cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romersk religion
Keiserkult
I keisertiden ble keiserkulten et vesentlig element i statsreligionen. I selve Roma ble den levende keiser dog aldri dyrket som en gud. Kun hans avdøde og guddommeliggjorte forgjengere ble det, men denne kulten for de avdøde keisere var nærmest kun til stede i statskulten i Roma. I den private sfæren og utenfor Roma fantes den praktisk talt ikke. I resten av imperiet var dyrkelsen av den levende keiseren langt viktigere. I selve Roma ble oppfattelsen av den keiserlige makt sterkt preget av den tradisjonelle motstanden mot kongedømmet. Æresbevisning og dyrkelse som smakte for mye av kongedømmet var ikke sosialt akseptabelt; den viktigste grunnen til at kuppet mot Nero lykkes, var den allmenne forargelsen over at Nero mer og mer begynte å oppføre seg som en hellenistisk konge.
I Roma inneholdt alle former for sosiale kontrakter en forventning om en motytelse. Om keiseren mottok æresbevisninger skulle befolkningen motta en takk i form av velgjørenhet og et godt styre fra herskerens side. Den ultimative takknemlighet fra staten overfor en god hersker var hans guddommeliggjørelse etter døden, men det skjedde kun om senatet betraktet keiseren som «god». For å straffe en «ond» keiser kunne senatet dømme ham, slik det skjedde med Nero. Damnatio memoriae var vanærelse av en regent, men ikke en sletting fra «historien». Guddommeliggjørelse var absolutt ikke noen tom formalitet da forholdet mellom keiserhuset og folket var som forholdet mellom guder og mennesker eller forholdet mellom patron og klient.
Divinasjon (spådomskunst)
Divinasjon kan beskrives som evnen til å se inn i fremtiden, altså spådomskunst. Men begrepet benyttes også til å beskrive ritualer der det var kommunikasjon med gudene. Vår største kilde til romersk divinasjon er Ciceros verk ”De divinatione”, men også andre romerske forfattere bruker begrepet, f.eks. historikeren Titus Livius. Divinasjon ble ikke bare praktisert i den romerske religionen, men er å finne i mange ulike samfunn til ulike tider. For eksempel hos de gamle grekerne.
Det er særlig tre kategorier for divinasjon som vi veit var sentrale i den romerske religionen;  Auspicia (tolkning av fugler), tolkning av jærtegn, samt eventuelle ritualer i etterkant av disse, og Extispicia (tolkning av offerdyrenes innvoller)
Auspicia
Auspicia var et divinasjonsritual hvor man søkte gudenes anerkjennelse i forkant av en handling, gjennom tolkning av fuglers oppførsel. Ifølge Cicero foretok ikke romerne noen handlinger, verken i fredstid eller i krig, uten å ha gjennomført auspicia og extispicia først. (Cic. Div. 1.3.). Auspicia ble gjennomført av magistrater og konsuler, men prestekollegiet Augurene hadde hovedansvaret for denne divinasjonsformen. Augurene ble anerkjent som eksperter på området og ble derfor rådført hvis det var noen spørsmål rundt auspicia.  I tillegg var det de som utarbeidet regler og praksiser for ritualet. I begynnelsen var auspicia basert på fuglers flyvebaner, men trolig mellom det 2. og 1. århundret f.Kr. ble det basert på hvordan hellige fugler spiste. Spiste den hellige fuglen, var gudene positive til det som skulle skje, spiste den ikke, var gudene negative. Auspicia var dermed ikke noe divinasjonsritual som rådet til bestemte handlinger eller fortalte fremtiden, da det bare ga en gudommelig godkjenning eller ikke-godkjenning.
Lucas Liu Hsien-tang
Lucas Liu Hsien-tang (劉丹桂; født 21. desember 1928 i Tung Shung Tan i Xian i Zhili i Kina) er tidligere katolsk biskop av Hsinchu på Taiwan.
Romersk religion
Jærtegn
Tolkning av jærtegn ble gjennomført av Haruspices eller Quindecimviri sacris faciundies. De førstnevnte var etruskiske spesialister som kunne bli rådført. Sistnevnte var et prestekollegiet som konsulterte de Sibyllinske bøker (en rekke nedskrevne spådommer) på oppfordring av Senatet, for å finne svar på hvilke tiltak som måtte til for å avverge det jærtegnet varslet om. Felles for alle jærtegnene var at de varslet om en fremtidig fare/ulykke. Det var derfor jærtegn-tolkerens oppgave å finne ut hvilket ritual man skulle gjennomføre for å avverge ulykken.
Norge under Europalekene 2015
Norge under Europalekene 2015 består av en tropp på 53 utøvere. Den norske troppen deltok i Europalekene 2015 i Baku fra 12. til 28. juni 2015.
Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité presenterte 27. april 2015 totalt 57 utøvere til lekene.
Romersk religion
Extispicia
Extispicia ble også gjennomført av personer som gikk under betegnelsen Haruspices. Disse var trolig av lavere rang enn Haruspices som tolket jærtegn. Deres oppgave var å kontrollere innvollene til alle offerdyr, og undersøke om de var utsatt for noen uregelmessigheter. Så innvollene ut som de pleide, var offeret godtatt av gudene, men manglet det for eksempel en bit av leveren, var dette et tegn på at romerne ikke hadde fått gudenes velvilje. Ofringen måtte da bli gjennomført på nytt. Undersøkelsen av innvollene ga også muligheten for et annet mer avansert extispicia, hvor en etruskisk Haruspex undersøkte en del av innvollene nøye, vanligvis leveren, og spådde fremtiden. Dette ritualet ble kalt haruspicia, og ble særlig brukt i forbindelse med tolkning av jærtegn, men også i forkant av et slag, for å spå utfallet.
Lucas Liu Hsien-tang
Han ble presteviet 30. oktober 1956 og ble utnevnt til koadjutor biskop av Hsinchu 26. oktober 1980. Bispevielsen fulgte 24. oktober 1981, med biskop Pao-Zin Tou som hovedkonsekrator. Han overtok som ordinarius av Hsinchu 29. juni 1983, og gikk i pensjon 4. desember 2004.
Romersk religion
Hellige tekster
Innenfor romersk religion fantes ingen hellige, kanoniserte tekster, men en tekstsamling som likevel hadde en «helt særegen status i romersk kult» var de sibyllinske bøkene. Dette var en samling av orakler i form av ritualforskrifter, som ble forvaltet og fortolket av et eget presteskap.
Hunter Mahan
Hunter Myles Mahan (født 17. mai 1982 i California) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren.
Romersk religion
Hellige tekster
Romerne var likevel svært interessert i å reflektere over og lese om mytologi og om religion, og i så ulike tekster som en landbrukshåndbok (Catos Om jordbruket) og statsvitenskapelige dialoger (Ciceros Om staten og Om lovene) finnes det tanker om menneskenes forhold til guder og makter.
Hunter Mahan
Etter en amatørkarriere der han blant annet vant US Junior Amateur Golf Championship i 1999 og ble nummer to i US Amateur Championship i 2002, ble Mahan profesjonell i 2003.
Romersk religion
Hellige tekster
I Varros historieverk om mennesker og guder Antiquitates Rerum Humanarum et Divinarum, som i dag bare er kjent fra sitater i Augustins Om Gudsstaten, fantes det tre gudelærer: den mytiske som dikterne presenterte, den naturlige/fysiske som filosofene var opptatt av, og den offentlige, som var byens og «folkets teologi». Innenfor den poetiske teologien kan nevnes eposet Aeneiden, som forbinder romerne med greske helter, og helligdagslærediktet Fasti.
Romersk religion i dag
Den romerske religionen har en særlig plass i den moderne religionsvitenskapen, fordi den har levert en rekke termer som inngår som sentrale begreper i forskningen: ritual, sakral (hellig), deus (gud), initiation (innvielse), osv. Disse termene har endret betydning med tiden.
Kristendommen oppsto hovedsakelig i romersk tid, og mange av de første kristne var en del av det romerske samfunnet. Derfor kan mange romerske rituelle elementer gjenfinnes i kristendommen. Da den sivile administrasjon var forsvunnet i vest, utfylte de kirkelige organisasjonene med biskopene i spissen ofte makt-tomrommet. Det innebar både verdslige og religiøse forpliktelser i lokalsamfunnet. De kristne prester var nå ansvarlige for opprettholdelsen av forbindelsen mellom menneskene og den guddommelige sfære. Den sentrale rolle som presteskapet hadde hatt i den romerske statskulten ble overført til det kristne presteskapet. Hierarkiet i den romersk-katolske kirke er derfor en videreføring av det gamle romerske prestehierarkiet.
Andre elementer av hellenistisk-romersk religiøsitet og kultur kom til å prege utviklingen av den tidlige kristendommen. De fleste av kirkefedrene var gresktalende, som hadde sin bakgrunn eller var utdannet innenfor de hellenistisk-filosofiske tradisjonene. Mange av de problemstillingene som hadde preget de nyplatonske og stoiske skolene kom også til å prege den kristne teologien.
Yelena Skalinskaya
Yelena Skalinskaya (født 28. juli 1987) er en kasakhstansk svømmer.
Hun representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fri.
Astasi
Astasi (gr. astatos, ustabil, eller nektende a og histanai, stående stilling) er svikt i koordinasjonsevnen som umuliggjør stående stilling. Astasi brukes oftest sammen med abasi for å betegne manglende evne til å stå og gå, uten at det finnes organiske sykdomstegn.
Denne sykdomsformen ble først beskrevet av Jean-Martin Charcot og ble antatt å stå i sammenheng med hysteri.
Langhalekoel
Langhalekoel (Urodynamis taitensis) er en fugleart i gjøkfamilien. Den hekker på New Zealand og trekker til øyene i det vestlige Stillehavet om vinteren.
Duncan G. Stroik
Duncan Gregory Stroik (født 14. januar 1962) er en amerikansk arkitekt, professor for arkitektur ved University of Notre Dames fakultet for arkitektur, og grunnleggende redaktør av Sacred Architecture Journal.
Verker
Hans verker følger i tradisjonen av klassisk og nordamerikansk palladiansk arkitektur, også kjent som New Classical Architecture.
Stroik spesialiserer seg innen alle aspekter av katolsk sakralarkitektur. I sine akademiske verker vektlegger han betydningen av tradisjon, og han fremhever skjønnhet som arkitekturens primære standard.
Blant Stroiks større arbeider er:
Sjark
Sjark (gjennom russisk fra engelsk shark, «hai» ) er en type lett fiske- og transportbåt. Utsende er karakteristisk med steil og høy forstevn; som en arv fra Nordlandsbåten. Akterenden er imidlertid såkalt kryssehekk med roret under hekken. Sjarken har sin egen profil på hekken som skiller seg fra krysserhekken på skøyter sørfra. Sjarken er som regel mellom 25 til 35 fot, klinkbygget og kan være åpen eller ha dekk. Tradisjonelt var styrhuset akter og lugar forut med arbeidsdekk midtskips og akter rundt styrhuset. Motoren lå da akter under styrhuset med lasterom midtskip foran motoren. Forut var dekket hevet til toppen av rekka så det ble bedre plass i lugaren. Disse hadde både storseil, fokk og mesan, men etterhvert ble stormasten bare for lastebommen mens mesanen ble beholdt som støtteseil og for å holde baugen mer opp mot vinden når man fisket.
På nyere typer er styrhuset sammenbygd med dekket og lugaren forut noe som gir et større arbeidsdekk. Motor ligger da ofte framme under styrhuset med lasterom attom motor. De nye sjarkene har ofte mesan som støtteseil. Plassen mellom styrhuset og akterenden brukes til arbeid med fiskeredskap. Noen har et lite hus akter på en side, bl.a. for å komme ned til motoren hvis den er akter. Under fiske brukes sjarken i lokale kystfarvann, med plass til en enkelt fisker. Denne typen kystfiske er vanlig langs hele kysten, men det er flest kystfiskere med sjark i Nord-Norge.
Navnet sjark brukes også på helt moderne fiskebåter med annen form, som regel med speil akter og kan være hurtiggående, kalt snøggsjark (speedsjark).
Anne Baggethun
Anne Baggethun (født 22. juni 1940 i Horten, død 7. oktober 2021 i Oslo ) var en norsk programleder som arbeidet i NRK fra 1962 til hun gikk av med pensjon i 2007.
Ab absurdo
Ab (Ex) absurdo er latin og betyr fra det uriktige. Uttrykket gjør seg gjeldende i argumentasjonsteori, hvor det vil si å bevise en påstands riktighet ved å bevise at det strider mot fornuften å benekte dens riktighet. Dette er såkalte indirekte bevis.
Anne Baggethun
Hun hadde studier fra Universitetet i Oslo og fra Ohio i USA og hadde også hovedkurset ved Forsvarets Høgskole. I NRK var hun ankerkvinne, reporter, vaktsjef, redaksjonssekretær og planleggingssjef. I tillegg var hun kjent for sine slotts- og hoffreportasjer. Hun arbeidet også en tid i NRK Finnmark i Vadsø.
Ab absurdo
Eksempel: Om du påstår at regn ikke gjør meg våt – hvorfor blir jeg da våt av å spasere ut i regnet?
Anne Baggethun
I 2007 mottok hun Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid.
Łukasz Skorupski
Łukasz Skorupski (født 5. mai 1991) er en polsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Bologna FC 1909.
Landslaget
Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Li Jinyu
Li Jinyu (født 30. januar 2001) er en kinesisk kortbaneløper.
Cecilia Maffei
Cecilia Maffei (født 19. november 1984) er en italiensk kortbaneløper.
Camilla Collett
Hun er best kjent for sin ene roman, Amtmandens Døtre (1854–1855), som drøfter kjærlighetsekteskap kontra fornuftsekteskap, og viser hvilke begrensede muligheter kvinner har til å bli lykkelige i ekteskapet. Collett utga artikler, reisebrev og essay fra 1868 til 1885 og disse utgjør hovedtyngden av forfatterskapet. Et hovedtema i disse sakprosatekstene hennes er kvinnens begrensede stilling i historien, i litteraturen og i samfunnet. Collett skrev også erindringsboken I de lange Nætter (1862) om sin egen familie. I ettertid er også hennes brev og dagbøker fra ungdomsårene utgitt.
Bornholmer Straße stasjon
Bornholmer Straße er en S-banestasjon i bydelen Prenzlauer Berg i distriktet Pankow i Berlin. Stasjonen ble stengt den 13. august 1961 på grunn av at Berlinmuren ble bygd. Etter den tyske gjenforeningen ble den tatt i bruk igjen i 1990.
Camilla Collett
Collett var inspirator for kvinnesaksbevegelsen i Norge og ble utnevnt til æresmedlem av Norsk Kvinnesaksforening ved etableringen i 1884. Foreningens stifter Gina Krog skrev at «når vi kvinner av den yngre slekt kan ha en freidigere tro på vår sak enn Camilla Collett, da er denne tro for en stor del kjøpt oss for hennes smerte og ved hennes mot». Foreningen fikk i 1911 oppført monumentet «I storm».
Cecilia Maffei
Hun representerte Italia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok sølv på stafetten.
Camilla Collett
I Colletts familie og krets finner man også flere andre fremtredende skikkelser i det norske samfunnet på 1800-tallet. Faren Nicolai Wergeland var prest og eidsvollsmann. Dikteren Henrik Wergeland var hennes bror. Hun var gift med jusprofessor Peter Jonas Collett.
Liv
Hun var det fjerde av fem barn av sognepresten og eidsvollsmannen Nicolai Wergeland og Alette Dorothea Wergeland, født Thaulow. Dikteren Henrik Wergeland var hennes fem år eldre bror. Augusta Wergeland Vedøe var hennes to år eldre søster, mens Harald Wergeland var hennes ett år eldre bror. Hennes to år yngre bror var generalmajor Oscar Wergeland.
Hun vokste opp på Eidsvoll, der faren begynte som sogneprest i 1817. Hun fikk det meste av sin utdannelse ved å følge huslærernes undervisning av brødrene. Videre gikk hun ett år på Jomfru Pharos pensjonatskole for piker i Christiania (1826–27) og deretter to år (1827–29) ved brødremenighetens skole i Christiansfeld i den sørlige, tysktalende delen av Jylland. Utenlandsopphold var en del av hennes videre dannelse: faren Nicolai Wergeland tok henne med på reise til Frankrike, Tyskland og Nederland sommeren og høsten 1834. Hun oppholdt seg også i Hamburg 1836–37. Ungdomstiden i 1830-årene vekslet hun mellom å bo hjemme på prestegården i Eidsvoll og å bo hos venner i hovedstaden.
Forholdet til Welhaven
Hun møtte Johan Sebastian Welhaven hos kjøpmann Herre 24. januar 1830, der Welhaven var huslærer for sønnen, Bernhard Herre. Hans førsteinntrykk av henne har nedfelt seg i diktet «Soiree-billeder», utgitt 1845. Del to åpner slik:
De to møttes med ujevne mellomrom i årene som fulgte når hun var på sine månedlange besøk i hovedstaden. Konflikten mellom Wergeland og Welhaven må ha gjort forholdet mellom dem krevende. I 1834 da Camilla var i Paris for å komme over bruddet med Welhaven, besøkte hun en formiddag kirkegården Pere Lachaise og gravstedet til Abelard og Heloise. Hun ble da overveldet av en følelse av at også Welhaven ville komme dit en dag, og risset inn navnet sitt i brystet på Heloises statue. «Det var min eneste, min første og sidste Kjerlighedserklæring, tænkte jeg...Jeg var saa vis paa at han vilde staae engang paa Trinet ved Heloises Side.» Og Welhaven dro virkelig til Paris, men først i februar 1936. Kvelden før avreisen tok han farvel med Camilla som var på besøk hos Bernhard Herres familie. Da Herre fulgte henne hjem, stod Welhaven og ventet, og mens Herre hentet ham, satt Camilla på en frossen jordhaug med albuene på knærne og hånden under haken. Hun og Welhaven gikk deretter lenge rundt i gatene og snakket. Camilla skrev lite i dagboken om hva som ble sagt, men nevner at det plaget Welhaven at hennes familie stod i veien for et forhold, og at de burde bryte kontakten. Neste dag var han reist, men skrev til henne fra Arendal, at han hele tiden tenkte på henne og hadde drømt om henne. I drømmen så han henne i hagen i Bergen der han har vokste opp, og hans søster var der også og hadde kysset Camilla. Han har tenkt at ingen noen gang vil komme til å elske ham som Camilla, som ville være der om så hele verden forlot ham. Og han ba henne om å ikke reise noe sted før han selv kom tilbake, for skulle de skilles, måtte de først dele alt som hadde vært. Sist i brevet forlot han De-formen og skrev at han igjen holdt henne i armene sine, og følte savnet etter henne dypere enn noen gang.
I 1837 bestemte hun seg for å avvikle forholdet. Da hadde Welhaven allerede fridd til Ida Kjerulf, en av Camillas venninner, som døde av tuberkulose ganske ung. Edvard Beyer oppsummerer tilhøvet mellom Camilla Collett og Welhaven slik: «For Welhaven ble forholdet til Camilla en «episode». For henne ble det skjebne.» Selv skrev hun i et brev til Welhaven mange år etterpå, i september 1859: «det føler jeg, var jeg bleven forenet med Dem, vilde jeg aldrig kommet til at skrive en Linie, det vilde da Alt ha gaaet i Dem.»
Ekteskap og enkestand
Peter Collett døde i 1851. Enkepensjonen var beskjeden, og Camilla måtte selge huset i Uranienborgveien – bak slottet, og greide aldri å skape et nytt hjem. Robert og Oscar vokste opp hos hver sin av farens brødre, Robert hos Johan Christian Collett og Oscar hos Carl Collett, mens Alf og Emil vokste opp hos sin mor. Hun bodde i København 1852–53 mens hun skrev Amtmandens døtre; i København igjen 1863–64; i Stockholm 1865–66 for sønnen Emils utdannelse; i København fra 1870 og deretter i en vandring mellom ulike bosteder i København, Modum Bad og Kristiania. Sønnen Alf Collett skrev at «Saalænge hun endnu havde sønner at forsørge, var hun mere bundet til hjemmet, men fra aaret 1862 befandt hun sig jevnlig paa reiser i udlandet, med længere ophold i Kjøbenhavn, Berlin, Paris, Stockholm, München og Rom.»
Både som ung, i 1830-årene, og som enke, etter 1862, oppholdt hun seg jevnlig i europeiske storbyer.
I 1876 ble hun, etter en del diskusjon, bevilget en halv diktergasje av Stortinget. Hun tok seg nær av forskjellen mellom de 1.600 kr som ble bevilget til mannlige forfattere og komponister, og de 800 kr hun selv fikk.
Forfatterskap
I ungdommen, i 1830-årene, skrev hun brev, dagbøker og erindringer. Disse er bevart og utgitt i fem bind i perioden 1926–1934; de viser stor grad av selvransakelse og refleksjon over liv og roller. Dagboken fra forelskelsen i Welhaven utgjør en stor del av dette materialet; og i senere år la Collett tekstene til rette for at de kunne utgis etter hennes død. Ved utgivelsen i 1926 ble det omtalt som «1800-tallets kjærlighetsroman». Sammen med venninnen Emilie Diriks redigerte hun også et håndskrevet tidsskrift, Forloren skildpadde i seks hefter i november 1837; noe som kan tyde på at hun hadde ambisjoner om litterær virksomhet.
Sammen med ektemannen skrev og publiserte hun noen tekster gjennom 1840-årene. Mest kjent er «Nogle Strikketøisbetragtninger» som sto i avisen Den Constitutionelle i 1842. Her gis en kritisk skildring av hvordan de såkalte dannede klasser omgås hverandre i hverdag og selskapsliv; hun hevder at mennene svikter sin forpliktelse til gjensidig utveksling av kunnskap og dannelse mellom kvinner og menn. Novellene «Kongsgaard» (1846) og «Et Gjensyn» (1850) ble trykt i samlinger som vennen Peter Christen Asbjørnsen utga. Ekteparet Collett kjente Asbjørnsen, og diskuterte eventyrutgivelsene. Med eventyrpastisjen «En vandring og et eventyr» i Den Constitutionelle i 1844 tok de til orde for en mer forfinet gjengivelse av folkeeventyrene. Novellesamlingen Fortællinger (1861) inneholder 8 tekster som dels skriver seg fra 1840-årene. Tekstene er inspirert av blant annet Maurits Hansen, gotiske romaner og Asbjørnsens eventyr overført til et finere borgerskapsmiljø.
Nesten alt hun skrev ble utgitt anonymt, uten at hennes navn sto på bøkene eller ved artiklene. Dette gjaldt helt fram til tredje bind av Sidste Blade i 1873. Det siste bindet er signert med hennes eget navn. I hennes tid var det forventet at kvinner skulle utgi bøker anonymt eller med bistand av en mann.
I de lange Nætter (1862) er en erindringsbok om livet i prestegården på Eidsvoll, med portretter av blant annet broren Henrik og foreldrene. Den omtales som «en sterkt poetisk fremstilling av noen få episoder fra Camilla Colletts liv.» I fiksjonsform skildrer hun et kjærlighetsforhold som muligens kan være hennes og Jonas Colletts. Hun skriver om broren Henrik også i noen andre tekster.
Amtmandens Døtre
Sofies skjebne er hovedsak i romanen Amtmandens Døtre, som kom ut i to deler i 1854 og 1855. I romanen drøfter hun ulikhetene mellom menn og kvinner: «Kvinner hadde ingen innflytelse på sitt eget liv. Ettersom de ble definert som følelsesvesener, burde samfunnet ta den kvinnelige kjærlighetsevnen på alvor, men det skjer ikke. Det beste i kvinnene går til grunne fordi samfunnet ikke respekterer denne evnen.»
Romanen skildrer familien Ramm som tilhører det finere borgerskap. Den består av foreldrene, en sønn og fire døtre. De to eldste døtrene gifter seg av plikt og fornuft, uten kjærlighet eller respekt for sin ektemann. Det meste av handlingen følger de to yngste døtrene, Amalie og Sofie. Amalie er forelsket i en fattig prest, Brandt. En eldre, rik prest frir til henne, men Amalie velger kjærligheten – uten at det gjør henne lykkeligere når hverdagens påkjenninger kommer. Hun er den eneste av amtmannens døtre som gifter seg etter sitt eget hjerte. Sofie er skremt av sine eldste søstres skjebner, og er redd for kjærligheten. Selv om hun er forelsket i huslæreren Georg Kold tør hun ikke å satse på ham. Hun gifter seg med Amalies frier, den gamle prosten Rein.
Romanen er tydelig i sin kritikk av fornuftsekteskapet, men har et nyansert syn på hva som er den perfekte ektemann; presten Brandt er for varm, huslæreren Cold er for kald og reservert. En rød tråd i romanen er «sammenligningen mellom ekteskapet og døden. Et bryllup er en begravelse.»
Essays om litteratur og kvinnesak
Selv om Collett er mest kjent for romanen, ligger tyngden av forfatterskapet i essayene. «Kvinneperspektivet gjennomsyrer det meste av det Collett skriver. Men hun utfordrer også sin samtid ved å skrive om ting som kvinner ikke har skrevet om før.[...] Den røde tråden i essayene er kvinners posisjon, eller snarer mangel på sådan. Samtidig skriver Collett om alt mulig, gjerne i samme essay. Hun skriver om tiggere, mishandling av dyr, om hvem som får lov til å innta gatene, og er særlig opptatt av den franske revolusjon og byplanlegging.» Hennes bruk av forord i bøkene sine, både i 1879-utgaven av Amtmandens Døtre og i fem andre bøker, var utypisk for nordisk litteratur i hennes tid, men trolig inspirert av forbildet George Sand. I forordene til essaysamlingene drøfter hun «det å skrive, det å være forfatter og særlig en kvinnelig forfatter.»
I sine essay, artikler og reisebrev drøfter Collett kvinnens stilling i historien, i litteraturen og i samfunnet. Avhandlingen «Kvinden i Litteraturen» fyller det meste av Fra de Stummes Leir (1877). I sin litteraturkritikk gjennomførte Camilla Collett en rent moralsk lesning. Hun sympatiserte med den kvinnelige hovedpersonen og anklaget de forfatterne som ikke leverte det hun betraktet som sanne skildringer. Hun drøfter særlig «En nys udkommen europæisk Literaturhistorie», som må være Georg Brandes' ''Hovedstrømninger i det 19. aarhundredes literatur''. «Som essayist bedriver Collett en integrert litteraturkritikk og -historie, hele tiden med skarp brodd mot tidstypiske oppfatninger og stivnede forestillinger. At det er Georg Brandes hun utfordrer aller mest, viser med hvilken selvfølgelighet hun opptrådte på den litterære scenen. Med sin kritiske påståelighet og polemiske vilje holder hun Brandes’ Hovedstrømninger for publikum og peker på alle de vinterbleke punktene av sjåvinisme som har fatt være i fred under et dekke av mannlig vilje, kraft og melankoli. Søkelyset hun kaster på generaliseringene er blendende, og avstedkom flere vitnesbyrd om at Brandes selv syntes de var sviende.»
I reisebrevet «Berlins gader», som ble publisert i Illustreret Nyhedsblad 1863, drøftet hun kvinners liv i lys av tanken om byen som offentlig scene. Det å ta en spasertur på boulevarden ble brukt som en metafor for å ta del i livet.
Energie Cottbus
FC Energie Cottbus er en tysk fotballforening fra byen Cottbus i delstaten Brandenburg. Laget rykket opp til 1. Bundesliga for første gang i 2000.
Camilla Collett
Essays om litteratur og kvinnesak
Collett var en av Norges tidligste forkjempere for kvinners rettigheter. Hun kjempet ikke for politiske reformer, men for respekt og likeverd, og hun ble en viktig inspirasjonskilde for kvinnebevegelsen i Norge. I 1874 var hun initiativtaker til Læseforeningen for Kvinder. I essaysamlingen Mot strømmen (1879) skrev hun om temaer som prostitusjon, enkers kår og dyrenes sak. Hun skrev også om usunne damemoter, husmortilværelsen, ball og lettsindige forlovelser. Et gjennomgangstema i boka er at menn har et nedlatende syn på kvinner, og at kvinnene selv har for lav selvfølelse og for lite selvrespekt.
Ettermæle
Mot slutten av sitt liv mottok Collett etterhvert bred anerkjennelse for sin innsats. En æresfest for henne i København i februar 1878 «rørte henne dybt», og ved 80-årsfeiringen i 1893 ble det holdt en fest for henne i Studentersamfundets lokaler i Christiania. Henrik Ibsen førte henne til bords, og professor Lorentz Dietrichson holdt festtalen. Dietrichson hadde også tatt initiativet til festen. Ved en 80-årsfest i sa Magdalene Thoresen at Collett var den andre egentlige forteller i norsk litteratur, etter Maurits Hansen.
Hun ble det første æresmedlem i Norsk Kvinnesaksforening etter at NKF ble stiftet i 1884, og ble i 1893 æresmedlem i Foreningen til dyrenes beskyttelse i Christiania og Norsk Kvindeforening til Dyrenes Beskyttelse.
I en nekrolog i det danske tidsskriftet Kvinden og samfundet het det at «Er Kvinders Sind og Kvinders Kaar her i Norden anderledes end for fyrretyve Aar siden, saa maa Camilla Collett nævnes forrest blandt dem, som har skabt det ny, først og fremst nævnes som den, der har lidt mest for det, ja, givet sit Liv hen til Sorg for sin Sags Skyld.»
I 1902 utlyste Norsk Kvinnesaksforening en konkurranse om et monument til hundreårsjubileet for Colletts fødsel; oppdraget gikk etter en lang prosess til Gustav Vigeland, og statuen «I storm» i Slottsparken ble reist i 1911. Ambrosia Tønnesen nådde ikke opp i konkurransen om monumentet i 1911, men en miniatyr av hennes skulptur ble laget i marmor. Den sto tidligere i lokalene til Kvindelig leseforening, men står nå i Nasjonalbiblioteket. Ingemund Berulvsons statue av henne på Strandpromenaden i Kristiansand ble avduket i 1964, i etterkant av 150-årsjubileet. Ada Madssens statue ved Eidsvoll kirke ble avduket i 1977.
Turbo Assembler
Turbo Assembler (TASM) var en assembler som ble lansert av Borland for bruk på PC-er som benyttet x86-arkitekturen. Assembleren ble ofte levert sammen med Borlands høynivåspråk kompilatorer for PC-er, deriblant Turbo Pascal, Turbo Basic og Turbo C. Assembleren blir ikke lenger vedlikeholdt.
Bosco Lin Chi-nan
Bosco Lin Chi-nan (født 14. mai 1943 i Pingtung på Taiwan) var katolsk biskop av Tainan på Taiwan.
Turbo Assembler
Turbo Assembler ble levert sammen med lenkeren Turbo Linker, og kunne også kjøres sammen med debuggeren Turbo Debugger. Av hensyn til kompatibilitet med Microsoft Macro Assembler (MASM), kunne TASM assemblere MASM kildekode i en egen MASM modus. Assembleren hadde også en ideal mode med en del forbedringer.
Bosco Lin Chi-nan
Han ble presteviet 6. januar 1973 og utnevnt til hjelpebiskop av Kaohsiung den 28. september 1992. Bispevielsen fant sted 2. januar 1993 med kardinal Paul Shan Kuo-hsi av Kaohsiung som hovedkonsekrator.
Turbo Assembler
Turbo Assembler 3.0 hadde enkelte egenskaper fra høynivåspråk, som gjorde det mulig å benytte den til objektorientert programmering.
Navnet Turbo Assembler ble også brukt om en annen assembler, som ble laget av det tyske selskapet Omikron i 1985 for 8-bit mikroprosessoren MOS Technology 6502 i Commodore 64. Den er ikke relatert til Borlands assembler.
Camilla Collett
Ettermæle
Åse Marie Nesse har skrevet diktet «Camilla Collett» med utgangspunkt i Vigelands skulptur: «Du frys i dine Sjal, Camilla Collett.» Nesse framstiller hennes skapingsstunder som brennende, «kvitglødande» i en «tapper og tidleg kamp / mot dei heilage allmenne kvinneburet». Men kampen er åpenbart ikke over. Diktet slutter slik: «Du frys på din sokkel / ennå - / er ikkje istida slutt?»
Islands demokrati
Islands demokrati er et av de eldste i Europa. Etter at Norge og Danmark skilte lag i 1814, lå Island fortsatt under Danmark. Før var det under Norge. Alltinget fikk i 1874 lov til å gi lover. Ikke før i 1918 ble Island selvstendig, men den danske kongen var likevel konge på Island. Fra da ble Island en demokratisk stat. Under 2. verdenskrig hadde Tyskland makta i Danmark mens britene var på Island. Det vil si at forbindalsene mellom Island og Danmark ble brutt. I 1944 erklærte Island seg som en helt egen stat, uten danskekongen. Folket stemte over hvor godt de likte det; 97 % stemte ja. Island ble en republikk etter det.
Bosco Lin Chi-nan
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
S&T Motors
S&T Motors Co. Ltd. er et sørkoreansk selskap som produserer motorsykler.
Selskapet ble etablert i 1978 som en avdeling av Hyosung-gruppen. I 1979 begynte de med produksjon av japanske Suzuki-motorsykler på lisens for det sørkoreanske markedet. I 1986 begynte de med masseproduksjon av motorsykler av eget design. I 2003 ble de skilt ut fra Hyosung-gruppen som eget selskap. Det ble så overtatt av S&T Group i 2007 og skiftet navn til S&T Motors Co. Ltd.
Shikha Tandon
Shikha Tandon (født 20. januar 1985) er en indisk svømmer.
Hun representerte India under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fri.
Charlottetown oljekraftverk
Grand Falls vannkraftverk  er et oljekraftverk i havnekvarteret til byen Charlottetown i provinsen Prince Edward Island i Canada. Det har en installert produksjonskapasitet på 112 MW fordelt på 6 turbiner. Brenselkilden er fyringsolje og dieselolje (49 mw). Operatør er energiselskapet Maritime Electric.
Hans Øvergaard
Hans Øvergaard (født 5. november 1795 i Elverum, død 17. mai 1840 på Christiansfjeld festning) var en norsk offiser, stortingsrepresentant og Elverums første ordfører.
Øvergaard var suppleant (varamann) til Stortinget fra 1826. Han ble selv valgt inn som Stortingsrepresentant i 1833 og gjenvalgt i 1836 og 1839. Øvergaard ble 10. juli 1837 valgt til Elverums første ordfører.
Øvergaard døde ca. kl. 12 den 17. mai 1840 under salutteringen fra Christiansfjeld festning. Han bemannet salutteringskanonen da den eksploderte og drepte ham. Broren Gulbrand Øvergaard var ordfører i Elverum 1845–47. Hans Øvergaard var far til offiseren Alexander Bretteville Øvergaard.
Hans Øvergaards veg nedenfor Christiansfjeld festning i Elverum har fått navn etter ham.
Bílina
Bílina (tysk: Bilin) er en by i distriktet Teplice i regionen Ústí nad Labem i Tsjekkia. Byen har om lag 17,000 innbyggere (2020). Den er kjent for sine spa og for det sterkt mineraliserte vannet Bílinská kyselka (tysk: Biliner Sauerbrunn; fransk: Eau de Bilin).
Bílina ligger i det nordvestlige Böhmen, i dalen til elven Bílina mellom fjellene i České středohoří og Erzgebirge (Krušné hory). Den ligger mellom to større byer: Teplice og Most.
Byen historie er knyttet til kildene og kullgruvedriften. Bílina blir nevnt første gang i 993.
Harald Normann
Harald Normann (født 15. februar 1893 i Steinkjer, død 13. juni 1978 i Askim) var utdannet offiser fra Krigsskolen, og flyver fra Hærens Flyvåpen. Han ble forfremmet til kaptein 1. januar 1930 og utnevnt til rittmester i 1932.
Militær utdanning
Høsten 1913 startet Normann på Krigsskolens nederste avdeling. Han ble uteksaminert som sekondløytnant i 1914, men oppnådde ikke kravene til å fortsette på Krigsskolens øverste avdeling. Normann flyttet til Tromsø for å forbedre karakterene. Ved hans eksamen artium 1915 var resultatene gode nok til å komme inn på Krigsskolens øverste avdeling, og han uteksaminerte der i 1917.
Han ble antatt som elev på Hærens Flyveskole 25. august 1919, og uteksaminerte her i juli 1920 med hovedkarakteren 1,54, og ble med dette beste elev i sitt kull. Normann fikk militært flyvesertifikat nr. 53, senere nr. 146.
Normann ble så i juli 1922 beordret på et observatørkurs i Frankrike, på Centre d'Instruction d'Aviation d'Avord. Året etter tok han grunnleggende meteorologiutdannelse ved Værvarslingen i Bergen.
Normann søkte seg i 1924 til Festningsartilleriets skyteskole, og etter fullført utdanning der kom han inn på et skytekurs på Feltartilleriets skyteskole.
I 1932 dro kaptein Normann og løytnant Ole Reistad til Tangmere i England, og gjennomførte et instrumentflyverkurs hos RAF. Normann ble med dette første nordmann med britisk instrumentflyversertifikat.
Virke inntil 9. april 1940
Normann ønsket seg etter utdanningen til Festningsartilleriet (senere Kystartilleriet), og tjenestegjorde så ved Kristiansands festningsavsnitt, og deretter ved Vardøhus Festning. Etter halvannet år ønsket han seg sydover, og ble beordret til kavaleriet. Etter kort tjenestetid ved Oplandenes Dragonregiment valgte Normann å søke om opptak til Hærens Flyvevæsen i 1919.
I mars 1921 ble Normann beordret som deltaker i «Det første norske vinterflyvestevne» på Kjeller. Stevnet ble avholdt i et vintervær med storm og snø, og den første dagen havarerte to fly, det var tre nødlandinger og flere deltakere som ikke fullførte ruten Kjeller-Fagernes-Kjeller. På stevnets andre dag vant den svenske flyveren Gustaf von Segebaden den ni timers lange maratonflyvningen. Normann ble denne dagen sterkt skadd. Hans fly ble tatt av et vindkast, og flyet raste i bakken fra 30 meters høyde. Normann kom fra det med kun en knust nese, som senere ble reparert med parafin og bensplinter. Von Segebaden omkom neste dag i stevnet, da et vingepar knakk av, og flyet gikk i bakken fra 1,000 fots høyde.
På nyåret 1926 søkte Harald Normann om å få sin flyverlisens tilbake, og 24. mars 1926 fikk han innvilget det av Forsvarsdepartementet. Normann ble da beordret som «Chef» for Nord-Norges Flyveavdeling (til 1927).
Under den økonomiske krisen i 1929 opplevde også Normann trange tider, og han søkte hjelp hos sin svigerfar, amtmann Meinich i Vestfold. Normann fikk hjelp og gikk ombord hvalkokeriet «Anglo Norse» høsten 1929. Der var han ansatt som altmuligmann, og tilbragte de neste åtte månedene i Syd-Georiga.
I 1936 ble Normann sjef for Hærens første jagerving, på Kjeller
På våren 1938 fikk Normann beordring til Nederland, for å prøvefly jagerfly ved Fokker-fabrikken. På sommeren samme år ble han beordret videre til England for å prøvefly bombefly. Videre ble det beordring til Italia, men nå for å hente hjem fire bombefly av typen Caproni C310, «Klippfiskflyene».
1. juli 1939 ble Normann sjef for Flyveskolen på Kjeller, og dermed den siste før tyskerne okkuperte landet, og samtidig Hærens Flyveskoles siste sjef.
Utmerkelser og tildelinger
Rittmester Normann ble i 1934 tildelt Norsk Militært Tidskrifts Prismedalje for en avhandling kalt ''«Luftkamp. En utredning av de vesentlige spørsmål vedrørende taktikk og kampteknikk.»''
Ulf Findeisen
Ulf Findeisen (født 2. mars 1962 i Zschopau) er en tysk skihopper som representerte DDR. Han ble blant annet DDR-mester i normalbakke i 1985 og stor bakke i 1983 og 1984. I 1984 var han med på DDR-laget som tok sølvmedalje i lagkonkurransen (stor bakke) i verdensmesterskapet.
Findeisen deltok i verdenscupen mellom 1982 og 1990. Hans beste sesong i verdenscupen var 12.-plass sammenlagt i 1987. Det året ble han også nummer 3 i den tysk-østerrikske hoppuka. Han vant 2 renn i verdenscupen, i Oberwiesenthal i 1986 og i Štrbské Pleso i 1987.
Under VM i skiflyging 1986 var han blant flere hoppere som skadet seg stygt i fall i Kulm. Findeisen fikk hjertestans, men ble reddet av Røde Kors-personell på stedet.
Elias Holmen Sørensen
Elias Holmen Sørensen (født 1987) er en norsk skuespiller.
Han ble utdannet ved Statens teaterhøgskole i 2013 og har jobbet som skuespiller ved Rogaland Teater, Riksteatret, Kilden teater- og konserthus og Nationaltheatret. Han spilte rollen som Pål i de to norske Espen Askeladd-filmene Askeladden – i Dovregubbens hall fra 2017 og Askeladden – i Soria Moria slott fra 2019. For Askeladden – i Dovregubbens hall ble han nominert til Kanonprisen 2017 i klassen beste birolle.
Zsuzsanna Csobánki
Zsuzsanna Csobánki (født 28. mars 1983) er en ungarsk svømmer.
Elias Holmen Sørensen
Familie
Elias Holmen Sørensen er sønn av skuespillerne Kjersti Holmen og Reidar Sørensen, bror til Isak Holmen Sørensen og halvbror til Kim Sørensen.
Flamsteedbetegnelse
En Flamsteedbetegnelse er en betegnelse for stjerner som minner mye om Bayerbetegnelse, bortsett fra at den benytter siffer i stedet for greske bokstaver. Hver stjerne tildeles et nummer og den genitive formen av det latinske navnet på stjernebildet den tilhører. Flamsteedbetegnelse inneholdt 2,554 stjerner.
Tallen var opprinnelig sortert i rekkefølge etter økende rektascensjon innen hvert stjernebilde, men på grunn av effekten av presesjoner disse nå noe ute over rekkefølge på enkelte steder. Denne metoden med å tildele navn til stjerner oppstod først i en prelininær versjon av John Flamsteeds Historia coelesis Britannica som ble publisert av Edmond Halley og Isaac Newton i 1712 uten Flamsteeds tillatelse. Den endelige versjonen av Flamsteeds katalog ble publisert i 1725, etter hans død, og uten noen nummerbetegnelser.
Zsuzsanna Csobánki
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fri.
Flamsteedbetegnelse
Flamsteedbetegnelsen vant popularitet gjennom hele 1700-tallet og brukes fremdeles dersom ingen Bayerbetegnelser finnes. Men der en Bayerbetegnelse er fastslått, brukes denne nærmest eksklusivt. Eksempel på velkjente stjerner som vanligvis refereres til med deres Flamsteedbetegnelse er 51 Pegasi og 61 Cygni.
Det finnes eksempler på stjerner som bærer Flamsteedbetegnelser for stjernebilder som de ikke ligger i, akkurat som tilfellet for Bayerbetegnelser, på grunn av at de ble gjort før de moderne grensene for stjernebildene ble tegnet opp. Det bør også merkes at Flamsteeds katalog bare behandlet stjerner synlige fra Storbritannia og at stjerner på den sydlige delen av himmelen derfor sjelden har en Flamsteedbetegnelse. To unntak fra dette er den globale stjernehopen 47 Tucanae og den nærliggende stjernen 82 Eridani, som fikk sine navn i en katalog over den sydlige halvkule, Uranometria argentina, av Benjamin Gold.
Enkelte poster i Flamsteedkatalogen er feilaktige. For eksempel observerte Flamsteed planeten Uranus i 1690, men la ikke merke til at det var en planet og noterte den i sin katalog som «34 Tauri».
Chrysler Voyager
Bilen eksisterer, henholdsvis under flere forskjellige varemerker fra Chrysler, først Plymouth Voyager (til 2000 og Dodge Caravan, senere også Chrysler Voyager og Chrysler Town &Country. Voyager eksisterer/eksisterte i utstyrsvariantene LE, SE, ES, LX og LS.
I Europa hadde Voyager den største suksessen på markedet mellom 1991 og 2000. På den tiden var Flerbruksbils markedssegment relativt nytt i Europa, og etterlot bare noen få modeller fra andre bilprodusenter som var sammenlignbare med Voyager. Også i Østerrike solgte bilen veldig bra og ble også produsert der. Utvalget av Flerbruksbil-modeller fra mange bilprodusenter og dermed også segmentet har krympet. Heller ikke den sist solgte Chrysler Voyager fra 2008 til 2011 nådde de tidligere salgstallene. I november 2011, samtidig som sammenslåingen av Chrysler og Lancia i Europa, ble en ny generasjon introdusert.
New Zealand under OL
New Zealand deltok første gang i olympiske leker i Sommer-OL 1908 i London som en del av Australasia sammen med Australia. De deltok også som en del av Australasia i Sommer-OL 1912 i Stockholm. I Sommer-OL 1920 i Antwerpen deltok New Zealand selvstendig første gang, og har deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De deltok første gang i vinterlekene i Vinter-OL 1952 i Oslo, og har siden deltatt i de fleste vinterlekene, samtlige fra og med Vinter-OL 1968 i Grenoble. Annelise Coberger vant sølv i slalåm i Vinter-OL 1992 i Albertville, og dette var første gang en nasjon fra den sørlige halvkule vant medalje i vinterlekene.
New Zealands herrelandslag i rugby union deltok i 1976 i en turnering i Sør-Afrika, som fra 1960-tallet til tidlig på 1990-tallet var utestengt fra internasjonal deltakelse i de fleste sporter på grunn av landets apartheid-politikk. I Sommer-OL 1976 i Montréal førte dette til at 28 nasjoner, hovedsakelig fra Afrika, boikottet lekene. Flere andre nasjoner trakk seg også etter få dagers deltakelse.
Megaclite (måne)
Megaclite, også kjent som Jupiter XIX, er en naturlig satellitt og en av Jupiters måner. Den ble oppdaget av et lag av astronomer ved University of Hawaii under ledelse av Scott S. Sheppard i 2000, og gitt den midlertidig betegnelsen S/2000 J 8.
I oktober 2002 fikk månen navnet etter Megaclite, mor av Zevs (Jupiter) av Thebe og Locrus (selv om begge disse er angitt med en annen mor av andre forfattere).
Månen tilhører Pasiphaëgruppen som består av irregulære retrograde måner som går i bane rundt Jupiter i avstander mellom 22,8 og 24,1 Gm med inklinasjoner på mellom 144,5° og 158,3°.
Puno (region)
Puno er en region i det sørlige Peru. Den grenser til Bolivia i øst, til regionen Madre de Dios i nord, til Cusco og Arequipa i vest, Moquegua i sørvest og til Tacna i vest. Regionens hovedstad er byen Puno.
Austin 1800
Utvikling
Austin 1800 ble utviklet av BMC som en større erstatter for suksessen Mini og Austin 1100, under kodenavnet ADO17. I tillegg til Austin-modellen ble ytterligere to identiske modeller lansert under andre navn, først Morris 1800 i 1966, så Wolseley 18/85 i 1967.
Puno (region)
Politisk inndeling
Regionen er delt inn i følgende 13 provinser, som igjen er delt inn i til sammen 107 distrikter.
Austin 1800
Utvikling
Bilen var nyskapende da den ble lansert, med store vindusflater og romslige interiør med både skinn, tre og krom. Både Alec Issigonis og Pininfarina var involvert i designprosessen, og også teknologien var ny for sin tid, med hydropneumatisk understell (Hydrolastic) og en tidlig variant av ABS-bremser med en ventil som fordelte bremsekraften mellom frem- og bakhjul.
Reinventing the Steel
Reinventing the Steel er det niende og siste studioalbumet fra heavy metal-bandet Pantera. Det ble gitt ut gjennom East West Records den 21. mars 2000.
Austin 1800
Utvikling
I mai 1968 ble en Mark II-versjon lansert, med et billigere interiør og endret grill. Austin- og Morris-modellene fikk også byttet ut de slanke, horisontale hovedlyktene med vertikale lykter som liknet på den mindre ADO16-modellen. Wolseley-varianten beholdt de opprinnelige hovedlyktene. Nok en oppdatering fant sted i 1972, og modellene produsert etter dette kalles Mark III. Disse endringene var mindre, og inkluderte blant annet nok en ny grill og et endret interiør.
Reinventing the Steel
Albuminformasjon
I Australia ble en to-disk Tour Edition av albumet gitt ut. Den første disken bestod av det originale albumet, mens den andre er en uoffisiell hitsamling. Dette er nå blitt en samlegjenstand.
Reinventing the Steel inneholder tekster som hovedsakelig omhandler selve bandet, som i «We'll Grind that Axe for a Long Time», hvor bandmedlemmene forteller hvordan de har holdt seg «ekte» opp gjennom årene, mens mange av deres likestilte har solgt seg til media, og «I'll Cast a Shadow», om hvordan Pantera har påvirket sjangeren. Det finnes også sanger om fansene deres, som «Goddamn Electric» og «You've Got to Belong To It». Bandmedlemmene dediserte Reinventing the Steel til fansen, som de så på som deres egne søsken.
En redigert versjon av sangen «Death Rattle» ble brukt i en episode av Spongebob Sqaurepants, kalt "Pre-Hibernation Week." Dette sporet kunne også bli funnet på SpongeBob SquarePants: Original Theme Highlights, som ble utgitt den 14. august 2001.
Listeposisjoner
Album
Singler
Pietro Vidoni den yngre
Pietro Vidoni den yngre (født 2. september 1759 i Cremona i Italia, død 10. august 1830) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble utnevnt til kardinal i mars 1816 av pave Pius VII, med San Nicola in Carcere som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII og konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII.
Han var slektning til kardinalene Girolamo Vidoni (kreert 1626) og Pietro Vidoni den eldre (1660).
Gjirokastër
Gjirokastër, eller Gjirokastra, (gresk: Αργυρόκαστρο, Argirókastro) er en by i prefekturet med samme navn, sør i Albania, 30 kilometer fra grensen til Hellas. Ved folketellingen i 2011 hadde byen 19 836 innbyggere.
Noen få kilometer øst for Gjirokastër ligger ruinene av oldtidsbyen Antigonea, grunnlagt av kong Pyrrhos 295 f.kr. Bosetningen der dagens by ligger, oppsto rundt et citadell som ble påbegynt i siste halvdel av 1200-tallet. Med utspring i denne militærutposten vokste det fram en liten by i løpet av 1300- og 1400-tallet. I 1419 ble byen erobret av osmanene, som gjorde den til regionalt administrasjonssenter.
Byen ble innskrevet på UNESCOs verdensarvliste i 2005. I UNESCOs begrunnelse heter det blant annet at: Gamlebyen i Gjirokastër er et eksepsjonelt vitnesbyrd om et langvarig og nesten forsvunnet samfunn og livsstil, påvirket av den islamske kultur og tradisjon fra den osmanske perioden.
''Den historiske byen Gjirokastër er et sjeldent eksempel på en godt bevart osmansk by, bygget … rundt Citadellet fra 1200-tallet. Arkitekturen er karakterisert av konstruksjonen av en type byhus (tyrkisk kule), som Gjirokastër har en rekke fremragende eksempler av.''