cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Masthuggskirken
Kirken ble tegnet av Sigfrid Ericson i nasjonalromantisk stil, og byggmester var Ivar Burman. I 1910 ble tegningene klare og konstruksjonen begynte i 1911. Den ble innviet 11. oktober 1914 av biskop Edvard Herman Rodhe. Men allerede 2. august hadde kirken blitt brukt, da kirkeklokkene ringte for å varsle om allmenn mobilisering.
Henrik Frandsen
Henrik Hasling Frandsen (født 8. februar 1961 i Varde ) er en dansk bonde, lokalpolitiker for Venstre og borgermester i Tønder kommune fra 26. mai 2016. Han overtok borgermestervervet etter Laurids Rudebeck som døde 10. mai 2016.
Frandsen ble gjenvalgt etter kommunalvalget i 2017 og satt til og med 2021.
Sandvad
Sandvad er et småsted i Våxtorp sogn i Laholm kommune, Hallands län. Stedet ligger like øst for Ränneslöv.
.qa
.qa er Qatars nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.
Domenet blir en del brukt i Qatar, hovedsakelig for regjeringens nettsteder og diverse andre ikke-kommersielle nettsteder.
Eksterne lenker
Toppdomän
Fernando de Toledo de Oropesa
Fernando de Toledo de Oropesa (født 1520 i Spania, døde 1590 i Oropesa under en preken) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble presteviet og gikk i tronens tjeneste, blant annet som president for den kongelige audiencia (høyesterett) i Peru, men foretrakk likevel etter sin utnevnelse å forbli i Spania og vie seg til prestelig arbeid blant de fattige.
Etter anmodning fra Spanias kong Filip II ble han kreert til kardinal 21. februar 1578 av pave Gregor XIII. Imidlertid nektet han å ta imot denne verdigheten, som deretter ble trukket tilbake i juli samme år. Paven klaget deretter til kongen på at han hadde foreslått noen til kardinalsverdigheten uten å ha forsikret seg om kandidaten var villig. Kongen svarte at han ikke hadde kunnet forestille seg at noen ville avvise en slik heder.
Cyno
Cyno er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Arten lever i Sør-Afrika.
Breffu
Breffu (født ukjent år i de akwamutalendes stat Akwamu i det senere Ghana, død i april 1734) var en slavinne i den danske kolonien Sankt Jan.
Hun var leder for slaveopprøret på St. Jan i 1733. Sammen med 23 andre ledere begikk hun i april 1734 kollektivt selvmord i et rituale for å unngå å havne i fiendens hender som opprøret hold på å bli mislykket.
Det var først etter tapet av så mange opprørere at den fransk-danske armé innså at lederen for opprøret var en kvinne. Breffu kalles også for dronningen av St. John.
Einar
Einar er et opprinnelig norrønt mannsnavn som er sammensatt av to ledd som betyr «én» eller «alene» og «kriger». Navnet er svært vanlig på Island. Navnet er vanlig i Norge.
Einar har navnedag 26. september i Norge, Sverige og Færøyene og 17. november i Finland.
Etymologi
Einar, fra norrøn Einarr, er et opprinnelig norrønt mannsnavn dannet av ordene Ein som betyr «alene» og arr som kommer av harjar og betyr «kriger».
Utbredelse
De norrøne formene av navnet, Æinarr og Einarr, er kjent brukt i Norge og Island fra norrøn tid. Formen Enar er kjent brukt i Sverige fra 1200-tallet, mens Einar er kjent brukt i Sverige første gang i 1821. Formen Ejner er kjent brukt i Danmark fra 1800-tallet.
Æinarr er kjent brukt i to runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent, men antakelig ikke blant de mest brukte i Norden på den tiden. Einar var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 130 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Einar var også et populært navn på norske guttebarn fra midten av 1800-tallet til midten av 1900-tallet.
Einar var et svært vanlig navn på Island på midten av 1800-tallet, og hele 1900-tallet.
Einar er i dag et svært vanlig navn på Island og er også mye brukt i Norge, Sverige og Færøyene. I Finland er Einari et vanlig navn.
For the Soul of Rafael
For the Soul of Rafael er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Harry Garson og med Clara Kimball Young i hovedrollen. Filmen er basert på en roman fra 1906 av Marah Ellis Ryan.
Handling
Marta Estevan er klar til å forlate et kloster hvor hun har vokst opp. Dona Luisa Artega, moren til Rafael er den unge jentas verge, arrangerer et ekteskap mellom sønnen hennes og Marta - fordi hun tror at Martas innflytelse kan redde sønnen hennes fra det ville livet han fører som ungkar, og gjøre sønnen hennes til en mann. Marta redder amerikaneren Bryton etter at han blir angrepet av indianere, og hun forelsker seg i ham.
Men Rafaels mor sender Bryton bort ved å fortelle ham at Marta har gått inn i et kloster hvor hun skal være resten av livet. Senere forteller hun Marta at Bryton hadde blitt drept, og hun får Marta til å love at hun skal gifte seg med sønnen sin. Marta gifter seg med Rafael. Bryton kommer tilbake etter at de har giftet seg med hverandre, og etter at Marta endelig har oppdaget ektemannens sanne karakter.
3. etappe av Ladies Tour of Norway 2018
3. etappe av Ladies Tour of Norway 2018 gikk fra den gamle Svinesundsbrua til Halden den 19. august 2018 og var 154 km lang.
NeoCosmicBreakdownDeluxe
NeoCosmicBreakdownDeluxe er en musikk-EP med Tumbleweed, utgitt i 1999.
Bengalo
Bengalo (etablert 2000 i Trondheim) er en gruppe kjent for sin tolkning av folkemusikk fra Balkan. Navnet kommer av romani og betyr «yr og vill». Den består av av:
Gruppen ga ut Vir (Hot Club Records, 2004). Derpå kom Sigg sigg av romani for «hurtig, hurtig» (Etnisk musikklubb, 2006) med gjestebidrag fra Tor Haugerud / Petar Ralchev / Eivind Lønning. De har samarbeidet med den ungarske cimbalom-spiller László Rácz.
Ludvig XVI av Frankrike
Ludvig XVI (fransk: Louis XVI) (født 23. august 1754, død 21. januar 1793) var Frankrikes konge fra 1774 til 1792. Han var den siste franske eneveldige konge, og ble til slutt offer for revolusjonen. Med én stemmes overvekt ble han dømt til døden, og henrettet ved giljotinering den 21. januar 1793.
Liv og virke
I utenrikspolitikken, som var det område der Ludvig viet regjeringsgjerningen en viss personlig interesse, lot han seg fremst bli styrt av Charles Gravier de Vergennes, som klarte å gjenvinne en hel del av Frankrikes tapte internasjonale anseelse. På det økonomiske området gikk det verre.
Ludvig var redd for adelen og deres makt, og våget derfor ikke å støtte de reformvennlige ministrene.
Populariteten han opprinnelig nøt, tapte seg i takt med Frankrikes stigende problemer i årene frem mot den franske revolusjon. Som den fremste representanten for statsmakten fikk Ludvig skylden for landets vanskeligheter, og han ble mistenkeliggjort og latterliggjort i de revolusjonære kretsene. Ettertiden har imidlertid bedømt ham annerledes. Historikerne er i dag enige om at Ludvig XVI som person var velmenende og genuint opptatt av sine undersåtters ve og vel. Med sitt lettpåvirkelige sinn var han imidlertid helt uskikket til den posisjon han var tvunget inn i som eneveldig monark. Hans politiske beslutninger var i stor grad styrt av maktkyniske personer ved hoffet og korrupte rådgivere.
I tur og orden gjorde Anne-Robert-Jacques Turgot, Jacques Necker, Charles Alexandre de Calonne og Étienne Charles de Loménie de Brienne forsøk på å reformere statsfinansene, men deres bestrebelser mislyktes på grunn av hoffmennenes motstand.
Selv etter at et møte for generalstendene ble tvunget frem, valgte Ludvig å søke støtte hos høyadelen. Han opptrådte tafatt og uforstående overfor opposisjonen, noe som bidro til den voldsomme omveltningen som skulle komme. Da revolusjonen brøt løs i 1789, fremstod Ludvig som nærmest handlingslammet. Da Bastillen ble stormet, befant Ludvig seg på jakt. Det påstås at han da fikk meddelelsen om situasjonen i Paris, spurte han «Er det opprør?»" og fikk til svar Non Sire, c'est une révolution «Nei, Deres Majestet, det er revolusjon.» Samme dag skrev han i sin dagbok Rien, «Intet», og siktet med dét til at han ikke hadde klart å skyte en eneste hare under jakten.
Den kongelige familien ble tvunget til å forlate slottet i Versailles og bo i Tuileriepalasset i Paris.
I 1791 gjorde den kongelige familien - med den svenske Axel von Fersens hjelp - et mislykket fluktforsøk til byen Varennes nord i Frankrike. Der ble Ludvig, som var forkledt som lakei, gjenkjent av byens borgermester. Han ble arrestert og kongefamilien ble ført tilbake til Paris. Fluktforsøket kom til å undergrave kongeparets stilling ytterligere.
Den 10. august 1792 ble Tuileriepalasset inntatt og kongefamilien fengslet. Den 21. september samme år ble Ludvig avsatt. Med 683 av 721 stemmer dømte nasjonalkonventet den 15. januar 1793 Ludvig XVI (eller «borger Capet» som han ble kalt) skyldig i landssvik. Dagen etter ble han dømt til døden, med 361 stemmer mot 360. Han opptrådte med stor verdighet under rettssaken der dødsstraffen ble avsagt. De mest radikale revolusjonære, jakobinerne, ville fremfor alt bli kvitt kongen av innenrikspolitiske grunner. Men dette var ikke den eneste grunnen til at kongen ble anklaget for landsforræderi. Virkelig graverende for kongen var hans kontakter med de landsflyktige franske adelsmenn, som fra blant annet Koblenz planla angrep på fedrelandet i kontrarevolusjonær hensikt. Dette fikk kongen til å fremstå som alliert med den ytre hovedfienden, Østerrike, som også var den hardt kritiserte dronning Marie-Antoinettes fødeland.
Ludvig XVI ble giljotinert den 21. januar 1793 på Place de la Révolution, som er den nåværende Place de la Concorde i Paris.
Familie
Ludvig XVI var sønn av dauphinen Ludvig Ferdinand og kronprinsesse Maria Josepha Carolina av Sachsen. Hans far, som var kong Ludvig XVs eneste sønn, døde ung og kom aldri på tronen.
Santa Cruz (Paraíba)
Santa Cruz er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Åmotselva
Åmotselva er en sideelv fra vest til Driva i Drivdalen, Oppdal kommune i Trøndelag fylke.
Geografi
Elven er 36,5 km lang og drenerer et nedbørsfelt på 288,9 km². Den har sitt utspring i et tjern 1 510 moh. ved fjellet Skula (1 609 moh.) i Lesja kommune. I Åmotsvatnet tar den opp Grytholbekken (10,4 km) som kommer fra et lite tjern (1630 moh) ved Vestre Gråhø i Sunndal kommune. 1,7 km nordøst for Åmotsdalshytta renner Larsbekken (6,1 km), som kommer fra Indre Larstjørni (1 674 moh.) ved Snøhetta i Dovre kommune, ut i Åmotselva. Fra utspringet renner den sørøst før den bøyer sørvest, gjør en u-sving og tar retning nordøst over Åmotsflyin og ned gjennom Åmotsdalen. På sin vei ned Åmotsdalen tar elva opp et tiltalls større og mindre bekker. De største er i tillegg til Grytholbekken og Larsbekken er Urdvassbekken (10,8 km) fra Gråhøsteinslegda i Sunndal kommune, Ytste Tevrråa (11,1 km) gjennom Tjønnglupen og Fremste Tverråa (11,3 km) fra Tjønngluptangen. Åmotselva munner ut i Driva 625 moh. ved det lille tettstedet Engan i Drivdalen.
Friluftsliv
Det er gode muligheter for fiske i Åmotselva (Fiskerik, normal størrelse på ørreten opp til en halv kilo) samt i flere større og mindre vatn i området. Det er mulighet for overnatting i Jervbua (tilhører Oppdal Bygdealmenning) som ligger ved Urdvassbekkens utløp i Åmotselva. Letteste adkomst er fra skiferbruddene i Drivdalen (Ca 4 timer å gå) eller fra Snøheim (Ca 5 timer å gå).
Vern
Åmotselva er vernet sammen med Åmotsdalen i Fylkesdelplan for Dovrefjellområdet, vedtatt i Kronprinsregentens resolusjon av 3. mai 2002
EM i duatlon 1998
EM i duatlon 1998 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Puławy i Polen i 1998.
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Vital Designs
Vital Designs er et musikkalbum med Tony Mills, utgitt i 2008.
Shouning
Shouning (kinesisk: 寿宁县, pinyin: Shòuníng Xiàn) er et lite fylke i byprefekturet Ningde i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Fylket har mange overbygde broer, nesten 20 % av alle slike broer i hele Kina. Beiluopera (også kalt Luantan), en variant av Min-opera, er populær i Shouning fylke.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Jens Müller (politiker)
Jens Christoffer Müller (født 28. mai 1938 i Tórshavn på Færøyene) er en dansk politiker. Han var borgermester i Gundsø kommune fra 1994 til 2002, som representant for Det Konservative Folkeparti.
Liv og virke
Han vokste opp i Tórshavn. Müller-familien har vært kjent innen Færøyenes næringsliv og offentlige liv. Farfaren Søren Müller var skipsreder, kjøpmann, lagtingsmann og borgermester i Tórshavn. Oldefaren Hans Christopher Müller var lagtings-, landstings- og folketingsmann. Fasteren Margrethe var gift med postmester og lagtingsmann Johan Danielsen. Han nedstammer fra prost Peter Hentze på begge sider av slekten.
Han var gift med Gunnvør Thomsen (død 2017) fra Sumba på Færøyene.
Oksygenkatastrofen
Oksygenkatastrofen var en massiv miljøendring som skal ha funnet sted i den geologiske perioden siderium i begynnelsen av den geologiske æraen paleoproterozoikum i prekambrium for ca. 2,4 milliarder år siden. Hendelsen blir også kalt  oksygenkrisen, oksygenrevolusjonen eller den store oksidasjonen.
Da livsformene på jorden utviklet fotosyntese for ca. 2,7 milliarder år siden ble det produsert store mengder molekylært oksygen. Oksygenet skapte etter hvert en økologisk krise for det biologiske mangfoldet på denne tiden, siden oksygen var giftig for de mikroskopiske anaerobe organismene som dominerte da.
Tidsforskyving
Et fenomen som forklarer denne forskjellen er at oksygenet ikke startet å øke før det hadde vært tektonisk drevne endringer i oppbyggingen av jorden, inkludert grunnbrott der organisk karbon kunne nå sedimentene og bli gravlagt. Det første oksygenet som ble tilgjengelig ble også først tatt opp av forskjellige kjemiske reaksjoner i havet, hovedsakelig forbindelser med jern. Spor av dette fenomenet finnes i eldre berglag som inneholder massive lagdelte jernrike bergarter som ble lagt ned i denne perioden da jern og oksygen først inngikk i kjemiske forbindelser. Det meste av jernmalmen på jorden finnes i disse lagene. Disse kjemiske fenomenene ser ikke ut til å stå for hele tidsforskyvningen.
Fotosyntetiske organismer var også en kilde for metan, som fanget opp mye molekylært oksygen, fordi metan og oksygen lett danner karbondioksid (CO2) når det finnes ultrafiolett stråling. I 2006 ble det utført et modelleksperiment som kan forklare noe av tidsforskyvningen. Etter hvert som det kom til nok oksygen i atmosfæren oppsto etter hvert ozonlaget som dempet den ultrafiolette strålingen, og dermed minket dannelsen av karbondioksid.
Fivehighhorses
Fivehighhorses er en musikk-EP med Tumbleweed, utgitt i 1998. Dette er countrybandets første plateutgivelse.
Pingnan (Ningde)
Pingnan (kinesisk: 屏南县, pinyin: Píng Nán Xiàn) er en fylke vest i byprefekturet  i Ningde i Fujian i Folkerepublikken Kina. Befolkningen er (2006) på 181 000 innbyggere.
Språket fuzhouhua tales i området.
Downey (California)
Downey er en by sørøst i delstaten California i USA. Byen ble grunnlagt på 1800-tallet og ved folketellingen i 2000 hadde Downey 107 323 innbyggere. Før spanjolene kom til området, var det bebodd av Tongva-folket, et av de innfødte amerikanske folkeslagene. Downey er oppkalt etter borgerkrig-guvernøren John Gately Downey fra California.
Pingnan (Ningde)
Pingnan ble opprettet som fylke under Qing-dynastiet i 1735. Det dekker et areal på 1 485 km².
Pingnan er kjent for sin sommersopp. Dets årlige produksjon av xiangu-sopp er mer enn 6 000 tonn.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
The Fortune Hunter (film, 1914)
The Fortune Hunter er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Barry O'Neil.
Handling
Nat Duncan og Harry Kellogg er kamerater fra college. Nat er etterkommer av en antatt velstående familie. Samtidig som Harry arbeider hardt for å gjøre det bra på college, er Nat langt mer opptatt av fest og moro. Men en kveld blir han arrestert, og ringer til Harry for å skaffe penger til kausjon. Etter skolen skaffer Harry seg jobb ved firmaet Bartlett og Co. Men etter at Nats far dør, blir det oppdaget at boet etter ham er konkurs. Harry sikrer ham en jobb for samme firma som hans selv, men dette mislykkes. Han forsøker deretter en rekke andre stillinger, men uten hell. En natt finner Harry ham på en benk i parken, og tar ham med seg hjem til sin egen leilighet.
Skammerserien
Skammerserien (på nynorsk : Skammarserien) er en fantasy-serie på fire bøker skrevet av den danske forfatteren Lene Kaaberbøl. Serien handler om den unge jenta Dina og hennes opplevelser. Øystein Rosse har oversatt bøkene til nynorsk, og for dette arbeidet fikk han Kulturdepartementets pris for barne- og ungdomslitteratur. De to første bøkene er filmatisert, der den første kom ut i 2015 og den andre i 2019.
Dina er datter av skammeren og har arvet den magiske skammerevnen fra henne. En skammer er en person som kan se inn i sjela til folk når hun ser dem i øynene. Da ser skammeren alt det gale de har gjort og alt de skammer seg over, og gjør dem bevisste på det, slik at de skammer seg mer. Skammeren ble brukt når noen ble mistenkt for en forbrytelse, for å finne ut om de virkelig har gjort det de er beskyldt for. Som i mange andre fantasyfortellinger foregår handlingen i et middelaldersamfunn.
Skammerens datter
Skammerens datter starter med at moren til Dina ble kalt ut til skammertjeneste i byen Dunark. Et døgn etterpå ble også Dina hentet. Det viser seg at den uekte fyrstesønnen Drakan har tatt livet av fyrsten og to arvinger, og lagt skylda på den tredje, Nicodemus, slik at han selv skal bli fyrste. Dette vil ikke Melussina delta i, og han prøver å presse henne ved å utsette Dina for den «mistenkte» slektningen Nico. Dina og Nico rømmer fra fengselet til Drakan, og får hjelp av andre i byen, blant annet Rosa, Mester Maunus og Apoteker-Enka. Melussina blir dømt til døden, og Dina og Nico blir etterlyst. Til slutt klarer de å få moren fri, og rømmer fra byen. Også Nico og Rosa flyktar sammen med dem hjem til Bjørkeby. Når de kommer hjem igjen, har Drakan sine menn brent huset deres, og boka ender med at de flytter til Høylandet, og søker tilflukt hos Kensie-klanen, familien til Mester Maunus og Apoteker-Enka.
Skammarteiknet
Valdracu gir seg ut for å være Ivain Laclan, og prøver å ta livet av Melussina, men Dina reddar henne. Davin drar til Baur Laclan (byen der Laclan-klanen holder til) for å ta et oppgjør med Ivain. Når Dina finner ut dette, drar hun til Baur Laclan og stopper kampen. Først da ble det klart at det ikke var Ivain Laclan som hadde skutt Melussina. Mens Dina og Davin er i Baur Laclan, kommer Valdracu igjen, og kidnapper Dina og den vesle gutten Tavis Laclan. Valdracu tar dei med til Dracana, der han bruker skammarevnen til Dina som et våpen mot arbeiderne sine når han er misnfornøyd med de. Dina gjør som han sier fordi han truer med å drepe Tavis om hun ikke følger ordre. Davin og Rosa reddar Dina fra Valdracu, og Davin dreper Valdracu. Når de kommer tilbake til Høylandet, har Dracan sine folk gitt seg ut for å være fra Kensie-klanen, og lurt Skaya-klanen til å gå til krig mot Kensie. Dina stopper kamphandlingene med skammarrøsta si.
Slangens gave
Sezuan, Dinas far, dukker opp med et ønske om å finne ut om Dina har arvet slangens gave. Melussina og Dina blir livredde, og familien flykter fra Høylandet. Med evnen til å få folk til å se ting som ikke er der, virker Sezuan som en stor trussel. Davin og Nico blir fengslet i Sagis-borgen, og i forsøk på å redde dem, må Dina gjøre en avtale med den personen som hun ser på som ondskapen selv, sin far.
Skammerkrigen
Skammerkrigen er det endelige oppgjøret med Drakan. Drakan går til krig mot høylenderne for å få makten over hele landet, og for å ta livet av Nico, mens Dina fortsatt er i Dunark.
Feldbergkroken
Feldbergkroken (1–15, 2-8) er en vei på Toso i Jevnaker kommune.
Feldbergkroken er en sidevei til Lemvigvegen, vestover fra denne, og er en blindvei. Den ligger på nordsiden av Glassverksvegen (E16). Den dreier nordover midtveis i veien, og er cirka 200 meter lang. Veien ligger cirka 140 meter over havet.
Arabiske filmdager
Arabiske filmdager er en filmfestival med fokus på Vest-Asia og Nord-Afrika. Arabiske Filmdager ble arrangert for første gang i 2011. De to første årene ble festivalen arrangert som et samarbeid mellom Babel filmklubb og Film fra Sør. I 2013 ble festivalen arrangert som et eget prosjekt under Stiftelsen Film fra Sør. Festivalen var den første av sitt slag i Norge, og har vakt medieoppmerksomhet i Egypt, Tunisia, og på Al Jazeera.
Arabiske filmdager 2011
Arabiske Filmdager ble arrangert for første gang 30. april til 1. mai 2011. Programmet besto av elleve filmer fra Levanten, inkludert Egypt og Tyrkia. Festivalen hadde norgespremiere på den libanesiske filmen Stray Bullet, og verdenspremiere på den egyptiske dokumentaren The Agenda and Me, regissert av Neveen Shalaby. Arabiske filmdager ble i 2011 nominert til årets nyskapning av kulturstyret ved Universitetet i Oslo.
Arabiske filmdager 2012
Arabiske filmdager ble arrangert for andre gang 21. til 22. april 2012. Programmet besto av tolv filmer fra den arabiske verden, og to paneldebatter. Festivalen åpnet med dokumentaren Syria: Inside the Repression med regissør Sofia Amara til stede. Regissør av Free Men Ismaël Forroukhi og regissørene av Boxing With Her Latifa Robbana Doghri og Salem Trabelsi gjestet også festivalen. Nytt av året var at det ble vist en barnefilm, Muhammad - Den siste profeten.
Arabiske filmdager 2013
Tredje utgave av Arabiske filmdager ble arrangert den 19. til 21. april 2013. Programmet besto av elleve filmer fra Midtøsten og Nord-Afrika, i tillegg til den amerikanskproduserte barnefilmen Aladdin. Festivalen åpnet med spillefilmen Angrepet av libanesiske Ziad Doueiri. Årets festival arrangerte også en konferanse på Universitetet i Oslo i samarbeid med Senter for Islam og Midtøstenstudier (SIMS) med tittelen Images of Resistance in the New Middle East.
Min-opera
Min-opera (kinesisk: 閩劇 eller 福州戲) er en type kinesisk opera som etter en utviklingshistorie på 300 år fant sin form på 1900-tallet. Det fremføres på Fuzhou-dialekt. Denne operaformen er meget populær i den østlige delen av provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Coolship
Et coolship (anglifisert versjon av det nederlandske/flamske ordet koelschip) er en type bryggekar som brukes i produksjon av øl. Det er et bredt, åpent, flatt kar der vørter kan kjøles ned.
Med moderne industriell ølbrygging har coolship stort sett gått ut av bruk, ettersom volumet med vørter som produseres ville krevd kar som er upraktisk store. De brukes dog fortsatt i tradisjonell lambic-brygging, der vørteren er avkjølt og luftbårne gjær og bakterier som er tilstede i bryggeriet, får lov til å inokulere ølet naturlig, for å skape en spontan gjæring.
Landkreis Cottbus
I kjølvannet av Wienerkongressen ble det i 1818 foretatt en omorganisering av kretsinndelingen i Kongeriket Preussen. Kreis Cottbus ble opprettet dette året innenfor Regierungsbezirk Frankfurt i den prøyssiske provinsen Brandenburg. Kretsens hovedsete var i Cottbus.
Den 1. juli 1867 ble kretsen innlemmet i det nordtyske forbund og deretter den 1. januar 1871 i det tyske rike. Den 27. oktober 1886 ble bykommunen Cottbus utskilt fra resten av kretsen og omdannet til en bykrets. Samtidig fikk Kreis Cottbus den nye benevnelsen Landkreis.
Den 1. juli 1904 ble landkommunen Sandow og Gutsbezirk Brunschwig overført fra Landkreis Cottbus og innlemmet i bykretsen Cottbus.
Gjennom en reform den 30. september 1929 ble de fleste Gutzbezirke i Landkreis Cottbus, såvel som i resten av Preussen, oppløst og alle deres tidligere eiendommer ble overført til de tilgrensende landkommunene.
Den 1. januar 1945 bestod Landkreis Cottbus av byen Peitz, en Gutsbezirk (Forsten) og 84 øvrige kommuner, hvorav Kolkwitz, Schmellwitz og Ströbitz hadde mer enn 2000 innbyggere.
Våren 1945 ble kretsen okkupert av Den røde armé.
Centre for Ships and Ocean Structures
Centre for Ships and Ocean Structures (CeSOS), eller Senter for skip- og havkonstruksjoner, var et senter for fremragende forskning lokalisert ved Marinteknisk Senter på Tyholt i Trondheim. Senteret hadde som mål å utvikle grunnleggende kunnskap om design og manøvrering av skip- og havkonstruksjoner. Det ble utnevnt som et senter for fremragende forskning av Norges forskningsråd og NTNU fra 2002 til 2012. Finansieringsperioden av NFR ble avsluttet i 2012, og en del forskningsaktivitet fortsatte, finansiert gjennom eksterne midler.
Forskningsområder
Forskningen ved senteret hadde som målsetting å utvikle grunnleggende kunnskap om design og manøvrering av skips- og havkonstruksjoner gjennom teoretisk og eksperimentell forskning innenfor marin hydrodynamikk, strukturell mekanikk og automatisk kontroll. Forskningen tok sikte på å utvikle kunnskap om hvordan havet og dets omgivelser virker inn på skips- og havkonstruksjoner. Det ble benyttet analytiske og statistiske metoder, samt eksperimentelle studier. Kunnskapen kunne bidra til design av sikre, kostnadseffektive og miljøvennlige konstruksjoner, og kunne også nyttes i planleggingen og gjennomføringen av marine operasjoner. Det var forventet at betydningen av fiskeoppdrettsanlegg og utnyttelse av fornybar energi fra havet vil øke i fremtiden. Den vitenskapelige forskningen ved senteret tok høyde for denne utviklingen, og fokuserte på å utvikle ny kunnskap basert på synergien mellom hydrodynamikk, strukturell mekanikk og automatisk kontroll.
Fakta om CeSOS
Antall ansatte ved utgangen av 2012: 6 nøkkelpersoner, 2 administrativt ansatte, 11 post-docs, 43 ph.d.-kandidater, 7 uteksaminerte ph.d.-kandidater,  28 uteksaminerte masterstudenter, 5 adjunkter, 4 gjesteprofessorer, 3 besøkende forskere fra  INSEAN og Massachusetts Institute of Technology og 5 besøkende ph.d.-kandidater.
Anders Austad
Anders Austad (født 28. august 1892, død 17. februar 1981) var gårdbruker på gården Nordre Austad i Inderøy og ordfører i Røra kommune 1935–1941 og 1945–47. Han representerte Bondepartiet.
Han tok utdanning på Sund folkehøgskole 1909–10, og på Statens Skogskole Steinkjer. Han drev hjemgården i 36 år før han i 1955 overlot den til sønnen. Ved siden av gårdsdriften arbeidet han som herredsblinker.
Austad ble første gang valgt til ordfører ved loddtrekning; både Austad og Arbeiderpartiets kandidat John Aalberg fikk seks stemmer hver ved konstitueringen av kommunestyret. Aalberg ble varaordfører. Austad satt som ordfører inntil den første NS-oppnevnte ordføreren tiltrådte 24.4.1941. Ved freden i mai 1945 ble han utnevnt til midlertidig ordfører, og han ble gjenvalgt for to år høsten 1945. Han satt i kommunestyret fra 1929–41, 1945–47 og 1952–55. Som ordfører var han medlem av fylkestinget 1945–48. Han var også medlem av fylkesutvalget 1948–51.
Han hadde også verv som gjeldsmeklingsmann i Røra fra 1932, var engasjert i skogbruksorganisasjonene, og var medlem av kontrollkomiteen i Inderøy Sparebank, og medlem av byggekomiteen for Røra samvirkelag i 1954. Han var styreformann i Trønderfrukt 1945–49.
Sønnen Jens Austad var ordfører i Røra 1960-61.
Filosofiåret 1355
Filosofiåret 1355 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1355.
Gaga’ifomauga
Gaga'ifomauga er et av Samoas elleve distrikter. Det ligger nord på øya Savai'i, og grenser til Gaga'emauga i øst, Palauli i sør, Satupa'itea i sørvest og Vaisigano i vest. Det har et areal på 365 km², og hadde i folketellinga i 2001 4,770 innbyggere.
Pilatus PC-6 Porter
Konstruksjon og utvikling
I USA ble Porter produsert under lisens av Fairchild Hiller. Porter brukt av det amerikanske flyvåpen fikk betegnelsen AU-23A Peacemaker, mens hærens fikk betegnelsen UV-20 Chiricahua.
Flyet i bruk
PC-6 fikk et godt ry på grunn av sine fremragende STOL egenskaper og evne til å ta av og lande i et hvilket som helst terreng. Det kan ta av på en distanse på 195 m, og trenger maksimalt 130 m. Landingsbane, alt med en last på 1 500 kg. (en fotballbane er lang nok for Porter). Pilatus testflyvere har demonstrert at de var istand til å lande på kun 50 m. Takket være STOL-egenskapene har flyet satt verdensrekord ved å lande og starte fra en høyde på en isbre i Nepal som ligger 5 750 moh.
Varianter
PC-6 Porter/Turbo Porter er kommet i 12 varianter med motorer fra Lycoming, Turbomeca, Pratt & Whitney og Garrett Motorer fra 350 til 500 H/k
Kurt Schmid
Kurt Schmid (født 11. februar 1932 i Baar) var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1960 i Roma. Schmid vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Sammen med Hans Kalt kom han på tredjeplass i toer uten styrmann bak Charles Logg / Thomas Price fra USA og Michel Knuysen / Robert Baetens fra Belgia.
Roxelane
Biografi
Hun antas å ha vært en rutener fra byen Rohatyn sørøst for Lwow, som da tilhørte Polen, som datter av en ortodoks prest.
Hun ble kidnappet i 1520-årene av tatarer som var tilknyttet slavehandelen på Krim fra Kaffa på Krimhalvøya til slavemarkedene i Istanbul, der hun ble kjøpt til det keiserlige osmanske harem og ble sultanens konkubine. Hun befant seg definitivt i haremet fra år 1522, da hun fødte en datter; i 1524 fikk hun også en sønn.
Begunstiget
Hun ble snart sultanens favoritt i haremet, og ble angrepet og mishandlet av sin rival, den daværende tronfølgerens mor Mahidevran. Dette fikk sultanen til å forvisr Mahidevran og deres sønn tronfølgeren til provinsene. Roxelana ble ds sultanens uomstridte favoritt, noe som bevitnes av det uvanlige at sultanen friga henne og giftet seg med henne. Bryllupet fant sted i 1533 og vakte sensasjon. Giftemålet var nærmest unikt, da sultanene normalt ikke pleide å gifte seg med, men bare få barn med de slavebundne konkubinenw i sitt harem, og almwnheten var usikre på hvorden et slikt skritt skulle tolkas. Han gjorde også hennes sønn til tronarving.
Giftemålet førte til en varig forandring hva gjaldt sultanenes nærhet til haremet. I 1453 begynte osmanene å bygge et palass i Istanbul innenfor bysmurene på et sted kalt Forum Tauri. Dette palass ble senere kalt Eski Saray og ble regentens residens, men senere flyttet sultanen til Topkapipalasset og bodde altså avskilt fra sitt harem. I Eski Saray bodde på Roxelanas tid hustrurr, konkubiner, døtre og mødre til sultaner. Roxelana så imidlertid til å flytte det keiserlige osmanske harem til Topkapipalasset, der sultanen bodde, så hun kunne være nærmere sin make.
Hun anses å ha utøvd stor innflytelse på sultanen og var trolig også hans politiske rådgiver, og skal ha hatt særlig innflytelse på utenrikspolitikken. Under hennes påvirkning var relasjonen mellom det osmanske riket og Polen fredelig, og slavetoktene mot Ukraina ble dempet, om enn for en stund. Hun opprettholdt en diplomatisk brevveksling med shahen av Persia (1547) og kongen av Polen (1549). Esther Handali fungerte som hennes personlige sekretær og budbinger. Hun deltok i mange byggeprosjekter og sosiala prosjekter rundt om i riket; hun grunnlae blant annet et sykehus for kvinner nær slavemarkedet i Istanbul, og et suppekjøkken for de fattige i Jerusalem (1552).
Jan Brodal
Jan Brodal (født 24. november 1939, død 15. november 2020) var universitetsbibliotekar ved Universitetet i Tromsø med ansvar for Øst-Europa og Sentral-Europa, forfatter og oversetter.
Bakgrunn og virke
Brodal tok artium ved Sydneshaugen skole i Bergen i 1958. Deretter tok han historisk-filosofisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1966, den besto av fagkretsen engelsk, allmenn litteraturvitenskap og russisk hovedfag etter stipendopphold i Leningrad. I de etterfølgende årene hadde han flere studieopphold i Øst-Europa. Brodal hadde videre ulike stillinger innen kulturlivet i Norge, i en periode var han kinosjef i Stavanger, lektor ved Distriktshøyskolen i Volda og Bø, han var deretter stipendiat ved Universitetet i Bergen. I 1979 ble han ansatt som universitetsbibliotekar i Tromsø.
Av fag var Brodal litteraturviter. Han skrev som freelance journalist om østeuropeiske emner i en rekke aviser. Han utga diktsamlinger og samlinger av gjendiktninger i tillegg til å oversette bøker fra polsk, russisk og engelsk. Jan Brodal publiserte også egne dikt på polsk og rumensk. I en periode var Brodal redaktør for tidsskriftet Profil, den siste før det ble overtatt av støttespillere for de norske «maoistene». For sitt virke som formidler av polsk litteratur ble han tildelt ridderkors av Republikken Polens fortjenstorden.
Zhenhai
Zhenhai (kinesisk: 镇海区; pinyin: Zhènhǎi) er et distrikt i Folkerepublikken Kina, under Ningbo i provinsen Zhejiang, Det har en befolkning på 200 000 innbyggere.
Zhenhais kystbatteri er åsted for en kinesisk seier (slaget ved Zhenhai) under den sino-franske krig.
Rafael Goldin
Rafael Goldin (1920–1994) var en sovjetisk-norsk filmskaper og museumsleder. Han grunnla Det internasjonale barnekunstmuseet i Oslo i 1980, og ledet det til sin død.
Goldin utvandret til Norge på jødisk visum i 1973. I 1978 begynte han å arbeide med barnekunst etter en skilsmisse der han mistet kontakten med sønnen sin. Sammen med sin nye kone Alla Goldin (1938–2007) bygget han opp en samling av internasjonal barnekunst, og museet ble offisielt åpnet på Frøen i Oslo i 1986.
Han ble tildelt Teskjekjerringprisen i 1981 for sitt arbeid med barnekunst, og Oslo bys kunstnerpris i 1994 - etter sin død. Ekteparet ble tildelt SOSbarnebyers Hedersbevis i 1991.
Kebbi
Kebbi er en delstat i Nigeria. Delstaten ble grunnlagt i 1991. Delstaten har et areal på 36 800  km², og  har anslagsvis 3 630 931           innbyggere (2005 ).
Næringslivet består for det meste av produksjon av ris og bomull. Delstaten grenser mot Benin og Niger.
Göta älvbron
Göta älvbron var en bru over Göta älv i Göteborg, Sverige. Brua forband øya Hisingen med fastlandet. Det var en klaffebru som var 950 meter lang og 12,5 meter seilfri høyde som var trafikkert av motorkjøretøy, trikk, sykler og fotgjengere.
Thomas Andresen
Thomas Andresen (født 16. juli 1964 ) er en dansk lokalpolitiker for Venstre og borgermester i Aabenraa kommune fra 2014.
Haugesund Sparebank Arena
Haugesund Sparebank Arena (tidligere Haugesund stadion) er et stadionanlegg i Haugesund som på folkemunne kalles «Gamlå». Anlegget ligger sentralt plassert i Haugesund rett nord for Hollenderhaugen og sør for Haugesund Rutebilstasjon Flotmyr. Det er kun 700 meter fra stadion til Haugesund sentrum (indre kai ved Smedasundet). Supporterklubben til FK Haugesund (Måkeberget) holder til på nordre tribune, kalt Deepoceantribunen. Foran 2023 sesongen ble banen rehabilitert og det ble sådd i en ny, topp moderne hybridgressbane. Dette er Norges første i sitt slag da det ble lagt kunstgress først, før det ble sådd i gress. Når banen er full-grodd vil det være 90 % gress og 10 % kunstgress.
Oppgraderinger
Styret i Stadionselskapet HKFKH AS har besluttet følgende utbyggig av Haugesund stadion:
Ny oppgradering 2019–d.d.
I forbindelse med videre oppgradering av stadion har søndre og nordre tribune planlagt utbedret fra ståtribuner til betong.
Karl Konow
Liv
Konow var sønn av presten Wollert Otto Konow (1833–1895) og Henrikke Christiane Johanne Molde Wolf, og bror av indologen Sten Konow. Han vokste opp i Vang i Valdres, hvor faren var sogneprest. Han blev elev ved Lillehammer skole og tok examen artium i 1883. I 1889 tok han juridisk embetseksamen. Deretter studerte han malerkunst i Paris og München. Som maler oppholdt han seg i mange år i utlandet, særlig i Roma og Paris, senere i Berlin.
Etterhvert mistet Konow synsevnen, og måtte oppgi maleryrket etter en mislykket øyeoperasjon i 1917. Etter en ny operasjon i 1921 kunne han se litt på det ene øyet, men han kunne fremdeles ikke male. I stedet gikk han over til å skrive korrespondanser til norske aviser fra utlandet.
Konow utga en erindringsbok om Bjørnstjerne Bjørnson og Jonas Lie, ''Bjørnson og Lie. Små erindringer om de to store (1919), samt den selvbiografiske boken Adam Bøøks øine'' (1925).
Idrettslaget Sverre
Idrettslaget Sverre er et idrettslag i Levanger i Trøndelag. Laget ble stiftet den 26. september 1886, og er et av landets eldste idrettslag. Idrettslaget Sverre har avdelinger innen blant annet fotball, tennis, turn og sykkel.
Guangzhou Metro
Guangzhou Metro (kinesisk: 广州地铁) er et metrosystem i byen Guangzhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Guangzhou ble den fjerde by i Fastlands-Kina som bygget et undergrunnsbanesystem, etter Beijing, Tianjin og Shanghai. Byggingen begynte i 1993 og første linje ble åpnet i 1997 (hele linjen i 1999). Nettverket har pr 2011 åtte i drift med 144 stasjoner.
Idrettslaget Sverre
Den mest kjente utøveren som har representert Idrettslaget Sverre, er syklisten Knut Knudsen, som vant OL-gull i 1972. Av kjente fotballspillere er Vegard Voll, Kristoffer Paulsen Vatshaug og Per Verner Vågan Rønning spillere som har hatt sine barndomsår i Idrettslaget Sverre.
Stálogáisá
Stálogáisá (nordsamisk, historisk Stalugaisa) er et fjell i Lebesby kommune i Finnmark. Det har en høyde på 567 meter over havet. Stálogáisá er den nordøstligste utløperen av fjellrekka Gaissene i det sentrale Finnmark.
Minhou
Minhou (kinesisk: 闽侯县; pinyin: Mǐnhòu Xiàn) er et fylke i byprefekturet Fuzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 612,940 innbyggere. Minhou har et areal på 2133 km².
Gaga’emauga
Gaga'emauga er et av Samoas elleve distrikter. Det ligger nordøst på øya Savai'i, og har også to små eksklaver på henholdsvis nord- og sørkysten av Upolu, og er dermed det eneste distriktet som har områder på begge hovedøyene til Samoa. Distriktet har et areal på 223 km², og hadde i folketellingen i 2001 7,108 innbyggere. Gaga'emauga grenser til Gaga'ifomauga i vest, Palauli og Satupa'itea i sør, og Fa'aseleleaga i sørøst. Eksklavene på Upotu grenser til A'ana og Tuamasaga.
Minhou
Språket fuzhouhua tales i området.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Gaga’emauga
Navnet Gaga'emauga betyr «nær siden av fjellet». Den er den fjellkjeden som går gjennom sentrale deler av Savai'i. Misjonæren George Pratt (1817–1894) bodde i Matautu, og skrev den første grammatikken og ordboka over samoansk, A Grammar and Dictionary of the Samoan Language, with English and Samoan Vocabulary, som først ble trykt i 1862 av Samoa Mission Press.
De to eksklavene på Upotu kom som følge av at to landsbyer ble flyttet etter at et vulkanutbrudd fra Matavanu hadde ødelagt dem tidlig på 1900-tallet. De er fortsatt politisk en del av Gaga'emauga.
Alanya
Alanya, tidligere Alaiye, er en by og et distrikt i Antalya-provinsen i Middelhavsregionen i Tyrkia. Byen ligger 166 km fra provinshovedstaden Antalya, på landets sørlige kyst. Distriktet, som omfatter byen og dens omland, har et areal på 1 598,51 km² og 291,643 innbyggere (2016). Befolkningen består nesten utelukkende av mennesker med tyrkisk opprinnelse, men det bor også rundt 23,000 andre europeere der.
På grunn av sin naturlige strategiske posisjon på en liten halvøy ved Middelhavet under Taurusfjellene, har Alanya vært en strategisk viktig by for mange imperier rundt Middelhavet, som Det ptolemeiske riket, Selevkide-riket, Romerriket, Det bysantinske riket og Det osmanske riket. Alanyas største politiske betydning kom i middelalderen, med Rum-sultanatet under Alaeddin Kaykubad I, som byen er oppkalt etter. Under byggingen av byen, bygget han også mange av dagens landemerker, for eksempel Kızıl Kule («Det røde tårnet»), Tersane (skipsverft) og borgen Alanya Kalesi.
Det varme middelhavsklimaet, områdets naturattraksjoner og den historiske arven gjør Alanya til et populært reisemål for turister. Turismen har økt siden 1958 til å bli den dominerende næringen i byen, noe som resulterer i en tilsvarende økning i byens befolkning. Hasan Sipahioğlu, fra Rettferdighets- og utviklingspartiet, har vært byens borgermester siden 1999.
Navnet
Byen har vært underlagt flere land opp i gjennom historien, og navnene har reflektert dette. Alanya var kjent på latin som Coracesium eller på gresk som Korakesion fra luvisk  Korakassa, som betyr «punkt-/utstikker-byen». Under Det bysantinske riket var byen kjent som Kalonoros eller Kalon Oros, som betyr «vakkert fjell» på gresk. Seldsjukkene omdøpte byen til Alaiye (علاعية), en omskriving av sultan Alaeddin Kaykubad Is navn. Bynavnet er avledet fra navnet til Sultan Kaykubad I, og viser til bystaten i en bestemt periode og den beyliken som utviklet seg rundt den, til tider under Karamanid-dynastiet. Etter slaget ved Köse Dağ i 1242 mistet seldsjukkene kontrollen over byen, og den ble semi-autonom.
På 1200- og 1300-tallet kalte italienske handelsmenn byen for Candelore eller Cardelloro. Under sitt besøk i 1935 skrev Mustafa Kemal Atatürk navnet med det nye alfabetet som  Alanya, ved å bytte ut 'i' og 'e' i Alaiye, angivelig på grunn av en feilstaving i et telegram fra 1933.
Geografi
Alanya ligger mellom Taurusfjellene i nord og Middelhavet ved Antalyabukta på den anatoliske kyststripen Pamfylia, og er en del av den tyrkiske rivieraen, som har omtrent 70 km kystlinje. Alanya-distriktet grenser fra vest til øst mot Manavgat-distriktet langs kysten, det fjellrike Gündoğmuşdistriktet, Hadim og Taşkent i Konya-provinsen, Sarıveliler i Karaman-provinsen, og ved kysten mot Gazipaşa-distriktet. De historiske byene Side og Selge ligger i Manavgat.
Georg Anton Rasmussen
Georg Anton Rasmussen (født 7. august 1842 i Stavanger, død 23. eller 24. oktober 1914 i Berlin) var en norsk landskapsmaler.
Alanya
Geografi
Pamfyliasletten mellom havet og fjellene er et godt eksempel på økoregionen «skogstepper ved det østlige Middelhavet» med blant annet libanonseder, eviggrønne kratt, fikentrær og svart furu. Alanyamassivet er et område med metamorf bergart som ligger øst for Antalya. Denne formasjonen er delt inn i tre tektoniske tak fra lavest til høyest: Mahmutlar, Sugözü og Yumrudağ. Tilsvarende litologi strekker seg under byen i et tektonisk vindu. Aluminiumsmalmen Bauxitt finnes i drivverdige forekomster i området nord for byen.
Georg Anton Rasmussen
Foreldre var skreddermester og buntmaker Jørgen Fredrik Møldrup Rasmussen og Anne Elisabeth Ommundsen. Sin første kunstnerutdanning fikk Rasmussen i Bergen, som elev av Anders Askevold og Johan Ludvig Losting. I 1863 var han elev av Frederik Rohde i København. Fra 1864 til 1867 studerte han ved Kunstakademie Düsseldorf under Oswald Achenbach, og her ble han også sterkt påvirket av Hans Gude. Som maler tilhører Rasmussen Düsseldorfskolen.
Alanya
Geografi
Byen er delt i en østlig og en vestlig del av den steinete halvøya, noe som er et karakteristisk trekk ved byen. Havnen, sentrum og Keykubat-stranden, oppkalt etter Sultan Kaykubad I, ligger på østsiden av halvøya. Damlatas-stranden, oppkalt etter den berømte dryppsteinsgrotten, og Kleopatra-stranden ligger mot vest. Navnet Kleopatra-stranden stammer muligens fra enten Kleopatras besøk her eller områdets historie som medgiften hennes fra Marcus Antonius.
1838 i Danmark
Begivenheter i året 1838 i Danmark.
Alanya
Geografi
Atatürkgata er byens hovedgate, og den stekker seg parallelt med havet og deler den turistpregede sørlige delen av Alanya fra den mer lokale delen av byen mot fjellene i nord. En annen hovedgate, Çevre Yolu Caddesi, går rundt byen i nord.
Georg Anton Rasmussen
I 1899 reiste Rasmussen til Berlin, der han var bosatt resten av livet. Han ble professor i malerkunst.
Typisk malte Rasmussen landskapsbilder, ofte med fjordmotiv. Bildene ble populære både i Tyskland og i Norge. Nasjonalmuseet kjøpte i 2009 bildene «Norsk fjordlandskap» og «Fjordmotiv med folkeliv på stranden», begge malt av Rasmussen i 1882.
Alanya
Klima
Alanya har et typisk middelhavsklima. Beliggenheten ved Middelhavet gjør at det meste av regnet kommer i løpet av vinteren, slik at somrene blir lange, varme og tørre, noe som er grunnen til at Alanyas turistkontor bruker slagordet «hvor solen smiler» om byen. Stormceller bringer noen ganger med seg skypumper mot kysten i Alanya. Beliggenheten mellom Taurusfjellene og havet fører ofte til tåke og skaper gjerne synlige regnbuer om morgenen. Høyden på fjellet skaper en interessant effekt som gjør at snø ofte kan sees på dem selv på varme dager. Sjøen ved Alanya har en gjennomsnittlig årstemperatur på 21,4 °C, med en gjennomsnittstemperatur i august på 27,9 °C.
Historie
Funn som er gjort i nærheten av Kadrinigrotten, indikerer at området var bebodd så langt tilbake som i paleolittisk tid rundt 20 000 år f.Kr., og arkeologiske bevis viser at det lå en havn på Syedra, sør for dagens bebyggelse, i bronsealderen rundt 3 000 f.Kr. En stein med en innskrift på fønikisk som har blitt funnet i området, kan dateres tilbake til 625 f.Kr. og byen er spesielt nevnt i det greske geografiske manuskriptet Periplus fra Pseudo-Skylaks fra rundt 300 f.Kr. Borgklippen var trolig bebodd i hettitisk tid og det første persiske rike, og det ble først bygget en festning her i hellenistisk tid etter at området ble erobret av Aleksander den store. Aleksanders etterfølgere etterlot området til Ptolemaios I av Egypt etter 323 f.Kr. Dynastiet hans opprettholdt en slags kontroll over den hovedsakelig isauriske befolkningen, og havnen ble et populært tilfluktssted for Middelhavets pirater. Byen motsto Antiokos III den store fra nabolandet Selevkideriket i 199 f.Kr., men var lojal mot piraten Diodotos Tryfon da han hadde tronen i Selevkideriket fra 142 til 138 f.Kr. Hans rival Antiokos VII Sidetes fullførte arbeidet med en ny festning og havn i 137 f.Kr., som var påbegynt under Diodotus.
Etter det fjerde korstogs angrep på bysantinerne og Konstantinopel, hadde det kristne armenske kongedømmet Kilikia kontroll over havnen. Tyrkerne tok varig kontroll over byen i 1221, da den anatoliske seljuksultan Alaeddin Kaykubad I erobret den fra armeneren Kir Fard. Keykubad utnevnte da Kir Fard til hersker av byen Akşehir og giftet seg med datteren hans. Under seldsjukkisk styre ble byen regnet som imperiets vinterhovedstad. Store byggeprosjekter som Alanya Kalesi, bymurene, arsenalet og Kızıl Kule, gjorde at byen ble en viktig havneby for den vestlige handelen i Middelhavet, spesielt med Ajjubide-dynastiet i Egypt og italienske bystater. Alaeddin Keykubad I bygget også en rekke hager og paviljonger utenfor murene, og mange av disse finnes fremdeles. Disse finansierte han trolig av sin egen formue og med hjelp fra de lokale emirene, og de ble bygget av entreprenøren Abu Ali al-Kattani al-Halabi. Alaeddin Keykubad Is sønn, Sultan Gıyaseddin Keyhüsrev II, fortsatte bygningen med en ny cisterne i 1240.
I slaget ved Köse Dağ i 1242 brøt mongolske horder seldsjukkenes hegemoni i Anatolia, og Alanya ble forsøkt invadert en rekke ganger fra beylikene. I 1293 tok Karamanid-dynastiet kontroll over byen etter at Mecdüddin Mahmud hadde erobret den, men deres styre varte bare i en kort periode. Lusignanerne fra kongedømmet Kypros overførte gradvis styringen av byen til Hamididdynastiet i 1371. Karamanidene solgte byen videre til mamelukkene i Egypt i 1427, for 5000 gullmynter. I 1471 ble byen innlemmet i det voksende osmanske riket av general Gedik Ahmed Pasha. Byen ble gjort til hovedstad i sandsjaket i Eyalet av Içel. Osmanerne utvidet sitt styre i 1477, da de monopoliserte handel med trelast, som da var regnet som den viktigste sjøfartsvaren. Fram til dette ble det meste av denne handelen gjort av venetianerne. 6. september 1608 avverget byen et maritimt angrep fra Sankt Stefans ordenen fra republikken Venezia.