cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Livet og døden tar rotta på meg
Ifølge Mo Yan fikk han de første tankene til det som skulle bli denne boken da han var sju eller åtte år gammel. Han planla boken i meget lang tid. Da han til sist satte seg til, tok den bare 43 dager å skrive, med sammenlagt 450 000 tegn. Boken ble skrevet i august 2005 på landet utenfor Beijing, der forfatteren ikke kunne nås med telefon og sov svært lite under arbeidet. Som influenser til boken har Mo Yan blant annet nevnt Pu Songlings spøkelseshistoriesamling Liaozhai zhiyi fra 1600-tallet og røverromanen Fortellinger fra myrlandet fra Yuandynastiet.
Drivmoment
Definisjon
hvor r er avstanden fra massepunktet til rotasjonsaksens sentrum.
Livet og døden tar rotta på meg
Historien i boken tar utgangspunkt i en landeier som blir skutt under landreformene til Mao på 1950-tallet. Rasende over urettferdigheten vender han tilbake til jorda i forskjellige dyreskikkelser - esel, okse, gris, hund, ape - før han til slutt kommer igjen som en liten gutt. Boken fortelles i stor grad gjennom de ulike dyreinkarnasjonene.
Norges konge
Norges konge er Norges statsoverhode, juridiske suveren og den øverste symbolske leder for den utøvende makt, Kongen i statsråd. Harald V har vært Norges konge siden 1991.
Drivmoment
Definisjon
For et utstrakt legeme med gitt masse som roterer om en fast symmetriakse, kan drivmomentet uttrykkes som produktet av treghetsmomentet I om rotasjonsaksen og vinkelhastigheten ω,
Norges konge
I praksis er det regjeringen som utøver styresmakten, noe som har vært tilfelle siden unionen med Sverige ble oppløst 7. juni 1905. At Kongen er statsoverhode, innebærer at han må signere alle regjeringens offisielle beslutninger, såkalte kongelige resolusjoner, samt sanksjonere lover vedtatt av Stortinget. Dette gjøres normalt ved de faste møtene i Statsrådet (Kongen og regjeringen) på Slottet. Kongens rolle her betegnes som Kongen i statsråd.
Drivmoment
Definisjon
For en mer generell rotasjon må man beregne drivmomentet direkte fra definisjonen.
Norges konge
Viktige regler om Kongens myndighet og andre forhold finnes i Grunnloven. I de fleste paragrafene der Kongen er tildelt myndighet, må det siden parlamentarismens fremvekst fra 1884 tolkes slik at det er regjeringen som har myndigheten. Enkelte regler gjelder imidlertid Kongen personlig, som for eksempel arvereglene, samt regler om Kongens plikter (se for eksempel §§ 4 og 11). Kongen nyter full immunitet, jf. § 5. Tidligere var det bare menn som kunne arve tronen, men dette ble forandret ved en grunnlovsendring i 1990. Dersom statsoverhodet er en kvinne, tituleres hun Dronning, og har de samme rettigheter og plikter som i lovverket er tillagt Kongen, jf. Grunnloven § 3.
Begrepet «Kongen» brukes fortsatt i de fleste norske lover hvor regjeringen er tildelt en bestemt myndighet, for eksempel å utferdige forskrifter eller å treffe vedtak om et bestemt spørsmål. Dette henger igjen fra 1800-tallet, da Kongen fortsatt hadde reell utøvende makt i Norge, men må i dag i utgangspunktet leses som om det sto «regjeringen». Denne myndigheten kan imidlertid delegeres, og det gjøres i de aller fleste tilfeller. I praksis må dermed «Kongen» leses slik at myndigheten tilligger det aktuelle departement som lovbestemmelsen hører inn under. Dette er annerledes dersom uttrykket «Kongen i statsråd» er brukt – i slike tilfeller er delegasjonsadgangen avskåret, slik at regjeringen selv må utøve myndigheten.
Drivmoment
Bevaring av drivmoment
Den tidsderiverte av drivmomentet er
Norges konge
I egenskap av å være øverstkommanderende for landets militære styrker (Grunnloven § 25), er Kongen general i Hæren og i Luftforsvaret, og admiral i Sjøforsvaret.
Eiendommer og residenser
Flere av de eiendommer som kongen og kongefamilien benytter er i offentlig eie, men med disposisjonsrett for kongen.
Drivmoment
Bevaring av drivmoment
hvor
er dreiemomentet som kraften utøver på partikkelen. Er dette null, vil derfor partikkelens drivmoment L være konstant. Denne viktige loven gjelder også for mer generelle system.
Norges konge
Eiendommer og residenser
Historiske eiendommer og residenser Kongen eier også Kongeskipet «Norge».
Drivmoment
Bevaring av drivmoment
Den totale kraften på et system kan være null, og likevel kan systemet være utsatt for et dreiemoment. Dette vil i så fall skyldes at kreftene på systemet virker i forskjellige punkt.
Sonic the Hedgehog (TV-serie)
Sonic the Hedgehog (også kjent som Sonic Satam, fordi det vanligvis var på lufta lørdag morgen) er en amerikansk serie som ble skapt av DIC Underholdning i samarbeid med Sega i USA, og løst på videospill-serien Sonic the Hedgehog. Serien hadde en mørk og alvorlig atmosfære, noe som var en skarp kontrast i sammenligning med The Adventures of Sonic the Hedgehog som hadde premiere den samme måneden, og hadde en mer luftig tone. Et eksempel fra The Adventures of Sonic the Hedgehog, der hovedmotstanderen Robotnik er en patetisk skurk som blir hjulpet av like inkompetente roboter, mens denne serien (Sonic the Hedgehog) avbilder ham som en snedig diktator som er langt mer dyktig. Serien ble kansellert fordi de ble slått i seertall av den konkurrerende serien Mighty Morphin Power Rangers. Etter kanselleringen fortsatte serien i tegneserie format. Serien ble produsert av DIC Entertainment og ble sendt på TV, to år etter det første videospillet fra 1991.
I Norge gikk serien på TV3 med norsk tale.
Sammendrag
Serien foregår på planeten kjent som Mobius rundt deres 33 århundre. En gal vitenskapsmann, Dr. Julian Ivo Robotnik (Jim Cummings), invaderte og tok over Mobotropolis, med hjelp av sin assistent og nevø Snively (Charlie Adler) og hans hær av roboter kalt SWATbots.
Han brukte et svært luftskip, The Destroyer (Ødeleggeren), til å forvandle Mobotropolis til en ny by, omdøpt til Robotropolis - en forurenset by, bestående av fabrikkbygg, varehus og utgravningsbygg.
De som klarte å rømme fra invasjonen har gjemt seg i The Great Forest(Den Store Skogen), som Robotnik ikke har klart å ødelegge. Sonic er leder for en gruppe kalt "Frihetskjemperne" og driver sabotasje mot Dr. Robotnik gjennom serien.
Sonic
Hovedperson og helt i serien. Han har mot, guts og ikke minst fart og klarer som regel å stå i mot Dr. Robotniks onde plot. Det kan også nevnes at han er svært utålmodig.
Princess Sally Acorn
Ekor/Jorekorn hybrid og er prinsesse av Mobius, leder og den som setter strategien. Hun er med Sonic i nærmest hver episode. Hennes store ønske er å finne igjen sin far.
Dr. Robotnik
Seriens hovedskurk. Han ønsker å ha hele Mobius i sin hule hånd. Hva han vil gjøre om han klarer det er uvist.
Introsang
«Fastest Thing Alive» ble sunget av Noisy Neighbors.
Willie Smith
William Henry Joseph Bonaparte Bertholoff Smith (født 25. november 1897 i Goshen i delstaten New York, død 18. april 1973 i New York City) var en amerikansk jazzpianist og komponist, alminnelig kjent som Willie «The Lion» Smith.
Liv og virke
Han vokste opp i Newark, New Jersey og ble med i den første verdenskrig som trommeslager, hvilket brakte ham til medaljebringende kamper i Frankrike der han fikk sitt tilnavn «The Lion». Derpå flyttet han til Harlem og akkompagnerte bl.a. Mamie Smith, samt ledet husbandet på Leroy's. Han ble en av de ypperste utøvere innen stride piano på 1920-tallet, hyppig vinner av datidens «cutting contests» i konkurranse med James P. Johnson og Fats Waller, såvel som mye brukt rent party-musiker.
Hans spill ble bivånet av den tidens unge Duke Ellington, som senere formidlet sin beundring i stykket Portrait of the Lion (1939); til gjengjeld skrev Smith Portrait of Duke (1957), hvorpå Duke utga Second portrait of the Lion (1965). Hans vide berømmelse stammer i vesentlig grad fra innspillinger på Decca Records fra 1935 og utover, med eget orkester. Han komponerte over 100 melodier og ga ut en rekke plater, for det meste som soloartist, samt turnerte Europa og Nord-Afrika (49-59, 65-66). Videre var han hazzán i synagoger på 40-tallet, figurerte i filmen Jazz Dance (1954), og skrev autobiografien Music on my mind (1965). Filmen Willie The Lion (2004) oppsummerer hans liv.
Atle Ørbeck Sørheim
Sørheim fullførte sin veterinærutdannelse i 1959. Fra 1970 har han vært opptatt av matsikkerhet, ernæring og veterinærvitenskap og tatt etterutdanningskurs for å spe på sine kunneskaper. Som aktiv veterinær var Sørheim medlem av en rekke råd og utvalg i norske og internasjonale organisasjoner, deriblant Nordisk ministerråd
Heder
Atle Ørbeck Sørheim er æresmedlem i Veterinærhygienisk forening og fra 1999 ridder 1. klasse av St. Olavs Orden.
Sechurarev
Sechurarev (Lycalopex sechurae) kalles også peruansk ørkenrev og er en monotypisk art som hører til slekten av søramerikanske rever, som består av små rovpattedyr i hundefamilien.
Beskrivelse
Sechurareven, som har fått navnet sitt etter Sechuraørkenen i Peru, er den minste av de søramerikanske revene. Den ligner grå pampasrev, men har en mer kremfarget og lysere underside. Den har et lite hode og relativt lange ører (som ugjør 2/3 av hodets lengde). Ansiktet er grått og har rødbrune ringer rundt øynene. Ørene er rødbrune på baksiden. Lemene er rødbrune på den nedesrte delen. Det mørke snutepartiet kan ha lysgrå behåring rundt leppene. Av og till kan den ha en mørkere stripe langs ryggsøylen.
Inndeling
Inndelingen av søramerikanske rever følger Tchaicka et al. (2016), men rekkefølgen regnes ikke som endelig avklart. Perini, Russo & Schrago (2010) regner L. sechurae som basal i treet, mens Tchaicka et al. (2016) har kommet fram til at L. vetulus er mest basal.
Utbredelse og habitat
Sechurareven er utbredt fra det sørlige Ecuador til det nordlige Peru. Den foretrekker gressland, semiørken og tørre skoger.
Atferd
Sechurarev regnes som nattaktiv og er altetende. Den tilbringer dagen hvilende i et hi gravd ut i bakken. Valpene fødes i oktober-november, men ellers er ingen ting kjent om denne revens reproduksjonsatferd. Den spiser små virveldyr og kadavre når den kommer over det, men lever ofte på frøspirer og ulike biller. Også insekter, skorpioner, gresshopper og mus tar del i dietten.
Srem
Srem (serbisk: Срем; kroatisk: Srijem; tysk: Syrmien; latin: Syrmia / Sirmium) er en fruktbar region på Den pannoniske slette som ligger mellom elvene Donau og Sava.
I Serbia inngår størstedelen av regionen i distriktet Srem i provinsen Vojvodina, mens de kroatiske delene ligger i fylket Vukovar-Srijem.
Regionen avgrenses av elvene Donau i nord, samt Sava i sør. Disse flyter sammen i Beograd. I vest utgjøres grensen av elva Bosut, som blant annet flyter gjennom byen Vinkovci.
De nåværende internasjonale grensene mellom Serbia og Kroatia ble fastlagt i 1945 av en kommisjon ledet av Milovan Đilas. Serbia og Kroatia var da republikker i Jugoslavia.
ROC
ROC kan vise til:
Gnaeus Julius Agricola
Gnaeus Julius Agricola (født 13. juli 40 i Forum Iulii - Fréjus - i Gallia Narbonensis; død 23. august 93) var en romerrsk embedsmann. Agricola ble kvestor i 64 i Lilleasia, i 68 pretor og folketribun i Roma. Under keiser Vespasian kjempet han i Britannia og forvaltet fra 73 til 76 Aquitania. i År 76 ble han konsul, og ble sendt i 77 till Britannia, der han utvidet romernas besittelser helt opp til elven Tay. Keiser Domitian hjemkalte ham i år 84. Deretter levde Agricola et ytterst tilbaketrukket liv.
Bakgrunn
Gnaeus Julius Agricola ble født i Gallia Narbonensis, den sørlige del av dagens Frankrike. Foreldrene var Julius Graecinus og Procilla. Han giftet seg med Domitia Decidiana, og de fikk en datter sammen, antagelig ved navn Julia Agricola, som giftet seg med historikeren Tacitus. Hans svigersønn skrev om hans felttog, og var en av hans fremste støttespillere.
Karriere
Karrieren startet med en periode som militærtribun i Britannia fra 58 til 62, i staben til Gaius Suetonius Paulinus. Etter å ha vendt tilbake til Roma var han folketribun i 66 og kvestor i 68. I 71 ble han legat til guvernøren i Britannia, Quintus Petillius Cerialis, og kommandant for legionen XX Valeria Victrix. Da Cerialis forlot Britannia ble Agricola guvernør i Gallia Aquitania. Dette førte også at hans stand ble endret fra plebeier til patrisier. Årene i Gallia var fredelige.
I 77 ble han utnevnt til konsul, og året etter til guvernør i Britannia. Han lyktes i å beseire kelterne i det som nå er Wales og det nordlige England. Deretter invaderte han dagens Skottland og beseiret caledonerne i slaget ved Mons Graupius. Det var i Agricolas tid som guvernør at den romerske flåte for første gang seilte rundt De britiske øyer.
I 84 ble han kalt tilbake til Roma, angivelig fordi hans felttog ble for kostbart, men det er sannsynlig at den egentlige grunnen var at keiser Domitian engstet seg over hans fremganger. Han ble innvilget et triumftog, men falt i unåde hos keiseren.
I 93 døde han utenfor Roma, i realiteten i eksil etter å ha nektet å ta imot embetet som guvernør i provinsen Africa. Etterpå verserte rykter om at han var blitt forgiftet, men det synes som om Tacitus, som er den som har nedtegnet Agricolas biografi, ikke selv fester noen lit til dette.
Oljereserver i Libya
Oljereservene i Libya er de største i Afrika og de niende største i verden per 2007 med 41,5 milliarder fat (6,60 x 109 m³). Per 2006 var oljeproduksjonen 1,8 millioner fat per dag (290 x 103 m³/dag), noe som ga Libya 23 års reserver ved daværende produksjonshastighet dersom ingen nye oljereserver skulle bli funnet. Libya betraktes som et meget attraktivt oljeområde på grunn av landets lave oljeproduksjonskostnader (så lavt som 1 USD per fat på noen felt) og dets nære beliggenhet til europeiske markeder.
Libya ønsker å øke produksjonen fra 1,8 millioner fat per dag (290 x 103 m³/dag) i 2006 til 3 millioner fat per dag (480 x 103 m³/dag) i løpet av 2010-13, men med de eksisterende oljefeltene som gjennomgår en produksjonsnedgang på 7-8%, er Libyas utfordring hovedsakelig å opprettholde produksjon på eldre felt samtidig som å finne og utvikle nye oljefelter. Størsteparten av landet er fortsatt uutforsket som følge av tidligere sanksjoner og uenigheter med utenlandske oljeselskaper.
Akkumulert produksjon i 2009 var 27 Gbbl (4,29 x 109 m³). Gitt dette tallet vil det utgjøre 65% av reservene. Boringen av oljebrønner i Libya ble først godkjent av petroleumsloven av 1955. National Oil Corporation (NOC) er det største oljeselskapet i Libya.
Renholdningsselskabet af 1898
Renholdningsselskabet af 1898, i daglig tale R98, er en virksomhet som er eiet av Københavns og Frederiksberg Kommuner og utfører innsamling av husholdningsavfall, bedriftsavfall, returglass og papir samt miljøfarlig avfall, sykehusavfall og annet spesialavfall.
R98 er et non-profit selskap og kan derfor ikke tjene på avfallshåndteringen.
Firmaet startet i 1898 under navnet Kjøbenhavns Grundejeres Renholdningsselskab, forkortet KGR. Her var oppgaven å tømme og vaske latrinespann; det som i fagspråket ble kalt nattrenovasjon. Spannene ble kjørt til Amager, hvor man bygget en rensestasjon. Herfra kommer Amagers lite flatterende tilnavn Lorteøen.
I 2003 ble en del av innsamlingsoppgavene satt ut på anbud, nærmere bestemt innsamling av haveavfall og industriavfall i avfallskonteinere. Dette skyldtes blant annet misnøye fra andre avfallsfirma fordi oppgaven uten anbud ble utført av over nevnte Renoflex, og man visse steder mente det var konkurransevridende. Dette medførte en oppdeling i to distrikter (nord og syd) som i dag (2006) betjenes av to forskjellige firmaer.
I 2007 begynte man å omlegge ruter som forberedelse til de tre budrunder. Inntil da hadde mange arbeidslag en rute som skar gjennom flere distrikter. Dette skyldtes at blant annet hovedveiene skulle vedlikeholdes utenfor trengselstiden, og at de mere arbeidstunge villakvarterer skulle deles jevnt mellom arbeidslagene. Omlegningen betyr at rutene etter endringene skal holde seg innenfor distriktene.
Clay Aiken
Clayton Holmes Grissom (født 30. november 1978) kjent som Clay Aiken, er en amerikansk popsanger.
Han ble kjent via sesong to av American Idol i 2003. Han endte på andreplass i konkurransen, og fikk kontrakt med RCA Records. Debutalbumet Measure of a Man ble utgitt i oktober 2003 og solgte 613 000 eksemplarer første uken, og gikk rett til #1 på den amerikanske Billboard Top 200 albumlisten. Den solgte til 3 x platinaplate (RIAA) og totalt har den solgt 4 millioner album verden over. Han ga så ut fire musikkalbum til med RCA Records, Merry Christmas with Love, A Thousand Different Ways, EP-en All Is Well og On My Way Here, som ble utgitt 6. mai 2008.
Han stiftet National Inclusion Project (tidligere Bubel/Aiken Foundation) for handikappede barn i 2003, og ble UNICEF ambassadør i 2004. Han fikk sin Broadwaydebut i januar 2008 med rollen som Sir Robin i Monty Pythons Spamalot.
Great Western Railway
Great Western Railway (GWR) var et britisk jernbaneselskap – senere transportselskap – som ble grunnlagt i 1833 for å bygge en jernbanelinje fra Bristol til London. Den britiske ingeniøren Isambard Kingdom Brunel ble i 1833 ansatt som sjefsingeniør med ansvar for utbygging av jernbanelinjen. I 1835 fikk selskapet konsesjon på jernbanedrift mellom Bristol og London, og tre år senere gikk de første togene. Brunel valgte en sporvidde på 2 140 mm, noe som var bredere enn jernbanelinjene som var bygd til da. Oppkjøp og sammenslåinger med mindre jernbaneselskaper gjorde at GWR også hadde linjer med normalspor (1 435 mm). For å effektivisere driften, ble det besluttet å legge om selskapets bredsporede jernbanelinjer til normalspor, og i 1892 gikk det siste toget på bredspor. GWR hadde et linjenett som omfattet Sørvest-England og Wales. Selskapet ble sammen med LNER, LMS og SR et av «de fire store» i Storbritannia etter den tvungne omstruktureringen av jernbanene i 1923.
Etter utbruddet av andre verdenskrig ble alle jernbaneselskaper underlagt statlig kontroll og drift. Etter krigen var jernbanenettet og materiellet nedslitt, og den britiske regjeringen besluttet å nasjonalisere jernbanen. I 1948 ble «de fire store» – deriblant GWR – overtatt av staten og innlemmet i British Railways.
Deler av linjen Bristol – London ble i 1999 vurdert foreslått til UNESCOs verdensarvliste etter kriterier I, II, IV og VI. I 2011 presenterte den britiske regjeringen en ny og revidert nominasjonsliste der Great Western Railways linje ikke lenger er med.
Bakgrunn
I 1830 åpnet Liverpool & Manchester Railway som knyttet Liverpool, en av Englands største havnebyer sammen med Manchester, landets største senter for tekstilindustri. Jernbanen var en stor suksess og ble startskuddet for en storstilt jernbaneutbygging i Storbritannia. I Bristol – en annen stor engelsk havneby – fryktet handelsnæringen at mangelen på jernbane ville føre til at Bristol sakket akterut. I 1833 dannet derfor en gruppe forretningsmenn fra Bristol selskapet Great Western Railway og ansatte den unge ingeniøren Isambard Kingdom Brunel for å stikke ut en trasé for en dobbelsporet jernbane til London. I mars 1834 var planene klare, men konsesjonssøknaden ble avslått av parlamentet samme år. I 1835 søkte GWR på nytt, og denne gangen fikk Brunel i oppdrag å legge fram søknaden for parlamentskomitéen. Etter 40 dager med utspørringer og diskusjoner ble søknaden endelig godkjent i august 1835.
Jernbanelinjen Bristol - London
Traséen Brunel hadde stukket ut hadde få stigninger og krappe kurver. Han bestemte at sporvidden skulle være 2 140 mm, bredere enn George Stephensons 1 435 mm i det kuperte terrenget lenger nord. Fordelen med større sporvidde var at GWR kunne bygge større og raskere lokomotiver med bedre stabilitet enn med normal sporvidde. Han var overbevist om at fordelene den større sporvidden ga, snart ville føre til at alle jernbaner fulgte GWRs eksempel. Her tok han feil.
Den første strekningen fra Paddington stasjon i London til Maidenhead ble åpnet 4. juni 1838. I mars 1840 var linjen forlenget til Reading. Strekningen Bristol – Bath ble åpnet i august 1840, og bare strekningen Chippenham – Bath gjensto før linjen var ferdig. Dette var også den mest utfordrende delen av linjen og omfattet flere broer og den lengste tunnelen til da – Box Tunnel på 3,2 kilometer. I juni 1841 var hele strekningen London – Bristol ferdig, med en kostnad på 6,5 millioner britiske pund.
Jernbanenettet utvides
I 1843 ble selskapets lokomotivverksted i Swindon åpnet, og snart bygde GWR sitt første egendesignede lokomotiv. Samme år ble de første utvidelsene av bredspor-nettet til GWR bygd. Allerede 10. mai 1844 ble de mindre jernbaneselskapene Cheltenham and Great Western Union Railway og Oxford Railway overtatt av GWR. Overtakelsene av mindre selskaper med korte linjer fortsatte samtidig med at GWR bygde nye bredsporede linjer i Sørvest-England. I 1848 besto selskapets linjenett av 400 kilometer bredspor.
Fra bredspor til normalspor
Utvidelsen av jernbanenettet førte til at bredspor og normalspor møttes på flere stasjoner, og dette førte til kostbar omlasting og togbytte. I 1845 nedsatte Parlamentet en kommisjon som skulle undersøke problemet. I 1846 kom kommisjonen med en innstilling om at fremtidige passasjer-befordrende jernbaner i Storbritannia skulle ha Stephensons normalspor på 1 435 mm med mindre spesiell tillatelse ble gitt. Parlamentet vedtok en bestemmelse om sporvidde i An Act for regulating the Gauge of Railways 18. august 1846. Den ga tillatelse til å legge bredspor i Sør-Wales og området sør for GWRs eksisterende linjenett og forbød endring av sporvidde på eksisterende linjer som hadde passasjer-befordring. Brudd på disse bestemmelsene skulle straffes med døgnmulkt på 10 britiske pund for hver mile (6 pund per kilometer) spor som ble liggende. GWR var uvillig til å gi opp bredspor uten videre, og bestemmelsen var et slags kompromiss med Parlamentet. GWR fortsatte utvidelsen av linjenettet med bredspor både til Fishguard i Sør-Wales og Penzance i Cornwall, men tiden var i ferd med å løpe ut for bredspor. I 1861 tok GWR over det normalsporede linjenettet til West Midlands Railway på betingelse av at normalsporede tog skulle kunne kjøre fra Reading til Paddington stasjon i London. Dette medførte at linjen inn til London måtte bygges om til blandet sporvidde ved hjelp av en tredje skinne. I 1869 besluttet styret i GWR å gå over til normalspor, og overgangen ble gjort både ved å legge blandet sporvidde for deretter å fjerne bredsporskinnen, og også ved direkte omlegging av lange strekninger uten bruk av blandet sporvidde. 20. mai 1892 forlot toget til Penzance Paddington stasjon i London, og ble dermed det siste bredsporede toget. Helgen 21. mai til 22. mai 1892 ble de siste 264 kilometrene (165 miles) med bredspor bygd om til normalspor av en arbeidsstyrke på over 5 000 mann. Mange lokomotiver og vogner ble i etterkant ombygd for normalspor, men svært mange (særlig eldre materiell) ble hugd opp.
Omstrukturering
Under første verdenskrig ble driften av alle jernbaner i Storbritannia overtatt av staten. For GWR betød dette at godstog som fraktet kull fra Wales fikk førsteprioritet. Kull var brennstoff for marinens krigsskip og var en viktig ressurs i krigsinnsatsen. Dette førte til at passasjertrafikken og annen godstrafikk ble nedprioritert. Etter krigen ble kontrollen over jernbanene tilbakeført eierne med en kompensasjon for økonomiske tap som følge av rekvireringen. Landets omkring 120 konkurrerende jernbaneselskaper slet med å drive lønnsomt, og regjeringen ville videreføre den effektiviteten som ble oppnådd ved overordnet styring under krigen. Det ble vurdert å nasjonalisere jernbanen, men i stedet bestemte regjeringen seg for å gjennomføre en tvungen omstrukturering. Alle jernbaneselskapene skulle samles i fire store selskaper, og sammenslåingene ble iverksatt 1. januar 1923. Great Western Railway var det eneste selskapet som fkk beholde sitt opprinnelige navn. De tre andre nye selskapene var London and North Eastern Railway (LNER), Southern Railway (SR), og London, Midland and Scottish Railway (LMS).
Nasjonalisering
Utbruddet av andre verdenskrig førte til at kontrollen over jernbanedriften igjen ble overtatt av myndighetene. GWRs linjer ble brukt til troppetransporter og til å evakuere sivile fra de sørøstlige delene av England under slaget om Storbritannia i 1940. I motsetning til under første verdenskrig, var ikke kull lenger et viktig brennstoff for marinens krigsskip, og kulltogene fra Wales fikk ikke førsteprioritet. Innrullering av mannskaper til de væpnede styrkene medførte også at det ble mangel på kvalifisert personell til jernbanenes drift og vedlikehold. Bruken av jernbanenettet var intens, både til gods- og passasjertrafikk. Passasjertallene under andre verdenskrig var rekordhøye, mest på grunn av de mange troppetransportene. Etter krigen ble kontrollen over jernbanenettet tilbakeført til selskapene, men nesten seks år med krigstjeneste og lite vedlikehold hadde resultert i nedslitt infrastruktur og rullende materiell. Selskapene på sin side hadde lidd økonomiske tap som følge av krigen, og hadde ikke økonomiske midler til å raskt bringe jernbanen tilbake til førkrigs-stand. Labour-regjeringen som ble valgt i 1945, besluttet å nasjonalisere hele jernbanedriften og samle virksomheten i ett statseid selskap. 1. januar 1948 ble de fire store slått sammen og innlemmet i det statlige jernbaneselskapet British Railways. Great Western Railway gikk over i historien etter å ha eksistert i 114 og et halvt år.
Rullende materiell
I 1837 ble Daniel Gooch utnevnt til sjef for alt som hadde med lokomotiver å gjøre. Gooch og Brunel valgte å bygge selskapets lokomotiv- og vognverksted i Swindon, og mens byggingen pågikk sørget Gooch for å skaffe nødvendige lokomotiver fra eksterne verksteder. GWRs eksisterende lokomotiver var bygd av forskjellige lokomotiv-leverandører, men Brunels spesifikasjonskrav gjorde at ingen av disse tidligste lokomotivene var særlig vellykkede. Han krevde for eksempel at et lokomotiv med seks hjul ikke skulle veie mer enn 10,5 tonn og ikke ha høyere stempelhastighet enn 85 meter per minutt. Store drivhjul og små sylindrer gjorde at trekkraften ble for dårlig. Daniel Gooch oppdaget at lokomotivfabrikanten Robert Stephenson & Co hadde to leveringsklare lokomotiver for sporvidde 1 670 mm og hjulkonfigurasjon 2-2-2; fabrikken ventet på oppgjør før lokomotivene skulle sendes til New Orleans Railroad i USA. Gooch greide å overtale fabrikken til å selge lokomotivene til GWR, og etter at de var ombygd for 2 140 mm sporvidde, ble de levert i 1837 som «North Star» og «Morning Star». GWR var såpass fornøyd med de nye lokomotivene at Gooch bestilte ti nye, og senere 20. En rekonstruksjon av «North Star» står utstilt ved GWR-museet i Swindon.
Daniel Gooch' første lokomotivdesign var basert på Stephensons Patentee-klasse. Det første av 62 ble levert i 1840 fra Jones, Turner and Evans, og fikk navnet «Fire Fly». I 1846 ble selskapets første egenproduserte lokomotiv levert fra Swindon lokomotivverksted. GWR fortsatte å bygge sine egne lokomotiver både ved Swindon og (fra 1860-tallet) Worcester.
Ved nasjonaliseringen 1. januar 1948 hadde GWR 3 857 damplokomotiver og 37 diesellokomotiver.
Ekspresstog
I jernbanens første århundre var korte reisetider et viktig salgsargument. De konkurrerende selskapene opprettet ekspressruter mellom større byer, og disse ble ofte gitt egne navn for å øke markedsføringsverdien. Et skilt med ekspressens navn ble festet på lokomotivets front, og ofte var det satt av egne vognsett med ekspressens navn til disse rutene. Frem til 1920-tallet var det ikke uvanlig å koble fra vogner i fart, slik at toget slapp tidkrevende stopper ved alle stasjonene og sidebaner. Great Western Railway hadde flere ekspressruter. De mest kjente var:
Sjøfart
Det kan virke noe underlig at et jernbaneselskap investerte i vannveier i innlandet, men ved den statlige overtakelsen i 1948 eide GWR helt eller delvis 10 kanaler med en samlet lengde på 333 kilometer (208 miles og 41 chains). Kanaldriften gikk med et lite overskudd, men sto bare for en liten brøkdel av selskapets inntekter. Årsaken til den tilsynelatende interessen for kanaler var at eierne av kanalene var sterke motstandere av jernbaneutbygging, siden det ville ødelegge inntektsgrunnlaget deres. Oppkjøp av kanaler var simpelthen en enkel måte å bli kvitt motstandere som ellers ville ha kjempet innbitt mot bygging av nye jernbanelinjer.
Interessen for skipsruter er mer forståelig, siden disse kan betraktes som en forlengelse av jernbanenettet. I 1872 overtok GWR skipsrutene fra Milford Haven i Wales til Waterford i Irland. Dette var ikke en jernbaneferge, men en kombinert passasjer- og godsrute; Irlands jernbaner hadde en annen sporvidde. GWR opprettet en skipsrute fra Weymouth til Cherbourg i Frankrike i 1878, men ruten ble nedlagt etter syv års drift. I 1889 overtok selskapet skipsrutene fra Weymouth til Kanaløyene og satte inn tre nye dampskip etter at rederiet Weymouth & Channel Island Steam Packet Company gikk konkurs. Dette var postførende skip, og Weymouths jernbaneforbindelse gjorde at postforsendelser til og fra Kanaløyene gikk raskt og effektivt.
Ved nasjonaliseringen i 1948 eide GWR 9 dampskip og eide helt eller delvis 16 kaianlegg.
Bussruter
I 1903 startet GWR en bussrute fra Helston stasjon til Lizard-halvøyen i Cornwall. Dette var ingen langdistanserute, men snarere en slags tilbringertjeneste for passasjerer i omegnen. Lignende bussruter ble etterhvert opprettet flere steder langs linjenettet. I 1930-årene ble bussrutene overtatt av lokale busselskaper – mange av dem med GWR som medeier.
Hotell
I likhet med flere andre jernbaneselskaper eide Great Western Railway hotell ved forskjellige viktige stasjoner. I 1839 sto Royal Western Hotel ferdig i Bristol for å kunne tilby overnatting til passasjerer som skulle videre med skip. I 1844 ble hotellet i Reading åpnet, og det var plassert vis-à-vis stasjonsbygningen. Bygningen står den dag i dag, men er ikke lenger brukt til hotellvirksomhet. I 1854 åpnet Great Western Royal Hotel som en del av stasjonskomplekset i Paddington i London. Bygningen ble tegnet av den engelske arkitekten Philip Charles Hardwick og utgjør stasjonens fasade. Hotellet er fortsatt i drift under navnet Hilton London Paddington Hotel. I Exeter ble det bygd hotell i forbindelse med utvidelse av stasjonen i 1860. Denne bygningen drives fremdeles som hotell med samme navn som i 1860: Great Western Hotel. I 1879 åpnet selskapet et hotell med samme navn i Cardiff. Også denne bygningen eksisterer i dag, men den er ikke brukt til hotelldrift.
Da GWR ble innlemmet i British Railways i 1948, eide selskapet 5 hotell.
Eksterne lenker
Isambard Kingdom Brunel
Luz (navn)
Luz er et kvinnenavn som betyr «lys» på spansk. Det er tatt fra en av titlene på jomfru Maria: Nuestra Señora de la Luz, «Vår Frue av lyset».
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Mount Sugartop
Mount Sugartop er en fjelltopp i fjellkjeden Allardyce Range på øya Sør-Georgia i Sør-Atlanterhavet. Mount Sugartop ligger åtte kilometer nordvest for Mount Paget, øyas høyeste fjell (2935 moh.).
Navnet Sugarloaf Peak har vært i utstrakt bruk på kart, men South Georgia Survey, som i perioden 1951–1957 kartla Sør-Georgia, rapporterte at navnet Mount Sugartop var lokalt etablert. På bakgrunn av den lokale bruken er derfor Mount Sugartop det offisielle navnet.
Therion
Therion er et svensk symfonisk metal-band startet av Christofer Johnsson i 1987.
Navnet «Therion» stammer fra det greske therion (θηρίον) som betyr beist, som «dyret» i Johannes' åpenbaring. Navnet på bandet er tatt fra Celtic Frost sitt musikkalbum To Mega Therion. Bandet startet opp som et death metal band, men den musikalske stilen har utviklet seg til symfonisk metal. Bandet er kjent for å bruke et stort antall gjesteartister og orkestre på sine musikkalbum og på konserter.
Musikalsk sett henter Therion inspirasjon fra alt fra Iron Maiden, via hard rock band som Judas Priest, til Richard Wagner. Tekstene henter derimot inspirasjon fra ulike mytologier, legender og det okkulte. Thomas Karlsson, en av grunnleggerne av Dragon Rouge-ordenen, har skrevet flere av tekstene, men har likevel aldri vært et offisielt medlem av bandet.
Landkreis Meißen
Landkreis Meißen er en Landkreis i Fristaten Sachsen, som ble opprettet den 1. august 2008 i forbindelse med Kretsreformen i Sachsen i 2008. Kretsen ble opprettet gjennom en sammenslåing av Landkreis Meißen med den tidligere kretsen Landkreis Riesa-Großenhain.
Kretsen grenser i nord mot Brandenburg, i øst mot Landkreis Bautzen, i sørøst mot Dresden, i sør mot Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge, i sør og vest mot Landkreis Mittelsachsen og i vest mot Landkreis Nordsachsen.
Folketall
Folketallet innenfor de områdene som idag utgjør Landkreis Meißen, gikk nedover fra 1990 til 2008, med en nedgang på 31.694 innbyggere eller 11 % av det totale folketallet: Også etter kretsreformen i 2008 har denne trenden fortsatt.
Byer og kommuner
Landkreis Meißen består av 10 byer og bykommuner, og 24 andre kommuner (Gemeinde). 13 av disse kommunene inngår i 6 interkommunale forvaltningsfellesskap. Nedenfor ser vi kommunenes innbyggertall pr 31. desember 2008.
Sørlandets Kompetansefond
Vedtektene
Vedtektene fastslår at fondet skal tjene Vest-Agders innbyggere på lang sikt ved å bidra til kompetanseheving i fylket til sikring og etablering av arbeidsplasser og gode levekår. Med kompetanse menes evnen til å etablere og anvende kunnskap til praktiske formål. Fondet skal bidra til å utvikle Universitetet i Agder. Støtte kan gis til offentlige eller private forsknings- og utdanningsinstitusjoner, offentlige og private foretak. Det gis ikke støtte til enkeltpersoner
Historikk
Sørlandets Kompetansefond har frem til 2010 bevilget ca. 280 mill. kr. til kompetanseprosjekter i Vest-Agder. Av viktige resultater kan det trekkes frem at Høgskolen i Agder (HiA) fikk universitetsstatus 1. september 2007. Kompetansefondet bevilget i alt ca. 50 mill. kr. direkte til prosjekt «Universitetsbygging». I tillegg ble det bevilget ca. 30 mill. kr. i perioden 2003 – 2006 til understøttende tiltak ved HiA. Fondet har etter 2007 fortsatt å bevilge betydelige beløp til Universitetet i Agder (UiA), men til mer fokuserte prosjekter i henhold til fondets strategi. Kompetansefondet har i perioden 2001 til 2009 bevilget 23 mill. kr. til forskning ved Sørlandet Sykehus (SSHF), noe som har bidradd til at institusjonen har en forskningsaktivitet som langt overstiger FoU-satsingen ved de andre ikke-universitetssykehusene i landet. Av bevilgningene til privat sektor er det gitt 25 mill. kr. til forskning ved Elkem Solar AS og til sekretariatet for offshoreindustrien i regionen (NODE) som i 2009 fikk status som Norwegian Centre of Expertise (NCE).
Satsingsområder
Sørlandets Kompetansefond legger opp til å tildele 20–25 millioner kroner i året til ulike kompetanseprosjekter. Tildelingene rettes mot fire satsingsområder. Det er Maritim sektor / offshore, prosessindustri/materialteknologi, fornybar energi og opplevelsesøkonomi.
Administrasjon og styre
Administrerende direktør er Peter Klemsdal, og administrasjonen holder til i Vestre Strandgate 27 i Kristiansand. Styret består pr 2020 av: Torger Reve (styreleder), Roy Mersland (nestleder), Inger Marethe Egeland, Siren Marcussen Neset, Jan Oddvar Skisland, Margrethe Handeland og Erik Løkke Øwre.
Villa San Cono
Villa San Cono er en by i kommunen Las Piedras i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 137 innbyggere.
Befolkning
Villa San Cono har 137 innbyggere (beregning 2011).
Godebald (Skåne)
Godebald (- død ca. 1021) var biskop i Skåne, valgt av den danske konge.
Villa San Cono
Befolkning
Kilde:
Godebald (Skåne)
Navnet kan tyde på at han kan ha vært av tysk avstamning. Han ble innkalt fra England av Svend Tveskjegg, og ble innsatt som kirkestyrer i det østlige Danmark. Han hadde sitt bispesete i Roskilde, men han virket også som Skånes lærer. Misjonsvirksomheten hans strakte seg både til Sverige og Norge. Godebald og prestene hans har således trolig bidratt vesentlig til at angelsaksisk kultur trengte frem i Norden.
I Lund domkirkes dødebok (i dag på Lunds universitetsbibliotek), den såkalte Necrologium Lundense fra 1100-tallet, står det at englenderen Godebald var den første biskop i Lund.
Blowfly
Clarence Henry Reid, bedre kjent som Blowfly eller Blow Fly, var en amerikansk musiker som var med på å fremheve RnB- og funkmusikken på 1960- og 1970-tallet. Mesteparten av sangene hans er sex-baserte parodier av andre kjente sanger. Scenenavnet skal han ha fått fra bestemoren hans, som etter å ha hørt han synge en parodi på sangen «Do The Twist», der han byttet ut tittelen på sangen med «Suck My Dick», sa at han var eklere enn en spyflue.
Musikk
På omslaget til albumet The Nairobi Affair er Reid utkledd som en lavbudsjetts superhelt i fluedrakt. Reid skapte dette alter egoet for å beskytte sin karriere som en respektert og seriøs musiker. Reid fortsatte senere med å opptre i flere bisarre kostymer.
Nyere tid
Etter 17 år med sporadiske turer og sporadiske re-innspilling av hans klassiske sanger, inngikk Reid en kontrakt med Alternative Tentacles i 2005. Hans første utgivelse på det plateselskapet het Fahrenheit 69. Albumet inneholdt gjesteopptredener fra Slug fra Atmosphere, King Coleman, Gravy Train, og Afroman.
Sønder Omme
Sønder Omme er en by i Sydjylland med 1,747 innbyggere (2011). Den ligger i Billund kommune, Region Syddanmark.
Opprinnelig het byen Oom, som betyr «fjern lyd fra en elv». Sønder Omme ligger da også ved Omme Å og var engang en stasjonsby med jernbaneforbindelse til Grindsted.
Det er ca. 47 kilometer til regionshovedbyen Vejle.
Myrbuemåler
Myrbuemåler (Macaria carbonaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten, som er regnet som en truet art i Mellom-Europa og Storbritannia, er ganske vanlig i det nordlige Skandinavia. Den ligner ganske mye på hunnen av den vanlige arten lyngmåler (Ematurga atomaria), men er mørkere og mer kraftig tegnet.
Utseende
En forholdsvis liten, middel slank måler, vingene er lyst gråbrune med mørke tverrbånd. Kroppen er mørkegrå, med ganske lange, utstående hår som gjør at arten virker litt rufsete. Forvingen er ikke innskåret bak vingespissen, vingen virker mer rundet enn hos de andre buemålerne (slekten Macaria). Vingene har tre brede, svartbrune tverrbånd, disse har en tydelig knekk i midten. Forvingen har også et ufullstendig, hvitt tverrbånd nær spissen. Vingenes ytterkant er mørk. Hårfrynsene langs vingenes ytterkanter er vekselvis hvite og mørke. Larven er forholdsvis kraftig, glatt og matt grågrønn på farge, med en lys stripe langs siden.
Levevis
Denne arten lever på myrlendt terreng og næringsfattige heier. Larvene lever på melbær (Arctostaphylos uva-ursi), der de spiser på unge skudd. De voksne målerne flyr om våren, i tide til at larvene kan klekkes når det nye årsskuddene spirer frem på næringsplanten. Denne arten overvintrer som puppe. I Mellom-Europa og Storbritannia, der områder med melbær er forholdsvis uvanlige, regnes denne arten for sjelden og truet, men den er vanligere i nord.
Utbredelse
Macaria carbonaria finnes fra fjellene i Mellom-Europa og Skottland nord til Skandinavia og videre østover til det nordøstlige Sibir. I Norge er den funnet i innlandet fra Østfold nordover til Finnmark, vanligst i nord.
North Acton undergrunnsstasjon
North Acton undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane, i Acton. Den betjener Ealing Broadway-grenen av Central-linjen, og ligger i kollektivsone 3. Den er første stasjon på fellesstrekningen østover fra Ealing Broadway og West Ruislip.
Cleland
Cleland er en landsby (village) i regionen North Lanarkshire i Skottland. Den ligger like nord for byen Motherwell.
Ved folketellingen i 2001 hadde Cleland 2 806 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 2 710 innbyggere.
Alebrije
Alebrije er et meksikansk håndverksprodukt i form av fantasivesener i sterke farger. De lages enten av tre eller av ulike typer papir eller kartong, og blir deretter malt. Alebrijene blei oppfunnet av kunstneren Pedro Linares i 1936. De blei særlig populære i Oaxaca, ettersom dette området allerede hadde tradisjon med å skjære ut dyrefigurer i tre, og er i dag et av de mest typiske håndverksproduktene fra denne delstaten.
Anders Gløersen
Anders Gløersen (født 22. mai 1986 i Oslo) er en norsk langrennsløper som representerer Rustad Idrettslag og har vært tilknyttet Team Manpower. Han har spesialisert seg på sprint, men vant bronse på 15 km fri teknikk i Ski-VM i Falun.
Prisindeks
En prisindeks angir forholdet mellom prisen på et gode i et år i forhold til et basisår. En prisindeks gir muligheter for å beregne vekst i en størrelse over tid eller mellom ulike geografiske områder. I Norge utarbeider Statistisk sentralbyrå blant annet konsumprisindeksen som et mål på prisstigning.
Anders Gløersen
Karriere
I junior-VM i 2006 ble han nummer tre i prologen og nummer fire i finalen. I U23-VM i italienske Tarvisio i 2007 var han raskest i prologen, men ble igjen nummer fire i finalen. Gløersen debuterte i verdenscupen i Drammen i mars 2007.
Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd som seniorutøver da han overraskende vant et verdenscuprenn i sprint i Rybinsk 16. desember 2007 – hans andre sprintrenn i verdenscupen. Han vant også sprinten i fristil i Lahtis i sesongen 2007/08 og i Holmenkollen 14. mars 2010.
Río Pacuare
Río Pacuare er ei elv øst i Costa Rica. Den springer ut i fjellkjeden Cordillera de Talamanca og renner om lag 108 km ut til Det karibiske hav. Ei strekning av elva fungerer som grense mellom provinsene Cartago og Limón. Den er ei svært populær elv for rafting, elvepadling og andre aktiviteter. National Geographic har valgt den ut som en av verdens ti beste elveturer. I regnskogen som omgir elva, holder noen tusen cabecar-indianere til. Skogen har også et rikt dyreliv.
Anders Gløersen
Karriere
Han deltok i Ski-VM 2011 i Oslo, og fikk der 13.-plass på sprinten. Svenske Marcus Hellner vant denne øvelsen, foran Petter Northug.
Pernilla Wiberg
Pernilla Wiberg (født 15. oktober 1970 i Norrköping) er en svensk tidligere alpinist. I 1990-årene var hun den mestvinnende kvinnelige alpinisten, og vant renn i alle disipliner i verdenscupen. Hun vant verdenscupen sammenlagt sesongen 1996/97, over 500 poeng foran Katja Seizinger på andreplass.
Hun ble i 1991 tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje og Radiosportens Jerringpris fikk hun i både 1991 og 1992. Under vinter-OL 2014 arbeidet Wiberg som TV 2s ekspert under sendingene fra de alpine grenene.
Anders Gløersen
Karriere
20. desember 2014 fikk Gløersen plass som reserve på det norske laget til verdenscupløpet 15-kilometer i fri teknikk i Davos, og gikk inn til seier foran Petter Northug og Chris Jespersen. Gløersen fikk med det sin første verdenscupseier på et distanserenn.
25. februar 2015 tok han VM-bronse på 15 km fri teknikk bak Johan Olsson som vant på hjemmebane og franske Maurice Manificat som knep sølvet 1,4 sekunder før Gløersen. Han gikk tredje etappe for Norges lag som ble verdensmester på stafett.
Under Ski-VM 2017 i Lahtis var Gløersen en del av den norske langrennstroppen, men fikk kun gå den avsluttende femmila. Her markerte han seg tidlig i løpet med å stikke av fra hovedfeltet og hadde en stund en luke på rundt 20 sekunder før han ble tatt igjen. Han endte til slutt på en 11.-plass.
Nikolaj Dubovskij
Rundt 400 malerier stammer fra Dubovskjj, og over 1000 studier. Hans best kjente verk er Pritisjlo (Stille. Før stormen). Bildet retter blikket mot en vinterstorm som er i emning. Dette motivet var nytt for sin tid i russisk kunst.
Knud Munk
Knud Munk (født 23. oktober 1936 i Fredericia, død 26. februar 2016 ) var en dansk arkitekt.
Etter realeksamen i 1953 ble han tømrersvenn i 1957 og bygningskonstruktør året etter. Munk studerte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i København og tok avgangseksamen i 1963. De første årene som nyutdannet arbeidet han hos Henning Larsen og hos Arne Jacobsen. Han etablerte egen arkitektpraksis – Knud Munks Tegnestue – i 1965.
Preben Fiveltun
Preben Fiveltun (født 15. februar 1993) er en norsk håndballspiller som spiller keeper for Bodø HK. Han fikk sin debut i eliteserien den 25. november 2009 mot Sandefjord (29-27 seier).
Hezhou kullkraftverk
Hezhou kullkraftverk er et kullkraftverk i byprefektur Hezhou, langt øst i provinsen Guangxi i det sørlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.00 MW, fordelt på 2 generatorer. Anlegget står ferdig etter planen i 2012.
Bjarne Reuter
Bjarne Reuter (født 29. april 1950 i Brønshøj i Danmark) er en dansk forfatter og manusforfatter.
Han er svært produktiv og skriver i en rekke ulike sjangre, fra krim til skuespill, men er kanskje særlig kjent for sine barne- og ungdomsbøker. Flere av bøkene hans har blitt filmatisert for fjernsyn og filmlerretet, med Reuter som medforfatter av manus.
18. etappe i Tour de France 2005
Info
Michael Rasmussen er sikret klatretrøya etter denne etappen, såfremt han fullfører de resterende etappene. Ingen har mulighet til å ta ham igjen i poengsammendraget.
Grønn trøye
1. mellomsprint i Villefranche d'Albigeois (13 km)
2. mellomsprint i Le Massegros (138 km)
Klatretrøye
Côte de la Béssède Kategori 4 (53 km)
Côte de Raujolles Kategori 3 (99 km)
Côte de Boyne Kategori 2 (131,5 km)
Côte de Chabrits Kategori 3 (180 km)
Côte de la Croix-Neuve Kategori 2 (187,5 km)
Va’adat Ezrah Vehatzalah-the Aid and Rescue Committee
Va'adat Ezrah Vehatzalah-the Aid and Rescue Committee eller bare Aid and Rescue Committee var en liten komité av sionister som var dedikert til å hjelpe jøder til å unnslippe Holocaust under den tyske okkupasjonen av Ungarn.
Lederen av gruppen var Dr. Otto Komoly som var president. Rudolf Kastner var visepresident. Organisasjonen hadde hovedkvarter i Budapest og var aktiv fra 1944 og til krigen sluttet i 1945.
FA-cupen 1954/55
FA-cupen 1954/55 var den 74. sesongen av den engelske FA-cupen. Newcastle United vant 3–1 i finalen mot Manchester City.
Akira Takasaki
Akira Takasaki (jap:高崎 晃) (født 22. februar 1961 i Osaka) er en japansk gitarist, best kjent for å ha startet det japanske heavy metal-bandet Loudness.
Han startet først opp med å spille i bandet Lazy med Munetaka Higuchi.
Martin Borrebekkens vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1956 etter Martin Borrebekken (1819–94), som arbeidet på Grorud skysstasjon og etterhvert ble bestyrer på Linderud. Han bodde på Borrebekken , som fortsatt bebos av etterkommerne.
Akira Takasaki
Da musikkstilen ikke passet han noe særlig, valgte han å starte opp Loudness i 1981.
Martin Borrebekkens vei (Oslo)
Veien har blokker i Økernbråten borettslag.
Irregulært militærvesen
Irregulært militærvesen er betegnelsen på et hvilket som helst atypisk militærvesen som skiller seg fra en regulær hær. Ved være definert ved utelukkelse er det betydelig mangfold i hva som kommer inn under betegnelsen irregulær hær. Det kan både referere til en form for militærlignende organisasjon eller til en form for taktikk som benyttes.