cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Foresight Linux
Første versjon ble lansert 14. september 2008. Siste versjon var versjon 2.5.3 og ble lansert 12. april 2013. Prosjektet ble endelig avsluttet i mai 2015.
MTV Movie Awards 2013
Beste slåsskamp
Robert Downey jr., Chris Evans, Mark Ruffalo, Chris Hemsworth, Scarlett Johansson og Jeremy Renner mot Tom Hiddleston – The Avengers
Best par
Mark Wahlberg og Seth MacFarlane – Ted
Beste musikalske øyeblikk
Anna Kendrick, Rebel Wilson, Anna Camp, Brittany Snow, Alexis Knapp, Ester Dean og Hana Mae Lee – "No Diggity" (fra Pitch Perfect)
Beste «hva f**n» øyeblikk
Candieland blir røkt – Jamie Foxx og Samuel L. Jackson (fra Django Unchained)
Beste latinske skuespiller
Javier Bardem – Skyfall
Edgar Heidorn
Edgar «Ekke» Heidorn (født 15. mars 1941 i Hannover i Tyskland; død 28. april 2020 samme sted) var en tysk roer og kjørelærer.
Biografi
Edgar Heidorn fikk på Fröbelschule i Hannover-Linden-Nord og rodde for Deutscher Ruder-Club von 1884.
I 1962 og 1964 var han tysk mester i ener, i 1965 og1968 dikk han annenplasser, hver gang etter Jochen Meißner. I de tyske mesterskapene i 1966 vant han sammen med Karsten Beck, Arnulf Pichert og Wolfgang Hottenrott i firer uten styrmann.
Heidorn var utdannet bilmekaniker og drev senere en kjøreskole i Hannover.
Han døde 28. april 2020 av COVID-19 i Hannover.
Franz Hürth
Franz Hürth (født 5. oktober 1880 i Aachen i Tyskland; død 29. mai 1963 i Roma) var en katolsk prest og moralteolog tilhørende jesuittordenen.
Bakgrunn
Franz Hürth var sønn av arkitekten Hermann Joseph Hürth og hans hustru Wilhelmine (født Fleischhauer). Hans eldre bror var Theodor Hürth, senere generalpräses for Internationales Kolpingwerk.
Franz Hürth studerte filosofi og katolsk teologi ved jesuittenes høyskole i Valkenburg aan de Geu i Nederland og jurisprudens i Berlin.
Akademisk virke
I 1918 ble han etterfølger etter August Lehmkuhl som professor for moralteologi i Valkenburg. Der var Karl Rahner blant hans studenter. I i diskusjonen om sterilisering av sinnssyke sent i 1920-årene inntok han en kontrær holdning mot Joseph Mayer og forfektet den fundamentale uforenelighet mellom katolsk moralthologi og eugenikk.
Skyting under Asialekene 2002
Skyting under Asialekene 2002. Skyting var en av flere sporter under Asialekene 2002 i Busan i Sør-Korea. Konkurransene ble avviklet i perioden 2. til 8. oktober. Det ble konkurrert førtito øvelser, tjuefire for menn og atten for kvinner. 407 utøvere fra 34 nasjoner deltok og Kina ble beste nasjon med tjuesju gullmedaljer foran Sør-Korea med seks.
Franz Hürth
Akademisk virke
Høsten 1934 fikk pater Hürth i oppdrag av pave Pius XI å sammen med sin medbror i jesuittorden Johannes Rabeneck forberede en stillingtagen til nasjonalsosialismen for Det hellige officium. Etter et halvt års arbeid hadde de to - i det vesentlige på grunnlag av Adolf Hitlers «Mein Kampf – utarbeidet en fortegnelse over hovedfeilene i denne ideologi, med vekt på dens nasjonalisme, rasisme og totalitaranisme.
Etter at ordenshøyskolen i Valkenburg ble stengt av Gestapo juli 1942, ble Hürth professor i moralteologi ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma. Der fikk han betydning og innflytelse som moralteologisk rådgiver for pave Pius XII og ble kalt til consultore ved Det hellige officium. På hans forslag kalte pave Johannes XXIII de franske teologene Yves Congar og Henri de Lubac til konsultorer for den teologiske forberedelseskommisjon for det annet vatikankonsil.
Busbiina bosora
Busbiina bosora er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae). Den er den eneste arten i slekten Busbiina.
Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 28 millimeter) stjertvinge med brede, avrundede vinger og to stjerter på bakvingene. Hannens overside er skinnende blå med svarte ytterkanter, undersiden er brunlig med tre hvite tverrstriper i den ytre delen som er ganske rette på forvingen, temmelig uregelmessige på bakvingen.
Utbredelse
Denne arten er bare kjent fra Ecuador.
Pixel (band)
Pixel er et norsk jazz-band.
Historie
Pixel ble etablert i Oslo 2011 av Ellen Andrea Wang, som er gruppas drivende kraft.
Pixels album Reminder (2012), We Are All Small Pixels (2013) og Golden Years (2015) har alle fått god mottakelse.
All About Jazz' kritiker Bruce Lindsay skriver:
Pixel kombinerer indie-rockens energi og holdning med den klassiske, pianofrie, moderne jazz-kvartett-besetningens sound, med saksofon, trompet, bass og trommer, eksempelvis som Ornette Coleman og Gerry Mulligan. Dette er definitivt jazz, men det er jazz som også pop-rock-publikum kan forholde seg til, og bandet har stort cross-over-potensial. Pixel og de enkelte bandmedlemmene er svært aktive på den skandinaviske jazz-scenen.
Saxofonist Harald Lassen forlot bandet i 2017
Sara Saldaña
Sara Saldaña Saldaña (født 25. juli 2000) er en spansk synkronsvømmer.
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 7 i lagkonkurransen.
When I Was Young
«When I Was Young» er en sang utgitt tidlig i 1967 av Eric Burdon, med The Animals som var skrevet av fem av bandets medlemmer: Eric Burdon (vokalist), Barry Jenkins (trommer), John Weider (gitar/fiolin), Vic Briggs (gitar) og Danny McCulloch (bass). Den klatret til 2.-plass på hitlistene i Australia og forble der i 4 uker. Senere kom den også på (10.-plass på RPM-listen i Canada), 15.-plass i USA og 7.-plass i Nederland. Coverversjon av sangen er utgitt av mange punkrock og heavy metal band.
Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på B-siden av singelen Better Be Good to Me i 1984.
Erling Hongli
Erling Hongli (født 4. juli 1915, død 12. oktober 1988) var en norsk bokser som representerte Fagen 26.
Pornografisk film
Pornografisk film, pornofilm, sexfilm, blåfilm, er film som skildrer pornografiske handlinger.
Vestasiamesterskapet i fotball for kvinner 2007
Vestasiamesterskapet i fotball for kvinner 2007 var det andre gjennomføringen av Vestasiamesterskapet i fotball for kvinner. Arrangementet foregikk fra 3. til 7. september 2007 i Amman i Jordan.
Amur oblasts lovgivende forsamling
Amur oblasts lovgivende forsamling (russisk: Законодательное собрание Амурской области / Zakonodatelnoje sobranije Amurskoj oblasti) er parlamentet i Amur oblast. Forsamlingen het 1994–2008: Совет народных депутатов Амурской области / Sovet narodnykh deputatov Amurskoj oblasti (De folkedeputertes råd i Amur oblast).
Den har 36 representanter og seks komitéer. Det seneste valget ble avholdt 18. september 2016.
Mikroklima
Et mikroklima er en lokal atmosfærisk sone hvor klimaet er annerledes enn i det omkringliggende området. Uttrykket kan referere både til små områder som for eksempel et blomsterbed, og til større områder på flere kvadratkilometer (for eksempel en dal eller et byområde). Mikroklimaer finnes for eksempel nær vann, som kan kjøle ned den lokale atmosfæren, eller i tettbebygde byer, hvor betong og asfalt absorberer solas energi, varmes opp, og gjenutstråler den varmen til lufta rundt. Den resulterende urbane varmeøya er en type mikroklima.
En annen faktor som bidrar til mikroklima er hellingen og retningen på et område. Sørvendte hellinger på den nordlige halvkule er eksponert for mere direkte sollys enn nordvendte hellinger, og er derfor varmere lengre. Klimaet i et utbygd industriområde kan også variere sterkt fra en trebevokst park like ved, ettersom floraen i parker absorberer lys og varme i bladene, mens en bygning eller en parkeringsplass bare utstråler varmen tilbake til lufta.
Et mikroklima kan gi muligheter for dyrking av vekster som ikke kan vokse i det omkringliggende området. Dette konseptet brukes ofte innen permakultur i nordlige tempererte klimaer. Mikroklimaer brukes også av gartnere ved omhyggelig valg av plantetyper og voksested. Et beskyttet sted kan redusere de klimatiske påkjenningene om vinteren.
Mikroklima kan også referere til menneskeskapte miljøer som et rom eller andre avsperrete områder. Mikroklimaer blir skapt og omhyggelig vedlikeholdt i for eksempel museumsutstillinger og -lager.
Burundis provinser
Burundi er inndelt i 17 provinser, som har fått sine navn efter hovedstaden i hver provins:
Se også
Burundi
Carlos Ascues
Carlos Antonio Ascues Ávila (født 19. juni 1992) er en venezuelansk-født peruansk fotballspiller som spiller for den peruanske klubben Alianza Lima. . Han spiller også på det.
Blanca Toledano
Blanca Toledano (født 3. november 2000) er en spansk synkronsvømmer.
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 7 i lagkonkurransen.
Cypridinodes galatheae
Cypridinodes galatheae er en art i slekten Cypridinodes som er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Cleo fra 5 til 7
Handling
Sangerinne Cléo Victoire er en hypokonder og leser tarotkort sammen med en spåkone, som forteller henne at det finnes en ond kraft i livet til Cléo. Hun ser også et møte med en snakkesalig ung mann i fremtiden hennes. Spåkonen trekker deretter kortet for hengt mann, noe som betyr at en forandring til det verre i Cléos liv er i ferd med å skje, og spør om hun er syk - noe Cléo bekrefter. Hun fortsetter deretter med å trekke dødskortet. Selv om spåkonen understreker at dødskortet også kan bety en dyp endring i personens liv, tror Cléo at hun er dødsdømt. Hun ber spåkonen lese håndflaten hennes, men spåkonen avviser denne forespørselen. Fortvilet over besøket til spåkonen, møter Cléo hushjelpen sin, Angèle, på en kafé og forteller om resultatet av tarot-kortlesingen. Hun påstår at hvis det er kreft, vil hun heller begå selvmord i stedet for å leve med denne sykdommen.
Medvirkende
I tillegg har Jean-Luc Godard, Anna Karina, Eddie Constantine og Jean-Claude Brialy ukrediterte gjesteroller.
Gésio Amadeu
Gésio Amadeu (født 14. juni 1947 i Santos Dumont i delstaten Minas Gerais i  Brasil, død 5. august 2020, i São Paulo) var en brasiliansk skuespiller.
Biografi
Amadeu undertegnet som 22-åring sin første fjernsynskontrakt. Han spilte i en lang rekke fjernsynsserier, blant annet i serie Sinha Moça som også ble vist utenlands.
I juli 2020 ble han innlagt på sykehus med covid-19-symptomer og døde av følgene den 5. august 2020.
Hong bao
Hong Bao (, kantonesisk 利是, 利市、利事 lei6 si6, hokkien Ang Pow; vietnamesisk: lì xì) er røde konvolutter med pengegaver som overrekket til østasiatiske fester av kinesisk merke, som kinesisk nyttår eller ved bryllup.
Opprinnelse
Under Qin-dynastiet er det kjent at de eldre trådte mynter på rød tråd. Disse pengene ble kalt yāsuì qián (壓祟錢) det vil si «penger som jager vekk onde ånder», og det var tanken å beskytte en fra den yngre generasjon fra sykdom og død. Disse yāsuì qián ble erstattet med røde konvolutter etter at trykkekunsten kom i mer allmenn bruk. Med en liten skriveendring har uttrykket også fått en annen betydning.
Nyttårsfesten
Til det kinesiske nyttår (vårfesten) er det fremfor alt barn («ikke-voksne») som får slike pengekonvolutter, yāsuì qián. I kinesisk kultur regnes man tradisjonelt ikke for voksen før man er gift.
Bryllup
Ved kinesiske bryllup inngår hong bao som fast innslag. Brudgommen må tilkjempe seg tilgang til sin tilkommendes dør, og ett av virkemidlene er utdeling av hong bao.
Felipe Gutiérrez
Felipe Alejandro Gutiérrez Leiva (født 8. oktober 1990) er en chilensk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Sporting Kansas City.
Han har tidligere spilt for den chilenske klubben Universidad Católica. I 2013-2014 sesongen ble han kåret til den beste fotballspilleren i Eredivisie.
Landslaget
30. mai 2010 fikk han sin første landskamp for mot Israel.
Han ble tatt ut i den chilenske VM-troppen til fotball-VM i Brasil 2014.
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Stuping under Asialekene 2002
Stuping under Asialekene 2002. Stuping var en av flere sporter under Asialekene 2002 i Busan i Sør-Korea. Konkurransene ble avviklet i perioden 8. til 13. oktober. Det ble konkurrert åtte øvelser, fire for menn og fire for kvinner. 49 utøvere fra 12 nasjoner deltok og Kina ble beste nasjon, de vant alle åtte gullmedaljene.
Ayacucho (distrikt)
Ayacucho er et distrikt i provinsen Huamanga i regionen Ayacucho i det sørlige Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 010501 og hovedstaden er Ayacucho.
Grand Hotel (Molde)
Grand Hotel var et turisthotell ved sjøfronten i Molde, like øst for dagens sentrum. Hotellet sto klart 23. juni 1885 og brant ned til grunnen natt til 15. mai 1919.
Hotellet har gitt navn til to gater i dagens Molde: Grandvegen og Grandfjæra, som begge ligger i området rundt hotellet (Grandvegen 6 er dagens adresse til tomten).
På gamle bilder fra Molde fremstår hotellet som en dominerende bygning liggende i østre del av byen. Det lå for seg selv, tilsynelatende langt fra sentrum. Adkomsten var først via Fannestrandvegen. Senere ble Strandgata anlagt østover fra Olsmedbakken gjennom Østre Schultzhagen og direkte til hotellet.
Bygningen brant ned til grunnen i 1919. Seks mennesker omkom, og flere ble skadd i brannen.
Idé og bygging
Hotellets historie startet 30. desember 1882. Da gikk initiativtakerne Hans Rasmus Astrup, utflyttet moldenser og industrileder i Stockholm, og Bastian Dahl, forfatter og filantrop, ut med en offentlig innbydelse til tegning av aksjekapital til nytt turisthotell i Molde. Arbeidet gikk tregt, og etter ett år ble Ulrich og Hans Thiis Møller på Moldegård med i innbydelsen.
Det var uenighet om hotellet skulle bygges vest eller øst for det daværende sentrum. Da familien Møller tilbød en naturskjønn tomt øst for byen, avgjorde det saken, og byggingen startet sommeren 1884. Året etter, 23. juni 1885, åpnet hotellet, men helt ferdigstilt ble hotellet først i 1886. Tomten ble verdsatt til 8 000 kroner, og Møller fikk betaling i form av 80 aksjer. Moldes andre turisthotell, Alexandra hotell, lå i vestre bydel, slik at Molde nå hadde et hotell på hver sin kant av sentrum. Disse hotellene var dominerende i bybildet, særlig sett fra fjorden. De dokumenterte at Molde i løpet av 1880-årene etablerte seg som en viktig turistby i Norge.
Arkitekten var Henrik Thrap-Meyer fra Kristiania, Ole Ranheimsæter fra Christiansund var dekerasjonsmaler og malte og dekorerte spisesalen, noe Romsdals Budstikke kalte «det flotteste dekorerte værelse på våre kanter». Hotellet ble bygget i sveitserstil og hadde 85 rom. Det hadde egen dampskipsbrygge, kjeglebane og en stor anlagt hage. Kjeglebanene lå vest for Banehaugen på Moldegårds grunn.
Grunner til å bygge hotellet
Det var flere grunner til at Molde hadde behov for et nytt turisthotell. Turismen til Norge var begynt å øke i 1860- og 70-årene. Fra 1869 og frem til 1880-årene kom koleraen til Middelhavslandene, noe som gjorde at mange turister heller reiste nordover enn sørover i Europa. I Molde var det på denne tiden svært enkle overnattingsmuligheter. Det var kun enkelte bolighus som hadde blitt omgjort til pensjonater med få rom. I Reisehåndbog over Norge skriver Yngvar Nielsen i 1879 at «Intet av de to hoteller kan anbefales», og disse to var «Simonsens Hotel» og «Søstrene Holms Hotel» i sentrum. Dette var bakgrunnen for at Astrup og Dahl gikk ut med sin aksjeinnbydelse til bygging av nytt turisthotell i Molde. Med til historien hører også at Peder Hanevold 1. januar 1883 kjøpte Simonsens Hotel og kalte det Alexandra hotell. Hotellet eksisterer fremdeles.
Nora Azmy
Nora Azmy (født 1. august 2000) er en egyptisk synkronsvømmer.
Grand Hotel (Molde)
Eiere og tidlig bruk
Den første hotellverten var Ernst Wahlstrøm, forstander for Grand Hôtel i Stockholm. Han leide og drev hotellet i ett år, før det endte med konkurs.
Nora Azmy
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Grand Hotel (Molde)
Eiere og tidlig bruk
Den neste hotellverten var Sven Svanfeldt fra Uppsala. Han greide seg godt; i 1888 var det underskudd, men i 1889 var det hele 2000 gjester og et godt overskudd. Svanfeldt drev Grand Hotel frem til cirka 1896. De første årene ble hotellet drevet som turisthotell, i sommersesongen juni–september. Sesongen var kort, og det måtte drives aktivt om skulle investeringene forsvares. Den neste verten ble Albert Obelin. Han drev hotellet fra 1896 frem til rundt 1900. Paül Hänel fra Tyskland drev fra cirka 1900 og frem til 30. desember 1905.
Hans Rasmus Astrup døde i 1898, og 1. januar 1906 ble hotellet solgt av Astrups arvinger til Lilly Pommerenk for 60,000 kroner (rundt 4,1 millioner i dagens valuta) for eiendommen og 27,000 kroner (rundt 1,8 millioner i dagens valuta) for inventaret. Storlihytta, dampskipskaien og kjeglebanen var spesielt nevnt som en del av eiendommen. Hennes far, George Pommerenk, drev hotellet til 12. august 1910. Da overtok hun selv driften for et år.
De Castbergske barnelover
De Castbergske barnelover er ettertidens kallenavn på et sett norske lover som ble vedtatt den 10. april 1915. De ble iverksatt fra 1. januar 1916.
Grand Hotel (Molde)
Eiere og tidlig bruk
Pommerenk sr. var fra Hamburg, men flyttet tidlig til Norge og åpnet Hotel Norge i Bergen i 1885, som han drev frem til 1902. Da leide han Hotel Victoria i Christiania og drev dette frem til 1904. Etter overtagelsen av Grand Hotel ble det foretatt en større oppussing og fornying av inventaret. Pommerenk var den første som drev hotellet både i sommersesongen og vintersesongen. 1. november 1911 ble hotellet solgt, ekskludert inventar for 60,000 kroner til Kristoffer Stensrud. Stensrud drev hotellet frem til 10. august 1917, da han solgte hele hotellet for 280,000 kroner til aksjeselskapet Grand Hotel. Beløpene var cirka 150,000 kroner for eiendommen og cirka 150,000 kroner for løsøret (rundt 4,8 millioner per del i dagens valuta).
Brann og riving
Det nye aksjeselskapet som overtok i 1917, foretok en større oppussing som var ferdig til sommersesongen 1919. Like etter oppussingen var ferdig, natt til 15. mai 1919 brøt det ut brann i hotellets andre etasje. Hotellet brant ned til grunnen, og seks personer mistet livet, mens flere personer ble skadd i brannen. Dette var bare to dager før 17. mai, og hotellet var helt fullbooket. 3 av de 6 omkomne var ansatte på hotellet, mens de øvrige tre var gjester.
De Castbergske barnelover
Lovene innebar et brudd med tidligere rettstilstand, idet de ga barn født utenfor ekteskap rett til arv fra far. De skulle arve både hans navn og sin del av formuen.
Turn under Sommer-EYOF 2019
'''Turn var en av idrettene under Sommer-EYOF 2019 i Baku i Aserbajdsjan. Turnkonkurransen ble arrangert fra 23. til 27. juli 2019.
De Castbergske barnelover
Tidligere var det ikke uvanlig at jenter som fikk barn med bemidlede menn uten å være gift, ble sendt vekk med graviditet og «lausunge», og måtte takle både skam og fattigdom. Det nye lovverket styrket de ugifte kvinnenes og de «uekte» barnas rettigheter, og skjerpet barnefarens forpliktelser tilsvarende.
Turn under Sommer-EYOF 2019
Kilder
Resultater menn:
De Castbergske barnelover
Lovene har sitt navn etter arbeiderdemokraten Johan Castberg (1862–1926), som var den mest sentrale pådriveren for å få dem gjennom. Han var både influert av nye strømninger i tiden og av sin svigerinne, kvinnesakskvinnen Katti Anker Møller.
Turn under Sommer-EYOF 2019
Kilder
Resultater kvinner:
De Castbergske barnelover
Bakgrunn
Allerede i 1880-årene var det fremkommet krav om revisjon av de da eksisterende lovene. Disse kravene ble reist på vegne av kvinner og arbeidere. Spesielt kvinner hadde vært utsatt, for loven hadde fritatt mennene for ansvar. Kvinnesaksforkjemperen Hagbart Berner – første og hittil (2015) eneste mannlige formannen i Norsk Kvinnesaksforening – uttrykte det slik: Menn kunne «drive Tøilesløsheden som professionelle Forførere» uten å rammes, mens kvinnen ble «knuged af nød og skam». Det var som oftest arbeiderklassens kvinner som ble berørt.
Grand Hotel (Molde)
Brann og riving
Flere av de ansatte sov i tredje etasje. Noen greide å ta seg ned trappene, mens andre igjen måtte hoppe ut. I avisreportasjene etter brannen ble flere av de ansatte på hotellet nevnt med navn, og av de omkomne fant man bestyrerinnen frøken Vik samt Emma Nilsen og Olga Bjørnaa. Av øvrige ansatte som ble skadd i brannen, nevnes sjåfør Hans Øverland, kasserer Halldis Myrset, Oskar Bruaset, Sigge Karlsen, Sigrid Olsen, Jenny Brustad, Olga Marhaug, Vivian Henrikson, Hjørdis Carlsen, Ingeborg Larsen og Berta Bringstad.
De Castbergske barnelover
Bakgrunn
Forslag om nye barnelover ble fremmet av Castberg allerede i 1909 da han var justisminister i Gunnar Knudsens første regjering. Det ble regjeringsskifte, og forslaget ble trukket tilbake av den nye justisministeren uten å bli behandlet i Stortinget. I 1912 ble det fremmet en liknende proposisjon av daværende justisminister Fredrik Stang. Den hadde likhetstrekk med Castbergs forslag, men inneholdt ingen bestemmelse om navn eller arverett etter faren. Proposisjonen ble tilbakesendt med tidsnød som begrunnelse.
Grand Hotel (Molde)
Ettermæle
Etter at hotellet brant ned til grunnen, ble det vurdert å bygge opp igjen bygningen. Men 1920-årene kom med stor økonomisk uro og en finansnæring som var betydelig svekket, noe som gjorde dette vanskelig. Jevnlig dukket det opp saker i byens aviser forslag til nybygging, men det ble vanskelig å finansiere dette. 31. desember 1936 ble tomten solgt, og det ble bygget private villaer på tomten. Brannen 15. mai 1919 satte dermed punktum for hotellet etter 34 års drift.
Behovet for turisthoteller med sesongdrift ble også redusert med tiden, og etter andre verdenskrig tok forretningshotellene over.
De Castbergske barnelover
Sammenfatning
De nye lovene var i samtiden sterkt omstridt, og var i europeisk sammenheng svært radikale. Motstanden mot lovene kom blant annet fra gifte kvinner. De fryktet at deres egne barn brått ble nødt til å dele navn og arv med «uekte» barn som dukket opp ingensteds fra ... Det ble også hevdet at de nye lovene ville fremme promiskuitet og undergrave kristne famlieverdier.
Grand Hotel (Molde)
Ettermæle
Grandvegen er ikke lenger så langt fra sentrum. Det er nærmest midt i byen, ettersom byen har utvidet seg betydelig østover. Gaten er nå blitt envegskjørt og stille og rolig, og det er gangveg hele veien til sentrum.
Kjente personer som har bodd på hotellet
Sommeren 1885 var begge hotellene ferdige til turistsesongen, og Henrik Ibsen var den første kjente person som besøkte byen. Han tok inn på Alexandra. 1885 kom også William Gladstone og prinsen av Wales, den senere kong Edvard VII av Storbritannia, og hans hustru, prinsesse Alexandra av Storbritannia. Gladstone kom med lystyachten «Sunbeam» og prinsen og prinsessen kom i den kongelige yacht «Osborne». Andre fyrstelige personer som besøkte Molde, var kong Leopold av Belgia, (tok inn på Grand), enkekeiserinne Eugénie de Montijo, de østerrikske erkehertugene Karl Ludvig og Frantz, maharajaen av Baroda (hadde ti rom og én salong på Grand) og keiser Wilhelm. Han kom hvert år fra 1889 til 1914, unntatt året 1905, med keiserskipet «Hohenzollern» og tyske marinefartøyer. Han gikk gjerne i land på Grand Hotels brygge og spaserte i hagen der.
Ianusanta ianusi
Ianusanta ianusi er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae). Denne nyoppdagede arten, som ble beskrevet i 2011, er (foreløpig?) den eneste arten i slekten Ianusanta.
Grand Hotel (Molde)
Kjente personer som har bodd på hotellet
På kroningsferden i 1906 kom kongefamilien fra Åndalsnes til Molde med kongeskipet «Heimdal» og tok inn på Grand. Det ble avholdt lunsj på hotellet 16. juni klokka 14, med tale av ordføreren og takketale av kongen. De overnattet to netter og dro videre i karjol 18. juni klokka 10.
Ianusanta ianusi
Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 40 millimeter) stjertvinge. Bakvingens bakhjørne er trukket ut til en spiss med en kort, utoverrettet stjert. Hannens overside er himmelblå med bredt svarte ytterkanter og en lite, oval, brun grop på forvingen (denne inneholder spesielle duftskjell, androconia). Undersiden er brun med tre smale, hvite tverrstriper.
Keratroides
Keratroides er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
De Castbergske barnelover
Sammenfatning
Lovene ble imidlertid vedtatt i april 1915 mot Høires, og en del av Venstres stemmer. De ble satt ut i livet fra 1. januar 1916, og utgjorde lovverket på dette området til det skjedde større revisjoner og ble vedtatt nye lover i 1950-årene.
Ianusanta ianusi
Levevis
Denne arten lever i tåkeskog.
Leif Hvalby
Han vant to NM-gull i 1957 og 1958.
Ianusanta ianusi
Utbredelse
Arten er kjent fra fjellene i sentrale deler av Ecuador og det nordlige Peru.
Bømlafjorden
Bømlafjorden er en fjord i Vestland og den ytterste delen av Hardangerfjorden. Fjorden begynner ved Ryvarden fyr, nord på Sletta, og Bømmelhuk, sør på Bømlo, og går til Tittelsnes i Sveio og Langenuen. I nordenden møter Bømlafjorden flere andre fjorder. Langs fjorden på nordsida finnes innløp til Børøyfjorden og Nyleia. På sørsiden finner vi innløpet til Førdespollen. Fjorden går langs kommunene Sveio, Bømlo og Stord.
Bømlafjorden er stort sett åpent og enkelt farvann uten særlige utfordringer for skipstrafikken. Ved innseilingen til fjorden fra sør må skipstrafikken fra Haugesund gå utenom de to grunnene Bloksene like utenfor Ryvarden fyr. Litt sør for midten av fjorden finner vi øygruppa Nappholmane, med Nappholmen lykt, og litt lenger nord øya Hjartholmen. Flere mindre holmer og skjær langs land på begge sider.
Det er stor skipstrafikk i fjorden. Mye av lokaltrafikken og gjennomgangstrafikken går gjennom fjorden på grunn av værforholdene utenfor og den forholdsvis ukompliserte seilasen gjennom fjorden og videre nordover Langenuen. Det er ingen større havner langs fjorden, men det finnes mindre havner i Langevåg (Bømlo) og Mosterhamn (Bømlo), Leirvik (Stord). I tillegg ligger Aker Solutions Stord verft til Bømlafjorden. Ett større offshorerederi har sitt kontor langs fjorden (Eidesvik Offshore).
Tross enkel seilas i fjorden har det skjedd flere ulykker her, siste katastrofe var Sleipner-forliset 26. november 1999 ved Bloksene ved innseilingen til fjorden.
Tidligere var lokalbåttrafikken på fjorden større. Nå er dette begrenset til ett fergesamband (Buavåg-Langevåg), trafikkert av Norled med M/F «Strandebarm», og en gjennomgangsrute med hurtigbåt, Flaggruten Bergen-Stavanger, som har stopp på Leirvik og Mosterhamn. Noe av årsaken til den reduserte lokalbåttrafikken er Trekantsambandet, hvor Bømlafjordtunnelen nå krysser under fjorden fra Valestrand i Sveio til Føyno, med broer videre til Bømlo og Stord.
De største småbåthavnene langs fjorden finner man i Langevåg og på Leirvik.
Mellom Valevåg og Otterøya er det funnet et nesten to kilometer langt korallrev på rundt 150 meters dyp.
Grand Hotel (Molde)
Betydning for Molde
Hotelldriften førte med seg mange arbeidsplasser. Hvor mange som ble engasjert, er usikkert, men for Molde var dette en betydelig arbeidsplass. Etter hvert ble det helårsdrift, og de ansatte fikk faste stillinger. Med byggingen av Grand Hotel fikk byen en flott festsal, og den ble brukt til konserter og opptredener. Hotellet arrangerte soareer med dans, opptredener, middager og liknende. Byens innbyggere fikk et helt nytt kulturtilbud, som igjen trakk nye turister til Grand Hotel og Molde. Festsalen ble brukt til store arrangementer, brylluper og festligheter, og festsalen var blant annet pyntet til fest da bygningen brant.
At Molde kunne skilte ikke bare med ett, men to store turisthoteller hadde en grunnleggende betydning for den videre utviklingen av byen og industrireisningen som kom etter 1905.
Nordkalotten
Nordkalotten (finsk: Pohjoiskalotti) er betegnelsen på de deler av Norge, Sverige og Finland som ligger nord for den nordlige polarsirkelen. I en forenklet versjon av begrepet regner man med hele Nordland, Troms og Finnmark på norsk side, Norrbottens län på svensk side, og Lapplands län på finsk side av grensene. Nordkalotten utgjør således den nordligste delen av Fennoskandia og er i hovedsak et område som har blitt dominert av samisk kultur, men også kvener har lange tradisjoner i dette området. Politisk har imidlertid grensene for Nordkalotten-begrepet vært mer flytende.
Fram til den russiske revolusjon i 1917 ble også Kolahalvøya i Russland regnet med i begrepet Nordkalotten, men da Sovjetunionen oppsto ble grensene stengt av den politiske ledelsen i den nye føderasjonen, trolig av strategiske årsaker. Dette hadde trolig sammenheng med de isfrie havnene på Kola, der Sovjetunionen anla én av sine viktigste militærbaser. Etter at Sovjetunionen ble oppløst lå det lenge an til at Kola på nytt kunne bli med i samarbeidet, men de senere års udemokratiske utvikling i Russland og landets uprovoserte angrep på naboen Ukraina taler ikke for at det vil skje med det første.
Mary Anderson (skuespiller, født 1859)
Mary Antoinette Anderson (født 28. juli 1859 i Sacramento i California i USA, død 29. mai 1940 i Broadway i West Midlands i England) var en amerikansk skuespiller.
Hun debuterte som scenekunstner i 1875. Fra 1885 gjorde hun også suksess i England, blant annet som Julie i Romeo og Julie, som ble regnet som en av hennes glansroller.
Maryam Maghraby
Maryam Maghraby (født 7. oktober 2004) er en egyptisk synkronsvømmer.
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Mary Anderson (skuespiller, født 1859)
Bakgrunn
Mary Anderson var datter av Charles Henry Anderson, en new yorker utdannet ved University of Oxford, og hans hustru Antonia Leugers, som ble gjort arveløs av sin katolske familie etter at paret hadde rømt til California for å gifte seg.
Kort etter Marys fødsel flyttet ekteparet til Louisville i Kentucky, der faren gikk med i sørstatshæren og kjempet i den amerikanske borgerkrig en. Han falt i kampen ved Mobile da Mary Anderson var tre år gammel.
Mary fikk skolegang i ursulinernes klosterskole og så ved den katolske High School for jenter, Presentation Academy, i Louisville. Bortsett fra at hun hadde en brennende interesse for William Shakespeares verker, var hun ingen flittig elev. Fjorten år gammel reiste hun, med støtte fra stefaren, til New York for å ta timer hos skuespilleren George Vandenhoff. Hos ham fikk hun sin eneste skolering i skuespillerfaget.
Teaterkarriere
I 1875 opptrådte Mary Anderson for første gang på teaterscenen, i en veldedighetsforestilling i Macauley’s Theatre i Louisville. Hun spilte Julie i Shakespeares Romeo og Julie. Manageren Barney Macauley så hennes talent og lot henne opptre én uke til i rollen som Julie; deretter fikk hun roller som Julia i The Hunchback (norsk: Den pukkelryggede) av Sheridan Knowles, som Bianca i Henry Hart Milmans Fazio, og i R. L. Sheils Evadne. Videre engasjementer i St. Louis, New Orleans og ved John McCulloughs teater i San Francisco førte til en kontrakt med John T. Ford. I 1877 spilte hun Lady Macbeth i hans teater i Washington, D.C. og dro med denne forestillingen på en omfattende turné rundt i USA. Hun fikk et seksukers engasjement i Edward Bulwer-Lyttons The Lady of Lyons ved 5th Avenue Theatre i New York. Anmeldelsene spriket, men publikum var åpenbart mest enige med de mest positive og hun fikk tilnavnet «Vår Mary».
Det fulgte en tolv år lang karriere med ubrutte suksesser med regelmessige opptredener i New York og på turneer landet rundt. I 1879 bega hun seg på en reise til Europa, og der traff hun Sarah Bernhardt og Adelaide Ristori.
I 1883, etter å ha spilte hovedrollen i en amerikansk oppsetning av stykket Pygmalion av Galatea av W. S. Gilbert, dro hun til London og opptrådte ved Lyceum Theatre der. Hun hadde seks suksessrike år i England, og opptrådte ved Shakespeare Memorial Theatre i Stratford-upon-Avon. Under dette oppholdet ble hun kjent med forfatteren William Black.
I 1887 opptrådte hun i London i dobbeltrollen Perdita / Hermione i Vintereventyret (som første skuespillerinne som spilte begge rollene i samme oppsetning). Produksjonen ble oppført 160 ganger og ble også spilt i USA.
I 1889 hadde Mary Anderson et sammenbrudd på scenen i Washington. Hun oppløste sitt selskap og erklærte i en alder av 30 år at hun trakk seg tilbake fra scenelivet. Noen kommentatorer, særlig i britisk presse, tilskrev dette negative teateranmeldelser etter hennes tilbakekomst til USA. Forfatterinnen Willa Cather gikk lenger enn dette, og mente at det var en særlig sårende kritikk fra en nær venn som hadde gått inn på henne.
Videre livsløp
Mary Anderson fikk etter sammenbruddet beskjed om å søke ro, og hun reiste til England. I 1890 giftet hun seg med Antonio Fernando de Navarro, en amerikansk sportsmann av baskisk avstamning. De slo seg ned i Broadway i Worcestershire, der Anderson pleiet sine musikalske interesser og ble en kjent vertinne for en ansett krets av musikere, litterater og geistlige. Hun ble nevnt som modell for skikkelser i Lucia-romanene av Edward Frederic Benson, enten for sopranen Olga Bracely eller for Lucia selv,  og som heltinnen i William Blacks roman The Strange Adventures of a House-Boat.
Hun lot seg ikke overtale til å vende tilbake til teateret, men var med på noen veldedighetsforestillinger til støtte for krigsinnsatsen under første verdenskrig, i Worcester, Stratford og London. I disse oppsetningene spilte hun blant annet Galatea, og opptrådte også som både Julia og Clarice i W. S. Gilberts stykke Comedy and Tragedy.
Hun publiserte to erindringsbøker. I 1896 ga hun ut A Few Memories og i 1936 kom oppfølgeren A Few More Memories. I 1911 samarbeidet hun med Robert Smythe Hichens om å få satt hans roman The Garden of Allah opp på scenen i New York.
Ettermæle
Mary Anderson testamenterte en eiendom i Mount St. Francis i Indiana til fransiskanerkonventualene. Denne eiendommen ble senere til Mount Saint Francis Center for Spirituality, som rommer både hovedsetet for presteordenens Province of Our Lady of Consolation, og kunstnerkolonien Mary Anderson Center. I 1989 fikk den delen av motorveien US Route 150 som passerer eiendommen, navnet The Mary Anderson Memorial Highway.
Huset og gården som Mary og Antonio Navarro kjøpte og utvidet i småbyen Broadway, Court Farm, er kjent for en særdeles fin edwardiansk hage. Denne eiendommen overtok hennes sønn Toty de Navarro, som bodde der med sin hustru Dorothy, deres sønn Michael, og Dorothys venn fra Cambridge, Gertrude Caton Thompson. På samme måte som da Mary bodde der fylte hennes etterkommere ofte huset med besøkende kunstnere og musikere, som Myra Hess og en ung Jacqueline du Pré.
Vurderinger
Ifølge oppslagsverket Oxford Dictionary of National Biography var Mary Anderson «en skuespillerinne med en stor ytre skjønnhet» (hun ble hyppig malt og fotografert, og bildene ble ofte brukt i reklame) med en «tydelig og uttrykksfull stemme». Encyclopædia Britannica tilføyer at hun også stod bak «et særdeles vellykket offentlighetsarbeid». Kritikerne delte seg i to leirer: noen priste hennes kunst som mektig og bevegende, mens andre mente hun var for meget av en statue og innskrenket i sine uttrykksmuligheter (noe de mente var på grunn av mangelfull skolering). Men blant publikum nøt hun stor og langvarig popularitet.
Hibernia
Hibernia er det klassiske navnet for øya Irland. Navnet Hibernia er tatt fra greske geografiske skrifter. I løpet av sjøreisene til Pytheas fra Massalia til nordvestlige Europa en gang rundt 320 f.Kr. kalte han øya for Ierne (skrevet Ἰέρνη). Geografen Klaudios Ptolemaios kalte øya Iouernia (skrevet Ἰουερνία) i sin bok Geographia (ca 150 f.Kr.). Det er sannsynlig at romerne så en forbindelse mellom disse historiske navnene og det latinske navnet hibernus, i betydning «vinterlig», «kjølig».
Iouernia var en gresk alterasjon av det Q-keltiske navnet *Īweriū fra hvor det muligens irske navnene Ériu og Éire oppsto fra. Den opprinnelige meningen av navnet er antatt å være «overveldende land» eller «rikholdig land».
Hibernia i historiske nedtegnelser
Øya Irland ble aldri erobret og underlagt Romerriket slik England ble det. Det betydde at romersk innflytelse var begrenset til Romersk Britannia og andre provinser som var underlagt romersk militær kontroll. Den romerske historikeren Tacitus har referert til en ekspedisjon til Irland av eller ved general Gnaeus Julius Agricola i år 82 e.Kr. Han er rapportert i et avsnitt å «krysset vannet», vannet i denne konteksten er ukjent. Det er kanskje en referanse til utforskning med skip.
Richard Warner, en historiker for Ulster, har teoretisert at Túathal Techtmar, til tross for at denne irske kongen er betraktet som mytisk, kan likevel ha vært en historisk skikkelse og som dro til Britannia sammen med andre landflyktige for å få romersk militær støtte. Om det er noe hold i denne hypotesen kan romerne likevel ha hatt en større innflytelse i sørøstlige Irland enn hva som historikere generelt har antatt. Generelt har den manglende romerske innflytelsen i Irland betydd at landet har bevart sin oldtidskultur i langt større grad enn kontinentale land som eksempelvis Gallia (Frankrike). Isteden for romersk erobring av Irland er det indikasjoner i romerske tekster på at irske ekspedisjoner i større og mindre grad herjet romerske provinser i Britannia. Misjonæren og helgenen Patrick av Irland, forfatter av det første dokument som ble skrevet på Irland, var en romersk britoner som ble tatt til fange av irske pirater.
I det første århundret var gresk og romersk kunnskap om Irland tynn. Geografene Strabo og Pomponius Mela har beskrevet et kaldt land som var bebodd av ville mennesker som spiste kjøttet av deres døde fedre i et land, til tross for kulden, hvor beitemarkene var så smakfull og frodig at krøtter vokste stort om de kunne spise så mye de orket. I løpet av det andre århundret ga geografen Klaudios Ptolemaios koordinater for et overraskende detaljert kart over Irland som navnga stammer, byer, elver og nes. Denne informasjonen ble antagelig satt sammen fra en rekke forskjellige kilder, men demonstrerte økende kunnskap og interesse for Irland.
Irsk skriftlige historie nevner ikke Roma i det hele tatt. Heller ikke er det blitt avdekket at romere ble referert til ved et annet navn. Mangelen på skriftlige historie betyr ikke at romerne fra Romersk Britannia ikke hadde samhandling med Irland. Arkeologer har funnet et betydelig borgkompleks ved Chester (Deva Victrix) i nordvestlige England som det har blitt spekulert om det var et planlagt sentrum for å invadere og styre Irland fra, eller som en militær base for å håndtere irske angrep.
Irland og dets naboer
Fra tidlig av i de arkeologiske nedtegnelser har det vært gjensidig handel og bosetninger mellom Britannia, Gallia, Spania og Irland. Betydelig britonsk bosetning i sørvestlige Irland skjedde i tiden rundt år 1. Ptolemaios har nedtegnet på 100-tallet navn på irske stammer som er enten identisk eller lignet på navn på stammer i Gallia og Britannia, noe som er antydning om gjensidig bosetning, særlig av brigantere og belgere.
På denne tiden var Irland som vestlige og midtre Europa hjem for flere keltisktalende folk. Et antall historikere har argumentert at folkene i Irland og Britannia delte en bredere keltisk arv. Øya Anglesey utenfor Wales, walisisk Ynys Môn, synes å ha vært et sentrum for druider og druidisk religion. Andre historikere har derimot bestridt at en keltisk homogen felleskultur noen gang har eksistert.
Transport og kommunikasjon skjedde hyppig langs elver og kysten og hvor Irskesjøen var en del av dette nettverket. Da Julius Cæsars kortvarig invaderte sørlige England i 54 f.Kr. mottok han underkastelse fra mange stammer, etter sigende også fra de såkalte folket orcadianere på Orknøyene, nord for Skottland. Kommunikasjon kunne gå over lange strekninger, men om noen irlendere kjente til romerne på denne tiden er usikkert og ligger i det historiske mørket.
Roma overførte ofte sin makt hinsides egne grenser. Det er mulig og sannsynlig at romersk makt over Irlands naboer også hadde betydning og effekter på Irland. Ved år 51 f.Kr. var Gallia blitt erobret av romerne og med permanent befestning av Britannia som begynte etter den andre invasjonen i år 43 e.Kr. England og Wales ble underlagt Romerriket i 350 år. Opprør av de underlagte britonske stammene kan ha ført til økt utvandring og bosetning fra Britannia til Irland, og redusert bosetning i den motsatte retning. Hendelser som ødeleggelsen av de druidiske helligedommene på Anglesey i år 60 av den romerske general Suetonius Paulinus kan ha vært en stor nok hendelse til at det ble merket på Irland.
Bevis på romersk innflytelse
Fire hundre år med romersk tilstedeværelse i Romersk Britannia var knyttet til oldtidens Hibernia med jevn og uavbrutt handel, selv om den var i meget liten skala. Klaudios Ptolemaios gjorde på 100-tallet et kart over Hibernia med informasjon om elver, fjell og folk som demonstrert kunnskap om Irland som antagelig må ha hatt sin opprinnelse fra romerske undersøkelser og handel med små handelssteder fra øyas sørlige og østlige kyst.
I Irland er det i arkeologiske undersøkelser funnet svært få romerske levninger. Ingen veger har blitt identifisert som romeske. Men i på sørøstkysten av Irland er det blitt avdekket en del graver i romersk stil og en god del romerske gjenstander. I en gruppe med graver på Lambay utenfor kysten av Dublin har det blitt avdekket romerske brosjer og dekorative metallgjenstander i en stil som også er funnet i nordlige England fra slutten av det første århundret. Dette kan være både levninger fra irlendere som har hatt kontakt med England og brigantere som hadde flyktet fra represalier fra et opprør som ble knust i år 74.
Tre steder på Irland har alle framskaffet tidlig og sent romersk arkeologisk materiale: jordbrukskomplekset ved Tara, den nordlige bygdeborgen ved Clogher og tilsvarende sørlige borgen ved Cashel. Tara og Clogher har ingen innfødt funn av tilsvarende tid. Hver av de tre stedene ble hovedsteder for et nytt kongedømme og hver av kongedømmenes tradisjoner plasserer deres opprinnelse i Britannia. Britonske bosettere som innvandret kan forklare de tradisjoner som enten var blitt støttet av eller flyktet fra romersk innflytelse.
Ved Drumanagh, 25 km nord for Dublin, ble et stort område på rundt 200 000 m² identifisert i 1995 som mulig romersk. Det består av en halvøy forsvart av tre rader av parallelle jordvoller på landsiden. Stedet synes å ha vørt en havn eller et brohode.
Den romersk historikeren Tacitus har nevnt at Agricola mens han var guvernør av Romersk Britannia (årene 78-84 e.Kr.) underholdt en irsk prins i landflyktighet, og tenkte på ham i sammenheng med en mulig erobring av Irland. Hverken Agricola eller hans etterkommere kom noen gang til å angripe og erobre Irland, men nyere års arkeologiske forskning har utfordret forestillingen at romerne aldri satte sin fot på Irland.
I år 82 lot Agricola, i egen person eller indirekte med ansvar for, å «krysse vannet» og beseire folk som var ukjente for romerne inntil da. Tacitus forteller i kapittel 24 av sin biografi over Agricola ikke hvilket vann som ble krysset, men mange forskere har foreslått Clyde eller Forth. Resten av kapittelet handler utelukkende om Irland. Agricola befestet kysten mot Irland, og Tacitus minnes at hans svigerfar ofte hevdet at øya kunne bli erobret av en enkelt legion og støttetropper. Selv om erobringen aldri skjedde mener en del historikere at den nevnte kryssingen kan ha vært en mindre utforskning av Irland.
Romerske og romano-britonske gjenstander har hovedsakelig blitt funnet i Leinster, mest kjent er et befestet sted på en forhøyning ved Drumanagh, rundt 24 km nord for Dublin, og gravsteder på Lambay rett utenfor kysten av Dublin, begge steder innenfor det området hvor Túathal Techtmar etter sigende skal ha gått i land. Andre steder assosiert med Túathal er Tara og Clogher hvor det også er funnet romerske levninger. Om dette er bevis eller antydninger på handel, diplomati eller militær aktivitet er et spørsmål om tolkninger. Det er mulig at romerne ga støtte til Túathal, eller noen som ham, for å gjenerobre kongsmakten på et irsk område for således å skaffe seg en vennligsinnet område som kunne støtte en romersk invasjon, eller forhindre irsk piratvirksomhet på motsatt side av Irskesjøen. Den romerske poeten Juvenalis (død 135 e.Kr.), som kan ha tjenestegjort i Britannia under Agricola, skrev at «våpen hadde blitt tatt bortenfor kystene av Irland», og sammenfallet av datoer er påfallende. Alternativt har det blitt foreslått at romerske handelsmenn reiste over for å opprette eller delta ved et ordinær «handelsmarknad».
Romerske mynter, en del konvertert til pendanter, og romano-britonske brystnåler har blitt funnet lagret som votivgaver ved Newgrange.
I henhold til Phillip Rance har en del stammer på Hibernia, som ble kalt for attacotti (gammelirsk aithechthúatha) fra sørlige Leinster fungert som Foederati (allierte) av Romerriket, og kjempet sammen med romersk legionærer i andre halvdel av 300-tallet.
Romersk kilder nevner herjinger og piratvirksomhet på britisk jord av to grupper av folk som er assosiert med Irland: scotti og attacotti. Opprinnelsen og meningen av navnene scotti og attacotti er ikke kjent. Sistnevnte forsvant sammen med romerne på 400-tallet. Scotti hadde betydningen gælere for misjonæren og helgenen Adomnán på slutten av 600-tallet, men ikke for den irske munken og helgenen Columbanus tidligere på 600-tallet. Han benyttet isteden det eldre begrepet iberi. Scotti er kanskje en føderasjon av ulike stammer på Ulster, og at attacotti kanskje var det samme i Leinster.