cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marta Helena Nobel-Oleinikoff
Marta Helena Nobel-Oleinikoff (født Marta Helena Nobel 9. oktober 1881 i St. Petersburg, død 4. januar 1973 i Stockholm) var en svensk-russisk lege og filantrop, og medlem av Nobelfamilien. Hun var datter av Ludvig Nobel og farmor til Michael Nobel.
Penger
Penger er innenfor samfunnsøkonomi alt som oppfyller tre krav — at det fungerer som byttemiddel, regneenhet og verdioppbevaringsmiddel.
I dagligspråket er penger ofte synonymt med valuta, som er navn på ulike lands eller regioners pengeenheter. Valuta i seg selv har ingen verdi, så systemet baserer seg på folks tillit til at kjøpmannen godtar valuta som betalingsmiddel.
Verdien av en pengeenhet målt mot varer og tjenester i et marked bestemmes av pengemengden. Verdien av en valuta målt mot andre valutaer bestemmes av tilbud og etterspørsel.
Pengesystemer gjennom verdenshistorien har vært basert på tre forskjellige grunnlag; gjeld (bankkreditt), handelsvare (gull, kameler, korn) og lovverk (statlig utstedte penger). Gjeldsbaserte penger er det dominerende systemet i dag og er synlig ved at stater tar opp innenlands statsgjeld for å øke pengemengden. Pengene utstedes av banker og andre institusjoner med kredittskapende evne, det vil si institusjoner som tar imot innskudd, under reguleringer av en sentralbank.
Byttemiddel
Pengers viktigste funksjon er å fungere som byttemiddel for varer og tjenester. På denne måten fungerer penger som generalisert kjøpekraft. Dette vil kun gjelde om alle i samfunnet forventer at alle andre også vil akseptere å bli betalt i penger.
Verdioppbevaringsmiddel
Penger overfører kjøpekraft inn i fremtiden, og fungerer som en praktisk måte å oppbevare verdier på. Dette kravet til penger gjør at mange gjenstander som overholder de to andre kravene ikke kan regnes som penger. Bananer er et eksempel på en enhet som kan fungere som byttemiddel, og dessuten er en praktisk regneenhet. En kasse bananer beholder imidlertid ikke verdien inn i fremtiden, da ingen vil ha bananene om noen uker når de er råtne. Dette gjør at bananer ikke vil kunne fungere som penger.
Denne definisjonen gjør også at kredittkort ikke regnes som penger, da kredittkort ikke oppbevarer verdier. Hadde kredittkort vært penger ville det ha vært likegyldig om man fikk økt kredittgrensen med 1000 kroner eller om man fikk 1000 kroner i gave.
Historikk
De første myntene som ble preget stammer fra Efesos og Sardes i Lilleasia, og ble produsert ca. 650 – 625 f.Kr. Før dette hadde man tatt i bruk metall som betalingsmiddel blant kulturer øst for Middelhavet, men dette var de første myntene slik vi kjenner dem i dag hvor verdien er garantert for av utstederen. De første pengene ble produsert i elektrum, en legering av gull og sølv. De første sedlene ble tatt i bruk i Kina ca. år 1000, og var lagd av hvitt hjorteskinn. De første papirsedlene kom i 1368, under Mingdynastiet.
Gjeldsbasert
Gjeldsbaserte penger er det dominerende pengesystemet i verden, og brukes også i Norge. Pengene, som i seg selv er verdiløse, representerer egentlig løfter om å betale.
Pengene utstedes av banker og andre finansinstitusjoner med kredittskapende evne, det vil si institusjoner som tar imot innskudd fra samfunnet. Penger utstedes når en kunde (stat, bedrift eller person) lover å betale banken et visst beløp med rente over en gitt periode. Kunden signerer et verdipapir som lar banken opprette beløpet som bankkreditt på kundens konto.
Bankkreditt kan flyttes til kontoer i andre banker eller tas ut som kontanter, men dette reduserer da bankens kapitaldekning. For å oppfylle kapitaldekningskravet tilbyr bankene derfor innskuddsrente, samt låner av hverandre til pengemarkedsrente. Fortjenesten er rentemarginen (utlånsrente – innskuddsrente/pengemarkedsrente).
Bankens kapitaldekning skal også beskytte banken mot risikoer, det vil si lån som misligholdes og andre finansielle tap. Det internasjonale kjernekapitaldekningskravet (Basel II) er p.t. på 9 prosent. Enkelt forklart vil det si at når en bank låner ut 100 kroner, må den ha minst 9 kroner i aksjekapital.
Rentenivået (drivkraften bak folks lånevillighet) samt bankenes utlånsvillighet (risikovillighet) er faktorene bak økningen i pengemengden. Pengemengden krymper når lån nedbetales, så for å sikre stabil inflasjon tar staten opp statsgjeld. Denne er ikke ment å nedbetales, men å jevnlig fornyes. Lån til staten anses som nesten risikofritt, siden staten har skatter som inntektsgrunnlag.
Varebasert
Pengenes verdi kommer fra nytteverdien av objektet som brukes som penger. Dette kan være edle metaller (gull og sølv), kameler, korn og andre ting som egner seg å prise ting i. Brennevin var penger i Australia i fangekolonitiden, siden det var lett omsettelig og man ikke hadde mynter.
De første byttehandlene foregikk med handelsvarer, noe som fungerer fint i små lokalsamfunn. Med jordbruksrevolusjonen og husdyrhold ble ting ofte priset i ting som korn, kuer og kameler, avhengig av lokale forhold. Lån kunne gis i korn eller kyr som produserte avkom, så det var lett å betale tilbake selv med renter på 20 prosent.
Gull, sølv og andre verdifulle metaller ble etter hvert en vanlig form for penger, og de første gullmyntene var varebaserte. Gullsmeder priset mynter etter vekt med et påtrykt tall, ettersom priser var målt i en vekt av gull. Det var ikke uvanlig at uærlige sjeler filte av kantene på myntene. Et mottiltak var å støpe mynter med hakk i sidene. I What Has Government Done to Our Money? forsvarte den østerrikske skoleøkonomen Murray Rothbard, en 100 % gullstandard hvor alle pengene enten var gull, sølv eller andre varer.
Lovbasert
Det lovbaserte pengesystemet er beskrevet i Platons Staten, og ble brukt i antikkens Hellas, i Romerriket, i England under Kong Henrik I, i de amerikanske koloniene og av Lincoln under den amerikanske borgerkrigen. Pengene er en funksjon av staten og lovverket.
Lovbaserte penger utstedes av staten ved betaling av offentlige utgifter og trekkes tilbake ved skatter. Henrik I brukte polerte trepinner kløyvd på langs som penger. Han beholdt den ene halvdelen og brukte den andre som betalingsmiddel. Disse ble godtatt som betalingsmiddel fordi han også krevde trepinnene som betaling av skatter. Ved innsamling ble det sjekket at delene passet sammen som forsikring mot falskneri.
Dette innledet en fruktbar tid for England, for mens gull var begrenset ga den nye utvidede pengemengden rom for økt handel og produksjon. Siden produksjonen økte kunne nye penger utstedes uten å forårsake inflasjon.
Gull- og sølvmynter ble brukt som penger i antikkens Hellas, men verdien var lovbestemt og ikke etter vekt eller nytteverdi, da det var rikelig tilgang på gull i blant annet elveleier. Opprinnelig var gullmyntene krevd av besøkende til templene, som betaling for religiøse tjenester, og denne etterspørselen var stor nok til at gull ble en omsettelig pengeenhet ellers i samfunnet. Etterhvert ble store mengder gull hamstert i templene, noe som ga dem makt til å regulere hvor mye gull (penger) som var i sirkulasjon, og dermed også verdien. Templene ble en tidlig versjon av banker. Stater som lagde mynter av metaller som ikke hadde noen religiøs eller annen nyttefunksjon omgikk dette, for eksempel Roma.
Gullstandarden
Gull var i utgangspunktet en varebasert standard i bruk, men ettersom sentralbanken i Sverige, Riksbanken, begynte å praktisere brøkdelsreserve-banksystemet, ble det en todelt standard. En blanding mellom et gjeldsbasert (bankkreditt) og varebasert (gull) pengesystem. Dette var vanlig, men de vestlige myndighetene senket sakte ned til hvilken grad standarden var i gull eller gjeld. I Norges tilfelle var det en ren gullstandard inntil Norges Bank begynte å utgi flere sedler enn innlagt gull. I begynnelsen av den klassiske gullstandarden i 1874 var dekning for gull 50 % og innen 1.verdenskrig var dekning blitt senket av myndighetene til 10 %. Pengemengden bestod da 90 % av bankkreditt lagd av Norges Bank og de private bankene tilknyttet den. Men da flere europeiske land midlertidlig avbrøt gullstandarden i 1931, terminerte også Norge gullstandarden helt, og gikk over til et gjeldsbasert system.
Gull var betalingsmiddelet i internasjonal handel da de fleste vestlige valutaer var på gullstandarden.
Det frie markedet
Dersom sentralbankloven § 14, som gjør norske kroner til tvunget betalingsmiddel i Norge oppheves, kan markedet selv velge hva som brukes som penger. I USA er det tilsvarende foreslått av tidligere presidentkandidat Ron Paul.
Binderssteinen
Binderssteinen er et minnesmerke over Johan Vaalers patent for en papirklemme, en variant av bindersen. Vaaler søkte patent i Tyskland i 1899 og fikk det innvilget to år senere. Binderssteinen ble oppsatt i 1999 av Aurskog historielag, Lierfoss og omegn vel og Aurskog-Høland kommune på Vaalers familiegård på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune, og er skiltet til fra Rv 170. Kunstner Arne Lindaas fra Rømskog har utformet binderssteinen.
Gyasi Zardes
Gyasi Zardes (født 2. september 1991) er en amerikansk fotballspiller som spiller for Colorado Rapids.
Den 28. januar 2015 fikk han sin debutkamp for mot.
20. januar 2018 signerte Zardes kontrakt med Columbus Crew i en avtale for 2018 sesongen hvor han ble byttet med Ola Kamara som gikk til Zardes gamle lag LA Galaxy. Avtalen innebar at Columbus Crew mottok Zardes og US$ 400 000, LA Galaxy fikk Ola Kamara og i tillegg ville Columbus Crew motta US$ 100 000 hvis Kamara skoret 12 eller flere mål for LA Galaxy.
Grindøya
Grindøya, egentlig Store Grindøya, er ei øy i Tromsø kommune. Øya ligger i Sandnessundet, like ved Tromsøya i øst, Kvaløya i vest og Håkøya i nord. Grindøya er ei flat skogkledd øy. Av bebyggelse har øya bare noen få hytter. Grindøya ligger i et naturreservat og med unntak av et par steder er det ferdselsforbud på øya i perioden 1. mai til 30. juni.
Vardeveien
Vardeveien finnes flere steder:
Monte Carlo
Monte Carlo er en bydel (quartier) i Monaco, kjent for sine kasinoer, strender og glamour. Store deler av Formel 1s Monaco Grand Prix går i Monte Carlo.
Bydelen utgjøres av det geografiske området som byen (kommunen) Monte Carlo utgjorde i sin tid, og har rundt 3500 innbyggere. Monte Carlo brukes også om et videre område som inkluderer området rundt det opprinnelige Monte Carlo i tillegg til selve Monte Carlo, og dette området har rundt 15 000 innbyggere.
Nicolay (tidsskrift)
Nicolay er et arkeologisk tidsskrift som utgis av arkeologistudentene ved Institutt for arkeologi, konservering og historie, Historisk Filosofisk fakultet ved Universitetet i Oslo. Tidsskriftet, som er oppkalt etter arkeologen Nicolay Nicolaysen, har eksistert siden 1967. Det er hovedsakelig et studentmagasin med populærvitenskapelig profil, hvor studenter får muligheten til å utgi kortere artikler. Det kommer vanligvis ut med tre nummer i året.
Eksterne lenker
Nicolay Arkeologisk Tidsskrift
Mutianyu
Mutianyu (kinesisk: 慕田峪, pinyin: Mùtiányù) er en sektor av Den kinesiske mur i nærheten av den kinesiske hovedstad. Den befinner seg i fylket Huairou ca. 70 km nordøst for Beijing. Mutianyu-sektoren av muren er knyttet til Juyongguanpasset i vest og Gubeikou-porten i øst. Den er en av de best bevarte sektorer av den store kinesiske mur.
Dette stykket av muren ble først anlagt på midten av 500-tallet under Det nordlige Qi, Mutianyu-sektoren er dermed eldre enn sektoren ved Badaling, som ligger nærmere Beijing og er et mye mer besøkt utfluktsmål for tusister. Under Ming-dynastiet fikk dette avsnittet så en ny og kraftigere mur, med den gamle muren som fundament, under tilsyn av general Xu Da. I 1404 anla man et passeringspunkt i et pass mer. I 1569 ble muren igjen omgygd og styrket, og det er den som nå står. Selv om man også har restaurert muren her, er dette det avsnittet hvor den gamle Ming-muren er best bevart.
Riom
Riom er en kommune i departementet Puy-de-Dôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sentralt i Frankrike.
Nattfödd
Nattfödd er det fjerde Studioalbumet til Finntroll, utgitt den 19. april 2004.
O-skjell
O-skjell eller hesteskjell (vitenskapelig navn Modiolus modiolus) er et skjell som tilhører en annen slekt enn blåskjell (Mytilus edulis). De ligner blåskjell, men lever noe dypere enn disse da de ikke tåler å ligge tørt ved lavvann, slik blåskjell gjør. O-skjell er også noe større, og brukes ofte til agn. De er også spiselige.
Mutianyu
Sammenlignet med andre sektorer av muren, har Mutanyu-stykket en rekke unike særtrekk. Vakttårnene er plassert særlig tett. På edt strekk på 2.250 meter er det 22 vakttårn. Både indre og ytre parapet har skyteskår, slik at man lett kan avfyre skudd mot angripere også fra sør. Dette er et meget sjeldent syn ellers langs muren. Mutanyupasset bevoktes av tre vakttårn; et stort i midten og to mindre på hver sin side. Anleggsmåten og forbindelsen mellom de tre tårnene er særlig spesielle for muren her. Denne delen av muren er omgitt av skoger; over 90 prosent av området langs muren er skogkledt.
Sukuma
Sukuma er den største etniske gruppen i Tanzania, med omtrent 5,5 millioner medlemmer, noe som er omtrent 16 prosent av landets totale befolkning. Sukuma betyr «nord»,og viser til «folket fra nord». Sukumaene henviser til seg selv som basukuma (flertall) og nsukuma (entall). De snakker språket sukuma.
Maureen Connolly
Maureen Catherine Connolly (født 17. september 1934 i San Diego, California, død 21. juni 1969) var en amerikansk tennisspiller.
Mutianyu
Landsbyen Mutianyu under muren er blitt utropt av myndighetene til en modellandsby, på grunn av sitt glasshåndverk og turismen.
Maureen Connolly
Connolly var en meget dyktig spiller i årene 1951–54. Etter en tragisk ulykke ble hun nødt til å gi opp tenniskarrieren før hun fylte tjue år. Da hadde hun allerede vunnet hele tolv Grand Slam-turneringer, den første vant hun før hun fylte sytten. Hun ble sammenlignet med storheter som Suzanne Lenglen og Helen Wills og ble spådd en lysende fremtid. I 1953 ble hun den første kvinnen, og den andre spilleren, som tok en ekte Grand Slam det vil si å vinne alle fire Grand Slam-turneringene i løpet av ett år. På herresiden hadde Donald Budge klart å vinne en ekte Grand Slam som den første noensinne i 1938.
I løpet av sin korte tenniskarriere vant hun Amerikanske mesterskapet tre ganger, den første i 1951. Hun vant også Wimbledon tre ganger, i to av finalene beseiret hun Louise Brough (1952 og 1954). Franske mesterskapet vant hun to ganger (1953–54) og Australske mesterskapet en gang (1953). Hun vant samtlige singeltitler i de Grand Slam-turneringer hun deltok i. Hun deltok også på det seirende amerikanske Wightman Cup-laget 1951-54 (lagkonkurranse mellom USA og Storbritannia). Hun ble av amerikansk presse kåret til årets idrettskvinne tre år på rad.
Som barn elsket Maureen Connolly hester, men hennes fraskilte mor hadde verken penger til kjøpe hest eller betale ridetimer til sin datter. Derfor begynte Maureen som niåring å spille tennis. Hun fikk senere en hest, som hun ga navnet «Colonel Merryboy», av folket i hjembyen San Diego for sine fremragende prestasjoner på tennisbanen. Da hun var ute på en ridetur, to uker etter hun hadde vunnet Wimbledon for tredje gang, ble hesten skremt av en sementbil. Hun ødela sitt høyre ben da det ble klemt mellom bilen og hesten. Hun innså at karrieren som spiller var over, men hun kunne etter en tid arbeide som profesjonell tennistrener. Hun giftet seg i 1955 med Norman Brinker og de fikk to barn. Hun fikk kreft i 1966 og døde tre år senere, kun 34 år gammel. Til hennes minne ble det opprettet en juniorturnering mellom USA og England for damer under 21 år M.C. Brinker Cup.
I 1968 ble hun opptatt i International Tennis Hall of Fame.
Glatveds gate
Glatveds gate (3–15), som i begynnelsen het Riddergaden, er ei kort blindgate på Nordsiden i Hønefoss. Gata strekker østover fra krysset mellom Hønengata og Torvgata og ender i en offentlig parkeringsplass på Bilthuggertangen, vis-à-vis Hønefoss skole og utløpet av Randselva.
Riom
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Riom
Tommaso Antici
Tommaso Antici (født 10. mai 1731 i Recanati i Italia, død 4. januar 1812 i Recanati) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var den dyktig diplomat, og var også prefekt for Kongregasjonen for det tridentinske konsil 1795–1798.
Han ble kreert til kardinal den 30. mars 1789 av pave Pius VI.
Han fratrådte som kardinal den 7. mars 1798 på grunn av kronisk sykdom og ønske om en rolig alderdom, ifølge den offisielle versjon. Paven aksepterte hans fratreden i september. Han deltok ikke ved konklavet 1799-1800 som valgte kardinal Chieregati til pave Pius VII. Noen kilder mener at den virkelige grunnen var at han ville slippe besværligheter i forhold til Den romerske republikk.
Senere ønsket han å bli gjeninnsatt som kardinal, og prøvde forgjeves å bli mottatt som deltaker på konklavet 1799-1800 i Venezia. I et brev til kardinalkollegiet skrev han at han var blitt tvunget av de revolusjonære til å gå av. Men kardinalene bekreftet den avdøde paves beslutning. Den 3. september 1800 henvendte han seg til den nye pave, Pius VII, for å få tilbake kardinalsverdigheten. Det gikk heller ikke. Da trakk han seg tilbake til Recanati der han gjorde meget godt for de fattige.
Georg Heym
Georg Heym (født 30. oktober 1887 i Hirschberg i Schlesien, død 16. januar 1912 i Berlin) var en tysk forfatter og en av de fremste lyrikerne innenfor den tidlige litterære ekspresjonismen. Heym studerte til jurist men arbeidet aldri varig som dette.
Bakgrunn
Georg Heym var sønn av embetsmannen Hermann Heym (1850–1920) og hans hustru Jenny Heym, født Taistrzik, (1850?–1923). Han hadde søsteren Gertrud (1889–1920). Georg ble særlig knyttet til faren.
Forholdene i det borgerlig-konservative foreldrehuset var problematisk. Som barn flyttet han mange ganger, siden faren stadig ble forflyttet i tjenesten. Hans første dikteriske forsøk går tilbake til 1899.
I 1907 fullførte han gymnaset, og begynte samme år å studere jus ved universitetet i Würzburg. I 1908 dro han til Friedrich-Wilhelm-universitetet i Berlin, og i 1910 til universitetet i Jena.
Dikter
Et avgjørende moment i Heyms utvikling som dikter var stiftelsen av Der Neue Club vinteren 1909–10. Her traff han sammen med kunstnere som Kurt Hiller, Jakob von Hoddis, Erwin Loewenson, Ernst Blass, David Baumgardt og Robert Jentzsch. På denne tiden oppsto diktverkene som skulle gjøre ham berømt etter sin død. I 1911 utga han diktsamlingen Der ewige Tag, den eneste som ikke utkom posthumt.
I Heyms dagbøker fremgår det at han lot seg særlig begeistre av Friedrich Nietzsche, Friedrich Hölderlin, Dmitri Sergejevitsj Meresjkovski og Christian Dietrich Grabbe. Abv stor betydning for ham var også Heinrich von Kleist.
Studiene ble avsluttet ved universitetet i Berlin, og i 1911 begynte Heym i statstjenesten i Lichterfelde utenfor Berlin. Han ble imidlertid snart avskjediget, og universitetet i Würzburg avviste dissertasjonsavhandlingen hans.
Han tenkte nå å slå inn på en løpebane som offiser, men døde allerede i 1912 under en skøytetur på elven Havel.
Nobel Charitable Trust
Nobel Charitable Trust (NCT) er en organisasjon etablert av fire medlemmer av Nobelfamilien, Michael Nobel, Gustaf Nobel, Philip Nobel og Peter Nobel. Også Peter Nobel-Oleinikoff er involvert i organisasjonens arbeid.
Nobel Charitable Trust annonserte i 2007 planer om å opprette egne priser innen områder organisasjonen mener det er behov for det. «Michael Nobel Energy Award» var en foreslått pris for fremragende bidrag innen feltet fornybar energi. Lanseringen ble avlyst. Planene ble ikke noe av.
Blåfjær
Blåfjær (latin:Polygala vulgaris) er en vakker flerårig plante i blåfjærslekten, som inngår i Blåfjærfamilien (Polygalaceae). Den blir 10-25 cm høy og er oppreist med dypt blå blomster som har gulhvite fargekombinasjoner. Blomsten har smale, lansettfargede blader.
Planten blomstrer i juni-september, og har maurspredning av frøene.
Beskrivelse
Blåfjær har en tynn, opprett stengel som er ugreinet, og som nederst er rødbrun og ofte forvedet. Planten kan klatre langs rette berg, men er overveiende oppreist.
Bladene er mørkt grønne, skruestilte og slanke, og jevnt fordelte oppover stilken. Bladformen er lang og smal med 1-2 cm lange lansettformede blad, hvor nervetrådene har nettstruktur.
Blomsterstanden er en vertikal klase ("aks") med 5-30 blomster, og støttebladene er kortere enn de grønngule knoppene. De 5 begerbladene er smale og grønne eller grønngule, og de to øverste likner korte kronblad. De 3 kronbladene er 5-8 mm lange, og har dypt blå eller blålilla farge, ytterst sjelden blå-hvit (ssp oxyptera). Klart blå blomster er derimot overveiende dominerende og definerer varianten ssp vulgaris. De 8 støvbærerne sitter i to grupper.
Om høsten framtrer frøkapselen med tydelig arr, og frøene er hårete med hvite vedheng. Stengelen minner om høsten om et lite kornaks, fordi de gjenværende frøbærerne da ser ut som gulhvite eller gulbrune korn.
Utbredelse
Blåfjær trives på tørr eller delvis fuktig mark, i enger og kulturbeite, nær gressplener, skråninger, slåttemark, kysthei, dyner, og langs vei og sti.
I Norden er planten vanlig på sørvestspissen av det sørligste Finland, i Sverige opp til Gävle og Karlstad, og i hele Danmark.
I Norge vokser blåfjær i innlandet langs elvedaler og kysten fra svenskegrensa og opp til Bodø, samt i ytre Lofoten.
Fylkesvei 239 (Aust-Agder)
Per 2013 var veien blitt del av fylkesvei 402.
Milepæl
En milepæl (av latin milliarium), også kalt milestein eller milestolpe, er et gammelt veimerke som stammer fra en romersk mil og skyldes at de gamle romerne i antikken stilte opp steiner på romerveiene for å markere distansen (1 000 pass eller tilsvarende ca. 1,482 km) som romerske legionærer marsjerte. Merkingen har trolig hatt med hviler og økter å gjøre. Disse steinene ble siden kjent som milepæler.
I Norge
Milen og milepælene ble spredt utover hele Europa fra Roma, og er blant annet opphavet til dagens norske mil og mange andre.
Langs de norske hovedveier som ble opparbeidet mellom landsdelene på 1700-tallet ble det oppført milepæler. Langs Vestlandske hovedvei er disse milepælene utført av støpejern, og de som er bevart er kulturminner.
Overført betydning
Ordet milepæl blir ofte brukt i dag som et delmål i et større prosjekt, eller en viktig hendelse (se: Milepæl (prosjektledelse)).
Slik blir dette uttrykket også brukt i norsk dagligtale den dag i dag. Eksempelvis:
Nita Englund
Nita Englund (født 10. juni 1992 i Iron Mountain) er en amerikansk skihopper, som representerer Steamboat Springs Winter Sports Club og trenes av nordmannen Kjell Ivar Magnussen.
Etter flere sesonger i kontinentalcupen debuterte Englund i verdenscupen den 12. januar 2014 i Sapporo, hvor hun endte nest sist på en 48. plass. Et drøyt år senere tok hun sin første pallplass i verdenscupen, etter et hopp på 94 meter i normalbakken i Râșnov i Romania, som resulterte i en andreplass bak japanske Sara Takanashi.
Hun deltok ved Ski-VM 2015, der hun kom på 7. plass i laghopp mixlag og 12. plass i normalbakke.
Liga Polskich Rodzin
Liga Polskich Rodzin («De polske familiers liga», LPR) er et nasjonalkonservativt polsk politisk parti som oppstod i april 2001, og forente en rekke katolsknasjonalistiske grupperinger. Partiets nåværende leder er Witold Bałażak. Partiet samarbeider tett med den mest konservative delen av det katolske presteskapet og har sin viktigste støttespiller i Radio Maryja som også støtter partiet Lov og rettferdighet.
Utenrikspolitisk postulerer partiet samarbeid med USA, Russland og EU-landene. Sosialt og kulturelt har partiet en konservativ karakter, og legger vekt på katolske verdier. Av den grunn er partiet imot liberale tiltak som legalisering av eutanasi, såkalte «myke narkotika», abort, eller registrering av homofile par. Økonomisk sett følger partiet en sosial og proteksjonistisk retning.
Sturmgewehr 44
Sturmgewehr 44 (StG 44) er et tysk automatgevær som kom helt på slutten av andre verdenskrig. Den var på grunn av den høye skuddhastigheten, det tunge kaliberet og ikke minst den lave vekten overlegen alle andre helautomatiske våpen på den tiden. StG 44 er forgjengeren til Heckler & Koch G3, og den norske versjonen AG3, produsert av Kongsberg våpenfabrikk. Rundt 426,000 var produsert under krigen.
StG 44 var den første vellykkede automatgeværet, med funksjoner inkludert en mellompatron, kontrollerbar automatisk ild, en mer kompakt design enn en kamprifle med høyere skuddhastighet, og å være designet primært for å treffe mål innenfor noen få hundre meter.
StG 44 har et avtakbart våpenmagasin med 30 skudd. Kaliberet var 7,92 x 33 mm Kurz, dvs. at prosjektilet hadde samme diameter som riflepatronen 7,92 x 57 mm Mauser, men hylsa var mye kortere. Det ble ikke produsert mange eksemplarer av StG 44 siden krigen sluttet kort tid etter at det var ferdig utviklet. En billigere versjon av StG44, Volkssturmgewehr, kom ut noe senere. Siden det var mangel på metall i Tyskland mot slutten av krigen, besto Volkssturmgewehr av mer treverk og var enklere laget enn Sturmgewehr 44. Til tross for dette var faktisk Volkssturmgewehr et funksjonelt våpen som fungerte utmerket i sin tiltenkte rolle.
Varianter
StG 44 kom i flere varianter: StG 43, StG 44, StG 45, og Volkssturmgewehr.
Danmarks Liberale Studerende
Dens formål er å fremme liberale holdninger ved landets videregående utdanningsinstitusjoner, samt å øve innflytelse på den enkelte institusjonens utdanningspolitikk.
DLS utnevner delegater til Venstres landsmøte og sitter i partiets utdanningsutvalg. DLS er også medlem av den europeiske paraplyorganisasjonen for liberale ungdomsorganisasjoner, LYMEC.
DLS har lokale foreninger i Århus, Aalborg, København og Odense. Formann er Tej F. Egefjord.
Pleiemedhjelper
Pleiemedhjelper er en betegnelse på en person uten formell utdanning som jobber i helsevesenet, oftest som funksjon som helsefagarbeider. Vanlige arbeidsoppgaver for en pleiemedhjelper er å pleie de eldre og syke som for eksempel mating, hjelpe dem å gå på toalettet, dusjing og å gi dem et sosialtliv. Det er vanlig for pleiemedhjelpere å snakke med pasientene sine i tillegg til å gå turer, spille spill og lignende. På noen arbeidsplasser hjelper de også sykepleierne og andre helsefagarbeidere med å sjekke temperatur, blodtrykk og blodsukker for eksempel. Pleiemedhjelperne har ingen formell utdanning, men de får opplæring på arbeidsplassen sin og kan gå på kurs rettet mot jobben deres. Personer som er i lønnet arbeid kan bli realkompetansevurdert, få opplæring på arbeidsplassen og ta fagbrev på grunnlag av dette etter å ha arbeidet der i ett år. Ordningen kalles fagbrev på jobb. Det være relevant å ta fagbrev som helsefagarbeider hvis en jobber som pleiemedhjelper. Det er heller ikke obligatorisk å ta fellesfagene i videregående skole når en tar fagbrevet på jobben i Norge.
Musette (musikk)
Musette (fransk også bal-musette) er en fransk folkedans og folkelig musikkform som ble populær i 1880-årene.
Barokken
I barokkmusikken blir mellomspill i gavotter og menuetter iblant kalt musette på grunn av en stående bass-stemme som etterligner bordunen til sekkepipeinstrumentet musette de cour.
Hans Arvid Wassvik
Hans Arvid Wassvik (født 2. desember 1966) er en norsk bassist fra Sandnes. Han spiller bassgitar i rockebandet Helldorado og det irskinspirerte bandet The Tramps. Han har også bidratt som komponist på enkelte av sangene i begge bandene. Wassvik er i tillegg bookingansvarlig for Helldorado i Norge.
Svein Longva
Svein Longva (født 20. desember 1943 i Oslo, død 16. april 2009) var en norsk samfunnsøkonom, og var riksmeklingsmann fra 1. januar 2005 til sin død. Han var utdannet cand.oecon. og arbeidet i Statistisk sentralbyrå fra 1968 til 2004, som administrerende direktør fra 1991.
I tillegg var han også blant annet leder av Teknisk beregningsutvalg (TBU), Levekårsutvalget av 1993, Barnefamilieutvalget av 1996, og medlem av Sysselsettingsutvalget. Han var også styremedlem i Vestlandsforsking og Transportøkonomisk institutt, og ledet i perioden 1999–2003 samarbeidsorganet for europeiske statistikkbyråer, The Bureau of the Conference of European Statistician (CES). Longva var professor II ved Institutt for økonomi ved Universitetet i Bergen fra 1989 til 1992.
Han ble i 2004 utnevnt til ridder av første klasse i Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sitt store samfunnsengasjement. Longva ble gravlagt ved Østre gravlund i Oslo.
Erik Dekker
Erik Dekker (født 21. august 1970 i Hoogeveen i Drenthe (Nederland)) var en nederlandsk syklist. Etter at han la opp i 2006 ble han sportsdirektør for Rabobank-laget i 2007. Dekker ble profesjonell i 1992, og syklet for laget Rabobank fra 1996 til 2006.
Biografi
Den første proffseieren kom i en etappe i Baskerland rundt i 1994. Samme år debuterte han i Tour de France.
I løpet av 1997 viste det seg at han var mer enn et 'lagmedlem', blant annet deltok han i et rykk under Tour de France og senere samme år vant han både temporittet og sammenlagt under Ronde van Nederland. Dessverre signaliserte dette også starten på mange skader. Dekker mistet en stor del av sesongen i 1998 på grunn av en hamstringskade, og i 1999 ble han nektet han å delta i VM i landeveissykling i Verona. En test 9. oktober viste at hans blod hadde en hematokrittverdi på 52.
Hans beste år var 2000, da han vant tre etapper i Tour de France. Ingen annen rytter hadde dette året fler etappeseire enn ham. Høsten samme år vant Dekker sin første klassiker, Clásica de San Sebastián. I 2001 vant han Amstel Gold Race og verdenscupen sammenlagt. Dette året vant han nok en etappe i Tour de France. I 2002 vant han blant annet det nederlandske mesterskapet i landeveissykling og Tirreno-Adriatico, mens han også pådro seg et lårbensbrudd i et fall under klassikeren Milano-San Remo. Han deltok likevel i Tour de France og assisterte Karsten Kroon under seieren i den åttende etappen.
Året etter, 2004, ble et godt år for Dekker. Han tok en 11.-plass under verdenscuprittet Milano-San Remo, en 5.-plass under Ronde van Vlaanderen, vant Ronde van Drenthe og vant Ronde van Nederland ett sekund foran russeren Vjatsjeslav Jekimov. Han avsluttet året med å vinne verdenscuprittet Paris-Tours 10. oktober. I desember 2004 ble det kjent at han ble den nye lederen av proffsyklistenes fagforbund, VVBW.
I 2006 måtte Dekker bryte Tour de France under 3. etappe på grunn av et fall som resulterte i hjernerystelse og skader på ansikt og tenner. Dette førte til at han la opp noen måneder tidligere enn planlagt, noe han offentliggjorde 7. august. Han sa da at han ikke hadde det i seg å kunne gjøre flere comebacks.
Priser
Dekker ble utropt til «Årets nederlandske sportsmann» i 2001, og han har blitt tildelt Gerrit Schulte-trofeen tre ganger, i 2000, 2001 og 2004.
Ingrid Austlid Rise
Ingrid Austlid Rise (født 3. juni 1955 i Oppdal i Sør-Trøndelag) er en norsk gullsmed. Hun er formgiver ved Det Norske Myntverket, og har formgitt både 1-krone og 5-krone i serien av norske mynter som ble påbegynt i 1994.
Rise startet karrieren som kunsthåndverker i 1983. Hun har hatt utsmykkingsoppdrag i Risør (Nordraakparken) og Lyngdal og er innkjøpt av Kungliga Myntkabinettet i Stockholm og British Museum i London. Hun har også deltatt en rekke ganger på den internasjonale medaljeutstillingen i regi av FIDEM siden 1987.
Hun ble ansatt i myntverket i 1986, og har formgitt en rekke mynter og minnemynter. I tillegg til 1-krone og 5-krone har hun utformet blant annet kongeportrettet av Harald V på OL-myntene, 20 kr Niels Henrik Abel (2002), 20 kr Henrik Ibsen (advers 2006), 10 kr/200 kr Henrik Wergeland (advers 2008), 20 kr Akershus 900 år (1999), 50 kr frigjøringen (1995), 5 kr Posten 350 år (1997) og offisiell minnemynt i anledning prins Harry og Meghan Markles bryllup (revers 2018). Rises arbeider med norsk mynt har gitt henne flere priser, blant annet for OL-myntserien og den nye myntrekken.
Arne Fahlstrøm
Arne Jonas «Joma» Fahlstrøm (født 5. juli 1893 i Kristiania, død 15. april 1912 på Atlanterhavet) var en norsk skuespiller, men er mer kjent som norsk passasjer ombord på RMS «Titanic» da det forliste på sin jomfrutur.
Bakgrunn
Fahlstrøm vokste opp på Slemdal i Christiania, og var eneste sønn av skuespiller, maler og teatersjef Johan Fahlstrøm og skuespillerinnen Alma Fahlstrøm. Familien var sentrale i Kristianias teaterliv og hadde blant annet drevet Fahlstrøms teater. {| Etter å ha tatt artium i 1911 sendte hans foreldre ham avgårde til USA slik at han kunne utvikle sine kunstneriske talenter og studere film. Foreldrene hans spanderte turen på ham på grunn av hans gode resultater.
Med «Titanic»
Arne Fahlstrøm tok fatt på en reise til USA den 3. april 1912, da han dro han forlot Christiania med «Dampskipet Oslo» (Wilson Line) og reiste til Hull i England. Senere gikk ferden til Southampton der han skulle gå ombord i RMS «Titanic». Han gikk ombord på skipet den 10. april 1912.
Ombord var han var den eneste av de 31 norske passasjerene som reiste på andre klasse.
28 av dem reiste på tredje klasse, mens familien Østby på to, reiste på første klasse. Arne Fahlstrøm den eneste av nordmennene som hadde et slags kjendisstatus. Arne Fahlstøm mistet livet under forliset til RMS «Titanic» – han var bare 18 år gammel.
Om hans lik ble funnet, ble han aldri identifisert. Av de 31 norske passasjerene mistet 20 livet.
Arne Fahlstrøms foreldre var på ferie i København da de fikk høre Arne var død. Foreldrene, som nå hadde mistet sitt eneste barn kom aldri over tapet av Arne og dannet senere et fond i Arnes navn for fattige teaterartister.
Foreningen for norske IP-rådgivere
Foreningen for norske IP-rådgivere, tidligere Norske Patentingeniørers Forening, er en interesseorganisasjon for norske patent- og varemerkefullmektiger. Foreningen ble stiftet i 1936, og skiftet i 2018 navn til Foreningen for norske IP-rådgivere (FONIP).
Siden det etter loven ikke stilles andre krav til en norsk patentfullmektig enn at man har bosted i Norge, så hadde NPF satt sine egne kriterier for medlemskap. Det krevdes således utdannelse på sivilingeniørnivå eller juridisk embetseksamen. Dessuten krevdes det at man har hatt utdannelsesrelevant praksis i minst 7 år, derav minst 5 års praksis i et patentkontor. I 2018 ble kravene til medlemskap endret.
NPF er kollektivt medlem av Fédération Internationale des Conseils en Propriété Industrielle (FICPI), som er en verdensomspennende interesseorganisasjon for patentfullmektiger med medlemmer i over 80 land.
Peter Mohr Dams andre regjering
Peter Mohr Dams andre regjering var Færøyenes regjering fra 12. januar 1967 til 19. november 1968. Den var ledet av Peter Mohr Dam fra Javnaðarflokkurin, og bestod av Javnaðarflokkurin, Sambandsflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin. Den ble etterfulgt av Kristian Djurhuus' tredje regjering da Dam døde i 1968.
Forgjellesnegler
Forgjellesnegler (Prosobranchia) var en gruppe som omfattet de fleste sneglene. Navnet skyldes at artene har gjellene foran hjertet. De har alle operculum. Fram til ganske nylig ble gruppen regnet som en av underklassene til Gastropoda. Forgjellesneglene har imidlertid gitt opphav til de øvrige sneglene, og er derfor ei parafyletisk gruppe som ikke lenger er gyldig.
Som sådan inkluderte Prosobranchia tre ordener:
Romoaldo Braschi-Onesti
Romoaldo Braschi-Onesti (født 19. juli 1753 i Cesena i Italia, død 30. april 1817 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1786 av sin onkel pave Pius VI, med San Nicola in Carcere som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1799-1800 som valgte kardinal Chiaramonti til pave Pius VII.
Fylkesvei 1308
Fylkesvei 1308 går mellom Skislett og Kallak i Marker kommune. Veien er 8,1 km lang. Den går forbi middelalderkirken på Rødenes, og den populære badeplassen ved Tjuvholmen.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 833.
Haya (språk)
Haya (swahili: Kihaya) er et niger-kongospråk talt av Haya-folket i Tanzania, på sør- og sørvestkysten av Victoriasjøen. I 1991 hadde språket omtrent 1 200 000 talere.
Snakk til henne
Snakk til henne (spansk: Hable con ella) er en spansk dramafilm fra 2002 skrevet og regissert av Pedro Almodóvar.
Filmen fikk Oscar for beste manus og for beste fremmedspråklige film, samt en Golden Globe for beste fremmedspråklige film.
Handling
«Snakk til henne», sier sjukepleieren Benigno til Marco ved sjukesenga til kjæresten Lidia. Hun ligger i koma etter en ulykke. Journalisten Marco er blitt sammen med den kvinnelige matadoren Lidia etter at han skulle ha et intervju med henne, og har fulgt henne rundt på opptredener på ulike tyrefekterarenaer i Spania. Siste gang gikk det galt, da oksen stanga henne ned og feide henne rundt i ringen.
Benignos jobb på sjukehuset er å passe en annen pasient som ligger i koma – den unge jenta Alicia, som ligger bevisstløs på fjerde året etter en trafikkulykke. Benigno skjøtter oppgaven svært samvittighetsfullt: Han vasker henne, masserer henne og gir henne skjønnhetspleie, og tar gjerne vakter for de andre som steller Alicia. Hele tiden mens han steller henne, snakker han med henne, viser henne ting, og behandler henne i det hele tatt som en våken pasient.
I tilbakeblikk kommer det fram at Benigno har hatt mer enn et profesjonelt forhold til Alicia. I lang tid før ulykken var han avstandsforelska i den unge jenta, som han først oppdaga inne på et ballettstudio tvers over gata for leiligheten som han nå bor i alene etter at mora døde. Alicia ble etter hvert en besettelse for han; da han fant ut at hun var datter av en psykiater, bestilte han time hos ham bare for å komme i nærheten av henne. Her forteller han at han ikke har vært sammen med en kvinne; all hans erfaring med kvinner er femten års samliv med en enslig mor.
Tilfeldigvis blir Alicia lagt inn for å pleies på sjukehuset som Benigno er ansatt ved, og Benigno tar med glede på seg arbeidet med å stelle henne. De ukene Marco oppholder seg på sjukehuset, oppstår et vennskapelig forhold mellom han og Benigno. En kveld betror Benigno en sjokkert Marco at han ønsker å gifte seg med Alicia. Marco innser at muligheten for at Lidia skal våkne igjen er liten, og han reiser ut i verden for å komme seg vekk. En dag leser han i en tilsendt spansk avis at Lidia er død. Når han ringer sjukehuset for å få snakke med Benigno, får han vite at Benigno ikke arbeider der lenger, at han tvert imot sitter i fengsel, dømt for voldtekt mot Alicia.
Han reiser hjem, og oppsøker Benigno i fengselet. Det ender med at han låner leiligheten til Benigno. En dag ser han gjennom vinduet til ballettstudioet ei jente som han innser må være Alicia. Hun er tydelig prega av hva hun har vært igjennom, men hun lever! Marco finner ut at hun har født barnet, at barnet var dødfødt, men at svangerskapet og fødselen brakte henne til bevissthet igjen. Benigno må ikke få vite at Alicia lever; tvert imot blir han fortalt at hun fortsatt er i koma og at ungen er dødfødt. En dag får Marco en telefon fra Benigno der han sier takk for seg. Marco iler til fengselet, men for seint.
Sør-Afrikas flagg
Sør-Afrikas flagg ble antatt den 26. april 1994 og ble tegnet av Frederick G. Brownell.
Flagget har to like store felt, et blått og rødt, som deles av et grønt liggende gaffelkors (det som ser ut som et horisontalt Y). De røde og blå feltene avgrenses fra det grønne av smale hvite bånd. Mellom armene på gaffelkorset finnes en svart triangel som avgrenses fra armene med smale gullgule bånd. Nasjonalflagget er i forholdet 2:3 og fungerer også som handelsflagg og statsflagg både på land og til sjøs.
Fargene rødt, blått og hvitt symboliserer landets europeiske arv, da fargene også inngår i det nederlandske og britiske flagget. Nederland og Storbritannia var de gamle kolonialmaktene i området. Det sorte symboliserer Afrika og gaffelkorset står for at de to forenes i fremtiden.
Flagget ble til å begynne med hardt kritisert på grunn av at det hadde for mange farger. Fargene svart, grønt og gult er dessuten regjeringspartiet ANCs farger. Kritikken har etter hvert stilnet og flagget som var tenkt som et provisorium, er nå allment akseptert, og ble permanent da Sør-Afrikas nye grunnlov ble antatt i 1996. Flagget har oppnådd stor popularitet og flaggets form og farger benyttes hyppig i mange slags emblemer og logoer.
Sør-Afrikas orlogsflagg består av en hvit duk med grønt kors der nasjonalflagget er plassert i øvre felt ved stangen. Orlogsflagget har størrelsesforholdet 2:3.
Étienne-Charles de Loménie de Brienne
Etienne-Charles de Loménie de Brienne  (født 9. oktober 1727 i Paris i Frankrike, død 19. februar 1794 i Sens) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Condom 1761–1793, erkebiskop av Toulouse 1763–1788 og ble erkebiskop av Sens i 1788.
UNOSOM
UNOSOM, formelt United Nations Operation in Somalia, var to separate fredsbevarende FN-operasjoner, begge i Somalia. Bakgrunnen var den pågående borgerkrigen i landet og sult på grunn av interne kamper.
UNOSOM I
UNOSOM I ble opprettet ved en resolusjon av FNs sikkerhetsråd i 1992 og var aktiv fra april 1992 til mars 1993. Misjonens mandat var å overvåke våpenhvilen i hovedstaden Mogadishu og eskortere humanitære forsyninger til distribusjonssentra i byen. Misjonens mandat og styrker ble senere utvidet til å omfatte beskyttelse av humanitære konvoier og distribusjonssentra i hele Somalia.
UNOSOM II
UNOSOM II ble etablert i mars 1993, hensikten var å sikre forholdene i Somalia for humanitære bistand. For å oppnå det, gjennom avvæpning og brobygging, skulle de fortsette arbeidet Unified Task Force hadde begynt. UNOSOM II representerte en meget ambisiøs satsing fra FN, men fikk sitt banesår da 18 amerikanske soldater ble drept. UNOSOM II ble trukket ut tidlig i mars 1995.
Sør-Afrikas flagg
Tidligere flagg
Den såkalte Red Ensign ble brukt i unionstiden 1910-1928. Merket på flagget er det daværende riksvåpenet. Sør-Afrika fikk nytt riksvåpen i 2000.
Étienne-Charles de Loménie de Brienne
Han ble kreert til kardinal den 15. desember 1788 av pave Pius VI.
Han aksepterte sivilkonstitusjonen for kleresiet den 30. januar 1791 og ble utnevnt av den franske regjering til biskop av Yonne. Den 23. februar 1791 ble han i et pavelig skriv skarpt kritisert for denne illojaliteten. Lomenie de Brienne svarte med å frasi seg kardinalsverdigheten, og paven avsatte ham som kardinal i september 1791.
I november 1793 apostaserte han for sin egen sikkerhets skyld. Han ble likevel arrestert av de revolusjonære den 18. februar 1794. Dagen etter ble han funnet død i sin fengselscelle.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Senterleder
Senterleder er tittelen til en person som er den daglige lederen for et kjøpesenter.
Betegnelsen benyttes også om
Wenche-Britt Hagabakken
Wenche-Britt Hagabakken (født 8. desember 1952 i Askim, bosatt i Hamar) er en norsk forfatter, tidligere lærer og journalist. Hennes debutroman Gjenopprettelse (utgitt i 2004) ble mottatt med gode kritikker. Romanene Zürich], som kom i 2006, Kjære Jonny Henriksen, som kom i 2008, og Hula Lou, som kom ut i 2012, ble også meget godt mottatt av kritikerne. Videre kom Biografi- dikt og tekster (2014) og romanen Mor, jeg vil hjem  (2016) Wenche-Britt Hagabakken har dessuten bidratt i flere antologier; Ser du meg nå (1995), Gatelangs, gårdimellom (2004), Innenfor Utenfor (2005) og brevboken Bastard i 2008.
Hun har også samarbeidet med andre kunstnere i tverrfaglige prosjekter, blant annet med jazzgruppen Amherst og videokunstneren Morten S. Vernegg om konsertforestillingen A Light Exists in Spring som hadde premiere i Oslo høsten 2008, og tok for seg 1800-tallspoeten Emily Dickinsons liv og diktning. Hun deltok med diktlesning av Rolf Jacobsen i konserten Nattåpent, som hadde premiere under Nordisk samtidspoesifestival/ Rolf-Jacobsendagene i Hamar 2012. Denne konserten turnerte i 2011–2012 i regi av Den kulturelle skolesekken (DKS) i videregående skoler med Ingvild Koksvik, Lars Jakob Rudjord og Sigrun Eng.
Hagabakken er leder for Gravdahls Skrivekurs i regi av Gravdahl Bokhandel i Hamar. Et resultat av dette kurset er debutantantologiene Åtte pluss en (2009), red: Wenche-Britt Hagabakken og kulturredaktør og kritiker Geir Vestad i Hamar Arbeiderblad, og 12 i ord (2011), red: Wenche-Britt Hagabakken, Geir Vestad og Widar Aspeli.
Priser og utmerkelser
Hun er tildelt Hedmark fylkes to-årige kunstnerstipend 2011. Hun mottok Mads Wiel Nygaards legat for 2012 for sitt forfatterskap. Hun ble tildelt Bokhandelens forfatterstipend i 2013. Hun mottok Språklig samlings litteraturpris for 2013 for sitt forfatterskap. Hula Lou, som Hagabakken mottok flere priser for, ble også nominert til Ungdommens kritikerpris for 2013.
Helen Jacobs
Jacobs var en av de store kvinnelige tennisspillerne i 1930-årene, hun vant fem Grand Slam-turneringer i single. Til tross for det kom hun litt i skyggen av sine fremste rivaler Helen Wills Moody og Alice Marble.
Hun var nær å vinne Wimbledon-finalen 1935 over Wills Moody, ved stillingen 1–1 i sett, hadde hun ledelsen med 5–3 og 40–30 i tredje og avgjørende sett. Hun skulle bare avgjøre kampen ved å smashe inn matchballen, en for kort lobb fra motstanderen, men misset. Wills Moody snudde deretter kampen og vant med 6–3, 3–6, 7–5. Hun tapte fire finaler i Wimbledon til Helen Wills Moody.
Sin eneste seier i Wimbledon kom i 1936 mot tyske Hilde Krahwinkel Sperling med 6–2, 4–6, 7–5. Jacobs vant US Open fire år på rad (1932–35), de to siste årene mot sin doublepartner Sarah Palfrey. I 1934 vant hun en «triple crown» i US Open, det vil si hun vant, single- double- og mixed double-titlene. Hun var også i singlefinale i 1936, 1939 og 1940 men hun tapte alle tre til Alice Marble.
Helen Jacobs ble i 1962 opptatt i International Tennis Hall of Fame.
Surahammar kommune
Surahammar kommune er en kommune i Västmanlands län i landskapet Västmanland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Surahammar.
Anthony Liu Bainian
Anthony Liu Bainian (kinesisk: 刘柏年, født i mai 1934 i Shandong i Kina) er (2010) viseformann for Den kinesiske katolske patriotiske forening.
Han var en gang katolsk prestekandidat, men fullførte ikke utdannelsen og ble deretter etter hvert en ledende lekmann som noen ganger omtales som Kinas sorte pave.
Under kulturrevolusjonen (1966–1976) arbeidet han i en fabrikk.
I 1980, da den katolske kirke i Kina kunne gjenoppta virksomhet etter undertrykkelsen i Folkerepublikken Kina særlig under kulturrevolusjonen, ble Liu valgt til generalsekretær for Den kinesiske katolske patriotiske forening, og er forblitt i Beijing siden da.
Surahammar kommune
Tettsteder
Surahammar kommune har tre tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Arawak (språk)
Arawak er et språk i arawak-språkfamilien i Sør-Amerika. Språket hadde rundt 2 450 brukere i 1980.
Kilefly
Kilefly (Eugnorisma spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Noctuinae. To arter er funnet i Norge, begge har hovedvekten av sin norske utbredelse på Vestlandet.
Utseende
Middelsstore (vingespenn 30 – 44 mm for de norske artene), kraftige nattfly, forvingene grå eller gråbrune med mørke flekker. Bakvingene er hvit- eller gråaktige.