cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jimmy Pedro
Jimmy Pedro (født 30. oktober 1970) er en amerikansk judoka.
Han representerte USA under Sommer-OL 2004 i Athen, der han tok bronse. Han tok også bronse under Sommer-OL 1996.
Norgesuniversitetet
Norgesuniversitetet (forkortet NUV) var et statlig forvaltningsorgan under Kunnskapsdepartementet lokalisert i Tromsø. Norgesuniversitetet hadde som mål å stimulere til utvikling og bruk av teknologi for læring og fleksible studietilbud i høyere utdanning, samt fremme utdanningssamarbeid mellom høyere utdanning og arbeidsliv gjennom bruk av læringsteknologi. Dette gjorde de gjennom å finansiere utviklingsprosjekter ved universiteter og høgskoler og ved å drive kunnskapsutvikling, blant annet gjennom undersøkelsen «Digital tilstand» og ved hjelp av ekspertgrupper som arbeider tematisk, henter inn, bearbeider og sprer kunnskap.
Fra 2018 ble Norgesuniversitetet slått sammen med Senter for internasjonalisering av utdanning og Program for kunstnerisk utviklingsarbeid til én organisasjon (DIKU) med hovedkontor i Bergen.
Norgesuniversitetet var ikke akkreditert som universitet av NOKUT, men hadde dispensasjon fra Kunnskapsdepartementet til å bruke betegnelsen universitet.
Prosjektfinansiering
Norgesuniversitetet finansierer og prosjekter som utvikler teknologistøttet fleksibel utdanning ved norske universitet og høgskoler. Det tildeles midler innenfor disse områdene:
Digital tilstand - Norgesuniversitetets monitor
Norgesuniversitetet evaluerer bruken av IKT i høyere utdanning, blant annet gjennom en egen monitor kalt Digital tilstand. Undersøkelsen beskriver status og utvikling innen bruk av digitale verktøy og medier i høyere utdanning, og har tre respondentgrupper: instituttledere (dekaner), fagansatte og studenter.
DelRett
DelRett er en nettbasert veiledningstjeneste om opphavsrett og undervisning, utarbeidet av Norgesuniversitetet og driftet sammen med Senter for IKT i utdanningen.
Formålet med siden er å bidra til at spørsmål om opphavsrett ikke hindrer utvikling, bruk og deling av digitale læringsressurser. Del Rett er utviklet for å tilby lett tilgjengelig informasjon om opphavsrett i undervisningen. DelRett har en spørsmål og svar-tjeneste, besvart av ekstern juridisk rådgiver.
Organisering og historie
Norgesuniversitetet har eget styre oppnevnt av Kunnskapsdepartementet, som består av representanter fra offentlig og privat utdanningssektor samt organisasjonene i arbeidslivet. Norgesuniversitetet holder til i Tromsø.
Norgesuniversitetet ble etablert 1. januar 2004 ved en sammenslåing av Sentralorganet for fleksibel læring i høgre utdanning (SOFF) og Norgesuniversitetet (NU), som den gangen var en samarbeidsorganisasjonen mellom partene i arbeidslivet og organisasjonene i høyere utdanning.
Fjellgardsvatnet
Fjellgardsvatnet er den største innsjøen i Vikedalsvassdraget, Rogaland. Vassdraget er vernet mot kraftutbygging i verneplan III for vassdrag, og er med i overvåkningsprogrammet for langtransporterte forurensninger (sur nedbør).
Fiske
Det finnes ørret, røye og ål i vannet. Røya ble innført på 1940-tallet fra Røyravatnet, og den forsvant fra Røyravatnet som følge av sur nedbør på 1970-tallet. Nå settes røye den motsatte vegen. I Fjellgardsvatnet har ørreten god og stabil rekruttering, mens røya viser større årlige variasjoner. Ørreten har generelt bedre tilvekst enn røya, og viser mindre variasjon mellom år. Trolig tillater ikke næringsgrunnlaget at fisken blir større enn rundt 30 cm, noe som i hovedsak skyldes en forholdsvis tett ørretbestand.
Det kreves fiskekort, men det er da lov å fiske med garn i Fjellgardsvatnet.
Stor ståhei for ingenting
Stor ståhei for ingenting, på engelsk Much Ado About Nothing (opprinnelig skrevet Much adoe about Nothing), er en komedie av William Shakespeare. Den ble sannsynligvis skrevet og oppført i 1598 eller 1599. Den første trykte utgaven skriver seg fra 1601. Stykket er gjendikta på norsk av André Bjerke i 1969 og av Hans Magnus Ystgaard for Rabarbrateateret i 2022 – da på trøndersk (sparbumål) med tittelen Myttjy alo fer itjnå.
Handling
Handlingen er lagt til hoffet i Messina på Sicilia, og kretser om to par som får hverandre etter mange forviklinger. Den vakre og inntagende Hero er datter av byens guvernør Leonato. Den som forelsker seg i henne, er den unge florentinske adelsmannen Claudio, som oppholder seg som gjest hos fyrsten, Don Pedro, etter å ha deltatt med heder i et seierrikt felttog. Heros kusine, den foreldreløse Beatrice, er på mange måter Heros motsetning. Beatrice utmerker seg ikke ved ynde eller gode manerer, men ved sin skarpe tunge og sitt vidd. Særlig lar hun vittighetene og skjellsorda hagle over Claudios venn Benedikt, som er henne en verdig motstander når det gjelder munnhuggeri.
For å korte tida fram til bryllupet mellom Hero og Claudio bestemmer Don Pedro og hans menn seg for å prøve å koble Beatrice og Benedikt. Oppgaven kan synes håpløs; hun er like avvisende mot mannfolk i sin alminnelighet og mot Benedikt i særdeleshet som han er en overbevist ungkar. Don Pedro klarer likevel å få forløst den gjensidige tiltrekninga som tydeligvis er der mellom de to ved å la Benedikt får høre at Beatrice sukker og lengter etter han og vice versa. Til slutt må de bite i graset og motvillig innrømme at de faktisk vil ha hverandre:
Før Claudio og Hero kan få hverandre, må de igjennom store prøvelser. Den falske Don Juan, som er fyrstens uekte halvbror, vil også gjerne ha Hero. For å ødelegge forholdet mellom Hero og Claudio betaler han tjeneren Borachio en større sum for å iscenesette et spill som skal kompromittere Hero. Borachio sørger for at Claudio blir vitne til et nattlig stevnemøte mellom han og Margaret, som han narrer til å utgi seg for Hero. Den dypt krenka Claudio vil hevne seg på Hero med størst mulig tyngde, og venter til han står foran alteret med å konfrontere Hero med sviket. Hero faller besvimt om, og scenen oppløser seg i sjokk og forvirring.
Leonatos første reaksjon er æresdrap på datteren. Presten, som er overbevist om Heros uskyld, får han i stedet til å holde Hero skjult, og deretter kunngjøre for offentligheten at hun har tatt sin død av skammen. I stedet for bryllup blir det derfor arrangert begravelse for den ulykkelige.
Claudio har som erstatning for tapet av Hero akseptert ekteskap med en fiktiv brordatter av Leonato, som angivelig skal være som en dobbeltgjenger av den døde. Deretter blir Hero ført fram for han, maskert. Når hun nå lar maska falle, gjenkjennes hun av Claudio som Hero. Dermed er det duket for dobbeltbryllup, og for den svikefulle Don Juan venter en passende straff.
Filmatiseringer
Stor ståhei for ingenting er filmatisert flere ganger, på flere språk, foruten en lang rekke TV-produksjoner. Den mest kjente filmatiseringa er Kenneth Branaghs fra 1993, med seg sjøl i rollen som Benedikt og Emma Thompson som Beatrice, Keanu Reeves som Don Juan, Denzel Washington som Don Pedro og Michael Keaton som Dogberry.
Christoph Hein
Christoph Hein (født 8. april 1944 i Heinzendorf (Jasienica) ved Münsterberg, (Ziębice), Schlesien), er en tysk forfatter, oversetter og essayist.
Robert Ullathorne
Robert Ullathorne (født 11. oktober 1971) er en tidligere engelsk fotballspiller.
Christoph Hein
En av sønnene til Christoph Hein er forfatteren og legen Jakob Hein.
Norsk visearkiv
Norsk visearkiv er et senter for forskning og dokumentasjon av norsk sang- og visetradisjon. Samlingen består av blant annet eldre folkeviser og litterære sanger, gamle slagere og revyviser, sangtekster og vår samtids viser på plater, i bøker, skillingstrykk og manuskripter. Dessuten har institusjonen et godt utvalg forskningslitteratur.
1. januar 2014 ble Norsk visearkiv innlemmet i Nasjonalbiblioteket som en del av bibliotekets musikkavdeling. Det samme skjedde med Norsk Jazzarkiv og Norsk folkemusikksamling.
Balladeprosjektet
Norsk visearkiv har hatt faglig ansvar for balladedatabasen Ballader i Norge sammen med Norsk folkeminnesamling og dokumentasjons-prosjektet på Universitetet i Oslo siden 1992. Basen inneholder visematerial som har ligget bortgjemt i arkiver snart i 150 år. For å gjøre tekstene tilgjengelige ble de lagt ut på Internet i 1998 selv om korrekturlesingen var mangelfull. Tekstdatabasen består av ca. 4000 tekstoppskrifter av norske ballader i grupper og typer.
Astrid Nora Ressem har i mange år arbeidet med å digitalisere melodioppskriftene til balladetekstene og Elin Prøysen har arbeidd på timebasis med korrekturlesing av både melodier og tekst.
Andre land
Norsk visearkiv tilsvarer lignende institusjoner i andre land, for eksempel Svenskt visarkiv i Sverige og Deutsches Volksliedarchiv i Tyskland.
Pleiarthrocerini
Pleiarthrocerini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Gruppen omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, mørkbrun trebukk. Fasettøynene er rundet utstående. Hannen har kamformede antenner som er omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bare litt bredere enn hodet og mye smalere enne dekkvingene, ovalt med en pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige med markerte "skuldre", rundede i spissen. De har mønstre av korte, lyse hår.
Stolberg
Stolberg er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 58 000 innbyggere. Byen ligger i Byregion Aachen og har en lang tradisjon som industriby.
Sandra Gal
Sandra Gal (født 9. mai 1985) er en tysk profesjonell golfspiller som spiller på LPGA-touren.
Pleiarthrocerini
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil, Bolivia og Argentina
Stolberg
Geografi
Stolberg ligger omtrent 5 km øst for Aachen i en dal ved siden av Eifel, som går østover herfra i området Hürtgenwald. I sør grenser Stolberg til kommunen Monschau og i nord til Eschweiler.
Sandra Gal
Etter å ha spilt universitetsgolf i USA, gikk Gal i 2007 LPGAs kvalifiseringsskole, og fikk spillerett på LPGA-touren for 2008. Like etter kvalifiseringen ble hun profesjonell.
Pleiarthrocerini
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Stolberg
Geografi
Stolberg er delt inn i Unterstolberg og Oberstolberg, som inneholder det meste av gamlebyen. Andre deler av Stolberg er Atsch, Büsbach, Donnerberg og Münsterbusch. I tillegg har landsbyene Breinig, Dorff, Gressenich, Mausbach, Schevenhütte, Venwegen, Vicht, Werth og Zweifall blitt en del av Stolberg.
Sandra Gal
Gjennombruddet kom i 2011 da hun vant sin første turnering, Kia Classic, og hadde ytterligere to topp-ti-plasseringer på LPGA-touren på starten av sesongen. Hun ble også tatt ut til sitt første Solheim Cup i 2011.
Stolberg
Historie
Stolberg ble først nevnt i dokumenter fra 1100-tallet. Byen ble et viktig senter for messingproduksjon da protestantiske messingprodusenter fra Aachen slo seg ned her rundt 1600 for å komme unna religiøs forfølgelse og økonomiske restriksjoner. Derfor fikk Stolberg kallenavnet Die Kupferstadt (Kobberbyen).
Stolberg ble mindre viktig som messingprodusent da ren sink ble tilgjengelig på midten av 1800-tallet. Mange messingprodusenter flyttet til andre industrier, særlig glass- og tekstilindustri.
Stolberg var en del av hertugdømmet Jülich frem til 1794 da byen ble okkupert av Frankrike og ble en del av kantonen Eschweiler i departementet Roer. Etter Wienerkongressen i 1815 ble Stolberg en del av Preussen.
Stolberg ble kjent på 1960-tallet som hjemstedet til thalidomid-produsenten Grünenthal.
I dag er det tre nynazister i bystyret.
Ottokar I av Böhmen
Ottokar I (tsjekkisk: Přemysl Otakar I.; født ca. 1155, død 15. desember 1230), av huset Přemyslid, var hertug av Böhmen 1192–1193 og 1197–1198, og konge fra 1198.
Da Ottokar et par år senere innså at Otto ville vinne kampen om tronen, skiftet han side mot at Otto og pave Innocens III anerkjente ham som konge. Filip hevnet seg ved å invadere Böhmen, og Ottokar skiftet side igjen, før ham omsider stilte seg bak Henriks sønn, Fredrik II, da han ble keiser som 18-årig i 1212. Kort etter sin maktovertagelse tilstedte Fredrik «Den gyldne bulle fra Sicilia» som ga Ottokar arveretten til Böhmens trone. Det betød at keiseren ikke lenger hadde rett til å utpeke kongen. Böhmens konge ble den ledende kurfyrsten i Det tysk-romerske rike, og fikk i oppgave å forsyne kommende keisere med tre hundre riddere, når de skulle til Roma for at bli kronet.
Ottokars regjeringstid markerte starten på den tyske innvandringen til Böhmen og byveksten i et land som hittil hadde vært preget av store skogområder. I 1226 gikk Ottokar til krig mod hertug Fredrik II av Østerrike, som hadde forpurret Ottokars planer om at få sin datter Agnes gift med keiser Fredriks sønn, Henrik. I stedet forsøkte Ottokar å få Agnes gift med Henrik III av England, men dette ble forhindret af keiseren, fordi Henrik var en motstander av huset Hohenstaufen. I stedet ønskede keiseren, som var enkemann, selv å gifte seg med Agnes, men hun hadde i mellomtiden fått nok og gikk med pavens hjelp i kloster.
Ottokar var gift to gange og fikk tretten barn. Den nest eldste, Markéta (Margaretha), ble gift med kong Valdemar II Seier av Danmark, der hun ble kjent som dronning Dagmar.
Vestlandske hovedvei
Vestlandske hovedvei, senere Sørlandske hovedvei, var det opprinnelige navnet på hovedferdselsåren mellom Christiania og Stavanger. Hovedveien fra Stathelle til Stavanger ble opparbeidet første gang som kjørevei på begynnelsen av 1800-tallet. Den var planlagt og tilrettelagt for posten, embetsmenn og militærvesenet.
Tidlig på 1900-tallet skiftet veien navn til Sørlandske hovedvei, og i 1928 fikk den veinummeret riksvei 40. Hovedveien fulgte stort sett dagens stamveirute mellom Oslo og Flekkefjord, men mellom Flekkefjord og Stavanger fulgte den dagens fylkesvei 44 langs kysten og over Jæren. Denne ruten ble lagt over til dagens linje da europaveisystemet ble innført i Norge i 1965. I dag følger den opprinnelige ruten til Vestlandske hovedvei i grove trekk dagens E18 mellom Oslo og Kristiansand, E39 fra Kristiansand til Flekkefjord og fylkesvei 44 fra Flekkefjord til Stavanger. Lokalt ble veien mange steder kalt Postveien, som egentlig var navnet på den eldre rideveien gjennom det samme landskapet.
Sturla Eide
Sturla Eide (født 27. mai 1975) er en norsk felespiller bosatt på Fannrem i Orkdal kommune. Han jobber som utøvende musiker, kulturskolelærer og kulturformidler i Orkdal kommune. Eide har utgitt flere CD-er og mottatt flere utmerkelser og stipender siden han startet som profesjonell musiker i 1998.
Vestlandske hovedvei
En del originale partier av Vestlandske hovedvei er godt bevart og er i dag merket som sykkel- og eller turvandringsveier. Deler av Vestlandske hovedvei er omtalt i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Sturla Eide
Det prosjektet Eide har jobbet mest med er «Flukt», som han startet i 1998/1999. Siden da har han også samarbeidet med Andreas Aase i duoen «sturla | andreas». Andre musikere han har jobbet mye med er Ronny Kjøsen, Øystein Sandbukt, og Lasse Sörlin. Han har hovedsakelig lært å spille fele av Ragnvald Bolme og Arild Hoksnes.
Sturla Eide har komponert flere kjente melodier der bl.a. Dimmisjonspols nok er den mest kjente. Navnet staves også Dimisjonspols.
Kjell André Wold
Kjell André Wold (født 4. mai 1972 på Øya i Trondheim) er en norsk tidligere skøyteløper og landeveissyklist som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser og representerte Trondhjems Skøiteklub og Trondhjems Velocipedklub. Wold ble Junior-Norgesmester på 1000m enkeltdistanser i 1990.
Vestlandske hovedvei
Raveien gjennom Vestfold
Den eldste delen av veien gikk allerede på 1700-tallet fra hovedstaden gjennom Drammen og Vestfold langs Raet til Helgeroa i Brunlanes og ble kalt Raveien og het i offisielle former Den Jarlsbergske hovedvei.
I 1808 ble den første brua over Lågen ved Bommestad bygd.
Fra Larvik til Brevik
I 1790 ble veien fra Larvik ført fram til Langangen og videre rundt Eidangerfjorden til Brevik med privilligert oversetting ved Brevikstrømmen til strandstedet Stathelle.
Vestlandske hovedvei anlegges
Videre vestover fra Stathelle til Stavanger var veien frem til 1800 gjennomgående av ridevei-standard. Bare på enkelte korte strekninger med stor lokaltrafikk var det kjørevei for hest og kjerre.
Georg Daniel Barth Johnson (1794–1872) var fra 1827 til 1841/42 konstituert veimester i Kristiansand stift (dagens Agder fylke). Hans viktigste oppgaver var knyttet til fortsettelse av veien vestover fra Kristiansand. Norges første hengebru ble konstruert av Johnson og tatt i bruk 1844. Johnson er kjent for å ha skrevet en håndbok for veiingeniører.
Vinterveiene
Vestlandske hovedvei var en kjørevei. Om de eldre partier av veien kan sies at de generelt lå høyt i terrenget. Dette har sin årsak i at veien i størst mulig grad skulle være selvdrenerende, og man unngikk derfor å legge veien gjennom landskapet der det var myr og vått lende. Vinterstid var forholdene helt annerledes, og ofte langt å foretrekke for hestetransport.
Elveos unngikk man når traseen for vinterveien skulle legges. Der var isen mer usikker fordi vann var i bevegelse.
Kartverkets samling av historiske kart inneholder et militærkart fra rundt 1800 som viser sommer- og vinterveier i Arendalsdistriktet.
Østover fra Arendal kan vi ta med et eksempel på en dokumentert vinterveitrase som ble benyttet til inn på 1900-tallet. Kjørestranda på Langsæ stedet man kjørte ut på isen. Traseen gikk da mot nord, tvers over Langsævannet, over Tamburodden og ut på Longumvannet som man kunne følge østover til Longum og Nesheim. Så var det et stykke over land, forbi Askedal og Dalen ned til Molandsvannet som man kunne følge til Austre Moland kirke og videre Vojekilen til gården Voje.
Søndeled
Mens den gamle Postveien, en ridevei, hadde trasé et stykke fra sjøen og med dårlig forbindelse til byene Risør og Arendal skulle den nye hovedveien også ha god forbindelse til disse byene. Vestlandske hovedvei ble derfor lagt nedenom strandstedet Søndeled, der det var vannvei på fjorden ut til Risør, mens den gamle rideveien fra Gjerstad til Akland fulgte en trasé som ligger nær dagens motorvei, E18.
Fra Søndeled gikk veien til Rød innerst i Sørfjorden langs den traseen som i dag er Rødsveien.
Fra Vinterkjær til Røysland
Fra Vinterkjær gikk veien over et høydedrag der toppen har navnet Brurknappen. På sørsiden gikk det bratt ned og her er veien fint oppmurt, rett sør for tunnelen på dagens E18 forbi Vinterkjær. Veien krysser et vassdrag ved Svarthøl og fortsetter over ei lita hei til gården Røysland som er den vestligste gården i dagens Risør kommune (tidligere Søndeled kommune). Langs denne etappen står en milepæl av støpejern og forteller at her var det 10 Miil fra Christiansand. Røyslandsveien er dagens navn på deler av denne parsellen.
Fra Angelstad til Arendal
Gården Østre Angelstad i Holt i Tvedestrand kommune var skysstasjon ved Vestlandske hovedvei, og våningshuset på gården er i dag fredet. Fra Angelstad ble det skysset vestover til Brekka i Østre Moland.
Veien krysset Storelva ved Fosstveit, og Fosstveit bro var bygd som en del av hovedveien og er i dag fredet som kulturminne.
Fra Fianesvingen i Holt gikk veien forbi Holt kirke før den fortsatte mot vest omtrent der fylkesvei 421 går i dag, forbi Haslestad og Voje til Brekka ved Austre Moland kirke. Så fortsatte den eldste traseen mot vest i en trasé som lå høyt i landskapet, forbi gårdene Holtebekk og Engelstjønn, over et flatt parti der tettstedet Longum er i dag, og opp bakken mot gårdene på Øvre Longum, videre forbi Frednes og Torsbudalen før veien fortsatt i bru over Langsævannet ved Langsæ gård. Veien gikk gjennom Håvet til Blødekjær.
Vinterveien fra Voje til Arendal fulgte en helt annen rute. Fra Haslestad og Voje førte veien ut på Molandsvannet i Vojekilen (Vågskilen), og veien gikk da like forbi Austre Moland kirke og videre til Holtebekk-kilen i vannets sørvestre ende. Så fortsatte ferden over land et kort stykke til Øvre Longumvannet, og isveien førte til Tamburodden i Longumvannets sørlige ende. Så krysset man Longumvannet og kjørte over isen til Kjørestranda, stedet der vinterveien gikk på land.
Fra Arendal til Fjære kirke
Vestover fra Arendal fulgte traseen gjennom Øyestad på 1800-tallet en indre linje. Den passerte Torbjørnsbu gård og Solberg gård og Solberg gruver før den fortsatte igjennom Åsbieskogen ved Stoa, og krysset Lillelv ved Naude bro. Herfra fortsatte veien mot Helle og Øyestad kirke. Veien krysset Nidelva (Agder) ved Strubro; her har det vært bru siden 1500-tallet. Traseen videre til Fjære kirke passerte Bjørnetrø, fortsatte på vestsiden av innsjøen Temse og forbi Bringsvær. Denne veien lå høyt i terrenget.
Midt på 1800-tallet ble den indre linje mellom Arendal og Grimstad flyttet til østsiden av Temse. Omsider fikk veien også en ytre linje over Hisøy, og på 1900-tallet ble dette hovedtraseen. Strømsbuveien ble hovedgate mot vest fra Arendal sentrum, over Strømbrua til Hisøy, og videre over Nedenes til Fevik. Vestover fra Fevik fulgte veien toppen av raet mot Vik-krysset, der ytre og indre linje møttes, og videre mot Fjære kirke.
Også vestover fra Arendal kunne man vinterstid følge en alternativ trasé som fulgte Nidelva fra byen til Rygene.
Fra Fjære kirke til Landvik
I dagens Grimstad kommune gikk Vestlandske hovedvei forbi Fjære kirke og fulgte raet vestover forbi Dømmesmoen, i dag identisk med Fylkesvei 3600. Ved Roresanden tok veien ned Sandkleiva, passerte Landvik prestegård og fortsatte vestover gjennom Landvik.
På Landvik prestegård, like ved Sandkleiva, står en autentisk milepæl i støpejern fra 1805 på opprinnelig plassering ved den gamle veitraseen. Den har innstøpt tekst: «Fra Christiansand 5 Miil Anno 1805». Milepælen ble restaurert i 2013.
Fra Lillesand til Kristiansand
Fra Lillesand gikk Vestlandske hovedvei til Birkenes og derfra sørover langs Tovdalselva. Vestlandske hovedvei fulgte ei rute som i grove trekk tilsvarer dagens Fylkesvei 402 Lillesand - Birkeland, Riksvei 41 Birkeland - Ryen, Fylkesvei 453 Ryen - Ålefjær, Fylkesvei 452 Ålefjær - Vollevannet og Østerveien fra Vollevannet via Lundsbroa til Kvadraturen.
Fra Kristiansand mot Mandal
Hovedpostruta fra Oslo til Stavanger ble opprettet i 1653, og i begynnelsen fulgte den kysten via Kjos i Vågsbygd over Langenes til Tangvall i Søgne. Denne traseen er i dag en del av turistveien som kalles Nordsjøveien. Denne traseen hadde mange bratte bakker og svinger og var vanskelig å trafikkere. I 1741 ble derfor en sti over Groheia tatt i bruk av postførerne. I Kristiansand ble veien kalt Gamle Mandalsvei. På Greipstadsiden blir den kalt Gamle byvei. I 1790-årene ble det bygget kjørevei over heia.
Gamle Mandalsvei fra Krossen i Kristiansand til Farvannet ved Brennåsen er i hovedsak bilfri og fremstår som en naturskjønn, historisk veistrekning. Den har sitt løp fra Krossen skole, gjennom boligområdet i Suldalen, langs Grotjønn (29 moh) opp til Kvislevann (125 moh) og ned til Farvannet (24 moh). Veien er del av Nasjonal sykkelrute 1, og ligger i et område fullt av turløyper. En avstikker til fjelltoppen Gråmannen fører forbi en jettegryte som er nesten to meter i diameter og tre meter dyp. Veien er barnevandringsvei.
Dagens trasé langs Grotjønn ble anlagt i 1880-årene, da vannet ble demmet opp. Det meste av den gamle traseen står under vann, men er synlig på enkelte steder. Etter Grotjønn er det en bratt motbakke kalt Røverkleiva. Det er flere historier om landeveisrøvere langs denne veistrekningen. De mest kjente landeveisrøverne var Grimsbrødrene. De hadde tilhold under Tjuvhelleren bak Gråmannen.
Mellom Mandal og Flekkefjord
Vestover fra Mandal følger veien stort sett E39 fram til Vestre Skogsfjord der den tar av mot Sjølingstad, som fylkesvei 3998, og kommer inn på E39 igjen ved Trædal. Etter rundt 1 kilometer går traseen over i Peder Claussøns vei ned til Vigeland sentrum. Videre vestover følger veien stort sett E39 og fylkesvei 4214 fram til Udland der traseen går over Osestad, den krysset nåværende E39, og den kan nå følges som gårdsvei ned til Ladberget på østsiden av Lenefjorden. Herfra gikk den nordover inn på traseen til E39. Ved Lene tar den gamle veien av sørover på vestsiden av Lenefjorden, som fylkesvei 4066. Denne går stort sett i traseen til Vestlandske hovedvei fram til Alleen i Lyngdal. Vestover fra Alleen gikk veien til Dragedal og nåværende fylkesvei 4091 over Tjomsland og Opofte til den møter fylkesvei 465; veien mellom Kvinesdal og Farsund. Herfra går Vestlandske hovedvei videre nordover som gårdsvei gjennom Hegdalen til Rørvik-gårdene som ligger om lag 190 moh. Fra Rørvikgårdene går veien i fem slynger bratt nedover til fergeleiet ved Fedafjorden. Herfra var det ferje over til Feda, hvor trafikken gikk i land ved Feda kirke og fortsatte et kort stykke langs Fedaelva, før veien tok over elva og oppover mot Lindland.
Lavoll–Flikkeid
Eldst er rideveien, postveien, fra om lag 1650. Den er synlig som en sti, men er brutt av nyere veianlegg. Kjøreveiene fra 1800-tallet er bygd som Vestlandske hovedvei. Veien fra 1842 er anlagt med bratt stigning etter fransk prinsipp og høye natursteinsmurer i forkant. En forbedret kjørevei med jevn stigning ble anlagt som chaussé i 1886. Denne veien følger i stor grad landskapet i kurvatur og er stadig i bruk som lokalvei.
Over Tronåsen
I Sira, krysset Vestlandske hovedvei Siraelva. Her ble landets første hengebro, Bakke bru, åpnet for trafikk i 1844. Derfra fortsatte veien vestover over Tronåsen, hvor en passerte fylkesgrensa mellom Agder og Rogaland. Veien kom ned ved Lundevatnet i Lund kommune.
Veien over Tronåsen var et av de vanskelige partiene på Vestlandske hovedvei, og i 1945 ble hovedveien lagt langs Lundevatnet. Den gamle veien over Tronåsen regnes i dag som et kulturminne, og er åpen i sommersesongen. Den er da enveiskjørt østover fra Lundevatnet til toppen av åsen.
Fylkesgrensa mellom Agder og Rogaland er markert med et skilt i støpejern.
Mellom Ogna og Hegrestad
Gamle Vestlanske hovedvei går vestover mellom Hegrestad ved Hellvik i Eigersund kommune og Ogna i Hå kommune. Den ble påbegynt i 1789 og ferdig i 1840, og er 7,2 km lang. Veien går i et kupert fjellandskap og har bakker med bratt stigning. Det var den første veien som ble bygd med tanke på hjulredskaper i Rogaland. Den er i dag en del av sykkelruta Nordsjøruta, og det er informasjonstavler langs veien.
Fra Ogna til Stavanger
Fra Ogna går veien videre stort sett i samme trasé som eksisterende fylkesvei 44 fram til Bryne. Gjennom sentrum går den som Reeveien og Tinghaugvegen opp forbi fornminnene på Tinghaug. Videre nordover som Postvegen til den krysser fylkesvei 44 rett sør for Øksnevad. Her går den over Figgjo på Skjæveland gamle bru. Veien fortsetter videre i fylkesvei 44, og som Jærvegen gjennom Sandnes sentrum til Lura. Herfra går den som Gamleveien vest for Lurahammaren inn i Stavanger. Herfra kalles den Gamle Forusveien, videre opp på vestsiden av Gauselskogen som Sølvspennevegen, og ut på Boganesveien inn til Stavanger sentrum.
En reise i 1822
Ole Johnsen Næsset reiste i 1822 fra Laudal i vestre Agder til hovedstaden for å møte som stortingsrepresentant i hovedstaden. En slik reise innebar fysiske utfordringer og store utgifter til skyss, brupasseringer, ferjer og andre befordringsmidler. Laudal er i Marnardal; Ole Johnsen kunne valgt å reise til Mandal og tatt sjøveien østover. Men det ville vært usikkert; en reise basert på tilfeldige seilskip; dette var før kystruteskipene kom i drift. Han leier derfor en hest («å leie sadel» står det i hans «reiseregning») og rir til Kristiansand. På Lømsland i Tveit leier han en hestekjerre og betaler «bropenger» på 6 skilling for å komme over Tovdalselva. Herfra følger han Vestlandske hovedvei østover. Neste stopp er skysstasjonen på Tveide i Birkenes; her betaler han 8 skilling i «færgepenge». Han passerer Lofthus ved Lillesand, Landvik og Bringsvær i Grimstad, Væding i Øyestad og Blødekjær i Arendal. Han er innom Brekka i Østre Moland og Østre Angelstad i Holt. Hit kjører han med leid hest og kjerre, men fra Angelstad leier han karjol. Rød i Søndeled og Holte i Gjerstad, her må han igjen betale for ferje. Også i Telemark og Vestfold er det ferjepenger og bompenger å betale. Det blir en kostbar reise; den kommer på nærmere 100 spesidaler tur-retur Agder–Christiania langs Vestlandske hovedvei. Omregnet til 2016-kroner tilsvarer beløpet om lag 20 000 kroner.
Choeromorpha
Choeromorpha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, brokete fargede trebukker. Kroppsformen er kort og plump, beina nokså korte og kraftige. Antennene hos hannene er noe lengre enn kroppen.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Thailand i vest til Sulawesi i øst.
Jaime Murrell
Jaime Murrell (født 31. oktober 1949 i Panama by i Panama, død 4. februar 2021 i Miami i Florida i USA) var en komponist av kristen musikk i Latin-Amerika.
Karriere
Murrell ble født i Panama og var et sekulært orientert musikktalent i 1970-årene. Etter at han så ble en engasjert kristen komponerte og sang han for gruppen «The Mozambiques» i Panama City.
Han døde i Miami i Florida av covid-19 i en alder av 71 år.
Lundsnegl
Lundsnegl (Cepaea nemoralis) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene.
Utseende
Skallhøyde er 14-23 millimeter bredt og 15-20 millimeter og det har 5,5 vridninger. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Skallet er gult, med en eller noen mørke midtlinjer midt langs hver vinding.
Kroppen er grå og ikke særlig brun. Vanlig hagesnegl er mer brun og har skall med eller uten mørke lengdelinjer. Kanten rundt åpningen i skallet er mørk. For en sikker artsbestemmelse må en dissekere sneglen og se på genitaliene.
Levevis
Stor hagesnegl lever på land ofte i åpen løvskog, kratt, veiskråninger eller mer åpent landskap. Den lever av både friske og råttnende planter.
Stor hagesnegl er i aktivitet fra våren og kan ses helt til høsten. Om vinteren ligger den i dvale.
Stor hagesnegl er tvekjønnet noe som gjør det lettere å finne en partner. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig. De kjønnsmodne parer seg om våren. Kroppene presses sammen, fot mot fot, rett overfor hverandre. Med vaggende bevegelser beføler de hverandre med leppene og tentaklene. Etter en tid vrenger den ene sneglen ut sin vaginaåpning og en pilsekk med en kalkpil som den stikker inn i partnerens kropp. Den andre sneglen gjør likeså og paringen kan begynne. De befrukter hverandre samtidig.
Ettersom de er tvekjønnet kan begge legge egg. Eggene legges i en grop eller hule sneglen graver ut i jorden. Vanligvis legger hver snegl omtrent 20-30 egg.
Snegler dør av og til ikke lenge etter paring og egglegging.
Choi Byung-koo
Choi Byung-koo (født 1954) er en sørkoreansk diplomat. Han var Sør-Koreas ambassadør til Norge 2007–2010, og kom fra stillingen som dosent i diplomati ved Korea-universitetet i Seoul da han overtok etter Kim Young-seok. I 2010 tiltrådte Choi som Sør-Koreas ambassadør til Brunei.
Choi ble i 2010 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Liste over flyplasser etter IATA-kode/F
F
Forklaring:
Nansenskolen
Nansenskolen – Norsk Humanistisk Akademi er et frittstående akademi og en frilynt folkehøgskole på Lillehammer (Norge). Skolen står i en bred humanistisk tradisjon, forstått som en etisk-filosofisk strømning som går på tvers av religioner og livssyn. Nansenskolen og dens grunnleggere introduserte og populariserte humanismen som filosofi i Norge. Nansenskolens fredsarbeid, ikke minst gjennom skolens vektlegging av dialog, har også hatt stor idémessig innflytelse, særlig i norsk utenrikspolitikk. Nansenskolen er et studiested for voksne med ulik politisk, religiøs og kulturell bakgrunn. Nansenskolen omfatter også Nansen dialog og Nansen Fredssenter.
Historie og idégrunnlag
Nansenskolen – Norsk Humanistisk Akademi ble grunnlagt i 1938 av teologen og senere biskop Kristian Schjelderup og litteraturviterne Anders Platou Wyller og Henriette Bie Lorentzen for å fremme en verden der konflikter løses gjennom dialog og ikkevold. Skolen er navngitt etter Fridtjof Nansen, til minne om hans humanitære handlekraft, og har som overordnet mål å bygge på de humanistiske tradisjonene og spre kunnskap om disse.
Ifølge Kristian Schjelderup var skolens idé å arbeide for «en samling i vårt folk om humanitetens ideal i en krisetid, en samling på tross av alle skillene av sosial, politisk og religiøs art» og å bli «et hjemsted for humanismen til vern om mennesket i oss». Nansenskolen introduserte og populariserte humanismen som filosofi i Norge. Schjelderup og Wyller var begge kristne humanister, men de la vekt på at humanismen samler på tvers av religiøse skillelinjer. Nansenskolen ble eksplisitt dannet for å være en motvekt mot de totalitære ideologiene på høyre- og venstresiden. Nansenskolen fikk fra etableringen stor oppslutning fra ledende personer med forankring i det politiske sentrum; blant undertegnerne av stiftelsesoppropet for Nansenskolens venner var Fridtjof Nansens sønn, arkitekt Odd Nansen, nobelprisvinner Sigrid Undset, universitetsrektor Didrik Arup Seip, forlegger William Nygaard, Farmand-redaktør Trygve J. B. Hoff, skipsreder Fredrik Odfjell, sentralbanksjef Nicolai Rygg, Henny Løvenskiold og flere kjente akademikere; på den annen side ble skolen ved etableringen kraftig angrepet i pressen av kommunisten Nordahl Grieg, som uttalte at humanismen var en «reaksjonær» ideologi.
Under den annen verdenskrig ble skolen stengt og lokalene anvendt som lager for det tyske Wehrmacht. Fra 1938 til skolen ble stengt i 1940 var Fritt Ord organ for Nansenskolen, med Schjelderup som redaktør og Bie Lorentzen som redaksjonssekretær. Skolen ble gjenåpnet i 1946 med støtte fra bl.a. Francis Bull, Johan Falkberget, Inge Krokann, Odd Nansen, Sigrid Undset og Arnulf Øverland.
Skolen har bl.a. hatt Halvard Grude Forfang, Inge Eidsvåg, Dag Hareide og Unn Irene Aasdalen som rektorer. Idag er Signe Strøm fungerende rektor.
Rajsamand (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,158,283 innbyggere i distriktet, mot 987,024 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 15,93 % av befolkningen.
Nansenskolen
Historie og idégrunnlag
Skolen har fem studieretninger: politikk og filosofi, skrivekunst, litteratur og idéhistorie, internasjonal politikk og visuell kunst.
Rajsamand (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,02 % i 2011 mot 18,26 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 891 i 2011 mot 936 i 2001.
Nansenskolen
Historie og idégrunnlag
En rekke personer har undervist ved skolen, som gjestelærere og/eller faste linjelærere. I dag underviser Unn Irene Aasdalen, Signe Therese Strøm, Heidrun Sørlie Røhr, Joakim Hammerlin, Jannecke Lønne Christiansen, Tarald Johan Wassvik, Marius Emanuelsen, Frøydis Frøsaker, Steinar Bryn og tidl. rektor Inge Eidsvåg fast ved skolen. Tidligere faste lærere er blant andre Helene Strand Johansen, Helge Salemonsen, Vegard Stalsberg, Hans Tarjei Skaare, Stig Sæterbakken og Arne Hugo Støland.
Flere av studentene ved skrivekunstlinjen har gått videre til å bli forfattere: Kjersti Annesdatter Skomsvold, Linn Rottem, Ellisiv Stifoss-Hanssen, Ole-Petter Arneberg, Eldbjørg Brekke, Maria Navarro Skaranger, Johan Harstad, Gabriel Michael Vosgraff Moro, Kristin Berstad, Lars Mørch Finborud, Guri Sørumgård Botheim, Jo Torkjel Fenne, Kenneth Moe, Roar Nyholt, Julia Lossius Kahrs og Bendik Vada.
I 1987 fikk Nansenskolen Fritt Ords Ærespris for sitt mangeårige arbeid for humanisme, toleranse og det frie ord. I 1988 fikk skolen diplom med ærefull omtale fra UNESCO for «outstanding contribution to the promotion of peace and tolerance».
Skolen tar opp vel 80 elever til sitt årskurs og arrangerer hvert år i tillegg en rekke kortkurs og prosjekter. Skolen er en selveiende stiftelse. Skolen var en pioner i religionsdialogen i Norge, og tok inititativ til Sigrid Undset-dagene, senere Norsk Litteraturfestival, som har blitt Nordens største litteraturfestival. Skolen har siden 1988 arrangert OL-akademiene, sammen med Norges Idrettsforbund og Norges olympiske komité. Skolen har også startet Nansen Dialog som driver 11 dialogsentre i tidligere Jugoslavia med 60 ansatte, hvor etniske grupper som har vært i krig og konflikt kan møtes for samtaler og samarbeid. Mange av disse dialogene foregår også på skolen i Lillehammer, og dialogarbeidet har spredd seg til flere krigsområder i verden. I 2010 gikk Nansen Dialog sammen med Norsk Fredssenter og skapte Nansen Fredssenter, som er en egen virksomhet under stiftelsen Nansenskolen.
Archaeonympha
Archaeonympha er en artsrik slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Ganske små (vingespenn ca. 20 millimeter) sommerfugler med brede vinger og litt tilspissede forvinger. Hannens overside er skinnende blå med svarte spisser på forvingene, hunnen er gråaktig med et svakere, blågrønt skjær, også med svarte vingespisser. Undersiden er lyst gråbrun til gulbrun med vage, små, mørkere flekker.
Systematisk inndeling
Artene ble tidligere plassert i slekten Theope.
Grändalssjön
Grändalssjön er en innsjø i Tyresö kommune i landskapet Södermanland, Sverige, og er en del av Tyresån-vassdraget. Innsjøen dreneres via en bekk til Albysjön. Innsjøen er middels næringsrik, har bra vannkvalitet, og er relativt upåvirket av næringstilførsel. Innsjøen er drøye fem meter dyp på sitt dypeste, og dens sørbredde grenser mot Tyresta nationalpark. Eiendomsretten til innsjøen innehas av Stockholm kommune og av private eiere (mars 2007).
Troisdorf
Troisdorf er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 75 000 innbyggere. Byen ligger i kreisen Rhein-Sieg-Kreis.
Troisdorf ligger omtrent 22 km sør for Köln og 13 km nordøst for Bonn.
Vinter-OL 2026
Vinter-OL 2026 blir de 25. olympiske vinterleker og skal arrangeres av de norditalienske byene Milano og Cortina d'Ampezzo fra 6. til 22. februar 2026. Åpningsseremonien skal finne sted på San Siro i Milano, mens avslutningsseremonien avholdes på Arena di Verona i Verona. Arenaene som skal arrangere idrettsgrenene ligger i forskjellige vintersportssteder i regionene Lombardia, Veneto og Trentino-Syd-Tirol.
Troisdorf
Historie
De første bosetningene i området går tilbake til 800- og 900-tallet og i bydelen Bergheim ble den første kirken bygget rundt år 700.
Vinter-OL 2026
Valg av vertsby
Fristen for å melde kandidatur til vinterlekene i 2026 gikk ut 31. mars 2018. IOK inviterte 4. oktober 2018 tre kandidater til å bli med i kandidatfasen: Calgary, Milano-Cortina d'Ampezzo og Stockholm-Åre.
Troisdorf
Historie
I 1952 ble Troisdorf en fri by, og i 1969 ble byområdet utvidet med bydistriktet Sieglar og landsbyene Altenrath og Friedrich-Wilhelms-Hütte.
Vinter-OL 2026
Valg av vertsby
Milano–Cortina d'Ampezzo ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 134. sesjon 24. juni 2019 i Lausanne i Sveits. Tre søkerbyer ble valgt ut til den avgjørende avtemningen, men Calgary valgte å trekke sitt kandidatur 19. november 2018. Det var derfor to kandidater som deltok.
Troisdorf
Historie
Rundt 9600 utlendinger bor i Troisdorf. De to største gruppene er tyrkere og grekere.
Vinter-OL 2026
Arenaer
Arenaene er fordelt på seks hovedområder i tre regioner.
Resultater
• 20px|Aking Aking (4) (detaljer)
• 20px|Alpint Alpint (11) (detaljer)
• 20px|Curling Curling (3) (detaljer)
• 20px|Freestyle Freestyle (13) (detaljer)
• 20px|Hurtigløp på skøyter Hurtigløp på skøyter (14) (detaljer)
• 20px|Ishockey Ishockey (2) (detaljer)
• 20px|Kombinert Kombinert (3) (detaljer)
• 20px|Kortbaneløp Kortbaneløp på skøyter (9) (detaljer)
• 20px|Kunstløp Kunstløp (5) (detaljer)
• 20px|Langrenn Langrenn (12) (detaljer)
• 20px|Randonee Randonee (5) (detaljer)
• 20px|Skeleton Skeleton (2) (detaljer)
• 20px|Skihopp Skihopping (5) (detaljer)
• 20px|Skiskyting Skiskyting (11) (detaljer)
• 20px|Snøbrett Snøbrett (11) (detaljer) Tall i parentes viser antall medaljeøvelser innenfor hver gren. «Detaljer» viser øvelsene fordelt på dager.
Folkesosialisme
Folkesosialisme var et begrep lansert av Halvdan Koht på 1930-tallet. Dette skulle være sosialisme på tvers av klassene, ikke sosialisme bare for arbeiderklassen. Spesielt ble det lagt vekt på å skape nasjonalfølelse hos bøndene. Kohts visjon var ikke nødvendigvis å oppnå «det klasseløse samfunn», men et samfunn uten klassestridigheter; «et stort samarbeid».
Viktige institusjoner for å få til dette var blant annet NRK, som hadde som mål å drive allmenn folkeopplysning.
Ofte brukt slagord var: «By og land, hand i hand».
Popstjerner
Popstjerner er debutalbumet til rockebandet Bløff fra Larvik.
Albumet er det eneste full-lengde studioalbum som bandet ga ut.
Statistikk for Tippeligaen 2014
Denne siden viser utvalgt statistikk for Tippeligaen 2014.
Målscorere
Kilde: VG
Målgivende pasninger
Kilde: VG
Selvmål
Kilde: VG
Straffespark
Kilde: VG
Gule kort
Kilde: VG
Røde kort
Kilde: VG
Merknader
<references group="Merknad" />
Justin Amash
Justin Amash (født 18. april 1980) er en amerikansk advokat og politiker som har representert delstaten Michigans tredje valgdistrikt i Representantenes hus siden 2011, først som republikaner og som partiløs fra juli 2019 til han meldte seg inn i det libertarianske partiet i april 2020. Han er partiets første medlem i Representantenes hus.
28. mars 2020 kunngjorde Amash at han ville stille til nominasjonsvalget som presidentkandiat for libertianerne før presidentvalget i USA 2020. Han trakk kandidaturet 16. mai samme år.
Vardø kapell
Vardø kapell, også kalt Stegelnes kapell, står ved kirkegården på Steglneset, omkring 200 meter sør for Vardøhus festning i Vardø by i Vardø kommune i Troms og Finnmark fylke, og er en tømret langkirke bygget i 1908.
I 1907–1908 ble det laget til en ny kirkegård i Vardø fordi det begynte å bli plassmangel på den gamle, og kapellet ble bygget i forbindelse med dette. Byggmester for kapellet var Lars Johnsen. Det finnes lite av skriftlige kilder om kapellet fra de første årene, men det ser ut til å ha blitt lite brukt. Ifølge muntlige kilder ønsket folk å ha gravferdene fra Vardø kirke, selv om det var den nye kirkegården som skulle brukes.
I motsetning til Vardø kirke ble ikke kapellet ødelagt under andre verdenskrigen. På 1990-tallet måtte det restaureres og det stod ferdig i 1997. I de seinere år har det blitt mer populært å bruke, og det blir nå holdt bryllup og barnedåper så vel som gravferdsgudstjenester i kapellet.
Nebria complanata
Utseende
Nebria complanata er mellom 17 og 24 millimeter lang. Dekkvingene er tofarget, kobberfarge eller brun-orange med noen flekker i svart. Halsskjoldet (ponotum), hodet, beina og følehornene er lyse, brun-orange.
Levevis
Nebria complanata finnes på havstrender like ved tidevannsonen. Larvene lever som rovdyr.
De tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Sjøslaget den 4. mai 1823
'''Sjøslaget den 4. mai 1823''' fant sted i nærheten av Bahia, Brasil under den brasilianske uavhengighetskrigen mellom en brasiliansk flåte under ledelse av den britiske admiralen Cochrane og en portugisisk flåte.
Bakgrunnen
Ved utbruddet av den brasilianske uavhengighetskrigen ble de portugisiske styrkene konsentrert omkring få strategiske havnebyer med faste garnisoner. Disse var Montevideo mot sør og Bahia. Bahia ble av 10 000 soldater fra den brasilianske hæren Bahia avskåret fra resten av landet, og flere mindre krigsfartøyer sperret sjøveien. Men sjøblokaden var ikke god nok til å forhindre forsterkninger, og i oktober 1822 sto nå 4400 portugisiske soldater under erfarne offiserer i havnebyen. Planen for portugiserne var å styrke deres base i Bahia fram til et utfall kunne skje med soldater som i kvalitet var overlegne de brasilianske. Men forsyningene ble mindre etterhvert som månedene gikk, og blokaden på landsiden var forsterket, så utfall for å lette på forsynings problemet kunne la seg gjøre. Sjø forbindelsen var blitt kritisk for videreføring av en portugisisk tilstedeværelse i Bahia. Derfor ble en sterk eskadre lagt til Bahia fra Portugal.
Brasil (Cochrane)
Pedro I 74 kanoner (flaggskip, kaptein Crosbie)
Piranga 62 kanoner (Jowett)
Niteroi 38 kanoner (Taylor)
Liberal 20 kanoner(Garcão)
Guarani 14 kanoner
Real
Imperial
Portugal
Dom João 74 kanoner
Perola 46
Princeza Real 22
Calipso 22
Regeneração 18
Doz de Fevereiro 26
Audaz 20
São Gaulter 20
Principe do Brazil 26
Restauração 22
Conceição 8