cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Benny Lennartsson
8. september 2007 ble det kjent at Lennartsson var blitt valgt som trener for sørlandslaget i et forsøk på å redde klubben fra nedrykk, etter at Stig Inge Bjørnebye trakk seg. Lennartsson ble i første omgang bedt om å trene klubben ut sesongen 2007, og selv omtalte han engasjementet som «brannslukking». Oppholdet ble ikke vellykket og rykket ned fra Tippeligaen. Lennartsson fortsatte ikke i sørlandsklubben etter det.
Feldwebel
Det 19. århundre og keiserriket
Graden ble tatt i bruk i stort omfang fra begynnelsen av det 19. århundre. Frem til 1918 var feldwebel den høyeste underoffisersgrad, og hadde gjerne oppgaver som ellers ligger under en sersjantmajor.
I 1877 innførte man graden Feldwebel-Leutnant, som kunne gis til veteraner i reserven. En feldwebel-leutnant hadde offisersrang, men sto under selv den yngste sekondløytnant, og var sosialt på et lavere trinn.
I Reichswehr og Wehrmacht
Etter første verdenskrig delte man først i Reichswehr og senere i Wehrmacht opp graden i flere nivåer:
I Schutzstaffel og Sturmabteilung var en oberscharführer på samme nivå som en feldwebel i Wehrmacht.
Culicoidea
Culicoidea er en gruppe (overfamilie) av mygg der alle artene har larver som utvikler seg i vann. Gruppen omfatter fire familier, av disse finnes U-mygg, svevemygg og stikkmygg i Norge, mens familien Corethrellidae bare lever i varmere strøk. Den artsrikeste familien er stikkmyggene, ofte bare kjent som "mygg". De andre gruppene ligner på stikkmyggene, men mangler lang sugesnabel. Alle familien bortsett fra U-mygg har skjell på vingene og kan kjennes på dette. Larvene lever svømmende eller svevende i stillestående eller langsomt strømmende fersk- eller brakkvann. De er filterere eller rovdyr, og kan være viktige elementer i ferskvannsøkosystemer. Voksne stikkmygg Culicidae og Corethrellidae suger blod, og kan spre forskjellige slags sykdommer. U-mygg og svevemygg tar neppe næring til seg som voksne.
Feldwebel
I Nationale Volksarmee
Etter annen verdenskrig beholdt man i Nationale Volksarmee, DDRs militære styrker, samme grader av feldwebel som i Wehrmacht:
I Bundeswehr
Etter andre verdenskrig, i Bundeswehr, regnes en feldwebel som en høyere underoffiser. Man oppnår normalt graden etter tre til fem års tjeneste.
Graden er delt inn i flere nivåer:
I marinen er tilsvarende rang bootsmann
Norsk senter for menneskerettigheter
Norsk senter for menneskerettigheter (SMR) er en enhet på institutt/senter-nivå underlagt Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Senteret utgir (i samarbeid med Universitetsforlaget) Nordisk tidsskrift for menneskerettigheter, som ble startet i 1982. SMR holder til i lokaler i Cort Adelers gate.
Historie
Institutt for menneskerettigheter, forløperen til SMR (fra 2003), ble i 1987 opprettet som et institutt med tilknytning til Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Instituttet utgikk fra to viktige fagmiljøer for studier av menneskerettigheter, ved Universitetet i Oslo og ved Institutt for fredsforskning (PRIO), og hadde sitt opphav i et samarbeidsprosjekt mellom disse to institusjonene: Det norske menneskerettighetsprosjekt. Professor Torkel Opsahl fra Det juridiske fakultet ble instituttets første styreleder, og Asbjørn Eide fra PRIO ble den første direktøren.
Fram til 1995 var Institutt for menneskerettigheter et selvstendig forskningsinstitutt. I perioden 1995–2003 ble senteret gradvis integrert som en del av Universitetet i Oslo. I 2003 ble senteret permanent organisert som en underenhet av Det juridiske fakultet.
I 2001 ble instituttet gitt status som norsk «nasjonal institusjon for menneskerettigheter» og er dermed en del av et nettverk under FNs høykommissær for menneskerettigheter.
I november 2012 ble SMRs status som norsk nasjonal institusjon for menneskerettigheter nedgradert fra «A» til «B», fordi SMR er knyttet til Universitetet i Oslo og ikke er en uavhengig institusjon.
I mars 2013 vedtok universitetsstyret ved Universitetet i Oslo at SMR fra og med 30. juni 2014 ikke lenger skal være «nasjonal institusjon for menneskerettigheter» i Norge. Begrunnelsen for dette er at den rollen som pådriver- og tilsynsorgan som en «nasjonal institusjon» etter boken skal ha, ikke passer inn med universitetsrollen.
22. mai 2015 ble det kunngjort i «Lov om Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter» at det 1. juli 2015 opprettes en ny selvstendig Nasjonal institusjon for menneskerettigheter tilknyttet Stortinget og Sivilombudsmannen.
Inge Steenslands pris
Inge Steenslands pris er en norsk militær utmerkelse. Prisen utdeles til den offiser fra Sjøforsvaret, som etter gjennomført treårig utdannelse ved Sjøkrigsskolen med to påfølgende pliktår, best har utmerket seg når det gjelder blant annet lederegenskaper, som et godt forbilde, har utvist kreativitet, og satt fokus på fellesskap og samhold.
Prisen deles ut av enheten Vernepliktig Orlogskaptein Inge Steenslands pris (Org nummer 977 155 487), som er et fond/ legat.
Kriterier
Prisen utdeles til den offiser fra Sjøforsvaret, som etter gjennomført treårig utdannelse ved Sjøkrigsskolen med to påfølgende pliktår, best har utmerket seg når det gjelder:
For å få et best mulig utvelgelsesgrunnlag skal det både legges vekt på den perioden offiserene har gjennomført ved Sjøkrigsskolen, og den perioden hvor kandidatene har gjennomført sine to første pliktår ved avdeling etter endt utdannelse.
EM i friidrett 1946 – 400 meter menn
Øvelsen 400 meter menn ved EM i friidrett 1946 ble avholdt på Bislett stadion i Oslo, Norge 22. og 23. august 1946. Norge var ikke representert i øvelsen.
Rekorder
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:
Det ble ikke satt noen ny mesterskapsrekord i øvelsen.
Vestengsvingen (Oslo)
Vestengsvingen (1–15, 2A–66) er en vei på Brattlikollen i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som en østlig fortsettelse av Vestengveien og gjør en slyng før den kommer tilbake til samme veikryss.
Veien fikk navn i 1957 etter plassen Vestengen.
Rudolf Serkin
Rudolf Serkin (1903–1991) var en amerikansk pianist av østerriksk opphav.
Liv
Serkin var det femte av de i alt åtte barna til den russiske sangeren. Familien hadde økonomiske problemer, men gutten fikk likevel anledning til å utfolde sin kunstneriske begavelse, også takket være en kvinnelig mesén som tok ham til seg til seg da han var ti-år. Hun formidlet kontakt med den læreren som fikk den største innflytelsen på ham, Arnold Schönberg. Serkins løpebane som konsertpianist startet da han som tolvåring fikk mye oppmerksomhet i Wien da han framførte Mendelssohns Klaverkonsert i g-moll. I 1920 flyttet Serkin til Berlin og startet på en stor solistkarriere.
På grunn av sin jødiske bakgrunn måtte han forlate det nasjonalsosialistiske Tyskland. Han emigrerte til Sveits sammen med sin svigerfar, fiolinisten som han ofte spilte kammermusikk med, og som han sammen med  dannet Busch-Serkin-trioen med. Senere reiste de videre til USA.
Virke
Serkin unverviste ved Curtis Institute of Philadelphia fra 1939, og ledet instituttet fra 1968 til 1977. Sammen med Adolf Busch stiftet han som finner sted i, Vermont.
Serkin var en pianist som ikke bare vakte oppsikt på grunn av eksentrisk oppførsel, men han utmerket seg også ved et transparent og spenningsfylt spill. På den ene side var han elev av Schönberg, på den andre en overbevisende fortolker av det klassiske repertoaret – for Serkin utgjorde ikke det noen motsigelse. Han forsto modernitet og aktualitet uavhengig av komponistens levetid. Beethoven, Schubert, Brahms eller Reger var alle aktuelle komponister uavhengig av tidens moteretninger, og deres verk en musikalsk samtidsopplevelse.
Et sent høydepunkt i karrieren hans er den ufullendte syklusen av Wolfgang Amadeus Mozarts klaverkonserter under Claudio Abbado som de spilte inn i London på begynnelsen av 1980-årene. Det er en av de viktigste og mest overbevisende fortolkninger av disse verkene som er gjort.
Rudolf Serkin var far til pianisten Peter Serkin.
Tsjad under Sommer-OL 1996
Tsjad under Sommer-OL 1996. Fire sportsutøvere, tre menn og en kvinne fra Tsjad deltok i en sport, friidrett under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var sjuende gangen Tsjad deltok i et sommer-OL. De vant ikke noen medalje. Friidrettsutøveren Kaltouma Nadjina var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Programmerernes dag
Programmerernes dag er en årlig markering av dataprogrammerernes profesjon i Russland. Dagen markeres på årets 256. dag, på 13. september til vanlig eller 12. september i skuddår. Ideen til denne markeringen fikk de to russiske dataprogrammererne Valentin Balt og Mikhael Tsjerviakov, som i 2002 startet å samle inn underskrifter for å få den russiske regjeringen til å utstede en offisiell erklæring om at dagen skulle ha status som dataprogrammerernes egen dag. Balt og Tsjerviakov var den gangen ansatt i software-selskapet Parallel Technologies.
Inge Steensland
Inge Steensland (født 26. november 1923 i Stavanger, død 18. september 2010 ) var en norsk skipsmegler og motstandsmann under andre verdenskrig. Steensland var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Etter krigen drev han framgangsrik forretning innen skipsfart og eiendom.
Programmerernes dag
Datoen kommer av at 256 er et viktig tall for programmerere, siden 2^8 = 256, like mange verdier som kan representeres i en byte med data.
Inge Steensland
Andre verdenskrig
Steensland forlot Norge om bord på MB «Sjøgutt» 10. juli 1941 og ankom Sandend 13. juli. Han ble først rekruttert til Kompani Linge, men søkte seg senere over til marinen. Han opererte med flere dekkanvn under krigen, men er kanskje mest kjent for kallenavnet "Askeladden". Etterhvert søkte han Sjøkrigsskolen, mens han forsatt var i England, og ble tatt opp som kadett. Det gjorde at han fikk muligheten til å tjenestegjøre som kadett på flere britiske krigsskip under krigen. Han deltok blant annet om bord på den britiske jageren HMS «Brissenden» under invasjonen av Omaha Beach i Normandie 6. juni 1944.
Programmerernes dag
På grunn av Russlands invasjon av Ukraina 2022 har medlemmer av det ukrainske IT-miljøet foreslått å boikotte denne høytiden.
Inge Steensland
Andre verdenskrig
Han deltok og ledet også i Operasjon Polar Bear VI i siste fasen av krigen.
Forretningsmann
Etter krigen fullførte Steensland Sjøkrigsskolen i 1946. Han begynte som forretningsmann og startet eget skipsmeglerfirma, Inge Steensland AS, i 1960 og opparbeidet etterhvert også betydelige eierandeler i skipsrederiet Solvang. Hans formue ble av tidsskriftet Kapital anslått til å være om lag 1 600 millioner i 2008.
Steensland har gitt navn til Inge Steenslands pris og til en redningsskøyte i Petter C. G. Sundt-klassen. Skøyten med navnet RS «Inge Steensland» ble døpt 30. april 2010.
Utmerkelser
For sin innsats under krigen, og ikke minst for operasjon Polar Bear VI, ble Steensland i september 1946 tildelt Norges høyeste utmerkelse, Krigskorset med sverd. Han mottok også den norske Krigsmedaljen og Storbritannias Distinguished Service Cross. og ble i 2004 tildelt Kongens fortjenstmedalje.
Misjonær
En misjonær er en person som har fått et kall, en livsoppgave og som er utsendt for å oppfylle sitt kall eller livsoppgave. Forutsetningen for å bli misjonær er en personlig tro og en motivasjon til å være en forkynner.
De fleste religioner har misjonærer. Vanligvis brukes misjonær om en person som forkynner en religion, som oftest i utlendighet. Ofte forstås misjonær som en person som arbeider med å forkynne den kristne troen. Når kristne misjonærer forkynner evangeliet, kalles det evangelisering.
Også personer som viser stort engasjement for en sak kalles gjerne en misjonær, selv om saken ikke har noe med religion å gjøre.
Norske kristne misjonærer
Misjonærene er lønnet og sendes ut av de frivillige misjonsorganisasjonene og kristne menigheter. Noen misjonærer reiser uten å ha en organisasjon eller menighet som støtte. Mange norske kristne misjonsorganisasjoner samarbeider gjennom Norsk Råd for Misjon og Evangelisering.
Alv Gjestvang
Alv Gjestvang (født 13. september 1937 i Østre Toten, død 26. november 2016) var en norsk skøyteløper. Han representerte klubbene Skreia Idrettslag, Hamar Idrettslag og Oslo Idrettslag.
Gjestvang var gjennom en årrekke Norges beste sprinter, og holdt den norske rekorden på 500 m fra 1956 til 1968. Han tok bronse på 500 m i OL i 1956, sjetteplass i 1960 og sølv i 1964. I tillegg til to medaljer på tre OL-deltagelser, tok han to tredjeplasser på 500 meter i både Allround-VM 1956 i Oslo på Bislett stadion og i 1959 på samme sted.
Gjestvang døde av kreft den 26. november 2016.
Norgesrekorder
Liste over norgesrekordnoteringer gjort av Alv Gjestvang.
Harald Stabell
Stabell tok juridisk embetseksamen i 1973. Deretter arbeidet han fra 1974 først som vitenskapelig assistent ved Universitetet i Oslo, tjenestegjorde som dommerfullmektig ved Fosen sorenskriverembete 1975–77 og var så ansatt i Arbeidstilsynet. Fra 1985 drev han egen advokatpraksis. Han ble fast forsvarer i lagmannsretten fra 1990 og i Oslo byrett fra 1996. Han hadde møterett for Høyesterett siden 1994. Blant hans klienter var Arne Treholt, Per Orderud og Stein Lillevolden.
På 1970-tallet var han politisk aktiv i AKP(m-l) og stilte senere blant annet opp på opprop for Rød Valgallianse. Han var en lengre periode leder av Advokatforeningens strafferettsutvalg.
I 2009 stod Stabell på 22.-plass på Rødts stortingsvalgliste i Oslo.
Stabell døde 15. desember 2018 etter kort tids sykeleie.
Adaloald
Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Adaloalds tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakuum som hadde oppstått etter Vest-Romerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550.
Adaloalds mor, dronning Theodelinda – og etter hvert også kong Agilulf, var katolikker og Adaloald ble også døpt kort tid etter sin fødsel i 602. Pave Gregor I den store var til stede ved dåpen, og han støttet Theodelindas arbeid for å få langobardene til å konvertere til den katolske troen. Tradisjonelt var imdlertid flertallet av langobardene arianske kristne. På tross av de religiøse motsetningene ble likevel Adaloald medkonge, og han ble hyllet på tradisjonelt vis med å bli løftet på skjold av krigerne på sin fars anmodning i 604 da han bare var to år gammel. Da han ble enekonge som tenåring regjerte han med sin mor som regent.
Adaloald ble sinnssyk og mistet støtten fra adelen. Han ble avsatt i 626 av Arioald, en annen langobardisk adelsmann fra Torino som var gift med kongens søster Gundeberga og som var fiendtlig innstilt til den katolske kirke. Adaloald døde på mystisk vis i Ravenna kort tid etter.
Köchel-Verzeichnis
Köchel – Verzeichnis også skrevet som Köchelverzeicnis (originalens tittel: Chronologisch-thematisches Verzeichnis sämtlicher Tonwerke Wolfgang Amade Mozarts. Nebst Angabe der verloren gegangenen, angefangenen, übertragenen, zweifelhaften und unterschobenen Compositionen desselben) er en komplett, kronologisk katalog over Wolfgang Amadeus Mozarts komposisjoner. Katalogen ble opprinnelig laget av Ludwig von Köchel og utgitt første gang i 1862 på Breitkopf & Härtel. Katalogen forkortes K eller KV. For eksempel var Mozarts Requiem i d-moll i henhold til Köchels opptelling Mozarts 626. verk. Derfor har verket KV 626. Katalogen er ikke bare opprettet med tanke på å holde oversikt over kronologien, men også som kortnavn til Mozarts verker.
Half Dome
Half Dome er en granittkuppel i Yosemite Nasjonalpark i California, USA. Den ligger på øst-siden av Yosemite-dalen, og er antagelig Yosemites mest karakteristiske kjennemerke. Toppen rager mer enn 1444 m over dalbunnen.
Bestigning
Så sent som i 1870-årene ble Half Dome ansett å være ubestigelig, men den kan nå bestiges på flere forskjellige måter. Tusenvis av fjellvandrere når toppen hvert år ved å følge en sti fra dalbunnen. Starten på stien er bare 3,2 km fra Half Dome, men den snirklete ruten er totalt 13,7 km lang. Den endelige bestigningen skjer ved å følge et par metallwire festet til stolper på fjellets bratte men avrundede østside. Wireruten ble konstruert i 1919, men fulgte i stor grad ruten som George Anderson brukte da han i oktober 1875 besteg toppen for første gang ved å bore inn metallbolter i den glatte granitten.
Alternativt er det mer enn et dusin klatreruter som går fra dalen og opp Half Domes vertikale nordvestlige side. Andre ruter går i sørveggen og på den vestlige skulderen av fjellet.
Tsjad under Sommer-OL 2000
Tsjad under Sommer-OL 2000. To sportsutøvere, en mann og en kvinne fra Tsjad deltok i en sport, friidrett under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var åttende gangen som Tsjad deltok i et sommer-OL. De vant ikke noen medalje. Friidrettsutøveren Kaltouma Nadjina var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Haugsbygd ungdomsskole
Haugsbygd ungdomsskole er en ungdomsskole beliggende i Haugsbygd, i Ringerike kommune. Til skolen sokner avgangselever fra barneskolene Vang skole, Kirkeskolen og Steinsfjorden skole. Før kom det også elever fra Åsbygda skole, men den ble lagt ned etter skoleslutt 2007, og alle elevene ble overført til Vang skole. Skolekretsen sokner til Hønefoss for det videregående skoletrinnet.
Skolen stod ferdig i 1984, men ble utvidet med en ny fløy i 1993. Skolen innehar fasiliteter som kunstgressbane, håndballbane, basketballbane og volleyballbane.
Fra 2021 er Anniken Marijke Kok rektor ved skolen.
Forsterket skole
Haugsbygd ungdomsskole er en såkalt forsterket skole. Det vil si at den har en avdeling med elever med spesielle opplæringsbehov. Dette er elever fra hele kommunen som i større grad enn de fleste andre ungdommer har behov for ekstra tilrettelegging av opplæringen.
Qeqertarsuup Katersugaasivia
Qeqertarsuup Katersugaasivia er et museum i Qeqertarsuaq, som ligger på Diskoøya på vestkysten av Grønland.
I 1992 ble den gamle «Landfogdboligen» i byen gjort om til museum. Huset er bygd på 1840-tallet, men framstår den dag i dag slik det gjorde etter ombyggingen i 1855. Fra denne tiden og fram til Nordgrønlands Inspektorat ble avviklet i 1950 har huset vært brukt av både inspektører og landsfogder. Deretter ble bygningen brukt som legebolig fram til 1980-tallet, og etter noen år som privatbolig ble den omgjort til museum i 1992.
Polarsirkelen videregående skole
Polarsirkelen videregående skole er en videregående skole i Mo i Rana i Rana kommune på Helgeland i Nordland fylke. Skolen har sin adresse i Murbakken 1 på Mjølan.
Skolen ble opprettet den 1. august 2007 ved en sammenslåing av Moheia videregående skole, Kongsvegen videregående skole og Mjølan videregående skole. Skolen ble dermed en av de største videregående skoler i Nordland fylke. Den har også flest utdanningsprogram under samme skole.
Siv Lysvold, tidligere rektor ved Moheia videregående skole, ble da rektor for alle tre skolene. Skolen har ca. 1250 elever og ca. 300 ansatte, som er fordelt over 11 ulike studieprogram.
Studiested Moheia
Skolen ble opprettet i 1953 og ble på den tiden kalt Mo kommunale allmennskole, og senere kalt gymnaset. Navnet ble endret til Moheia videregående skole i 1975. Skolen tilbød studiespesialisering innenfor tre ulike retninger, samfunnsfag, språkfag, og realfag. Skolen tilbød også service og samferdsel som er et yrkesfaglig studieprogram. Siden høsten 2020 har Moheia blitt avdeling for niende og tiende trinn på nye rana ungdomsskole.
Studiested Kongsvegen
Ranas Yrkesskole ble opprettet i 1955 og tilbød undervisning i programfagene, elektrofag, restaurant - og matfag, teknikk og industriell. Senere ble navnet på skolen endret til Kongsvegen videregående skole, før det ble endret til det nåværende navnet, Polarsirkelen videregående skole avdeling Kongsvegen
Samlokalisering av Polarsirkelen videregående skole på Mjølan
Fylkesrådet i Nordland foreslo 27. januar 2012 å samlokalisere de tre studiestedene til et sted. Rana kommune og Nordland fylkeskommune vedtok 24. oktober at samlokalisering blir på Mjølan. Det ble besluttet at skolen der skulle utvides. Det skal bygges byggfaghall, TIP-hall, bygg for alternativ opplæring, idrettshall og ny fellesbygning. Den totale kostnadsrammen på hele oppgraderingen og utbyggingen var på 605,5 millioner.
16. mai 2014 startet utvidelsen av Polarsirkelen VGS avd. Mjølan. Først ut var ny byggfaghall også kalt KEM-Hall (Klima, energi og miljø). Det ble inngått kontrakt med Momek Civil AS. Bygget ble overlevert fra entreprenøren 16. mai 2015. KEM-hallen har et bruttoareal på 650 m2. Bygg for alternativ opplæring ble startet på i desember 2014 og sto ferdig 1. juli 2015. Det var MBA som hadde kontrakt på byggingen. Bruttoarealet på STO-Basen (bygg for alternativ opplæring) er på 750 m². Arbeidet med å bygge TIP-Hall startet 2014. Hallen som har et bruttoareal på 2580 m2 ble åpnet 23. september 2016. Kontrakten ble inngått med Bolt AS, verdien av bygget er på 80 millioner og 10 millioner i topp moderne utstyr. Byggingen av ny fellesbygning på 9000 m2 BRA. inkludert parkeringsarealer og tannklinikk ble startet høsten 2016. Planlagt ferdigstilt januar 2019. Det er under planlegging en idrettshall på 1350 m2 BRA. Hele samlokaliseringen var ferdig 28. august 2019
Utdanningstilbud
Studieforberedende utdanningsprogram:
Yrkesfaglige utdanningsprogram:
Tremex columba
Tremex columba er en av bartrevepsene (Siricidae) og finnes i skog med lønn og eik. Bartrevepser er store vepser med et kraftig eggleggningsrør (brodd). Men de er helt ufarlige og stikker ikke og har heller ikke gift. Den lever i symbiose med en tredrepende sopp, som hjelper til å bryte ned treet, slik at larven lettere kan gnage.
Fylkesvei 853 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 853 i de følgende fylkene:
Tremex columba
Utseende
Vingene er rødbrune. Beina er lyst gul-oransje. Lårene er mørke. Hodet er gul-brunt og bredest bak øynene. Antennene er trådformet, gul-oransjeav farge og noe mørkere på midten.
Hunner har en beholdere (mycetangier) med et «slim», i eggleggningsrøret. Dette slimet har soppsporer, av barksopp, i form av gjærceller. Litt av dette kommer på eggene når de legges.
Telefonkatalog
Telefonkatalog er en samling av telefonnummer sortert etter abonnentnavn innen et område.
Tremex columba
Levevis
Tremex columba finnes i åpen løvskog. Hanner begynner ofte å fly noen dager tidligere enn hunnene.
Telefonkatalog
I Norge
Allerede i 1880, et halvt år etter at telefonanlegget ble opprettet, ble den første fortegnelse over abonnenter i Christiania utgitt som en side i Morgenbladet. Den inneholdt 169 oppføringer. To år etter kom den første katalogen i bokform, utgitt av International Bell Telephone Co. som drev telefonnettet i Christiania. Den første rikstelefonkatalogen for Norge ble utgitt i 1896. Allerede i 1912 var den på over tusen sider og måtte deles i flere deler.
Tremex columba
Levevis
Hver hunn legger eggene rett på næringsplanten, litt inn i treet. Dersom hun legger ubefruktede egg vil de klekke som hanner. Hunnene legger egg helst på eike- eller lønnetrær. Larven er funnet på trær fra disse artene eller slektene: Fagus grandifolia, Quercus, Acer, Betula, Ulmus, Platanus, Negundo og Celtis.
Telefonkatalog
I Norge
I 2012 var det slutt på telefonkatalogen i papirform. I 2017 kom den siste papirutgaven av Ditt Distrikt, en mer lokal versjon av den tidligere utgitte telefonkatalogen.
Tremex columba
Levevis
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Sammen med egget fulgte det med noen soppceller av den tredrepende barksoppen Cerrena unicolor. Disse begynner å spire til sopphyfer som produserer enzymer og treverket blir brutt ned. Den nyklekte larven får lett tilgang på mat, nedbrutt treverk, på grunn av soppen. De gnager i treet og soppen følger etter. Etterhvert som larven gnager utvider gangen seg i bredde. Bak larven ligger det igjen trespon og avføring. Like før puppestadiet lager larven et lite puppekammer omtrent 2 cm inn i treet.
Tremex columba tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) barvepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen. Hele utviklingen fra egg til voksen tar 2-3 år.
Telefonkatalog
Bedriftskatalogen
Telenor utga i 1988 en separat landsdekkende telefonkatalog. Den het Bedriftskatalogen frem til 2000 da den skiftet navn til Bizkit. Utstrakt bruk av telefaks i næringslivet og separat oppføring av telefaksnummer i egen kolonne var spesielt for denne katalogen som også var delt i et alfabetisk register med foretaksnavn og et bransjeregister. I 2006 skiftet den navn til Proff og er i dag Norges fremste portal for informasjon om næringslivet. Siste papirutgave kom i 2008, og er i dag på kun på nett. www.proff.no
Dataregistre
Utviklingen innen data- og teleteknikk har muliggjort effektiv bruk av dataregistre. Internetteknologien gjør effektiv bruk av dataregistre mulig, og oppkobling til foretaksregistre og telefonregistre skjer i dag ved bruk av datamaskin. Bransjeoppføringene i slike registre er generelle og gir lite presis informasjon ved søk etter bestemte bedriftstyper og produkter.
Tremex columba
Utbredelse
Tremex columba finnes i vest og øst i Nord-Amerika.
Systematisk inndeling
Tremex columba er en av plantevepsene. I nyere systematikk regnes gruppen plantevepser som en parafyletisk gruppe. Det vil si at gruppen Pamphilioidea er av søstergruppene til stilkvepsene, slik at stilkveps stammer fra treveps.
? Tremex columbia (? skrivefeil)
Tjeldbergodden industrianlegg
Tjeldbergodden industrianlegg er et industrianlegg på Tjeldbergodden i Aure kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal. Anlegget som ligger ved Trondheimsleia ble offisielt åpnet 5. juni 1997.
Gassterminal
Statoil har bygd ut mottaksanlegg for naturgass fra Heidrunfeltet. Naturgassen føres i land gjennom transportrøret Haltenpipe. Naturgassen blir blant annet benyttet som råstoff i en metanolfabrikk, en luftgassfabrikk og en LNG-fabrikk. LNG-fabrikken ble nedlagt oktober 2012 og produserte cirka 12 000 tonn LNG i året.
Petrokjemisk industri
Metanolfabrikken på Tjeldbergodden er den største i Europa. Equinor eier 81,5 % av fabrikken mens ConocoPhillips eier det resterende. Metanol blir fremstilt petrokjemisk ved hydrering (tilsetting av vann) til metan fra tørrgass ved damp-metan reforming (SMR):
Reinertsen tester et anlegg som renser ut hydrogengass fra syntesegass.
Gasskraftverk
NVE gav i 2006 konsesjon for bygging av et gasskraftverk på 860 MW på Tjeldbergodden, men Shell og Statoil bestemte seg for ikke å benytte seg av konsesjonen.
Statnett fikk i 2006 konsesjon for bygging av to mobile gasskraftverk for å avhjelpe kraftkrisen i Midt-Norge, ett på Nyhamna og ett på Tjeldbergodden. Det mobile gasskraftverket på Tjeldbergodden sto ferdig i 2008 og er på 150 MW. Det skal bare brukes ved akutt kraftmangel, og kostet 1 047 millioner kroner i 2008. Statnett søkte NVE om å legge ned kraftverket i desember 2016, og tenker at det kan selges for 500 millioner kroner.
Brannen i 2020
I desember 2020 brøt det ut en brann i et større kompressorbygg, og det var en stund fare for eksplosjon før anlegget ble kjørt ned. Brannen ble meldt kl. 14.40 og var slukket en time senere ved hjelp av industrivernet og kommunalt brannvesen. Anlegget ble evakuert og ingen personer ble skadet. Anlegget på Tjeldbergodden var stengt i over 11 uker etter brannen, før produksjonen startet opp igjen 20. februar 2021.
Årsak
Equinors interne rapport konkluderte med mye av det samme som Petroleumstilsynets rapport.
Reaksjoner
Bellona uttalte at de så likheter med brannen på Hammerfest LNG i setember 2020, og antydet at manglende vedlikehold og kostnadsbesparelser kan ha hatt medvirkende årsaker.
Fagforbundet SAFE sa at mye av det Bellona kommenterte, er ting forbundet har pekt på over lengre tid.
Vestengveien (Oslo)
Vestengveien (1–17B, 2A–6) er en vei på Brattlikollen i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Brannfjellveien til Vestengsvingen.
Veien fikk navn i 1914 etter plassen Vestengen.
I nr. 17 er den tidligere husmannsplassen Ryenenga (gnr./bnr. 149/154), under Ryen).
Ingun Grimstad Klepp
Ingun Grimstad Klepp (født 1. februar 1962) er en norsk etnolog som er ansatt som professor i klær og bærekraft ved Forbruksforskningsinstituttet SIFO. Hun har særlig forsket på forbruk av klær og tekstiler, husarbeid og fritid; nå er klær og bærekraft blitt et stort og viktig tema. Moteindustrien hører til klimaverstingene ifølge Grimstad Klepp.
Utdanning og arbeid
Klepp er utdannet etnolog ved Universitetet i Oslo. Hun ble magister i 1990 med en avhandling om hytteliv, og tok doktorgrad i 1996 med en avhandling innen temaet kulturminnevern og friluftsliv.
I 1999 ble hun ansatt som forsker ved Statens institutt for forbruksforskning (SIFO), som i 2016 ble en del av Høgskolen i Oslo og Akershus (fra 2018 Oslomet – storbyuniversitetet). På universitetet innehar hun i dag stillingen som forsker I, en stilling likeverdig professorstilling med identiske kompetansekrav.
Klepp har i en årrekke vært en aktiv formidler i ulike medier, og i 2016 ble hun tildelt Norges forskningsråds formidlingspris.
Forskning
På Oslomets hjemmesider står det at Klepp for tiden arbeider med verdikjeden for ull i Norge, og med mulighetene for miljøforbedringer gjennom fokus på langsomme og lokale klær.
I 2006 utga Klepp boken Skittentøyets kulturhistorie: Hvorfor kvinner vasker klær. Ved bokens utgivelse beskrev Bergens Tidende den slik: «Skitne tekstiler har lenge vært et stumt område innen forskning. Med mikroskopblikk på måten skittentøy behandles på, vil forskeren beskrive større samfunnsmekanismer, arbeidsfordeling og kjønnsroller. For skittentøy er mer enn haugen av truser og sokker som hoper seg opp. Og mer enn et statistisk minefelt for samlivsbrudd».
I 2021 var hun en av forfatterne av en kronikk der det ble hevdet at bruk av munnbind som smittevern mot Covid-19 "kan føre til at farlige kjemikalier og mikroplast trekkes ned i lungene". Kronikken henviser til "forskningsresultater", men uten at det vises til fagfellevurdert forskning som kan si om dette er farlig. Kronikken førte til kritikk fra fagmiljøer, og er senere blitt endret.
Liste over byer i Spania
Dette er en liste over de største byene i Spania.
To provinshovedsteder har færre enn 50 000 innbyggere:
Statsminister (Tyskland)
Statsminister (tysk Staatsminister, forkortet StMin) er i Tyskland tittelen til en representant for regjeringen på høyt nivå. På forbundsplan blir betegnelsen gitt til enkelte parlamentariske statssekretærer når deres posisjon skal gis en særlig vekt. Det er på forbundsplan bare ved Kanzleramt og Utenriksdepartementet at denne tittelen brukes. I Bayern, Hessen, Sachsen og Rheinland-Pfalz blir medlemmene av delstatsregjeringen kalt statsministre.
Forbundskanslerens kontor
Ved Forbundskanslerens kontor får enkelte embetsmenn tittelen statsminister og ligger dermed i rang nær opptil en minister. Ett eksempel er kulturområdet. Tyskland har ingen kulturminister på føderalt nivå (kulturpolitikken er i prinsippet delstatenes domene). I stedet har forbundsregjeringen en representant for kultur og medier (Beauftragter der Bundesregierung für Kultur und Medien), med tittelen statsminister hos forbundskansleren. I praksis fungerer denne stillingen som en kulturminister og statsministeren leder et eget embetsverk. Tilsvarende områder er avdelingen for reduksjon av byråkrati og forholdet til delstatene og området for immigrasjon og flyktninger.
Det tyske utenriksdepartementet
I Utenriksdepartementet er det også tradisjon for å utnevne statsministre. Disse er underordnet utenriksministeren som har rang som forbundsminister.
Sammenlikning med Storbritannia
Bruken av tittelen statsminister på føderalt nivå i Tyskland tilsvarer omtrent forholdene i Storbritannia, der Minister of State er tittelen på et medlem av regjeringen på nivået mellom Secretary of State (det øverste nivået, tilsvarende forbundsminister i Tyskland) og Parliamentary Under-Secretary of State (tilsvarende statssekretær). Stillingen som Minister of State for Europe i Storbritannia, som er en ministerpost i Utenriksdepartementet, men på nivået under utenriksministeren, tilsvarer den tyske statsminister i Auswärtiges Amt.
Nasjonalmuseet for historien om Ukraina i andre verdenskrig
Nasjonalmuseet for historien om Ukraina i andre verdenskrig (ukrainsk: ) er et museum og et minnesmerke i bydelen Petsjersk i Ukrainas hovedstad Kiev. Inntil 2015 het museet Nasjonalmuseet for historien om den store fedrelandskrigen i 1941-1945 (ukrainsk:, russisk: ).
Museet minnes kampene under andre verdenskrig i Sovjetunionen, da Ukraina ble besatt av tyske styrker. Museumskomplekset domineres av den 62 meter høye Rodina-mat, som er et av Kievs mest kjente landemerker. Museet har omtrent 300 000 gjenstander på utstilling, noe som gjør det til et av de største i Ukraina. Museet har hatt et samlet besøkstall på over 21 millioner siden åpningen.
Innbyggernavn
Innbyggernavn, inkolentnavn eller demonym er betegnelser som brukes på personer fra et bestemt geografisk område.
Demonymer er ikke faste. I flere områder kan det være to eller flere demonymer som benyttes for samme sted. Det finnes også områder som ikke har demonymer, og hvor man i stedet bruker sammenstilling med for eksempel -mann, -kvinne, -bu eller -folk. Betegnelsen Risør-folk eller Åkrabu er eksempler på dette.
Det er ikke alltid samsvar mellom demonym og kommunenavn. For eksempel blir systrendinger brukt som betegnelse på personer fra Leikanger i Sogn og Fjordane. Betegnelsen stammer fra bygdenavnet Systrond.
Ortografi
Demonymer skal ha liten forbokstav. Dersom demonymet er avledet av et stedsnavn med bindestrek eller mellomrom, så faller dette bort. For eksempel brukes betegnelsen newyorker om personer fra New York.
Eksempler
Noen kjente demonymer:
Eksterne lenker
Antroponimie
SLR
SLR har flere betydninger:
Javid Afsari Rad
Javid Afsari Rad (født 1965 i Esfehan i Iran) er en iransk musiker som spiller klassisk persisk musikk. Han ble utnevnt til statsstipendiat i statsbudsjettet for 2017.
Afsari Rad spiller en rekke instrumenter, men har det gamle strengeinstrumentet santur som hovedinstrument. Han har vært elev av Faramarz Payvar og Parviz Meshkatian. Han er nå bosatt i Oslo.
Kringkastingsorkestret hadde høsten 2006 en konsert hvor Javid Afsari Rad hadde komponert flere av verkene, og også medvirket som solist. Utover dette har han også fremført sin musikk i en rekke land, og deltatt på både nasjonale og internasjonale festivaler.
Planet
En planet (,, som betyr «vandrende stjerne») er et himmellegeme som går i bane rundt en stjerne eller en stjernerest. Den har stor nok masse til at dens egen gravitasjon har gjort den tilnærmet rund, men ikke så mye masse at det forårsaker kjernefysisk fusjon. Den har også ryddet «nabolaget» for planetesimaler. Begrepet planet er gammelt, med bånd til historie, vitenskap, mytologi og religion. Planetene ble sett på som guddommelige eller utsendte av guddommer i mange tidlige kulturer. Den empiriske naturvitenskapen endret denne oppfatningen.
Javid Afsari Rad
Musikken Afsari Rad spiller er nært knyttet til persisk poesi. Melodiene han skriver eller improviserer har ofte utgangspunkt i dikt. Dikteren Jalal ad-Din Muhammad Rumi, som levde på 1200-tallet, har gitt navn til Afsari Rads ensemble Rumi.
I løpet av sin karriere har Javid Afsari Rad opptrådt på festivaler i Europa, Asia, Afrika og Sør-Amerika. Han har spilt med en lang rekke sentrale musikere i Norge og i utlandet, blant andre den indiske fløytisten Hariprasad Chaurasia, Knut Reiersrud og KORK.
Planet
I det andre århundre e.Kr. trodde den gresk-romerske astronomen Ptolemaios at planetene gikk i bane rundt jorden i episykluser. Tanken om at planetene gikk i bane rundt solen hadde blitt foreslått en rekke ganger; på 1600-tallet beviste Galileo Galilei dette for første gang gjennom observasjoner ved hjelp av teleskop. I 1605 påviste Johannes Kepler, gjennom lovene for planetenes bevegelser, at banene ikke var sirkulære, men elliptiske. Bedre hjelpemidler til observasjoner avslørte at planeter roterte rundt skråstilte akser, liksom jorden, og at noen hadde iskapper og årstider. I romalderen har nære observasjoner med sonder avdekket at jorden og de andre planetene deler egenskaper som vulkanisme, stormer, tektonikk og hydrologi.
I 2006 vedtok Den internasjonale astronomiske union (IAU) en definisjon av planeter innenfor solsystemet. Den er omstridt fordi den ekskluderer mange objekter med planetmasser – nemlig de største av gasskjempenes måner og objekter som tilhører en populasjon. Ceres og 4 Vesta tilhører asteroidebeltet, Pluto mistet planetstatusen etter at den ble kjent som tilhørende Kuiperbeltet utenfor Neptun, Eris tilhører den spredte skiven, og det kan være så mange som 100 transneptunske objekter med planetmasser. De tilhører en populasjon, klassifiseres som dvergplaneter, og hittil har fem fått denne statusen. Solsystemet inneholder også hundretusenvis av smålegemer.
Planeter er av to hovedtyper: store gasskjemper med lav tetthet, og mindre, steinete terrestriske planeter. I solsystemet er det åtte planeter. I økende avstand fra solen er det de fire terrestriske planetene Merkur, Venus, jorden og Mars, etterfulgt av de fire gasskjempene Jupiter, Saturn, Uranus og Neptun. Seks av planetene har én eller flere naturlige satellitter i bane rundt seg.
Siden 1992 har det blitt oppdaget planeter rundt andre stjerner («eksoplaneter») i vår galakse Melkeveien. 20. desember 2011 rapporterte laget bak Keplerteleskopet om oppdagelsen av de første eksoplanetene på størrelse med jorden, Kepler-20e og Kepler-20f i bane rundt den sollignende stjernen Kepler-20. Den 17. april 2014 ble det rapportert om den første kjente jordlignende planeten innenfor den beboelige sonen: Kepler-186f som går i bane rundt den røde dvergen Kepler-186. Den 7. oktober 2015 var det kjent 12 slike planeter.
Per er  kjente eksoplaneter innenfor  planetsystemer (hvorav  har mer enn én planet) oppført i Extrasolar Planets Encyclopaedia ved Parisobservatoriet. Størrelsene varierer fra terrestriske planeter som jorden til planeter med 25 jupitermasser. Nettstedet Exoplanet Data Explorer ved University of California, Berkeley inkluderer objekter på opp til 24 jupitermasser. Per opererer det med  bekreftede planeter og  ubekreftede kandidater, eller totalt  planeter. Keplerteleskopets database omfatter per totalt  bekreftede planeter og  ubekreftede kandidater. En studie fra 2012 som analyserte data fra gravitasjonell mikrolinsing anslo et gjennomsnitt på minst 1,6 bundne planeter for hver stjerne i Melkeveien. Astronomer ved Harvard–Smithsonian Center for Astrophysics anslo i januar 2013 at det i melkeveien finnes «minst 17 milliarder» eksoplaneter på størrelse med jorden (0,8–1,25 jordmasser), med omløpsperioder på 85 dager eller mindre.
Historie
De fem klassiske planetene som er synlige for det blotte øyet, har vært kjent siden antikken, og spilte en betydelig rolle for mytologien, religiøs kosmologi og antikkens astronomi. I antikken merket astronomene seg hvordan enkelte lys beveget seg over himmelen i forhold til andre stjerner. Antikkens grekere kalte dem for (, vandrende stjerner) eller «» (, vandrere), og ordet «planet» er avledet fra disse. I antikkens Hellas, Kina, Babylon, og alle før-moderne sivilisasjoner, var det nesten allment akseptert at jorden var i sentrum av universet og at alle «planetene» sirklet rundt jorden. Stjernene og planetene syntes å gå rundt jorden hver dag, og den alminnelige oppfatningen var at jorden var fast og stabil og at den forholdt seg i ro.
Gresk-romersk astronomi
De gamle grekerne koblet i utgangspunktet mindre betydning til planetene enn babylonerne. Pytagoreerne ser ut til å ha utviklet sin egen planetteori i det 6. og 5. århundre f.Kr., hvor jorden, solen, månen og planeter roterte rundt en «sentral flamme» i sentrum av universet. Pythagoras eller Parmenides sies å ha vært den første til å identifisere «aftenstjernen» og «morgenstjernen» (Venus) som ett og samme objekt. I det 3. århundre f.Kr. foreslo Aristarkhos av Samos et heliosentrisk system hvor jorden og planetene kretset rundt solen. Det geosentriske systemet forble imidlertid dominerende frem til den vitenskapelige revolusjonen.
Idrosjøen
Idrosjøen (italiensk Lago d'Idro, og Eridio fra latin Eridius lacus) er en innsjø i provinsen Brescia (Lombardi) og i provinsen Trento (Trentino-Syd-Tirol).
Regjeringen de Maizière
Regjeringen de Maizière var den første og siste demokratisk utpekte regjeringen i DDR. Den ble ledet av den kristeligdemokratiske toppkandidaten Lothar de Maizière, og var en ren overgangsregjering. Det skyldtes at regjeringspartienes fremste politiske mål var den tyske gjenforeningen.
Idrosjøen
Med en høyde på 368 meter over havet er innsjøen den høyestliggende innsjøen i Lombardia før Alpene. Innsjøen får hovedsakelig vann fra elven Chiese, som også er det eneste utløpet. Idrosjøen dekker et areal på 11,4 km² og er 122 meter på det dypeste.
Regjeringen de Maizière
Regjeringen ble dannet etter det frie valget til Folkekammeret den 18. mars 1990, som en koalisjonsregjering bestående av den tidligere demokratiske opposisjonen i DDR. Med den tyske gjenforeningen den 3. oktober samme år opphørte DDR å eksistere.
Regjeringsdannelse
CDUs toppkandidat Lothar de Maizière dannet en regjering bestående av:
Den 12. april 1990 ble Lothar de Maizière valgt til ministerpresident av Folkekammeret, med 265 stemmer for, 108 stemmer mot og 9 avholdende stemmer. Hans kabinett ble deretter bekreftet en bloc.
Endringer i regjeringen
Den 24. juli 1990 trådte Bund Freier Demokraten (Die Liberalen) ut av koalisjonsregjeringen. Årsaken var uenighet om detaljene ved det forestående fellestyske Forbundsdagsvalget 2. desember 1990.
Lothar de Maizière avskjediget den 15. august avskjediget noen ministre, som han gav ansvaret for den økonomiske misèren i DDR. Dette var finansminister Walter Romberg (SPD), ernærings-, landbruks- og skogsminister Peter Pollack (partiløs) og næringsminister Gerhard Pohl (CDU). 20. august trakk SPD seg fra koalisjonsregjeringen.
Idrosjøen
Rundt innsjøen ligger det skogkledde fjell. Den har en kystlinje på 24 km, som deles mellom fire kommuner: Idro, som har gitt navn til innsjøen, Anfo, Bagolino og Bondone.
Planet
India
I 499 e.Kr. la den indiske astronomen Aryabhata frem en planetmodell som eksplisitt innarbeidet jordrotasjonen rundt dens akse. Han forklarte den som en årsak til en tilsynelatende bevegelse av stjernene vestover. Han mente også at planetenes bane var elliptiske. Aryabhatas tilhengere var spesielt sterke i Sør-India, hvor hans prinsipper for daglig jordrotasjon, blant andre, ble fulgt og en rekke sekundære verk var basert på dem.
Idrosjøen
Idrosjøen har alvorlige problemer med eutrofiering som følge av dårlige kloakksystemer rundt innsjøen og bruken av elvene inn i innsjøen for kunstig vanning. I tillegg blir elvene benyttet til produksjon av vannkraft. Innsjøen har derfor blitt en konflikt mellom miljømessige, jordbruks- og strømindustrienhensyn.
Planet
India
I 1500 reviderte Nilakantha Somayaji ved Kerala-skolen for astronomi og matematikk Aryabhatas modell i sitt verk Tantrasamgraha. I verket Aryabhatiyabhasya, en kommentar til Aryabhatas Aryabhatiya, utviklet han en planetmodell hvor Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn gikk i bane rundt solen, som i sin tur gikk i bane rundt jorden. Dette tilsvarte det tychoniske systemet som senere ble foreslått av Tycho Brahe mot slutten av det 16. århundre. De fleste astronomene ved Kreala-skolen aksepterte hans planetmodell.
Middelalderens islamske astronomi
I det 11. århundre ble venuspassasjen observert av Avicenna som fastslo at Venus var, i det minste noen ganger, under solen. I det 12. århundre observerte Ibn Bajjah «to planeter som sorte flekker foran solen». Maragha-astronomen Qotb al-Din Shirazi identifiserte dem i det 13. århundre som en passasje av Merkur og Venus. Ibn Bajja kunne likevel ikke ha observert noen venuspassasje siden ingen oppstod i løpet av hans levetid.
Europeisk renessanse
Dermed ble jorden en av planetene, mens solen og månen ble ekskludert. Da de første satellittene til Jupiter og Saturn ble oppdaget i det 17. århundre, ble begrepene «planet» og «satellitt» brukt om hverandre – selv om sistnevnte gradvis skulle bli mer utbredt i det etterfølgende århundret. Frem til midten av det 19. århundre økte antall «planeter» raskt siden ethvert objekt oppdaget å gå direkte i bane rundt solen ble listet som en planet av det vitenskapelige samfunn.
19. århundre
På 1800-tallet innså astronomer at nylige oppdagete legemer som hadde blitt klassifisert som planeter det siste halve århundret (slik som Ceres, Pallas og Vesta), var svært ulike tradisjonelle planeter. De delte det samme området mellom Mars og Jupiter (asteroidebeltet) og hadde mye mindre masse. Derfor ble de nedklassifisert til «asteroider». I fraværet av en formell definisjon ble en «planet» forstått som ethvert «stort» legeme som gikk i bane rundt solen, og i størrelse fantes det et enormt gap mellom asteroidene og planetene. Siden nye funn syntes å ta slutt etter oppdagelsen av Neptun i 1846, var det intet åpenbart behov for en formell definisjon.