cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sari Essayah
Hun har en økonomisk-administrativ utdannelse fra Vasa universitet. Hun er pinsevenn.
May Bente Aronsen
May Bente Aronsen (født i 1962 i Ballangen) er en norsk tekstilkunstner. Hun er utdannet ved Statens Høyskole for kunsthåndverk og design i Bergen (1985–1989) og Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo (1990–1991).
I 2000 mottok hun Kunsthåndverkprisen under Norske Kunsthåndverkeres årsutstilling.
Samlinger
Hun er innkjøpt av blant annet Nasjonalmuseet, Oslo Kommune, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum og KODE.
Fermion
Fermioner, oppkalt etter Enrico Fermi, er partikler som former fullstendig-antisymmetriske sammensatte kvantetilstander. Derfor følger de Paulis utelukkelsesprinsipp og oppfyller Fermi-Dirac statistikken. Spinn-statistikk-teoremet angir at fermioner har halvtallig spinn. En måte å se for seg spinn på er at partikler med 1/2 spinn, dvs. fermioner, må gjennomføre to hele rotasjoner for å returnere til sin opprinnelige tilstand.
Alle elementærpartikler er enten fermioner eller bosoner. Partikler som er satt sammen av fermioner kan enten være bosoner (slik som mesoner) eller fermioner (slik som baryoner) avhengende av deres sammenlagte spinn.
Elementærpartiklene som materie består av er fermioner som tilhører enten kvarkene (grunnstenene i protoner og nøytroner) eller leptonene (slik som elektroner og nøytrinoer). Paulis utelukkelsesprinsipp for fermioner er årsaken til at elektronskallene i atomer er stabile, noe som gjør kompleks kjemi mulig. Det tillater også degenerert materie å være stabilt under ekstreme trykk.
Hammershaimb
Hammershaimb kan være:
Frederik Anton Wedel-Jarlsberg (1748–1811)
Frederik (Fritz) Anton lensgreve Wedel-Jarlsberg (1748–1811) var en norskfødt godseier og diplomat.
Han ble født på Jarlsberg som sønn av Frederik Christian Otto Wedel-Jarlsberg og Sophie Rigborg Amalie Huitfeldt. Han valgte en militær løpebane, men på grunn av et svakt helbred skiftet han over til diplomatiet. Greven virket som gesandt i Napoli, Haag, London og Wien, og i dette omflakkende liv vokste hans barneflokk opp. I 1772 hadde han giftet seg med den frisinnede Catharine von Storm, datter av kammerherre Caspar Herman Storm og Ida Sophie von Mangelsen (1736–1766). Familien bodde kun sjeldent på Jarlsberg.
Hustyrann
Greven var en påholdende mann, og sparsommelig med utgiftene til familien. Han hadde lite til overs for de nye politiske og sosiale strømninger, i motsetning til sin kone, som ofte uttalte seg frimodig under selskapelig samvær. Han oppførte seg tyrannisk overfor familien, hvilket innimellom førte til ubehagelige opptrinn. I 1797 endte det med et brudd mellom ham og hustruen, hvoretter grevinnen flyktet til Danmark. To år senere reiste sønnene, under dramatiske omstendigheter, etter sin mor.
RER E
RER E er en av 5 linjer i systemet av hurtige lokaltog, RER, som dekker Frankrikes hovedstad Paris. Linja ble innviet 12. juli 1999, er 52,3 km lang med 21 stasjoner og har årlig mer enn 60 millioner enkeltreiser.
Frederik Anton Wedel-Jarlsberg (1748–1811)
Nytt ekteskap
I 1803 hadde han giftet seg i Travendahl med komtesse Nicoline Wilhelmine von Luckner (1780-1873), datter av grev Nikolaus Luckner og grevinne Adamine Gottlobine, født Wedell-Wedellsborg. Syd for Sem kirke ved Jarlsberg lot han oppføre en oktogont gravkapell, for seg selv og sin nye familie. I 1809 reiste han som gesandt til keiserhoffet i Wien. Her døde han i april 1811, og kom derfor ikke til å hvile i sitt gravkapell i Norge.
Forum 18
Forum 18 er en norsk menneskerettighetsorganisasjon som arbeider for tros- og religionsfrihet for alle, med utgangspunkt i Artikkel 18 i Verdenserklæringen om menneskerettighetene.
Forum 18 News Service, etablert av Forum 18, er en nyhetstjeneste som via Internett og e-post rapporterer om trusler og handlinger som motarbeider retten til trosfrihet for alle. Rapporteringen gjøres uavhengig av religiøs tilhørighet, og på en objektiv, sannferdig og aktuell måte. Nyhetstjenesten konsentrerer seg i hovedsak om stater i det tidligere Sovjetunionen, inkludert Sentral-Asia og Øst-Europa, men har også publisert rapporter om Tyrkia, Burma, Kina (inkludert Xinjiang), Laos, Mongolia, Nord-Korea og Vietnam.
Nyhetstjenesten publiseres i to utgaver, begge på engelsk: En ukentlig nyhetsoppdatering hver fredag og en nesten daglig utgave på hverdager.
Værøy Idrettslag
Værøy Idrettslag (stiftet 23. mai 1923) er et idrettslag fra Værøy i Nordland, som har fotball som viktigste aktivitet, men har også drevet med turn og bordtennis.
I 2014 deltar idrettslaget i et prosjekt for å merke stier og løyper på Værøy.
Fotball
Idrettslaget arrangerte i 2012 og 2013 fotballskole for barn sammen med sjømatselskapet Nergård AS og Tromsø Idrettslag.
Etter flere år uten seniorlag i fotball, spiller klubben i 5. divisjon under 2016-sesongen.
NM i mangekamp 1950
NM i mangekamp 1950 var en del av NM i friidrett 1950.
Det ble konkurrert i femkamp og tikamp for menn og trekamp for kvinner. Mesterskapet i femkamp ble arrangert i Trondheim 10. september. Mesterskapet i tikamp ble arrangert i Drammen 22.-23. juli. Mesterskapet i trekamp ble arrangert i Moss 22. juli.
Peter Jul Melleby
Bakgrunn
Melleby ble født i Halden og avsluttet skolegangen der i 1938.
Annen verdenskrig
Han var gruvearbeider i Longyearbyen fra 1939 til han ble evakuert til Skottland i 1941 hvor han sluttet seg til den norske brigaden der. Han ble deretter sendt som skiinstruktør til Island før han kom til Svalbard som soldat med Operasjon Fritham i mai 1942. Ekspedisjonen ble angrepet av tyske bombefly utenfor Barentsburg og 18 mann ble drept og flere ble såret. Melleby overlevde og deltok senere i en rekke trefninger med tyskerne. I 1943 ble utdannet som radiotelegrafist før han på nytt vendte tilbake til Svalbard og ble stasjonert ved den metereologiske stasjonen i Hiorthhamn 1944-1945.
Etterkrigstiden
Høsten 1946 dro han som fangstmann til Nordøst Grønland. I 1949-1952 deltok han på den norsk-britisk-svenske Maud-ekspedisjonen til Antarktis som hundefører, radiotelegrafist, mekaniker og altmuligmann. I 1955 ble han ansatt i Geofysisk malmleting som senere ble en del av Norges geologiske undersøkelser (NGU) hvor han drev omfattende feltundersøkelser over hele landet inntil han gikk av med pensjon i 1984.
I de siste 19 år av sitt liv bodde Melleby i Vadsø.
Fjelltoppen Mellebynuten og isbreen Peterbreen i Dronning Maud Land i Antarktis er oppkalt etter Peter Jul Melleby.
Livkjole
Livkjole, også kalt kjole og hvitt, kjole og sort og snippkjole, er et formelt antrekk for menn som brukes ved festlige eller høytidelige anledninger (galla). Ved anledninger hvor menn bruker snippkjole skal kvinner bruke sin beste ballkjole.
Bakgrunn
'Kjole' og 'kjol' er gamle danske og norske betegnelser på knelange herrejakker med oppslag på ermene, og vide skjøter. Slike frakker ble kalt justaucorps og ulike varianter av disse var moteplagg på 1600- og 1700-tallet. Justaucorpsene endret gradvis snitt og utviklet seg fra omkring 1800 til blant annet snippkjoler i vestlig herremote og side staskofter i skandinaviske og andre bondedrakter. Også uniformsjakker, -frakker og -trøyer fra 1700- og 1800-tallet i denne fasongen, gjerne ettersittende og med rett liv foran og skjøter bak, kan omtales som 'livkjoler', 'våpenkjoler' eller bare 'kjoler'.
Enkeltplagg og bruk
Antrekket består av sort livkjole, sorte bukser med silkegalloner (på smokingbukser er det en rad med silkegalloner mens på bukser til snippkjoler er det to på hver ytterside av buksen), hvit skjorte med bryst og enkle mansjetter i piké og knekkrage, hvit sløyfe (sort sløyfe brukes til livkjole i rene herreselskap, eller til smoking), sort eller hvit vest etter de ulike omstendighetene, sorte silkestrømper, lakksko så sant begivenheten begynner etter klokken 18, flosshatt skal benyttes så lenge man er utendørs. Hvite hansker skal alltid benyttes sammen med flosshatt utendørs. Skal dessuten benyttes ved dans innendørs. Dette brukes sjeldnere nå for tiden. Lommeur med lenke, mansjettknapper og skjorteknapper skal aller helst være i gull.
Snippkjole skal benyttes fra klokken 18, men også ved vielser, seremonier og så videre som begynner etter klokken 15.
Uttrykket «kjole og hvitt» er i dagligtale sidestilt med «snippkjole» selv om dette ikke er korrekt. Snippkjole er kun selve jakken. «kjole og hvitt» og «kjole og sort» henspiller på bruksområdet, det vil si vestens farge. Om det er damer til stede, skal man bruke hvit vest, om det kun er menn til stede, som i herreklubber, frimureriet, Odd Fellow og så videre, benyttes det sort vest.
Bunad er i Norge sidestilt med snippkjole til galla. Dette er ofte tilfelle også internasjonalt, men dette er da som regel spesifisert i invitasjonen.
Annen bruk
Klassiske musikere, tryllekunstnere og frimurere bruker ofte livkjole når de opptrer eller under seremonier. I vitsetegninger og politiske karikaturer blir gjerne rike menn tegnet med snippkjole, stokk og flosshatt. Dette var den herskende overklassens fornemste standardantrekk på 1800- og 1900-tallet og ble for mange et symbol på rikdom, makt og vestlig kapitalisme. Også Uncle Sam, personifikasjonen av USA, blir tradisjonelt framstilt med livkjole og flosshatt, gjerne i fargene fra det amerikanske flagget.
Somethin’ Stupid
«Somethin' Stupid» er en amerikansk sang med melodi og tekst av C. Carson Parks (Clarence Carson Parks ll) (26 april 1936-22 juni 2005). Han skrev den høsten 1966. Sangen ble opprinnelig utgitt på plate i 1967 av Parks og hans hustru, Gaile Foote, som «Carson and Gaile». Sangen er best kjent i slagerversjonen med Frank Sinatra og datteren Nancy.
Historie
Parks og Foote begynte å opptre som en duo, Carson og Gaile, i 1966 og spilte inn et album for Kapp Records, San Antonio Rose. Albumet inkluderte stort sett Parks egne sanger, en av dem var "Somethin' Stupid". Gjennom en kontakt i Frank Sinatras organisasjon sørget Parks for at Sinatra hørte sangen. Sinatra spilte den for datteren Nancys produsent, Lee Hazelwood som husket "Han spurte meg, Liker du den? og jeg sa: 'Jeg elsker den, og hvis du ikke synger den med Nancy, så gjør jeg det.' Han sa: 'Vi skal gjøre det, book et studio.'" Innspillingen med Frank og Nancy Sinatra tilbrakte fire uker på #1 på den amerikanske Billboard Hot 100-listen og nådde også #1 på UK Singles Chart.
Originalversjonen med Carson og Gayle
I begynnelsen av 1960-årene var Carson folkesanger i Los Angeles. Han var medlem av The Easy Riders og opptrådte også med The Steeltown Three, som innbefattet hans yngre bror Van Dyke Parks.
I 1963 dannet han Greenwood County Singers, senere kjent som The Greenwoods, som hadde to mindre slagere og innbefattet sangeren Gaile Foote.
Før The Greenwoods ble oppløst giftet Parks og Foote seg med hverandre og som, «Carson and Gaile», spilte inn et album for Kapp Records, San Antonio Rose. Det innbefattet «Somethin' Stupid». Innspillingen ble så brakt til Frank Sinatras oppmerksomhet.
Frank og Nancy Sinatra
Den mest suksessfulle og best kjente versjonen ble utgitt av Frank og Nancy Sinatra på Franks album, The World We Knew, på Reprise Records. Billy Strange produserte sangen.
Sangen lå i fire uker som nummer én på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten og i ni uker på toppen av Billboard Adult Contemporary Singles-listen og ble Mr. Sinatras andre gullsingle, sertifisert av RIIA, og Miss Sinatras tredje. Det var det første og eneste tilfellet med en far/datter nummer én- sang øverst i USA.
Innspillingen med Frank og Nancy Sinatra kom på den britiske singlelisten 25. mars 1967 og lå der i atten uker med nummer én som høyeste plassering.
Andre versjoner
Det har blitt utgitt mange coverversjoner i årenes løp siden sangen opprinnelig ble utgitt.
Robbie Williams Den britiske sangeren Robbie Williams spilte inn «Somethin' Stupid» som duett i 2001 med den Oscar-vinnende australske skuespilleren Nicole Kidman. Sangen ble inkludert på Williams' album Swing When Your're Winning (Chrysalis) fra 2001. Produsenter var Steve Powell og Guy Chambers.
Den kom på den britiske singellisten 12. desember 2001 og lå der i tolv uker med nummer én som høyeste plassering.
Singlen solgte 98.506 eksemplarer i sin første uke og 366.000 eksemplarer sammenlagt, noe som gav en Silver Certification av BPI.
Sangen var den trettiende mest solgte singlen i Storbritannia i 2001.
«Somethin' Stupid» ble også en nummer én-single for Williams i New Zealand, ble sertifisert til gull. og ble på denne tiden hans bestselgende single i Europa med plasseringer innenfor topp ti-listene i de fleste land. I Australia ble den hans fjerde topp ti-single og gav en Gold Certification for over 35 000 solgte eksemplarer.
Andre artister
Norske versjoner
Arne Bendiksen og Jan Vincents Johannessen har skrevet norske tekster. Bendiksens versjon bærer tittelen «Noe så dumt». Johannessens versjon heter «Forelsket».
Kulturelle referanser
I The Simpsons-episoden med tittelen «Black Widower» fra tredje sesong (episode 8F20) ble «Somethin' Stupid» fremført som duett i en karaokebar av Sideshow Bob (Kelsey Grammer) og hans forlovede Selma Bouvier (Julie Kavner).
Senere i episoden planlegger Bob å drepe Selma og synger en lett endret linje til seg selv: «And then I go and spoil it all / By doing somethin' stupid like explode you».
En musikkvideo med sangen finnes i ett av videospillene World of Warcraft.
I kultkomedien Peep Show gjorde protagonisten Mark Corrigan (David Mitchell) seg selv flau ved å levere en beskjed på sin kjære Sophies telefonsvarer ved å synge «And then I go and spoil it all by somethin' stupid...like I like you».
Geitsjøen (Lørenskog)
Geitsjøen er en del av Losbyvassdraget i Lørenskog kommune i Viken. Etter oppdemming av Fløyta til 173 moh., henger både Fløyta, Geitsjøen og Røyrivann sammen som ett vann. Vannene er svært fiskerike, og her finnes ørret, gjedde og storvokst abbor, foruten mort og laue.
Geitsjøen strekker seg så vidt over til Rælingen kommune i øst, der Badstudalen går oppover mot Sætertjerna og Ramstadsjøen. Det ble ulovlig anlagt kjørevei her på slutten av 1970-tallet, noe som medførte at Losby Bruk ble politianmeldt av Landbruksdepartementet.
Christl Cranz
Christl Cranz-Borchers (født 1. juli 1914 i Brussel, død 28. september 2004 i Oberstaufen-Steibis) var en tysk alpinist. Hun dominerte alpinsporten i 1930-årene. Hun vant 12 verdensmestertitler i årene 1934 – 1939. Under OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen vant hun kombinasjonsøvelsen.
Etter utbruddet av første verdenskrig flyktet Cranz' familie fra Belgia til Traifelberg i nærheten av Reutlingen. Her lærte hun å stå på ski, og vant sitt første renn som niåring.
Ved siden av å utdanne seg til gymnastikklærer og filolog, fremsto Cranz i 1930-årene som verdens fremste alpinist. Med tolv gull og tre sølv er hun fremdeles den mestvinnende utøveren i historien til VM i alpint.
Under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen vant hun kombinasjonsøvelsen. Etter utfordelen lå hun 19 sekunder bak lederen, norske Laila Schou Nilsen. Med to fremragende slalåmomganger tok Cranz igjen forspranget og vant foran lagkameraten Käthe Grasegger med Schou Nilsen på bronseplass.
Hun var medlem av NSDAP, noe som fikk konsekvenser for henne etter andre verdenskrig.
3. divisjon fotball for kvinner (Vestfold)
3. divisjon fotball for kvinner (Vestfold) er en regionalliga i fotball under Vestfold Fotballkrets. 3. divisjon er det høyeste nivået i det regionale divisjonssystemet.
Klostergata 26 (Moss)
Klostergata 26 er en tomt som består av fire bygg. Klostergata 26 (bygget før 1807), 26A (bygget 1807), 26B (bygget mellom 1904 og 1914) og en bod. Alle byggene ble vernet i 2018-01-04, etter BPL (Plan- og bygningsloven). Mange av husene i Klostergata ble vernet fordi de ble sett på som bevaringsverdig pga. alder og autentisitet. Husene er også representative som en del av et historisk gatemiljø langs Kongeveien. Mellom 1940-50 ble adressene i Klostergata byttet. Klostergata 26 i dag, het før Klostergaten 28.
Klostergata 26
Klostergata 26 (KulturminneID 231605-0) består av et blått hus som ble blant annet brukt som stall. Bygget ble trolig bygd mellom 1904 og 1914. Bygget har også mest sannsynlig blitt brukt til å oppbevare høy. Huset har fire halve etasjer som gjorde at høyet kunne tørke på flere nivåer. Høytrev er et fjøs, men med lagringsplass oppe på loftet for høy for dyrene å nå. Huset er trolig bygd senere enn de to andre, og er bygget i en annen stil. Dette kan en se ved at hele huset er laget av glatt mur, med rette enkle linjer.
På gateoversikter over Klostergata på Mosshistorielag.no (karttype: Historisk kart - 1893 og 1914) kan en se en oversikt over tomtens format og planløsning. Der ser en at i 1893 besto tomten kun av tre bygg, og at Klostergata 26 ikke var planlagt. På kartet fra 1914 er det bygget en ny bygning på tomten, noe som trolig er Klostergata 26.
Klostergata 26A
Klostergata 26A (KulturminneID 231604-0) består også av et gult hus som var en bolig til familien som bodde der. En kan se på huset at det antagelig er bygd på 1750 tallet, fordi huset er bygd et lite stykke opp fra gaten, noe som tyder på at huset ikke ble bygd etter mer moderne veiplaner. Dette er trolig også det eldste bygget. Det har en sterk grunnmur med store steiner, og et spisst Saltak Da huset ble bygget ble det brukt både papp og avispapir som isolering i veggene. Dette skulle gjøre veggene vindtette og holde varmen inne i huset, og kulden utenfor. Noe isolering ble også brukt i skillet mellom rommene og etasjene.
Moss by- og industrimuseum innehar et fotografi fra 1914 som trolig er av Klostergata 26A (ID-nummer = MBIF.2000.014-166.tif). Her kan en se husets proporsjoner og detaljer. Der ser en tydelig at husets originale trekk er bevart, men noen endringer er gjort. Huset hadde originalt to forskjellige vinduer på forsiden, det til høyre er bevart, mens det til venstre er byttet ut. På bildet fra 1914 var det en liten pipe til høyre for huset, den er i senere tid blitt byttet ut til en mer moderne høyere pipe. Den originale taksteinen ble byttet ut i nyere tid, og solgt til et annet hus i Klostergata. Gjerdet på forsiden av huset er også byttet ut, til et mer solid, tettere og moderne gjerde
Klostergata 26B
Klostergata 26B, dagens adresse 11B (KulturminneID 231602-0) er et blått hus som ble bygd i 1807. Dette huset blir sett på som hovedhuset. En ser at huset er bygd senere enn 26A (det gule) fordi det er ytterst mot veien, noe som tilsier at da huset ble bygget ble det bygget etter reguleringsplanen. Bygget er bygd med en høy og markant grunnmur i gråstein mot gaten. Samt det har en typisk østfoldempire i halvannen etasje med halvvalm og stående panel og loftsvindu i gavl. Vinduene på huset er typiske krysspostvinduer, og det er ellers enkle detaljer i et meget velproporsjonert hus. Huset består av flere etasjer, og kjelleren er en såkalt krypkjeller.
Beboerne i dette huset har trolig vært litt mer velstående enn arbeiderklassen siden huset er et tømmerhus. Bjelkene på enden av taket er et godt tegn på at huset er fikset på for utseende skyld, noe litt mer velstående folk kunne gjøre med husene sine. Vinduene langs huset er også firefagsvinduer som også er et tegn på velstand.
Fakta
Boden på tomten. I tillegg til disse byggene er det et rødt bygg bak i tomten. Det er et rødt hus, med hvite dører. På den ene siden av bygget var tomtens utedo, som ble brukt av alle beboerne på tomten.
Kloakkanlegget. I 1913 ble det inngått en avtale om en kloakkledning fra Klommestenshavnen 28. Det er nabohuset til dagens Klostergata 26. På kart fra 1893 fra Moss Historielag ser en at det er en nedgravet vann- og kloakkledning som trolig naboene i Klommestenshavnen ville koble seg på. Dette gir en pekepinn på  at husene i Klostergata hadde vann- og kloakkløsninger før flere av de andre gatene i nærheten.
Forskjell på byggestil. Det var to bybranner i Moss, en i 1858 og den andre i 1881. Brannen  i 1881 nådde til nordre del av bebyggelsen av Klostergata, altså ikke opp til nummer 28. Derfor ble ikke de to trehusene som da var bygget berørt av brannen. Som en etterfølge av brannene ble det innført murtvang i de sentrale delene av Moss. Det er mest sannsynlig grunnen til at Klostergata 26 ble bygget i mur.
Klostergata (Moss) var tidligere en håndverkergate og et arbeiderstrøk, og var en kontrast i forhold til Skarmyra. På Skarmyra var det i stor grad funksjonærer, lærere, politifolk og selvstendige næringsdrivende som kjøpte tomtene, men i Klostergata derimot bodde det for det meste arbeidere. Husene var i bedre kvalitet og så finere ut på Skarmyra, men Klostergata var også velstelt.
Folketelling 1865
Dette har trolig vært en velstående og rik familie, med tanke på yrkene til Frederik August og at de hadde to tjenestepiker. Familien bodde ti år i Klostergata, da var han sakfører. Senere flyttet de mest sannsynlig til et finere strøk, på grunn av Frederik Augusts nye jobb som politimann og byfogd.
Folketelling 1914
I 1914 var det en folketelling i Moss, og i Klostergaten 28 ble det telt 7 personer. Det var huseier Gottvald Julius Ottesen (1830), som bodde sammen med datteren Kirsten Marie Ottesen (1874). Han leide trolig ut forskjellige rom i huset sitt til andre, som Anne Kristine Kristiansdatter Væli (1829), Maren Kjøniksen Balke (1896), Peter Normann (1885), Lauritz Bang (1893) og Johannes Ludvig Karlsen (1895).
Yrkene til disse menneskene gjenspeiler samfunnet i tiden rundt 1914, og hvor langt utviklingen i Moss hadde kommet. Telefonen kom til Moss i 1884, noe som gjorde at Moss kunne kommunisere med omverden. Yrket telegrafassistent finnes ikke lenger i dag på grunn av nyere teknologi, men var trolig et flott yrke den gangen. Tidligere hadde det ikke vært behov for veiingeniører, men med hyppigere trafikk trengtes blant annet sterkere veier. Det har sammenheng med den Den industrielle revolusjon og motordrevet kjøretøy. Familien hadde også en tjenestepike, noe som var veldig vanlig på den tiden.
Etter 1919
På digitalarkivet.no (under tinglysningsmateriale) står det at i 1919 ble tomten solgt til Thorvald Smerthu. , deretter overtok Kristine Smerthu (1938) etterhvert Sara Smerthu (1953).
Moldova (andre betydninger)
Moldova, offisielt Republikken Moldova, er et land i Sørøst-Europa.
Moldova eller Moldavia kan også vise til:
Frode Jahren
Frode Jahren (født 23. august 1964) er en norsk politiker (AP). Jahren er opprinnelig fra Gjøvik, men er nå bosatt på Grua i Lunner kommune. Han er utdannet ved Bedriftsøkonomisk institutt.
På Oppland Arbeiderparti sitt årsmøte i 2014 ble Jahren valgt til fylkesleder, noe han var fram til 2016.
Jahren har siden 2008 vært generalsekretær i Landsforeningen for hjerte- og lungesyke (LHL). Han leder LHLs arbeid med å etablere et nytt sykehus på Gardermoen. Sykehuset, som etter planen skal stå ferdig i 2018, blir et nytt nasjonalt spesialsykehus for hjerte- og lungesyke. Sykehuset karakteriseres som framtidens sykehus, og skal ha faglig kvalitet og pasientfornøydhet som kjerneverdier. Intensjonen er at det skal bli et forbildeprosjekt for universell utforming, miljø, energi og inneklima. Siden Frode Jahren overtok som generalsekretær, har LHL hatt medlemsvekst og en positiv økonomisk utvikling.
Jahren har tidligere vært blant annet kommunikasjonssjef ved Akershus universitetssykehus HF (2000–2005), kontorsjef i Arbeiderpartiet (1996–2000) og hatt ulike rådgiverstillinger i Arbeiderpartiet og partiets stortingsgruppe, blant annet for partileder og parlamentarisk leder.
Dignāga
Dignāga (a.k.a. Diṅnāga, født 480, død 540) var en indisk buddhist og en av grunnleggerne av indisk logikk (hetu vidyā). Hans arbeid la grunnlaget for utviklingen av deduktiv logikk i India og skapte det første system av buddhistisk logikk og epistemologi (Pramana).
Skive kaserne
Skive kaserne er en fungerende kaserne i Skive, etablert i 1969. Kasernen er tegnet i en modernistisk stil av arkitekt Holger Sørensen fra Forsvarets Bygningstjeneste.
Nyere bygninger er:
Taft (tøy)
Taft er et litt stivt, glatt lerretsvevet tøy, normalt vevet av silke eller viskose. Ordet kommer av persisk og betyr originalt «vridd veving», og henviser til at trådene i stoffet er hardt tvunnet. Tafta er ansett for et ekstra fint tøy, og blir ofte benyttet til ballkjoler, brudekjoler, finere gardiner og i eldre tid som tapet. Det er også et av de vanligste materialene i korsetter, siden det stive stoffet holder fasongen bedre enn andre silkestoffer. En ekstremt tynn og stiv taft kalles «papirtaft»
Senterungdommen
Senterungdommen, tidligere Bygdefolkets Ungdomsfylking og Senterungdommens Landsforbund, er ungdomsorganisasjonen til Senterpartiet. Siden 19. november 2022 er Andrine Seppola leder i Senterungdommen. Ibrahim Ali er politisk nestleder, Anne Martine Brox-Antonsen er organisatorisk nestleder og Torstein Buskaker er internasjonal leder.
Politikk
Senterpartiet og Senterungdommen er ikke tilhenger av noen av de store ideologiene (eksempelvis sosialisme og liberalisme). Senterungdommen er et sentrumsparti, plassert mellom ytterpunktene på høyre–venstre-aksen. Desentralisering av makt er et viktig prinsipp i Senterungdommens politikk. Senterungdommen vil bygge samfunnet nedenfra, og mener at avgjørelser bør bli tatt på et lavest mulig nivå, av de menneskene avgjørelsene gjelder. Senterungdommen mener at alle skal ha like muligheter uansett hvor man bor i landet. Større likestilling av forskjellige grupper i samfunnet er også en viktig sak. Et annet grunnprinsipp i Senterungdommens politikk handler om en bærekraftig forvaltning av norske ressurser. For å bidra til å løse dagens miljøutfordringer vil Senterungdommen blant annet ta i bruk flere fornybare energikilder, bedre tilbudet innen kollektivtransport, samt bidra til å synliggjøre konkrete tiltak hver enkelt kan bidra med i sitt nærmiljø. Senterpartiet og Senterungdommen vil redusere Norges klimautslipp med 30 prosent innen 2020.
Senterungdommen og Senterpartiet er også en garantist mot norsk EU-medlemskap. Partiet mener at Norge har friheten til å styre sin egen politikk utenfor EU, samtidig som det gir landet muligheten til å ta internasjonalt lederskap i arbeidet for bedre miljø og en mer rettferdig verden.
Senterungdommen mener at Norge, på lik linje med andre land, må ta et medansvar for flyktninger og forfulgte. Det må skje på en kontrollert måte, slik at man kan ta vare på de som kommer til landet på en best mulig måte. Senterpartiet og Senterungdommen vil at Norges utviklingsbistand skal minst være 1,5 prosent av BNI.
«Hjem for en 50-lapp» og «Lappen som valgfag» er to enkeltsaker Senterungdommen har arbeidet mye for. «Hjem for en 50-lapp» er innført i alle fylker i Norge i dag. «Lappen som valgfag» har blitt innført som et prøveprosjekt på seks videregående skoler, og det er under planlegging flere andre steder.
Historie
Tidlig på året i 1948 ble det avholdt en konferanse på Konnerudkollen, og det var dette som ble starten på ungdomsarbeidet i Bondepartiet. I året forut hadde generalsekretær i Bondepartiet, Einar Hovdhaugen, reist rundt og lagt grunnlaget for om lag 200 slike ungdomsgrupper.
Ravningebroen
Ravningebroen (eller Ravningbroen), var en 760 meter lang og 5 meter bred tømmerbro i Ravning Enge ved Vejle i Danmark. Den ble bygget av vikingene under kong Harald Blåtann.
Dendrokronologisk datering viser at den trolig ble oppført rundt år 980 Oppføringen har krevd en betydelig organisatorisk innsats og teknisk kunnskap. Den er tilskrevet Harald Blåtann, som også menes å stå bak oppføringen av Trelleborgene. Først i 1935 ble det bygget en lengre bro i Danmark, med Lillebæltsbroen.
Senterungdommen
Historie
Til stede på møtet var også representanter for de svenske og finske organisasjonene, riksdagsmennene Ahti Karjalainen fra Finland og Gunnar Erichsson fra Sverige.
På møtet ble det uttrykt en del skepsis til om tiden var inne for en egen organisasjon. Enkelte mente man fortsatt var for svak. Men det vektigste argumentet var at man var redd for å danne en konkurrerende organisasjon til andre ungdomsorganisasjoner på landsbygda, slik som Norges Bygdeungdomslag og Noregs Ungdomslag. På den andre siden trakk man frem at det var viktig at Bondepartiet fikk en egen slagkraftig ungdomsbevegelse.
Ravningebroen
Det første funnet av trestolper ble gjort av en grunneier i 1934. I 1953 dukket stolperekker av eiketre frem i forbindelse med drenering av Ravning Enge. En ordentlig arkeologisk utgravning ble først igangsatt i 1972, etter at en grunneier avleverte en stolpe til C14-datering på Nationalmuseet.
Senterungdommen
Historie
Et annet spørsmål var navnet på organisasjonen. Det kom forslag om Bygdefolkets Ungdomsfylking, Bygdefolkets politiske Ungdomsfylking, Bondeoartiets Ungdomsgrupper, Bygdefolkets Ungdomsforbund og Bondepartiungdommen. Det ble til slutt det første nevnte forslaget som gikk av med seieren i avstemningen.
Til formannsvervet var det to kandidater; Sverre Vaule og Per Borten. Vaule ble valgt med 17 stemmer mot 16 stemmer som ble avgitt for Borten. De andre styremedlemmene ble Hans Tvedten fra Vestfold, Karl Haugen fra Trøndelag, Magny Müller fra Hedmark og Kåre Løfsgård som studieleder. Løfsgård ble med dette den første landssekretæren for Bygdefolkets Ungdomsfylking, en jobb han hadde i fem år.
Ravningebroen
Utgravingen viste at brofundamentet var bevart i myrlandskapet. På nordsiden av broen ble det funnet veirester på samme bredde som broen. I en senere utgravning i 1996 ble broens lengde fastsatt til 760 meter med en usikkerhet på et par meter.
Formålet med broen er omdiskutert blant historikere og arkeologer. Det antas at den har spilt en militær rolle i forbindelse med de indre maktakampene i Danmark på slutten av Harald Blåtanns regjeringstid. Mye tyder på at broen aldri ble fullført.
Senterungdommen
Historie
Et par år etter stiftelsesmøtet var det om lag 170 lokallag i BUF, med særlig mange lag på Østlandet og i Trøndelag. Organisasjonsarbeidet gikk noe senere på Vestlandet og Sørlandet.
Paraplyorganisasjoner
Senterungdommen er medlem av Nordiska Centerungdommens Förbund og Ungdomens Nordiska Råd.
Rakvere
Rakvere (estisk: Rakvere linn, tysk: Wesenberg) er en by og bykommune midt i den nordlige del av Lääne-Viru fylke i det nordøstlige Estland. Stedet ligger 20 kilometer innenfor kysten av Finskebukta. Byen er administrasjonssenter for fylket. Kommunen har cirka 16 700 innbyggere og et areal på om lag 10,6 km².
Historie
Ved byen er det gjort jernalderfunn som kan skrive seg så langt tilbake som 200-tallet e.Kr. En antatt palisade eller treborg på høyden Vallimägi ble byttet ut med en steinborg da danskene inntok den nordlige kystsletten av Estland på 1200-tallet. Stedet er kjent som Tarvanpea fra 1226 og Wesenberg fra 1252.
I året 1268 kjempet danske og tyske riddere et slag mot lokale fyrster her. Da danskene solgte sitt estiske rike til Den livlandske orden i 1346, ble den sterke steinborgen reist, og fra 1508 ble det også reist et fransiskansk kloster i byen.
Under Livlandskrigen var byen 1558-81 under Russland, deretter under Sverige 1581-1602, og deretter i tre år under Polen-Litauen. Svenskene fikk byen tilbake i 1605 etter at polakkene hadde ødelagt borgen, og byen ble brent ned under den store nordiske krig, i 1703.
Rakvere ble fra 1800-tallet betjent av den baltiske jernbane.
Ved freden i Nystad ble byen igjen i 1721 russisk, og den forble en del av Russland fram til 1918. I mellomkrigstiden ble det åpnet gymnas, teater og stadion i Rakvere.
Livgardens Tambourkorps
Livgardens Tambourkorps (fullt navn Den Kongelige Livgardes Tambourkorps) kan føre sin historie tilbake til 30. juni 1658, da Den Kongelige Livgarde ble opprettet av kong Frederik III. Selv om vi ikke har mye skriftlig materiale om tambourkorpsets historie på den tiden, har det sikker hørt tamburer (spillemenn) med til å dirigere gardistene i felt. Vi vet at de tolv tamburene (som betyr trommeslagere) og tre piperne (fløytespillere) som fantes i Livgarden i 1658 ble brukt dels samlet som en del av militærmusikken, og til dels ute ved kompaniene under marsj og eksersis til å angi takten og oppmuntre de marsjerende soldatene. Tradisjonelt hører det én til to tamburer per kompani, som skulle spille de signalene som offiserene befalte. Dermed kunne alle menige gardister høre ordren om hva de skulle gjøre. Tamburene har altså vært med helt ute i første linje nær fienden i kamp, og selv om det var uskrevne regler over hele Europa for at man ikke måtte skyte på ikke-stridende, skjedde det likevel at fienden til tider har skutt den andre sidens «kommunikasjonslinje». Fra 1812 til 1851 ble tamburene utdannet sentralt i København, og de ble særlig kjent som «hornblåsere» i de to slesvigske krigene i 1848–1850 og 1864.
Livgardens Spillemandsskole
Fra 1851 til 1912 kunne unge gutter som kom fra et godt hjem, var fylt 14 år og helst var konfirmert, bli opptatt som elever på Livgardens Spillemandsskole, og etter tre måneders opplæring i drejlstøj (militært arbeidstøy) fikk de utlevert sine riktige uniformer. Spillemandsskolen lå i tredje etasje i Gothersgadepavillionen, hvor tambourkorpset i dag holder til. Etter tre måneder måtte alle fremstilles for obersten, stabstamburen og en offiser for å vise hva hver enkelt kunne spille på fløyte, horn og trommer. Disse tre instrumentene skulle tamburene mer eller mindre kunne spille på til omkring 1970. På spillemandsskolen ble de såkalte spillemenn opplært i alle former for militær disiplin samt naturligvis å spille musikksignaler. Den første melodien som de skulle lære var Fanemarchen, som mer eller mindre kan oversettes til ordet og begrepet «Danmark». Etter tre måneders lærlingetid, fikk de graden underkorporal, som de hadde hele tjenestetiden.
Tambourkorpset av i dag
Den Kongelige Livgarde bestod inntil forsvarsforliket i 2005 primært av vernepliktige soldater som etter endt rekruttid bestod en frivillig opptagelsesprøve for så å bli en del av tambourkorpset. Inntil 2005 var det 16 vernepliktige tamburer for hvert lag (to lag i året). I tillegg spilte menige også med ved viktige offisielle arrangementer, såsom kongevakt på Amalienborg Slot. Tambourkorpset består ikke lengre primært av vernepliktige, da tjenestetiden for Livgarden er satt ned fra tolv til åtte måneder. Dette betyr at det ikke lengre er tid til å utdanne de vernepliktige rent musikalsk og samtidig opprettholde kvaliteten som er nødvendig. De få vernepliktige som nå kommer inn i korpset, har alle spilt på et av de benyttede eller lignende instrumenter.
Jamaica-koalisjon
Jamaica-koalisjon er en metafor for en politisk koalisjon mellom partier som forbindes med fargene sort, gul og grønn, som er fargene i Jamaicas flagg.
I Tyskland vil en koalisjon mellom CDU/CSU, FDP og De grønne, få et slikt tilnavn. Disse partiene forbindes med fargene sort, gul og grønn. En Jamaica-koalisjon oppsto første gang i Tyskland i Saarland i 2009, under ledelse av CDUs Peter Müller.
Begrepets forhistorie
Da koalisjoner av CDU, FDP og De grønne, altså svart-gul-grønn, til å begynne med overhodet ble diskutert som en teoretisk mulighet (første gang dokumentert i forbindelse med lokalvalget i Bremen i 1991) var det opprinnelig under en annen merkelapp, nemlig «svart trafikklys» (tysk: schwarze Ampel, populært forkortet Schwampel). Dette fordi trafikklys-koalisjon i tysk «politisk fargelære» allerede var et etablert begrep, og på delstatsnivå en realitet allerede i 1990 i Brandenburg, altså en koalisjon av SPD, FDP og De grønne; rød-gul-grønn.
Det finnes belegg for at begrepet Jamaica-koalisjon ble benyttet i media så tidlig som 1994, men ennå på det tidspunkt var en slik koalisjon ikke stort mer enn en teoretisk mulighet på lokalt politisk nivå. Begrepet festet seg dermed ikke i alminnelig språkbruk, og ble fra tid til annen "oppfunnet på nytt" av politiske kommentatorer i forbindelse med spekulasjoner rundt valg.
Gjennomslag i almen språkbruk fra 2005
I forkant av forbundsdagsvalget i 2005, ble en Jamaica-koalisjon for første gang brakt på bane av kommentatorer i media som en mulighet på nasjonalt (føderalt) nivå. Virkelig alment kjent ble begrepet først på selve valgkvelden 18. september, da det ble benyttet gjentatte ganger av den statlige fjernsynskanalen ARDs kommentator.
Bakgrunnen var at det allerede i forkant av valget mer og mer hadde avtegnet seg et sannsynlig resultat der et valgforbund mellom Die Linkspartei og WASG (senere sammenslått til Die Linke i 2007) lå an til å få et antall mandater som ville resultere i at det ikke ville bli mulig å stable på bena et flertall for noen av de to etablerte koalisjonsalternativene (dvs. enten det sittende rød-grønne, eller det svart-gule som den borgerlige opposisjonen gikk til valg på). Valgresultatet bekreftet da også denne prognosen, men etter mange ukers forhandlinger som inneholdt diskusjoner om uortodokse koalisjonsvarianter som Jamaica- eller trafikklyskoalisjon, samt diverse annen tautrekking og taktiske manøvreringer, ble det til slutt dannet en storkoalisjon av CDU/CSU og SPD (svart-rød). Den 22. november, over 2 måneder etter forbundsdagsvalget, ble CDUs leder Angela Merkel av Forbundsdagens medlemmer valgt til ny regjeringssjef (forbundskansler).
Etter 2005 har begrepet Jamaica-koalisjon fått solid gjennomslag i Tyskland, og mer og mer fortrengt det eldre begrepet «svart trafikklys». Dette henger nok sammen med at «Jamaica»-begrepet kan tillegges en ekstra dimensjon, ved at det også spiller på at en slik koalisjon rent politisk har noe ikke bare utradisjonelt, men nærmest «eksotisk» ved seg. I tillegg kommer at det nettopp i Tyskland er nærliggende å assosiere de politiske partienes farger med nasjonalflagg. Den tyske Forbundsdagen besto gjennom mange år, helt fram til De grønnes inntreden i 1983, av kun 3 partigrupperinger: CDU/CSU, SPD og FDP, hvis partifarger er henholdsvis svart, rød og gul, altså fargene i Tysklands eget nasjonalflagg.
Utenfor Tyskland
Lignende koalisjoner (konservativt + liberalt + grønt) regjerer eller har regjert i Finland, Tsjekkia og Irland, men siden partiene i disse landene har andre partifarger, omtales de ikke som Jamaica-koalisjoner.
På Jamaica, som har lånt navnet til denne konstellasjonen, finnes det for øvrig bare to partier og ingen koalisjoner.
Nordhordlandsbrua
Nordhordlandsbrua går over Salhusfjorden/Osterfjorden og forbinder Flatøy i Alver kommune (tidl. Meland kommune) med fastlandet ved Hordvik nord for sentrum i Bergen kommune. Den ble åpnet i september 1994 og er en del av europavei 39. Med 1 610 meter er den Norges nest lengste bro. Over skipsleia er den en skråkabelbro, mens resten av anlegget er en flytebro på 1 243 meter. Fjorden er opp til 500 meter dyp og flytebroen er forankret bare i land. Det gjør den til verdens lengste flytebro uten sideforankring. Broen er prosjektert av Aas-Jakobsen AS. I tillegg til selve broen ble det anlagt knapt 4 km tilførselsvei og en tunnel (Hordviktunnelen) på 795 meter.
Allerede på 1960-tallet var det planer om broforbindelse mellom Bergen og Nordhordland, men politisk dragkamp førte til at det tok nesten 30 år før broen sto ferdig. Opprinnelig skulle broen få navnet «Salhusbroen», men navnet ble endret kort tid før åpningen.
Den erstattet fergesambandet mellom Knarvik i daværende Lindås kommune (nå: Alver kommune) og Steinestø i Bergen kommune, som var landets største fergesamband målt i antall biler. Men siden den gang har trafikken blitt doblet. I 2004 passerte 3 443 694 biler over broen, det gir et snitt på 9 409 biler daglig. I 2009 passerte 5 364 770 biler over broen, det gir et snitt på 14 698 biler daglig.
Prosjektet er nesten utelukkende bompengefinansiert. Til en bro som har kostet rundt 1 milliard kroner, bevilget Stortinget 41 millioner kroner. Kostnadsoverslagene varierte med tiden og underveis i byggingen krevde entreprenøren ekstra betalt. Allerede i 1956 begynte brukerne av fergeforbindelsen mellom Knarvik og Steinestø å betale bompenger. Den gang var det fergekaien i Knarvik, og veien mellom daværende Lindås kommune og Radøy som skulle dekkes inn. Da planene om bro over Salhusfjorden skjøt fart, ble det i 1969 avgjort at bilistene skulle fortsette å betale bompenger.
Prinsens Musikkorps
Prinsens Musikkorps er et av tre profesjonelle musikkorps under det danske Forsvaret. Korpset har base på Skive kaserne. Korpsets sjef er Henrik Thorngaard og Ole Edvard Antonsen er sjefsdirigent. Musikkorpset hørte tidligere under Prinsens Livregiment og har røtter tilbake i det 17. århundre.
Nordhordlandsbrua
Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken over broen.
Petter uteligger
Petter uteligger er en dokumentarserie som skildrer uteliggermiljøet i Oslo med Petter Nyquist som programleder. Seriens første sesong hadde premiere i desember 2015, og er produsert av Teddy TV for TV 2.
Dette er en serie som har blitt sett av 700,000 nordmenn og den har vekket mye følelser blant folket. Serien har satt uteliggermiljøet og rusmiljøet i Oslo på dagsorden, noe som har gitt nordmenn muligheten til å få en bredere forståelse av hvordan det faktisk er å ha rusmiddelavhengighet og være uteligger i Oslo.
Sesongene
Første sesong av serien ble vist på i 2015–2016 og bestod av totalt syv episoder. Andre sesong bestod av to episoder og ble vist februar 2017 under navnet Peter uteligger: De pårørende. Senere samme år ble tredje sesong av serien vist under navnet Petter uteligger: Fra gata til Nordkapp. Sesongen har totalt ti episoder.
Handling
Første sesong av serien starter med presentasjon av Petter Nyquist, en «vanlig mann» bosatt på Kolsås i Bærum med samboer og en datter på snart to år. I november 2014 forlater Petter familien sin i 52 dager for å leve livet på gata i Oslo. Det eneste han tar med seg er ett håndholdt videokamera og de klærne han står og går i. Petter møter mange utfordringer ved å leve på gata, alt fra hvor han kan sove, til hvordan han skal få tak i mat. Etterhvert blir Petter kjent med personer i uteliggermiljøet i Oslo. Det skal vise seg at dette er mennesker som er rause, hyggelige og imøtekommende. En person som skiller seg spesielt ut er rusmiddelavhengig Svein, som jobber som selger av gatemagasinet =Oslo. Da Svein forstår at Petter mangler husvære og penger, deler han alt han tjener og eier med Petter. I episode 3 bryter de imidlertid kontakten. Etter 52 dager på gata i Oslo reiser Petter hjem igjen til sin familie. Sesongen avsluttes med at han uttrykker sorg over å forlate sine nye venner, og sier at han vil forsette å ha kontakt med dem videre.
Episoder
Sesongen består av 6 episoder som varer i ca 45 minutter hver. Alle episodene i sesongen ble sendt på TV 2 og har blitt tilgjengeliggjort på TV 2s strømmeplattform TV 2 Sumo. Påsken 2016 ble det sendt en spesialepisode (episode 7 ) hvor man fikk et innblikk i hvordan de vennene Petter fikk på gata, hadde det etter at han dro hjem til sitt vanlige liv.
Petter uteligger: Fra gata til Nordkapp (2016)
Neste sesong hadde tittelen Petter uteligger: Fra gata til Nordkapp. Den består av 10 episoder.
Petter uteligger: En ny sjanse (2018)
I 2018 hadde en ny sesong premiere på TV 2. Den hadde tittelen Petter uteligger: En ny sjanse. Den består av 10 episoder.
Priser og nominasjoner
Serien vant Gullruten 2016 i klassen «Beste dokumentarserie», mens Petter Nyquist vant publikumsprisen. I tillegg var serien nominert i klassene beste nye programserie, årets nyskapning og årets deltaker (Svein Stang). Petter uteligger: Fra gata til Nordkapp vant Gullruten 2017 i klassen «Beste reality» og var i tillegg nominert i klassene «Beste mannlige programleder» (Petter Nyquist) og årets nyskapning.
Saudi Professional League
Saudi Professional League (arabisk: دوري المحترفين السعودي) er den øverste divisjon for fotball i Saudi-Arabia.
Islandsk mesterskap i troppsgymnastikk for senior 2018
Islandsk mesterskap i troppsgymnastikk for senior 2018 ble arrangert 5. april 2018 i Laugardalshöll i Reykjavik.
Konkurranseformen er TeamGym, slik at det konkurreres sammenlagt i trampett, tumbling og frittstående.
Ståle Grøtte
Ståle Grøtte (født 1977) er en norsk politiker (Ap) og ordfører i Rælingen kommune fra 2019.
Carl Th. Dreyer
Carl Theodor Dreyer Nilsson eller mest kjent som '''Carl Th. Dreyer''' (født 3. februar 1889 i København, død 20. mars 1968 på Frederiksberg) var en dansk filmregissør og manusforfatter. Carl Theodor Dreyer anses gjerne som dansk films første store regissør.
Stumfilmperioden
I 1912 skrev han sitt første filmmanuskript for Det Skandinavisk-Russiske Handelshus med stumfilmen Bryggerens datter og ble i 1912 knyttet til Nordisk Films Kompagni først som dramaturg og manusforfatter – seinere som filmregissør.
Han forlot Ekstra Bladet i 1915 for helt å hellige seg til filmen. Etter tre år debuterte han som filmregissør med sin første stumfilm Præsidenten og året etter fulgte filmen Blade af Satans Bog. I de neste 10 år instruerte Carl Th. Dreyer film både i og utenfor Danmark. I Sverige hadde han regien på Præsteenken, i Tyskland Elsker hverandre og Mikaël, i Norge Glomdalsbruden og i Danmark Der var engang og Du skal ære din hustru. Ikke minst i Frankrike produserte han film og med sitt hovedverk Jeanne d'Arc fikk han sitt store kunstneriske gjennombrudd i midten av 1920-tallet, men hans popularitet i de finere franske filmkretser influerte dessverre ikke på hans muligheter hos diverse europeiske produsenter, som alle vendte ham ryggen etter den økonomisk katastrofale Jeanne d'Arc, som paradoksalt nok av mange anmeldere og filmhistorikere anses for å være hans fineste verk.
Lydfilmperioden
Denne manglende støtten fra produsentene, samt hans kunstneriske kompromissløshet og eksentriske vesen, avholdt Dreyer fra å produsere mer enn tre danske filmer i perioden 1943 til sin død i 1968.
I 1930 etablerte Carl Th. Dreyer sitt eget produksjonsselskap «Film-Production Carl Dreyer», som imidlertid kun tok opp filmen Vampyr, som ble en økonomisk katastrofe for ham. Opp gjennom 1930-tallet fortsatte Dreyer ufortrødent med forskjellige prosjekter med base i Frankrike.
I 1952 fikk han bevillingen til kinoen Dagmar Teatret i København, som han drev til sin død.
Siste del av livet
Carl Th. Dreyers livsprosjekt var filmen om Jesus fra Nazareth som han arbeidet på livet igjennom, men som aldri ble realisert.
I årene fra 1966 til sin død i 1968 lå Dreyer flere ganger på sykehus, men fortsatte å tumle med prosjekter, inntil han i mars 1968 ble rammet av en lungebetennelse og døde i sin lille leilighet i Frederiksberg. Han er begravet på Frederiksberg ældre kirkegård.