cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
E.M. Forster
Liv og virke
I årene 1912/1913 var Forster i India og arbeidet deretter for National Gallery i London. Han skrev på denne tida noveller som han gav ut i The Celestial Omnibus (1914). Etter utbruddet av første verdenskrig gikk han som militærnekter inn i britisk Røde Kors og tjenestegjorde i Alexandria i Egypt. I 1921 vendte han tilbake til India for å arbeide som privatsekretær for Tukojirao III, maharajaen av Dewas. Forsters siste roman, mesterverket En reise til India (1924), er en skildring av India under britisk kolonistyre.
I årene etter skrev Forster to biografier, Goldsworthy Lowes Dickenson (1934) og Marianne Thornton (1956). Essaysamlingene Abinger Harvest og Two Cheers for Democracy kom ut i 1936 og 1951, og i 1953 kom The Hill of Devi, en kommentert beretning om hans observasjoner i India i årene 1912–1913 og i 1921. Novellesamlingen The Life to Come består hovedsakelig av homoseksuell tematikk og ble utgitt posthumt i 1972.
Forster skrev kritikk og essays for en lang rekke magasiner og var medlem av PEN. I 1934 ble han den første presidenten i National Council for Civil Liberties og i 1945 æresmedlem av King's College, der han bodde fram til sin død.
Steineik
Steineik (Quercus ilex) er et eviggrønt, mellomstort tre av eikeslekten som er naturlig viltvoksende i middelhavsregionen. Arten tilhører seksjonen Quercus i eikeslekten, og har en tett og kuplet vekstform med en uregelmessig bueformet og ofte flerstammet krone. De øverste grenene er nesten loddrett oppstigende. Veden er hard og seig. Treet har frukter (nøtter) som modner i løpet av én sommer.
E.M. Forster
Liv og virke
Som overbevist demokrat avviste Forster i 1949 å la seg slå til ridder. I 1953 ble han utnevnt til Companion of Honour, i 1958 ble han valgt inn i American Academy of Arts and Sciences og i 1969 aksepterte han Order of Merit.
Steineik
Tresorten ble første gang innført til Storbritannia i det 16. århundre. De første trærne som ble plantet fra nøtter i England, vokser fortsatt på den herskapelige grunnen som inngår i Mamhead Park i Devon. De betraktes som uvanlig fine eksemplarer; flere av disse trærne har blitt målt til en omkrets rundt stammen på 3 meter ved en høyde på 1 meter over bakken, og et av dem måler 4 meter i stammetverrmål. Trær av denne arten blir vanligvis 200−500 år gamle, men ett tre i Milo på Sicilia påstås å være 700 år gammelt. Også en liten populasjon i fjellsidene ved landsbyen Wardija nord på Malta sies å være mellom 500 og 1 000 år gammel. Steineik er nasjonaltreet på Malta og var godt utbredt på øyene før den karthagiske perioden. I 2021 ble et antatt 1000 år gammelt eksemplar av steineik i Huesca, Aragón i Spania valgt til Årets tre i en europeisk avstemming.
E.M. Forster
Mottakelse
Forsters første roman, Where Angels fear to tread, ble møtt med begeistret omtale, det samme ble de påfølgende bøkene. Manchester Guardian beskrev Howards End som en roman av høy kvalitet, preget av en nærmest feminin sansevarhet, åndfull og gjennomborende.
Steineik
Beskrivelse
Steineik er et mellomstort, tørketolerant tre som kan bli opp mot 20−27 meter høyt. Det har mørkfarget bark og læraktige, eviggrønne blader. Barken er først matt og gråbrun med et lysebrunt hårlag. Senere blir den mørkebrun og glatt, og på gamle grener og stammer er den nesten sort og oppsprekket i små fine firkanter. Knoppene er spredtstilte, lysebrune og usedvanlig små.
Sverre Gran
Gran virket som skuespiller ved Det Nye Teater, Trøndelag Teater, Folketeatret, Rogaland Teater og Oslo Nye Teater. Mellom 1973 og 1991 medvirket han i tolv filmer med debut i Fem døgn i august.
E.M. Forster
Mottakelse
I et essay i samlingen Poets and Storytellers (1949), bemerket David Cecil Forsters originale moralske visjon, foruten at verkene «pulserte av intelligens og sensibilitet». Enkelte kritikere regner Forster som en av de største engelske romanforfatterne på 1900-tallet.
Steineik
Beskrivelse
Bladene sitter på treet i vanligvis 1−2 år og blir deretter erstattet av nye. De er stive og enten gulaktige eller sølvhvite ved løvsprettingen, men kort tid senere blir oversiden blank og mørkegrønn mens undersiden blir beigefarget (svak hvitgrå farge) og tett behåret med korte hår. Bladformen er svært variabel, og avhengig av treets alder og vekstforhold; voksenformen har hele blader med oftest jevne bladkanter og med en lengde og bredde på henholdsvis 4−8 cm og 1−3 cm, mens bladene som sitter på de nedre grenene på yngre trær ofte er større (opp til 10 cm lange) og har tannede og til en viss grad taggete kanter. Sistnevnte bladegenskap er trolig en tilpasning for beskyttelse mot beitedyr. Bladene hos steineik kan være alt fra lansettformede til ovale. De store bladene nederst på treet ligner på bladene hos den meget vanlige kristtornen (Ilex aquifolium), som strengt tatt ikke er en eikeart. Det klassiske latinske artsnavnet for steineik er ilex, og kristtornens påfallende likhet med unge steineiketrær har gjort at kristtornslekten også har fått navnet Ilex.
E.M. Forster
Mottakelse
Med Lionel Trillings E. M. Forster: A Study ble det skapt interesse og anerkjennelse for Forster i USA. Åpningsetningen er:
Studier av Forsters litteratur befordres av International E. M. Forster Society som ble etablert i 2010.
Sigerfjord Idrettslag
Sigerfjord Idrettslag er et idrettslag i Sigerfjord i Sortland kommune i Nordland. Klubben har blant annet avdeling for fotball, og stiller lag i aldersbestemte klasser.
E.M. Forster
Filmatiseringer av Forsters verk
En reise til India, film (1984) - regissert av David Lean med Judy Davis, Peggy Ashcroft, James Fox og Alec Guinness i hovedrollene
Xylotoloides
Xylotoloides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
E.M. Forster
Filmatiseringer av Forsters verk
Et rom med utsikt, film (1985) - regissert av James Ivory med Helena Bonham Carter, Maggie Smith, Judi Dench og Daniel Day-Lewis i hovedrollene
Sigerfjord Idrettslag
Sigerfjord ILs draktfarge er helrødt.
Steineik
Beskrivelse
Blomstringen finner sted forholdsvis tidlig på året, i april og mai, og gir rent hunnlige og rent hannlige rakler med reduserte blomster. Fruktene er (eike)nøtter som er halvveis dekket av fine, hårete og lysebrune skall. Eikenøttene modnes om høsten samme år som blomstringen, etter rundt seks måneder. De inneholder forøvrig store mengder av syren tannin, som spesielt enkelte dyr som for eksempel hund og hest er meget følsomme overfor. I høy dose kan den ha en dødelig virkning på disse dyrene.
E.M. Forster
Filmatiseringer av Forsters verk
Maurice, film (1987) - regissert av James Ivory med James Wilby, Hugh Grant og Rupert Graves i hovedrollene
Griqualand West
Waterboers rett var basert på en avtale som ble inngått av hans far med britene i 1834 og på forskjellige ordninger med Kok–høvdingene. Oranjefristaten baserte sitt krav på sitt kjøp fra Adam Koks suverene rettigheter og på lang okkupasjon. Forskjellen mellom privat eiendom og herredømme ble misforstått eller ignorert. Waterboer utøvde ingen autoritet i det omstridte distriktet, og dette ble innrømmet. Deler av Oranjefristatens volksraad ønsket å gå til krig mot Storbritannia da den britiske anneksjonen fant sted, men rådgiverne til president Johannes Brand fikk sin vilje. Men Oranjefristaten oppgav ikke sitt krav. Saken skapte irritasjon mellom partene frem til juli 1876. Den ble da gjort opp av Henry Herbert som på den tiden var statssekretær for koloniene. Han betalte Fristaten «full oppreisning i alle krav som det regner med å ha i Griqualand West».
E.M. Forster
Filmatiseringer av Forsters verk
Where Angels Fear to Tread, film (1991) - regissert av Charles Sturridge med Helena Bonham Carter, Judy Davis, Rupert Graves og Helen Mirren i hovedrollene
Griqualand West
Herbert nektet å høre på forslaget fra president Brand om at territoriet skulle oppgis av Storbritannia. Det er sikkert at diamantfeltene var middelet som Oranjefristaten lette etter for å opprette velstand og kreditt for landet.
Xylotoloides
Utseende
En ganske liten, kraftig, brun trebukk. Antennene er middels kraftige og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er litt knudrete, innsnevret i den bakerste delen. Dekkvingene er nærmest spindelformede uten markerte skuldre. Beina er korte og kraftige. Oversiden har flekker av smale, lyse skjell.
Hafnia Hodierna
Hafnia Hodierna, Eller Udførlig Beskrivelse om den Kongelige Residentz- og Hoved-Stad Kiøbenhavn. er et kobberstukkent arkitekturverk om København utgitt av arkitekt Laurids de Thurah i 1748. Verket er et kvartbind med 110 tavler og er en viktig kilde til byens utseende på midten av 1700-tallet.
Alle prospektene i verket er utført av tegneren Johan Jacob Bruun, mens fasadetegninger og grunnplaner er utført av andre, blant annet Thurah selv.
Sverre Gran
Han skrev flere skuespill, deriblant Skal det være et barn (Trøndelag Teater, 1952), Kors og sverd (Trøndelag Teater, 1954), Hopp opp og snu deg! (Det Nye Teater, 1954), Den magiske stjernen i Bagdad (Folketeatret, 1956) og Rødhette (Trøndelag Teater, 1961). Han skrev også manus til filmen Tonny (1962).
Steineik
Beskrivelse
Rotsystemet er kraftig med en dyptgående pælerot og store siderøtter som rekker langt rundt trestammen. Treet danner mykorrhiza med flere arter av trøffelsopp. Den årlige tilveksten av steineik er cirka 25 x 20 cm (høyde x bredde). Det tar 3−5 år fra frøet såes til treet bærer nøtter.
Madame Sans Gêne
Madame Sans Gêne er en fransk stumfilm fra 1911.
The Washington Post (marsj)
Eksterne lenker
[John Philip Sousa's marsj,The Washington Post, spilt av Presidentens Band
Steineik
Underarter
Det finnes to underarter av steineik:
E.M. Forster
Filmatiseringer av Forsters verk
Tilbake til Howards End, film (1992) - regissert av James Ivory med Emma Thompson, Anthony Hopkins, Helena Bonham Carter, Vanessa Redgrave og Samuel West i hovedrollene
Edwin Katzenellenbogen
Edwin Maria Katzenellenbogen (født 22. mai 1882 i Stanislau i Ukraina, død 1955) var en tysk-ukrainsk-amerikansk psykiater og fangelege i konsentrasjonsleiren Buchenwald under den annen verdenskrig. Han studerte i USA og flyttet til Tyskland i 1930.
Sverre Gran
Gran var produksjonsleder for Line (1961), produsent for  Tonny (1962) og produksjonssjef for  An-Magritt (1969).
Steineik
Habitat og utbredelse
Steineik trives i varme, vintermilde strøk med middelhavsklima og fuktig, kalkrik og veldrenert jord, hvor den danner plantesamfunn med blant annet pinje, strandfuru og atlasseder. Arten kan vokse i høyder helt opp mot 1 400 meter over havet, men tåler ikke å stå i kaldt innlandsklima.
E.M. Forster
Filmatiseringer av Forsters verk
Howards End, TV-serie (2017) - regissert av Hettie MacDonald med Hayley Atwell, Matthew MacFayden, Philippa Coulthard og Julia Ormond i hovedrollene
Sverre Gran
Filmografi
(produksjonsleder) (produksjonssjef)
Edwin Katzenellenbogen
Han hadde jødisk bakgrunn.
Xylotoloides
Levevis
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.
Utbredelse
Slekten er endemisk for New Zealand.
Jonathan Wyatt
Jonathan Craig Wyatt (født 20. desember 1972 i Lower Hutt) er en friidrettsutøver og motbakkeløper fra New Zealand, som er seks ganger verdensmester i motbakkeløp.
Under Sommer-OL 1996 i Atlanta konkurrerte han på 5000 m. Hans bestenotering på halvmaraton pålydende 01.02.37 fra 2. juni 2002 i Christchurch, er også newzealandsk rekord.
I 2008 vant Wyatt det norske motbakkeløpet Skåla Opp foran avdøde Jon Tvedt.
Wyatt er gift med den italienske langrennsløperen Antonella Confortola.
Elsa Aschim
Elsa Aschim (født 18. august 1928), gift Wiger, er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Lena IF og IL i BUL.
Hun vant tre NM-gull og åtte NM-medaljer på 60 meter, 100 meter, 200 meter og stafett i perioden 1950–1954.
Steineik
Habitat og utbredelse
Arten er utbredt på Balearene, Korsika, Sardinia, Sicilia, Malta, i Libya, Tunisia, Algerie, Marokko, Portugal, Spania, Frankrike, Italia, Slovenia, Kroatia, Bosnia-Hercegovina, Montenegro, Albania, Hellas og i Tyrkia. Dessuten er arten naturalisert i andre deler av verden der det finnes middelhavsklima. Med den globale oppvarmingen er steineik i ferd med å vokse frem vilt i England. Arten truer det biologiske mangfoldet i Storbritannia og er listet opp som en fremmed art. Steineik kan også klare seg i de mildeste delene av Norge.
Den eksakte herdigheten på Q. ilex rotundifolia er ukjent. Underarten vokser dog ofte i forholdsvis stor høyde over havet og i svalere trakter innenfor sitt utbredelsesområde, noe som tyder på at den nok også kan være ganske vinterherdig.
Det finnes en krysning mellom steineik og sommereik som er kjent som Turners eik (Quercus × turneri) og som anses for å være herdigere enn ren steineik. Det finnes noen relativt store eksemplarer av Turners eik i blant annet Skåne. Turners eik er ikke helt eviggrønn og mister ofte en del av bladene frem mot våren. Bladfellingen er avhengig av hvor kald vinteren har vært. I beste fall sitter bladene igjen til høsten året etter. Forskjellen i herdighet mellom Turners eik og herdigere varianter av steineik er dog ikke så stor.
Anvendelse
Steineiketrær gir et godt virke og eikenøttene kan anvendes som føde for svin, som senere danner grunnlag for produksjon av serranoskinke. Eikenøttene hos underarten Q. ilex rotundifolia er spiselige selv for mennesker og benyttes i Spania til å fremstille en likør som blir kalt «bellota», som ganske enkelt betyr eikenøtt. Nøttene kan spises ristet eller som malt til mel. Videre kan nøtter som er kokt i vann bli brukt til et medisinsk formål, nemlig desinfisering av sår. Trær av denne arten har lenge vært brukt som tømmer og ved, til vognbygging, redskaper, vintønner og trekullfremstilling.
Siden steineik holder seg grønn hele året, er tresorten relativt mye brukt som prydtre og høy hekk i hager rundt om i middelhavsområdet og også i andre kystnære deler av Vest-Europa med milde vintre. Som et prydtre danner det et pittoresk rundt hode med lavthengende grener. Treets størrelse og stabile eviggrønne egenskap gir det et imponerende arkitektonisk særpreg, noe som igjen gjør det til et verdifullt innslag i mange ulike by- og hagemiljøer.
Sem stasjon
Sem stasjon er en jernbanestasjon på tettstedet Sem i Tønsberg kommune i Vestfold fylke. Stasjonen ble åpnet i 1881 da Grevskapsbanen (Vestfoldbanen) sto ferdig. I 1971 ble trafikken fjernstyrt. Persontrafikken opphørte i 1980.
Historikk
Sem stasjon ble formelt åpnet 13. oktober 1881 av kong Oscar II, regulær trafikk startet 7. desember samme år. Ved åpningen hadde stasjonen stasjonsbygning, pakkhus og toalettbygning.
Fra 1891 til 1894 ble stasjonsnavnet en tid skrevet Sæm. 1971 ble stasjonen fjernstyrt, i 1980 ble persontrafikken nedlagt. Den brukes i dag som kryssingsspor, og er tilknyttet industrispor.
Karigasniemi
Karigasniemi er endepunkt for Stamvei 92 på det finske veinettet, som fortsetter som Rv92 på norsk side. Regionvei 970 forbinder Karigasniemi med Utsjok tettsted og Nuorgam.
Brennelvfjorden
Brennelvfjorden (nordsamisk: Lavttevuotna, finsk: Lohtivuono) er den innerste delen av Vesterbotn og Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg fire kilometer sørover til Lakselv i enden av fjorden.
Fjorden ligger på vestsiden av Oldereidneset og har innløp mellom Langneset i nord og Banakneset i sør, like ved Banak flyplass. Grenda Skogende ligger på østsiden av fjorden. Fjorden er oppkalt etter Brennelva (kvensk Palojoki), som renner ut innerst i fjorden. Kommunesenteret Lakselv ligger sydvest for fjordbotnen. Fjorden er 24 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden, og har langgrunne strandsoner.
Fylkesvei 98 går langs den indre delen av fjorden, mens E6 går langs vestsiden og Fv 8056 går langs østsiden.
STS-5
STS-5 var en romferd med den amerikanske romfergen Columbia.
Høydepunkter fra ferden
STS-5 sitt oppdrag het «Commercial Communications Satellites (ANIK C-3)/Satellite Business Systems (SBS-C) ».
Årsaker til første verdenskrig
Årsaker til første verdenskrig er et av de mest diskuterte emnene i historiefaget siden første verdenskrig startet 28. juli 1914. Denne artikkelen handler om de ulike hendelsene som er vurdert som de direkte og indirekte årsakene til krigen.
STS-5
Høydepunkter fra ferden
Den første operasjonelle oppdraget med romfergen, der 2 kommersielle kommunikasjonssatellitter, ANIK C-3 for TELESAT Canada og SitS-C for Satellite Business Systems, ble satt ut i bane. Hver av satellittene var utstyrt med en «Payload Assist Module-D (PAM-D)» rakett-motor, som fyrte i ca. 45 minutter etter utsetting, og som plasserte hver av satellittene i en høyere eliptisk bane.
Årsaker til første verdenskrig
Krigsutbruddet
Den 28. juni i 1914, ble erkehertug Franz Ferdinand av Østerrike, nevøen til keiser Frans Josef, arving til den østerriksk-ungarske tronen, drept i Sarajevo, av attentatmannen Gavrilo Princip. Princip var leder av en gruppe angripere kalt Unge Bosnia, med støtte fra Den sorte hånd.
Etter drapet på Franz Ferdinand bestemte Østerrike-Ungarn (med støtte fra deres tyske allierte) at de skulle straffe Serbia for mordet. Dermed mottok serberne den 30. juni i 1914 et ultimatum med krav så støtende at det ikke kunne bli annet enn avslått. Serberne, i håp om at de kom til å få støtte fra Russland, gav et tvilsomt svar tilbake, noe som ledet til at Østerrike-Ungarn også avslo, den 28. juli erklærte Østerrike krig. Russland mobiliserte i første omgang sin støtte bare mot den østerriksk-ungarske fronten, men etter hvert ble det beordret full mobilisering.
STS-5
Høydepunkter fra ferden
Eksperimenter:
Årsaker til første verdenskrig
Krigsutbruddet
Den tyske krigsplanen, som illustrerte et kjapt angrep mot Russlands franske allierte mens de russiske styrkene mobiliserte seg, kunne ikke ta i kraft den russiske mobiliseringen uten å gjøre et angrep mot vest. Tyskland erklærte krig mot Russland 1. august, og mot Frankrike 3. august. Tyskland satte umiddelbart i gang invasjon av Belgia og Luxembourg for å komme rundt befestningene langs den fransk-tyske grensen. Overtredelsen av Belgias nøytralitet førte til at Storbritannia også erklærte krig mot Tyskland den 4. august. Dermed var fem av seks stormakter involvert i den første store europeiske krigen siden 1815.
Selv om første verdenskrig ble utløst av denne kjeden av hendelser, utløst av attentatet i Sarajevo, går krigens opprinnelse dypere. Nasjonalpolitikk, kultur, økonomi, og et kompleks nett av allianser og uoverensstemmelser som utviklet seg mellom de ulike europeiske stormaktene utover 1800-tallet, etter Napoleons nederlag i 1815 og den etterfølgende Wienkongressen, må også tas med i betraktningen.
STS-5
Romvandringer (EVA)
Den første planlagte romvandringen i romfergeprogrammet ble kansellert på grunn av feil ved romdrakten.
Årsaker til første verdenskrig
Krigsutbruddet
De forskjellige kategoriene i forklaringen av første verdenskrig er knyttet til forskjellige forskningsmetoder innenfor historiefaget. De fleste historikere og kommentatorer inkluderer årsaker fra mer enn én kategori i sine forklaringer på årsaker til krigen. Den største forskjellen mellom disse beretningene er mellom dem som finner krigen som en uunngåelig og forutsigbar konsekvens av visse faktorer, og mellom dem som beskriver krigen som en vilkårlig og uheldig misforståelse.
Ideologiske årsaker
Noen av røttene til konflikten vokste ut av spesielle ideologier som påvirket holdningene til politikere og andre fremtredende personer i årene før krigen.
Veksten av nasjonalfølelse
Systemet av suverene nasjonalstater, noen ganger referert til som det westfalske systemet, ble i Europa utviklet fra midten av 1600-tallet. Nasjonalisme kan bli sett på som det ideologiske uttrykket av dette systemet. For å forstå hvorfor mange europeiske nasjoner ivret etter krig i 1914, har mange historikere funnet det nødvendig å undersøke røttene til slike ideologier.
Etter den franske revolusjon kom Napoléon Bonaparte til makten i Frankrike. Napoleons hær marsjerte over hele Europa, og medbrakte ikke bare fransk herredømme, men også franske ideer. Veksten av ideer som nasjonalisme, hengivenhet til ens etniske medmennesker, ble mer populært under Napoleonskrigene. Napoleon oppmuntret til spredningen av nasjonalisme, noe som han så hos sine tropper førte til en bedre fransk krigsmaskin. Det franske folk begynte å føle stolthet over sin kultur og etnisitet. Verden så nasjonalismen for første gang, og så kraften Frankrike fikk av den.
Nasjonalisme må diskuteres med varsomhet. Nasjonalismen hadde forskjellig betydning hos forskjellige grupper. I mange områder var nasjonalismen begrenset til en liten elite, mens den i andre områder hadde bredere støtte. Nasjonalisme ble også ofte innlemmet i andre politiske ideologier, som for eksempel liberalisme, konservatisme, og noen ganger sosialisme. Uansett, nasjonalismen, i alle sine former, markerte et brudd med de føydale tradisjonene i Europa. Det er i dette lys nasjonalismen kan bli sett på som en ødeleggende faktor i de eldre statene i Europa, der aristokratene desperat prøvde å opprettholde det tradisjonelle levesettet.
Sosialdarwinisme
Mot slutten av 1800-tallet vokste det frem en ny politisk, og sosial tankegang i samme kontekst som nasjonalismen, kjent som sosialdarwinisme. Den la vekt på en sosial konkurranse mellom forskjellige nasjonale og etniske grupper, inspirert av det Charles Darwin mente var en feilaktig fortolkning av hans evolusjonsteori. Uttrykket «den mest tilpasningsdyktige overlever» ble tatt opp av den politiske eliten i Europa. Den nye ideologien fremhevet den voldelige overlevelseskampen mellom «raser» og «nasjoner», der den svake til slutt ville bli slått av den sterkeste. Disse ideene hadde en sterk påvirkningskraft. Mange av de tyske og østerriksk-ungarske så med skrekk på hva de mente var en uunngåelig kamp mellom «slaverne» og «den tyske sivilisasjon». Sosialdarwinismen som en politisk ideologi påvirket også kampen om koloniene. Makt over kolonier ble sett på av eliten som et viktig ledd i en nasjons økonomiske og militære styrke i møte med rivaliserende stormakter. Den britiske politikken «strategisk eksklusjon av potensielle motstandere» passer inn i denne beskrivelsen.
Samfunnsstrukturelle årsaker
Noen av årsakene til krigen lå i strukturen i det europeiske samfunnet på denne tiden, og måten det fungerte.
Samlingen av Italia og Tyskland
I årene etter Wienkongressen begynte konflikter å blusse opp flere steder i Europa, mellom de som ville ha forandring, og de som ikke ønsket forandring. Innen midten av 1800-tallet hadde nasjonalismen blitt en avgjørende kraft. En rekke uroligheter kulminerte med revolusjonene av 1848. 1860- og 70-årene er preget av to store forandringer på kartet: samlingen av Italia og Tyskland. Disse to nasjonene ble formet på nasjonalistisk grunnlag. Den tyske samlingen ble utført av der prøyssiske jernkansleren, Otto von Bismarck, gjennom en serie av kriger fra 1864–71. Italia ble endelig forent i 1866 etter harde kamper under ledere som Cavour og Garibaldi. To nye maktbaser forandret den europeiske maktbalansen totalt.
Forandringer i Østerrike
I 1867 forandret Habsburg-riket sin statsstyring, og ble det todelte monarkiet Østerrike-Ungarn. I flere hundre år hadde riket blitt styrt gjennom en føydal struktur, med et tysk-språklig aristokrati på toppen. Dette monarkiet representerte en ganske stor nasjonalistisk trussel, da riket bestod av flere forskjellige etniske grupper. I den forbindelse satte lederne, deriblant keiser Frans Josef, i gang tiltak for å inngå kompromiss i den hensikt at maktbasen fortsatt skulle ligge hos det tyske aristokratiet. I 1867 ble Ausgleich inngått, en avtale som gjorde ungarerne, eliten i Ungarn, omtrent likeverdige den tyske eliten i rikets regjering.
Denne anordningen skapte stor uenighet blant flere i den tradisjonelle tyske herskerklassen. Noen mente at denne maktdelingen var en katastrofe for riket. For eksempel, det ble nå svært vanskelig for riket å inngå en ordentlig utenrikspolitikk som passet både for den tyske og den ungarske eliten.
Gjennom de neste femti årene, fra 1867 til 1914, skulle det vise seg at det var vanskelig å komme til enighet i styringen av riket, noe som ledet mange til å søke etter ikke-diplomatiske løsninger. På samme tid begynte en form for sosialdarwinisme å bli populær blant den østerrikske delen av regjeringen, en politikk som støttet tanken om væpnede konflikter mellom nasjoner, og behovet for at nasjoner måtte armere seg selv for en endelig kamp for overlevelse.
Som et resultat var det minst to forskjellige tankeganger som støttet en krig mot Serbia:
En mektig gruppering innenfor den østerriksk-ungarske regjeringen ble engasjert av disse tankene, og argumenterte for krig mot Serbia lenge før krigen var i gang. Markante figurer i denne gruppen var bl.a. Leopold von Berchtold, Alexander Hoyos, Janós Forgách Graf von Ghymes und Gács. Selv om flere andre medlemmer av regjeringen, som Franz Ferdinand, Frans Josef, og flere ungarske politikere, mente at en krig mot Serbia ikke ville løse noen av de multinasjonale problemene riket var under, hadde disse krigerlystne tankene stor påvirkning på regjeringens politikk..
Materielle årsaker
I marxistisk teori og beslektede veier innenfor historisk teori, ligger mye av årsaken til krigen i den materielle besittelsen hos de store europeiske nasjonene, eller rettere sagt imperialismen. Store nasjoner, som Storbritannia og Frankrike kunne bare, mot slutten av 1800-tallet, opprettholde sin økonomi gjennom deres kontroll og anvendelse av utenlandske ressurser, markeder og territorium. Med sin sene ankomst på verdensmarkedet, ville det tyske riket bli utelukket fra en slik fordelaktig posisjon. Den intense rivalisering mellom disse voksende økonomimaktene kunne lett ende i krigføring.
Koloniekspansjon
Rivaliseringen mellom stormaktene forverret seg fra 1880-årene i kampen om koloniene, som førte til at mye av Afrika og Asia ble underlagt europeisk kontroll i de neste 25 årene. Etter press fra visse grupper, gikk til og med Bismarck inn i kampen om oversjøisk dominans, som igjen førte til en spenning mellom Tyskland og Storbritannia, da den tyske ervervelsen av områder i Afrika og i Stillehavet truet britenes strategiske og kommersielle interesser. Vilhelms støtte til marokkansk uavhengighet fra Frankrike, britenes nye strategiske partner, provoserte frem Tangierkrisen i 1905. Under den andre marokkanske krisen, Agadirkrisen, i 1911, satte tyskerne nok en gang den engelsk-franske alliansen på prøve. Disse to krisene førte til forhandlinger, der tyskerne sannsynligvis tapte. Dette var en avgjørende faktor i utviklingen av en mer aggressiv politikk i Tyskland.
Vev av allianser
De komplekse settene av avtaler som bandt de ulike aktørene i Europa sammen før krigen, er hevdet å ha blitt misforstått av samtidens politiske ledere. Mobilisering av en relativt liten aktør kunne ha en underliggende effekt som fort kunne komme ut av kontroll, og involvere hele det europeiske kontinentet. Selv om de europeiske lederne mente at krisen mellom Østerrike-Ungarn og Serbia bare var et lokalt anliggende, var det nettopp denne krisen som, etter en rekke andre hendelser, til slutt ledet Storbritannia inn i krigen. Kort oppsummert:
Rustningskappløpet
Historikeren David Stevenson beretter: «En selvforsterkende syklus av høy militær beredskap ... var et essensielt element i sammentreffet som ledet til katastrofe .. Armeringskappløpet ... var en nødvendig betingelse for utbruddet av fiendtlighet.» David Herrmann går lengre, «Armeringskappløpet fremskyndet første verdenskrig.» Hvis erkehertug Franz Ferdinand hadde blitt drept i 1904, eller til og med i 1911, hadde det trolig ikke blitt en krig, hevder Herrmann; det var «rustningskappløpet ... og spekulasjonene om en truende eller uunngåelig krig» som gjorde at prinsens død i 1914 utløste krigen.
Ferdig til jul
Troen på at en europeisk krig ville bli kort, bestemt og «ferdig til jul», er ofte betraktet som en tragisk undervurdering. Hadde det blitt oppfattet på forhånd at krigen ville ha så katastrofale følger for den europeiske sivilisasjonen, ville ingen satt krigsplanene i verk. Dette er mindre trolig om man ser på datidens militærteori, særlig med arbeidet til Ivan Bloch. Bloch spådde at industriell krigføring i Europa ville føre til revolusjon, nedsliting, og blodige dødpunkt. Noe som var velkjent i militære og pasifistiske forbindelser. Noen forfattere, har argumentert på at troen på en kortvarig krig ble grundig overvurdert etter krigen. De argumenterte med at de spesielt i Tyskland, var klar over potensialet til en langvarig krig. Dette er vist i Willy-Nicky-telegrafsamtalene mellom keiserne av Russland og Tyskland. I disse samtalene hevder han at de fleste opplyste personene så på en kortvarig krig som nærmest usannsynlig. Allikevel var det til regjeringenes beste interesse å videreføre denne teorien i media, for å oppmuntre flere til å verve seg. Dette fikk samtidig krigen til å virke mindre alvorlig enn det den egentlig skulle vise seg å være.
Offensiv taktikk
Militærteoretikere på denne tiden mente at det var svært viktig å holde offensiven. Denne teorien oppmuntret alle militærmaktene til å angripe først, med tanke på få overtaket. Mulighetene for diplomati ble mindre på grunn av denne holdningen. De fleste lederne ønsket å starte mobiliseringen så fort som mulig, for å unngå å bli tatt på defensiven.
Steely Dan
Steely Dan er et Grammy-prisvinnende amerikansk band etablert i 1972. Donald Fagen og Walter Becker var bandets grunnleggere og de eneste faste medlemmene fra 1974 til Beckers død i september 2017. Bandet nådde toppen i popularitet på 1970-tallet, da de lanserte syv album med elementer av jazz, jazz-fusion, rock, funk, R&B, og pop. Av Steely Dans mest kjente sanger kan nevnes «Do It Again», «Reelin' In the Years» og «Rikki Don't Lose That Number». Steely Dan ble innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame i 2001.
Årsaker til første verdenskrig
Schlieffenplanen
Tyskland strategiske sårbarhet, klemt mellom sine allierte rivaler (Russland og Frankrike), førte til utviklingen av den vågale Schlieffenplanen, hvis mål var å knuse Frankrike før Russland rakk å mobilisere sin enorme hær. Selv om Alfred Graf von Schlieffen til å begynne med la frem sin plan lenge før sin pensjonering i 1905, avslørte Japans seier over Russland i den Russisk-Japanske krigen i 1904 Russlands organisatoriske svakheter og ga ytterligere tiltro til planen.
Steely Dan
Bandet Steely Dan
Donald Fagen (vokal og keyboard) og Walter Becker (bass, og senere gitar) møtte hverandre på Bard College i Annandale-on-Hudson, New York i 1967 og begynte å spille i lokale grupper (en av disse, The Bad Rock Group, hadde Chevy Chase på trommer).
Acylochilus
Acylochilus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Steely Dan
Bandet Steely Dan
Fagen og Becker dannet bandet Steely Dan sammen med gitaristene Denny Dias og Jeff «Skunk» Baxter, trommeslageren Jim Hodder og vokalisten David Palmer. (Navnet Steely Dan er tatt fra «Steely Dan III from Yokohama» i William S. Burroughs roman Naked Lunch. ) Donald Fagen mislikte i begynnelsen å synge live, og det var derfor stort sett David Palmer som sang på konsertene.
Acylochilus
Utseende
Små til middelsstore (6–15 millimeter), avlangt ovale, blanke, rødbrune oldenborrer. Oversiden er uten påfallende hår. Antennene består av bare åtte ledd, de tre ytterste danner en vifte. "Snuten" (clypeus) er rundet. Pronotums sider har en knekk litt foran midten, ellers nesten rettlinjede. Dekkvingene har tre opphøyde lengdelister. Beina er kraftige, bakleggen nærmest kjegleformet.
Steely Dan
Bandet Steely Dan
Etter albumet Pretzel Logic ble trommeslageren Jeff Porcaro og sangeren Michael McDonald inkludert i besetningen til den etterfølgende turneen.
Acylochilus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Argentina.
Årsaker til første verdenskrig
Schlieffenplanen
Den avgjørende faktoren med Schlieffenplanen var at den fikk de tyske militærlederne til å forberede et forebyggende angrep ved de første tegn på krig; ellers ville Russland få tid til å mobilisere, og Tyskland ville blitt slått av den massive russiske hæren. Inkludert i planen var et angrep på den belgiske byen Liège så snart den tyske arméen var mobilisert. I siste minutt prøvde keiser Vilhelm II å avbryte planen for å forhindre en krig, men det var for sent. En avbryting ville ha ført til en reorganisering av den tyske hæren, slik at Tyskland ville ha blitt sårbar i flere måneder.
Steely Dan
Duoen Steely Dan
Det oppsto etter hvert uenighet i bandet når det gjaldt turnering. Særlig Baxter og Hodder ønsket å turnere mer, mens Fagen og Becker mislikte turnélivet, og ville konsentrere seg om å arbeide i studio. Det endte med splittelse, og bare Fagen og Becker ble igjen som faste medlemmer. De to skrev all musikken, og knyttet til seg ulike studiomusikere for hvert enkelt album.
Årsaker til første verdenskrig
Schlieffenplanen
Trolig var ingen krigsherrer i Europa klar over Tysklands planer, eller forberedt på noe i nærheten av Schlieffenplanen. Av den grunn diskuterte de europeiske lederne under rolige omstendigheter, uten noen form for hast, i god tro om at alle parter var tålmodige, men Tyskland hadde ikke råd til å være tålmodige.
Steely Dan
Duoen Steely Dan
Steely Dan ble oppløst i 1981, men ble gjenforent til to turneer i 1993 og 1994. De ga ut album igjen i 2000 (Two Against Nature) og i 2003 (Everything Must Go), med tilhørende turnéer. Bandet spilte i Oslo i 2000, og på Moldejazz i 2007 (på Romsdalsmuseet).
Årsaker til første verdenskrig
Telegrafi
I 1914 brukte alle nasjoner fremdeles telegrafi som kommunikasjonsform. Dette medførte ofte timelange forsinkelser, i verste fall dager.
Steely Dan
Duoen Steely Dan
Donald Fagen vil fortsette som bandets eneste faste medlem, da han ønsker å holde i live musikken han og Walter Becker skrev sammen.
Årsaker til første verdenskrig
Ambassadører
I 1914 var de ulike nasjonene svært avhengige av sine ambassadører, delvis på grunn av forsinkelsene i kommunikasjonen. Dette ledet ofte til subjektive diplomatiske avgjørelser, og misforståelser.
Steely Dan
Musikalsk stil
Steely Dan legger stor vekt på detaljer i lydbildet, og både arrangementer og produksjon er preget av perfeksjonisme. Becker, Fagen og lydtekniker Roger Nichols laget sågar en trommemaskin på grunn av deres frustrasjon over trommeslagere som ikke klarte å holde en konstant takt. Det er ofte gjort mange opptak med flere forskjellige musikere til hvert spor, før den endelige versjonen er valgt.
Årsaker til første verdenskrig
Wienerkongressen
Etter Napoleons endelige nederlag ved Waterloo, ble Napoleonskrigene konkludert i Wien i 1815. Kongressen ble organisert av de store seierherrene i Napoleonskrigene: Storbritannia, Preussen, Russland og Østerrike. Hovedfiguren ved kongressen var Østerrikes representant, Klemens von Metternich. Metternich ønsket å gjenopprette Europa slik det var før den franske revolusjon. Han hastet etter å danne en maktbalanse, der ingen europeiske nasjoner var mektigere enn andre. Resultatet ble en enighet der stormaktene skulle hjelpe hverandre med å holde de gamle aristokratene ved makten. Ved å forhindre at et monarki falt i nasjonalismens og liberalismens klør, kunne man forhindre at hele kontinentet gikk opp i flammer under en sosial revolusjon. Hvis dette noen gang skulle skje, ville det, ifølge Metternich, føre Europa nok en gang inn i en kontinental krig, som Napoleon og den franske nasjonalismen var et bevis på. Metternich så på nasjonalismen som en kraft kapabel til å rive opp multi-etniske nasjoner som Russland og det østerrikske riket.
Steely Dan
Musikalsk stil
Særegne harmonier og akkordsekvenser bidrar til å gjøre det meste av Steely Dans musikk lett gjenkjennelig. Svært ofte inngår kvinnelige korstemmer i arrangementene, men også Michael McDonald har gitt karakteristiske bidrag på flere av albumene.
Årsaker til første verdenskrig
Den fransk-prøyssiske krig (1870-71)
Mange av de direkte årsakene til første verdenskrig kan bli sett som resultat eller konsekvenser av den fransk-prøyssiske krig. Denne krigen la grunnlaget for etableringen av et mektig og dynamisk tysk rike, som forårsaket det som er betraktet som en maktforflytning: den nye og blomstrende nasjonen hadde et industrielt og militært potensial til å true Europa, særlig de allerede etablerte europeiske stormaktene. Tysklands nasjonalisme, dets ressurser, økonomiske styrke og ambisjoner om å «finne en plass i solen», satte i gang koloniale og militære konflikter med andre nasjoner, spesielt det anglo-tyske marinekappløpet.
Steely Dan
Musikalsk stil
Det benyttes blåsere på alle Steely Dans album. Arrangementene er vanligvis jazz-orienterte, med bruk av trompeter, tromboner og saksofoner, men de har også tatt i bruk andre instrumenter, som fløyter og klarinetter. På senere album er de fleste arrangementene kreditert Donald Fagen.
Årsaker til første verdenskrig
Den fransk-prøyssiske krig (1870-71)
En fiendtlig atmosfære mellom Frankrike og Tyskland vokste frem etter de tyske innlemmelser av de tidligere franske områdene ved Alsace-Lorraine. Annekteringen forårsaket en omfattende følelse av krenkelse i Frankrike. Franskmennene ønsket hevn. De franske nasjonalistene ønsket ikke bare å hevne militære og territorielle tap, men også den franske avsettelsen som den suverent største militærmakten i Europa. Det franske nederlaget i krigen hadde ført til en politisk ustabilitet som kulminerte med opprettelsen av den tredje republikk. Bismarck var veldig klar over dette i sine senere år, og prøvde å forsone seg med Frankrike ved å fremme deres oversjøiske ekspedisjoner. Det hjalp lite, for den anti-tyske holdningen vedvarte. En fransk-tysk koloniavtale i 1884, som kom av en protest mot en anglo-portugisisk avtale i Vest-Afrika, viste seg å være kortvarig da den pro-imperialistiske regjeringen under Jules Ferry ble felt i 1885.
Keiser Vilhelm IIs fremgang
Under ledelse av sin første kansler, Otto von Bismarck, sikret Tyskland sin nye posisjon i Europa ved å inngå en allianse med Østerrike-Ungarn, og en diplomatisk avtale med Russland. Bismarck begynte å oppsøke flere allianser og fredsavtaler. Han inngikk fred med så godt som alle nasjoner i Europa, bortsett fra Frankrike. Han fryktet at en krig ville ødelegge den nyfødte nasjonen han hadde vært med å danne i 1860-årene. I keiser Vilhelm Is siste dager, ble fred i Europa opprettholdt ved hjelp av et stort system med fredsavtaler.
Steely Dan
Tekster
Mange av tekstene er inspirert av byene Los Angeles og New York City, som er Fagens og Beckers to hovedbaser. Tekstene er gjerne preget av ironisk distanse og intellektuell humor. Det refereres til jazz, film, TV og litteratur, og noen ganger til konkrete hendelser, steder og personer. Ofte er referansene subtile og interne, og det brukes slanguttrykk, ordspill og omskrivninger.
Årsaker til første verdenskrig
Keiser Vilhelm IIs fremgang
Keiser Vilhelm II var fast bestemt på å styre politikken selv, til tross for sine raske diplomatiske avgjørelser. Etter 1890-valget, der sentrum- og venstrepartiene hadde stor fremgang, og på grunn av hans uvilje mot å følge kansleren (Bismarck) som hadde ledet hans bestefar (Vilhelm I), la Vilhelm grunnlaget for Bismarcks avgang.
Mye av Bismarcks verk ble tilintetgjort i de påfølgende tiårene. Da Vilhelm mislyktes i å fornye avtalen med Russland, åpnet det veien for en fransk allianse med Russland i 1891-94. Verre skulle det bli da Vilhelm fra 1898 dannet en tysk marine som var i stand til å true Storbritannias århundregamle herredømme på havet. Det la grunnlaget for den anglo-franske Entente cordiale i 1904, og dens utvidelse til også å gjelde Russland i 1907: Dermed var Trippelententen dannet.
Det anglo-tyske marinekappløpet
Som nevnt ovenfor, ønsket Vilhelm II å danne en tysk marine kapabel til å utfordre dominansen til Royal Navy. En slik marine ville støtte opp under Tysklands høye koloniale og kommersielle ambisjoner, der målet var å true britenes hegemoni på dette feltet. Keiseren ga ansvaret over til sin sjøfartsminister og nære rådgiver, storadmiral Alfred von Tirpitz. Motivert av Vilhelm II og sin egen entusiasme for en utvidet marine, satte Tirpitz i gang, mellom 1898 og 1912, byggingen av en flåte stor nok til å utfordre britene. Det tyske programmet var nok til å sette britene i beredskap og inngå den nevnte alliansen med Frankrike og Russland.
Under ledelse av admiral Jackie Fisher, satte britene også i gang en massiv utbygging av sin marine for å holde stand mot tyskerne. Hjørnesteinen i den britiske opprustningen skulle bli det massive krigsskipet HMS «Dreadnought», som kom under produksjon første gang i 1906. Fra det året til 1914 kappes tyskerne og britene ved å bygge store antall krigsskip, ubåter, og andre fartøy og våpen. Ironisk nok var Tysklands skipsbygging en av grunnene til at de tapte krigen. Skipsbygging krever enorme ressurser, som kunne ha blitt brukt til hæren på land.
Jernbanen Berlin-Bagdad
Like etter at Orientekspressen hadde transportert sine første passasjerer gjennom Balkan til Konstantinopel i 1888, fikk tyske bankmenn tillatelse fra tyrkiske ledere til å lage en jernbane enda lengre inn i Tyrkia. Innen 1903 hadde andre europeiske nasjoner innsett at tyskerne planla å lage en jernbane som dannet en forbindelse mellom Tyskland og Persiabukten. Dette ville ha gitt Tyskland direkte adgang til de afrikanske koloniene, handel med India og olje fra Irak. Britene så med vaktsomme øyne på det nye drivstoffet, olje, som ville ha stor påvirkning på den tyske industrien og den stadig voksende tyske marinen (se Engdahl). Suezkanalen og den britiske kontrollen på havet, kunne unngås ved hjelp av jernbanen, og den tyske makten ville true Trippelententen. De fryktet at den bagdadske jernbanen ville få Tyskland til å dominere på den politiske og økonomiske arenaen i Europa (se Jastrow og Huffstickler).
Historiografi
De direkte årsakene til krigen har blitt grundig debattert helt siden krigens utløp.
I 1961 skrev Fritz Fischer det innflytelsesrike «Griff nach der Weltmacht», der han la skylden på Tyskland for å ha utløst krigen. Fischer mente at mange medlemmer av den tyske regjeringen hadde åpenbare ekspansjonistiske planer, formulert etter sosialdemokratenes seier i 1912-valgene. Han påsto at de ville bruke den eksterne ekspansjonen og aggresjonen til å hindre den interne uroen og demokratiseringen. Noen av Fischers verk er basert på Bethmann-Hollwegs «September Programme», der de tyske krigsmålene var presentert. Fischers arbeid dannet en hel skole for undersøkelser i samme retning. Noen eminente forskere innen denne skolen var Imanuel Geiss, Hans-Ulrich Wehler, Wolfgang Mommsen, og V.R. Berghahn.
Den «berlinske krigsparti»-tesen og varianter av den, der interne, tyske politiske faktorer ble framhevet som hovedårsak, ble på en måte standarden i årene etter dens publikasjon. Men tesen har blitt angrepet av mange forfattere.
Til å begynne med vakte ideen sterke reaksjoner, særlig fra konservative historikere, som Gerhard Ritter. Han mente at tesen var uhederlig og unøyaktig. I sine verk fra 1960-årene argumenterte Ritter for at Tyskland hadde akkurat de samme trekkene som andre land, og kunne ikke bli utpekt som spesielt ansvarlig.
Andre forfattere, som Arno Mayer, var enig i noen aspekter ved teorien, men mente at den isolerte Tyskland fra den historiske konteksten. Mayer hevdet at alle statene mer eller mindre handlet som Tyskland i årene før krigen. Samuel R. Williamson la mesteparten av skylden over på den østerriksk-ungarske eliten fremfor den tyske i sin bok fra 1990, «Austria-Hungary and the Coming of the First World War». Et annet nytt verk er Niall Fergusons «The Pity of War», som fullstendig benekter Fischers teorier, og som i stedet legger mesteparten av skylden over på det dårlige britiske diplomatiet. Nylig har den amerikanske historikeren David Fromkin, i sin bok «Europe's Last Summer»(2004), overgitt skylden ene og alene til Tyskland og Østerrike-Ungarn.
I løpet av 1960-årene vokste det frem to konkurrerende teorier om årsaksforklaringen til første verdenskrig. Den første, anført av den vesttyske historikeren Andreas Hillgruber, hevdet at en kalkulert risiko hadde gått forferdelig galt i Berlin i 1914. Hillgruber hevdet at det tyske riket i 1914 ønsket å bryte trippelalliansen mellom Russland, Frankrike og Storbritannia ved å oppmuntre Østerrike-Ungarn til å invadere Serbia, og dermed provosere frem en krise som bare ville råke St. Petersburg. Hillburger hevdet videre at tyskerne håpet at både Paris og London ville betrakte krisen på Balkan som Russlands anliggende, og ikke deres, og at mangelen på anglo-fransk støtte ville føre til at russerne inngikk en avtale med Tyskland. Hillburger mente altså at den tyske regjeringen hadde fremprovosert en risikofylt krig på Balkan, som til slutt førte til en verdenskrig.
En annen teori var A. J. P. Taylors «jernbaneteori». Ifølge Taylor ønsket ingen av stormaktene en krig, men de ønsket alle å øke sin makt i forhold til hverandre. Taylor hevdet at ved å delta i rustningskappløpet, og ved å utvikle detaljerte togtidstabeller for mobilisering, håpet de kontinentale stormaktene på å utvikle et avskrekkende middel som ville få de andre til å innse at krigsrisikoen var altfor farlig. Da krisen utartet sommeren 1914, hevdet Taylor, førte behovet for å mobilisere raskere enn ens potensial tillot, til at lederne ble fanget av sin egen logistikk. Togtabellene tvang frem en invasjon (av Belgia, fra Tyskland) som en uunngåelig fysisk og logistisk konsekvens av den tyske mobiliseringen. På denne måten ble mobiliseringen, som var ment som en trussel for å forhindre krig, til en årsaksfaktor for krigen som skulle komme, hevdet Taylor. Mange har hevdet at Taylor, som også var en av lederne av nedrustningskampanjen mot atomvåpen, utviklet denne teorien som en liten advarselsallegori for atomkappløpet.
Luigi Valenti Gonzaga
Luigi Valenti Gonzaga (født 15. oktober 1725 i Roveredo ved Mantova i Italia, død 29. desember 1808 i Viterbo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, og var blant annet nuntius i Sveits og i Spania.
Han ble kreert til kardinal in pectore i april 1776 av pave Pius VI, publisert i mai 1776, med Sant'Agnese fuori le mura som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1799–1800 som valgte pave Pius VII.
Han ble Statssekretær 1740 og var senere prefekt for Kongregasjonen for troens utbredelse fra 1747.
Han var nevø til kardinal Silvio Valenti Gonzaga (kreert 1738) og også i slekt med den senere Cesare Guerrieri Gonzaga (kreert 1738).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Clark Gregg
Clark Gregg (født 2. april 1962 i Boston i Massachusetts i USA) er en amerikansk skuespiller.