cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Obdurodon
Obdurodon er en primitiv utdødd slekt av nebbdyr. Slekten skiller seg fra det nålevende nebbdyret ved at artene hadde kinntenner også som voksen, mens nålevende nebbdyr bare har noen får melketenner som små og tannløse kjever dekket med hornplater som voksen. Det er gjort funn fire separate steder, som trolig representerer fire forskjellige arter. Flere av funnene består bare av isolerte tenner med nebbdyrtenners karakteristiske form.
Utbredelse
I motsetting til moderne nebbdyr som bare finnes i små områder i Australia, hadde slekten Obdurodon utbredelse over store deler av kontinentet, og er også funnet i Sør-Amerika. Trolig har slekten hat sirkumpolar utbredelse rundt Antarktis, den gangen Australia, Antakrtis og Sør-Amerika var forbundet. Funnet fra Patagonia er 61 millioner år gammelt, og representerer ikke bare det eneste nebbdyret funnet utenfor Australia, men er også det eldste funnet funnet av et nebbdyr overhode.
Sören Åkeby
Sören «Snuffe» Åkeby (født 23. februar 1952) er en svensk tidligere fotballspiller og nåværende trener.
Biografi
Åkeby er født i Stockholm og har tilbrakt store deler av livet sitt i byen. Han har hatt interesse for fotball hele livet. Privat er det Stockholmsklubben Hammarby IF som ligger nærmest hjertet, men Åkeby er allikevel i Djurgårdens IF «Hall Of Fame». I 2007 feiret Åkeby sitt 25. år som fotballtrener. Han jobbet som brannmann i 20 år, og trente lag nede i divisjonene ved siden av.
I Sverige kalles Åkeby bare for «Snuffe». Dette kallenavnet har fulgt han siden han fikk det i barneåra da han alltid ville lese barneboken Snuffe Sjukhusgrisen.
Julen 2004 overlevde Åkeby og kona Elisabeth tsunamien som rammet Karon Beach på Phuket i Thailand, da han og kona var på hotellet istedenfor på stranden.
Djurgårdens IF
Sesongen 1999 innebar Åkeby sin debut som trener i Allsvenskan. Den endte ikke spesielt bra, da Djurgårdens IF endte desidert sist og rykket ned. Året etter i Superettan, gikk det bedre, og Djurgårdens IF vant med 63 poeng og rykket opp sammen med Malmö FF. Returen til Allsvenskan i 2001 ble bra for Åkeby og Djurgårdens IF, de endte på 2.-plass, kun slått av Hammarby IF med 1 poeng. Året etter var det Djurgårdens tur til å vinne, denne gangen hele 6 poeng foran Hammarby IF. Åkeby og Djurgårdens vant igjen Allsvenskan året etter i 2003, og igjen var det Hammarby som var nærmeste konkurrent.
AGF Århus
Åkeby begynte i Århusklubben med et løfte om et dansk mesterskap innen 3 år, noe laget under «Snuffe» ikke klarte å innfri. AGF Århus endte seseongen 2005 på en 9.-plass, hele 30 poeng bak seriemester Brøndby. Åkeby trente her nordmennene Christer George og Jonny Hanssen, samt den svenske spilleren Jeffrey Aubynn, som senere gikk til Aalesund FK. Åkeby prøvde også å kjøpe Dedé Anderson til AGF, men også han havnet i AaFK. 5. oktober 2005 fratrådte Åkeby så stillingen med øyeblikkelig virkning. Etter sin avgang ble Åkeby koblet til bl.a Viking FK.
Malmö FF
Fra 2006 ble han trener i den gamle storklubben, der han overtok roret etter Tom Prahl. Åkeby hadde en svak sesong bak seg i 2007, der laget ble bare nummer ni i Allsvenskan. Fra deler av Malmös supporterskare ble han mobbet med protestbannere under kampene, med krav om hans avgang. Klubben valgte ikke å benytte seg av opsjonen om å forlenge kontrakten hans ut 2008, og Åkeby var fri på markedet igjen. Han ble tidligere i sesongen koblet til både Gif Sundsvall og Landskrona Bois, før det i november 2007 begynte å gå rykter om forbindelser til den norske klubben Aalesund FK gjennom diverse oppslag i norske aviser. Åkeby selv la mye av skylden for Malmö FF sin dårlige sesong på dommerne i Allsvenskan, mens en av hans spillere, Johan Andersson, la all skyld for sesongen på Åkeby selv.
Aalesund
11. november 2007 ble det kjent at Åkeby hadde skrevet under en kontrakt som gjelder fra 1. januar 2008 til 31. desember 2009. 30. november 2007 ble det kjent at Åkeby sitt første kjøp, til og med før han tiltrådte ble hans tidligere spiller Johan Arneng fra tiden i Djurgårdens IF kjøpt inn til laget.
Cristian Ion
Han representerte Romania under Sommer-OL 1972 i München, hvor han ble nummer 5.
Nederlands in zeven lessen
Nederlands in zeven lessen er en nederlandsk film fra 1948.
Sören Åkeby
Aalesund
Den første sesongen startet nervøst med 1-0 tap på Ullevaal for Vålerenga, en kamp hvor forøvrig de fem omkomne etter Ålesundraset bare noen dager tidligere ble minnet. Aalesund FK slo tilbake med stil i neste kamp, og slo regjerende seriemester Brann hele 4-2, der Aalesund-spillerne stod for samtlige seks mål, inklusive to selvmål. Etter det ble det et bortetap for Viking, før Aalesund tok sin største seier i Tippeligaen med å slå Ham-Kam 5-0 på Color Line Stadion. Et nytt bortetap mot Bodø/Glimt ble etterfulgt av tap 4-0 hjemme for Lyn. Åkeby fikk sparken i Aalesund FK 31. august 2008, da ledelsen mente at femten poeng på nitten kamper ikke var godt nok.
Nederlands in zeven lessen
I denne filmen opptrådte Audrey Hepburn i sin første filmrolle; hun hadde en liten statistrolle som en flyvertinne. I flere av Hepburns filmografier blir det nevnt at dette er en kortfilm, men ifølge Internet Movie Database er den opprinnelige spilletiden på 79 minutter. Filmen ble klipt ned til 39 minutter for den engelske utgivelsen.
Sören Åkeby
Som trener
Djurgårdens IF
Petter Røste Fossen
Petter Røste Fossen (født 16. februar 1991 i Kongsberg) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han har spilt på Norges U16, U 18 og Norges U20-herrelandslag i ishockey, i tillegg til på Norges herrelandslag i ishockey og Lillehammer IK, Tønsberg Vikings Stavanger Oilers og Rosenborg RIHK. Han la opp i 2019.
Familie
Han er nevø av tidligere keeper i Rosenborg og norsk landslagstrener i fotball, Tor Røste Fossen.
Zeng Wenhui
Zeng Wenhui (født 8. februar 2005) er en kinesisk rullebrettkjører.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6 i street.
Trollveggen
Trollveggen er en bratt fjellvegg i Romsdalen i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Den er Europas høyeste loddrette stup. Det er cirka 1,700 meter fra bunnen av dalen og opp til toppen av veggen, hvorav 1,000 meter er loddrett stup, der fjellmassivet delvis henger 50 meter utover veggen.
Klatring
Trollveggen ble først overvunnet i 1965 da et norsk og et engelsk klatrelag via hver sin rute nådde toppen med én dags mellomrom. Den norske gruppen som bestod av Leif-Norman Patterson, Ole Daniel Enersen, Jon Teigland og Odd Eliassen nådde toppen 23. juli 1965. Tidligere hadde man besteget Trolltindan fra Romsdalen via klatreruter som ikke involverte selve Trollveggen. Toppen av Trollveggen er lett tilgjengelig (uten klatring) fra baksiden. Stien starter fra toppen av Trollstigen (Stigrøra).
Basehopping
I 1980 hoppet finnen Jorma Öster seg som den første utfor Trollveggen i fallskjerm, og veggen har siden vært et mål for Basehoppere. Fallskjermhopping i Trollveggen ble imidlertid forbudt ved lov i 1986 (1987 ifølge Svanemyr) etter flere dødsfall og vanskelige redningsoperasjoner. I perioden 1984-1986 var det 11 redningsaksjoner etter mislykkede BASE-hopp. I 1986 iverksatte politiet et midlertidig forbud før Stortinget våren 1987 vedtok forbud ved lov. Det forekom en del ulovlig hopping og i 1990 fikk en norsk hopper som den første en bot på 30000 kr for overtredelse av forbudet. Det ble også hoppet fra Karlskråtind. «Lov om forbud mot fallskjermhopping m.v. innenfor visse fjellområder» ble vedtatt 12. juni 1987 og trådte i kraft umiddelbart. «Forskrift om forbud mot fallskjermhopping m.v. i Trolltindene.» forbud er datert 12. juni 1987.
Liste over BASE-dødsfall i Trollveggen
1Stabben er en del av Trolltindan, men er ikke øverst på Trollveggen som Bruraskaret og Trollspiret.
Swire Seabed
Rederiet har utført oppdrag for Oljedirektoratet for å kartlegge mineralforekomster i Den midtatlantiske ryggen på dybder opptil 3 300 meter.
I november 2019 ble rederiet, sammen med resten av Swire-gruppen lagt ned, og 151 ansatte mistet jobben sin. Swire-gruppen bestod av selskapene Swire Seabed Subsea, Swire Seabed Shipping og Swire Seabed Sea.
Passagem
Passagem kan vise til:
Nova Olinda
Nova Olinda kan vise til:
Dorylus
Dorylus spp. er en slekt i gruppen (underfamilien) Dorylinae av maur. Disse, ved siden av underfamilien Aenictinae, er de kjente hærmaurene fra den Gamle verden, mens underfamilien Ecitoniinae har en tilsvarende rolle i den Nye verden. Man kjenner ca. 60 arter i slekten, to av dem forekommer i Sørvest-Europa. Også i andre underfamilier av maur finnes arter med lignende levevis.
Utseende
Dorylinae har flere adskilte former (kaster). I tillegg til hanner, dronninger og vanlige, små arbeidere finnes det soldater med store hoder og meget store kjever som har til oppgave å verne de andre maurene under deres framrykking. Soldatene stiller seg på rekke med reiste kjever og danner et ugjennomtrengelig espalier over kolonnen av framrykkende arbeidere. Maurene er slanke og langbeinte med store hoder og meget kraftige kjever. Arbeiderne mangler øyne og er blinde. Som vanlig for maur kommuniserer de mest med feromoner. De kjønnede individene er totalt ulike arbeiderne. Hannene er de største av alle maur, med ganske store vinger, lite hode, lange, tynne antenner og en kraftig oppsvulmet bakkropp. De lever ganske kort tid og dør kort tid etter at de har paret seg. Hunnene (dronningene) kan ese ut i perioder når bakkroppen er full av egg.
Levevis
Disse maurene er kjent for å vandre rundt i svære kolonier som angriper på bred front og dreper alle smådyr – til dels også større dyr – som ikke greier å komme seg unna. Det sirkulerer mange fortellinger om at de har drept og spist mennesker som ikke har kunnet komme seg unna, men dette er dårlig dokumentert. Siden kolonnene bare beveger seg med en fart av ca. 20 meter i timen, utgjør de sjelden noen stor fare. På den andre siden er de nyttedyr i og med at de utrydder skadedyr både fra avlinger og hytter.
En koloni kan omfatte minst 20 millioner arbeidere. Disse maurene lager tuer, men disse er bare midlertidige og brukes noen dager opptil et par måneder før maurene igjen begir seg ut på vandring. Når maurene er på jakt, sprer kolonien seg ut i vifteform og angriper på bred front.
Eksterne lenker
Dorylini
DeSoto County (Mississippi)
DeSoto County er et County i den amerikanske delstaten Mississippi. Det ble grunnlagt 9. februar 1836. Det samlede arealet er 1 287 km², hvorav 1 238 km² er land.
Fylkeshovedstaden er Hernando.
Countyet tilhører geografisk og kulturelt Mississippi Delta.
Anton Pryljepaw
Anton Mikhajlavitsj Pryljepaw (belarusisk: Антон Міхайлавіч Прылепаў, russisk: Антон Михайлович Прилепов — Anton Mikhajlovitsj Prilepov, født 5. februar 1984) er en belarusisk bueskytter.
Han representerte Belarus under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i den individuelle konkurransen.
Jackie Jackson
Sigmund Esco «Jackie» Jackson (født 4. mai 1951) er en amerikansk musiker. Han var den eldste i popbandet The Jackson 5 som var aktive fra 1962 til 1990.
Margielyn Didal
Hun representerte Filippinene under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 7 i street.
Basketball under Middelhavslekene 1959
Basketball under Middelhavslekene 1959. Basketball var en av flere sporter under de tredje Middelhavslekene som ble arrangert i Beirut i Libanon i perioden 11. til 23. oktober 1959. Det var tredje gangen som basketball var med på programmet under Middelhavslekene. Det var kun herrelag som deltok i basketballturneringen.
Direkte stråling
Direkte stråling er solstråling som går upåvirket gjennom atmosfæren ned til jordoverflaten.
Muldalsfossen
Muldalsfossen er en foss i Muldalselva ved Tafjorden i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Fossen starter om lag 350 meter over fjorden, der hengedalen Muldalen munner ut i fjellsiden nord for Tafjordens østre ende. Fossen utgjør dermed den nederste delen av elva. Tafjordvegen passerer i bro over utosen nede ved fjorden. Muldalsfossen blir markedsført som et turistmål i den offisielle reiseguiden visitnorway.no. I 1995 omkom en fotturist da han falt om lag 180 meter ned i fossen. I 2017 omkom en tysk turist etter å ha falt om lag 200 meter i fossen.
Skrivesperre og kunstneriske ambisjoner & ...
Skrivesperre og kunstneriske ambisjoner & om en hund som må bøte med livet på grunn av summen av de to er en novellefilm som hadde premiere på Kortfilmfestivalen i 2011. En kortversjon (35 min.) ble vist på Kortfilmfestivalen i Grimstad, mens fullversjonen (47 min.) hadde premiere på Cinemateket i Oslo i september 2011. Manus og regi er ved Geir Henning Hopland. Hovedrolleinnehaverne er Vidar Magnussen, Kristine Rui Slettebakken, Morten Rose, Kyrre Haugen Sydness og Geir Henning Hopland. Hunden i filmen spilles av Enya, eiet av Veronica Wister.
Muldalsfossen
Det er noe uklart nøyaktig hvor høy fossen er. Det at fossen går i en dyp kløft gjør måling vanskelig. Welle-Strand (1988) skriver at fossen er 500 meter «lang» med et fall på 320 meter, av dette 60 meter loddrett. Vatne (2013) skriver at fossen har et fall på omkring 180 meter. . Vollan (1967) oppgir at Tafjord Kraft i 1957 kjøpte «resten av fallrettighetene» med en fallhøyde på 170 meter fra Ålesund kommune. Rettighetene til den «nederste delen» av fossen var ervervet sammen med rettighetene til Tafjordvassdraget. Carl Hanns Pollog (1935) oppgir samlet fall til 150 meter. De to Muldal-gårdene, der fossen begynner, ligger på vel 350 meter over fjorden.
Skrivesperre og kunstneriske ambisjoner & ...
Skrivesperre var månedens DVD og fulgte med bransjebladet Rushprint nr. 5 / 2011.
Handlingen
Filmen forteller om en manusforfatter som sliter med å få forløst sitt neste prosjekt, samtidig som han opplever at andre får mer oppmerksomhet enn ham. Manusforfatteren besøker en friteatergruppe og forelsker seg i den kvinnelige Pippi-figuren. Han vil spesialskrive for henne, men press fra vennegjengen og filmbransjen fører til at det går i stå.
Muldalsfossen
Muldalselva har fra 1969 vært kraftig regulert ved at vann blir tappet direkte fra elva ned i tunnel til Zakariasdammen og kraftverket Tafjord 4. Inntakspunktet til tunnelen ligger om lag 1,7 km oppstrøms fra fossen, og reduserer i praksis elvas nedbørfelt med om lag 51,5 km². I 2013 anbefalte Norges vassdrags- og energidirektorat å innføre minstevannføring i Muldalselva, av hensyn til vannføringen i Muldalsfossen.
Fossen har siden 1800-tallet vært en turistattraksjon. Da Ålesund kommune i sin tid overtok fallrettighetene, ble navnet «Keiser Wilhelms foss» brukt. Ålesund-Sunnmøre Turistforening, som ble stiftet i 1889, fikk året etter støtte fra DNT og Ålesund-Sunnmøre Turistforening til bygging av en gangvei fra platået der Muldalsgårdene ligger til et sikret utsiktspunkt over fossen. DNT ga også tilskudd til utbedring av veien fra fjorden opp til gårdene. Kristofer Randers, forfatteren av den klassiske turboken Søndmøre, reisehaandbog fra 1890, kalte fossen «Søndmøres prægtigste vandfald», og sammenlignet den med Rjukanfossen og Vøringsfossen. Randers anslo høyden til «minst 500 fot».
Sandøya (Porsgrunn)
Sandøya er ei øy og et tettsted ved Brevik i Porsgrunn kommune i Telemark. Øya dekker et areal på 1,58 km², og høyeste punkt er «Kulåsen» (60 moh.). Tettstedet ligger sørvest på øya og har innbyggere per 1. januar.
Det finnes ingen innsjøer eller tjern på øya. Sandøya er omkranset av Breviksfjorden, Eidangerfjorden og Ormerfjorden. Her finnes blant annet en barneskole, og det er god ferjeforbindelse til Brevik. En mengde fritidsboliger, samt en campingplass, gjør at øyas folketall mangedobles om sommeren.
1. november 2008 ble butikken på Sandøya nedlagt. Sommeren 2014 ble det åpnet ny butikk på øya, Sandøya Handelshus.
Jean Lefeure
Jean Lefeuvre (født 1922 i distriktet Sarthe i Frankrike) er en fransk jesuitt og sinolog.
Han trådte inn i jesuittordenen i 1940, og spesialiserte seg innen sinologi.
Han ankom Beijing i 1947, og ble året etter den første jesuitt som fikk studere ved Pekinguniversitetet. Jean Lefeuvre fikk oppleve den kommunistiske seier i byen, og opparbeidet gode relasjoner med de nye makthavere. Men han ble utvist fra Folkerepublikken i 1952.
Han har virket i Frankrike, Beijing, Shanghai og Taiwan, og spesialiserte seg på formidling av kinesisk åndelig intuisjon innen kinesisk språk, kunst, politikk og religion. Han var med sin forskning og sine bidrag viktig for utviklingen av den syvbinds fransk-kinesiske ordboken Le Grand Dictionnaire Ricci de la Langua Chinoise (DBB, Paris, ferdigstilt i 2001). Hans livslange forskning på Jia guwen (orakelbensinnskrifter) var av særlig betydning.
Paulista
Paulista kan vise til:
MS «Orient Constructor»
MS «Orient Constructor», tidligere MS «Seabed Constructor» er et offshore- og forskningsfartøy (engelsk: "multi-purpose offshore construction vessel"). Hun ble bygd i tiden 2013-2014 av Kleven Verft i Norge for Stig Remøys rederi Olympic Shipping under navnet MS «Olympic Athene». Design og engineering er utført av Marin Teknikk A.s. og av typen MT6022.
MS «Orient Constructor» ble oppkjøpt av Swire Pacific Offshore i 2016. Skipet var først og fremst eslet til å jobbe for Swire Seabed, et norsk rederi som inngikk i Swire-gruppen, for arbeid på dypet og på havbunnen.
Utrustning
MS «Orient Constructor» har en kran som kan løfte 250 tonn og har en arbeidsflate på dekk på 1300 kvadratmeter. Hun har en hangar for undervannsfartøy (ROV) og verksted for reparasjon av disse samt en helikopterplattform for et helikopter på opptil 15 tonn, for eksempel Sikorsky S-92.
Oppdrag 2018
MS «Orient Constructor» hadde kontrakt på seks år med den Texas-baserte bedriften Ocean Infinity, som i begynnelsen av 2018 lette etter biter av det malaysiske passasjerflyet som styrtet i havet utenfor Indokina i mars 2014 (Malaysia Airlines Flight 370). Letingen var resultatløs, og kontrakten med malaysiske myndigheter ble avsluttet den 9. juni 2018.
Senere ble båten sendt til Argentinakysten for å lete etter den argentinske ubåten ARA «San Juan» som var meldt savnet 15. november 2017. Den 16. november 2018 ble ubåten funnet. MS «Orient Constructor» hadde med seg fem undervannsroboter av typen Hugin AUV fra Kongsberg Maritime i Horten som de brukte til å søke gjennom havbunnen med. Ubåten lå utenfor Valdes-halvøyen på 800 meters dybde.
Oppdrag 2019
Den franske ubåten «La Minerve» ble søndag 21. juli funnet ca 45 kilometer vest for marinebasen i Toulon sør i Frankrike. Den hadde vært savnet i 51 år.
Edward Yang
Edward Yang (født 6. november 1947 i Shanghai, død 29. juni 2007 i California) var en av de ledende filmskapere av taiwansk kino og film på 1900-tallet. Yang ble tildelt en Best Director Award i Cannes for hans film Yi Yi i 2000.
Etter å ha studert elektroteknikk ved National Chiao Tung University, begynte Yang ved Universitetet i Florida, der han fikk en mastergrad i elektronikk i 1974. Yang ble senere tatt opp ved Harvard Graduate School of Design, men han valgte å ikke begynne der. Deretter reiste han til Seattle for å arbeide med datamaskiner og programvare. Yang ble på denne tiden inspirert av filmer av den italienske regissøren Michelangelo Antonioni. Han giftet seg med den taiwanske pop-sangeren og musikk-legenden Tsai Chin i mai 1985. De tok ut skilsmisse i august 1995, og Yang giftet seg senere med pianisten Kai-Li Peng.
For filmen A Brighter Summer Day, vant Yang en pris ved The Tokyo International Film Festival, og en Golden Horse Award for beste film. I 2000 dannet Yang filmstudioet Miluku Technology & Entertainment som produserte animerte filmer og TV-serier. Den første animerte filmen i 2007, men prosjektet ble avbrutt da Yang ble syk med kreft. Yang døde 29. juni 2007, i hans eget hjem i Beverly Hills, som et resultat av komplikasjoner etter en syv år lang kamp mot tykktarmskreft. Yang etterlot seg sin kone, konsertpianisten Kaili Peng, og sønnen Sean. Yang ble gravlagt ved Westwood Village Memorial Park Cemetery.
Distriktet Brugg
Brugg er et forvaltningsdistrikt (Bezirk) i den sveitsiske kantonen Aargau som omfatter byregionen Brugg der distriktets administrative sentrum ligger. Distriktets nabodistrikter er Laufenburg i nord og i vest, Brugg og Zurzach i nord, Baden i øst, Bremgarten og Lenzburg i sør, Aarau i vest. Brugg dekker et areal på 149.31 km² fordelt over 31 kommuner og hadde 45 406 innbyggere i 2006.
Simonsen Telecom
Simonsen Elektro AS var en norsk elektronikk-produsent som blant annet utviklet og produserte NMT-mobiltelefoner. I 1998 ble bedriften nedlagt og varemerket SIMONSEN overtatt av MTU Telecom.
Bedriften ble grunnlagt i 1970 av Willy Simonsen og produserte først manuelle mobiltelefoner for det såkalte OLT-systemet. Ved innføringen av det automatiske mobiltelefonnettet (NMT 450) i 1981 var Simonsen Elektro blant de første på markedet med sin telefon. Simonsenens første automatiske mobiltelefon (AMT-10) var markedet letteste (ca. 7.7 kg), faktisk bare halve vekten av enkelte av konkurrentenes vekt. Simonsen Elektro hadde hovedkontor og utviklingsavdeling i Oslo, og produserte telefonene ved datterbedriften Simonsen Elektro Løkken i Meldal kommune. Simonsen var dermed den eneste helnorske mobiltelefonprodusent. Utover på 1980-tallet lanserte Simonsen flere nye modeller, for 450-nettet Comrade og Multicom, og for 900-nettet ytterligere et par modeller.
I 1995 lanserte Simonsen den trådløse telefonen Freeway, en telefon som ble godt mottatt. Dette var den minste trådløse telefonen på markedet, og var basert på 900 MHz-teknologi. Men som så mange andre selskaper havnet også Simonsen på utenlandske hender etter hvert. Etter noen år med rederiet I. M. Skaugen på eiersiden ble selskapet en del av kanadiske Novatel og skiftet navn til Simonsen Communications AS i 1989. Novatel ble senere kjøpt opp av Japan Radio Company (JRC). Dette selskapet produserer også mobiltelefoner, men disse har lite til felles med telefonen fra Simonsen.
Etter at Novatel trakk seg ut overtok Hongkong-baserte Horst Pudwill selskapet. Etter noen år overtok så de ansatte og selskapet skiftet navn til Simonsen Telecom AS. Til slutt ble selskapet oppkjøpt av Product Finders International (PFI) i Risør i 1997. Året etter, i 1998, var det definitivt slutt. Bedriften ble nedlagt og merkenavnet «Simonsen» solgt til MTU Telecom.
Norske gevorbne jegerkorps
Norske gevorbne jegerkorps var en jegeravdeling i den norske Hæren, opprettet 1. september 1788 og nedlagt ved hærorganisasjonsplanen 3. juli 1817. Korpset hadde fra starten av base på Kongsvinger. Det bestod opprinnelig av fire vervede (gevorbne) kompanier, som var satt sammen av soldater fra det tidligere Holstenske jegerkorps og Kongsvingerske lette kompani. Hvert kompani bestod av omkring 100 mann pluss hornblåsere, underoffiserer og offiserer. Ved kongelig resolusjon ble i 1801 de nasjonale (utskrevne) bataljonene Ullensakerske lette bataljon og Søndenfjeldske skiløperbataljon underlagt jegerkorpset som annekterte bataljoner. Etter omorganiseringen av Hæren i 1810 ble Jegerkorpset overført til Larvik, samtidig som de annekterte bataljoner ble byttet ut med Valdreske skarpskytterbataljon og Bergenhusiske skarpskytterbataljon.
Simonsen Telecom
Willy Simonsen var også mannen bak Sweetheart radioen som ble konstruert for norsk motstandsbevegelse under andre verdenskrig.
Fellesrådet for Afrika
Fellesrådet for Afrika (tidligere Fellesrådet for det Sørlige Afrika) er en norsk medlemsbasert informasjons- og solidaritetsorganisasjon for Afrika. Organisasjonen har som formål å utfordre forhold og strukturer i Afrika og globalt som hindrer en rettferdig utvikling på og for kontinentet. Fellesrådet ble stiftet i 1967 som en paraplyorganisasjon for den norske anti-apartheidbevegelsen og utvidet etter hvert virket til støtte til frigjøringsbevegelser i det sørlige Afrika.
Da apartheid ble avskaffet i 1994, utvidet Fellesrådet sitt interessefelt til hele Afrika, men med et spesielt fokus på landene sør for Sahara. Organisasjonen forandret samtidig navn. Fellesrådets hovedmålsetning er å arbeide for økonomisk, sosial og politisk rettferdighet i og for Afrika. Dette gjøres gjennom å formidle kunnskap som er rettferdig, nyansert og utfyllende og gjennom å skape og delta i ulike fora i Norge og Afrika.
Informasjonsarbeid
Fellesrådet arbeid knytter seg hovedsakelig opp til informasjonsformidling. Organisasjonen mener at innsikt og forståelse er avgjørende for at aktører i Norge skal kunne føre en god Afrika-politikk. En slik innsikt bygger på kunnskap om alt fra grunnleggende fakta, til mekanismer som hindrer utvikling og rettferdighet. Fellesrådet skiller seg fra andre organisasjoner og informasjonsaktører, både når det gjelder målgrupper, arbeidsform, temafokus, verdigrunnlag og nedslagsfelt. Fellesrådet er ikke en innsamlingsorganisasjon, og søker dermed å være kommersielt uavhengige av et spesielt budskap. Slik argumenterer organisasjonen at den står friere til å forfekte kritiske eller kontroversielle budskap. Fellesrådet er heller ikke direkte involvert i store prosesser i Afrika og søker i stedet å føre debatter som for andre kan sette sine partnere i fare (for eksempel om Zimbabwe). Dette har vært med å gi Fellesrådet en unik posisjon som kunnskapsformidler om Afrika, og er førende for Fellesrådets informasjonsvirksomhet.
Fellesrådet for Afrika mener at måten informasjon formidles på og hvem som er premissleverandører for informasjon og kunnskap, er spørsmål om makt, interesser og politikk. Fellesrådet produserer og formidler informasjon, deltar i den norske utviklingsdebatten og forsøker å skape arenaer for debatt og kunnskapsutveksling. Fellesrådets informasjonstiltak og analyser skal ifølge organisasjonens informasjonsstrategi være fundert i prinsipper om solidaritet og rettferdighet. Videre ønsker Fellesrådet at analyser skal være konstruktive, og skape en motvekt til forenklede bilder av Afrika som enten peker mot naive løsninger eller som bare ser uoverkommelige problemer. Fellesrådet argumenterer med at informasjonen og kunnskapen om Afrika blant norske og internasjonale aktører er mangelfull, ensidig og fremmer stereotypier. Det bidrar til feilaktige politiske løsninger og forenklede oppskrifter som i verste fall forsterker afrikanske lands marginalisering, heller enn å bidra til å finne løsninger. Fellesrådets informasjonsstrategi har derfor som mål å bidra til mer, bedre, kritisk og nyansert kunnskap om Afrika som også reflekterer mangfold, makt og interessemotsetninger. Fellesrådet arbeider for å bære fram en analyse som viser at det er håp for framtida, uten å overse hindringene som står i veien.
Virksomhet
Fellesrådet for Afrika sprer informasjon gjennom publikasjoner, nyhetsbrev, nettsider og seminarer. Organisasjonen deltar også i ulike fora og nettverk i Norge, i Afrika og internasjonalt. Fellesrådet gir jevnlig ut bøker om Afrika på norsk. Den tradisjonelle årboken går i dybden på spesifikke tema og inneholder også landprofiler for de afrikanske landene. Fellesrådets nettsider afrika.no inneholder oppdaterte nyheter og bakgrunnsinformasjon om Afrika på norsk og engelsk.
Index on Africa er en av verdens største lenkesamlinger til afrikanske internettressurser. Portalen inneholder lenker til over 4000 nettsider som dekker temaer som utvikling og bistand, økonomi og finans, miljø og landbruk, faktainformasjon, politikk, nyheter og media, kvinnespørsmål og akademia. Index on Africa har blitt anbefalt av Encyclopædia Britannica, Los Angeles Times, SIDA og Verdensbanken.
Africa News Update (ANU) er et gratis nyhetsbrev som kommer ut fire ganger i uka. ANU har over 4500 abonnenter, hovedsakelig fra Europa, Afrika og Nord-Amerika. ANU tjener som motvekt til de store, vestlige nyhetbyråene og formidler oppdaterte nyheter og bakgrunnsartikler fra Afrika – basert på afrikanske kilder.
Fellesrådet arrangerer jevnlig seminarer for å spre informasjon og debatt om ulike tema. Seminarene knyttes opp til det aktuelle temaet som er valgt som "årets tema". I 2006 omhandlet årets tema ressurser og olje i Afrika. Tidligere har organisasjonen fokusert på forskjellige tema som media i afrika, handelsspørsmål og gjelsspørsmål.
Fellesrådet er medeier i Verdensmagasinet X. Magasinet er et redaksjonelt uavhengig blad som inneholder bakgrunnsartikler og reportasjer med fokus på nord/sør-spørsmål.
Fellesrådet samarbeider med tre organisasjoner i Afrika som jobber for å fremme kvinners rettigheter gjennom bruk av media: Isis-Women's International Cross Cultural Exchange (Uganda), Uganda Media Women's Association (Uganda), Gender Links, (Sør-Afrika)
Nilakantha Somayaji
Kelallur Nilakantha Somayaji (, hindi: ) (født 14. juni 1444, død 1544) (også referert til som Kelallur Comatiri ) var en stor indisk matematiker og astronom fra Kerala-skolen for astronomi og matematikk. Et av hans mest innflytelsesrike verker var den omfattende astronomiske avhandlingen Tantrasamgraha, fullført i 1501. Han komponerte også en utførlig kommentar til Aryabhatiya, kalt Aryabhatiya Bhasya. Her diskuterte Nilakantha utvidelse av uendelige rekker i trigonometriske funksjoner og problemer med algebra og sfærisk geometri. Grahapareeksakrama er en håndbok for å foreta astronomiske observasjoner basert på datidens instrumenter.
Tistelengvikler
Tistelengvikler (Eucosma cana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor til nokså stor (vingespenn 16-22 millimeter), lyst brunlig vikler. Thorax er lyst brunlig på sidene, brunsvart i midten. Forvingen har både lyse og mørke lengdestreker, mot spissen er det tre nokså brede, lyse skråstreker med mørkere midtstripe. Ved bakhjørnet er det et ovalt felt med uregelmessige, små, svarte flekker. Larven er blekoransje, bred og noe flattrykt. Arten ligner sterkt på den beslektede arten mørk knoppurtengvikler (Eucosma hohenwartiana).
Levevis
Larvene utvikler seg på blomsterkurvene av ulike tistler og på knoppurt (Centaurea). De voksne viklerne flyr fra juni til august.
Pedra Branca
Pedra Branca kan vise til:
Pilões
Pilões kan vise til:
Joseph Gan Junqiu
Joseph Gan Junqiu  (kinesisk: 甘俊邱, pinyin: Gān Jùnqiū, født 4. april 1964 i Guangdong i Folkerepublikken Kina) er katolsk erkebiskop av Guangzhou i Kina.
Gan Junqiu fikk sin presteutdannelse ved Det sentrale og sørlige Kinas teologisk-filosofiske seminar i Wuhan i provinsen Hubei, og ble presteviet i 1991.
Han underviste og var studierektor og rektor for allmenne anliggender ved presteseminaret i Wuhan frem til 2000. Da vendte han tilbake til Guangzhou hvor han ble kansellist og direktør for komiteen for kirkelig eiendom i kurien.
Han er den første biskop i den sørkinesiske metropolen Guangzhou på mange år som er anerkjent både statlig av Folkerepublikken Kinas religionsmyndigheter og kirkelig av Paven.
Biskop Gan har engasjert seg for å få tilbakeført eller erstattet konfiskert katolsk eiendom; i selve storbyområdet Guangdong var det ved hans tiltreden kun en stor kirke (katedralen), én svært liten kirke og et enda mindre kapell.
Forrest County (Mississippi)
Forrest County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Det samlede arealet er 1 218 km², hvorav 1 208 km² er land.
Fylkeshovedstaden er Hattiesburg.
Aenictinae
Utseende
Små, avlange og slanke maur. Disse spinkle maurene ligner lite på de mer robuste Dorylus-artene, men de to er trolig søstergrupper. Som andre hærmaur mangler de øyne og er blinde.
Levevis
I likhet med slekten Dorylus i Afrika og underfamilien Ecitoniinae i Sør-Amerika er maurene i slekten Aenictus hærmaur, som vandrer rundt i svære hærer og herjer mellom smådyrene. De danner ingen permanente tuer, bare midlertidige "bivuakker" ettersom de vandrer rundt på søk etter bytte. Ellers er lite kjent om biologien deres.
Utbredelse
A. rhodiensis finnes på de dodekanesiske øyer i Egeerhavet. Ellers lever disse maurene i Afrika og tropisk Asia.
Party on Elm Street
Party on Elm Street er det tredje studioalbumet til det norske boogierock-bandet Backstreet Girls.
Plata ble utgitt på LP, CD og kassett av Mercury i 1989. I 2004 ble den gjenutgitt på CD av FaceFront. Denne CD-en inneholdt fire bonuslåter.
Berit Solbakken
Berit Solbakken (født 1964) er en norsk politiker (Ap) og i perioden 2007–2015 var varaordfører i Hof kommune i Vestfold.
Hun var tidligere et sportslig talent og fikk tilbud som fotballkeeper på Sprint-Jeløy, men takket nei.
I 2007 stilte hun ved kommunevalget i Hof. Olav Bjørnli for Høyre fortsatte som ordfører, men hun ble varaordfører. Hun overtok varaordfører-vervet etter Senterpartiets Thorolf Kalager. Etter valget i 2011 ble hun igjen valgt som varaordfører, men denne gangen var det Høyres Ragnar Lindås som ble ordfører. Ved valget i 2015 var det Anne Nordby Skarstad fra Senterpartiet som overtok vervet som varaordfører.
Doncaster
Historie
Den første kjente bebyggelse på stedet var at romersk festning, castrum, bygget på 100-tallet ved et overgangssted ved elven Don. Festningen fikk navnet Danum, og det nåværende stedet er sammensatt av forvanskninger av Danum og castrum. I angelsaksisk tid var Doncaster antagelig bosted for kongene av Northumbria.
Etter at Vilhelm Erobreren hadde tatt makten over England i 1066 ble byen, som hadde forfalt kraftig, gjenoppbygd av normannerne. De bygde også en festning ved Conisbrough.
På 1500-tallet begynte byen å tjene godt på hesteoppdrett, og dette førte videre til at man begynte å avholde hesteveddeløp. De første veddeløpene i byen skal ha vært avholdt tidlig på 1600-tallet, men det som ga Doncaster berømmelse var løpene St. Leger Stakes, som først ble avholdt i 1770-årene.
Etter den industrielle revolusjon kom jernbanen til Doncaster. Great Northern Railways lokomotiv- og vognbyggeri ble lagt dit, og på dette verkstedet ble både Mallard og Flying Scotsman bygget. Byen ligger i dag ved den østlige hovedlinjen mellom London og Skottland.
Under første og andre verdenskrig ble jernbaneindustrien omstilt til produksjon av ammunisjon. Etter 1945 ble Doncaster en av de viktigste kullgruvebyene i England, og gruvene ble langt den største arbeidsplass i området. Mange av jobbene gikk tapt ved nedtrappingen av gruveindustrien i 1980-årene, og det er i dag nesten ingen utvinning av kull rundt Doncaster.
Ettersom det som gjennom etterkrigstiden har vært hovednæring forsvant har byen forsøkt å etablere seg som et sentrum for handel og fritidsaktiviteter. Hesteveddeløpene er fortsatt svært populære, og trekker mange besøkende.
Idrett
Doncaster har en av de mest framgangsrike kvinnefotballklubber i England, Doncaster Belles LFC, samt herrefotballklubben Doncaster Rovers FC.
Vennskapsbyer
Doncaster har følgende vennskapsbyer:
Jordens strålingsbalanse
Strålingsbalansen er en balanse mellom solstrålingen som kommer inn i atmosfæren og ned til jordoverflaten, og varmeutstrålingen (langbølge) og reflektert (kortbølge) stråling fra Jorda og ut igjen i verdensrommet.
Globalt sett er strålingen i balanse, ellers ville solstrålingen gjort at temperaturen konstant hadde økt, men lokalt er derimot ikke strålingen i balanse. Tropiske områder får tilført mye mer strålingsenergi enn det som blir brukt, mens høyere bredder på vinterhalvkulen stråler ut mye mer energi enn det som blir tilført. Havstrømmer og atmosfæriske strømmer transporterer energi bort fra tropene til høyere bredder slik at strålingen til jorden sett under ett er i balanse. Strålingsenergien blir omformet til latent varme, merkende varme eller til og med bevegelse (kinetisk energi), men til sjuende og sist blir all energi omformet til varmeenergi som blir strålt ut fra jorden og atmosfæren.
Strålingsbalansen
Den innkommende solstrålingen er kortbølget, og ligningen under blir derfor kalt den kortbølgede strålingsbalansen Qs:
der
Jordens overflate og atmosfære sender ut varmestråling (i det infrarøde spekteret). Det er en liten overlapp mellom denne strålingen og solspekteret. Siden dette er langbølget stråling, blir denne ligningen kalt den langbølgede strålingsbalansen (Ql)
Det kan derimot være vanskelig å måle hver enkelt del av strålingen, siden både forskjellige interne og eksterne faktorer kan påvirke strålingsbalansen. Interne faktorer er mekanismer som påvirker sammensetningen til atmosfæren (vulkanisme, biologisk aktivitet, endring av landområder, menneskelig aktivitet etc). Den eksterne faktoren er i hovedsak solen. Solens gjennomsnittlige lysstyrke har økt med omtrent 25 % i løpet av solens levetid.
Eksterne og interne faktorer er nært knyttet sammen. Økt solinnstråling vil for eksempel gi høyere middeltemperaturer og høyere vanndampinnhold i atmosfæren. Vanndamp er en gass som absorberer infrarød stråling og sender den tilbake til jordoverflaten. Dette kan slå ut begge veier ved at mer stråling mot jordoverflaten fører til høyere temperatur, men økt vanndampinnhold kan også føre til økt skydekke og dermed økt global albedo. Situasjonen er komplisert siden mange faktorer spiller inn, og derfor har ikke konseptet bak strålingsbalansen så stor nytteverdi, selv om den er fysisk riktig.
Menneskelig påvirkning
Utslipp av drivhusgasser, og andre faktorer (som endringer av landområder) kan endre energibudsjettet til en viss grad. De største og mest kjente av drivhusgassene (CO2, CH4, halokarbon, etc.) har totalt økt pådraget med 2,4 W/m² i forhold til 1750. Dette er mindre enn 1 % av den innkommende solenergien, men har medvirket til en observert økning i temperaturen i atmosfæren og havet.
Allround-NM på skøyter 1960 for herrer
Allround-NM på skøyter 1960 for herrer ble avholdt 16. og 17. januar 1960 i Hønefoss idrettspark i Hønefoss. Teknisk arrangør var Idrettsforeningen Liv.
Diffus stråling
Diffus stråling er solstråling som er spredt eller reflektert i forskjellige atmosfæriske komponenter. Skyer er den faktoren som medvirker mest her.
Sammen med den direkte strålingen utgjør disse to globalstrålingen. Både globalstrålingen og forholdet mellom den diffuse og direkte strålingen varierer med solhøyden, skydekket og forurensning i atmosfæren. Den diffuse strålingen utgjør omtrent 50 % av globalstrålingen i Bergensområdet, selv midt på sommeren, mens den bare er 15-20 % i solrike ørkenområder. Om vinteren utgjør den diffuse strålingen en mye større del av globalstrålingen, som da er mye mindre enn om sommeren.
Lore Bruggeman
Lore Bruggeman (født 30. april 2002) er en belgisk rullebrettkjører.
Gary O’Kane (EP)
Gary O'Kane er en musikk-EP med Gluecifer. EP-en ble utgitt i 1999.
Integritetsskyddsmyndigheten
Integritetsskyddsmyndigheten (IMY) er et svensk forvaltningsorgan som arbeider for at mennesker vernes mot at deres personlige integritet krenkes gjennom behandling av personopplysninger og for at god praksis iakttas i kredittopplysnings- og inkassovirksomhet.
Franklin County (Mississippi)
Franklin County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Det samlede arealet er 1 468 km², hvorav 1 462 km² er land.
Fylkeshovedstaden er Meadville.
Gabriel Udişteanu
Gabriel Udişteanu (født 20. februar 1945, død 1992) var en rumensk volleyballspiller.
Han representerte Romania under Sommer-OL 1972 i München, hvor han ble nummer 5.
Laccosternus
Laccosternus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.
Georg Dedichen
Georg Maria Dedichen (født 8. juli 1870 i Modum, død 3. desember 1942) var en prisbelønt norsk kjemiker.
Laccosternus
Levevis
Både de voksne billene og larvene, er  rovdyr. Larvestadiene er i ferskvann.
Georg Dedichen
Karriere
Etter examen artium gikk han ved Trondheim Tekniske Skole, før han var fire år i Tyskland. Han fikk sin dr.chem. ved Universitetet i Kiel 1894 på avhandlingen Synthesen von Benzolhydragenen mittelst Hydrazinhydrat veiledet av Theodor Curtius.
Deretter var han amanuensis i kjemi ved Det Kongelige Frederiks Universitet frem til 1911, overingeniør i Patentstyret 1911-17, før han i 1917 gikk til sjokoladefabrikken Freia som leder for dets forsøkslaboratorium frem til 1926. Det var i hans periode at Freia lanserte Firkløver (1926) og Monolit (1926).
Laccosternus
Utbredelse
Artene er beskrevet fra Sumatra og Laos.
Georg Dedichen
Karriere
Han var også ansvarlig for det kjemiske innhold i Teknisk Ukeblad. I 1930 ble han dosent i kjemi ved Universitetet.
Kvinner i norsk diplomati
Som i resten av byråkratiet har kvinnene gjort sitt inntog i det norske diplomatiet i løpet av 1900-tallet, først som sekretærer uten mulighet til å bli fullverdige diplomater, siden som høyt profilerte personer i utenrikstjenesten. Tidlig på 2000-tallet utgjorde kvinnene ca. en tredjedel av hele diplomatkorpset. I diplomatiet har imidlertid kvinnene spilt en direkte rolle som den mannlige diplomatens hustru og ledsager også før diplomatiet åpnet seg for dem som selvstendig karrierevei. Eksempler på profilerte kvinner som er aktive i diplomatiet i dag, eller har vært det tidligere, er Mona Juul, Åslaug Haga, Ingrid Schulerud og Marte Gerhardsen.
Georg Dedichen
Familie
Hans tre brødre var psykiater Henrik Arnold Thaulow Dedichen (1863–1935), som var far til forfatterinnen Aimée Sommerfelt, lege Lucien Dedichen (1867–1944) og Hagbart Emil Waldemar Dedichen (født 1865). De fire brødrene var en tid del av Kristiania-bohemen. Han var også ungdomsvenn av Edvard Munch, som i 1922 fikk oppdraget med å utsmykke spisesalen til Freia Sjokoladefabrikker, der Dedichen var ansatt.
Kvinner i norsk diplomati
Kvinnen som ledsager
Tidligere var det vanlig at ambassadørposter omfattet reisevirksomhet som kunne pågå i årevis. Hustruer var som regel ikke til stede; venetianerne forbød dem til og med å ledsage sine ektemenn. Etter hvert som permanent diplomati ble institusjonalisert, dukket imidlertid kvinner opp i diplomatiets verden som ektefeller. En betydelig mengde diplomatisk arbeid handler om representasjon, som finner sted i et klassespesifikt format, især i form av mottakelser og middagsselskaper. Ved slike anledninger var det frem til slutten av 1960-årene alle steder forventet av hustruen skulle være til stede. På dette tidspunktet oppstod det imidlertid en kulturkrig i organisasjonen for ektefeller; den ble utkjempet av på den ene side eldre kvinner som identifiserte seg med rollen som vertinne, på den annen side yngre kvinner (og fra 1970-årene, menn) som ikke gjorde det. I 1973 kom UD med en kunngjøring der det het seg at ektefellen ikke var ansatt i utenrikstjenesten og derfor ikke kunne beordres til tjenestegjøring hverken av UD eller av utenriksstasjonens ledere. Rent uformelt lever imidlertid forventningen videre.
Skrivemaskindamer
På slutten av 1800-tallet arbeidet noen få kvinner som skrivemaskindamer med rene tjeneroppdrag. Som andre steder i arbeidslivet kan skrivemaskinen stå som et symbol på den nesten komplette kjønnsutskiftningen i organisasjonens lavere skriversjikt. Så lenge skriving var en integrert del av diplomatisk arbeid, ble det behandlet som håndtering av hemmeligheter, og kvinner hadde ingen adgang til det. Da det ble vanlig å bruke skrivemaskin, noe som førte til at forfatingen og utskrivningen av dokumenter ble to atskilte funksjoner, åpnet det seg et nytt sosialt rom for kvinner.
Den første kvinnelige diplomaten
Den første norske kvinnelige diplomaten, Gudrun Martius, gift Ræder, (1908–1998), tok sin aspiranteksamen i april 1939 og ble engasjert uten å ha universitetseksamen forøvrig. Det var som chiffervakt at hun søndag 7. april 1940 måtte underrette Halvdan Koht  om sendemann Arne Scheel sitt telegram fra Berlin om tyske troppetransportskip på vei fra Stettin og nordover. Hun giftet seg i 1940 med sin kollega Johan Georg Alexius Ræder (1905–1981) og arbeidet som utenriksministerens privatsekretær til hun fikk sønnen Peter Nicolay Ræder i 1943 (som også ble diplomat). Johan ble sendemann i Brussel 1949, så i Madrid fra 1953. Fra 1958 var hun utenriksrådens frue i Oslo, og fra 1965 til 1973 var hun ambassadrise (ambassadørens hustru) i Roma.
Ansettelsen av kvinne nummer to i 1958, Kirsten Ohm (1930–1999) ble tatt opp i UD i 1958, var det som kvinne nummer to, og det hadde gått tjue år siden sist. Opptaket kom i kjølvannet av en politisk kampanje som ble dekket av avisene. Norges kvinnelige diplomat nummer to hadde en fremgangsrik karriere som toppet seg da hun i 1975 ble Norges første kvinnelige ambassadør (til Europarådet i Strasbourg).
I 1905 omfattet det norske utenriksdepartementet, etter at landet nylig hadde sagt farvel til unionen med Sverige, en håndfull kvinnelige nyansatte som arbeidet som skrivemaskindamer. Første gang en kvinne var representert i utenriksdepartementets årskalender, var i 1918. Hun arbeidet som arkivar. I 1960 var 417 av de fast ansatte departementet kvinner. Imidlertid var bare én av disse diplomat, det vil si en fast ansatt embetsmann i utenrikstjenesten med flytteplikt, altså til å akseptere enhver stilling, hjemme eller ute, han (ikke hun) ble beordret til. Frem til i dag har det ikke oppstått noen dramatiske forskjeller i fordelingen av menn og kvinner totalt, og de er fortsatt forholdsvis ujevnt fordelt rundt om i organisasjonen. Blant kontorsekretærene er det kvinner som dominerer, mens man finner flest menn som utfører manuelt arbeid. Rundt en tredjedel av diplomatene er kvinner.
Gjennombrudd på 1970-tallet
Etter ytterligere press fra politikere og aviser ble kvinne nummer tre, Beate Alvegård, opptatt på aspirantkurset i 1963. Hun hadde en fremgangsrik karriere som hun avsluttet som ambassadør. Begynnelsen av 1970-årene markerer for alvor de kvinnelige diplomatenes inntog. Det var en liten konstituerende bit i det gjennombruddet for kvinners rettigheter som fulgte i kjølvannet av kvinnelige baby-boomeres massive inntreden i arbeidsstyrken. Kvinnelig diplomat nr. 4 ble opptatt på aspirantkurset i 1969, nr. 5 i 1971 og nr. 6 i 1972. Med unntak av nr. 6, som sluttet like etter opptaket, hadde samtlige av dem fremgangsrike karrierer som endte med at de ble ambassadører. I 1974 ble tre kvinner tatt opp. I 1976 ble én kvinne tatt opp på aspirantkurset, men så, fra 1977, var omkring en tredjedel av attacheene på hvert kull kvinner. Fra begynnelsen av 1990-årene var rundt halvparten kvinner, og i 2003 dannet kvinner for første gang majoriteten. På det tidspunktet fantes det bortimot 200 kvinnelige norske diplomater, og de utgjorde omkring en tredjedel av hele korpset.
I 2020 gikk Norges mest prestisjefylte ambassadørpost for første gang til en kvinne da Anniken Krutnes ble utnevnt til ambassadør i Washington.
Keet Oldenbeuving
Keet Oldenbeuving (født 1. september 2004) er en nederlandsk rullebrettkjører.
Hun representerte Nederland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 12 i street.
Halvor Roll
Halvor Roll (født 30. mars 1929 i Trondheim, død 30. mars 2008) var en norsk lyriker, bosatt i Son.
Han debuterte i 1967 med romanen Barnekrigen, og har skrevet i alt 18 diktsamlinger, hvorav noen gjendiktninger av Adonis, Pablo Neruda og Aimé Cesaire. Hans samlede dikt utkom i 1999.
Daglig leder i Norsk Forfattersentrum 1974 og 1975.
Gyula Bartha
Gyula Bartha (født 8. juli 1945) er en rumensk volleyballspiller.
Han representerte Romania under Sommer-OL 1972 i München, hvor han ble nummer 5.
Pierre Plihon
Pierre Plihon (født 29. oktober 1989) er en fransk bueskytter.