cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DayZ
Historie
I 2009 brøt landet ut i borgerkrig noe som gjorde at den Tsjernarussiske regjeringen måtte søke hjelp fra USA. Borgerkrigen ble startet av "Den Tsjernarussiske Røde stjerne bevegelsen" eller Chernarussian Movement of the Red Star (ChDKZ) også kalt Chedaki av lokalbefolkningen, de er en sosialist-kommunistisk gruppe som driver geriljakrig og terrorisme i Tsjernarus med målet om å opprette en kommunistisk stat i regionen. De utførte krigsforbrytelser slik som massemord, tortur, kidnapping og voldtekt mot sivilbefolkningen under borgerkrigen. Gruppen ble dannet av personer fra eldre generasjoner som levde under sosialismen når Tsjernarus var en sovjetisk republikk.
Chedaki begynte ikke å annektere områder fra Tsjernarus før etter de hadde detonert en bombe på den røde plass i Moskva. Chedaki klarte å jage Tsjernarussiske styrker av øya Utes og tok kontroll over den helt til amerikanske marinestyrker tok kontroll over den. Russiske militære styrker ble ikke involvert i konflikten før Chedaki iscenesatte bombinger i Russland og fikk russisk etterretning til å tro at det var den Tsjernarussiske regjeringen som var ansvarlig for angrepene. Dette førte til at Russland ga enorme mengder med våpen og utstyr til Chedaki og at Russiske tropper ble plassert i de nordlige områdene i South Zagoria. Amerikanske marine tropper landet langt sør i provinsen og frigjorde byer opp langs kysten fra Chedaki styrker. Det var ikke før i slutten av Arma 2 sin campaign at det ble gjort klart at noen i den russiske regjeringen sendte penger og våpen til Chedaki for å utføre terroraksjoner i Russland for så å skylde på den Tsjernarussiske regjeringen som et mål med å få Russland til å invadere Tsjernarus.
Zombie-utbruddet
Vi vet veldig lite om grunnen til zombie-utbruddet i Tsjernarus men mest sannsynlig startet det med at et fåtall av innbyggerne ble infisert når borgerkrigen begynte i 2009 enten på grunn av et biokjemisk våpen eller ved sykdom. Vi kan spekulere at utbruddet skjedde i slutten av 2012 eller 2013 pågrunn av at FNX-45-pistolen er mulig å finne i spillet. Mange steder rundt om i Tsjernarus kan man finne giftig-avfallsposer noe som kan tyde på at rundt tiden utbruddet skjedde ble det gjort et forsøk på å kontaminere sykdommen.
Samtidig så var tsjernarussiske tropper samt FN, russiske, amerikanske og allierte styrker samlet i områder rundt i Tsjernarus, om dette var på grunn av zombie utbruddet eller borgerkrigen er ukjent. Selv om de militære styrkene var utstyrt med tunge våpen slik som maskingevær og stridsvogner så ble de sakte, men sikkert overkjørt av noe som virket som uendelige horder med zombier. Militæret prøvde å holde kontroll over utbruddet ved å kvitte seg med lik på en organisert systematisk måte slik som vi ser i militærbasen ved byen Kamensk.
Etter utbruddet brøt Tsjernarus inn i fullt anarki. Det er ukjent om de andre oblast-provinsene i Tsjernarus har blitt påvirket av zombie utbruddet, det samme gjelder nærliggende land slik som Russland og den fiktive staten Takistan.
Geografi
Tsjernarus har et areal på totalt 5450 kvadratkilometer, men området som er tilgjengelig for spillere er på rundt 220 kvadratkilometer. Den største byen er Chernogorsk (Tsjernogorsk), som er provinshovedstad og en av de den mest populære destinasjonene for spillere. En annen storby i spillet er Elektrozavodsk, som i likhet med Tsjernogorsk er et industrisamfunn, men som er tettere bebygget og derfor mer risikabel å ferdes ifor nye spillere. Begge byene har sykehus, politistasjoner, flere titalls sivile bygninger og minst ett militær-telt. Parken i Elektrozavodsk ble brukt av militæret til evakuering, og man finner et militær-telt der. Bak sykehuset i Tsjernogorsk i DayZ-modifikasjonen er det et militært sanitetstelt.
Trine Grønhaug Halvorsen
Trine Grønhaug Halvorsen (født 1975) er en norsk forsker og professor ved Universitetet i Oslo, Farmasøytisk institutt.
DayZ
Geografi
Tsjernarus består av tre store oblast er; North Trikani Oblast, South Zagoria Oblast og Central Kopec Oblast. (Begrepet «oblast» er i den virkelige verden mest brukt i post-sovjetiske land som Russland og Ukraina.) DayZ utspiller seg i South Zagoria Oblast, der mye minner om østeuropeiske land som Hviterussland, Polen og Russland vest for Ural-fjellene. South Zagoria har store, tette skoger som strekker seg over enorme områder, terrenget er kupert og har også et par fjell, og landskapet blir stadig mer krevende jo lenger nord spilleren beveger seg.
Trine Grønhaug Halvorsen
Halvorsen har i sin forskning fokusert på å anvende kjemiske analysemetoder til å diagnostisere sykdom.
DayZ
Geografi
I DayZ finnes det ville dyr som villsvin, hjort og harer, som spillere kan jakte på med spyd, pil og bue eller skytevåpen. I DayZ:Standalone risikerer spillerne å bli angrepet av rever, ulver og bjørner.
Øvre Sirdal
Øvre Sirdal er en tidligere kommune i Vest-Agder som ble etablert da Sirdal kommune ble delt i 1905. Den nederste delen av Sirdal fikk navnet Tonstad kommune.
I 1960 ble de to kommunene slått sammen igjen, tillagt bygda Haughom fra Bakke og fikk på ny navnet Sirdal kommune.
Sceloenoplini
Sceloenoplini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Middelsstore (ca. 5-10 millimeter), avlange skjoldbiller, kroppen mer eller mindre mørk, dekkvingene gjerne rødlige. Antennene er tynne og forholdsvis lange, hodet fremstrakt. Pronotum er firkantet, betydelig smalere enn dekkvingene, som har fine punktrader og kan ha forskjellig form, ofte med en tann i spissen. Beina er nokså lange og tynne med noe utvidete føtter.
Levevis
Larvene er bladminerere på en rekke ulike tofrøbladete planter, tilhørende mange ulike familier.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Skiskyting under Vinter-OL 2010
Skiskyting under Vinter-OL 2010 ble avholdt i Whistler Olympic Park i perioden mellom 13. og 26. februar 2010. Alle øvelsene i OL talte også med i Verdenscupen i skiskyting 2009/10.
São Benedito
São Benedito er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Veikko Aaltonen
Veikko Aaltonen (født 1. desember 1955 i Sääksmäki i dagens Valkeakoski) er en finsk regissør, redigerer, lydredigerer, produksjonsleder samt film- og fjernsynsskuespiller og manusforfatter.
Aaltonen startet sin karriere i midten av 1970-årene ved å arbeide som lydredigerer i diverse filmer. Høydepunktet i hans tidlige karriere var samarbeidet med Rauni Mollberg. Han arbeidet som medforfatter av manus til to av hans filmer, Milka (1980) og The Unknown Soldier (1985).
I 1987 regisserte Veikko Aaltonen sin første spillefilm Tilinteko som man skrev manus til sammen med Aki Kaurismäki, som også produserte filmen. Fem år senere regisserte han en film som er film som regnes om hans hovedgjennombrudd, The Prodigal Son (1992).
Aaltonen har også laget dokumentarer og regissert fjernsynsserier.
Den norske sjømannskirken (Singapore)
Den norske sjømannskirken er en sjømannskirke fra 1965 i Singapore.
Byggverket er i mur og har 300 plasser. Kirken drives sammen med Svenska kyrkan i utlandet.
Bank of England
Bank of England er Storbritannias sentralbank. Den ligger i Threadneedle Street i City of London, og kalles ofte The Old Lady of Threadneedle Street eller bare The Old Lady. Den ble grunnlagt i 1694 av skotten William Paterson for å fungere som regjeringens bank.
Banken utfører en sentralbanks normale funksjoner, det vil si stabilisering av prisnivået, å yte støtte til regjeringens økonomiske politikk, å stabilisere vekslingskursen for britiske pund og å kontrollere gullreserven og statlige aksjeposter. Den styres under Bank of England–loven av 1998, som erstattet tidligere lover om sentralbanken. I og med denne nye loven mistet den ansvaret for regulering av og kontroll med landets banker, som ble overført til Financial Services Authority.
Bank of England har monopol på å utstede sedler i England og Wales. I Nord-Irland og Skottland har enkelte private banker konsesjon til å utstede sedler, men disse må garanteres med tilsvarende innskudd i Bank of England.
Undergrunnsstasjonen Bank er oppkalt etter banken, og har en inngang som er bygget inn i banken.
Siden Storbritannia er medlem av EU, er også sentralbanken medlem av ESSB – Det europeiske systemet av sentralbanker og Eurosamarbeidet. På denne måten har banken innflytelse på pengepolitikken og den økonomiske politikken både i Storbritannia og i EU.
Bygningen er fredet (grade I).
Avery Ardovino
Avery Ardovino (født 13. februar 1992) er en amerikansk skihopper fra Park City, Utah.
Josef Angenfort
Josef Angenfort, kalt Jupp Angenfort (født 9. januar 1924 i Düsseldorf, død 13. mars 2010) var en tysk kommunistisk politiker, som ble dømt for høyforræderi.
Liv og virke
Josef Angerfort kom fra en katolsk jernbanearbeiderfamilie. Han var medlem av en katolsk speidergruppe, men den ble - som alle andre katolske foreninger - forbusdt av nazistene. Senere ble han innkalt til soldattjeneste i Wehrmacht. Etter å ha blitt tatt som krigsfange i Sovjetunionen i 1943, og under fangenskapet bliitt giitt politisk kommunistisk skolering, engasjerte han seg i den sovjetstalinistiske organisasjonen Nationalkomitee Freies Deutschland.
Partido Revolucionario Institucional
Partido Revolucionario Institucional er et av de største parti i Mexico. Partiets ble stiftet i 1929 og har siden 1980-tallet vært regnet som sosialliberalt, men hadde tidligere en mer sosialistisk orientering. Partiet hadde presidentvervet i 71 år mellom 1929 og 2000, og igjen fra 2012.
Josef Angenfort
Liv og virke
I 1949 kom han tilbake til hjembyen Düsseldorf og ble kort etter formann for den kommunistiske organisasjonen Freie Deutsche Jugend (FDJ) i Vest-Tyskland. I 1951 ble han innvalgt i landdagen, delstatsparlamentet, i Nordrhein-Westfalen. Han var da 27 år og landdagens yngste representant.
Freie Deutsche Jugend deltok i 1951 i forberedelser til en kampanje mot Vest-Tysklands gjenopprustning. Den 24. april 1951 ble organisasjonen derfor forbudt som forfatningsfiendtlig av den føderale regjeringen. Forbudet ble bekreftet 26. juni, idet forbundsregjeringen påla delstatene å forhindre enhver aktivitet fra FDJs side. FDJ ble av regjeringen beskyldt for å ha krenket demonstrasjonsforbud, oppfordret til ulydighet mot gjeldende forordninger og dermed forhindret forbundskansleren og forbundspresidenten i utøvelsen av statlige og politiske beføyelser.
Etter fire års soning ble han benådet av president Theodor Heuss og løslatt fra fengselet i april 1957.
I februar 1962 ble han imidlertid arrestert på nytt. Han klarte å flykte, gikk under jorden og var en stund på rømmen fra politiet. Senere reiste han inn i DDR.
Etter at Deutsche Kommunistische Partei (DKP) var blitt grunnlagt i 1968, som følge av at Kommunistische Partei Deutschlands (KPD) var blitt forbudt i 1956, deltok han flere ganger på partiarrangementer i Vest-Tyskland. I den forbindelse ble han arrestert igjen i 1969, men senere løslatt.
Angenfort fortsatte å være aktiv i den illegale ledelsen i det forbudte KPD og som sentralstyremedlem i DKP. Fra 1988 til 2002 var han delstatsleder for den venstreekstreme organisasjonen Vereinigung der Verfolgten des Naziregimes; han er fremdeles en av organisasjonens talsmenn i Nordrhein-Westfalen og medlem av landsstyret. Også denne organisasjonen har flere ganger blitt forsøkt forbudt av forbundsregjeringen og har vært forbudt i noen delstater. Organisasjonen overvåkes av Verfassungsschutz og medlemskap rammes av ekstremistforordningen.
Et ungdomsherberge i Lauscha i DDR var under kommuniststyret oppkalt etter Angenfort.
Stenophyma
Stenophyma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Brasil.
Mauricio Molina
Mauricio Alejandro Molina Uribe (født 30. april 1980 i Medellín, Antioquia i Colombia) er en colombiansk fotballspiller.
I en alder av 16 år debuterte Molina som profesjonell fotballspiller for den colombianske fotballklubben Envigado. Senere ble han overført til klubben Independiente Santa Fe. Etter en alvorlig skade kom ikke Molina tilbake på banen før i 2002, hvor han spilte for Independiente Medellín. Her ledet han klubben til dens første nasjonale mesterskap på 45 år. Sammenlagt ble dette det tredje mesterskapet for Independiente Medellín.
I 2003 hjalp Molina klubben sin med å nå semifinalen under den søramerikanske fotballturneringen Copa Libertadores. Etter en vellykket karriere ved Independiente Medellín flyttet Molina til Mexico, hvor han var bosatt frem til 2004, og fortsatte sin karriere som fotballspiller. Etter å ha bodd i Mexico i ett år, flyttet Molina videre til De forente arabiske emirater (UAE) der han begynte å spille for klubben Al Ain FC. Dette pågikk bare for en enkelt sesong, ettersom han returnerte til sin gamle klubb i Colombia, Independiente Medellin, for den neste sesongen.
I juli 2009 ble Molina flyttet til den sørkoreanske fotballklubben Seongnam Ilhwa Chunma etter å ha signert en kontrakt verdt over en million kroner. Under hans første kamp i det sørkoreanske K-League spilte Molina og laget hans mot klubben Pohang Steelers, der Molino scoret et mål. Molina spilte for det meste som midtbanespiller for FC Seoul i K-League som er den øverste fotballdivisjonen i Sør-Korea.
Lara Teixeira
Lara Teixeira (født 26. november 1987) er en brasiliansk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 13 i duett.
Mark McGivern
Mark McGivern (født 24. februar 1983) er en britisk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på 11.-plass med det britiske landslaget.
Franciszek Bronikowski
Franciszek Jan Bronikowski (født 25. februar 1907 i Bydgoszcz, død 1. desember 1964 i Milanówek) var en polsk roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Johnnier Montaño
Johnnier Montaño (født 14. januar 1983 i Cali, Colombia) er en anerkjent colombiansk profesjonell fotballspiller.
Hans bror, Victor Hugo Montano, er også en kjent colombiansk fotballspiller, som blant annet har spilt for den franske klubben Stade Rennais FC. Johnnier Montano ble en høyt rangert fotballspiller allerede i tidlig alder, og han ble kjent for å sette forskjellige rekorder for det colombianske landslaget i en alder av femten år. Montano spilte bra nok til å fortjene en plass på det colombianske landslaget under fotball-turneringen Copa América som ble arrangert i 1999. Montano scoret det siste målet under en kamp mot Argentina, som Colombia vant 3-0.
Med begrensede muligheter for en raskt stigende karriere i den italienske serien, levde Montano en god stund i en heller nomadisk tilværelse mellom mange forskjellige fotball-klubber overalt i verden, først reiste han tilbake til hjemlandet Colombia for å undertegne en kontrakt med den colombianske klubben America de Cali, og senere spilte han for klubben Independiente Santa Fe som også er fra Colombia.
Etter endt opphold ved klubben Al-Wakrah SC i Qatar, vurderte Montano å pensjonere seg som fotballspiller, før han fikk en vellykket periode ved den peruanske klubben Sport Boys. Etter å ha scoret ni mål for Sport Boys, ble Montano ønsket av mange av de større peruanske klubbene. Både Club Universitario og Alianza Lima hevdet offentlig å ha signert en kontrakt med Montano. I juni 2010 signerte Montano en kontrakt med ett års varighet med den tyrkiske klubben Konyaspor.
Venna kraftverk
Venna kraftverk er et vannkraftverk i Snillfjord kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 185 meter fra Sætervatnet.
Det er installert en francisturbin på 2,8 MW. Årsproduksjon er beregnet til 9,8 GWh.
I Desember 2020 overtok Småkraft AS alle aksjene fra grunneier.
Pristosia
Pristosia er en slekt av biller i underfamilien Platyninae i familien løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Kroppsformen er variabel, noen er slankere og ligner slekten Agonum, andre er bredere, nesten som Amara-artene.
Andrew Triggs Hodge
Andrew Triggs-Hodge (født 3. mars 1979) er en britisk roer, som spesialiserer seg i firerbåt. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok gull i firer uten styrmann. Han tok også gull under Sommer-OL 2008.
Nyttårsaften 2016 ble Hodge forfremmet til offiser av Order of the British Empire.
J. Howard McGrath
James Howard McGrath (født 28. november 1903 i Woonsocket i Rhode Island, død 2. september 1966) var en amerikansk advokat, forretningsmann og demokratisk politiker.
Han hadde juridisk eksamen fra Boston University og advokatbevilling fra 1929. McGrath var privatpraktiserende advokat i Providence før han var kommuneadvokat i Central Falls 1930–1934. Han hadde også forretningsinteresser innen bransjer som eiendom, forsikring og finans. McGrath var statsadvokat i Rhode Island 1934–1940 og statsadvokat i USAs høyesterett 1945–1946. Etter å ha vært politiker på heltid i noen år, gjenopptok han advokatpraksisen i Washington, D.C. og Providence.
McGrath var guvernør i Rhode Island 1941–1945, senator for Rhode Island 1947–1949, formann i Det demokratiske partis nasjonale komité 1947–1949 og justisminister under president Harry S. Truman 1949–1952. McGrath ble tvunget til å fratre som justisminister, etter å ha nektet å samarbeide i en pågående granskning av korrupsjon i Justisdepartementet. I 1960 forsøkte han å bli nominert til Senatet, men tapte i primærvalget.
Young Jeezy
Jay Wayne Jenkins (født 28. september 1977 i Columbia, Sør-Carolina), bedre kjent under artistnavnet Jeezy (tidligere «Young Jeezy»), er en amerikansk rapper og medlem av hiphop-gruppen USDA og et tidligere medlem av gruppen Boyz n da Hood. Han begynte sin karriere i 2001 under et uavhengig plateselskap, og ble med i Boyz n da Hood i 2005, samme år som albumet Let's Get It: Thug Motivation 101 ble gitt ut. Singelen «Soul Survivor», som artisten Akon medvirket på, ble en topp ti-hit i USA.
I 2006 ga Jeezy ut albumet The Inspiration, og i 2008 kom The Recession. Begge albumene inneholdt singler som toppet single-listene. Jeezy har også medvirket på en rekke andre rap- og R&B-singler, som «Say I» utgitt av Christina Millian, «I'm So Paid» av Akon og «Love In This Club» av Usher. Sistnevnte nådde førsteplass på Billboard Hot 100 i 2008.
Karbondatering
Karbondatering, radiokarbondatering eller C-14 metoden («karbon-fjorten»-metoden) er en metode for absolutt datering av organisk materiale. Metoden er basert på at alle levende organismer inneholder en liten konsentrasjon med den radioaktive karbonisotpen 14C. Så lenge organismen er i live, vil mengden av radioaktiv 14C være konstant fra næringsinntak. Når organismen dør, tas det ikke lenger opp radioaktivitet, og mengden 14C i organismen går langsomt ned. Karbonisotopen med atommasse 14 har en kjent halveringstid på 5 730 år, noe som betyr at etter denne tiden er kun halvparten av mengden 14C tilbake. Ved å isolere karbonet i prøven og måle mengden radioaktivitet i forhold til ferskt organisk materiale, kan man dermed regne seg ut til når organismen levde. Fordi halveringstiden er 5730 år, vil 14C-konsentrasjonen etter rundt 50 000 år bli så liten at den er vanskelig å måle.
14C i prøven endres ikke av varmepåvirkning, og de materialene som vanligst dateres i arkeologien er trekull eller forkullede frø. Dette fordi et forkullet organisk materiale bevares bedre enn det som er uforkullet. Ved en arkeologisk utgravning der bevaringsforholdene er dårlige, er det som regel kun det forkullede materialet som er best bevart. I teorien kan imidlertid et hvert organisk materiale, som for eksempel tre, bein, lær eller tekstiler, dateres ved hjelp av 14C-metoden.
Utvikling
Metoden ble utviklet av den amerikanske kjemikeren Willard Frank Libby på slutten av 1940-tallet. Libby hadde sammen med andre vitenskapsmenn forsket på kosmisk stråling under andre verdenskrig. De fant ut at partiklene som stadig bombarderer jorden produserer nøytroner, som igjen reagerer med nitrogenatomer og danner karbonisotopene 14C, eller radiokarbon. Disse isotopene har åtte nøytroner i kjernen istedenfor seks som i vanlig karbon, 12C. De er derfor ustabile, noe som resulterer i at mengden radioaktivitet reduseres med en kjent hastighet. Libby anslo at halveringstiden var 5 568 år, noe som senere ble justert til 5 730 (+/- 30)år. Noe av det største Libby oppnådde, var å lage et redskap for å måle mengden 14C. Mengden av isotopen er svært liten til å begynne med og synkende med tiden. Libby fant ut at hvert 14C-atom reduseres ved betastråling, noe han klarte å måle med en geigerteller. Dette er fremdeles prinsippet i moderne 14C-datering.
Ustabile varianter av karbon dannes konstant i øvre lag av atmosfæren. Disse tas opp av planter, og 14C spres dermed videre i næringskjeden. Hver gang en geigerteller gir fra seg et klikk i kontakt med en organisme, registrerer den at den ustabile kjernen til en slik isotop slipper det ekstra nøytronet den tok imot i øvre luftlag. Når vi slutter å spise, eller når et tre dør, blir mengden karbon låst, betastrålingen fra C-14 reduseres tilsvarende med C-14s reduksjon. Ved hjelp av 14C-datering, kunne man bevise at likkledet i Torino var et falskneri, ettersom karbonet i linet først hadde tapt seg fra 1300-tallet.
Feilkilder og presentasjon av resultater
Det finnes en rekke feilkilder i forbindelse med C-14 datering. For eksempel kan ujevn bakgrunnsstråling eller tellefeil føre til unøyaktigheter. En datering vil derfor alltid følges av et tall som utgjør en feilmargin. En prøve vil for eksempel kunne komme ut med formuleringen 3500±100 BP. Det første tallet er året BP (Before Present). Det neste tallet utgjør en statistisk feilmargin. Karbondateringer kan kalibreres med dendrokronologiske data, for å gjøre dateringen enda mer nøyaktig. Dette betyr at prøven kalibreres til «historiske» årstall, altså kalenderår.
I Norge dateres 14C-prøver ved Nasjonallaboratoriene for datering, ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim.
São Gonçalo do Amarante
São Gonçalo do Amarante kan vise til:
Maximilian Schachmann
Maximilian Schachmann (født 9. januar 1994 i Berlin) er en tysk syklist som konkurrerer i landeveissykling for Bora - hansgrohe. Han vant Paris–Nice 2020 og den 18. etappen av Giro d'Italia 2018.
Under EM i landeveissykling 2018 i Brno tok han EM-bronse på tempo, bak belgiske Victor Campenaerts og spanske Jonathan Castroviejo.
Under det tyske mesterskapet i Sachsenring 2019 ble han nasjonal mester i landeveisritt foran Marcus Burghardt og Andreas Schillinger.
Kunståret 1594
Kunståret 1594 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1594.
Geitvikkeslekten
se egen seksjon
Geitvikkeslekten (Galega) er en planteslekt i erteblomstfamilien.
Artene er høye, flerårige urter med opprett vekst. De er glatte og rikt forgrenet. Bladene er ulikefinnede med 3–9 småblad. Akselbladene er helrandede. Blomstene er hvite til purpur og sitter i en lang, toppstilt klase. Pollenbærerne er vokst sammen. Belgen er smal, rund, glatt og inneholder mange frø.
Slektens naturlige utbredelsesområde er i Sør-Europa, Vest-Asia, Nord-Afrika og tropisk Øst-Afrika. En av artene, geitvikke (G. officinalis), plantes som hageplante i Norden og er ellers dyrket som fôrplante i mange land. Geitvikke og orientgeitvikke (G. orientalis) finnes forvillet i Norge.
Arter
Slekta omfatter åtte arter som fordeles på to seksjoner.
Kungl. Maj:ts orden
'''Kungl. Maj:ts orden' (norsk: Hans Majestets ordener'') er en svensk betegnelse på avdelingen innen den kongelige hoffstat i Sverige som forvalter de svenske ordenene. Betegnelsen kan noen ganger også benyttes i snevrere betydning om én av ridderordenene, Serafimerordenen, men dette er ikke riktig. I tillegg til denne hører også Nordstjerneordenen, Sverdordenen og Vasaordenen inn under avdelingen. Siden 1975 tildeles kun Serafimerordenen og Nordstjerneordenen, de to øvrige er hvilende. Karl XIIIs orden, en kongelig orden for det svenske frimureriet, hører ikke lenger inn under Kungl. Maj:ts orden.
Kongen er i egenskap av ordenenes stormester avdelingens leder. Avdelingen består ellers av en ordenskansler, som står i spissen for et ordenskanselli. Til dette hører en ordenssekretær, som også er viseordenskansler, skattmester, og en ordensintendant. Avdelingen har også tilknyttet en våpenmaler, det vil si en utøvende heraldisk kunstner. Tidligere hadde avdelingen også kansellist og inntil 1974 fantes det ved Kungl. Maj:ts orden også en kapellan.
Ordenskapittelet, bestående av kongen som stormester og embetsmennene ved Kungl. Maj:ts orden, kommer som regel sammen en gang om året for å fatte beslutninger om tildeling av ordener til utenlandske borgere, om økonomiske og andre forhold.
I snever betydning benyttes betegnelsen Kungl. Maj:ts orden noen ganger også om svenske innehavere av Serafimerordenen. Dette har sin bakgrunn i forkortelsen for tittelen ''Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts orden, forkortet RoKavKMO''. I denne sammenheng er ordet «orden» en flertallsform som viser til at svensker som skulle utnevnes til Serafimerordenen allerede måtte være kommandører av 1. klasse av en av de øvrige svenske ordener. Gjennom dette har uttrykket ''Kungl. Maj:ts orden'' feilaktig blitt knyttet utelukkende til Serafimerordenen. Utenlandske ordensinnehavere tituleres Riddare av Serafimerorden, forkortet RSerafO.
Dragør kirke
Dragør kirke, innviet den 26. april 1885, ligger på Kirkevej 160 i Dragør på Amager ved København.
Historie
I 1449 ga Roskildebispen Københavns Domkapitel tillatelse til å stille opp et transportabelt alter på det årlige sildemarked i Dragør. Med reformasjonen forsvant dog sildemarkedet, og dermed også alteret.
Omkring 1520 inviterte kong Christian II hollendere til å bosette seg på Amager og den gamle kirken i Store Magleby ble deretter bygget om etter hollandsk forbilde. I Store Magleby kirke ble det i en periode på flere hundre år således holdt prekener på hollandsk, også for lokalbefolkningen i Dragør. Stolrekkene i kirken var forbeholdt de hollandske familier.
Med oppblomstringen av handelslivet i Dragør havn, fulgte en viss økonomisk selvstendighet og selvfølelse, og tanken om at byen skulle ha sin egen kirke modnet langsomt. Den nye kirken ble tegnet av arkitekt J.H. Wessel og oppført i nygotisk, keltisk vikingestil i rød tegl, med et forbilde i Taarbæk kirke. I 1885 ble kirken innviet med en stor fest, hvor byens befolkning og sogar kongefamilien deltok.
Dragør kirke fungerte som filialkirke til Store Magleby til 1954, hvor Dragør ble et selvstendig sogn.
São Gonçalo do Amarante (Ceará)
São Gonçalo do Amarante er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Bank og Monument undergrunnsstasjoner
Bank og Monument stasjoner er to stasjoner i Londons undergrunnsbane som har blitt forbundet slik at de har blitt til en stasjon med to innganger og to forskjellige navn ved disse inngangene. Komplekset ligger i kollektivsone 1, i det sentrale London.
Monument-delen, med navn etter Monument, minnesmerket over bybrannen i London 1666, betjener linjene Circle og District.
Londons første offentlige toalett lå i Bank-delen, rett ved Royal Exchange-utgangen.
Bank of England-utgangen er bygget inn i selve banken, og er derfor fredet. Den er den eneste fredede bygning i undergrunnsnettet av grade I, den høyeste kategorien av bevaringsverdige bygninger.
Metropolitan Inner Circle Completion Railway
Monument-delen åpnet i 1884 på det som skulle bli linjene District og Circle. Linjen hadde opprinnelig brukt en annen stasjon, men på grunn av problemer i samarbeidet mellom to selskaper ble det bygget en egen.
Waterloo & City Railway Company
Selskapet Waterloo & City Railway Company anla en linje fram til stasjonen i 1898. Deres stasjon het opprinnelig City, etter City of London. Denne ble etterhvert inkorporert i Bank-delen.
City & South London Railway
Den første stasjonen med navnet Bank åpnet i 1900, da det som nå er Northern-linjen utvidet linjen fram til Moorgate. Selskapet stengte samtidig sin gamle endestasjon i området, King William Street.
Ettersom tomteprisene var svært høye i området gikk selskapet til det uvanlige skritt å forhandle fram kjøp av en del av krypten i kirken St. Mary Woolnoth. Dette førte til at man måtte flytte flere kister og støtte opp hjørnene på kirken. Selv om det er installert rulletrapper er det fortsatt mulig å bruke heisene, som har inngang fra den gamle krypten.
Central London Railway
11. januar 1941 ble Central-linjens billetthall truffet direkte av en tysk flybombe. Området ble antagelig bombet spesielt hardt på grunn av at Bank of England ligger der. Royal Exhange og Mansion House kollapset ned i undergrunnsstasjonen, og 56 mennesker omkom.
DLR
LR la en tunnel inn til stasjonen under Central-linjens tunnel. Plattformen ble åpnet i 1991, og er forbundet med andre plattformer via gangtunneler. På grunn av det kompliserte systemet av tunneler mellom de forskjellige linjene kalles stasjonen ofte The Worm («Marken») av de ansatte.
Katastrofeøvelse
7. september 2003 ble Bank-delen brukt til en katastrofeøvelse. Den var en av de største og mest realistiske av slike øvelser som er utført i Storbritannia, og involverte politiet, brannvesenet, ambulansetjenesten og personalet på undergrunnsbanen. Målet var å utrede beredskapen i tilfelle et angrep med kjemiske, biologiske eller kjernefysiske våpen.
Jasen Rusaliev
Jasen Janev Rusaliev (bulgarsk: Ясен Янев Русалиев, født 1852 i Burgas, død 10. oktober 1917 i Karnobat) var en bulgarsk politiker.
Han var ordfører i Burgas i to perioder, henholdsvis fra 29. august 1880 til 18. juni 1883 og igjen fra 3. august 1890 til 30. juli 1892.
Rusaliev var medlem av provinsforsamlingen i Øst-Rumelia, og senere medlem av Bulgarias parlament i perioden 1890 til 1893.
Guri Skeie
Guri Skeie er en norsk forsker og professor i ernæring ved Universitetet i Tromsø, Institutt for samfunnsmedisin.
Skeie har i sin forskning fokusert på overvekt og slanking.
Chacokrigen
Chacokrigen var en krig mellom Bolivia og Paraguay som omhandlet kontrollen over store deler av Gran Chaco-regionen som man på den tiden trodde inneholdt mye olje. Det er aldri blitt gjort noen særlige oljefunn der i ettertid.
Krigen om den sparsomt befolkede regionen mellom elvene Pilcomayo, Rio Paraguay, Otuquis og Parapiti var den største og blodigste militære konflikten på det amerikanske kontinentet i det 20. århundre. 250 000 bolivianske og 150 000 paraguayanske soldater kjempet mot hverandre i tre år fra juni 1932 til juni 1935 i ugjestmilde forhold i et øde og vannfattige landskap. Opptil ett hundre tusen soldater mistet livet i krigen som til slutt ikke gav noen av partene fordeler. For begge land ble krigen en økonomisk katastrofe idet man hadde innsett at oljeforekomster i Gran Chaco-regionen var mye mindre enn man trodde i forveien.
Bakgrunn
Området kjent som Gran Chaco er fordelt fra nord til sør i tre regioner: Chaco Boreal langs elven Pilcomayo som renner gjennom slettene til elva Paraguay, Chaco Central med elven Bermejo som krysser Chaco nær jungelen El Impenetrable (den ugjennomtrengelige) som en mindre, sørlig grein kalt Bermejito, og Chaco Austral som omfatter landskapet langs det gamle elveløpet av Bermejo som den sørlige delen av Gran Chaco-området.
Det omstridte området mellom nabolandene Bolivia og Paraguay befinner seg utelukkende innenfor det geografiske området Chaco Boreal nord for elven Pilcomayo og vest for elven Paraguay. Området hadde stort sett vært ubebodd og nesten uutforsket helt til begynnelsen på det tjuende århundret. Landskapet som for det meste er flatt med ei svak helning mot øst, deles inn i to klimatiske regioner: Alto Chaco, eller det tørre Chaco, i vest, der det er veldig tørt og lite bevokst, og Bajo Chaco, eller det fuktige Chaco, med store krattjungler med quebrachotrær og enger med rikt insektliv.
Klimaet i Chaco Boreal-regionen er enten meget tørt eller meget vått, om sommeren og høsten (juni-november) er det tørkesesong med voldsomme hete, om vinteren og våren (desember-mai) har man regnsesongen med regnskyll som skaper ugjennomtrengelige våtmarksområder. Det var så lite drikkevann at folk som flyttet inn i området, var tvunget til å bosette seg der det var mulig å finne ferskvann for hele året. De få gjennomgående vegene i regionen var ofte ikke mer enn stier, og gikk ofte langs de fåtallige brønnene og innsjøene med ferskvann. I regnsesongen ble de støvete veiene omgjort av regnet til ufremkommelige og sølete veier omringet av våtmark. Chaco Boreal-regionen i Gran Chaco er et av de meste ugjestmilde områdene i verden, og det er ansett at krigen i 1932-35 var en av de verste konflikter for den vanlige soldaten i historien.
Tvistene om Gran Chaco
Fordi Gran Chaco var en umåtelig stor og uutforsket grenseregion mellom flere administrasjonsområder i det spanske Amerika var det ikke mulig å bestemme hvor grensene skulle gå, og på bakgrunn av dette kom det raskt til de første tvistene mellom de nyopprettede statene. Bolivia gjorde krav på hele Gran Chaco-regionen ettersom den såkalte audiencia domstolen i Charcas, opprettet i 1559, hadde forent administrasjonsområdet Øvre Peru (Bolivia) med Gran Chaco-regionen. Argentina gjorde krav på grenseområder sør for elven Bermejo, mens Paraguay gjorde det klart at territoriet vest for Paraguay-elven, som hadde blitt utforsket og okkupert av myndighetene i Asunción, hørte under den nye paraguayanske staten. Spania hadde også gitt jurisdiksjon over deler av Gran Chaco, inkludert Chaco Boreal, til domstolen i Asunción langs elvene fra Rio de la Plata-bassenget. Det var overlappende administrasjonsområder mellom Øvre Peru i nord og Asunción i sør.
Under trippelalliansekrigen 1864-70 tok argentinerne en del av Paraguay de tidligere hadde gjort krav på, inkludert deler av Gran Chaco. De paraguayanske myndighetene oppmuntret immigranter fra Europa og innfødte fra andre deler av landet til å bosette seg der, uten at Bolivia reagerte. De fåtallige innfødte i regionen hadde allerede sluttet seg til den paraguayanske staten. Etter at Paraguay var slått og okkupert av Argentina og Brasil i slutten på den meget blodige trippelalliansekrigen, begynte bolivianerne å gjøre seg gjeldende på det omstridte området ved å bygge en rekke mindre befestede forposter kalt fortiner som ble forbundet med hverandre med veger kalt picadaer som ikke var mer enn smale veger gjennom hardfør vegetasjon.
Siden 1810, etter at Bolivia hadde gjort krav på Gran Chaco-regionen helt fram til den vestlige bredden av elven Paraguay, hadde en utbygging i regionen blitt gjort i regi av myndighetene i Asunción både langs den viktige elven og dypere innover i regionen for å konsolidere deres grep om sine territorier. Nederlaget mot Argentina, Brasil og Uruguay kom som et voldsomt tilbakeslag på Paraguay, som ble tvunget til å gi fra seg en tredjedel av sitt landområde. For å unngå en gjenopptakelse av fiendtligheter mellom de to landene om det nordlige Chaco-området ble det voldgift om denne saken i 1870-årene. Paraguays rettigheter ble bekreftet av den internasjonale voldgiftsretten den 23. november 1878. Den tredje parten, den utenforstående Bolivia, annonserte umiddelbart sin uenighet med kjennelsen av voldgiftsretten, og startet en diplomatisk kamp om herredømmet over Chaco Boreal.
Havtilgang
Selv om området var spredt befolket, ville kontrollen over Paraguay sikre ett av de to innlandslandene adgang til Atlanterhavet via denne elva. Større havgående fartøyer kunne navigeres oppover den dype elven fra munningen av Rio de la Plata. Dette var spesielt viktig for Bolivia, som hadde mistet sin adgang til Stillehavet under salpeterkrigen i 1879 til 1883. Bolivia, som hadde alliert seg med nabolandet Peru mot det sørlige nabolandet Chile, hadde sett seg tvunget til å gi avkall på det viktige havnestedet Antofagasta i den bolivianske kyststripen som bestemt i fredstraktaten i Ancon den 20. oktober 1883. Tapet av adgangen til Stillehavet var et stort tilbakeslag for den bolivianske staten som trengte tilgang til det internasjonale markedet for sine produkter uten utenforstående innblanding.
For Paraguay hadde Chaco Boreal-regionen, med korte avstander til havnesteder langs elven Paraguay, blitt lønnsom på begynnelsen på 1900-tallet. En tredjedel av landets nasjonale inntekter, sammen med deres tilgang på internasjonale valuta kom fra salget av quebrachotrær, guaiacolje og kveg. Etter hvert som utbyggingen tok til i regionen, ble den mer og mer økonomisk viktig for det fattige landet som allerede hadde startet arbeidet med jernbane i flere traseer, deriblant Casado-jernbanetraseen som så sent som i 1929 var med på å skape en koloni (Colonia Filadelfia) for seks tusen kanadiske og russiske mennonitter som hadde flyttet til Paraguay.
Naturressurser
Den bolivianske økonomien var stort sett basert på eksport av råvarer som sølv og tinn fra slutten på 1800-tallet fram til 1920-årene. Etter et kupp i 1920 som gjorde slutt på den lange regjeringsperioden for det liberale partiet, overtok det republikanske partiet makten i landet, dette startet en periode med politiske og økonomiske forvandlinger. Produksjonen av tinn som hadde blitt den viktigste eksportvaren for den bolivianske økonomien, begynte å synke sammen med et prisfall på tinn frem til børskrakket i 1929. Etter hvert som den økonomiske veksten avtok, økte den finansielle avhengigheten av internasjonale parter i form av utenlandske lån til staten i Bolivia. Nedgangen i økonomien kom samtidig med store og kostbare utbyggingsprosjekter, hvilket tvang regjeringen til å låne mye i USA. I løpet av årene hadde sosial uro oppstått med økende bruk av vold mot streikende arbeidere for å stabilisere produksjonstakten. Den store depresjonen som først hadde rammet den amerikanske økonomien, kom som et sjokk på den bolivianske befolkningen med et sprang i antall arbeidsledige. Arbeidsstokken av gruvearbeidere ble sterkt redusert som følge av den økonomiske kollapsen av markedet for tinn.
En mulig utvei av den økonomiske nedturen ble oppdaget av politikerne etter at det var funnet olje i Sanandita i 1926 og Camiri i 1927, ikke langt fra det omstridte Chaco Boreal-område. Dette kom etter at det amerikanske oljeselskapet Standard Oil hadde åpent sin avdeling i Bolivia i 1921. Allerede i 1895 var det oppdaget olje i departementet Chuquisaca. Med bakgrunn i dette kom Standard Oil til Bolivia, der de tok kontakt med den regjerende eliten som etter hvert gikk med på å gi dem stor innflytelse i bytte mot økonomiske gevinster. I 1926 hadde Standard Oil overtatt kontrollen over syv millioner hektar jord.
Oppdagelsen av olje ved foten av Andesfjellene i Bolivia fikk de internasjonale oljeselskapene til å lure på om Chaco-regionen kunne inneholde store mengder parafin. Utenlandske oljeselskaper begynte å involvere seg i utforskningen, og etter hvert ble det et tydelig skille; selskapet Standard Oil støttet Bolivia, mens Shell støttet Paraguay. Standard Oil hentet allerede opp olje fra fjellene øst i Bolivia, rundt Villa Montes. I mellomtiden forsøkte det amerikanske oljeselskapet å få tillatelse til å bygge en oljerørledning til et havnested i Argentina, men dette ble avslått av uvisse årsaker. Paraguay på sin side nektet å tillate transport av olje fra Bolivia under Standard Oils kontroll til sine havnesteder. Etter å ha fått leterettigheter av myndighetene i Paraguay skulle det engelsk-nederlandske oljeselskapet Shell vinne innpass hos de utenlandske investorene som dominerte den paraguayanske økonomien.
Dette trakk ulike interesser fra diverse stormakter inn i striden, hvilket bidro til å tilspisse tvisten om Chaco Boreal mellom Bolivia, som var i økonomiske vanskligheter, og Paraguay som for lengst anså regionen som sin siste sjanse til å få en levedyktig økonomi. Paraguay begynte å innse at deres ønsker om en bedre økonomi måtte skje på bekostning av den bolivianske, og dermed startet de første forberedelser på en væpnet konflikt, mens forhandlingene om regionen ble mer intense. Den paraguayanske president Jose Guggiari, motivert av muligheten for at det kunne være rike oljeforekomster i det omstridte området som for lengst delvis hadde kommet under paraguayansk kontroll, inntok en hard holdning under forhandlingene.
Internasjonalt argumenterte Bolivia med at regionen hadde vært en del av den tidligere spanske koloni-provinsen Moxos og Chiquitos som da hørte under Bolivia. Samtidig hadde Paraguay begynt å kolonisere regionen, som var blitt deres viktigste tilgang på naturressurser for å styrke sin nasjonale økonomi som var meget svak i kjølvannet av trippelalliansekrigens slutt i 1870. Utover 1920-årene ble tonen hardere mellom de to landene. De startet å forberede seg på en væpnet konflikt, og den diplomatiske krisen som hadde oppstått eskalerte med nyheten om en konfrontasjon mellom patruljer i regionen den 6. desember 1928.
Forspillet i 1928
Den paraguayanske majoren, Rafael Franco, var blitt så frustrert over regjeringens tilsynelatende mangel på interesse for den territoriale tvisten, at han begikk ordrenekt og gikk til angrep på den befestede forposten fortin Vanguardia ved Rio Negro-elven langt mot nordøst. Fortet ble ødelagt av det paraguayanske kavaleriet som drepte seks bolivianske soldater under angrepet. Majoren hadde handlet på egen hånd i strid med de paraguayanske myndigheters ønsker, og utløst en kortvarig konflikt fra den 6. desember 1928. Som hevn tok de bolivianske styrker den paraguayanske fortin Boquerón den 14. desember og sendte dagen etterpå et bombefly mot havnestedet Bahia Negra langs elven Paraguay.
Li Xiaopeng (turner)
Li Xiaopeng (født 27. juli 1981, kinesisk: 李小鹏) er en kinesisk turner som konkurrerer i apparatturn. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble olympisk mester i mangekamp lag og tok gull i svingstang. Han tok også gull i de samme øvelsene under Sommer-OL 2000, og bronse i svingstang under Sommer-OL 2004.
Alex Gregory
Alex Gregory (født 11. mars 1984) er en britisk roer, som spesialiserer seg i firerbåt. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok gull i firer uten styrmann.
Chacokrigen
Forspillet i 1928
Folkeforbundet grepet inn, og klarte å bilegge den kortvarige konflikten for en stakket stund, den egentlige grunnen var at begge land var uforberedt på en større konflikt. Den akutte spenningen mellom Bolivia og Paraguay var ikke løst etter en retur til status quo og den paraguayanske staten måtte betale for gjenoppbyggingen av fortin Vanguardia. I de neste årene var de to landene hele tiden et skritt fra åpen krig med hverandre.
Det paraguayanske militæret
Befolkningen i Paraguay i 1932 er oppgitt til å ha vært på cirka 900 000 innbyggere, men landet hadde en stående hærorganisasjon på 4 026 mann (355 stridbare offiserer, 146 ikke-stridbare offiserer deriblant legepersonell, 200 kadetter, 690 underoffiserer og 2 653 menige soldater) organisert i åtte regimenter (fem infanteri- og tre kavaleriregimenter), to artillerigrupper og en ingeniørbataljon. Den paraguayanske marinen med ansvar for bevoktning av elvene i landet hadde en besetning på 679 mann om bord sine fartøyer.
Den paraguayanske hæren var basert på verneplikt ved at alle menn i aldergruppen fra 18 til 20 år skulle tjenestegjøre i militæret for to år i aktiv tilstand, deretter som reservister fram til 28-årsalderen. Deretter skulle de være i nasjonalgarden fram til 39-årsalderen, deretter i den territoriale garde fram til de hadde nådd 45-årsalderen. Samfunnsmessig sett var mennene som utgjorde den paraguayanske hæren ensartet med noenlunde lik kulturell og etnisk bakgrunn den gang som i dag. Både offiserer og vernepliktige soldater var mestizo av spansk-guaraní bakgrunn. Hæren var byd opp etter fransk modell med inspirasjon fra det argentinske militæret, ettersom man hadde for vane å utdanne sine offiserer i Chile og Argentina. Etter den første verdenskrigen og revolusjonen i 1922 var den franske påvirkningen så sterk at reformene i militæret tok preg av dette. Den planlagte mobiliseringsplanen ved krigsutbrudd ville kunne øke den stående hæren fra 4 000 mann til 24 000 mann.
En betydelig del av hæren var allerede utplassert i Chaco-regionen før krigsutbruddet. Før krigsutbruddet den 15. juni 1932, var det kanskje 3 000 til 3 500 militære i regionen. Mobiliseringen av det paraguayanske militæret startet den 1. august 1932, og en måned senere var 18 000 mann (17 300 i hæren og 700 i marinen) overført til regionen. Disse troppene var utstyrt med 56 feltskyts, 22 morterskyts, 38 mitraljøser og 375 maskingeværer.
Melkehjerter
Melkehjerter er en tynn hjerte-formet sjokolade, som blir produsert av Freia.
Chacokrigen
Det paraguayanske militæret
Siden midten av 1920-tallet hadde Paraguay i det skjulte startet en opprustning av militæret. Dette var gjennomført så effektivt at den internasjonale opinion, sammen med Bolivia og deler av det paraguayanske militæret (deriblant major Franco i 1928), ikke ante noe om deres reelle styrke. I august 1932 var arsenalet for hæren oppgitt til 21 450 sylinderlåsrifler (7 000 belgiske mauser, 10 363 spanske mauser og 4 096 eldre rifler), 32 nye mitraljøser av type Colt, 29 eldre mitraljøser (6 Madsen, 11 Vickers og 12 Maxim) og 406 maskingeværer av type Madsen (151 uten tripod, 255 med). Artillerivåpenet bestod av 24 moderne bombekasterskyts, 24 moderne Schneider 75 mm fjellkanoner, 8 moderne Schneider 105 mm fjellhaubitser og 28 eldre skyts (75 mm og 76 mm). Ammunisjonslagrene hadde 6 400 granater for det eldre skytset, 2 400 granater for morterne og 9 800 granater for nytt skyts.
Alfred Rust
Alfred Rust (født 4. juli 1900 i Hamburg, død 14. august 1983 i Ahrensburg) var en tysk steinalderarkeolog.
Melkehjerter
Produktet inneholder følgene ingredienser: Sukker, tørrmelk, kakaosmør, kakaomasse, emulgator (soyalecitin), aroma og kan inneholde nøtter. Produktet selges kun i Norge, for rundt 50 kroner.
Chacokrigen
Det paraguayanske militæret
Det paraguayanske flyvåpenet hadde sin spede start som en integrert del av hæren den 25. november 1912 med flygningen av den franske Marcel Paillete fra Buenos Aires til Paraguay. Dette inspirerte militæret til å anskaffe et fly året etterpå med Silvio Pettirossi som den første piloten fra Paraguay. I tråd med opprustningen ble flyvåpenet styrket, endog med krigserfaring fra en væpnet innbyrdesstrid i 1922 som så de første bombeoppdrag, til en reell styrke på 5 Wilbault 73 C1 jagerfly (av opprinnelige syv fra 1929), 7 Potez 25C rekognoserings/angrepsfly, 3 flybåter og et dusin andre fly.