cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kartago
Den kartagiske republikk
Kartagos fall kom mot slutten av tredje punerkrig i 146 f.Kr. i slaget om Kartago. Til tross for store romerske flåtetap i begynnelsen og romersk gjenoppbygging fra å være på kanten av totalt nederlag etter femten år med okkupasjon av det meste av Italia ved den kartagiske hærføreren Hannibal, førte en rekke av kriger til slutten på kartagisk makt og fullstendig ødeleggelse av byen ved den romerske hærføreren Scipio Aemilianus. Romerne trakk kartagiske krigsskip ut av havnen og brente dem før de stormet Kartagos bymur, gikk fra hus til hus og drepte innbyggerne, og de som ikke ble drept på stedet, ble samlet sammen og solgt som slaver. Det hevdes at rundt 50 000 av innbyggerne ble solgt i slaveri. Byen ble satt i brann og rasert ned til grunnen, etterlot den fullstendig i ruiner og grus. Etter at Kartago var falt annekterte Roma de fleste av de kartagiske koloniene, inkludert andre i Nord-Afrika, som Volubilis, Lixus, Shalla, og Mogador helt vest.
Ulike tekster hevdet at etter at Kartago ble erobret beordret den romerske generalen Scipio Aemilianus Africanus at byen ble plyndret, tvang de overlevende innbyggerne i slaveri, pløyde den over og sådde bakken med salt. Imidlertid er det ingen antikke tekster som direkte bekrefter saltingen. Elementet med saltingen er derfor antagelig en moderne oppfinnelse, kanskje modellert på den bibelske fortellingen om Sikem i Dommernes bok 9:45. Ritualet med symbolsk å salte jorden for en ødelagt by er nevnt i antikke kilder, men ikke særskilt for Kartago. I henhold til R.T. Ridley er den eldste kilden til denne påstanden tilskrevet B.L. Hallwards kapittel i Cambridge Ancient History, utgitt i 1930
Romersk Kartago
Da Kartago falt, ble dens nærliggende rival Utica, en romersk alliert, gjort til hovedstad for regionen og erstattet Kartago som det ledende senter for handelen i regionen. Den hadde en fordelaktig posisjon ved å være beliggende ved utløpet av elven Medjerda, Tunisias eneste elv som renner året rundt. Imidlertid førte kultiveringen av korn i de tunisiske fjellene til at store mengder med silt eroderte ut i elven og silten samlet seg i havnen til den ble ubrukbar. Romerne ble derfor tvunget til å gjenoppbygge Kartago.
Kartago ble et senter for tidlig kristendom og ble et bispesete. I en første av en rekke kirkeråd i Kartago noen få år senere, var ikke færre enn 70 biskoper tilstede, om enn dårlig dokumentert. Teologen Tertullianus brøt senere med hovedstrømningen som var økende representert i Vesten ved at biskopen av Roma (paven) fikk forrang, men en langt mer alvorlig splid blant kristne var kontroversen med donatisterne, som Augustin av Hippo benyttet mye tid og pergament for argumentere imot. Ved kirkemøtet i Kartago i 397 ble den bibelske kanon, den samling av bøker i Bibelen som regnes av troende som hellige, bekreftet for den vestlige kirken.
På 400-tallet ble Kartago og andre sentre i Nord-Afrika erobret av vandalene, ledet av Geiserik, som beseiret den romerske general Bonifacius og gjorde byen til hovedstad i vandalenes kongerike. Geiserik var betraktet som en kjetter, ettersom han var tilhenger av ariansk kristendom, som var avskyelig for katolske (rettroende) kristne. Etter et mislykket forsøk på å gjenerobre Kartago greide Østromerriket endelig å overvinne vandalene i vandalkrigen 533–534. Kort tid etter ble Kartago gjort til sete for det pretorianske prefekturet Afrika (praefectura praetorio Africae), som ble gjort til et eksarkat, en militær forvaltningsenhet, under keiser Maurikios’ styre, slik som eksarkatet Ravenna var det på den italienske halvøy. De to eksarkatene var det vestlige brystvernet for Østromerriket, alt som var igjen av dens militære makt i Vesten. Tidlig på 600-tallet veltet Herakleios den eldre, eksark av Kartago, den østromerske keiser Fokas, hvorpå hans sønn Herakleios overtok keisertronen i Konstantinopel.
Islamsk herredømme
Den romerske eksarkatet i Afrika var ikke stand til å stå imot den muslimske erobringen av Maghreb (Nord-Afrika) på 600-tallet. Det umajjadiske dynasti under Abd al-Malik sendte i 686 en hær ledet av Zuhayr ibn Qais. Han vant et slag over romere og berbere ledet av Kusaila, konge av Altava, på sletten ved Kairouan, men han kunne følge opp seieren. I 695 erobret Hasan ibn al-Nu'man Kartago og fortsatte videre inn i Atlasfjellene. En keiserlig flåte kom og befridde Kartago, men i 698 kom Hasan ibn al-Nu'man tilbake og beseiret keiser Tiberios III i 698 under slaget ved Kartago. Den romerske keiserhæren trakk seg ut av Nord-Afrika, unntatt Ceuta. Romerske Kartago ble ødelagt, dens murer ble revet ned, den vannforsyning ble stengt, og dens havneanlegg ble gjort ubrukbar. Ødeleggelsen av eksarkatet Afrika markerte den endelige slutten på den østromerske innflytelsen i regionen.
Medinaen i Tunis, opprinnelig en berbisk bosetning, ble etablert som det nye regionale senteret under Umajjadekalifatet tidlig på 700-tallet. Under aġlabidene gjorde folket i Tunisia opprøre gjentatte ganger, men byen profitterte fra den økonomiske utviklingen og ble den nest viktigste i kongeriket. Den ble kortvarig hovedstaden fra slutten av styret til Ibrahīm II i 902 og fram til 909 da sjiaislamske berbere tok over Ifriqiya og opprettet Fatimidekalifatet.
Kartago forble et bispesete fram til høymiddelalderen, omtalt i to brev fra pave Leo IX datert 1053, skrevet som svar på konsultering angående en konflikt mellom biskopene i Kartago og Gummi. I hver av de to brevene erklærte paven at etter biskopen i Roma (som var paven), var den første erkebiskopen og øverste metropolittbiskop for hele Afrika var biskopen av Kartago. Senere ble Cyriacus, erkebiskop av Kartago, fengslet av de muslimske herskerne, og pave Gregor VII skrev et trøstende brev til ham, gjentok håpefulle forsikringer om kirken i Kartagos forrang, «hvorvidt kirken i Kartago burde fortsatte ligge øde eller igjen reise seg ærefullt.» Ved 1076 ble Cyriacus satt fri, men da var det bare en annen biskop igjen i provinsen. Disse er de siste som er nevnt i historien til bispesetet.
RealClimate
RealClimate er en kommentarside (blog) om klimatologi av en gruppe faglig aktive klimatologer. Den beskriver sitt mål som å sørge for raske svar på aktuelle saker og sørge for sammenheng som ofte mangler i andre kommentarer.
Kartago
Moderne historie
Kartago ligger rundt 15 km øst-nordøst for Tunis. Bosetningene nærmest til Kartago er byen Sidi Bou Said i nord og landsbyen Le Kram i sør. Sidi Bou Saint var en landsby som hadde vokst rundt graven til en muslimsk sufihelgen (som har gitt navn til stedet) og som døde i 1231. Den utviklet seg til en by under osmansk styre på 1700-tallet. Le Kram, som navnet antyder, utviklet seg på slutten av 1800-tallet under fransk administrasjon som en bosetning nær havnen La Goulette.
RealClimate
Anerkjennelse
Opprettelsen av RealClimate ble lagt merke til av redaktørene i de akademiske tidsskriftene Science og Nature.
Kartago
Moderne historie
I 1881 ble Tunisia et fransk protektorat (Protectorat français de Tunisie) og i det samme året ble Charles Lavigerie, erkebiskop av Algerie, apostolisk administrator av vikariatet Tunis. I det påfølgende året ble Lavigerie opphøyd til kardinal. Han «så på seg selv som fornyer av oldtidens kristne kirke i Afrika, kirken til Cyprianus i Kartago», og den 10. november 1884 greide å han fullføre sin store ambisjon i å gjenopprette det metropolittiske setet i Kartago, og med seg selv som den første erkebiskop. Pave Leo XIII anerkjente det nyopprettede erkebispedømmet Kartago som det fremste sete i Afrika og Lavigerie som den øverste primas. Acropolium i Kartago (Cathédrale Saint-Louis de Carthage) ble reist på Byrsa i 1884.
I 1964 ble erkebispesete i Kartago av-etablert igjen grunnet et kompromiss som ble inngått med regjeringen til Habib Bourguiba, som tillot den katolske kirke i Tunisia med en prelat nullius
RealClimate
Anerkjennelse
I 2005 fikk RealClimate utmerkelsen «Science and Technology Web Award» av redaktørene i Scientific American.
I 2006 sammenstilte Nature en liste med de 50 mest populære bloggene skrevet av vitenskapsmenn, som målt av Technorati. RealClimate var da nummer 3 på denne listen.
Kartago
Det arkeologiske stedet
Et tempel ved Amman (1400–1250 f.Kr.) i Jordan ble utgravd og rapportert av J.B. Hennessy i 1966. Det viste muligheten a ofring med ild av både dyr og mennesker. Mens bevisene for barneofring i Kanaan er emne for akademisk uenighet, er det en del forskere som argumenterer for at barnegravene som har blitt avdekket i Kartago, blandingen av beinrester fra både dyr og barn foruten også tilknyttet epigrafiske bevis involvert, nevner mlk førte til en konsensus at, i det minste i Kartago, at barneofring faktisk var en vanlig praksis. Josephine Quinn har gjort seg til talskvinne for at en kult med barneofring ble oppfattet som religiøs ekstremisme av ikke bare grekere, men også av andre fønikere, og kan således være en årsak til utvandring fra Midtøsten og til Nord-Afrika. En parallell er engelske puritaneres utvandring til Amerika.
I 2016 ble kartager som utgravd fra en grav på Byrsa. Undersøkelser av hans DNA viste at han tilhørte den sjeldne U5b2c1 maternale haplogruppe. Prøvene fra den unge mannen på Byrsa er datert fra slutten av 500-tallet f.Kr., og hans avstamning er antatt å representere en tidlig flyt av gener fra Iberia og til nordlige Afrika.
RealClimate
Anerkjennelse
I 2008 ble RealClimate listet av TIME Magazine blant de 15 beste nettsteder om miljøtemaer.
Medlemmer
De faste bidragsyterne til RealClimate er:
Tidligere bidragsytere:
Andre klimatologer bidrar til RealClimate som gjesteskribenter.
Climategate
I november 2009 ble private e-poster lekket fra Climatic Research Unit of the University of East Anglia in Norwich, England (se climategate). Blant disse var det flere fra Michael Mann. 9. februar 2006 utdyper han hensikten med RealClimate:
Skeptikere har stilt spørsmål ved nettstedets nøytralitet. Steve McIntyre, en profilert klimaskeptiker, beskylder nettstedet for å sensurere skeptiske postinger tilbake i 2005, og det er opprettet en egen blogg, RC Rejects med det denne bloggen hevder er forkastede innlegg.
Selvforskyldt rus
Selvforskyldt rus er et begrep innen rettsvitenskapen som kan ha rettslig betydning i flere forskjellige situasjoner. At rus er selvforskyldt vil så godt som alltid være tilfelle, og vil bli lagt til grunn så sant ikke det motsatte godtgjøres. Eksempler på at rus ikke er selvforskyldt kan være at noen har puttet noe oppi en persons drikk uten vedkommendes kunnskap, eller i situasjoner der produkter har inneholdt rusmidler (mest praktisk alkohol) uten at den som har fått det i seg hadde noen rimelig forventning om dette (et eksempel i praksis har vært tannkrem). Det gjelder imidlertid en streng aktsomhetsplikt på dette punkt, slik at det er svært vanskelig å bli hørt med at en rus ikke er selvforskyldt.
Strafferetten
Selvforskyldt rus har først og fremst betydning innen strafferetten. For det første vil man ved vurderingen av om det foreligger forsett se bort fra at gjerningsmannen har opptrådt i selvforskyldt rus, se Almindelig borgerlig Straffelov § 40 første ledd andre punktum. I slike tilfeller skal retten se bort fra beruselsen, og sette seg inn i hvordan gjerningsmannen hadde tenkt dersom han var edru. En alvorlig voldshandling begått i beruset tilstand vil således bli vurdert ut ifra hva gjerningsmannen ville forstått om konsekvensene dersom han var edru, og dette vil kunne føre til en langt mer alvorlig bedømming av forholdet. Det sies i slike tilfeller gjerne at forsettet fingeres. Overlegg og hensikt kan derimot ikke fingeres, sistnevnte kan få betydning blant annet ved tyveri, som krever «vinnings hensikt» for at straff kan komme til anvendelse.
For det andre vil man ikke bli ansett som utilregnelig (og dermed slippe unna straff) selv om man er bevisstløs i gjerningsøyeblikket, dersom bevisstløsheten skyldes selvforskyldt rus, se straffeloven § 45. Begge disse grunnprinsippene skyldes moralske betraktninger: det ville være støtende overfor allmennheten dersom forbrytere unnslapp straff ved å vise til at de var berusede. Også mer brede alkoholpolitiske betraktninger har nok spilt inn.
Erstatningsretten
Også innen erstatningsretten vil selvforskyldt rus komme inn ved skyldvurderingen. Selv om det her ikke foreligger faste lovfestede prinsipper, vil man vanskelig kunne høres med at tilstrekkelig skyld ikke er utvist dersom man har handlet i beruset tilstand. Rusen vil således komme inn som et moment i uaktsomhetsvurderingen, som taler til skadevolderens ugunst.
Innen et spesielt område er selvforskyldt rus tillagt uttrykkelig rettsvirkning, nemlig innen bilforsikring. Dersom det må legges til grunn at en kollisjon skyldes at føreren var beruset vil forsikringsselskapet uavhengig av skyld for øvrig kunne kreve regress fra føreren for den erstatningen de har måttet betale ut til andre. Førerens egen rett til erstatning vil dessuten falle bort, se nærmere bilansvarsloven §§ 12 og 7. Unntak fra dette prinsippet kan bare gjøres der særlige forhold taler for det.
Inger-Lise Skartlien
Inger-Lise Skartlien (født 17. februar 1967) er ordfører i Rygge kommune for Arbeiderpartiet.
Skartlien var avdelingstilitsvalgt i Postkom da hun etter kommunestyrevalget 2007 ble valgt til ordfører.
Skartlien ble i 2007 valgt gjennom en flertallskoalisjon med Arbeiderpartiet, Høyre og Senterpartiet på tross av at Fremskrittspartiet fikk flest stemmer. Etter valget i 2011 inngikk Skartlien en koalisjon med Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet. Skartlien ble på ny gjenvalgt som Rygges siste ordfører i 2015.
Thomas Howard, 4. hertug av Norfolk
'''Thomas Howard, 4. hertug av Norfolk''' (født 10. mars 1536 i Kenninghall i Norfolk i England, henrettet 2. juni 1572 i London) var en engelsk adelsmann som også var den 1. jarl av Southampton og den 3. jarl av Surrey. Han er kjent som sønn av poeten Henry Howard som ble henrettet for forræderi, og selv konspirerte han for å erstatte dronning Elisabeth I av England til fordel for skottenes dronning Maria Stuart, noe som ble hans fall.
Bakgrunn
Howard ble oppdratt av John Foxe, en protestantisk martyrolog, som hele livet ble understøttet av Howard. Hans far døde før bestefaren slik at Howard arvet hertugdømmet Norfolk da hans bestefar, Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk, døde i 1554. Howard fikk tilliten til dronning Elisabeth I med en posisjon til tross for familiens historie og hans egen tidligere støtte for katolisismens sak, skjønt han hevdet selv å være en protestant.
Første hustru
Thomas Howards første hustru var Mary FitzAlan, arvingen til Arundel-eiendommene etter at hennes far Henry FitzAlan, 19. jarl av Arundel, døde. Etter kun ett års ekteskap døde hustruen i barsel da sønnen Philip Howard ble født. Det er fra dette ekteskapet hvor den nåværende hertug av Norfolk har tatt sitt navn «FitzAlan-Howard» og hvorfor hans sete er i Arundel. Til tross for at hennes gravstøtte er i Framlingham ble hun aldri gravlagt der, men i kirken St Clement Danes i London.
Andre hustru
Thomas Howard giftet seg deretter med en annen arving, Margaret, datter av Thomas Audley, 1. baron Audley av Walden. Også Margaret døde ung. Han fikk to sønner og to døtre med henne og hun fikk sin gravstein i deres gravkammer i St Michael the Archangel i Framlingham.
Tredje hustru
Etter at Margaret døde giftet Thomas Howard seg med Elizabeth Leyburne, enke etter Thomas Dacre, 4. baron Dacre av Gillesland.
Han gjorde svært bemerkelsesmessige ekteskapsplaner hvor Elizabeths tre døtre med Dacre ble hustruene til hans egne sønner fra de to første ekteskapene. Med andre ord:
Forsøk på et fjerde ekteskap, konspirasjon og død
Dronning Elisabeth I av England lot Thomas Howard bli arrestert i 1569 for å ha konspirert til å forsøke å gifte seg med Skottlands dronning Maria Stuart. Da han ble løslatt deltok han i, skjønt bevisene for hans deltagelse blir betvilt av enkelte historikere, Ridolfi-konspirasjonen sammen med kong Filip II av Spania med den hensikt å plassere Maria Stuart på den engelske tronen og gjeninnføre katolisismen i England.
Han ble på nytt arrestert og henrettet for høyforræderi i 1572. Han er gravlagt i St Peter ad Vincula i Tower of London.
Hans eiendommer og titler ble inndratt, men de fleste ble igjen gitt tilbake til hans sønner. Tittelen hertug av Norfolk ble gjenopprettet, fire generasjoner senere, til en slektning, Thomas Howard, 5. hertug av Norfolk (1627–1677)
I fiksjonen
En svært fiktiv versjon av Thomas Howard, 4. hertug av Norfolk, som en erkeskurk ble spilt av Christopher Eccleston i filmen Elizabeth. En annen versjon av hertugen finnes i en miniserie for TV, utgitt av BBC, kalt for The Virgin Queen, hvor han blir spilt av Kevin McKidd.
VILTi
VILTi, tidligere Joika, er et merkenavn for hermetiske farsekaker, produsert under varemerket Terina, som eies av Nortura SA. VILTi er Norges mest solgte middagshermetikk.
Kakene
Hver boks hadde et nettinnhold på 800 g, 50 % kaker og 50 % saus. Fra februar 2020 ble hermetikkboksen erstattet av pappkartonger på 500 g. Reinsdyrkakene lages av kjøtt fra storfe, rein og sau. Kjøttinnholdet totalt er 36 % og innholdet av reinkjøtt 11 %. Øvrige ingredienser er vann, potetmel, hjertekjøtt av storfe, blodprotein fra svin, svor, ister, krydder (i form av salt, pepper, muskat, ingefær og allehånde) samt melkeprotein og maisglukose.
Historikk
Joika har vært på markedet siden 1960 og ble opprinnelig utviklet og lansert av selskapet P. Hollup AS, Trondheim, senere overtatt av Homes Produkter i Harstad. Gjennom årene har produksjonsvirksomheten og merket skiftet eiere flere ganger. Selskapet Thermex ble etablert i Namsos i 1983 og bygde opp en egen fabrikk. Både Nidar og Trønder-Mat har vært inne på eiersiden.
Inntil navnet ble endret til VILTi var hovedelementet i dekoren på boksen en samegutt, utført av Knut Yran.
NSB type 2
NSB type 2 er en lokomotivtype fra jernbanens barndom i Norge. Den ble bygget i tre eksemplarer hos Robert Stephenson and Company i 1861 for Kongsvingerbanen. Sammen med lokene av type 1, utgjorde disse seks lokene trekkraften på Norges første statsjernbane de første årene. De lignet en del på Norsk Hoved-Jernbanes første lok av litra A, men var mindre og hadde fyrkassen plassert mellom drivakselene, og var således ingen longboilere slik litra A var.
VILTi
Joika-debatten 2020
Debatten om Joika-merkevaren startet med lansering av kampanjen «Joika» gjennom et samarbeid mellom Nortura og gjenbrukstjenesten Tise på Instagram. Kampanjen ble sterkt kritisert av Samerådet, med påstand om at merkevaren og kampanjen var uttrykk for kulturell appropriasjon, Avisa Nordlys kommenterte saken på en måte som fikk flere samiske skribenter og kulturpersonligheter til å kritisere avisen og perspektivet i lederartikkelen. Nordlys beklaget og endret senere ordlyden i kommentarartikkelen. Debatten førte til at Nortura ønsket dialog med samiske organisasjoner og interessenter.
NSB type 2
Etter hvert som lokene ble for små for trafikken på Kongsvingerbanen, ble de overført til annen og lettere trafikk på andre baner. Nr. 15 og 16 gikk til Solørbanen i 1906, mens nr. 17 ble overført til Eidsvoll–Ottabanen allerede i 1896.
Lokomotiv nr. 15 ble hugget opp, men nr. 16 og 17 eies av Norsk jernbanemuseum. Nr. 16 er utstilt, mens nr. 17 er driftsklart og trekker Karettoget som går noen turer sommerstid mellom Hamar og Elverum. Nr. 17 fikk navnet «Caroline» i forbindelse med restaureringen til NSBs 100-årsjubileum i 1954. Loket hadde vært utrangert fra NSB siden 1920, men ble brukt mellom 1921 og 1953 på Klevfos Cellulose- & Papirfabrikk, og gikk der under tilnavnet «Klevfossmerra». Loket ble restaurert tilbake til et utseende loket hadde rundt 1900, nemlig med førerhytte noe disse lokene ikke hadde opprinnelig. Nr. 16 viser loktypen i mer original utførelse med kun vindskjerm til beskyttelse for personalet.
VILTi
Joika-debatten 2020
Sommeren 2020 kunngjorde Nortura endringer i navn og design av produktet. 28. august 2021 kunngjorde Nortura at det nye navnet på produktet er VILTi.
Salg
I 2002 ble det solgt 1,909,000 bokser i Norge. Produktet har sin toppsesong i forbindelse med påske.
Zhaoyuan (Daqing)
Zhaoyuan (kinesisk: 肇源县; pinyin:  Zhàoyuán Xiàn) er et fylke i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Daqing.
Befolkningen var på 442,024 innbyggere i 1999.
Hotan
Hotan (kinesisk: 和田; pinyin: Hétián; uigurisk: خوتەن; uigur-latin: Xoten) (tidligere Hétián 和闐, i antikken Yútián 于闐) er et prefektur i Xinjiang i Folkerepublikken Kina med et areal på 248 946 km²  og 1,77 millioner innbyggerer (2004). Byen var fra det første til tiende århundre e.Kr. hovedstad for Kongeriket Hotan. Handelsveien fra Kina til Europa (Silkeveien) gikk gjennom Hotan/Yutian.
Det skal ha vært to munker fra kongeriket Hotan som smuglet silkeormegg ut av Kina i et hult bambus rør og gitt dem til keiser Justinian I den store i Konstantinopel i år 552.
Administrative enheter
Prefekturet Hotan har jurisdiksjon over ett byfylke (市 shì) og 7 fylker (县 xiàn). Et stort område i sør er under kinesisk kontroll, men regnes av India som en del av Kashmir og gjør følgelig krav på det.
Thomas Plößel
Thomas Plößel (født 29. april 1988) er en tysk seiler.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i 49er.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han bronse.
Ulmo
Ulmo er en fiktiv person fra Tolkiens univers. Nest etter Manwë var han kanskje mektigst blant Valaene, om en ikke regner med Morgoth, som ble utstøtt av Aratarene. Ulmo tok havet og vannet til sitt domene.
Han skilte seg ut fra sine frender på flere punkter, blant annet var han den vennligste til menneskene og alvene av alle valaene, og ved flere anledninger stilte opp for dem mens de andre valaene gjorde ingenting. Han oppholdt seg også vanligvis i verdens hav og elver fremfor i Valinor.
Egenskaper
Ulmo var Kongen av Havene. Av alle Ainuene var han også den dyktigste i musikk, og det var sagt at i alle hav og elver kunne Eldaene høre et ekko av Ainuenes kvad, musikken til Ainuene som skapte verden.
Fra begynnelsen var Manwë og Ulmo nære venner og allierte, og de møttes i Midgards tåker, skyer og damp. De to var også nærmest Eru.
Ulmo var unik i at han aldri tok noen til sin ekte, men var i stedet alene. Han bodde heller ikke i Valinor med de andre Valaene, men tok i stedet havbunnen til sitt hjem, og styrte derfra alle Eas elver, bukter og hav.
Som tidligere nevnt var Erus barn, altså alvene og menneskene, ham kjær. Selv da de andre Valaene forlot dem til sin egen skjebne beskyttet Ulmo dem. Gjennom elvene og sjøene i Arda fikk han nytt om alt som fant sted, og han så mer en selv Manwë.
Av alle Ulmo sine tjenere var Maiaen Ossë best kjent, han hadde ansvar for de indre havene nærmest kysten.
Historie
Ulmo og Manwë var nære venner, selv før verden var skapt, dog Manwë var Eru kjærest. Av alle Ainuene var Ulmo dyktigst i musikk.
Ulmo var alltid skeptisk til Melkor, og på samme vis var det Ulmo Melkor fryktet mest, for lik havet kunne Ulmo aldri helt temmes.
Da Valaene flyktet og gjemte seg i Valinor valgte Ulmo å bli i havet, og han alene holdt jorden i live under Morgoths mørke.
Da Oromë foreslo å bringe alvene til Valinor, var Ulmo skeptisk, men han ble overbevist da han så at det var det alvene selv ønsket, et ønske han respekterte. Han rev et stort stykke land av kysten av Beleriand, og brukte det til å flytte Eldaene til Amans kyster. Landmassen ble senere en symbolsk øy i bukten Eldamar, og den ble kalt Tol Eressëa.
Det var også han som ledet Tuor til Gondolin ved hjelp av Huor og Húrin. Tuor ektet Idril, en alv, som fødte Eärendil halv-alv. Det var Eärendil som fór til Valinor for å be Valaene om deres nåde, som førte til at de endelig bekjempet Morgoth.
Trekkhund
Trekkhund er et fellesbegrep for hunder som trekker noe eller noen. Begrepet brukes således både om sledehunder, og vognhunder. Likeledes brukes begrepet til å beskrive hunder som konkurrerer i hundekjørerstilen nordisk stil, der hunden trekker både føreren og en pulk (pulkkjøring) eller kun føreren i en strikk (snørekjøring).
Sledehunder
Sledehunder er hunder som er avlet for brukshundoppgaver polare og subpolare forhold. De har til felles en pels som tåler sterk kulde og dårlig vær. I en viss utstrekning tåler de også varme, fordi disse hundene har utviklet en effektiv måte å kvitte seg med overskuddsvarmen på. Slike hunder er mer utholdende enn hurtige, og er nærmest bygget for å komme frem uansett forhold. Den mest prestisjefylte konkurransen med slike hunder er Iditarodløpet, som går av stabelen hvert år i Alaska. De to største sledehundkonkurransene i Norge er Femundløpet og Finnmarksløpet.
I de senere år har også en hurtigere, men kortere form for hundekjøring blitt en stadig mer populær form for hundesport, spesielt i konkurranseform. Til slike løp benytter man gjerne lettere pulker og langt hurtigere og mindre utholdne hunder, som f.eks. vorstehhund eller blandingshunden greyster. En rekke andre hunderaser egner seg også.
Vognhunder
Vognhunder blir også kalt kjerrehunder. I tidligere tider (før bilen overtok all transport) var såkalte vognhunder vanlig å se over hele Europa. Disse hundene trakk vogner med lass rundt om på markedene. Ofte var de minst 2 hunder som kunne bytte på å trekke. Mens den ene trakk vogna gikk den andre enten bak eller midt under vogna, avhengig av størrelsen (høyden) på vogna og hunden. Vognhundene fungerte gjerne også som vakthunder og gårdshunder.
Eksempler på gode vognhunder er sennenhundene, bouvier, briard og dalmatiner for å nevne noen.
Michael Hansson (skuespiller)
Michael Hansson (født 1990) er en norsk tidligere skuespiller.
Han spilte Johnny i den norske TV-serien Johnny og Johanna i 2005 og 2006.
Lars Erik Bjørnsen
Lars Erik Bjørnsen (født 20. juli 1982) er en norsk tidligere håndballspiller. Han spilte 103 landskamper og scoret 203 mål på det norske landslaget.
Han startet sin handballkarriere for Bardu Idrettslag. Han spilte for eliteserieklubben Kragerø IF før han gikk til den danske klubben Team Tvis Holstebro i 2007. Han spilte med en treårskontrakt med Drammen Håndballklubb før han la opp i 2014. I 2015 gjorde han et kort comeback der han spilte for ØIF Arendal.
Borgermesteren (roman)
Borgermesteren (engelsk: The Mayor of Chasterbridge) er en roman fra 1886 av den engelske forfatteren Thomas Hardy.
Romanen handler om Michael Henchard, en mann som mange år tidligere har solgt sin kone på et landsbymarked i fyllerus. Michael blir en respektert borgermester i byen Chasterbridge. Plutselig kommer kona tilbake.
Boken ble utgitt på norsk i 1948, oversatt av Liv Malling. En lydbokutgave ble utgitt i 1998 og på ny i 2010.
Chen Peina
Chen Peina (født 19. juni 1989) er en kinesisk seiler.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok sølv i seilbrett.
Solkilen (Tønsberg)
Solkilen er en gate på Kilen i Tønsberg. Navnet ble vedtatt av Tønsberg kommune i 2003. Det er kun en adresse i gaten pr. 2015, men det planlegges en stor utbygging av området med inntil 400 boliger.
Liroetoides
Liroetoides er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 2 arter.
Utseende
Middelsstore (8-10 millimeter), avlange, halvmatt gule bladbiller. Antennene er ganske tynne og nesten så lange som kroppen. Fasettøynene er store og utstående. Pronotum er rundet med litt avsatte hjørner, mye bredere enn langt. Dekkvingene er avlange, litt utvidete bakover, tett og jevnt punkterte.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Hildegard Goss-Mayr
Liv og engasjement
Sammen med ektemannen jobbet hun for forsoning mellom øst og vest i Europa på 1950-tallet. Hun organiserte blant annet en konferanse for ortodokse, katolske og evangeliske kirker fra både øst og vest om ikkevold. Under Andre Vatikankonsil var de i Roma og drev lobbyvirksomhet for å få Den katolske kirke til å anerkjenne totalnektelse av verneplikt. På 1960- og 70-tallet bodde og jobbet de i Sør-Amerika. De trente grupper i ikke-vold, og hjalp til under stiftelsen av Servicio Paz y Justicia SERPAJ, som fikk Adolfo Pérez Esquivel som sin første president.
De trente også opp grupper i ikke-vold i mange land i Europa, Asia, Midtøsten og Afrika. De deltok også i forberedelsene til den ikke-voldelige revolusjonen på Filippinene i 1986.
Jean Goss og Hildegard Goss-Mayr fikk flere fredspriser sammen, blant annet Bruno Kreiskys menneskerettspris, i Østerrike i 1979 og Pax Christi USA Pope Paul VI Teacher of Peace Award i 1986. De ble også nominert til Nobels fredspris i 1979, 1981 og 1987.
Front (oseanografi)
Front betegner i oseanografien en grenseflate mellom vannmasser med ulike karakteristika.
Pris- og rasjonaliseringspolitiet
Pris- og rasjonaliseringspolitiet var et eget politi opprettet under Tysklands okkupasjon av Norge fra 1941 til 1945 for å etterforske prissaker. Prispolitiet var organisert i 37 politidistrikter som frem til 1942 formelt var underlagt fylkesmennene.
Front (oseanografi)
Prinsipielt kan en pyknoklin også sies å være en front, men begrepet brukes kun om vertikale eller skrå grenseflater. Vanligvis er det ulik temperatur og saltholdighet som skiller vannmassene på hver side av fronten.
Hubert Hammerer
Hubert Hammerer (født 10. september 1925, død 24. mars 2017) var en østerriksk skytter.
Hans beste resultat i et OL var en gullmedalje i 1960.
Front (oseanografi)
I norske farvann er det en front mellom Den norske kyststrømmen og atlanterhavsvannet som kommer med Golfstrømmen. En annen front befinner seg ute i Norskehavet mellom Jan Mayen og Svalbard, nemlig den arktiske fronten mellom det kalde, arktiske vannet i Grønlandshavet og det varmere vannet i Norskehavet.
Forbundsdagen (Det tyske forbund)
Forbundsdagen var navnet på det øverste organ for Det tyske forbund.
Fra 1815 til 1848 og fra 1851 til 1866 var denne forbundsdagen den eneste sentrale institusjon som var ansvarlig for hele Tyskland. Forbundsdagen ble dannet etter en beslutning av Wienerkongressen. Wienerkongressen skulle skape en ny fred for Europa og en ny forfatning for Tyskland. Medlemmene av det tyske forbundet som besto av fire bystater og 37 fyrstedømmer,klarte imidlertid ikke å bli enige om en gjenoppretting av det keiserriket som ble oppløst i 1806.
Forbundsdagen for Det tyske forbund var en forsamling av representanter for medlemsstatene og skulle tre istedenfor den tidligere sentrale keisermakt.
Palais Thurn und Taxis i Frankfurt am Main ble sete for Forbundsdagen for Det tyske forbund og denne møttes ukentlig der fra 5. november 1816.
Etter marsrevolusjonen i Tyskland (revolusjonen 1848/49) oppløste Forbundsdagen seg i juli 1848 og overdro sin myndighet til nasjonalforsamlingen kalt Frankfurtparlamentet som var det første tyske parlament valgt gjennom frie valg. Etter revolusjonen ble imidlertid Forbundsdagen igjen samlet i september 1850. Endelig oppløst ble den først etter at Det tyske forbund ble oppløst i 1866 og Frankfurt var annektert av Preussen. Forsamlingens myndighet gikk over til det riksdagen for det nordtyske forbund og etter den tyske samling i 1871, til riksdagen for det tyske keiserriket.
Pris- og rasjonaliseringspolitiet
I 1947 ble prispolitiet erstattet av Statens pris- og rasjoneringsinspeksjon. Dets kontrolloppgaver utføres i dag av Konkurransetilsynet.
Särna
Särna er et tettsted i Älvdalen kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. Det ligger ved Österdalälven, nær den norske grensen. I 2010 hadde tettstedet 719 innbyggere.
Hovednæringen er turisme. Gjennom Särna går riksväg 70 samt Länsväg 311 (Sälen – Tännäs).
Historie
Särna hørte tidligere til Norge, men ble besatt i 1644 av 200 svenske bønder, ledet av Daniel Buskovius. Slik ble stedet svensk. Besettelsen ble først offisielt bekreftet ved grensereguleringen i 1751.
Geografi
Like nordvest for Särna ligger Njupeskär, Sveriges høyeste foss (125 meter hvorav 93 meter er fritt fall).
National League of American Pen Women
National League of American Pen Women, Inc. (NLAPW) er en amerikansk ideell medlemsorganisasjon for kvinner som driver virksomhet i kunst, litteratur og musikk. Organisasjonen som ble stiftet i 1897, har som formål å støtte og utvikle kreativ kunstnerisk virksomhet på profesjonelt nivå blant kvinner.
Malån
Malån er en elv i den sørlige delen av landskapet Lappland og i Västerbotten i Sverige, og den største bielva til Skellefteälven. Elva er ca. 120 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på 1 916,6 km² og middelvannføringen ved munningen er 20,7 m³/s.
KNM «Utstein» (1965)
KNM «Utstein» er en tidligere norsk militærubåt og museumsgjenstand på Marinemuseet i Horten kommune.
Ubåten ble sjøsatt 19. mai 1965, og var i tjeneste frem til 5. oktober 1990.
5. juni 1998 ble den overlevert til Marinemuseet. I den forbindelse ble den satt på land, og egen trapp og dør på siden av ubåten, laget. Ved siden av ubåten ligger det propeller som har vært brukt på ubåter.
Klassifiseringsmessig tilhører den Kobben-klassen
Pola Negri
Pola Negri (født Barbara Apolonia Chałupiec 3. januar 1897 i Lipno i Kongress-Polen, død 1. august 1987 i San Antonio i Texas i USA) var en polsk skuespiller og internasjonal filmstjerne i stumfilmer, og som deretter klarte overgangen til lydfilmen.
Bakgrunn
Negri stammet fra regionen Kujavia. Faren Jerzy Chałupiec (1871–1920), en slovakisk rom, var rørlegger, moren Eleonora Kiełczewska (1861–1954) var polsk.
I 1902 reiste familien hennes til Warszawa, og der vokste Pola opp i småborgerlige kår. I Warszawa begynte hun på ballettskolen, men måtte avbryte på grunn av sykdom.
Karriere
Hun begynte å opptre ved forskjellige teatre. Hun debuterte på filmlerretet i 1914 i filmen Niewolnica zmysłów (Sansenes slave). Hun spilte også i en rekke filmer laget av filmindustrien i Warszawa, som Żona (Kone), Studenci (Studenter), Kochanka apasza og i filmserien Tajemnice Warszawy (Warszawas mysterier). I sin korte karriere i Warszawa oppnådde hun stor popularitet og spilte med mange av datidens mest renommerte polske skuespillere.
I 1917 reiste Negri til Berlin, der hun spilte i en rekke fremgangsrike filmer av Max Reinhardt og Ernst Lubitsch (blant annet Die Augen der Mumie Ma, Carmen, Madame Dubarry, Samurun, Sappho), og ble tilbudt en lukrativ kontrakt med Paramount Pictures i 1922, og spilte i sin første film i Hollywood året etter. Slik ble hun den første europeiske skuespiller som oppnådde suksess i USA.
På 1920-tallet ble Negri en av Hollywoods største stjerner, takket være sin eksotiske glamourstil, store filmroller (Bella Donna, I skyggen av Paris, Østenfor Suez, A Woman of the World, Hotel Imperial og andre) og sine romanser med Charlie Chaplin og Rudolph Valentino. Hun var i sin tid også filmindustriens rikeste kvinne.
Pola Negri var gift to ganger, med greve Eugeniusz Dąbski (1919–1921) og Sergej Mdivani (1927–1931).
På 1930-tallet oppholdt hun seg i Europa, og spilte i en rekke filmer i Storbritannia, Tyskland og Frankrike (Mazurka, Tango Notturno og andre). Før utbruddet av andre verdenskrig reiste hun tilbake til Hollywood, der hun medvirket i en rekke filmer og avsluttet sin amerikanske karriere med komedien Vi svindler oss fram i 1943.
Generalbudsjettlikningen
Generalbudsjettlikningen er en identitet som beskriver tilgangen på og anvendelsen av varer og tjenester, eller goder, i et land over en viss tidsperiode.
I en svært enkel form er likningen slik:
Bruttonasjonalprodukt + Import = Konsum + Investeringer + Eksport
Tilgangen på goder er beskrevet på venstre side. Et land kan skaffe goder ved å produsere dem selv, eller ved å importere dem fra utlandet.
Bruken eller anvendelsen er beskrevet på høyre side. Godene kan enten konsumeres, investeres eller eksporteres. Denne enkle formen av generalbudsjettlikningen skiller ikke mellom offentlig og privat sektor.
I mer avanserte utgaver skilles det mellom ulike vare- og tjenestetyper i både produksjon, import, konsum, investeringer og eksport og offentlig og privat sektor skilles.
Generalbudsjettlikningen danner grunnlaget for noen av de viktigste makroøkonomiske modellene som brukes, blant annet Modag.
Harry Benjamin
Harry Benjamin (1885–1986) var en tysk/amerikansk lege og endokrinolog, som er kjent for sitt arbeid med transpersoner og kjønnsinkongruens. Han regnes som en pionér innen dette feltet. Harry Benjamin International Gender Dysphoria Association, etablert i 1979, bærer hans navn. I Norge er Harry Benjamin ressurssenter oppkalt etter ham.
Benjamin var født i Berlin og vokste opp i en religiøs jødisk familie. Han tok doktorgrad i medisin i Tübingen i 1912 med en avhandling om tuberkulose. Hans senere arbeid fokuserte på seksualmedisin. I et intervju i 1985 fortalt han:
Harry Benjamin var i 1914 på reise i USA og var på vei hjem til Tyskland da første verdenskrig brøt ut. Stilt overfor valget mellom å returnere til New York eller bli internert som «enemy alien» i Storbritannia, brukte han sine siste dollar til å reise tilbake til USA, hvor han ble boende resten av livet. Han besøkte Europa ofte når verdenssituasjonen gjorde det mulig.
Han etablerte en legepraksis i New York i 1915. I senere år praktiserte han også som lege i San Francisco hver sommer.
Benjamins arbeid med transseksualisme begynte i 1948, da en sexolog, Alfred Kinsey, ba ham se et barn som «vil bli jente» selv om det var født som gutt. Moren ønsket at barnet skulle få hjelp til å bli jente. Kinsey hadde møtt barnet mens han arbeidet med Sexual Behavior in the Human Male (1948), og hadde aldri sett noe lignende. Det hadde heller ikke Benjamin. Møtet med barnet fikk Benjamin til å innse at det var en annen tilstand enn transvestisme, som frem til da hadde vært vanlig å bruke om voksne som ønsket å være det motsatte kjønn. Benjamin involverte flere psykiatere i saken, men de ble ikke enige om hva som var riktig behandling. Benjamin besluttet etterhvert å behandle barnet med østrogen (premarin, introdusert i 1941), og fikk sendt moren og barnet til Tyskland hvor kirurgi kunne gjennomføres. Benjamin mistet imidlertid kontakten med moren og barnet etter dette. Benjamin fortsatte å behandle pasienter med slike behov på en lignende måte, ofte uten å ta noen betaling. Mange av pasientene ble henvist av David Cauldwell, Richard Stoller og leger i Danmark. Disse legene fikk hundrevis av henvendelser fra transkjønnede som hadde lest om deres banebrytende arbeid med denne tilstanden. Før Benjamins arbeid hadde eksperimenter med kjønnskorrigerende behandling ikke omfattet endokrinologisk behandling i tillegg til kirurgi. Hans pasienter oppfattet ham som en mann med en stor omsorg, respekt og vennlighet, og mange holdt kontakten med ham til hans død.
Benjamins book The Transsexual Phenomenon (1966) fikk stor betydning i moderne behandling av transkjønnethet. Benjamin hadde allerede publisert mange artikler, holdt mange foredrag og fått mye oppmerksomhet og anerkjennelse for sitt arbeid før han utgav boken.
I tillegg til sitt arbeid med sexologi var Benjamin gereontolog og forsket på life extension. Han levde selv til han var 101. Harry Benjamin var gift i 60 år med Gretchen, som han dediserte The Transsexual Phenomenon til.
Industrigaten (Tønsberg)
Industrigaten (2, 9-11) er en 200 meter lang gate på Kilen i Tønsberg.
Wuhua (Meizhou)
Wuhua (kinesisk: 五华县; pinyin:  Wǔhuá Xiàn) er et fylke i den kinesiske provinsen Guangdong. Det ligger i byprefekturet Meizhou.
Befolkningen var på 1,124,132 innbyggere i 1999.
Etter stormen
Etter stormen (originalt: Umi yori mo mada fukaku) er en japansk film fra 2016, skrevet og regissert av Hirokazu Kore-eda.
Etter stormen vant hovedprisen under Film fra sør 2016.
Handling
Ryota dveler ved sitt tidligere arbeid som en pris-vinnende forfatter for en roman. Men nå kaster han bort nesten alle pengene han tjener som privatdetektiv ved å drive med gambling. Han har knapt penger å leve for, og har problemer med å betale barnebidrag for sønnen sin. Selv om han blir tilbudt en kontrakt, for å skrive for en manga-serie med en kommende artist, kommer Ryotas personlige stolthet i veien. Etter farens død ser det ut til at hans aldrende mor Yoshiko (spilt av Kirin Kiki) kommer seg videre med livet sitt ved hjelp av hobbyer, og er venninner med en del eldre damer i området.
Men Ryota oppdager snart at søsteren hans Chinatsu besøker moren deres ofte, og han mistenker at søsteren planlegger å få tak i pengene som moren deres eier. Senere får Ryota vite at moren deres skal finansiere søsterens datter, som ønsker å begynne med kunstløp. Samtidig forsøker Ryota å gjenopprette forholdet med sin tidligere kone Kyoko (spilt av Yoko Maki) som er lei av Ryotas unnskyldninger, over at han ikke betaler nok barnebidrag for sønnen deres Shingo.
VM i bandy 1957
Bandy-VM 1957 ble arrangert i Helsingfors i Finland mellom 28. februar og 3. mars. Det var det første verdensmesterskapet i bandy. Tre lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant turneringen og ble de første verdensmesterne i bandy.
Nebbhval
Den globale bestanden av nebbhval ble sterkt redusert ved fangst i perioden 1850–1970, da hele 80,000 hval ble drept. North Atlantic Marine Mammal Commission (NAMMCO) estimerte i 1995 at bestandsreduksjonen i Øst-Atlanteren utgjorde anslagsvis 40,000 dyr. Bestanden har tatt seg kraftig opp igjen, men den er på langt nær på samme nivå som før den storstilte hvalfangsten tok til. I den sentrale Nord-Atlanteren ble imidlertid bestanden ved siste beregning anslått til cirka 19,975 individer (5,562–71,737), hvorav cirka 7,800 individer (4,373–13,913) i norske farvann.
Biologi
Nebbhval er en dypt dykkende hvalart og regnes til de fysisk største artene i nebbhvalfamilien. Arten viser tydelig kjønnsdimorfisme, i det hanner blir tildels betydelig større enn hunner. Voksne hanner kan bli opp mot 9 meter lange og veier 7 000–8 000 kg. Voksne hunner kan bli opp mot 7,5 meter lange og veier 5 000–6 000 kg.
Nebbhvalen er en dyptdykkende art som stort sett oppholder seg utenfor kontinentalsokkelen. Den er utbredt i Nord-Atlanteren, fra Maine i USA og nordover på vestsiden av havet, og fra De britiske øyer og nordover på østsiden. I den østlige Nord-Atlanteren vandrer nebbhvalene nordover om våren og sørover igjen sent på høsten, og om sommeren kan dyra påtreffes helt opp til iskanten. Det er ikke påvist et tilsvarende vandringsmønster på vestlisten av Nord-Atlanteren, men det er derimot kjent at arten noen steder er stedfaste. Dette gjelder blant annet i Gullyregionen utenfor kysten av Nova Scotia i Canada.
Nebbhvalen har høy melonformet panne og ei karakteristisk flaskehalslignende snute, kalt et nebb eller hvalnebb, som stikker ut fra det kuppelrunde hodet. Hannens panne blir svært kuppelformet og mer voluminøs enn hunnens, og den blir nærmest hvit i fargen da dyret når kjønnsmoden alder. Kroppsfargen er fra brun til gulbrun, med lysere flanker og ennå lysere buk. Forskere tror at den spesielle fargen kan skyldes fytoplankton (planteplankton). Nyfødte kalver er grå med mørke flekker rundt øynene og med en lysere panneregion. Voksne hanner utvikler et enkelt par med konisk formede tenner ytterst i underkjeven, men de er sjelden synlige hos levende dyr. Nebbhvalens ryggfinne er ganske liten, trekantet i formen og buer bakover.
Nebbhvalen er sosialt anlagt og ferdes gjerne i små grupper på 2–20 dyr. Voksne hanner har mer stabile gruppeforhold enn hunnene, som ofte bytter fra gruppe til gruppe. Gruppene er også atskilte når det gjelder alder og kjønn. Arten lever i hovedsak av bløtdyr, fisk og reker, spesielt blekkspruter av ulike slag. Dyra dykker normalt ikke dypere enn til 1,500 meters dyp, der de kan oppholde seg i over en time av gangen. Det finnes imidlertid eksempler på nebbhvaler som har dykket mye dypere.
Det er ikke lenger tvil om at sonaraktivitet skremmer hvalen. Det viser sonar-forsøk på hval ved Jan Mayen. Studien viste at støy fra militære sonarer skremte en nebbhval slik at den dykket helt ned til 1 700 meter. Først etter 130 minutter våget den seg opp for å puste. Det er det lengste dykket som noen gang har blitt registrert for denne arten, men nebbhval har blitt registrert i et unnvikelsesdykk ned til hele 2 339 m ifølge Petter Kvadsheim, forsker ved Forsvarets forskningsinstitutt (FFI).
Det er også klart, at støyen fra militære sonarer på skip som brukes til jakt på ubåter, kan skremme nebbhval over mye større avstander enn det som tidligere har vært kjent. Hos nebbhvalene ved Jan Mayen utløste sonarlydene kraftige atferdsresponser ved avstander helt opp til 28 kilometer. Dyrene sluttet helt å lage lyd – noe som er forbundet med deres evne til å orientere seg, lete etter mat og kommunisere – og svømte lydløst og effektivt vekk fra området.
Forskerne vet ikke sikkert årsaken til at nebbhvalene flykter fra sonar-lyder, om det er ubehaget av lyden eller om det kan dreie seg om en såkalt antipredator-respons. Forskjellige arter reagerer også ulikt på militær sonarlyd. Lyden kan mistolkes for sjøpattedyrspisende spekkhoggere, men også spekkhoggere reagerer med å svømme vekk fra sonarlyd. Spermhvaler reagerer ofte med å legge seg helt i ro når de hører sånne lyder, mens grindhvaler, som gjerne opptrer i store flokker, har en helt motsatt reaksjon og svømmer gjerne mot lydkilden.
Inndeling
Inndelingen følger Society for Marine Mammalogy og er i henhold til Committee on Taxonomy (2022).
Habitat og utbredelse
Som nebbhvaler flest er dette en hval som trives i dype farvann, der den livnærer seg gjennom å fange blekksprut og fisk på store havdyp. Dykk på opp mot 70 minutters varighet og ned mot 1 450 meters dybde er registrert, men dykk på 80-800 meter regnes som mer vanlige. Det er under forsøk med sonar at man har registrert de dypeste (2 339 m) og lengste (130 min.) dykkene hos nebbhval. Det er kjent at denne hvalen av og til tar seg inn i områder med drivis, selv om den er mer vanlig i åpent hav.
Nebbhvaler ferdes helst i små grupper på 4-10 individer, men grupper på opp mot 25 individer har blitt registrert. Likeledes er det observert at voksne hanner av og til svømmer separert fra hunner og ungdyr når dyra migrerer høst og vår. Hvalen er dessuten nysgjerrig av natur og oppsøker gjerne båter som ligger stille, spesielt dersom fartøyet produserer ukjente lyder, for eksempel fra en skipsgenerator.
Posebukser
Posebukser er fellesbetegnelse for ulike typer bukser med stoffrike, poseformede buksebein.
Eksempler
Det er flere beinklær som har vide buksebein der stoffet er samlet stramt nederst, både i historiske kostymer, tradisjonelle nasjonaldrakter og moderne varianter.