum–Fyllingsdalen
Byrådet besluttet i 2014 å regulere og bygge ut Bybanen til Fyllingsdalen før Åsane. Byrådsleder Martin Smith-Sivertsen og byutviklingsbyråd Henning Warloe informerte på pressekonferanse utenfor rådhuset tirsdag 18. november 2014 om følgende (ifølge Bergens Tidende): Byrådet går inn for å regulere og bygge ut Bybanen til Fyllingsdalen før Åsane. Arbeidet med å fylle ut i Store Lungegårdsvann var påbegynt i september 2017. De resterende forberedende grunnentreprisene startet opp februar-april 2018, med påfølgende oppstart av de første grunnentreprisene høsten 2018.
Linjen starter i sentrum utenfor Gulating lagmannsrett (ved Rådhuset) der den kobler seg på den eksisterende linjen og følger denne til Bystasjonen. Holdeplassene er Kaigaten, Nonneseter, Bystasjonen, Fløen, Haukeland universitetssykehus, Kronstad, Mindemyren, Kristianborg og Fyllingsdalen Terminal ved Oasen bydelssenter. Banen går i en 3 km tunnel gjennom Løvstakken mellom Minde/Kristianborg (under Fjøsangerveien) og Nordre Lyshovden nær Oasen bydelssenter i Fyllingsdalen. Parallelt med banens tunnel er det lagt en tunnel for gående og syklende. Denne mindre tunnelen tjener som rømningsvei for hovedtunnelen og de to tunnelene er forbundet med 5 tverrslag. Gang- og sykkeltunnelen er Europas lengste, og verdens lengste tilrettelagte gang- og sykkeltunnel. Tunnelen ble åpnet 15. april 2023 og er i første omgang stengt om natten. Den har full belysning og overvåkningskameraer av sikkerhetshensyn samt mobiltelefondekning for de gående. De to tunnelene kostet til sammen 1,2 milliarder kroner.
Inkludert i byggetrinn 4 er en ny vognhall i Fyllingsdalen, og det ble kjøpt inn 6 nye vognsett. Bybanens linje 2 til Fyllingsdalen åpnet for publikum 21. november 2022.
Byggetrinn 5: Bergen sentrum–Åsane
Oppstart av reguleringsplanarbeid ble vedtatt i byrådet i mai 2018.
Det var store uenigheter i bystyret om traseen skulle legges over Bryggen eller i tunnel. 24. november 2021 ble det vedtatt i bystyret at linjen skal gå bak Bryggen i tunnel, noe som førte til at byrådet sa opp i protest. 6. desember ble et nytt byråd konstituert og 15. desember ble trasevalget omgjort i bystyret til nå å skulle gå over Bryggen. Det ble også vedtatt at bybanen skal gå på batteridrift over Bryggen, uten master eller kjøreledninger.
Linjen skal tidligst kunne være ferdig i 2032.
Bergen sentrum-Loddefjord
Et forslag til bybanetrase til Loddefjord er utviklet av en prosjektgruppe bestående av Bergen kommune, Vestland fylkeskommune, Statens vegvesen og Skyss.
Traseen er foreslått å starte fra Kaigaten og går via Teatergaten til Dokken. Alternativt kan traseen legges i ny tunnel under Sydneshaugen, men dette blir ikke anbefalt på grunn av utfordringer med trafikkavvikling. Videre anbefales det at Bybanen krysser Puddefjorden via en ny bro over til Kirkebukten på Laksevåg, før den går videre til Nygård. Fra Nygård går banen i en ny tunnel gjennom Damsgårdsfjellet til Lyngbø og Loddefjord.
Målet er at traseen til Loddefjord skal være i drift tidligst i 2040, men det kan bli utfordrende mål da Åsane-banen skal bygges først. Den er trolig tidligst i drift rundt 2035.
I planen foreslås det også å forlenge Fyllingdalen-banen, slik at de to traseene møtes i Loddefjord. Det vil i så fall skje etter at traseen fra sentrum til Loddefjord er ferdig.
Sporvogner for personbefordring
Sporvognene er av typen Variobahn fra sveitsiske Stadler Rail sitt tyske datterselskap Stadler Pankow, nå Stadler Deutschland. De 20 første Variobahn Bergen nr. 201–220 bestod av fem moduler som til sammen hadde en teoretisk kapasitet på 212 plasser, hvorav 84 var sitteplasser. I praktisk bruk ble kapasiteten beregnet til 160 plasser. Bybanen tilbyr trådløst internett til passasjerene. Vognene målte 32 m, men er forlenget til ca. 42 m ved at to moduler er satt inn på midten. Vogner fra og med nr. 221 ble nylevert 42 meter lange fra og med 2015, mens 201–220 er forlenget.
Emmanuel Nchimbi
Emmanuel John Nchimbi (født 24. desember 1971) er en tanzaniansk politiker som har vært viseforsvarsminister siden 13. februar 2008. Han er medlem av Tanzanias nasjonalforsamling for valgkretsen Songea Mjini. Han har en doktorgrad i administrasjon fra Commonwealth Open University. Tidligere har han også vært viseminister for informasjon, kultur og sport (2006) og viseminister for arbeid og ungdomsutvikling (2006–2008).
Krutthuset i Sandviken
Bunker Hegrenes som ligger like i nærheten var i bruk under andre verdenskrig.
Krutthuset er omtalt i Amalie Skrams bok Hellemyrsfolket.
My World
My World er debut-EP-en til den kanadiske sangeren Justin Bieber. Den var utgitt den 17. november 2009, av Island Records. Albumet er regnet som den første halvdelen av et to-stykkers prosjekt, der den andre halvdelen er hans senere studioalbum-debut My World 2.0 (2010). Etter at han signerte en opptaksavtale i lys av hans voksende popularitet på YouTube, jobbet Bieber med samarbeidspartnere, inkludert mentoren hans Usher, i tillegg til produsenter som Tricky Stewart, The-Dream og Midi Mafia. Musikken dens inneholder pop- og R&B-stiler, og diskuterer lyrisk ungdoms romantikk og det å komme i alder.
Ved utgivelsen, fikk My World generelt gode vurderinger fra musikkritikere, som komplimenterte produksjonen.
Bybanen i Bergen
Sporvogner for personbefordring
Dagens kapasitet er ca. 3360 passasjerer pr. time og retning ved fem minutters frekvens. Ved to minutters frekvens stiger timekapasiteten til 8400 passasjerer.
Tekniske data: Vognene nummereres fra 201 i leveranserekkefølge. Årsaken til å begynne på 201 er at nummereringen tar hensyn til nummereringen brukt av Trikken i Bergen. Vogner levert i 2009 og 2010 er nummerert 201 til 212. Vogner levert i september 2011 er nummeret 213 og 214. 215–217 ble satt i drift høsten 2012. 218–220 ble levert i forbindelse med andre byggetrinn. Hordaland fylkeskommune anskaffet åtte nye bybanevogner på 42 meter som ble tatt i bruk ved åpningen av byggetrinn 3 (Lagunen–Flesland) i 2016. I september 2017 var de 20 første vognene forlenget med to moduler, slik at alle nå er 42 meter. De utvidete vognene har 105 sitteplasser og teoretisk 180 ståplasser. Den praktiske kapasiteten er om lag 215 passasjerer. Forlengelsen av vognene 201–220 har foregått i servicehallen på Kokstadflaten.
Drift
Vestland fylkeskommune ved Skyss har ansvar for passasjertjenestene i Bybanen, mens drift og vedlikehold av linjene skjer via det fylkeskommunalt eide Bybanen AS. I 2008 ble driften av Bybanen satt ut på anbud. Driftskontrakten som det skulle konkurreres om hadde en varighet på sju år med mulighet for to års forlengelse. Kontrakten inkluderer drift av Bybanen samt trafikkstyring. Drift og vedlikehold av infrastrukturen og forvaltning av rullende materiell (gjennom en vedlikeholdsavtale med vognleverandøren Stadler Pankow GmbH) utføres av Bybanen AS. Ved fristens utløp 16. desember 2008 hadde følgende fire leverandører levert inn tilbud på drift av Bybanen:
Fjord1 Partner vant anbudet og fikk sammen med Bybanen AS nødvendige tillatelser fra Statens jernbanetilsyn. Fjord1 Partner var eid av Keolis Nordic (51 %) og Fjord1 (49 %). Våren 2014 solgte Fjord1 sin eierandel til Keolis, og selskapet endret navn til Keolis Norge. I september 2022 ble Keolis Norge oppkjøpt av investeringsselskapet DSD AS (Tide) og driften av Bybanen ble med det innlemmet i Tide.
Beregnet snitthastighet er 29 km/t mellom sentrum-Nesttun.
Beregnet snitthastighet mellom Nesttun-Lagunen er 33 km/t.
Reisetiden mellom Byparken og Lagunen er 31 minutter, mellom Byparken og Bergen lufthavn Flesland ca. 43 minutter.
Billettsystem
Vestland har i dag et felles billetteringssystem (Atries) for buss, bybane og hurtigbåt. Prosessen med nytt billetteringssystem ble startet av ruteselskapene Gaia Trafikk og HSD tidlig på 2000-tallet. Innkjøpsprosessen var nesten fullført da det ble vedtatt å konkurranseutsette kollektivtrafikken i fylket. Dermed ble billetteringsprosessen overtatt av Hordaland fylkeskommune, som undertegnet kontrakten med den tyske leverandøren Atron i 2005. Da Skyss ble opprettet i november 2007, ble ansvaret for å fullføre billetteringsprosjektet lagt dit.
Etter en utviklingsperiode ble implementeringen av det nye systemet startet i ruteområdet for Austevoll i 2008. Systemet ble deretter gradvis innført i område for område i fylket. I perioden april til juli 2010 var Bergen og kommunene i vest de siste områdene som fikk det nye systemet installert om bord i bussene, og billettautomater for selvbetjening sto klare på holdeplassene da Bybanen åpnet 22. juni. I juli 2010 var systemet ferdig installert i hele Hordaland og det gamle BusPos-systemet faset ut. Etter en lengre periode med feilretting og justeringer, gikk billettsystemet i 2012 inn i ordinær drift.
Reisende med Bybanen kan også kjøpe billett på mobiltelefon ved hjelp av mobilappen Skyss Billett, som er tilgjengelig for iOS og Android. Appen er utviklet av WTW AS og har ingen teknisk forbindelse til billettsystemet Atries.
Holdeplasser
Stasjonene og den visuelle profilen til Bybanen er designet av Arkitektgruppen CUBUS, Fuggi Baggi Design og Kontrapunkt. Stasjonene på B1 og B2 ligger på gatenivå, og har billettmaskiner og dynamiske skjermer som viser når neste bybane kommer. Plattformene har trinnfri påstigning til vognene, noe som gjør det enkelt for passasjerer med rullestol eller barnevogn. Stasjonene er dimensjonert for 44 m lange vogner.
Bergen kommune har tillatt tettere utbygging rundt holdeplassene, hvor de vil at de fleste nye boligene i Bergen skal bygges. Utviklingsprosjekter for Slettebakken, Wergeland, Paradis og Lagunen er igangsatt av private utviklere. Studentbyen på Fantoft fikk med prosjektet Fantoft TRE 325 nye studentboliger. Mange av stasjonene ligger i boligområder, og prosjektene har møtt mye motstand fra beboere som frykter at deres nabolag vil bli radikalt endret.
Videre utvidelse
Bergensprogrammet vedtatt i Stortinget 2002 stadfestet at banen skulle bygges fra Bergen sentrum til Nesttun, og videre frem mot Flesland i en neste runde. Ansvaret for bybaneutbyggingen ble i 2007 overflyttet fra Bergen kommune til daværende Hordaland fylkeskommune, nå Vestland fylkeskommune.
Hordaland fylkesting behandlet juni 2010 plan for utviding av bybanen frem mot 2040.
Kommunen har også presentert mer ambisiøse planer, linjen utvides fra Fyllingsdalen til Loddefjord, med ytterligere utvidelsesmuligheter både nordover og vestover til nabokommunene. I forbindelse med planer om ny Sotrabro har Statsforvalteren krevd at to felt skal forbeholdes bybane. De senere årene er det også skissert muligheter for utbygging av banen vestover mot Laksevåg via Dokken.
Spørsmålet om hvor langt bybanen skal gå var en viktig valgkampsak under kommunevalgkampen i Bergen 2003 og 2007. Da Fremskrittspartiet, som gikk til valg på motstand mot bybanen, kom inn i byrådet høsten 2007, var det tvil om bybanene ville gå lenger enn til Nesttun. Men etter forhandlinger med de andre partiene i byrådet, Kristelig Folkeparti og Høyre, ga FrP seg på dette, og byrådet gikk inn for full utbygging frem til Flesland. Fremskrittspartiet trakk seg i 2009 fra byrådssamarbeidet fordi FrPs landsmøte nektet FrP lokalt å stemme for økt bompengefinansiering.
Trafikkregler
Som sporvogn følger Bybanen noen andre trafikkregler enn øvrig veitrafikk. Det er gjennomført flere trafikksikkerhetskampanjer for Bybanen i regi av Skyss.
Evaluering
En rapport fra Transportøkonomisk institutt konkluderer med at Bybanen har hatt en større effekt på økning i kollektivandeler enn et bedre utbygget bussnett, eller en økning i bompengesatsene ville hatt. Samme rapport viser også at reisevanene til innbyggerne langs bybanetraseen har endret seg og at reiser med kollektivtransport har økt i både volum og markedsandel siden åpningen av Bybanen. Bybanen har møtt betydelig folkelig motstand fordi finanseringen har basert seg på økning i bompenger. Til tross for dette, har antallet passasjerer økt hvert år siden åpningen i 2010, med unntak av nedgangen fra 2019 til 2020 som følge av koronapandemien:
Skyting under Sommer-OL 2008 – Dobbel-trap menn
Herrenes dobbel-trap fant sted den 12. august 2008 på Beijing Shooting Range Hall i Beijing.
Feltidrettsmerket
Feltidrettsmerket er et norsk militært ferdighetsmerke.
Feltidrettsmerket ble innstiftet av Vernepliktige Offiserers Forening (VOF) i 1936, og er et merke for feltmessige ferdigheter. Merket kan inngå som en av to militære ferdighetsmerker som inngår i medaljen for feltsport.
Formålet med merket er å stimulere militært og sivilt personell til gjennom årlige prøver å holde ved like ferdigheter som kartlesing, orientering og skyting.
Prøven til feltidrettsmerket omfatter: De tre konkurranseøvelsene skal være av relativt samme vanskelighetsgrad. Øvelsene arrangeres normalt over EN dag, og hvis forholdene ligger til rette for det, sammenhengende. Konkurransen/prøven kan gjennomføres som tre separate konkurranser for de samme deltagerne og innen samme kalenderår. Ved delt konkurranse må det tas tid av de enkeltstående deler. Arrangøren bestemmer rekkefølgen av øvelsene.
Antrekk
Militært antrekk; reglementert uniform (felt-/ekserser-/arbeidsantrekk ol), samt støvler av godkjent militær modell
Ved sivile arrangementer, eller for sivile som deltar ved en militær avdeling, kan annen type antrekk med lang bukse (eks turantrekk) nyttes, og støvler/gummistøvler med minimum vekt på 1,5 kg. Utrustning Nødvendig utstyr er våpen med to magasiner, kompass, blyant og nål. Det er IKKE tillatt å bruke kikkert, eller annet observasjons /måleutstyr.
Sluttid
Sluttid er summen av total løpstid og tillegg for skyting og kartlesing. Maksimaltid beregnes ut fra gitte bestemmelser.
Øystein Sylta
Han utmerket seg først i militær femkamp hvor han etter ha blitt norsk mester både i 2001 og 2002 ble europamester i 2003. For den innsatsen ble han belønnet med utmerkelsen Beste militære idrettsutøver 2003.
Senere har han spesialisert seg på 3000 meter hinder hvor han tok NM-gullet i 2008.
I 2008 ble Sylta nordisk mester i terrengløp. Han har også vunnet mange mosjonsløp som Knarvikmila, Stoltzekleiven opp, Svalandsgubben og Tryvann Opp.
I 2009 klarte han B-kravet til VM i 3000 meter hinder, men siden Norge bare kunne sende én løper på B-kravet, og en annen hinderløper (Bjørnar Ustad Kristensen) hadde løpt raskere, kom han ikke med.
Ringmerking
Ringmerking er en vitenskapelig metode som benyttes ved studier av fugler.
En ring av lettmetall med et unikt identifikasjonsnummer festes rundt fuglens fot. Ved merking og gjenfinning i stor skala har man i årenes løp kunnet kartlegge hekkeområder, overvintringsområder, trekkveier, levealder, parforhold og en rekke andre aspekter ved fuglers liv. En variant av ringmerking utføres med fargeringer, slik at individer kan identifiseres uten å måtte fanges inn.
I Norge begynte man med ringmerking i 1914, og siden er mer enn syv millioner fugl blitt merket i landet. All vitenskapelig ringmerking i Norge organiseres av Ringmerkingssentralen ved Museum Stavanger (MUST).
MGPjr 2021
MGPjr 2021 var den 20. utgaven av MGPjr, NRKs sangkonkurranse for barn mellom 8 og 15 år. Konkurransen ble sendt direkte fra Oslo Spektrum den 29. mai 2021. Programledere var Selma Ibrahim og Victor Sotberg. Vinnerne ble Josefine på 8 år og Oskar på 9 år med sangen «Smitte deg med glede». Konkurransen ble avholdt uten publikum for andre år på rad på grunn av koronaviruspandemien.
Deltakere og tema
Som i 2020, var det åtte finalister i finalen den 29. mai 2021. Finalelåtene ble plukket ut blant nesten 900 innsendte bidrag. Finalistene ble lansert av NRK 20. april 2021 mens sangene ble lansert 30. april 2021. Dette året var temaet «Ekkokammer».
Konkurransen ble holdt i to runder. Først stemte seerne frem tre låter til superfinalen. De tre superfinalistene opptrådte deretter på nytt, og seerne stemte igjen og kåret vinneren. Seerne kunne stemme via NRK-appen Svar-o-meter.
Tekniske problemer
Da stemmetiden var i gang, ble seerne vitne til at da man hadde gitt sin første stemme, kunne man se hva andre hadde svart. NRK svarte at: «Avstemmingen under MGPjr-finalen gikk ikke som planlagt. Slik som i fjor skulle avstemmingsresultatene holdes skjult for publikum. En teknisk feil i Svar-o-meter-appen gjorde at resultatene ble synlige for publikum. Vi sørger nå for å rette opp alle feil slik at dette ikke gjentar seg. I denne omgang kan vi dessverre kun beklage overfor publikum og ikke minst finalistene».
Eric Close
Eric Close (født 24. mai 1967 på Staten Island i New York) er en amerikansk skuespiller på film og TV.
Hans far er var ortopedisk kirurg og Close er den eldste av tre brødre. Familien hans flyttet til Indiana, og deretter til Michigan, før de til slutt slo seg ned i San Diego da Close var syv år gammel. Cole ble uteksaminert med en bachelorgrad i kommunikasjon ved University of Southern California i 1989, hvor han var medlem av brorskapet Sigma Chi Fraternity. Close ble interessert i skuespill allerede i ung alder og han fikk noen teater-erfaring i skolen og hans første profesjonelle rolle var i en teater-oppsetning av Rat Songs i Los Angeles, hvorpå han ble tilbudt en rolle i filmen American Me (1992) regissert av Elena Mannus. Close kom tilbake til teateret med en oppsetning av Thanksgiving Cries.
Close hadde mange gjesteopptredener på TV og han hadde flere ledende roller i TV-serier som McKenna (1994–1995), Dark Skies (1996–1997), The Magnificent Seven (1998–1999), miniserien Taken (2002). Close spilte i TV-serien Without a Trace på CBS som FBI-agent Martin Fitzgerald. Close har vært gift med Keri Close siden 1995 og paret har to døtre, Katie (oktober 1998) og Ella (april 2001), sammen. Ekteparet er medlemmer av Brentwood Presbyterian Church.
Greveskogen idrettspark
Greveskogen idrettspark befinner seg i Greveskogen i Tønsberg kommune, om lag 2 kilometer nord for byens sentrum. Den består av en friidrettsbane og en bane for sleggekast. Førstnevnte benyttes også til fotball. På den ene langsida er det tribuner.
Den er hjemmebanen til Tønsberg Friidrettsklubb, og klubbhuset og sekretariatet ligger i det nordøstlige hjørnet av anlegget. Norgesmesterskapet i friidrett ble avholdt på Greveskogen idrettspark i 1993 og i 2013.
Fosterdiagnostikk
Fosterdiagnostikk innebærer at undersøkelser på menneskefostre utføres når de befinner seg i morens livmor. Undersøkelsene kan foretas ved ulike tidspunkter i svangerskapet.
Bruk av fosterdiagnostikk er omstridt. Temaet er omstridt blant lovgivere.