cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kabinettsekretær
Kabinettsekretær er en stilling ved det kongelige norske hoff, der arbeidsoppgavene er å forestå det å skrive brev for kongelige, åpne innkommende post og å arkivere korrespondansen i et kabinett. Under eneveldet mellom Danmark og Norge var denne stillingen den mektigste, nest etter selve kongen, og ble innhatt av blant andre Johann Friedrich Struensee (1737–1772) som i 1770 ble kabinettsekretær for dronning Caroline Mathilde (1751–1775), kabinettsekretærens elskerinne. I denne posisjonen fikk Struensee etablert seg et kabinettstyre med seg selv som eneveldig geheimeminister hvorfra han utstedet nye ordrer og lover mens kongen lå i sinnssykdom. Kabinettsekretæren ble dømt til døden i 1772 mens elskerinnen døde i feber i 1775. Senere har tittelen falt litt i anseelse, i og med at kabinettsekretæren nå er underlagt det å lede et kontorfellesskap, det såkalte kabinettsekretariatet. Kabinettsekretæren følger de kongelige på reiser, som da det norske kongeparet var i New York City i november 2011 og Dronning Sonjas kjole var for bred for rulletrappen. Hennes kabinettsekretær Berit Tversland fikset kjolen, men falt da bakover og måtte reddes av Kong Harald.
Abdelkader Zrouri
Abdelkader Zrouri (født 20. september 1976) er en marokkansk tidligere taekwondoutøver.
World DanceSport Federation
WDSF ble stiftet i Wiesbaden i Tyskland den 12. mai 1957 under navnet International Council of Amateur Dancers og fikk sitt nåværende navn i 2011. Forbundet har forretningsadresse i Lausanne i Sveits, mens hovedkontoret ligger i Barcelona i Spania.
Abdelkader Zrouri
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 5.
World DanceSport Federation
Antall nasjonale medlemsforbund i WDSF er 92.
Kabinettsekretær
Tidligere kabinettsekretærer
Fra 1994 har forøvrig Knut Brakstad (født 1955) vært assisterende kabinettsekretær som skrev kongens taler. I 2013 ble han utnevnt til kongens rådgiver.
Samuel Abraham Goudsmit
Samuel Abraham Goudsmit (født 11. juli 1902 i Haag i Nederland, død 4. desember 1978 i Reno i Nevada i USA) var en nederlandsk-amerikansk fysiker.
Virke
I 1925, mens han ennå var meget ung, oppdaget Goudsmit sammen med studiekameraten George Uhlenbeck at forholdene i atomspektrene som en til da ikke hadde kunnet forklare ut fra Bohr-modellen, fikk sin forklaring om en tenkte seg at elektrodene hadde et spinn, en egenrotasjon. Oppdagelsen ble til å begynne med ikke lagt vekt på av fagmiljøene. Men senere grep andre fatt i problematikken, og oppdagelsen ble særdeles viktig innen kvantemekanikken og særlig for forståelsen av strukturen til atomer og atomkjerner.
Goudsmit tok doktorgraden i Leiden i 1927 og emigrerte etterpå til USA. Han arbeidet fra den tid og frem til 1941 ved University of Michigan. Under første del av andre verdenskrig arbeidet han med utviklingen av radar, med Massachusetts Institute of Technology som arbeidssted.
Han ble i 1944 leder for den vitenskapelige delen av Alsos-prosjektet, en hemmelig undersøkelsesaksjon som skulle etterforske tyskernes arbeid med utvikling av kjernevåpen. De søkte etter personell, registreringer, materiell og steder for å vurdere det tyske kjernefysiske prosjektet, styrke den amerikanske forskningen og hindre at de tyske forskningsresultatene falt i hendene på Sovjetunionen.
I boken Alsos, publisert i 1947, fremholdt Goudsmit at tyskerne ikke var i nærheten av å produsere noe atomvåpen, noe han mente var på grunn av at vitenskap ikke kan utvikle seg under en totalitær stat. Denne slutningen må sies å være usikker, i lys av at minst to totalitære regimer senere klarte å utvikle atomvåpen ved egen innsats eller med delvis stjålet kunnskap. En annen konklusjon han trakk, nemlig at tyske vitenskapsfolk rett og slett ikke forstod hvordan atombomber kunne lages, er også blitt kritisert av historikere, og blant annet av den tyske fysikeren Werner Heisenberg som hadde kjennskap til det tyske programmet.
Hans observasjon at tyskerne ikke var kommet langt på vei i denne våpenutviklingen har imidlertid stått seg, selv om hans vurderinger om hvorfor ikke har gjort det.
Goudsmit arbeidet etter krigen først en kort stund ved Northwestern University i Chicago, og så fra 1948 og fram til 1970 som professor ved Brookhaven National Laboratory på Long Island i staten New York.
Han var i en periode sjefredaktør for det ledende fysikktidsskriftet Physical Review, utgitt av American Physical Society. I juli 1958 startet han tidsskriftet Physical Review Letters.
Etter at han sluttet som tidsskiftsredaktør i 1974 flyttet han til fakultetet for University of Nevada i Reno, hvor han bodde frem til sin død fire år etter.
Egyptologi
Goudsmit var også interessert i egyptologi, og publiserte innen dette faget. Hans egyptologiske samlinger inngår i Kelsey Museum of Archaeology ved University of Michigan, i Ann Arbor som The Samuel A. Goudsmit Collection of Egyptian Antiquities.
Dinosaurer i Jurassic Park
Jurassic Park, senere kjent som Jurassic World, er en amerikansk science fiction eventyr-mediefranchise. Den fokuserer på kloning av dinosaurer gjennom fossilt DNA, uttrukket fra mygg som har blitt fossilisert i rav. Franchisen utforsker bl.a. kloningens etikk.
Theropod-dinosaurer som Tyrannosaurus rex og Velociraptor har hatt viktige roller gjennom filmserien. Andre arter, deriblant Brachiosaurus og Spinosaurus, har også spilt betydelige roller. Serien har også andre skapninger i hovedrollene, slik som Mosasaurus og medlemmer av pterosaur-gruppen, begge blir vanligvis feilidentifisert av offentligheten som dinosaurer. De forskjellige skapningene i filmene ble skapt gjennom en kombinasjon av animatronics og datagenererte bilder (CGI). For de første tre filmene ble animatronics laget av spesialeffekt-kunstneren Stan Winston og teamet hans, mens Industrial Light & Magic (ILM) håndterte CGI-en for alle filmene. Den første filmen ble rost av kritikerne for sine innovasjoner i CGI-teknologi og animatronics. Siden Winstons død i 2008 har de praktiske dinosaurene blitt skapt av andre kunstnere, deriblant Legacy Effects og Image Engine (Jurassic World), Neal Scanlan (Jurassic World: Fallen Kingdom), og John Nolan (Jurassic World Dominion).
Paleontologen Jack Horner har tjent i lang tid som vitenskapelig rådgiver for filmene, og paleonotologen Steve Brusatte ble også konsultert for Jurassic World Dominion. Den originale filmen ble rost for sin moderne portrettering av dinosaurer. Horner sa at den likevel inneholdt mange unøyaktigheter, men bemerket at den ikke var ment som en dokumentar. Også senere filmer i serien inneholder unøyaktigheter, av underholdningsgrunner. Dette omfatter filmenes velociraptorer, som avbildes som større enn sine motparter i den virkelige liv. I tillegg har franchisens metode for å klone dinosaurer av en rekke grunner blitt ansett som vitenskapelig implausibel.
Tiruhirappali internasjonale lufthavn
Tiruchirappalli internasjonale lufthavn, eller Trichy internasjonale lufthavn, (IATA: TRZ, ICAO: VOTR) er en internasjonal flyplass som betjener storbyen Tiruchirappalli i den indiske delstaten Tamil Nadu. Flyplassen ligger 5 kilometer sør for byens sentrum ved riksveien 210 som knytter byen med Ramanathapuram. Flyplassen er den tredje største etter Chennai internasjonale lufthavn og Coimbatore internasjonale lufthavn i passasjer- og lasttrafikk. Flyplassen er ISO 9001:2008-sertifisert. Tiruchirappalli fikk status som en internasjonal flyplass den 4. oktober 2012 og det samme ble gjort av AAI (de indiske luftfartsmyndighetene) den 22. oktober 2012.
Eggstockfestivalen
Eggstockfestivalen er en årlig ungdomsfestival som arrangeres hver juni på Det Akademiske Kvarter i Bergen. Den ble arrangert for første gang i 1996 under navnet «Eggstokkfestivalen», men har røtter som går tilbake til 1960-årene. Den er å regne som en arvtager etter Kronstadfestivalen, og har siden 2001 vært arrangert av AKKS Bergen. Denne organisasjonen gjorde det mulig for festivalen å være et årlig arrangement.
Tiruhirappali internasjonale lufthavn
Historie
Flyplassen ble etablert av britene under den andre verdenskrig og den ble først og fremst brukt av det britiske flyvåpenet (RAF) under krigen. Skadede fly som landet på flyplassen ble tatt til et verksted i Ponmalai, 2 km unna, utbedret og deretter brakt tilbake i tjeneste igjen. Flyplassen fikk konsesjon til å drive sivil luftfart etter krigen var avsluttet.
Eggstockfestivalen
Vilkår for å delta
Festivalen har plass til 24 band etter «førstemann til mølla»-prinsippet, og band som vil delta kan melde seg på dersom de oppfyller følgende kriterier:
Tiruhirappali internasjonale lufthavn
Historie
Air Ceylon (nå SriLankan Airlines) begynte sine ruter sent på 1940-tallet, mens Indian Airlines begynte på 1980-tallet. Begge flyselskap flyr fra Trichy til Colombo, med mellomlanding i Jaffna.
Eggstockfestivalen
Vilkår for å delta
Festivalen arrangeres som en konkurranse med to innledende dager og en finaledag, der ti av de deltakende bandene opptrer. Datoen for gjennomføring har de siste årene vært andre uken av juni. Bandene konkurrerer om premier som innspillingstid, spilletid på festivaler, musikkvideo, rabatt på merchdesign, musikkutstyr og mer. Juryen består av personer fra musikkbransjen i Bergen.
Tiruhirappali internasjonale lufthavn
Historie
Den var en flyplass med toll fram til 4. oktober 2012 da den ble gitt status som en internasjonal flyplass av departementet for sivil luftfart.
Eggstockfestivalen
Historikk
Artister som Sondre Lerche, Hvitmalt gjerde, Major Parkinson, Fröder, Thea Hjelmeland, Tarjei Strøm, Razika, Silja Sol og Matias Tellez har opptrådt på Eggstockfestivalen tidlig i sin karriere.
Tiruhirappali internasjonale lufthavn
Terminaler
Flyplassen har to tilstøtende terminaler. Den integrerte internasjonale terminalen er benyttet for flytrafikk internasjonalt og innlands. Den gamle terminalen har blitt omgjort til et internasjonalt kompleks for flyfrakt. Flyfraktkomplekset på 4 000 m2 ble gitt fullmakt for drift den 21. november 2011.
Eggstockfestivalen
Historikk
Eggstockfestivalen vant pris for årets plakat i 2015 og 2016, utdelt av Norske Konsertarrangører. Robert Høyem og Andreas Pilskog i Overhaus har stått for det grafiske arbeidet.
Av smittevernhensyn forbød norske myndigheter våren 2020 gjennomføring av konserter på grunn av koronaviruspandemien, og festivalen ble derfor avlyst i 2020. Den 15. juni 2020 åpnet myndighetene likevel for å gjennomføre arrangementer som innebar forsamling av opptil 200 personer i samme lokale. Den 2. juli 2020 introduserte AKKS derfor et nytt konsept kalt «Eggstock Reunion», som går ut på at tre tilfeldig valgte, tidligere Eggstock-deltakere og ett nytt band, skal opptre på en felles «mimrekonsert» den 21. august 2020.
Nederland under VM i friidrett 2015
Nederland deltok under VM i friidrett 2015 (utendørs) fra 22. august til 30. august 2015 i Beijing i Kina.
Resultater
(q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – årsbeste)
Verdinedbrytningsstruktur
Innen prosjektledelse er en verdinedbrytningsstruktur en teknikk introdusert av Stephen Devaux som en del av total prosjektkontroll (total project control, TPC) for verdianalyse av prosjekter og programmer.
Konseptet ligner på en arbeidsnedbrytingsstruktur som er brukt i prosjektledelse og systemteknikk for å bryte ned et prosjekt i mindre komponenter representert i en trestruktur som representerer hvordan arbeidet i prosjektet vil skape komponentene i sluttproduktet. Ressurser og kostnader settes vanligvis inn i aktivitetene i en arbeidsnedbrytingsstruktur, og summeres deretter for å gi et budsjett for både sammendragsnivåer (ofte kalt "arbeidspakker") og for hele prosjektet eller programmet.
På en lignende måte vil en verdinedbrytningsstruktur angi forventet verdiskapning for hver aktivitet og/eller komponent i prosjektet (eller prosjekter i et program).
Obligatoriske og valgfrie aktiviteter
I de fleste prosjekter (og programmer) er noen komponenter og aktiviteter (eller henholdsvis prosjekter) obligatoriske mens andre er valgfrie.
For eksempel vil noen obligatoriske deler når man bygger en bil være motor, drivaksling og hjul, mens koppholdere er valgfritt. Dersom noen av de obligatoriske aktivitetene utelukkes nærmer prosjektets verdi seg null, men verdien av koppholderne er bare forskjellen mellom verdien av bilen med og uten koppholdere.
Verdibidrag kan ikke nødvendigvis summeres
Verdier kan ikke summers opp på samme måte i en verdinedbrytningsstruktur som man kan gjøre med kostnader i grenene til en arbeidsnedbrytingsstruktur for å gi et samlet budsjett. Dersom verdien av en bil er 250 000 kr er det mange komponenter og aktiviteter som er obligatoriske for å generere den verdien – dersom noen av dem tas bort vil verdien av prosjektet nærme seg null. Derfor er det faktumet at motoren, drivaksling og hjul alle er obligatoriske, og at hver av dem derfor har en verdibidrag på 250 000 kr ikke gjøre at verdien av bilen blir 750 000 kr.
Formål
Hovedformålet med en verdinedbrytningsstruktur er å prioritere komponenter og arbeidsinnsats ved å se på verdien de forventes å legge til, og for å sikre at verdien av prosjektinvesteringen ikke reduseres ved å inkludere arbeid som har et verdiøkende bidrag som er mindre enn sin sanne kostnad, som er summen av ressurskostnadene og dens drakostnad (fra total prosjektkontroll; reduksjon i et prosjekt sin forventede investeringsavkastning på grunn av en kritisk-sti-aktivitet eller andre faktorer som fører til forsinket tidsplan eller andre forsinkelser). Dette kan ofte skje dersom det skjer endringer i prosjektet sin kritiske sti slik at andre aktiviteter plutselig får kritisk-sti-drag og drakostnader.
Eksempelvis kan en valgfri aktivitet som legger til 100 000 kr på den forventede verdien av prosjektet og har et budsjett på 50 000 kr være fornuftig når det kan utføres utenfor den kritiske stien, men bør trolig forkastes dersom den befinner seg på den kritiske stien hvis aktiviteten har en negativ verdibidrag på grunn av en drakostnad på mer enn 50 000 kr.
Bruk til indeks for prosjektytelse
Verdien angitt av verdinedbrytningsstrukturen bør også brukes som grunnlag for å spore prosjektverdien gjennom Devaux sin indeks for prosjektytelse (DIPP). Dersom omfanget endres under utførelsen bør denne endringen legges inn i verdinedbrytningsstrukturen, hvilket medfører at telleren i regnestykket for å beregne den faktiske DIPP-en justeres, og DIPP-fremgangsindeksen blir oppdatert.
Tvillingtindan
Tvillingtindan  er et fjell i Okstindan i Hemnes kommune i Nordland. Fjellet har en høyde på 1 824 meter over havet og stikker opp som en nunatak i Okstindbreen.
Francesco Saverio Nitti
Francesco Saverio Nitti (født 19. juli 1868 i Melfi; død 20. februar 1953 i Roma) var en italiensk politiker og landets statsminister fra 23. juni 1919 til 21. mai 1920 og deretter i en ny periode til 15. juni 1920.
Studium og journalistisk arbeid
Nitti studerte jus i Napoli og arbeidet deretter først som journalist. Han var korrespondent for Gazzetta Piemontese og Corriere di Napoli. I år 1891 utkom hans bok Il socialismo cattolico, der han fremholdt visse overensstemmelser mellom sosialismen og det katolske verdisystem.
Til politikken
Han ble innvalgt i 1904 i det italienske deputertkammeret. Der virket han med sakkunnskap og energi før å fremme det sørlige Italias økonomiske stilling ved kanalbygging, dikearbeider og bedre skogpleie. Han var minister for jordbruk, industri og handel i Giovanni Giolittis ministerium mars 1911 til mars 1914 og gjennomførte som sådan statliggjøring av forsikringsvesenet.
Nitti ble våren 1917 sendt på økonomisk oppdrag til USA. Han og fra oktober 1917 til januar 1919 skattkammerminister i Vittorio Emanuele Orlandos ministerium, fra hvilket han fratrådte samtidig med Leonida Bissolati, da den ble rekonstruert forut for fredsforhandlingene.
Statsminister
Da Orlando gikk av i juni samme år, ble Nitti, umiddelbart før Versaillesfreden ble undertegnet, statsminister og innenriksminister i en borgerlig koalisjonsregjering. Regjeringen klarte ikke å opprettholde orden i landet, og de mange kompromissforslagene i Fiume spørsmålet ble resultatløse, noe som svekket ministeriet i allmenheten.
Nitti innførte forholdstallsvalg ved valget 15. august 1919, noe som medførte en stor økning i sosialistenes (156) og kristeligdemokratenes (100) representasjon. Han lyktes imidlertid ikke i å forsone disse to partiene. Isteden brøt det frem en bølge av streiker og uro fremprovosert av fascistpartiet under ledelse av Benito Mussolini, noe som bidro til å underminere arbeidet til regjeringen Nitti.
Etter statsministertiden
Nitti ble gjenvalgt til parlamentet i 1921 men mistet det i 1924.
Another Brick in the Wall
«Another Brick in the Wall» er tittelen på tre spor på Pink Floyds konseptalbum The Wall utgitt i 1979, med undertitlene «Part I», «Part II» og «Part III». Mellom Part I og II er det også et kort spor ved navn «The Happiest Days of Our Lives», som mer eller mindre er en presentasjon av konseptet i «Part II». Samtlige spor ble skrevet av bassist og dengang hoved-låtskriver; Roger Waters.
Francesco Saverio Nitti
Etter statsministertiden
Stor oppsikt vakte hans kritiske bok om etterkrigsfredsavtelene, Europa senza pace (1921), som innledet en kampanje som senere ble fortsatt av ham i artikler i den amerikanske pressen og i nye bøker, deriblant The Decadence of Europe: The Paths of Reconstruction (1923; italiensk original 1922) og They Make a Desert (1924).
Another Brick in the Wall
De tre delene deler samme melodi og en lignende struktur, går i samme dur (d-moll) og takt (4/4), og forteller alle om hendelser i livet til albumkonseptets fiktive hovedkarakter Pink som bidro til at han «bygget en mur» rundt seg selv (dvs isolerte seg fra omgivelsene). Samtidig som har de ulike budskap og ulik musikalsk stil.
Verdensrekorder under Sommer-OL 2016
Liste over verdensrekorder satt under Sommer-OL 2016
Francesco Saverio Nitti
Etter statsministertiden
Nitti ble etter fascismens seier i Italia utsatt for systematisk forfølgelse, blant annet ved plyndring av hans bosted. Han ble tvunget til å begi seg i landflyktighet i 1924. Han slo seg ned i Paris og ble der en av lederne for de antifascistiske italienere.
Han ble i 1943 arrestert av SS og deportert til Tirol (Itter, Hirschegg), og holdt der resten av krigen. Etter andre verdenskrigs slutt vendte han tilbake til Italia.
Another Brick in the Wall
«Part II», som er en protestsang mot strenge skoler, ble utgitt på singel en uke før albumutgivelsen, og ble en nummer én-hit i Storbritannia, USA, Vest-Tyskland, Norge og en rekke andre land.
Part I
«Part I» er den tredje sangen på albumet. Den er veldig stille og avmålt, som står i kontrast til de andre delene. Den domineres av to gitarer spilt av David Gilmour, én som spiller en basslinje med basis i D-strengen, og én som spiller et enkelt riff, samt av Roger Waters' stille, nesten hviskende vokal. Når teksten er ferdig, følger en stillferdig gitarsolo. Mot slutten av soloen hører man lyden av barn som leker i bakgrunnen, og mot slutten Waters (med samme stemme som han brukte på læreren i «Part II») som roper «hey you! Get over here!» Sangen fader til slutt ut, og blir avbrutt av lyden av et helikopter, og sangen går over til «The Happiest Days of Our Lives».
Den omhandler hovedkarakteren Pink sin sorg over at han mistet sin far under andre verdenskrig. Denne delen av konseptet er delvis selvbiografisk fra Waters, ettersom Waters' far, Eric Fletcher Waters, var soldat og ble drept i Anzio i 1944 under invasjonen av Italia. Dette er en av flere sanger hvor Waters refererer til sin far. Pink sørger over at han ikke har noen far, og erklærer at «all in all it was just another brick in the wall» (når alt kommer til alt så var det bare enda en murstein til veggen) som svar på sitt eget spørsmål om hva faren etterlot til ham.
I filmen ser man i starten av sangen Pink sin mor be i en kirke og sørge over tapet av ektemannen, mens Pink leker med et lekefly i bakgrunnen (som minner om hva som drepte faren - mot slutten av «In the Flesh?» vises det i en scene at en Stuka bomber farens skyttergrav). Filmen skifter etter dette til en scene hvor Pink og moren går til en park, hvor moren forlater ham for å dra og handle mens han skal leke med de andre barna. Pink vandrer rundt alene i en park, som den eneste av barna som ikke har en far. Han blir dermed oppmerksom på at alle de andre barna har en far, men ikke ham. Han huker tak i en av fedrene og får kontakt med ham, som løfter ham opp på en karusell. Pink smiler og tror tydeligvis at denne ukjente mannen er farens hans, og følger mannens sønn rundt i parken. Når mannen forlater parken med sin egen sønn, forsøker Pink å henge seg på og holde mannen i hånden, men blir dyttet vekk. Han prøver igjen å gripe tak i mannen, men blir igjen dyttet vekk. Såret over at mannen ikke vil være faren hans, går han bort og setter seg alene på en disse.
The Happiest Days of Our Lives
Mellom «Part I» og «Part II» er det et kort spor (1 minutt og 46 sekunder langt) ved navn «The Happiest Days of Our Lives». Den har ikke samme melodi som de tre delene av «Another Brick in the Wall», men den introduserer konseptet til «Part II», og blir ofte brukt som en introduksjon til denne, deriblant av radiokanaler, på samlealbumene Echoes og A Foot in the Door og på samtlige av Roger Waters' soloturnéer. Dette sporet starter med lyden av et helikopter som kommer mens musikken fra «Part I» holder på å fade ut, som blir høyere og høyere, før Roger Waters i rollen som lærer roper «You! Yes, you! Stand still laddie!», med en forvrengt stemme. Helikopteret forsvinner og musikken starter.
Sangen har et kort, aggressivt forspill i D-C-D-A-G. Duren skifter deretter til G-A, før Waters kommer inn med en dyp stemme som er behandla med omvendt ekko, hvor han forklarer Pinks perspektiv på skolen og læreren: «When we grew up and went to school, there were certain teachers who would hurt the children in any way they could, by pouring their derision upon anything we did, and exposing every weakness, however carefully hidden by the kids» (Når vi vokste opp og gikk på skolen var det enkelte lærere som ville plage barna på alle måter de kunne, gjennom å øse sitt hån over alt vi gjorde, og å gjennomskue enhver svakhet, uansett hvor godt skjult den er av barna). Et kort mellomspill følger, med en lydeffekt av lærerens hånlige latter, før duren igjen skifter tilbake til d-moll mens Waters synger andreverset fra lærerens perspektiv: «But in the town, it was well known: when they got home at night, their fat and psychopathic wives would thrash them within inches of their lives» (men i byen var det vel kjent at når de kom hjem om kvelden ville de feite og psykopatiske konene deres ødelegge dem, nesten til døde). Lærerens ondskapsfulle oppførsel mot barna er altså et resultat av at han selv blir utsatt for mishandling hjemme.
Etter verset følger et repetivt mellomspill med basis i akkordene F og B, som akkompagneres av aggressivt trommespill fra Nick Mason. Sangen avsluttes med en C-akkord som akkompagneres av et inhalert skrik fra Waters (lignende det han blant annet brukte på «Careful with That Axe Eugene»), før sangen glir over i «Another Brick in the Wall, Part II».
I filmen starter sangen med en scene av at Pink sammen med noen venner går ned til et togspor og legger patroner på togsporet for å se dem eksplodere under toget. Når toget kommer blir Pink værende ved togsporet for å legge ned patronene, til tross for at vennene roper at han må komme seg vekk. Når toget passerer kaster Pink seg mot veggen i tunnelen ved togsporet for å komme seg unna. Man ser deretter toget kjøre over patronene som eksploderer, før toget (sannsynligvis i Pinks fantasi) forvandles til et fullpakket holocausttog. Deretter ser Pink læreren i den andre enden av tunnelen, som roper til ham at han må stå i ro. Neste scene er fra lærerværelset på skolen, og viser Pinks lærer brette kragen sin og gå til klasserommet når det ringer inn til time. I klasserommet, midt i geografitimen, oppdager læreren at Pink har skrevet et dikt – diktet inneholder tekstlinjer fra sangen «Money». Læreren tar diktet fra Pink, leser det opp høyt til klassen og latterliggjør Pink, før han kjefter på Pink og slår ham over hånden med en linjal. Neste scene viser læreren hjemme hos seg selv, og viser at han motvillig blir tvunget til å spise opp middagen sin av sin kone. Neste scene viser læreren slå elevene sine for å få utløp for sin frustrasjon over å bli kontrollert av sin kone.
Part II
«Part II» er den lengste og mest kjente av delene. Den er en protestsang mot strenge kostskoler. Den ble utgitt som en singel 23. november 1979, en uke før albumet The Wall. Den ble en stor hit som gikk til topps på hitlistene i en rekke land.
Komposisjon
Opprinnelig var det tenkt at Part II skulle være stille og rolig på samme måte som «Part I». Waters' demoutgave var attpåtil knapt Produsent Bob Ezrin så et hitpotensiale i sangen, og foreslo at den skulle gjøres mer kommersiell og gis ut som singel, noe som i utgangspunktet ble møtt med skepsis fra bandmedlemmene, ettersom gruppen hadde satset utelukkende på sine konseptalbum og ikke utgitt noen singler i Storbritannia siden «Point Me at the Sky» i 1968. Ezrin oppfordret bandet til å ta inspirasjon fra rytmene i disco, og stod også bak idéen om å bruke et skolekor på sangen, som han opprinnelig la på sangen uten bandet tillatelse. Til tross for sin skepsis, valgte bandet til slutt å følge Ezrins råd, og legge på en kraftig trommerytme og et karakteristisk bassriff på sangen. Sangen består av et vers som først synges av Waters og Gilmour sammen, etterfulgt av det samme verset sunget av et skolekor.
Etter koret følger en gitarsolo spilt av Gilmour. I motsetning til de fleste av Gilmours soloer, som ble spilt på hans svarte Fender Stratocaster, ble denne soloen spilt på en Gibson Les Paul. Etter soloen er slutt kommer det et parti hvor Waters, i rollen som lærer, skriker med en skotsk aksent: «Wrong! Do it again! If you don't eat your meat, you can't have any pudding! How can you have any pudding if you don't eat your meat? You, yes, you behind the bikesheds! Stand still laddie!» (Feil! Gjør det igjen! Hvis du ikke spiser kjøttet ditt kan du ikke få noe pudding! Hvordan kan du få pudding hvis du ikke spiser kjøttet ditt? Du, ja, du bak sykkelskuret! Stå stille gutt!). Disse linjene er behandlet med en sterk ekko-effekt. Samtidig høres barneskrik i bakgrunnen. På slutten høres en pipetone fra en telefon, før sangen går over til «Mother».
Singelutgaven skiller seg fra den versjonen som kom ut på albumet, ettersom den også inneholder et kort forspill (i motsetning til albumversjonen som starter rett på verset), samtidig som den fader ut under gitarsoloen og mangler partiet med læreren på slutten. På samlealbumet A Collection of Great Dance Songs i 1981 er det en unik miks av sangen, som både inneholder forspillet fra singelversjonen og slutten fra albumversjonen.
Innspilling
På demoutgaven, som bandet i utgangspunktet hadde tenkt å gi ut på albumet, var låta bare halvannet minutt lang, og bestod kun av Waters som sang lavt og spilte gitar, og tok slutt etter verset var ferdig. Bob Ezrin innså umiddelbart at låta hadde hitpotensiale, og foreslo å forlenge den og gjøre den mer kommersiell, noe som bandet i utgangspunktet nektet å gjøre. Ezrin begynte dermed å jobbe bak ryggen på bandet for å få realisert sin visjon. Ezrin – som tidligere hadde produsert Alice Coopers School's Out, som også hadde et lignende anti-skolebudskap og også brukte et skolekor – var overbevist om at sangen burde ha et skolekor. Han gikk dermed bak ryggen på bandet for å få skolekor-sporet, og ga beskjed til lydtekniker Nick Griffiths om å ordne med et opptak av et skolekor som sang sangen. Griffiths tok kontakt med musikklæreren Alun Renshaw ved Islington Green School, som uten å forhøre seg med skolens ledelse fikk sine elever til å spille inn sangen. Ezrin forklarte senere:
Sangens karakteristiske tromme- og bassarrangement har et visst preg av disco, som var svært populært på den tiden. Dette ble gjort etter forslag fra produsent Bob Ezrin, som i utgangspunktet fikk en kjølig mottagelse fra bandet for forslaget om å inkorporere disco:
Konsept og film
I filmen så fortsetter plottet fra «The Happiest Days of Our Lives». Mens låta starter ser man scener fra en matfabrikk hvor barna stilles opp på rad og kjøres gjennom en kjøttkverne, mens læreren står og ser på, og kommer ut som kjøttdeig. Dette var i tråd med Waters' syn om at skolen fremmer konformitet og undertrykker elevenes individualitet. Pink begynner å dagdrømme i klasserommet etter at læreren har latterliggjort og slått ham. Han dagdrømmer om at alle barna gjør opprør mot skolen; først synger de «Another Brick in the Wall (Part 2)» med sin anti-skoletekst høyt til læreren i klasserommet. På det punktet hvor gitarsoloen starter, reiser elevene (som er kledd i identiske masker for å understreke hvordan skolen undertrykker individet) seg opp, kaster fra seg maskene, ødelegger pultene og setter fyr på skolen. Til slutt tar elevene læreren til fange. Deretter slutter musikken brått, mens filmen skifter tilbake til den samme geografitimen som Pink var i under «The Happiest Days», hvor Pink sitter og ser ned på stedet hvor læreren slo ham – det blir altså åpenbart at han har dagdrømt det hele. Pinks mistrivsel på skolen blir et traume som får ham til å «mure seg inn» fra omgivelsene.
Musikkvideo
En musikkvideo ble spilt inn for å sendes på TV-programmet Top of the Pops. I likhet med gruppens andre videoer, ble ikke bandet vist på den. Videoen starter med å vise et flyfoto som senere zoomes inn på en skolegård. Her vises blant annet video av noen elever som mobber en annen elev. Lærer-marionetten som ble brukt under framføringen av sangen på The Wall-konsertene i 1980/81 vises også her. Filmen inkluderer også noen snutter med animasjon av Gerald Scarfe som senere ble brukt på «The Trial» og «Waiting for the Worms» i The Wall-filmen fra 1982. Under andreverset vises film av skolebarn som synger sangen. Barna som mimet sangen i videoen er imidlertid ikke de samme som de som sang på innspillingen; ettersom en del av reaksjonene på sangen gikk til angrep på Islington Green School (som hadde et heller middelmådig rykte), nektet rektoren barna å delta på Top of the Pops-videoen. Musikkvideoen ble satt sammen av Gerald Scarfe, som bare fikk seks dager på seg til å lage den, ettersom singelens suksess kom uventet på bandet.
Politisk bruk og kontroverser
På grunn av sangens anti-autoritære tekst har den ofte blitt brukt som en politisk protestsang. Etter utgivelsen ble sangen sterk kritisert fra visse hold, ettersom den
I 1980 ble sangen brukt av innfødte fargede elever ved Elsie's River-opprøret i Sør-Afrika, som protestsang mot apartheid og den dårlige kvaliteten på utdanningstilbudet for landets fargede befolkning. Den sørafrikanske regjeringen forbød derfor både sangen og hele albumet 2. mai, til tross for at sangen da hadde ligget sammenhengende på toppen av de sørafrikanske hitlistene i nærmere tre måneder. Om det sørafrikanske forbudet uttalte Waters at «apartheidregimet innførte en kulturell blokade, for å si det sånn, mot enkelte sanger – inkludert mine».
I 2005 ble sangen brukt av palestinsk ungdom til å protestere mot Israels barriere på Vestbredden, hvor tekstlinjene «we don't need no education / we don't need no thought control» ble bytta ut med «we don't need no occupation / we don't need no racist wall». Waters omfavna selv denne bruken av sangen da han besøkte Israel i anledning sin konsert i Neve Shalom i 2006, gjennom å tagge tekstlinja «we don't need no thought control» på muren. Under konserten oppfordret han også den unge generasjonen av israelere til å «rive ned muren og slutte fred med naboene sine».
Part III
Part III er den tolvte sangen på The Wall, og den nest siste sangen på den første plata på dobbeltalbumet. Det er den korteste av delene, og er bare ett minutt og 18 sekunder lang, og består bare av et vers og (i motsetning til de andre delene) ingen solo. Den starter med et rasende skrik, og deretter noen sekunder med lyden av noe som knuses, før sangen starter. Sangen er hardrock-prega og aggressiv, med forvrengt gitarlyd og en rasende ropende vokal fra Waters. I denne delen av historien har Pink blitt forlatt av sin kone, og i tredje og siste del av «Another Brick in the Wall» får han et voldsomt raserianfall. Han starter med å erklære at han ikke trenger kjærestens «armer rundt seg» (I don't need no arms around me) eller narkotika for å roe ham ned (I don't need no drugs to calm me), før han erklærer at han ikke trenger noe som helst (don't think I need anything at all), og konkluderer med at alle rundt ham var mursteiner til veggen hans (All in all you were all just bricks in the wall). På dette punktet er hans mentale «mur» nesten helt komplett - han føler ikke at han trenger noe eller noen, ettersom han har blitt traumatisert over opplevelsen av å bli sveket av omgivelsene. Bare den korte «Goodbye Cruel World» gjenstår før hans mentale mur er fullstendig.
Peder Ulleland
Peder Jakobsen Ulleland (1859–1892) var en norsk lærer, skribent og oversetter, som utga et innlegg i striden om Hans Jæger og Kristiania-bohemen i 1886.
Liv
Peder Ulleland var født i Bolsøy og viste som ung gode evner til å lære. Med økonomisk støtte fra prost Randers i Bolsøy og sorenskriver Roll i Molde fikk han derfor muligheten til gå på middelskolen i Molde, ta examen artium i 1878 og språklig-historisk embetseksamen i 1887. I mellomtiden var han en tid huslærer, før han fra 1881 var lærer ved forskjellige skoler i Kristiania: Maribogadens skole, Holans skole og von Wieses skole.
Ulleland og Kristiania-bohemen
I 1886 utga han et forsvar for Hans Jæger i Nyt Tidsskrift («Fra Kristianiabohêmen og pressefriheden»). Ifølge Halvor Fosli var dette innlegget ødeleggende for Ullelands yrkeskarriere: «Kristiania stengte han rett og slett ute». Han fikk ikke lenger arbeid i private eller offentlige skoler, og heller ingen stilling i statsadministrasjonen. Fosli bemerker at Ulleland egentlig var motstander av Jæger, men skandalen besto i at han hadde villet drøfte Jægers roman Fra Kristiania-Bohêmen offentlig.
Oversetter og redaktør
Ulleland utga ellers en norsk oversettelse av historikeren John Lothrop Motleys Nederlandenes Frihedskamp for Bibliothek for de tusen hjem. Han begynte også på en oversettelse av Francis Darwins biografi av faren Charles Darwin. Etter at første bind var trykt i januar 1888 ble opplaget supprimert, og oversettelsen fortsatt av Martin Simon Søraas, som fullførte utgivelsen i tre bind for Bibliothek for de tusen hjem i 1889.
Ulleland skrev også en artikkel i Nyt Tidsskrift om «Et kapitel af selvmordets statistik»,som ifølge Fosli foregriper Émile Durkheims selvmordsteori og viser at Ulleland var «ein evnerik mann».
Et halvt års tid i 1891 var Ulleland redaktør for Romsdalsposten i Kristiansund, før han flyttet tilbake til Kristiania, hvor han døde 33 år gammel i 1892. Ifølge avisene ble han først meldt savnet fra sitt losji. Fjorten dager senere, 13. juni 1892, ble liket hans ble funnet flytende i sjøen ved Nordstrand. Fosli omtaler ham som «eit tilfeldig offer for bohemstriden».
Tilgivelse
Tilgivelse (alternativ også: forlatelse) er et nøkkelbegrep i kristendommen og telles også som en menneskelig dyd.
En særskilt, offisiell form for tilgivelse er benådning. I mange grunnlover er muligheten til benåding av nedfelt.
Vilje til å tilgi anses ofte som en betingelse for å kunne avslutte konflikter. Et annet aspekt kan være gjenopprettelse av forholdet til Gud etter synd; tilgivelse spiller en stor rolle i de fleste religioner.
Nicolae Ciucă
Nicolae Ionel Ciucă (født 7. februar 1967) er en rumensk politiker og tidligere general i hæren som har vært Romanias statsminister siden 25. november 2021. Han tilhører det liberalkonservative partiet  Partidul Național Liberal (PNL). hvor han også har vært leder siden 10. april 2022.
Ciucă har deltatt i krigene i Afghanistan og i Irak. Han var også sjef for den rumenske generalstaben fra 2015 til 2019 og forsvarsminister fra 2019 til 2021. Han ble fungerende regjeringssjef fra 7. til 23. desember 2020 etter at den tidligere statsministeren Ludovic Orban gikk av. Den 21. oktober 2021 ble han av president Klaus Iohannis bedt om å danne ny regjering etter at Florin Cîțu gikk av, og etter at Dacian Cioloș hadde blitt avvist av parlamentet. Ciucă ga opp forsøket på å danne regjering, men ble bedt på nytt 22. november og hans regjering ble godkjent 25. november 2021.
Matthew Fontaine Maury
Matthew Fontaine Mauryar (født 14. januar 1807, død 1. februar 1873) var en amerikansk sjøoffiser, hydrograf, astronom, historiker, oseanograf, meteorolog, kartograf, forfatter, geolog og lærer. Han er blitt kalt «faren til den moderne oseanografien» og skrev blant annet Physical Geography of the Sea i 1855, den første omfattende boken om oseanografi. Confederacy.
Han ble leder for sjøkartarkivet, en institusjon som utviklet seg til U. S. Naval Observatory og Hydrographic Office. Maury samlet inn opplysninger om vind og strøm fra loggbøker, og arbeidet hans innen meteorologi ble internasjonalt respektert. Han ga blant annet ut kart over vind og strømmer for Nord-Atlanteren, som gjorde at sjømenn kunne redusere reisetiden over havet.
Skilling posthorn
Skilling posthorn var en norsk serie med posthornfrimerker som utkom i årene 1872–1875. Dette var de første posthornfrimerkene i verden – frimerker med et posthorn som sentralt motiv. Motivet ble tegnet av den tyskfødte norske arkitekten og grafikeren Andreas Friedrich Wilhelm von Hanno i 1871. Originalstempelet ble laget av den danske gravøren Philip Christian Batz fra København. Frimerkene ble trykket som boktrykk av P. Petersens trykkeri i Christiania, med papir fra Bentse Brug nær Akerselva.
Skilling posthorn utkom i seks ulike valører: 1 skilling grønn, 2 skilling blå, 3 skilling rød, 4 skilling fiolett, 6 skilling oransjebrun og 7 skilling brun. Portotakstene på denne tiden var 3 skilling på alminnelige innenlandsbrev, og 2 skilling på post sendt lokalt i hovedstaden (Christiania bypost). Taksten til Danmark var 4 skilling, og til andre europeiske land 6 skilling.
Thalkirchdorf
Thalkirchdorf er en del av kommunen Oberstaufen im Landkreis Oberallgäu i den tyske delstaten Bayern.
Man antar at stedet har vært befolket minst siden ca. 250 e.Kr da romerveien Via Decia ble bygd gjennom Konstanz-dalen. På 1300-tallet var dette en viktig vei for transport av salt, en stor handelsvare på den tiden.
Skáidejávri
Skáidejávri er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har et areal på 1,78 km² og ligger 321 meter over havet. Skáidejávri har utløp mot sør til Førstevasselva.
Skalldyrskniv
Skalldyrskniv, går også under navnet østerskniv, har et tykt blad med en lengde på ca. 5 cm. Den er laget spesielt for skalldyr som østers, hummer og krabbe. Den brukes til å lirke opp østers, åpne klør og skille kjøttet fra skallet.
Mange av knivene har en krage mellom blad og skaft, slik at ikke kniven glir for langt inn i skallet slik at man kan skade seg i fingrene.
Se også
Kniv
Kim Jøran Olsen
Kim Jøran Olsen (født 4. mars 1987 i Harstad) er en norsk skuespiller.
Han ble uteksaminert ved Statens teaterhøgskole i 2017 og ble samme år engasjert ved Den nationale Scene i Bergen. Etter Den nationale Scene, har han vært engasjert ved Nationaltheatret, Riksteatret og Hålogaland teater. Kim Jøran Olsen er også på rollelisten til Harald Zwarts film Den 12. mann fra 2017 og Sulis av Nils Gaup som kommer i 2023.
Polen under VM i friidrett 2015
Polen deltok under VM i friidrett 2015 (utendørs) fra 22. august til 30. august 2015 i Beijing i Kina. Troppen besto av 50 utøvere, fordelt på 32 øvelser.
Oscar Hijuelos
Hijuelos ble født på Morningside Heights på Manhattan i New York som sønn til cubanske immigranter. Han studerte ved Corpus Christi School og seinere ved Bronx Community College, Lehman College og Borough of Manhattan Community College før han begynte sine studier i kreativ skriving ved City College of New York. Deretter hadde han flere ulike yrker før han ble forfatter på heltid. Hans første roman, Our House in the Last World, ble utgitt i 1983 og ble i 1985 belønnet med Prix de Rome, som deles ut av Det amerikanske akademiet i Roma. Hans andre roman, The Mambo Kings Play Songs of Love, ble belønnet med Pulitzerprisen for skjønnlitteratur i 1990. Romanen ble filmatisert som The Mambo Kings 1992 og ble satt opp som en Broadway-musikal i 2005.
Hijuelos underviste ved Hofstra University og bodde i New York City. Hijuelos døde plutselig den 12. oktober 2013, etter å ha kollapset på en tennisbana på Manhattan.
Tømmerbil
Tømmerbil er en lastebil som blir brukt for å kjøre tømmer. Tømmerbiler kan frakte heltømmer eller tømmer kappet i standardlengder. For å frakte heltømmer, benyttes ofte semitrailerer, mens det er mer vanlig å bruke lastebiltilhenger for kappede tømmer. Det er vanligvis én eller to lengder på trekkvogna og to eller tre lengder på tilhengeren.
Tømmerbiler er utstyrt med støtter på sidene som holder tømmeret på plass. Under transport blir støttene holdt sammen av stramme kjettinger. Støttene kan løses ut i underkant, slik at storparten av tømmeret ruller av. Det er svært viktig at lasset er godt sikret, ettersom det kan føre til alvorlige ulykker om lasset ramler av i trafikken. Tømmerbiler har høyt tyngdepunkt, så det er nødvendig å vise aktsomhet og sette ned farten i skarpe svinger og på glatt føre.
Tømmerbiler blir ofte lastet med gripelaster, som kan være montert på tømmerbilen, eller på en annen bil som blir brukt bare til lasting. Fortrinnet med å bruke en egen bil til gripelasteren, er at en da får større nyttelast på tømmerbilene. En kan også bruke hjullaster med tømmergaffel for å laste tømmeret.
Hasseröder
Hasseröder er et tysk ølmerke fra Wernigerode i Harz. Bryggeriet ble grunnlagt i 1872 og het da zum Auerhahn (Auerhahn: storfugl eller tiur) og tiuren er fremdeles del av varemerket. Siden ble navnet endret og oppkalt etter landsbyen Hasserode som idag er en bydel i Wernigerode.
Bryggeriet eies av Gilde Brauerei i Hannover og er den tredje største produsent av Premium-pils i Tyskland.
Jon García
Jon García (født 28. september 1977) er en spansk tidligere taekwondoutøver.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 7.
Tegneserieåret 2000
Tegneserieåret 2000 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 2000.
Treseilere
Treseilere (Hemiprocne) er en slekt med små til mellomstor fugler i treseilerfamilien (Hemiprocnidae), som kun består av denne ene slekten og inkluderer fire arter (13 taxa). Familien inngår i ordenen seilerfugler (Apodiformes). I HBW Alive blir Apodiformes inkludert som en delgruppe under Caprimulgiformes.
2. divisjon fotball for kvinner 2022
2. divisjon fotball for kvinner 2022 var det tredje høyeste nivået i norsk fotball 2022 for kvinner. og rykket opp til 1. divisjon 2023.
Omlegging av seriestruktur
På et ekstraordinært forbundsting i 2021, ble det vedtatt en ny modell for 2. divisjon kvinner fra 2023-sesongen. Vedtaket innebar at divisjonen fra og med 2023-sesongen blir bestående av 28 lag, fordelt på to avdelinger med 14 lag i hver. 2022-sesongen ble dermed et overgangsår hvor to av åtte avdelingsvinnere rykket opp til 1. divisjon etter kvalifiseringsspill, to lag rykket ned fra 1. divisjon og ingen lag rykket opp fra 3. divisjon.
Kvalifisering til 1. divisjon fotball for kvinner 2023
''To lag rykker opp til 1. divisjon 2023. Kvalifiseringen begynner ved at vinnerene av avdeling 1, 2 og 3 spiller om to plasser og vinneren av avdeling 6 og 7 om én plass blant de 6 kvalifiseringslagene. De seks kvalifiserte lagene spiller videre om to opprykksplasser.''
''Vinner av avdeling 6, Grand Bodø 2, kunne verken rykke opp eller beholde plassen i 2. divisjon da førstelaget spiller på nivået over. Dermed gikk plassen til Bossmo & Ytteren som ble nr. 2 i avdelingen. Vinner av avdeling 7, Mjølner, valgte å ikke spille kvalifisering til 1. divisjon, dermed gikk Bossmo & Ytteren rett til hovedrunden i kvalifiseringen.''
Alasmidonta raveneliana
Alasmidonta raveneliana er en art av dammuslingfamilien innen klassen muslinger som lever i ferskvann.
Treseilere
Beskrivelse
Treseilere måler typisk 15-31 cm. På oversiden er fjærdrakten glinsende, med varierende pigmentering. Vingene er lange og spisse, og sakselignende når dem foldes sammen. Stjerten er også lang og køfteformet. To av artene (coronata og longipennis) har tverrstilt fjærkam fremst i pannen, som kan reises. Nebbet er kort. Artene trives på skogvokst tørr savanne og er stort sett trelevende.
Arter
Inndelingen av artene følger HBW Alive, mens norske navn på artene følger NOF:
Battlestar Galactica
Battlestar Galactica er tittelen på flere amerikanske science fiction-serier.
Holmvatnet (Gallokelva i Sør-Varanger)
Holmvatnet (nordsamisk: Suolojávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger rundt seks kilometer nordvest for Gállotjávri i Gallokelvas nedbørfelt. Innsjøen har et areal på 1,63 km² og ligger 265 meter over havet. Den har utløp mot sør til Suolojohka, som renner ned til Gállotjávri.
Chalepocarabus
Chalepocarabus er en utødd slekt av primitive, vedspisende biller.
Systematisk inndeling
Artens systematiske plassering er usikker - kanskje bør den plasseres i familien Ommatidae. Slekten har blitt synonymisert med Omma.
Portugal under VM i friidrett 2015
Portugal deltok under VM i friidrett 2015 (utendørs) fra 22. august til 30. august 2015 i Beijing i Kina.
Agelia
Agelia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 25 millimeter), avlange praktbiller. Antennene er mer eller mindre kamformede. Pronotum er svart med mer eller mindre utpreget, metallisk glans. Dekkvingene har fire store, gule flekker som kan vokse sammen i midten og danne to brede tverrbånd.
Levevis
Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.
Systematisk inndeling
furupraktbiller (Chrysochroinae) blir noen ganger plassert som en stamme i underfamilien Buprestinae.
Inndelingen følger