cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paulen naturreservat
Paulen naturreservat er et skogreservat i Vennesla kommune i Vest-Agder. Området ble vernet i 1993 for å ta vare på et variert og forholdsvis urørt barskogsområder med stor variasjon av naturtyper, økosystemer og arter. Etter en skogbrann i 2007 ble området utvidet med 859 daa. Deler av naturreservatet er tydelig preget av brannen.
Magne Kortner
Han mottok i 1998 Kongens fortjenstmedalje i sølv.
Negentropi
Negentropi er en forkortelse for negativ entropi og er dermed entropi med negativt fortegn. Den kan betraktes som et mål for hvor sterkt en stokastisk variabel avviker fra en uniform fordeling. Fordi entropien (uorden eller tilfeldighet) i en uniform fordeling er maksimal er fordelingens negentropi samtidig minimal. Negentropi kan dermed også betraktes som et mål for orden.
Etter Shannon var informasjon blitt definert som negativ entropi. I informasjonsteorien interpreteres negentropien som stor når en tegnfølge inneholder mye informasjon (lite uorden), og som liten i en tilfeldig tegnfølge (mye uorden). Dermed er negentropi å betrakte som en alternativ betegnelse på informasjonsbegrepet.
Valerius Valens
Aurelius Valerius Valens (død 317) var romersk keiser fra slutten av 316 til 1. mars 317, knappe tre måneder. Han er en av de minst betydningsfull av alle romerske keisere. Keiser Licinius trengte en medkeiser i kampen mot keiser Konstantin den store. Da Licinius ikke lenger hadde behov for Valerius Valens ble han henrettet.
Liv og virke
Det er få detaljer om Aurelius Valerius Valens' liv. Han hadde tidligere vært dux limitis i Dacia, det vil si hærfører ved grensen og ansvar for en særskilt region. Han tjenestegjorde som en av Licinius' generaler. I innbyrdeskrigen mellom Licinius og Konstantin (som var Licinius' svoger) vant sistnevnte en overveldende seier i slaget ved Cibalae den 8. oktober 316. Licinius flyktet til Adrianople hvor han med hjelp av Valens fikk samlet en ny hær. Da Licinius innså at våpenhvile fra 314 mellom ham og Konstantin snart ville bli brutt, forfremmet han tidlig i desember 316 Valens til rangen av augustus (keiser), antagelig for å sikre hans lojalitet. Senere kom Licinius til å forsøke dette på nytt i den andre krigen mot Konstantin da han forfremmet Martinianus som med-keiser (og tilsvarende mangel på suksess). Til tross for at de skriftlige kildene refererte til Valens som juniorkeiser (Caesar (tittel)cæsar), ble det preget mynter i hans navn og hvor han refereres til som augustus.
Licinius møtte Konstantin i slag på sletten av Mardia (også kjent som Campus Ardiensis) i Trakia i slutten av 316 eller begynnelsen av 317. Igjen ble keiserne tilsynelatende forsonte ved at Konstantin i sin overlegne posisjon tvang Licinius til å anerkjenne ham som seniorkeiser, avsette Valens og utnevne deres sønner som cæsar (arvinger). I henhold til Petrus Patricius (Petros Patrikios) uttrykte han merkbart sitt sinne over at Valens var blitt gjort til augustus:
Den nye fredsavtalen mellom Licinius og Konstantin ble ferdigstilt i Serdica (dagens bulgarske by Sofia) den 1. mars 317. Om det var en betingelse i avtalen eller om Licinius var nødtvungen til å vise sin gode vilje, så var uansett resultatet at Valerius Valens ble ofret og henrettet.
Honda NSX
Honda NSX (Acura NSX i Nord-Amerika og Hongkong) var en japansk sportsbil, som ble produsert i 1990–2005 av Honda.
En gang ble nesten alle hurtige biler fremstilt i Europa, men i 1990 produserte Honda sin NSX. Med den stilfulle formen og en toppfart på over 260 km/t kan den fint konkurrere med rivalene. NSX gikk ut av produksjon i 2005.
NSX var verdens første selvbærende aluminiumsbil. Samtidig har den fått æren for at spesielt Ferrari, og til en viss grad Porsche, ble tvunget til å fremstille mer lettkjørte og pålitelige modeller.
Kharon
Kharon er i mytologien oppfattet som en sønn av Nyx (nattens gudinne) og Erebos (mørkets gud).
Etymologi
Navnet Kharon er oftest forklart som egennavn fra χάρων (charon), en poetisk form av χαρωπός (charopós), «klagende stirring», referering til enten rasende, lynende, eller feberaktige øyne, eller av øyne med en blågrå farge. Ordet kan være en eufemisme for død. Lynende øyne kan indikere raseri eller bråsinne da han er ofte karakterisert slik i litteraturen, men nevnte etymologi er ikke sikker. Oldtidens historiker Diodorus Siculus mente at fergemannen og hans navn hadde blitt importert fra Egypt.
Framtoning og adferd
Kharon er avbildet ofte i kunsten i antikkens Hellas. Attiske gravvaser fra 400- og 300-tallet f.Kr. er ofte dekorert med scener av de døde som går ombord i Kharons båt. På tidligere slike vaser synes som en grov, lurvete athensk sjømann kledd i rødbrune klær, holder fergemannens stake i sin høyre hånd og benyttet sin venstre for å ta imot den nylig avdøde. Guden Hermes står tidvis ved siden av i sin rolle som psykopomp. På andre vaser er Kharon gitt en mer «vennlig og forfinet» adferd.
På 100-tallet f.Kr. beskrev den romerske poeten Vergil fergemannen Kharon i løpet av Aineias' nedstigning til underverden, etter at sibyllen i Kumae hadde rettledet helten til den gylne greinen som ville gjøre det mulig for ham å vende tilbake til de levendes verden.
Andre latinske forfattere har også beskrevet Kharon, blant dem Seneca den yngre i hans tragedie Hercules Furens, hvor Kharon er beskrevet i tekstlinjene 762-777 som en gammel mann kledd i skitne klær, med hule kinn og et ukjemmet skjegg, en bister fergemann som staker sin båt med en lang påle. Da båtmannen ba Herakles til å stoppe benyttet den greske helten sin mektige krefter til å skaffe seg adgang, overmannet Kharon med hans egen styrepåle.
På 200-tallet e.Kr. benyttet Lukian som en figur i hans Dialoger med de døde, hovedsakelig i delene 4 og 10 («Hermes og Kharon» og «Kharon og Hermes»).
På 1300-tallet beskrev den italienske forfatteren Dante Alighieri fergemannen Kharon i sitt diktverk Den guddommelige komedie, lånt fra Vergils beskrivelse i Æneiden 6. Kharon er den første navngitte figuren som Dante møter i underverden, i tredje canto av Inferno. Andre steder opptrer Kharon som en merkelig, skrinn og tynn gammel mann, eller som bevinget demon som håndterer en dobbelthammer, skjønt i Michelangelos tolkning, påvirket av Dantes beskrivelse i Inferno, canto 3, viser ham med åre over skulderen, klart til slå til de som er forsinket («batte col remo qualunque s'adagia», Inferno 3, vers 111). I moderne tid er han vanligvis avbildet som et levende skjellett med hette, stort som en sammenblanding med mannen med ljåen.
Underverdens geografi
De fleste redegjørelser, inkludert Pausanias (10.28) og senere Dantes Inferno (3.78), har assosiert Kharon med sumpene ved elven Acheron. Antikkens greske litterære kilder, slike som Pindaros, Aiskhylos, Evripides, Platon, og Kallimakhos, har også plassert Kharon ved Acheron. Romerske poeter, inkludert Propertius, Ovid, og Statius, har kalt elven for Styx, kanskje som følge av geografien i Vergils underverden i Æneiden hvor Kharon er assosiert med begge elver.
Uggdal kirke
Uggdal kirke er en langkirke fra 1876 i Tysnes kommune i Vestland fylke. Det gamle navnet var Op(p)dals kirke.
Byggverket er i tre og har 450 plasser.
Det er kirkegård ved kirken.
De britiske Jomfruøyer under Vinter-OL 1984
30px|Skøyter hurtigløp Hurtigløp på skøyter
De britiske Jomfruøyer kvalifiserte en herre i hurtigløp på skøyter.
Venture Cup
Venture Cup er verdens største forretningsidékonkurranse, og arrangeres nå i Norge, Sverige, Danmark og Finland. Konkurransen har vært arrangert i Norge hvert år siden 1999. Hvert år deltar mange hundre team i konkurransen om å lage den beste forretningsplanen for en virksomhet.
I Norge har Venture Cup blitt arrangert av Start Norge i samarbeid med norske universiteter, høgskoler og McKinsey & Company, som eide konseptet siden 2004. Målsetningen for Venture Cup er å bidra til at nye virksomheter etableres i Norge. Venture Cup skal være den ledende, årlige forretningsidékonkurransen i Norge.
Opprinnelse
Venture Cup var opprinnelig en konkurranse for studenter i å lage den beste forretningsplanen. Konseptet ble først utarbeidet av McKinsey & Company, og en nasjonal finale ble første gang arrangert i Norge i 1999. Konkurransen var da allerede etablert i Danmark, Sverige og Finland. På det meste ble konkurransen arrangert i 30 land.
Venture Cup startet som et prosjekt i samarbeid med en rekke utdanningsinstitusjoner, men ble fra 2001 organisert som en stiftelse med fire sentralt ansatte. Den fikk etterhvert problemer med finansiering på grunn av kapitaltørke i det private markedet. Tross iherdige redningsforsøk ble Venture Cup nedlagt i august 2003. .
Både studentorganisasjonen Start Norge i samarbeid med Senter for entreprenørskap ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og Senter for entreprenørskap ved Universitetet i Oslo (UiO) ønsket å videreføre satsningen i egen regi. McKinsey satt imidlertid fortsatt på rettighetene til navnet Venture Cup, og stilte krav til at konkurransen skulle videreføres som et samarbeidsprosjekt mellom universitetene. .
Venture Cup gjenoppsto allerede i januar 2004, da Start Norge, NTNU Senter for entreprenørskap, UiO Senter for entreprenørskap og McKinsey & Company kom til en felles enighet om at lærestedene skulle ha ansvaret for regionale konkurranser, mens Start Norge skulle ha ansvaret for Venture Cup Nasjonal Finale.
Start Norge har hatt ansvaret for den nasjonale finalen siden 2004, og har etterhvert også tatt en større rolle lokalt. Venture Cup har utviklet seg til å bli Norges største forretningsplankonkurranse for studenter. Nordisk sett er det verdens største, og er nå et kompetansehevingsprogram som har som formål å motivere, stimulere og gi kompetanse i entreprenørskap og det å starte egen virksomhet.
Format
Konkurransen er bygd opp i to faser.
FASE 1 – Regional finale: De lokale vinnerne møtes for å konkurrere om de to plassene (fra hver region) til den nasjonale finalen, i tillegg til å konkurrere om et større pengebeløp.
Regionene
Det er lokallagene som har ansvar for å gjennomføre lokale og regionale finaler. Nasjonal Venture Cup koordinator i Start Norge har ansvar for at den nasjonale konkurransen blir gjennomført og skal sørge for å holde alle lokale og regionale koordinatorer oppdatert.
Venture Cup er delt opp i fire regioner: Nord, Midt, Sør-Vest og Øst.
Hver region må hvert år finne en regional koordinator i ett av lokallagene som er ansvarlig for å koordinere gjennomføringen av den regionale delen av Venture Cup.
Samarbeid med utdanningsinstitusjonene
Venture Cup arrangeres i samarbeid med læresteder for høgere utdanning. I 2013 deltok følgende læresteder i Venture Cup:
Region Nord
Region Midt
Region Sør-Vest
Region Øst
Region Innlandet
Venture Cup som studietilbud
Følgende læresteder tilbyr i 2013/14 Venture Cup som eget fagtilbud med undervisning:
Nosferatu – Nattens vampyr
Nosferatu – Nattens vampyr (originaltittel: Nosferatu: Phantom der Nacht) er en tysk-fransk grøsser fra 1979 regissert av Werner Herzog. Filmen er en nyinnspilling av F.W. Murnaus stumfilm med samme tittel fra 1922. Det må bemerkes at begge filmene avviker betydelig fra Bram Stokers Dracula-versjon. Rollen som vampyren Dracula spilles av Klaus Kinski, mens andre ledende roller spilles av Isabelle Adjani og Bruno Ganz.
Venture Cup
Venture-finansierte bedrifter som har deltatt i Venture Cup
Mange norske bedrifter som har deltatt i Venture Cup har seinere klart å tiltrekke seg venture-finansiering:
Nosferatu – Nattens vampyr
Den ble tildelt Sølvbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin.
Handling
Jonathan Harker er en eiendomsmegler i Tyskland som blir sendt på en reise til Transilvania for å selge en eiendom til en merkelig klient ved navn Grev Dracula. Klienten bor alene i et øde og forfallent slott i fjellene og Jonathan må komme seg dit til fots siden ingen i nærheten er villige til å frakte ham dit. De lokale landsbybeboerne advarer ham mot greven, som de påstår er et overnaturlig vesen med onde hensikter, og ber ham om å snu. Jonathan avfeier imidlertid det hele som overtro og legger av gårde. Når han kommer frem blir han møtt av greven, som fremstår som en stillfaren og likblek gammel mann med lange ører, skarpe tenner og lange fingernegler. I løpet av oppholdet får Dracula se et bilde av Jonathans vakre kone. Greven blir betatt og skriver velvillig under på salget av eiendommen, særlig siden han da skjønner at de vil bli naboer. Under sitt opphold opplever Jonathan i drømmene flere bisarre møter med greven som vampyr. På samme tid, hjemme i Wismar, opplever hans kone noe tilsvarende i sine drømmer.
Dagen etter oppdager han, til sin forskrekkelse, at Greven tilbringer dagen i en kiste i kjelleren. Han skjønner da at historiene om Dracula er sanne – at han er en vampyr. Han oppdager også at han er låst inne i slottet. På nattestid ser han fra vinduet at Dracula forlater slottet med kurs for Wismar med en rekke kister på lasset. En desperat Jonathan forsøker så å rømme ved å klatre ned et av vinduene ved hjelp av et provisorisk tau. Han faller imidlertid ned og skader seg. Han våkner senere på bakken på grunn av lyden fra en ung sigøynergutt som spiller fiolin. Han blir senere fraktet til et sykehus hvor han babler usammenhengende til legen om "sorte kister", noe som får ham til å tro at han er sinnssyk.
I mellomtiden er Dracula og hans kister på vei til Wismar via båt. Her dreper han mannskapet på en måte slik at det fremstår som at de har vært rammet av pest. Spøkelsesskipet ankommer så Wismar med sin mystiske last. Flere leger, inkludert Abraham Van Helsing, undersøker mannskapets mystiske skjebne og konkluderer med at de døde av pest. Like etter blir Wismar overfylt av rotter fra skipet. Dracula ankommer så byen med sine mystiske kister og i løpet av kort tid begynner døden å spre seg i der.
Anmelderne
Aftenpostens anmelder skrev: «Herzog har en særskilt dvelende fortellerteknikk og visjonære fantasier som han formidler med drømmeaktige bilder, av og til minner de om en av romantikkens malere med sine flimrende pastellfarver».
Innspilling
Werner Herzog lagde sin versjon med dyp respekt for Murnau sin klassiske stumfilm-versjon frå 1922 - som Herzog har beskrevet som den viktigste tyske filmen noen sinne. Dialogen i filmen er holdt på et minimum, og enkelte scener er nærmest identiske med originalen når det gjelder kameravinkel og spillestil. Herzog var også tiltrukket av historien grunnet det bisarre og middelalderske forholdet mellom mann og natur, der "levende" landskap og setting underbygde mangel på dialog. Hele filmen er filmet gjennom et blått filter, noe som bidrar til å gi bildet et livløst preg. Alle bevegelser foregår i rolig tempo og dialogen er minimalistisk og monoton.
Herzog slapp løs 11 000 rotter i gatene for å få sluttscenen i boks. Rottene var hvite i utgangspunktet men han ville ha de grå, så han fikk dem spraylakkerte.
Oppfølger
Den ble i 1988 etterfulgt av den langt mindre kjente Nosferatu in Venice (Nosferatu a Venezia). Den ble regissert av italienske Augusto Caminito og har Klaus Kinski, Christopher Plummer, Donald Pleasence og Barbara De Rossi i de ledende rollene.
Godzillius robustus
Godzillius robustus er en art av krepsdyr, som er kjent fra funn i havet ved Turks- og Caicosøyene. Arten inngår i som eneste art i slekten Godzillius, som inngår i familien Godzilliidae.
Arten hører under gruppen Remipedia hvor alle artene er blinde, og hele kroppen består av en enkelt, lang rekke av ledd med antropode (grenete) bein. Individene svømmer på ryggen og beveger seg sakte.
Askeladden
Eventyret var svært populært i vikingetiden og middelalderen. På norrønt het Askeladden Kolbitr, «kullbiteren» som var til latter for andre menn, men til gjengjeld sin mors yndling.
Navnet Askeladden skal være skapt av eventyrsamlerne Peter Christen Asbjørnsen og Jørgen Moe som en forskjønnende omskrivning av det folkelige «Oskefisen». Ordet fins i nedtegnelser fra Valdres, Hallingdal, Telemark og Vestlandet og blir brukt om «ein som sit og fis i oska», det vil si blåser i asken. I noen eventyr kalles skikkelsen Oskefoten, Tyrihans, Peik, Frikk eller bare «gutten». I Norske Folkeeventyr samlede ved Asbjørnsen og Jørgen Moe som kom i 1843, kalles han «Askepot».
Personlighet og rolle
Eventyrene om Askeladden forteller gjerne historien om hvordan brødrene, Per og Pål, mislykkes i sine bedrifter, hvorpå Askeladden lykkes. Han fremstilles tilsynelatende litt dum og naiv, men møter alle utfordringer uten motforestillinger, og vinner dermed «kongsdatteren og halve kongeriket». Dette bildet av Askeladden forsterkes av Ivo Caprinos dukkefilmer bygget på norske folkeeventyr.
I tradisjonell forståelse er Askeladden ofte oppfattet som bærer av «gode norske verdier», og framholdt som en slags idealskikkelse med trekk som eventyrlyst, mot, hjelpsomhet og idealisme. Han er den yngste av tre brødre Per, Pål og Espen Askeladd, også kalt Nyvil, Pøk og Oskefis eller Peter, Paul og Johannes. De to eldre brødrene er framfuse og selvsikre, og har tradisjonelt dominert Espen fordi de er eldre, vet best og kan mest – i kjent søskenflokkstil. Espen er den som de to eldre brødrene ikke tror kan klare å få til noe som helst. Han sitter hjemme ved grua, og raker i den og gjør lite fornuftig eller gagns arbeid – han sitter og «fis i oska» (fiser eller blåser i asken på kanten av grua) – det vil si at han er en som ikke tar seg til noe som helst, og er en lat «oskefis». Navnet Oskefisen ble i samtiden ansett som så udannet at en måtte finne på en forskjønnende erstatning som passet det lesende publikum bedre. I den første utgaven av norske folkeeventyr er yngstegutten i laget oftest kalt «Askepot». «Askeladden» dukket ikke opp i eventyrsamlingene før i senere utgaver.
Skikkelsen kan også tolkes som den yngste som av alle blir sett på som udugelig og bortskjemt, og heller ikke stilles krav til. Han kan også representere den som mor tradisjonelt holder hånden over og beskytter, som får lov til å sitte og ta seg ingenting til, annet enn å drømme og grave i asken. Men så viser det seg at Espen Askeladd er smartere, mer taktisk og mer lyttende og oppmerksom på andre og deres ve og vel og behov for hjelp. På denne måten når han målet, i motsetning til de egoistiske og enkle brødrene, som bare turer frem uten tanke for andre, og som dummer seg ut, ender i ulykken.
En kan dessuten tolke Espen Askeladd som et symbol for den norske fangstmann kontra den europeiske jordbruker. I Norge er alltid fisk å finne i havet, dyr i skogen, mineraler i fjellet og olje under havbunnen. Askeladd leter og finner, mens andre lands helter bygger sitt landbruk, og senere sin industri gjennom århundrer med hardt arbeid, ryddet sten for sten.
Eventyr om Askeladden
Askeladden er hovedperson i disse folkeeventyrene fra Asbjørnsen og Moes samlinger:
Askeladden som kappåt med trollet
Eventyret handler om Per og Pål som blir skremt bort fra skogen, hvor de holder på med vedhogst, av trollet. Askeladden ber om å få med seg en stor nistepakke, og drar ut i skogen for å hugge ved. Han treffer på trollet, og svarer trollets trusler med å klemme mysen ut av en hvitost mens han roper til trollet «Tier du ikke still skal jeg klemme deg, som jeg klemmer vannet av denne hvite steinen!». Trollet blir skremt, og hjelper Askeladden med å hugge ved. I kveldinga blir Askeladden invitert hjem til trollet, og Askeladden utfordrer han i kappeting. Askeladden tar sekken sin på magen, og heller mer grøt i sekken enn han putter i munnen. Når den er full, skjærer han opp «magen» og oppfordrer trollet til å gjøre det samme når han blir mett. Trollet dør, og Askeladden bringer hjem gull og sølv til familien sin.
Eventyret danner grunnlaget for Ivo Caprinos dukkefilm Gutten som kappåt med trollet fra 1967.
Askeladden og de gode hjelperne
«Askeladden og de gode hjelperne» er et undereventyr som ble utformet av Peter Christen Asbjørnsen på grunnlag av oppskrifter fra Gudbrandsdalen. Det ble trykket første gang i Juletræet for 1851 under tittelen «Askeladden, som skulde bygge Skib, der gik paa baade Land og Vand».
Hjelpere er ett av hovedtrekkene i oppbygningen av et eventyr, og tilhører ofte de svake i samfunnet.
I dette eventyret utlover kongen kongsdatteren og halve kongeriket til den som kan lage en båt som kan gå like fort til vanns som til lands. Per og Pål forsøker seg først, og på veien møter de en mann som spør hva de er på vei for å gjøre og hva de har i sekkene sine. De lyver, og det de hugger, blir bare til trau. I sekken finner de møkk. Askeladden møter han den samme mannen og får hjelp av ham når han forteller sitt ærend. Mannen bygger skipet mens Askeladden sover, og når han er ferdig, får Askeladden beskjed om å ta med seg alle han møter på reisen. Og Askeladden tar med seg en rekke skapninger, som alle besitter overnaturlige evner. I den «klassiske» versjonen av eventyret er antallet sju, mens Caprinos dukkefilmversjon Askeladden og de gode hjelperne fra 1961 redusererer dem til tre.
Vel fremme på kongsgården liker ikke kongen synet av Askeladden og gir ham nye oppgaver. Askeladden ber om å få ta med seg en hjelper til hver og en av oppgavene, og disse hjelper ham med å få gjennomført oppgavene. Og til slutt får Askeladden kongsdattera og halve kongeriket med.
Jemelka den dumme
I russiske folkeeventyr kalles Askeladden «Jemelja den dumme». Da faren hans dør, drar hans to brødre til byen, mens Jemelja bli hjemme og gå brødrenes koner til hånde. Han sitter helst på ovnen, men til slutt går han med på å hente vann i den tilfrosne elven, hugger hull i isen og fyller to bøtter. Han klarer også å fange en diger gjedde som ber om å bli sluppet fri. Gjedden lover ham gods og gull, noe Jemelja tviler på. Men gjedden overbeviser ham med trolldomsordene «På gjeddens bønn og for min lønn». Nå vandrer bøttene med vann av seg selv opp til huset, og veden hugger seg selv. Han vinner til og med tsarens datter Marya, selv om hun først spør om han kan gjøre seg litt penere. Med gjeddens trylleformel blir Jemelja «så vakker som himmelen ved daggry, den vakreste ungdom noen gang født». Men han finner ikke nåde for tsarens øyne, før han truer med å legge tsarriket øde med trylleformelen sin. Da blir tsaren skremt, ber om nåde og går med på ekteskapet. I russiske folkeeventyr møter en også «Ivan den dumme», en parallell til «den stygge andungen»; bak det stygge utseendet skjuler det seg en prins eller en svane.
Francesco Giacomelli
Francesco Giacomelli (født 16. april 1957) er en italiensk tidligere kombinertløper og skihopper som representerte GS Fiamme Gialle. I OL i Innsbruck i 1976 deltok han i begge grener. I kombinert ble han nummer 31 av 33 fullførende deltakere, i spesielt hopp ble han nummer 44 i storbakken i Innsbruck og 49 i normalbakken i Seefeld (begge av 55 deltakere). Han ble italiensk mester i kombinert i 1975, 1976, 1977 og 1978, og i spesielt hopp i 1976.
Herzogliches Georgianum
Herzogliches Georgianum (det hertugelige Georgianum) er et katolsk presteseminar ved Ludwig-Maximilians-Universität (LMU) i München. Det ble grunnlagt i 1494 av hertug Georg den rike og er verdens nest eldste presteseminar.
Opprinnelig lå seminaret, i likhet med universitetet, i Ingolstadt. I mai 1800 flyttet det sammen med universitetet til Landshut og i oktober 1826 til München. Det holder til i en bygning rett overfor LMUs hovedbygning, som i likhet med denne ble tegnet av hoffarkitekten Friedrich von Gärtner. I bygningen befinner det seg også en samling sakral kunst fra det 11. til det 19. århundre.
Pave Benedikt XVI studerte ved Herzogliches Georgianum da han var prestekandidat fra 1949 til 1951.
Mother (1910)
Mother er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Handling
Will Allen foretrekker å lese bøker i stedet for å være med på gårdsarbeidet, noe som pådrar seg misnøye og fiendskap til ste-faren hans. Will stikker derfor av hjemmefra, og kommer aldri tilbake. Tjue år senere har gutten blitt en vellykket advokat, og reiser endelig tilbake til gården hvor han vokste opp.
Men hans gamle mor, som for lengst har blitt enke, har også reist sin vei - men ingen ser ut til å vite hvor den eldre kvinnen befinner seg nå. Men i storbyen blir moren hans urettmessig anklaget for butikk-tyveri. Men Will er advokat, og blir bedt om å ta saken. Will og moren hans kjenner hverandre snart igjen.
Berg studentby
Berg studentby er studentboliger i bydelen Berg i Trondheim, og drives av Studentsamskipnaden i Trondheim (SiT). Studentbyen stod ny igjen og var innflytningsklar i 2010 etter at den gamle studentbyen ble revet årsskiftet 2008/2009.
Studentbyen ligger ved siden av Lerkendal studentby, og svært nær NTNUs campus på Gløshaugen. Bussen som går mellom campus Dragvoll og campus Gløshaugen, passerer rett ved studentbyen. I tillegg ligger Bunnpris Lerkendal dagligvareforretning like ved.
Happy Birthday Sweet Sixteen
«Happy Birthday Sweet Sixteen» er en amerikansk popsang med melodi av Neil Sedaka og tekst av Howard Greenfield. Den ble utgitt av Sedaka på single for RCA Victor i 1961.
Andre versjoner
Det svenske dansebandet Flamingokvintetten spilte i 1968 inn en engelskspråklig coverversjon av sangen som 3. august 1968 nådde førsteplassen på Tio i topp og 27. august førsteplassen på Kvällstoppen.
Flamingokvintetten spilte samme år også inn melodien med svensk tekst. Tittelen var «Hon är sexton år i dag» og innspillingen kom på Svensktoppen.
En versjon med samme tekst ble spilt inn av dansebandet Larz-Kristerz på CD-platen Stuffparty 1 i 2003.
I 2009 spilte Damian McGinty fra Celtic Thunder inn en coverversjon. Den ble utgitt på gruppas CD-plate Take Me Home.
Norsk versjon
Lasse Hovd har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hun er atten år i dag».
Salvatore Rossini
Salvatore Rossini (født 13. juli 1986) er en italiensk volleyballspiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes innendørsturnering.
MS «Trollsøy»
MS «Trollsøy» er en norsk arbeidskatamaran bygget i 2015 ved Fitjar Mekaniske Verksted, som byggenummer 217. Fartøyet er nummer fire i serien "Josdal-klassen" bygget av verftet. MS «Trollsøy» eies av Sjøtroll Havbruk AS / Lerøy Vest, og brukes fast som arbeidsbåt ved mange av fiskeoppdrettene til Lerøy i Austevoll kommune. Fartøyet er utstyrt med to Nogva Scania dieselmotorer. Disse yter 350 hk hver. MS «Trollsøy» er utstyrt med hydraulisk foldekran med 16 meter rekkevidde, og vinsj.
Klubben i mitt hjerte
«Klubben i mitt hjerte» er et felles prosjekt for norske idrettslag som ble arrangert første gang i 2004. Lagenes medlemmer mobiliseres til å stemme for egen klubb slik at den får sjansen til å vinne pengepremier. Avstemningen ble arrangert første gang i 2004. I 2014 ble det avgitt 190 000 stemmer til fordel for 4002 klubber.
Prosjektet er tenkt å styrke fellesskapet i norsk idrett og har en samlet premiepott på 400.000 kroner til vinnerklubbene (2014). Avstemningen er et samarbeid mellom Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, Norsk Tipping, P4 og Dagbladet.
Det konkurreres i fem klasser:
I 2008 vant Rosenborg og Janus FK, begge fra Trondheim, hver sin klasse.
Bernd Niesecke
Bernd Niesecke (født 30. oktober 1958 i Brandenburg an der Havel), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul. Niesecke ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på den østtyske båten som vant konkurransen i firer med styrmann foran Romania og New Zealand. Mannskapet på den østtyske fireren var Frank Klawonn, Bernd Eichwurzel, Bernd Niesecke, Karsten Schmeling og Hendrik Reiher som var styrmann.
Han ble verdensmester i roing tre ganger, alle i firer med styrmann, 1981, 1986 og 1987.
Kikhavn
Kikhavn er et gammelt fiskerleie, beliggende nordøst for Hundested i Halsnæs kommune i Region Hovedstaden, Nordsjælland.
I 1793 ble Kikhavn rammet av en alvorlig brann. Landsbyen ligger vendt mot Kattegat, og består blant annet av gamle bindingsverkshus med stråtak fra 1800-tallet. Bjarne Henning-Jensens filmatisering av Martin Andersen Nexøs roman Ditte Menneskebarn, ble delvis tatt opp her.
I nærheten ligger polarforskeren Knud Rasmussens hus.
Egenkapitalavkastning
Egenkapitalavkastning er et nøkkeltall for lønnsomhet som viser forholdet mellom en bedrifts egenkapital og årsresultat, vanligvis presentert i prosent.
Anvendelse
Egenkapitalavkastningen til en bedrift gir analytikere en idé om hvor godt bedriften klarer å utnytte aksjonærenes egenkapital. Et selskap med høy egenkapitalavkastning betyr at selskapet utnytter eiernes tilbakeholdte kapital (egenkapitalen) godt.
DuPont-formelen
DuPont-formelen er en formel som bryter egenkapitalavkastningen ned i 3 ledd:
Selv om DuPont-formelen gir nøyaktig samme resultat som den enklere formelen for egenkapitalavkastning, vil endringer i egenkapitalavkastningen blir lettere synlig ved bruk av denne formelen.
Wilh. Wilhelmsen
(Relevante verdier i kursiv)
Fransk Polynesias flagg
Fransk Polynesias flagg er rødt og hvitt, slik også flagget for kongedømmet Tahiti var i første halvdel av 1800-tallet. I 1880 ble et flagg med striper i rødt, hvitt og rødt, og med den franske trikoloren i kantonen, antatt som flagg for protektoratet franskmennene etablerte i Polynesia. Flagget Fransk Polynesia fører i dag ble innført 23. november 1984. Det har i midten et emblem som viser en toskroget polynesisk båt mot en bakgrunn av hav og sol. Ombord i båten vises fem menneskefigurer. Disse representerer de fem øygruppene som utgjør Fransk Polynesia.
Konstitusjonelt er Fransk Polynesia et oversjøisk land innen Den franske republikk. Frankrikes flagg vaier derfor også offisielt i Fransk Polynesia.
Nordfugløya
Nordfugløya, som også skrives Nord-Fugløy, Nordre Fugløy og Fugløya, ligger ut mot Nordishavet nordøst i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark fylke.
Britney Spears
Britney Jean Spears (født 2. desember 1981) er en amerikansk popsanger og skuespiller. Siden platedebuten i 1999 har hun utgitt tretten album, som alle er blitt internasjonale bestselgere.
Nordfugløya
Geografi
Øya er ei klippeøy og et fuglefjell, her hekker havørn og kolonier av alker, lundefugl og ærfugl. På grunn av fuglelivet er øya fredet som naturreservat.
Like nord for Nordfugløya ligger Fugløykalven fyrstasjon på en bratt holme. Den regnes som en av landets mest isolerte fyrstasjoner med dårlige landingsforhold; farvannet rundt Fugløykalven er veldig urent.
Tett inntil Nordfugløya er det fiskefelt, blant annet Fugløybanken, som ligger vest for øya. Dette har medført at øya har hatt fast bosetning frem til på 1950-tallet. De siste tiårene har øya vært fraflyttet. Nordfugløya er rik på naturressurser som kjøtt, egg og dun fra sjøfuglene, oter, havert, multer, sløke, kvann og syre. I tillegg til de nære fiskeplassene har øya gressrike lier.
Historie
Nordfugløya var antakelig ubebodd til 1500-tallet, men mye tyder på at øya da var et samisk bruksområde. Den samiske befolkningen i området hadde eksklusive rettigheter til øya frem til 1609, da inndro staten øya som krongods, og begynte å legge avgifter på samenes utnytting. Det er funnet tufter etter rorbuer på øya, sannsynligvis har det vært utrorsvær basert på tilreisende fiskere her, for vår- og sommerfiske. Nordfugløya kom i privat eie rundt 1660 etter at danskekongen solgte krongodset.
På 1700-tallet var Nordfugløya eid av proprietærgodset. Fra 1754 ble øya gjenstand for forpaktning. Handelsmann Hans Petter Giæver i Maursund hadde forpaktningsrettighetene frem til ca. 1790, da gjestgiver Hans Figenschou Lockert i Vannvåg overtok. I 1840 ble øya forpaktet av gjestgiver Mathias Dreyer på Karlsøya, som i 1846 kjøpte øya. En Høeg overtok øya etter han.
Bosetting
Det ble gjort flere forsøk med bosetting på Nordfugløya utover 1700-tallet, men det ble oppgitt på grunn av de helt ekstremt vanskelige landingsforholdene. Havsjø kunne gjøre det umulig å komme til og fra øya i dagevis og i uværsperioder kunne det gå ukevis før noen kunne komme i land. Det fantes ingen naturlige havner på øya, noe som gjorde at de rike ressursene kun ble utnyttet sesongvis. Men på 1830-tallet flyttet noen samiske familier ut til øya, og de greide å bosette seg her til tross for de vanskelige forholdene. De utnyttet øyas ressurser, drev med sanking og fangst av fugl og fisk. Men det sies at det sjelden gikk et år uten at det omkom folk i fuglefjellet. I 1891 bodde det 5 familier på øya, med 15 storfe og 142 småfe, og i 1910 var det 66 innbyggere her. Det har bodd rundt 10 familier her på det meste, i tillegg til tilreisende fiskere i sesongene. Folk fra øyene rundt kom også til øya for sanking av egg om våren og multer om høsten. I tillegg til utnyttelsen av naturressursene, ble det drevet jordbruk på øya. Dette var viktig spesielt i de periodene øya på grunn av havsjøen var isolert fra omverdenen.
Fiskevær
Mellom 1900 og 1920 hadde Nordfugløya sin storhetstid som fiskevær, da en stor småbåtflåte drev fiske fra øya. I 1901 lå det 25 mann på vinterfiske her. Samme år fikk Indre Gamvik forbedret støa og murt en liten molo, noe som kunne gi beskyttelse for 50-60 småbåter. Det ble bygd kai, brygge, rorbuer, pakkhus, tranbrenneri og damperi, butikk, smie, styrerbolig, og det satt opp fiskehjeller. Moloanlegget ble ødelagt av storm allerede første vinteren, og måtte bygges opp igjen. Året etter ble også flere rorbuer knust av storm. Også i Laukvik ble det etablert rorbuer, trandamperi, pakkhus, kai og bolig. Nordfugløya produserte tørrfisk, saltfisk, russefisk, tran og rogn. Like etter århundreskiftet 1900 fikk Nordfugløya også skole, dampskipsanløp i 1906 og postkontor noen år etterpå. Dampskipene med post og passasjerer kunne imidlertid ha mange ukers opphold mellom hvert anløp hvis det var uvær. Rundt 1930 fikk øya radiotelefonforbindelse med omverdenen.
I 1899 kjøpte Christian Figenschou på Helgøya øya fra sorenskriver Figenschou. I 1901 gikk Christian Figenschou i kompaniskap med kjøpmann Fritz Dreyer i Tromsø og dannet Nord-Fuglø Interessentskab, og de to eide så øya i fellesskap. I 1923 overtok Christian Figenschous datter Charlanka og hennes mann Bjarne Bottolfsen øya og etablerte seg som fastboende væreiere. I løpet av 1930-årene opphørte all drift. På 1960-tallet ble øya overtatt av deres barn.
Etter krigen gikk det tilbake med samfunnet på Nordfugløya. Motoriseringen av fiskeflåten gjorde at nærhet til fiskebankene ikke var like viktig som tidligere, og de dårlige havneforholdene på øya gjorde sitt til nedgangen av aktivitet og bosetting. I 1951 ble postkontoret nedlagt og like etter flyttet de siste fasboende fra øya. Nordfugløya er nå fredet, med sterke restriksjoner på landstigning. Men fremdeles drives det med sanking av egg og multer i sesongene av grunneierne.
Turister og poeter
Forfatteren Nordahl Grieg besøkte Nordfugløya på 1930-tallet. Han ønsket å lage en spillefilm fra øya, men ble hindret av at krigen brøt ut. Han brukte imidlertid inntrykkene fra Nordfugløya da han skrev sitt minnedikt til Viggo Hansteen i 1942–1943, der han omtaler den store gressbrannen i fuglefjellet. I mellomkrigstiden besøkte flere kjente personer Nordfugløya, blant andre Carl Schøyen, Karl Evang og den svenske forfatteren Sven Rosendahl.
Utdrag fra Nordahl Griegs minnedikt til Viggo Hansteen:
Ullensvang kyrkje
Ullensvang kyrkje er en langkirke fra 1300 ved Lofthus i Ullensvang kommune, Vestland fylke.
Kirken står i kirkegårdens nordvestre hjørne. Nordvest for kirken er Ullensvang prestegård.
Big Fish
Big Fish er en amerikansk film fra 2003, regissert av skaperen av blant annet Edward Saksehånd og Sleepy Hollow, Tim Burton. Filmen handler om William Bloom (Billy Crudup) som har et anstrengt forhold til sin far, Edward Bloom (Albert Finney), som er kjent for å være meget fantasifull i sine fortellinger om sine opplevelser i livet.
Historien
Edward Bloom er blitt alvorlig syk og sønnen reiser hjem til han og sin mor. Will er lei av farens behov for alltid å være midtpunktet og hans fortellinger. Big Fish er farens historie om den store fisken i innsjøen som ingen noen har klart å fange.
Dan Marino
Daniel Constantine Marino Jr. (født 15. september 1961 i Pittsburgh i Pennsylvania) er en tidligere amerikansk fotball quarterback som spilte 17 sesonger for Miami Dolphins i National Football League (NFL). Etter en vellykket college-carriere ved Pittsburgh og å ha blitt utvalgt til All-Americans førstelag i 1981 var Marino den siste quarterbacken til å bli plukket opp i første runde av NFL Draft 1983. Marino holdt eller holder flere NFL-rekorder for quarterbacks og blir, til tross for å aldri ha vunnet et Super Bowl, sett på som en av tidenes beste quarterbacks.
Marino er best husket for sin kjappe og kraftige kastearm og spilte en viktig rolle i Dolphins' utvikling til et topplag. Med Marino nådde Dolphins sluttspillet ti ganger og Super Bowl én gang i Super Bowl XIX, men han klarte aldri å sikre NFL-tittelen. Marino blir av mange sett på som en av de beste spillerne som aldri har vunnet en Super Bowl-ring,   og har flest seiere av en quarterback uten å ha vunnet tittelen med 155 (147–93 i seriespillet og 8–10 i sluttspillet).
Marino ble utvalgt til Pro Bowl ni ganger, til All-Pros første- eller andrelag seks ganger, og All-AFC seks ganger, og ble utpekt til NFL Rookie of the Year av Sporting News. I 1984 ble han utpekt til NFL Most Valuable Player (MVP) da han satte sesongrekorder med 5 084 pasningsyards, 48 touchdownpasninger, ni kamper med 300+ pasningsyards og fire kamper med 400+ pasningsyards. Han ble stemt til NFL Comeback Player of the Year i 1994 og Walter Payton NFL Man of the Year i 1998. Da han pensjonerte seg holdt han over 40 sesong- og karrierekorder (hvor flere siden har blitt slått), inkludert pasningsforsøk (8 358), fullførte pasninger (4 967), pasningsyards (61 361) og touchdownpasninger (420) i en spillers karriere.
Marino ble innlemmet i College Football Hall of Fame i 2003 og Pro Football Hall of Fame i 2005, og er en av tre tidligere spillere for Dolphins som har fått sitt trøyenummer pensjonert. I 2019 ble Marino utpekt til NFL 100 All-Time Team som en av ligaens ti beste quarterbacks noensinne. Laget ble satt sammen av et panel bestående av trenere og journalister.
College-karriere
Marino gikk på University of Pittsburgh og spilte der for Pittsburgh Panthers fra 1979 til 1982. Som freshman i 1979 ledet Marino Panthers til en 24–17 seier over West Virginia i Backyard BRawl, og 29–14 over rivalene Penn State Nittany Lions. I 1980 avsluttet Panthers sesongen som #2 (New York Times rangerte dem som #1). I denne perioden spilte Marino på et lag som inkluderte to andre fremtidige NFL Hall of Famere: Defensive lineman Rickey Jackson og center Russ Grimm, samt fremtidig Pro Bowl linebacker Hugh Green og fremtidig Pro Bowl guard Mark May. I 1980 plukket Pitt opp flere fremtidige NFL-spillere, Bill Maas, Dwight Collins og Tim Lewis, mens angrepsrekken fikk en tredje fremtidig Pro Bowler i tackle Jimbo Covert. «There were games when my uniform never got dirty,» har Marino sagt. «There were games when I never hit the ground. That's incredible.»
Etter 1981-sesongen ledet Marino Panthers, som hadde vært rangert som #1 gjennom store deler av sesongen, til en seier over #7 Georgia Bulldogs i Sugar Bowl 1982 med en kampvinnende pasning til tight end John Brown med under ett minutt spilletid igjen av kampen. Marino sa senere at det var hans mest minneverdige pasning i løpet av sin college-karriere. I løpet av Marinos tre første sesonger, fra 1979 og ut 1981, hadde Pitt 33 seiere med bare 3 tap (tre 11–1 sesonger på rad) og ble konsistent rangert innen topp fem i landet. Lagets suksess og Marinos statistikker gikk noe ned i 1982, da laget byttet fra hovedtrener Jackie Sherrill til Foge Fazio. Sesongen endte med et 7–3 tap i Cotton Bowl Classic i 1983 mot Southern Methodist University, med spillerne Eric Dickerson og Craig James. Marino ble nummer ni i avstemningen for Heisman-troféet i 1982, etter å ha vært nummer fire året før. Ved slutten av sin fjerde sesong hadde Marino totalt 7 905 pasningsyards og 74 touchdowns, med 64 interceptions.
NFL Draft
Marinos rangering for NFL Draft 1983 gikk ned etter sin svakere sesong som senior ved Pitt kombinert med rykter om bruk av rusmidler. Fem andre quarterbacks—Ken O'Brien, Tony Eason, Todd Blackledge, og Hall of Famere Jim Kelly og John Elway—ble draftet før ham i første runde. Bill Hillgrove, som var med Marinos familie på draftdagen, nevnte senere at da New York Jets hadde valt O'Brien ble Marino "visibly ill". (O'Brien, som spilte for Division II Cal-Davis, var så ukjent at Marino senere spurte agenten sin Marvin Demoff "Who is Ken O'Brien?")
Miami Dolphins valgte Marino med pick 27 i første runde. Det var ikke forventet at han skulle være tilgjengelig for laget, så han hadde ikke snakket med hovedtrener Don Shula eller noen andre representanter for laget før de ringte ham under draftet. Det var forskjellige tanker rundt lagets avgjørelse; Chris Berman sa at Dolphins' hovedtrener Don Shula var "the best", men Paul Zimmerman var skeptisk til hvorvidt lagets trenerstall kunne hjelpe Marino med overgangen til NFL. Shula sa senere at det faktum at han ble ignorert av så mange lag "motivated [Marino] to show everybody else what a mistake that they had made."
Tidlige år og Super Bowl
Marino ble det første draft picket i United States Football Leagues historie, hvor han ble plukket opp av Los Angeles Express. Han valgte å ikke skrive kontrakt med laget, og gikk heller til Dolphins. Etter å ha startet sesongen som reserve for David Woodley fikk Marino sin første kampstart i uke 6 mot Buffalo Bills. Marino og Miami tapte kampen 38–35 etter overtid. Som nykommer satte Marino flere rekorder: han hadde en passer rating på 96,0, ble valgt til Pro Bowl, hadde den laveste prosentandelen interceptions med 2,03%, var den eneste nykommerquarterbacken til å lede en conference i pasningsspill, og hadde den høyeste prosentandelen fullførte pasninger med 58,45%. Dolphins avsluttet sesongen 12–4 og gikk videre til divisjonsrunden i sluttspillet, hvor Marino kastet to touchdownpasninger i sin sluttspilldebut. Han kastet derimot også to interceptions og Dolphins endte opp med å tape 27–20 mot Seattle Seahawks, som var 9–7 i seriespillet.
I sin andre sesong slo Marino seks sesongrekorder i NFL, inkludert for flest touchdownpasninger (48, slått av Peyton Manning i 2004) og flest pasningsyards (5 084, slått av Drew Brees i 2011), og ble utpekt til NFL Most Valuable Player. Dolphins avsluttet seriespillet 14–2 og sikret hjemmebane i sluttspillet. I divisjonsrunden fikk Dolphins hevn over Seahawks med en 31–10 seier hvor Marino kastet for 262 yards og 3 touchdowns. Uken etter slo Dolphins Pittsburgh Steelers i AFC Championships 45–28. I den kampen satte Marino AFC Championship-rekorder med 421 pasningsyards og 4 touchdowns, til tross for at han kastet sin siste pasning med 11:07 igjen av kampen, som fremdeles står 🇵🇪.
I Super Bowl XIX møtte Marino og Dolphins San Francisco 49ers og Joe Montana i Palo Alto, California. DOlphins, som hadde løpt ballen 74 ganger over de to siste kampene hadde kun åtte løp i kampen. Marino avsluttet med 29 fullførte pasninger av 50 forsøk for 318 yards, med én touchdownpasning og to interceptions. Dolphins tapte 38–16 i det som skulle bli Marinos eneste Super Bowl.
I 1985 kastet Marino for 4 137 yards og 30 touchdowns, og ledet Dolphins til nok en AFC Championship-kamp. Den 29. september kastet Marino for 390 yards og 3 touchdowns i Dolphins' seier over Denver Broncos i det første møtet mellom Marino og Broncos' quarterback John Elway. Den 2. desember kastet Marino for 270 yards og 3 touchdowns mot Chicago Bears' velkjente forsvarsrekke i en 38–24 seier. Det var Bears' eneste nederlag den sesongen. Marino ledet ligaen i yards og touchdownpasninger og ble utvalgt til All-Pros førstelag i 1985.
Den 7. september 1986, 8 dager før sin 25. bursdag, kastet Marino sin 100. touchdownpasning i et 50–28 nederlag i San Diego. Marino oppnådde det etter bare 44. kamper, kjappest i NFLs historie. I 1986-sesongen hadde Marino 4 746 pasningsyards og 44 touchdowns. Marino ble den første quarterbacken i NFLs historie til å ha tre sesonger på rad med 30+ touchdownpasninger; 48 i 1984, 30 i 1985 og 44 i 1986. Han ledet igjen ligaen i yards og touchdownpasninger, og ble utpekt til All-Pros førstelag for 1986.
Midtveis i karrieren
I 1988 kastet Marino for 4 434 yards og 28 touchdowns. Med sine 4 434 pasningsyards ble Marino den første quarterbacken i NFLs historie til å ha over 4 000 pasningsyards i fire forskjellige sesonger, etter å ha tangert Dan Fouts' tre sesonger.
I 1993 ble Miami sett på som en av favorittene til å nå AFC Championships og muligens Super Bowl. Lagets håp ble derimot knust da Marino, etter å ha kastet en pasning under en kamp i Cleveland, falt sammen uten å bli taklet med en revnet akillessene, som plasserte ham på sidelinjen ut sesongen. Marino sa senere at "I felt like I got kicked". Reserven Scott Mitchell hadde en rekke imponerende kamper før han selv ble skadet. Steve DeBerg ble utpekt til starter i sesongens siste fire kamper. Mitchell skrev senere kontrakt med Detroit Lions, og Miami signerte veteranen Bernie Kosar fra Dallas Cowboys som reserve. Med en spesiallaget sko på en fot tok Marino tilbake stillingen som startende quarterback før 1994-sesongen.
I sesongåpningen i, på hjemmebane mot New England Patriots og quarterback Drew Bledsoe, hadde de to quarterbackene sammenlagt 894 yards (Marino, 473 yards; Bledsoe, 421 yards) og ni touchdownpasninger (Marino, 5; Bledsoe, 4) og Miami vant 39–35. Senere i sesongen ledet Marino Dolphins til en comebackseier på bortebane mot New York Jets (28–24), en kamp som er kjent for Marinos fake spike som ledet til en kampvinnende touchdownpasning, senere kjent som "The Clock Play". Dolphins avsluttet seriespillet 10–6, og Marino hadde 4 453 pasningsyards og ble utpekt til NFLs Comeback Player of the Year av Pro Football Writers Association. Etter å ha gått glipp av sluttspillet i 1993 var Dolphins tilbake i 1994. Miami, som var #3 i AFC, møtte Kansas City Chiefs i det som skulle bli Joe Montanas siste NFL-kamp. Marino kastet for 257 yards og 2 touchdownpasninger i Miamis 27–17 seier. Dolphins nådde divisjonsrunden hvor de møtte San Diego Chargers. Med tre touchdownpasninger fra Marino i første halvdel tok Dolphins ledelsen 21–6, før Chargers ledet et comeback til å holde ledelsen mot slutten av kampens fjerde kvarter. Med få sekunder igjen prøvde Marino å få ballen i en god posisjon for et field goal, men Pete Stoyanovich ble nødt til å sparke fra 48 yards og bommet, som resulterte i et 22–21 tap for Miami.