cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joseph Hooker
Tidlige år
Etter krigen tjente hans som assisterende generaladjutant i Pacific Division, men sa opp sitt verv i 1853. Hans militære rykte tok skade da han vitnet mot sin tidligere kommandant, general Scott, i krigsretten for ulydigheten til Gideon Johnson Pillow. Hooker slo seg ned i Sonoma County i California som bonde og landutvikler, men som en som var mer opptatt av veddemål og sprit enn av agrikultur. Huset hans finnes ennå i byen Sonoma. Mens han levde i Sonoma, stilte han til valg som representant for regionen i Californias lovgivende forsamling, men ble beseiret av James Bennett fra Santa Rosa. Han var ulykkelig og mislykket i sitt sivile liv, for i 1858 skrev han til krigsminister John B. Floyd for å be om at hans navn «skulle presenteres for president James Buchanan som kandidat til verv som oberstløynant,» men det kom ikke noe ut av hans forespørsel. Fra 1859 til 1861 hadde han verv som oberst i Californias milits.
Borgerkrigen
Hooker ba om et verv i begynnelsen av krigen, men hans første forespørsel ble avslått, muligens på grunn av at han var mislikt av Winfield Scott, hærens øverstkommanderende. Han måtte låne penger for å reise østover fra California. Etter at han bevitnet unionshærens nederlag i det første slaget ved Bull Run, skrev han et brev til president Abraham Lincoln hvor han klaget på den dårlige militære ledelsen av hæren, talte for sine egne kvalifikasjoner og ba igjen om et verv. Han ble utnevnt i august 1861 som brigadegeneral for frivillige med grad fra 17. mai. Han ledet en brigade, så en divisjon, rundt Washington, DC, som del av år organisere og trene den nye Army of the Potomac under generalmajor George B. McClellan.
1862
Da McClellans hær stoppet opp og ble inaktiv, ble Hooker overført til generalmajor John Popes Army of Virginia. Hans divisjon tjente først i dets III Corps under generalmajor Samuel P. Heintzelman, men Hooker overtok korpskommandoen den 6. september, etter Nord-Virginia-felttoget og det andre slaget ved Bull Run, et alvorlig nederlag for Nordstatene. Da Robert E. Lees Army of Northern Virginia beveget seg nordover og inn i Maryland, ble Hookers korps (nå kalt I Corps fra 12. september) returnert til Army of the Potomac, og han utmerket seg i slaget ved South Mountain og slaget ved Antietam. Ved Antietam satte hans korps i gang det første angrepet i den blodigste dagen i amerikansk historie og drev sørover inn i korpset til generalløytnant Stonewall Jackson hvor de kjempet hverandre til stillstand. Hooker som var aggressiv og inspirerende for sine menn, forlot slaget tidlig om morgenen med et sår i foten. Han hendet at slaget kunne ha vært en betydelig seier for Unionen dersom han hadde klart å bli værende på slagmarken, men general McClellans forsiktighet sviktet igjen de nordlige styrkene, og Lees mye mindre hær unnslapp ødeleggelse. President Lincolns tålmodighet var slutt, og han erstattet McClellan med generalmajor Ambrose Burnside.
Slaget ved Frederickburg i desember 1862 ble nok et nederlag for Unionen. Da han kom seg etter såret i foten, var hooker en kort stund leder for V Corps, men ble så forfremmet til ledelse av en «Grand Division». Denne enheten bestod av både III og V Corps. Hooker avvek fra Burnsides plan om å angripe de befestede høydene bak byen, siden han mente den var «latterlig». Hans Grand Division (særlig V Corps) ble påført alvorlige tapstall i fjorten håpløse angrep beordret av Burnside over Hookers protester. Burnside fulgte opp dette slaget med den ydmykende Mud March i januar, og Hookers kritikk av sin kommandant grenset til formell ulydighet. Han beskrev Burnside som et «vrak... av klønete offer». Burnside planla en hel utrenskning av sine underordnede, inkludert Hooker, og skrev et utkast til en ordre som skulle godkjennes av presidenten. Han hevdet at Hooker var «upassende til å inneha et viktig verv under en krise som den nåværende». Men Lincolns tålmodighet var igjen slutt, og han fjernet i stedet Burnside.
Army of the Potomac
Den nye kommandanten i Army of the Potomac fra 26. januar 1863 var Joseph Hooker. Deler av hæren så på dette som uunngåelig med tanke på Hookers rykte i aggressive kamper, noe hans forgjengere sårt manglet. Under «Mud March» ble Hooker sitert av en krigskorrespondent fra New York Times på å ha sagt at «ingenting vil fungere før vi får en diktator, og dess før, dess bedre.». Lincoln skrev et brev til den nyutnevnte generalen:
I løpet av våren 1863 etablerte Hooker et rykte som fremragende administrator og gjenopprettet moralen til sine soldater som var rekordlav under Burnside. Blant endringene var endringer av den daglige dietten til styrkene, de sanitære forholdene i leiren, forbedringer og forutsigbarhet i kvartermester-systemet, tillegg av og kontrollering av kompanikokkene, flere sykeshusreformer og forbedret permisjonssystem (en mann per kompani etter tur, 10 dager hver). Andre ordrer tok seg av behovet for å begrense de stigende deserteringstallene (en fra Lincoln kombinert med gjennomgang av innkommende post, evnen til å skyte desertører og bedre vakteposter rundt leiren), flere og bedre driller, bedre trening av offiserer og for første gang, samlet det føderale kavaleriet i et enkelt korps. Hooker sa om sin gjenoppståtte hær:
I løpet av vinteren gjorde Hooker også noen endringer i den øverste kommandoen, inkludert sine korpskommandanter. Kommandantene over «Left Grand Division», generalmajor William B. Franklin som sverget på at han ikke ville tjene under Hooker, og II Corps, generalmajor Edwin Vose Sumner, ble fratatt sin kommando på anbefaling fra Burnside i den samme ordren som utnevnte Hooker som kommandant. IX Corps var en potensiell friksjonskilde i hæren fordi det var Burnsides gamle korps, derfor ble det utløst som en separat organisasjon og sendt til Virginiahalvøya under ledelsen til brigadegeneral William Farrar Smith, tidligere kommandant av VI Corps. Både Franklin og Smith var tvilsomme for Hooker på grunn av deres tidligere politiske manøvrer mot Burnside og på vegne av McClellan.
For den viktige stillingen som stabssjef ba Hooker krigsdepartementet sende ham brigadegeneral Charles P. Stone, men dette ble avslått. Stone hadde blitt avløst, arrestert og fengslet for sin rolle i slaget ved Ball's Bluff høsten 1861, til tross for at han ikke hadde blitt stilt for retten. Da Stone ble løslatt, fikk han ingen kommando, stort sett på grunn av politisk press, noe som etterlot ham militært sett i eksil og i unåde. Army of the Potomac-historikeren Bruce Catton beskrev dette ønsket fra Hooker som «en merkelig og tilsynelatende ukarakteristisk ting» og «en av de mest interessante tingene han noen gang gjorde». Hooker forklarte aldri hvorfor han ba om Stone, men Catton tror at:
Til tross for dette satte Hooker et svært dårlig eksempel for hvordan generaler, deres stab og underordnede oppfører seg. Hans hovedkvarter i Falmouth ble beskrevet av kavalerioffiser Charles Francis Adams jr som en kombinasjon av en «bar og et bordell». Han bygget et nettverk av lojale politikervenner som inkluderte generalmajor Daniel Butterfield som stabssjef og den notoriske politiske generalen Daniel E. Sickles til å lede III Corps.
Chancellorsville
Slaget ved Chancellorsville har blitt kalt «Lees perfekte slag» på grunn av hans evne til å beseire en mye større fiende gjennom fryktløse taktikker. Delvis kan Hookers nederlag skyldes på et livsfarlig møte med en kanonkule. Mens han stod på trammen til sitt hovedkvarter, traff prosjektilet en tresøyle som generalen lente seg mot, slo ham bevisstløs og satte ham ut av spill for resten av dagen. Til tross for at han var satt ut av spill, avslo han sterke oppfordringer om å overføre midlertidig kommando over hæren til sin nestkommanderende, generalmajor Darius N. Couch. Flere av hans underordnede generaler, inkludert Couch og generalmajor Henry Warner Slocum, stilte åpent spørsmål ved Hookers beslutning. Couch var så forferdet at han nektet å tjenestegjøre under Hooker igjen. Politiske vinder blåste kraftig i de følgende ukene ettersom generaler manøvrerte for å kaste Hooker eller posisjonere seg selv dersom Lincoln bestemte seg for å gjøre det på egen hånd.
Robert E. Lee startet igjen en invasjon av Nord, i juni 1863, og Lincoln oppfordret Hooker til å forfølge og beseire ham. Hookers innledende plan var å ta Richmond i stedet, men Lincoln la umiddelbart ned veto mot den idéen, derfor begynte Army of the Potomac å marsjere nordover i forsøk på å lokalisere Lees Army of Northern Virginia ettersom den beveget seg ned Shanandoah Valley inn i Pennsylvania. Hookers oppdrag var først å beskytte Washington, DC, og Baltimore og for det andre å avskjære og beseire Lee. Men Lincoln mistet den eventuelle gjenværende tilliten han hadde til Hooker. Da generalen begynte å krangle med hærens hovedkvarter over statusen til de defensive styrkene i Harpers Ferry, tilbød han impulsivt sin oppsigelse i protest, noe som raskt ble akseptert av Lincoln og øverstkommanderende Henry Wager Halleck. 28. juni, tre dager før slaget ved Gettysburg, ble Hooker erstattet av generalmajor George Meade. Hooker ble takket av kongressen for hans rolle i starten av Gettysburg-felttoget, men æren gikk til Meade.
Den vestlige krigsskueplassen
Hookers militære karriere tok ikke slutt med hans svake prestasjoner sommeren 1863. Han fikk tilbake sitt rykte som en solid kommandant da han ble overført med XI og XII Corps fra Army of the Potomac vestover for å forsterke Army of the Cumberland rundt Chattanooga. Hooker hadde ledelsen i slaget ved Lookout Mountain og spilte en viktig rolle i generalløytnant Ulysses S. Grants store seier i det tredje slaget ved Chattanooga. Han ble midlertidig generalmjor i den regulære hæren på grunn av hans suksess ved Chattanooga, men han ble skuffet da han oppdaget at Grants offisielle rapport fra slaget krediterte sin venns, William Tecumseh Sherman, bidrag over Hookers.
Etter at han forlot Georgia ledet Hooker Northern Department som bestod av statene Michigan, Ohio, Indiana og Illinois, fra hovedkvarteret i Cincinnati i Ohio fra 1. oktober 1864 frem til krigen tok slutt. Mens han var i Cincinnati giftet han seg med Olivia Groesbeck, søster til kongressmannen William S. Groesbeck.
Senere år og ettermæle
Hooker ble populært kalt «Fighting Joe» Hooker, et kallenavn han sterkt mislikte. Han sa at «folk vill tro jeg er en landeveismann eller en banditt». Da en avisforsendelse ankom i New York under Peninsula-felttoget, forandret en typografisk feil innlegget «Fighting — Joe Hooker Attacks Rebels» ved å fjerne tankestreken, og navnet festet seg. Robert E. Lee henviste av og til til ham som «Mr. F. J. Hooker» i et mildt sarkastisk slag mot sin motstander.
Hookers rykte som en full jentefut ble etablert gjennom rykter i hæren før krigen og har blitt sitert av et antall populære fortellinger. Biografen Walter H. Hebert beskriver generalens vaner som «temaet for mye debatt», men der var lite debatt i opinionen på den tiden. Hans menn parodierte Hooker i den populære krigssangen Marching Along. Linjene
var erstattet med
Historikeren Stephen W. Sears hevder derimot at der ikke er grunnlag for påstandene om at Hooker drakk mye alkohol eller at han noen gang var beruset på slagmarken.
Der er en populær legende om at slangen for prostitusjon på engelsk stammer fra hans etternavn på grunn av festene og mangelen på militær disiplin ved hans hovedkvarter. Noen versjoner av legenden hevder at gruppen av prostituerte som fulgte hans divisjoner ble kalt «General Hooker's Army». Men begrepet «hooker» ble brukt i trykk så tidlig som i 1845, mange år før Hooker ble en offentlig person. Utbredelsen til Hooker-legenden kan delvis være ansvarlig for begrepets popularitet.
Der er en hestestatue av general Hooker utenfor Massachusetts State House i Boston, og en statue utenfor Sauk County Court House i Baraboo i Wisconsin, og Hooker County i Nebraska er oppkalt etter ham.
Californication (album)
Californication er det syvende albumet av den amerikanske rockegruppa Red Hot Chili Peppers. Det ble produsert av Rick Rubin og utgitt 8. juni 1999 på Warner Bros. Records. På albumet bidrar John Frusciante, som også tidligere vært gitarist på bandets album Mother's Milk og Blood Sugar Sex Magik og erstattet Dave Navarro som gitarist. Albumet representerte et betydelig stilskifte i forhold til det som ble produsert med Dave Navarro. Californication dreier innom tema som forskjellige seksuelle emner, lyst, død, selvmordstanker og narkotika.
Californication ga flere nye hits for bandet, inkludert «Around the World», «Otherside», «Californication» og den Grammy-belønnede sangen «Scar Tissue». Californication nådde tredjeplass på den amerikanske albumlista Billboard 200. Det er med over femten millioner solgte eksemplarer verden over bandets mest suksessfulle hittil; en forbedring i forhold til det foregående albumet, One Hot Minute.
Thomas Newcomen
Thomas Newcomen (født 12. februar 1663, døpt 24. februar 1664, død 5. august 1729) var en britisk oppfinner som ofte blir kalt den industrielle revolusjons far. I 1712 bygde han, sammen med sin forretningspartner Thomas Savery, en atmosfærisk dampmaskin beregnet på å pumpe vann ut av gruver. Maskinen ble senere forbedret av James Watt.
Utviklingen av Newcomens dampmaskin
Da Newcomen begynte å utvikle sin maskin, gjorde han det fordi han var interessert i mulighetene for å bruke dampkraft til å pumpe vann opp av gruvene. Dette gjaldt særlig gruvene i Cornwall i Sør-England slik at de ikke skulle bli oversvømt. Før dampmaskinen ble vannpumpene drevet av hester, og dette ble vanskelig i gruvedriften. Lik Savery brukte Newcomen Papins ideer om å lage undertrykk i en sylinder. Systemet fungerer slik at tyngden av pumpesystemet trekker stempelet opp. Samtidig fylles sylinderen under stempelet med damp. Når stempelet når sitt toppunkt, slippes det vann inn i sylinderen. Derved kondenseres dampen og trykket i sylinderen faller. Det utvendige atmosfæretrykk presser derved stempelet ned og samtidig gir arbeidsslag til pumpa. Når stempelet når bunnen, slippes kondensvannet ut og syklusen repeteres. Thomas var 23 år da han oppfant dampmaskinen. Han døde 66 år gammel.
Seyfert-galakse
Seyfert-galakser er en type aktiv galaksekjerne kjennetegnet ved en stjernelignende kjerne og emisjonslinjer fra høy-ionisert materiale med stor fart. Typen ble først identifisert av astronomen Carl Keenan Seyfert.
Seyfert-galakse finnes for det meste i tidlige spiralgalakser (S0, Sa og Sb). Av Seyfert-galaksene finnes det to undertyper; type og type 2. Type 1 har spektrum som ligner på kvasarer og emisjonslinjene fra hydrogen (balmerlinjene) er mye bredere enn andre emisjonslinjer. I spektrum fra type 2 er bredden på emisjonslinjene mer den samme. Det er teorisert at type 2 er en type 1 som blir sett gjennom gjemmende materiale, og målinger av polarisering støtter opp om dette.
Bill Bruford
William Scott Bruford (født 17. mai 1949 i Sevenoaks i Kent i England), er en britisk tidligere trommeslager som var kjent for sin kraftfulle, presise polyrytmiske stil. Han var med å danne progressiv rock-gruppen Yes og var en innflytelsesrik og framtredende person innen kunstrocken fra tidlig på 1970-tallet. I januar 2009 ga han seg som aktiv musiker.
Partisaner (Jugoslavia)
Bakgrunn
Jugoslavia ble invadert og okkupert av aksemaktene april 1941. Kun noen uker før dette skrev prinsregent Pavle under på Tremaktspakten, men han ble arrestert og sendt i eksil nettopp på grunn av dette da han returnerte til Beograd. Jugoslavia brøt dermed ut av pakten.
Den dominikanske republikk under Panamerikanske leker 1955
Den dominikanske republikk under Panamerikanske leker 1955. Den dominikanske republikk deltok i de andre Panamerikanske leker som ble arrangert i Mexico by mellom 12. og 26. mars 1955. Den dominikanske republikk kom på delt ellevteplass med en gull- og en bronsemedalje.
Partisaner (Jugoslavia)
Motstanden
30. juli samme år ble de første angrepene fra motstandsbevegelsen merket ved fjellet Kopaonik, Trepča. Hovedkvarteret til partisanene ble nettopp i Kopaonik-fjellene, nærmere bestemt Stanulović landsbyen. Den lokale befolkningen led stor nød under okkupasjonen ved at Nazi-Tyskland ofte ville henrette opptil 100 personer for hver tyske soldat som ble drept, dermed ble støtten til partisanene enorm.
Konflikten med tsjetnikene
Jugoslavia opplevde store interne stridigheter under andre verdenskrig. Foruten å kjempe mot tyskerne, kjempet også partisanene og tsjetnikene, som dannet den jugoslaviske kongelige hæren, mot hverandre. De allierte støttet opprinnelig kongehuset og hæren som var lojale mot det, men etter Teheran-konferansen i 1943 gikk de over til å støtte de kommunistiske partisanene. Under denne konferansen ønsket Roosevelt (USA) og Churchill (Storbritannia) garantier fra Stalin (Sovjetunionen) om støtte til strategiske hovedlinjer. Men ikke til enhver pris. Til gjengjeld krevde Stalin at de igjen støttet partisanene med materialer og kommandooperasjoner. Dermed ble JNA opprettet i 1944 og fikk status som Jugoslavias offisielle forsvarsstyrke og tsjetnikene fikk ordre om å forene seg med denne styrken.
Mange nektet imidlertid, og etter krigens slutt ble de fleste av disse tsjetnikene fanget og henrettet for forræderi. Den siste tsjetnik-gruppen som ble fanget var under kommando av Draža Mihajlović. Han ble stilt for retten og henrettet.
Batriplica
Batriplica er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små, avlange, blanke, brunrøde køllebiller. Hode, pronotum og dekkvinger er rundede, bakkroppen forholdsvis lang.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Malaysia, Singapore, sørlige Kina).
Nikolaj Stambula
Nikolaj Pantelejevitsj Stambula (Никола́й Пантелее́вич Стамбула́; født 1945) er en russisk regissør, manusforfatter og skuespiller.
Chatellerault-demningen
Chatellerault-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt ved elva Vienne, som er ei stor sideelv til vasdraget Loire. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget.
Elva Viennes øvre løp (med Maulde og Taurion) har 17 demninger ovenfor byen Limoges, og ytterligere 4 nedenfor. Dessuten er det 7 damanlegg i sideelva Creuse i øst. I alt har de beskjedne damanleggene i Limoges-regionen en installert, samlet kapasitet på 262 MW, og mange av dem er fra første halvdel av 1900-tallet. De eies av Electricite de France (EDF). I tillegg er det også en uavhengig eid demning i sideelva La Couze mellom Vienne- og Creuse-vassfarene.
Metro AG
Metro AG som i offentligheten også er kjent under navnet Metro Group er et tysk holdingselskap for flere grossist- og detaljhandelsirksomheter. Selskapet har hovedkontor i Düsseldorf. Gruppen hadde i 2010 virksomheter i 33 land og 258 029 ansatte, hvorav 94 426 i Tyskland. Metro AGs virksomheter omsatte i 2010 for 67,3 milliarder euro.
Javel, herr statsråd
Javel, herr statsråd og Javel, statsminister (orig. Yes Minister og Yes Primeminister) er en britisk komiserie som gikk på BBC2 fra 1980 til 1984, og fra 1986 til 1988.
Serien var lagt til det britiske politiske miljøet og handlet om den nyutnevnt statsråden Jim Hacker og hans politiske rådgiver Humphrey Appelby. De to var ofte uenige og de endte dermed opp i politiske drakamper med hverandre. Jim representerte politikken og regjeringen, mens Humphrey representerte byråkratiet. Rollen som statsråd Jim Hacker ble spilt av Paul Eddington, rollen som Humphrey ble spilt av Nigel Hawthorne og rollen som Bernard Woolley ble spilt av Derek Fowlds (også kjent fra Med hjartet på rette staden).
Den første serien var på 21 ordinære episoder fordelt på tre sesonger. Den andre serien består av 16 episoder fordelt på to sesonger hvor statsråden var blitt forfremmet til statsminister.
I 1984 ble sendt sendt en julespesial på en time. I 2013 kom en nyinnspilling bestående av 6 episoder.
Serien mottok BAFTA-prisen i klassen beste komiserie både i 1981, 1982 og i 1983.
Serien ble vist på NRK fra 1981.
Situasjonen
Serien omhandler den politiske karrieren til Jim Hacker (Paul Eddington), som ved seriens start blir utnevnt til administrasjonsminister. Hans politiske partitilhørighet avsløres aldri i serien, og Hackers politiske plattform er svært vag. De fleste episodene foregår på Hackers kontor i Whitehall, der han diskuterer med sin departementsråd Sir Humphrey Appleby (Nigel Hawthorne) og personal principal secretary (en form for statssekretær) Bernard Woolley (Derek Fowlds).
The Dark Sides
The Dark Sides er en EP og et samlealbum fra det danske heavy metal-bandet King Diamond.
Javel, herr statsråd
Situasjonen
De fleste episodene er drakamper mellom Hacker og Sir Humphrey, der Bernard enten havner i midten eller ser det utenfra. Hacker, drevet av frykt for å havne i unåde hos statsministeren, ønsker å forandre hva han oppfatter som et byråkratisk system, mens Sir Humphrey prøver (og i stor grad lykkes) i å hindre ham i å gjøre det, da forandring betyr en svekkelse av embetsverket. Episodene er stort sett uavhengige, og hver av dem tar for seg et politisk område (utenrikspolitikk, miljøvern, arbeidsledighet og så videre).
James "Jim" Hacker
Rt Hon. Jim Hacker, Lord Hacker of Islington KG PC BSc var redaktøren av avisen «Reform» før han ble regjeringsmedlem. Han har erfaring som opposisjonspolitiker før partiet hans vant valget. Han blir etter hvert utnevnt til statsråd for administrasjonsdepartementet (et fiktivt departement). Hacker ble utdannet ved London School of Economics (forkortet LSE), noe Sir Humphrey og av og til Bernard minner ham på (begge er fra Oxford):
Hacker er på ingen måte skarp, og mangler kunnskaper ut over det vanlige i hoderegning, geografi og flere andre fag, noe Sir Humphrey utnytter til fulle. Hacker tar seg i sine mest pompøse øyeblikk i å etterlikne Winston Churchill når han holder imaginære taler. Hackers stil er som oftest basert på impuls, og i begynnelsen er han noe naiv, noe som skaffer ham problemer. Utover serien blir han mer kynisk, og han lærer seg stadig flere knep. Av og til går han seirende ut av dueller med Sir Humphrey. Hackers hovedmotiv er anerkjennelse fra statsministeren og fra media, og hans avgjørelser er stort sett begrunnet av hva pressen kommer til å mene, eller hva de allerede mener om ham.
Hacker er gift med Annie. De har datteren Lucy sammen, men i sluttserien «Party Games» refererer Hacker til at deres barn (flertall) er i ferd med å forlate hjemmet, hvilket impliserer at han har mer enn ett. Det andre barnet er imidlertid ikke referert til.
Sir Humphrey Appleby
Sir Humphrey Appleby GCB, KBE, MVO, MA (Oxon) er departementsråd til Hacker gjennom hele serien. Sir Humphrey har en stor skepsis til politikere og til all form for forandring fra status quo, og mener landets (og særlig embedtsverkets) interesser stort sett tas best hånd om med så lite innblanding fra dem som mulig. Sir Humphrey uttrykker seg stort sett i en kaskade av ord, jo mer kompliserte, jo oftere bruker han dem:
Humphreys favorittmetoder for å hindre Hackers planer er enten å framstille hypotetiske problemer som vitner om at det er umulig, overøse ministeren med byråkrati, alliere seg med andre departementsråd og andre embedtsmenn, si at det er et «modig valg» eller alle fire. Sir Humphrey, som representerer øvre middelklasse, har studert og fikk toppkarakter klassisk litteratur i Baillie College (fiktivt – sannsynligvis en referanse til Balliol) i Oxford. Han snakker derfor både gresk og latin (om enn med sterk engelsk aksent), noe som videre brukes for å markere ministerens uvitenhet.
Bernard Woolley
Bernard Woolley fungerer som statssekretær til Jim Hacker. Woolleys lojalitet er delt mellom de jure sjef Hacker og de facto sjef Sir Humphrey. Dette gjør at Bernard prøver i stor grad å holde seg unna de store konfliktene, og de få gangene han blir tvunget til å ta side, greier han stort sett å forholde seg anonym.
For det meste er Bernards hovedbidrag å korrigere, enten direkte, gjennom den klossede metaforbruken til Sir Humphrey og særlig Hacker, eller indirekte. Han kan ofte kommentere hvordan systemet fungerer med svært presis ordlegging, som her (når Hacker klager over for mye papirarbeid):
Andre viktige roller
Andre viktige figurer er:
Fiktive steder og institusjoner
Enda styrken til Javel, herr statsråd er at det alltid refereres til faktiske land, departementer, partier og situasjoner, er noen ting diktet opp:
Hematitt
Hematitt (av greske αιματoεις (haimatoeis), som betyr blodig) er et mineral av typen jernoksid med formel Fe2O3, som er kjent som det viktigste råstoff for fremstillingen av jern. Hematitt ble ofte kalt naturlig jernmalm da dets store jerngehalt (rundt 65 %) kunne brukes uforedlet. Det kalles også jernglans eller jernglimmer.
Hematitt dannes ofte i nærheten av stillestående vann eller geysirer, men kan også komme fra vulkansk aktivitet. Gråfarget hematitt som knuses. gir et rødlig pulver. Fargen kan være rødlig, derav tilnavnet blodsten eller rødjernsten, og anvendes ofte som pigment. Det har vært brukt til farging (rød oker) av malerier og tekstiler. I eldre tider kunne greske soldater bruke blodstener som amulett for å stoppe blødning. Forskning har senere påvist mineralets evne i pulverisert form til å bidra til koagulering.
Navnet Speculitt ble på romersk tid brukt på sølvskinnende polert hematitt, som da ville være et speilbilde av sjelen. Ved å ha sett seg selv i en sammenheng, ville man lettere kunne orientere seg og finne «sin plass på jorden».
Den røde fargen på Mars skyldes store forekomster av finkornet hematitt (først oppdaget i Terra Meridiani), og er en viktig basis i teorier om at planeten kan ha hatt det livsnødvendige vannet.
Utvinning av hematitt har foregått bl.a. i Kiruna, Sydvaranger, Oppdal, Ulefoss og Dunderlandsdalen.
Ved sliping av sorte hematitt-krystaller frembringes «svart diamant». Avrundet sliping gir populære rimeligere smykker.
Slobozhanske
Slobozhanske (Слобожанське, Слобожанское) er en bosetning i Chuhuiv Raion i Kharkiv oblast i Ukraina. Det ligger i Donets-dalen, på venstre bredd. I Slobozhanske finnes administrasjonen av Slobozhanske-bosetningen hromada, en av hromadaene i Ukraina. Befolkning: 13,862
Fram til 18. juli 2020 tilhørte Slobozhanske Zmiiv Raion. Raion ble avskaffet i juli 2020 som en del av den administrative reformen av Ukraina, som reduserte antallet raioner i Kharkiv oblast til syv. Området Zmiiv Raion ble slått sammen til Chuhuiv Raion.
Transport
Slobozhanske er forbundet med veier med Kharkiv og med Izium.
Waylon Smithers
Smithers var med i den første episoden av første sesong, Simpsons Roasting on an Open Fire, fra 1989. Han var mørkhudet til å begynne med.
Smithers er forelsket i Mr. Burns. Om nettene drømmer han om at Mr. Burns flyr inn i gjennom vinduet på soverommet sitt. Han har også tatovert et hjerte med navnene deres på brystet, noe som vises i en episode etter at Mr. Burns har gått med et steinras.
Mr. Smithers er den hengivne assistenten til Springfields rikeste mann: Mr. Burns. Faren hans, Waylon Smithers Senior arbeidet også for Mr. Burns frem til han døde av radioaktiv stråling, etter å ha reddet hele Springfield fra en potensiell kjernefysisk sammensmelting - når Smithers bare var baby. Smithers begynte å tenke på Mr. Burns som sin sjef, allerede kort tid etter hans fødsel. Frem til 2016 var han ikke åpent homofil, men de fleste visste at han var homofil før han selv kom offentlig ut. Det ble avslørt i et tilbakeblikk at Smithers var gift med en kvinne en gang, men de to gikk fra hverandre etter at Mr. Burns kom mellom dem.
Smithers blir vist å ha en lidenskapelig og dyp kjærlighet ovenfor Mr. Burns, og hans seksuelle legning har blitt karakterisert av forfatterne av TV-serien som "Burns-sexual". Til tross for den eksentriske kjærligheten til sjefen sin, ser Smithers ut til å være en av de få personene ved kraftverket som tilsynelatende er relativt kompetente i jobben deres - i motsetning til de andre late ansatte som Homer Simpson eller den senile Mr. Burns. Mr. Burns forblir stort sett fullstendig uvitende om Smithers hengivne tilbedelse, til stor frustrasjon for Smithers.
I episoden "Homer the Smithers" beordrer Mr. Burns at Smithers endelig burde ta en ferie, og Homer Simpson blir ansatt som en midlertidig erstatter. Når Homer mister besinnelsen og slår Mr. Burns i ansiktet, lærer Mr. Burns å bli litt mer selvhjulpen. Men dette resulterer også i at Smithers får sparken som assistenten hans. Men han får etter hvert den tidligere jobben sin tilbake. I sesong 27 (i episoden "The Burns Cage") forsøker Smithers å innrømme sin kjærlighet til Mr. Burns. Men Mr. Burns avbryter ham, for å bekrefte sin forakt ovenfor assistenten hans. I en episode av sesong 30 gjør Smithers en cameo som Dragqueen med kallenavnet «Den mystiske Waylon»
Smithers offisielle jobb ved kraftverket ser ut til å være assistent, og er blant annet ansvarlig for å overvåke ansattes oppmøte. Smithers har flere ganger antydet at han ønsket å bli forfremmet til stillingen som konsern-direktør. Men Mr. Burns har gjentatte ganger knust denne drømmen, mens han har også tildelt den samme stillingen til en hund. En tilbakevendende spøk er at Mr. Burns aldri husker hvem Homer Simpson var. Smithers og Mr. Burns følger med på Homer (vanligvis over et sikkerhetskamera) og Mr. Burns spør «Hvem er denne mannen?», og hver gang svarer Smithers at: «Det er Homer Simpson, sir fra sektor 7 G. Mr. Burns ville alltid svare: "Simpson, eh?" men glemmer alltid navnet hans igjen kort tid seinere.
Figuren aus Die Simpsons
Kollisjonspute
Kollisjonspute (engelsk airbag) er en sikkerhetsinnretning for kjøretøyer som er utviklet som et supplement til sikkerhetsbelter. Innretningen består av en sensor og en pute som blir fylt med luft eller en annen gass når sensoren registrerer en kollisjon.
Buris Henriksen
Buris Henriksen (født ca. 1130, død 1167) var dansk prins og hertug av Sønderjylland. Han var sønn av Henrik Skadelår og Ingerid Ragnvaldsdatter, og dermed sønnesønns sønn av Svend Estridsen. Han var gift med Luitgard av Stade, datter av Rudolf 1. av Stade og Richardis.
Kollisjonspute
Kollisjonsputer ble først brukt på fly på 1940-tallet, og kom til biler i 1974, da slikt utstyr ble et tilbudt som ekstrautstyr på flere Buick-, Oldsmobile- og Cadillac-modeller. Først var bare føreren beskyttet, men på 1990-tallet ble kollisjonsputer vanlig på passasjerplassen foran også. Den første passasjer-puten kom i 1988. Sidekollisjonsputer kom i 1995, og i 1998 kom sidekollisjonsputer som utløser i hodehøyde, også kalt sidekollisjonsgardiner.
Buris Henriksen
Biografi
Selv om faren hans hadde vært blant Knud Lavards drapsmenn, sto han selv i borgerkrigene på Valdemar den stores side, og spilte en ikke uviktig rolle under denne. Han ble derfor gjort til hertug av Sønderjylland av kongen. Senere deltok han med utmerkelse i krigstog mot vendene. I 1163 anla han cisercienserklosteret Tvis kloster øst for Holstebro.
Kollisjonspute
I 2003 ble Toyota Avensis som første bilmodell på det europeiske markedet lansert med knekollisjonspute på førerplassen. Denne har til oppgave å beskytte førerens ben og underkropp mot skader i sammenstøt mot rattstamme og underkant av dashbord.
Buris Henriksen
Biografi
Kongen var dog alltid litt mistenksom overfor ham, ikke minst fordi han stammet fra kongeslekten, og kunne komme til å kreve kongemakten for seg selv eller for sine etterkommere. Mistanken ble bestyrket ved at Buris i 1166 ikke ville anerkjenne Valdemars sønn Knud som tronfølger. Til sist ga han seg dog mot til gjengjeld å få gjort hertugdømmet sitt arvelig.
Kongen mistenkte ham også for å stå i ledtog med kongens norske fiender, som Buris var beslektet med på morssiden. I 1167 lot kongen ham derfor arrestere på Søborg slott og ifølge Saxo ble han satt i fangenskap på livstid. Tyske historieskrivere kan dog fortelle at han ble skrekkelig lemlestet og senere drept.
Ifølge sagnet om Buris, som blant annet kjennes fra folkevisene, forførte han kong Valdemars søster Liden Kirsten. I raseri skulle kongen ha danset sin søster til døde, mens Buris ble kastrert og blindet. Etter sin død skulle han i lenker hver natt ha oppsøkt Liden Kirstens grav i Vestervig.
Kollisjonspute
I 2009 kom Toyota iQ med kollisjonsgardin også over bakvinduet slik at kupéen er dekket av puter 360°, med 9 kollisjonsputer tilsammen.
Kollisjonsputer gir et vesentlig bidrag til å redusere risiko for skader i tilfelle kollisjon, såfremt alle i bilen også bruker sikkerhetsbelte. Kollisjonputer er ikke en erstatning for beltebruk, men et supplement.
Om kollisjonsputen utløses mens bilen er i liten fart kan den gjøre mer skade enn om den ikke hadde vært der.
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 50 meter fri menn
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt den 21. mai fra kl. 09.09 lokal tid.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt den 21. mai fra kl. 16.50 lokal tid.
Finale
Finalen ble avholdt den 22. mai kl. 16:07.
Bouaké
Bouaké eller Bwake er en by i Elfenbenskysten. Byen er hovedstaden i regionen Vallée du Bandama. Bouaké er den nest største byen i landet og den hadde 775 300 innbyggere ved folketellingen i 2002. Byen har vokst noe utrolig de siste 20 årene, for i 1975 var folketallet kun 175 264.
Bouaké er kjent for det store karnevalet som blir arrangert i byen. Byen har flere forskningsinstitutter, høyskoler og en flyplass. Byen er også det viktigste handelssentret og samferdselsknutepunktet i innlandet. Næringslivet omfatter blant annet tobakksprodukter, produksjon av byggemateriale, næringsmiddelindustri og tekstilindustri, hvorav hovedsakelig bomullsindustri. I tillegg er det funnet både gull, kvikksølv og mangan i nærheten av byen.
Foreningen voksne med medfødt hjertefeil
Foreningen voksne med medfødt hjertefeil (VMH) er en medlems- og interesseorganisasjon for voksne med medfødt hjertefeil eller tidlig ervervet hjertesykdom og pårørende i Norge. Foreningen ble stiftet i april 2010. Initiativet kom fra Foreningen for hjertesyke barn (FFHB). VMH hadde sitt første ordinære landsmøte i januar 2012. Marit Haugdal ble valgt som foreningens nye leder.
For en generasjon siden var det ikke vanlig at barn med medfødt hjertefeil levde lenge nok til å nå voksen alder. I dag når ca 85 % av alle som fødes med medfødt hjertefeil i Norge voksen alder. Det er rundt 9000 hjertebarn og unge under 18 år i Norge, og trolig rundt dobbelt så mange over 18 år. Antallet øker stadig, og dette er en av de hurtigst voksende pasientgruppene i verden. Det å ha en medfødt hjertefeil følger deg hele livet. Også i voksen alder kan det føre til mange sykehusopphold med mye usikkerhet om fremtiden. Voksne med medfødt hjertefeil er ny pasientgruppe som man relativt sett har liten kunnskap om. Det er stort behov for informasjon, nettverk og fellesskap for voksne med medfødt hjertefeil.
Foreningen voksne med medfødt hjertefeil skal blant annet jobbe for:
VM i fotball 2006 – Bronsefinale
Bronsefinalen i fotball-VM 2006 ble spilt 8. juli 2006 mellom vertsnasjonen og. Kampstart var kl. 21:00 lokal tid, og den ble spilt i Stuttgart på Gottlieb-Daimler Stadion foran 52 000 tilskuere, altså utsolgt.
I semifinalen hadde Frankrike slått ut Portugal og Italia hadde slått ut Tyskland.
Fantastisk ramme
Før mesterskapet hadde tyskerne liten tro på suksess, ettersom de blant annet hadde tapt 1-4 for Italia på hjemmebane bare noen måneder tidligere. Laget ble også kritisert fordi de manglet virkelig store profiler, kanskje utenom keeper Oliver Kahn og midtbanestjernen Michael Ballack.
Portugal på sin side kom helt til finalen i Fotball-EM 2004, med sin rutinerte brasilianske trener, Philip Scolari. Under Fotball-VM 2002 ledet han Brasils herrelandslag i fotball til verdensmestertittelen, uten å tape. Semi-finalen i VM 2006 var den første VM-kampen Scolari noensinne hadde tapt.
Etter semifinaletapet tok det noen dager før tyskerne så lyst på tilværelsen igjen. Selve finalen skulle spilles i Berlin dager etterpå, mens bronsefinalen skulle spilles i Stuttgart. Tatt i betraktning forventningene til prestasjonene, så de tyske supporterne med glede på bronsefinalen. I dagene før kampen sang de «Stuttgart ist schöner als Berlin», med hentydning til finalen.
Under hele VM hadde Tyskland brukt den aldrende Arsenal-keeperen Jens Lehmann, mens den tidligere «Verdens beste keeper» Oliver Kahn måtte finne seg i å sitte på benken. Nå var det imidlertid duket for Kahn. Det ble godt mottatt av publikum, som før kampen ga ham trampeklapp. Michael Ballack var også å finne på benken i denne kampen.
Tyskland–Portugal 3–1
Første omgang var jevnspilt, men med flere sjanser til begge lagene. Bayern München-talentet Bastian Schweinsteiger ble kampens store spiller. I det 56. minutt scoret han, da han dro seg inn fra sin venstrekant og skjøt midt i mål. Like etter ledermålet skjøt samme mann knallhardt inn i feltet. Ballen gikk via Petit og inn i eget mål. Bare 18 minutter senere kom han fra venstrekantposisjon igjen, og skjøt ballen inn via stolpen. De tyske supporterne ble helt ville. Ikke én gang under hele kampen hadde supporterne satt seg ned, men stod oppreist og sang. Like før slutt utlignet Portugal, men da var det for sent.
Det var et overveldende flertall av tyske supportere på stadion, og nesten samtlige ble stående igjen for å se utdelingen av medaljene, samt fyrverkeriet og æresrunden etterpå. I gatene i Stuttgart var det nærmere 500.000 elleville tilhengere som feiret natten igjennom. Trafikken stoppet fullstendig opp, og de fleste brukte bilhornet, mens de hang ut av vinduene og ropte.
Dagen etter kampen reiste det tyske landslaget til Berlin for å motta hyllest fra nesten 1 million mennesker ved Brandenburger Tor. FNs generalsekretær Kofi Annan uttalte at dette var første gangen etter 2. verdenskrig at Tyskerne virkelig har kunnet feire sitt eget flagg, og være nasjonalistiske, uten at det ble hentydet til krigen. Samtidig startet avisene en kampanje for å få treneren Jürgen Klinsmann til å bli værende i jobben. Før VM var han blitt utskjelt på grunn av sine ukonvensjonelle metoder, noe som viser hvor kort det er mellom «himmel og helvete» i internasjonal fotball. Klinsmann valgte likevel til slutt å overlate ansvaret til sin assistent. Keeperen Oliver Kahn la også opp på landslaget etter kampen. Miroslav Klose ble VMs toppscorer med 5 mål.
Tysklands lag
[12] Oliver Kahn (kaptein), [2] Marcell Jansen, [5] Sebastian Kehl, [6] Jens Nowotny, [7] Bastian Schweinsteiger (-79), [8] Torsten Frings, [11] Miroslav Klose (-65'), [16] Philipp Lahm, [19] Bernd Schneider, [20] Lukas Podolski(-71'), [21] Christoph Metzelder.
Portugals lag
[1] Ricardo, [2] Paulo Ferreira, [4] Ricardo Costa, [5] Fernando Meira, [6] Costinha (-46'), [9] Pauleta (kaptein) (-77'), [11] Simao Sabrosa, [14] Nuno Valente (-69'), [17] Cristiano Ronaldo, [18] Maniche, [20] Deco.
Saint-Pardoux-demningen
Saint-Pardoux-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt ved elva La Couze, ei lite sideelv til Gartempe som igjen renner ut i Vienne – ei stor sideelv til vasdraget Loire. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget.
Anlegget ligger rett nord for storbyen Limoges, og midt i departementet Haute-Vienne, i regionen Nouvelle-Aquitaine.
Elva Viennes øvre løp (med Maulde og Taurion) har 17 demninger ovenfor byen Limoges, og ytterligere 4 nedenfor. Dessuten er det 7 damanlegg i sideelva Creuse i øst. I alt har de beskjedne damanleggene i Limoges-regionen en installert, samlet kapasitet på 262 MW, og mange av dem er fra første halvdel av 1900-tallet. Saint-Pardoux-demningen er den eneste av dem som ikke eies av Electricite de France (EDF).
Guatemala under Panamerikanske leker 1955
Guatemala under Panamerikanske leker 1955. Guatemala deltok i de andre Panamerikanske leker som ble arrangert i Mexico by mellom 12. og 26. mars 1955. Guatemala kom på delt ellevteplass med en gull- og en bronsemedalje.
Rebbenesøya
Rebbenesøya (nordsamisk: Ruobbá) er ei øy i Karlsøy og Tromsø kommuner i Troms og Finnmark. Den har et areal på 81,925 km².
Det er fergeforbindelse mellom Bromnes øst på Rebbenesøya og Mikkelvik på Ringvassøya.
I Toftefjorden på Rebbenesøya ble tolv norske kommandosoldater fra Kompani Linge angrepet av en tysk minesveiper 30. mars 1943. Den eneste som klarte å flykte var Jan Baalsrud, som greide å rømme til Sverige. Et monument over de drepte står i Toftefjorden. Baalsruds flukt er omhandlet i romanen Ni liv, som senere ble filmatisert av Arne Skouen i Ni liv fra 1957. Flukten ble filmatisert på nytt av Harald Zwart i Den 12. mann fra 2017. I 2001 kom også boken Jan Baalsrud og de som reddet ham skrevet av Tore Haug og Astrid Karlsen Scott.
Stedsbeskrivelser
På Rebbenesøya er det mange fjell som passer bra for turister som liker friluftsliv og fjellturer. Det høyeste punktet er Geittinden, 689 meter over havet.
I Løksfjord er det et fiskemottak som er drevet av Løksfjord AS. Fiskemottaket ble bygd av Kræmer på 1960-tallet. Det er den største bedriften på øya, sysselsetter 10–15 arbeidere og er hjemmehavn for et titalls fiskefartøy. Øyas skole lå i Skogvika og hadde seks elever (2012/2013), men høsten 2015 ble det vedtatt at skolen skulle legges ned. Øya har også en nærbutikk som ligger i Engvik. Navnet Rebbenesøy kommer fra det samiske navnet Ruobbá.
Nord-Aurdal
Areal og befolkning
De fleste nordaurdøler bor i byen Fagernes (administrativt sentrum), Leira, Aurdal, Skrautvål, Ulnes, Vestringsbygda og i Tisleidalen.
Rebbenesøya
Stedsbeskrivelser
Det tar ca. 1 time og 30 min å kjøre fra Tromsø til Rebbenesøya.
Nord-Aurdal
Areal og befolkning
Tettstedet Aurdal var administrativt sentrum for tidligere Aurdal kommune.
Rebbenesøya
Stedsbeskrivelser
Det er ca. 20 fiskevann på Rebbenesøya.
Nord-Aurdal
Etymologi
Aurdal er trolig et sammensatt naturnavn, oppstått fra den norrøne forstavelsen aurr og endingen dalr. Aurr kan ha flere betydninger, men henspiller mest sannsynlig til enten væske, fuktighet eller grus, som alle nok har med ei elv å gjøre. Kan hende ble Begna kalt Aura (Gruselva) langt tilbake i tid. I så fall kan Aurdal bety Grusdalen. I Alvis kvad der dvergen Alvis har forelska seg i Tors datter Trud utfordrer Tor dvergen om han vet hva alle ting heter i alle verdener. Det første han må kunne er hva Jord heter i alle heimer: «Jörð heitir með mönnum, en með ásum fold, kalla vega vanir, ígræn jötnar, alfar gróandi, kalla aur uppregin.» Ifølge etymologien til navnet Aurvandil, knyttes første del av navnet til *Auzi, morgengry, jf. med gresk eos, og latin aurora, sanskrit usas. Aurvandil regnes for å være et navn på morgenstjernen, direkte lest som den strålende vandrer; et germansk tilsvar til Eosphoros (Phosphoros/Luciferus) en vesentlig dog ganske glemt mytologisk skikkelse, som sammen med volva Groa var far til Erik Svipdag. Han er nøye knytt til Hamlet, ettersom Horwendil er navnet på den legendariske kongen (spøkelset) Shakespeare baserer det kjente verket på. Aur kan med andre ord også bety skinnende, demrende.
Rebbenesøya
Vei
Veien på Rebbenesøya begynner nord på Bromnes der ferga legger i land. Den går så videre til et kryss i Finnkjerkkjosen. Sørover finner vi Skogvik, der skolen på øya ligger. Ved veis ende finner du Måsvik. Vestover fra krysset finner du Løksfjord der fiskebruket ligger. Til veis ende der finner du Engvik, hvor butikken ligger. Kommunegrensen går over Olivabakkan. Veien ble bygget på 1960-tallet og ble asfaltert i 2007-2008. Det er 26 km vei på øya. Det er 11 mil fra Rebbenesøya til Tromsø.
Nord-Aurdal
Historie
Den 29. november 1805 ble Aurdal prestegjeld ved reskript delt i to gjeld, med virkning fra samme dag, Nord-Aurdal prestegjeld og Sør-Aurdal prestegjeld. Aurdal hadde da bestått av flere sogn siden middelalderen. For Nord-Aurdal prestegjeld ble Aurdal kirke hovedkirke. Da Norge senere (i 1837) ble inndelt i kommuner ble grensene for prestegjeld og kommune som oftest identiske, og slik ble det også for de to gjeldene i Aurdal i Valdres.
Ved kgl. res. av 21. desember 1893 og med virkning fra 1. januar 1894 ble Etnedal oppretta som eget prestegjeld og kommune, da de to tidligere sognene Bruflat i Sør-Aurdal og Nord-Etnedal i Nord-Aurdal ble skilt ut og slått sammen til en felles administrativ enhet. Siden har grensene stort sett vært uendra.
Geografi
De største innsjøene er Tisleifjorden, Ølsjøen, Strondafjorden (delt med Vestre Slidre), Aurdalsfjorden og Steinsetfjorden (delt med Etnedal). Elva Tisleia kommer fra Tisleifjorden og renner inn i Ølsjøen, mens ut av denne renner Åbjøra (regulert) til Aurdalsfjorden. Valdres danner kildene til Begnavassdraget, og elva Begna renner gjennom store deler av dalen. Den fører hoveddelen av tilsiget til Strondafjorden og har utløp fra denne og til Aurdalsfjorden. Fra denne renner elva sydøstover til Sperillen.
Høyeste punkt i kommunen er Djuptjernkampen med en høyde på 1325 meter over havet. Omtrent 50% av kommunen ligger over 900 meter over havet. Kommunens laveste punkt er 307 meter over havet med fullt magasin i Aurdalsfjorden. Fagernes ligger rett ovenfor Strondafjorden som ved normalvannstand er på 355 meter over havet.
Nord-Aurdal måler 52.4 km på nord-sør aksen og 43.3 km på øst-vest aksen.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Skiferplassen på Fagernes.
Pia Skevik
Pia Marie Bauge Kambestad Skevik (født 5. juni 1981 i Oslo) er en norsk disc jockey og journalist. Skevik jobber som musikkprodusent og programleder i NRK P1 og har siden 2004 jobbet som DJ og programleder i NRK P3-programmet Pia. Som DJ har hun jobbet privat for blant andre Petter Stordalen og i flere år spilt på begivenheter som Spellemannprisen.
Hun har tidligere jobbet i Dagbladet, Se og Hør og Natt&Dag.
Fustigerinus
Fustigerinus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.
Levevis
Sannsynligvis er alle medlemmene i gruppen Clavigeritae knyttet til maur (de er myrmekofiler). Denne slekten er i alle fall delvis knyttet til maur i slekten Crematogaster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Sideshow Bob
Robert Underdunk Terwilliger (Sideshow Bob) er en fiktiv figur i TV-serien The Simpsons. Stemmen til figuren er gitt av Kelsey Grammer, som er bedre kjent fra sin rolle i TV-serien Frasier. Sideshow Bob hadde en kort debut i første sesong, episode 8 The Telltale Head. Hans første betydningsfulle bidrag var først i episode 12 Krusty Gets Busted samme sesong, første gang sendt 29. april 1990.