cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
S-Plan
S-Plan eller «Sabotage Campaign» eller «England Campaign» var en kampanje med bomber og sabotasje mot Storbritannias sivile og militære infrastruktur i 1939-1940, utført av medlemmer av Den irske republikanske armé (IRA). 7 mennesker ble drept og 96 ble skadet som følge av terrorkampanjen.
Jack Kilby
Jack St. Clair Kilby (født 8. november 1923 i Jefferson City, Missouri, død 20. juni 2005 i Dallas, Texas) var en amerikansk fysiker og vinner av Nobelprisen i fysikk i år 2000. Han ble tildelt prisen «for sin del i oppfinningen av den integrerte kretsen» (mikrobrikken). Han ble tildelt halve prissummen, og den andre halvparten tilfalt tyske Herbert Kroemer og russiske Zjores Alfjorov «for utvikling av halvlederheterostrukturer brukt i høyhastighets- og optoelektronikk».
Kilby fikk en bachelor of science fra University of Illinois at Urbana-Champaign hvor han er æresmedlem av Acacia Fraternity, og i 1947 fikk han en grad i elektroteknikk. Han tok videre en master of science i elektroteknikk fra University of Wisconsin i Milwaukee samtidig som han jobbet ved Centralab i Milwaukee.
Kilby var ansatt ved Texas Instruments siden 1958 og professor ved Texas A&M University 1978–85.
Glødelampe
En glødelampe er en lampe som sender ut lys ved at strøm sendes i gjennom en tynn leder. Lederen vil begynne å gløde på grunn av stor strømstyrke i forhold til tverrsnittet. Den elektriske kretsen er til en viss grad selvregulerende ved at motstanden i glødetråden øker når den begynner å gløde. Glødetråden er som regel laget av metallet wolfram.
Glødetråden er adskilt fra luften med en glasskuppel som er tømt for luft slik at glødetråden ikke oksiderer og raskt brenner opp. I de første glødelampene var det vakuum i glasskuplene. I dag brukes gjerne spesielle inerte gasser, ofte halogen, i lyspærer.
Historikk
En rekke oppfinnere arbeidet over lang tid med glødelamper. Ideen bak et ikke-brennende filament kom fra Carl Auer von Welsbach, som utviklet ideen fra glødenettet i gasslamper. I 1854 lagde Heinrich Göbel «den første glødetrådlampen med tråd av forkullet bambusfiber. Joseph Wilson Swan var den første som laget en teknisk brukbar lampe som ble fremstilt fabrikkmessig». Amerikaneren Thomas Edison var oppfinneren som laget en praktisk anvendbar glødelampe sammen med et strømforsyningssystem, og han fikk dermed uforholdsmessig mye av æren for denne oppfinnelsen.
I Norge begynte man å produsere lyspærer i 1916, da det ble etablert en fabrikk i Drammen. Denne ble i 1919 overtatt av den tyske lyspæreprodusenten Osram. Økt etterspørsel etter lyspærer i mellomkrigstiden førte til at to nye lyspærefabrikker ble etablert i 1932. Norske Philips startet en i Brenneriveien i Oslo, mens Norsk Elektrisk Glødelampefabrikk «Noreg» ble etablert i Arendal.
Miljøtiltak for glødelamper
Når en glødelampe lyser opp, går ca. 95% av energien ut som varme til omgivelsene. Bruk av glødelamper har fått mye kritikk på grunn av lav energieffektivitet, og flere land har bestemt seg for å forby bruken av glødelamper fra 2010 (Australia og New Zealand), og 2012 (Canada og enkelte stater i USA). EU innførte forbud mot matte glødelamper og klare glødelamper over 100 W i 2009, forbud mot glødelamper på 75 W i 2010 og forbud mot glødelamper på 60 W i 2011. EU innførte forbud mot alle glødelamper i 2012, skjerpede krav til lavenergilamper og LED-lamper i 2013, retningsbestemte halogenpærer til nettspenning ble forbudt fra 1. september 2016 og forbudet ble utvidet til å gjelde ikke-retningsbestemte halogenpærer til nettspenning fra 1. september 2018. Norge følger EUs regelverk.
Halogenlampe- og sparepærer som lysrør og lysdioder (LED) er alternativer til glødelampen, med lysdioden som den mest energieffektive i denne sammenheng.
I den senere tid har LED-teknologien kommet opp som en mulig arvtaker til glødepæren i fremtiden. På enkelte områder er den allerede standard. LED har den fordelen at den bruker under 20% av energien til glødepæren for samme lysmengden. I tillegg forskes det på utvikling av lyspærer som bruker såkalt feltemisjon.
Overskuddsenergi fra glødelamper er i praksis varme, noe kjølige land som Norge trenger store deler av året. Tidligere var det ikke store miljøgevinsten å bytte ut glødelamper med mer effektiv belysning, men med moderne varmepumpeteknologi, som mange bygninger etterhvert drar nytte av, er det stor gevinst å skifte til dagens energieffektive LED-pærer. En varmepumpe utnytter tilført energi mye bedre enn en tradisjonell varmeovn, som en lyspære best kan sammenlignes med. Ved å skifte til LED-pærer i utendørsbelysning, hvor overskuddsvarme overhodet ikke har noen praktisk nytte, vil gevinsten være enda større.
Tydal Idrettslag
Tydal Idrettslag (stiftet i 1920) er et idrettslag fra Tydal i Trøndelag, som driver med fotball, håndball, orientering og skiidrett.
Fotball
A-laget i fotball for menn rykket etter 2010-sesongen ned fra 4. divisjon. Fra 2015 spiller Tydal på nytt i 4. divisjon, etter å ha rykket opp fra 5. divisjon etter 2014-sesongen.
Pulitzerprisen for drama
Pulitzerprisen for drama (original: Pulitzer Prize for Drama) ble første gang utdelt i 1918.
Fra 1918 til 2006 var dramaprisen ulik majoriteten av de andre Pulitzerprisene: during these years, the eligibility period for the drama prize ran from 2. mars til 1. mars, to reflect the Broadway 'season' rather than the calendar year. The decision was made, however, that the 2007 Prize would consider works staged during an eligibility period of January 1 to December 31, 2006—thus bringing the schedule for the Drama Prize in line with those of the other prizes. Dramajuryen, som består av en akademiker og fire kritikere, som ser skuespill i New York og ved de regionale teatrene. Pulitzerstyret har myndighet til å overstyre juryens valg, men som det skjedde i 1986 da juryen valgte the CIVIL warS til å motta prisen, ble på grunn av motstanden fra styret ingen pris utdelt. Joseph Pulitzer, Jr. presset prisjuryen i 1955 til å gi prisen til Katt på hett blikktak, som juryen anså som den svakeste av de fem nominerte (kortlisten) ("amatørmessig konstruksjon... irriterende pretensiøs fra en stylistisk synsvinkel"), i stedet for Clifford Odets' The Flowering Peach (deres fortrukne valg) eller The Bad Seed, deres andrevalg. Edward Albee's Hvem er redd for Virginia Woolf? ble utvalgt til å motta prisen i 1963 av priskomiteen. Men valget ble overstyrt av det rådgivende styret for prisen, forstanderskapet ved Columbia University, på grunn av det som den gangen ble sett på som skuespillets kontroversielle behandling av banning og seksuelle temaer. Hadde Albee fått prisen, ville han fått prisen like mange ganger som Eugene O'Neill (fire).
Pristildelinger og nominasjoner
Stykker merket med en asterisk (*) vant også Tony-prisen for beste skuespill eller beste musikal.
Musikaler
Åtte musikaler har vunnet Pulitzerprisen for drama—-omtrent en pr tiår fra 1930-årene til 2000-årene. De er: George og Ira Gershwin's Of Thee I Sing (1932)¹, Rodgers and Hammerstein's South Pacific (1950), Bock & Harnick's Fiorello! (1960), Frank Loesser's How to Succeed in Business Without Really Trying (1962), Marvin Hamlisch, Ed Kleban, James Kirkwood Jr., og Nicholas Dante's A Chorus Line (1976), Stephen Sondheim's og James Lapine's Sunday in the Park with George (1985), Jonathan Larson's Rent (1996),  og Brian Yorkey og Tom Kitt's Next to Normal (2010).
Of Thee I Sing, Sunday in the Park with George og Next to Normal er de eneste musikalene som vant Pulitzerprisen, men ikke Tony-prisen for beste musikal. Men Of Thee I Sing hadde premiere før Tony-prisen eksisterte.
Prisen går til skuespillforfatteren, selv om produksjonen av skuespillet blir tatt hensyn til. I de tilfellene det er en musikal som har vunnet er det komponisten, sangtekstforfatteren og dialogforfatteren som er mottakere. Et unntak var den første Pulitzer som noen gang ble delt ut til en musikal: da Of Thee I Sing vant i 1932, ble dialogforfatterne George S. Kaufman og Morrie Ryskind, samt sangtekstforfatteren Ira Gershwin, vinnere, mens komponisten George Gershwins bidrag ble oversett av komiteen. Begrunnelsen var at Pulitzerprisen for drama er en dramatisk pris, of ikke en musikkpris. Men i 1950 mottok også komponisten Richard Rodgers prisen da South Pacific vant, som en erkjennelse av musikkens integrerte og viktige del av teateropplevelsen.
¹Årene vist indikerer året som Pulitzerprisen ble vunnet og ikke nødvendigvis året musikal hadde premiere i New York.
Flerfoldige vinnere
Bare noen få skuespillforfattere har blitt tildelt Pulitzerprisen for drama mer enn en gang.
Høgtuvbreen
Høgtuvbreen er en isbre i den vestlige delen av Rana kommune og den sørøstlige delen av Rødøy kommune i Nordland fylke. Det høyeste punktet er nå isfritt, 1294 meter over havet.
Breen dreneres gjennom Helgåvassdraget, Holmvassdraget og Langvassåga/Ranavassdraget i Rana kommune, og gjennom Gjervalelva og Storelva i Melfjorden i Rødøy kommune.
Ernst Kusserow
Ernst August Rudolf Kusserow (1903–1968) var en tysk flyvåpenoffiser som hadde flere lederstillinger i Luftwaffe. Han var stabssjef i Luftflotte 5 i Norge under andre verdenskrig. Han var en av få tyske offiserer som fortsatte militærkarrieren etter krigen og ble til slutt brigadegeneral i Luftwaffe i Bundeswehr.
Andre verdenskrig
Kusserow ble overført til Norge med Luftflotte 5 i april 1940. Han var da leder for 3 skvadron, i kampgruppe 4 (III./KG-4). Skvadronen deltok i angrepene på Åndalsnes i april 1940. Flyet Kusserow var ombord i, en Heinkel He-111P ble skutt ned. Han ble hardt såret i krasjlandingene på Holum Gård. Han ble reddet ut av flyet av Olav Holum og bragt til sykehus, trolig i Ålesund. Han ble restituert og kom tilbake i tjeneste. Fra 1941-1943 som stabssjef ved Luftwaffenführungsstab, 1943-1944 stabssjef, 2. Luftkorps, 1944 stabssjef, Luftflotte 5, 1944-1945 stabssjef, 1 Fallskjermarmé
Borgund skipreide
Borgund skipreide var et skipreide som utgjorde den sørlige delen av Borgund prestegjeld. Skipreidet bestod av 102 matrikkelgårder i de senere kommunene Giske, Sula og Ålesund. Skipreidet hadde navn etter kirkestedet Borgund i tidligere Borgund kommune i Møre og Romsdal.
Elektrėnai kraftverk
Elektrėnai kraftverk er et kombinert kullkraftverk og varmekraftverk i det nordøstlige Litauen. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 800 MW. Brenselkilden er kull, naturgass eller olje. Dette er landets største kraftverk målt etter installert effekt.
Jevgenij Borisov
Jevgenij Valerjevitsj Borisov (russisk: Евгений Валерьевич Борисов, født 7. mars 1984 i Klimovsk) er en russisk hekkeløpssprinter.
Karriere
I 2006 deltok han i sitt første EM og VM. I mars var det VM i friidrett innendørs 2006 i Moskva. På 60 meter hekk løp han på 7,70 i kvalifiseringen og 7,74 i semifinalen, og ble ikke kvalifisert til finalen. Ved EM i friidrett 2006 i Göteborg deltok han på 110 meter hekk, men med 13,97 ble han slått ut i kvalifiseringsheatet. Også ved EM i friidrett innendørs 2007 ble han slått ut i semifinalen på 60 meter hekk.
I 2008 vant han sine første medaljer i større internasjonalt mesterskap. I februar vant han gull på 60 meter hekk ved European Athletics Indoor Cup, med ny personlig rekord på 7,44, og i mars fikk han bronse ved VM i friidrett innendørs 2008 i Valencia, en medalje han delte med Staņislavs Olijars. Liu Xiang vant gullet, og Allen Johnson tok sølvet. Like bra gikk det ikke ved OL i Beijing i august – her ble han slått ut i kvalifiseringsrunden med 13,90 på 110 meter hekk.
Borisov nådde finalen på 60 meter hekk ved både VM i friidrett innendørs 2010 og EM i friidrett innendørs 2011, men endte på hhv. 4.-plass og 7.-plass i disse mesterskapene.
Åselstad
Åselstad er et tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 475 innbyggere.
Farouk Al-Kasim
Farouk Al-Kasim (født 8. juli 1934 i Basra) er en irakiskfødt norsk geolog. Som ansatt i Industridepartementet og i Oljedirektoratet har han spilt en viktig rolle i oppbyggingen av petroleumsvirksomheten på norsk sokkel.
Studier og arbeid i Irak
Farouk Al-Kasim ble født i Basra i Irak, der faren var lærer og senere leder for et hjem for foreldreløse barn. Med stipend fra regjeringen i Irak reiste han til London for å studere geologi, først ved Imperial College og deretter ved London University. Han avsluttet studiene i 1957 med en B.Sc. Special Honours in Geology. Som student i London giftet Al-Kasim seg med en norsk kvinne, Solfrid Meek fra Åndalsnes. Han besøkte Norge første gang på bryllupsreise i 1957.
Etter endt utdannelse og frem til 1968 arbeidet Al-Kasim som geolog i Irak, i Iraq Petroleum Company. Han arbeidet i Basra og deretter i Kirkuk.
Ansettelse i Industridepartementet
Da sønnen ble født med cerebral parese og trengte legebehandling, reiste familien Al-Kasim i 1968 til Norge for å bosette seg der. Farouk kontaktet Industridepartementet for å høre om de kunne ha bruk for en oljegeolog. I departementet var behovet stort, og dette førte til en lynrask ansettelse.
Al-Kasim startet som rådgiver i det nyopprettede oljekontoret i Industridepartementet. Selv har Al-Kasim karakterisert seg i denne perioden som «den fjerde musketér», da han ble ansatt som nummer fire ved oljekontoret, etter Nils Gulnes, Fredrik Hagemann og Olav K. Christiansen. En av de første oppgavene ble å evaluere funnet i blokk 7/11, der Phillipsgruppen våren 1968 hadde funnet gass og kondensat. Funnet ble den gang, etter flere brønner, både av Phillips og myndighetene evaluert som ikke drivverdig. Denne vurderingen ble endret senere, både på grunn av at kunne utnytte infrastruktur på Ekofiskfeltet og på grunn av stigende oljepriser, og funnet ble utbygd som Cod-feltet.
I Industridepartementet arbeidet Al-Kasim også med utviklingen av regelverket for norsk olje- og gassproduksjon.
Ansettelse i Oljedirektoratet
I 1972 bestemte myndighetene seg for en organisering av offentlig petroleumsvirksomhet, der et nytt Oljedirektoratet skulle ha kontrollmyndighet og utføre teknisk arbeid for staten. Samtidig skulle det opprettes et nytt statsoljeselskap Den norske stats oljeselskap (Statoil). Etter en kort lokaliseringsstrid ble det i juni 1972 bestemt at begge institusjoner skulle ha hovedkontor i Stavanger. Al-Kasim ble fra nyopprettelsen av ansatt som avdelingssjef for planleggingsavdelingen i Oljedirektoratet. Stillingsbetegnelsene «direktør for ressursforvaltning» og «ressursdirektør» ble også benyttet.
Som sentral person i Oljedirektoratet ble Al-Kasim ofte konsultert og sitert i aviser i sytti og åtti-årene, i tekniske spørsmål knyttet til petroleumsvirksomheten; om ressursutnyttelse, utbygginger, nye funn, produksjonsmetoder osv. Han var også en mye brukt foredragsholder. En flaggsak var at petroleumsressursene skulle utnyttes best mulig, uten at noe gikk til spille. For Ekofiskfeltet var han i 1983 en ivrig pådriver for å sette i gang vanninjeksjonsprosjektet, et prosjekt der operatøren Phillips var svært skeptisk til å sette i gang, men som i ettertid viste seg svært vellykket. Al-Kasim spilte også en sentral rolle i samordningen av Trollfeltet i 1985, da Statoil ville prioritere gassutbygging i Troll Øst og Hydro oljeutvinningen i Troll Vest. Mer kritisk var han i 1988 til starten av Snorre-utbyggingen, et prosjekt han mente hadde for usikker økonomi. Han ble av enkelt oppfattet som å gå ut over en byråkrats grenser og uttale seg som politiker, men han nektet å gi uttrykk for politisk tilhørighet og poengterte selv at hans oppgavene var «å betjene det politiske apparatet».
I 1979 besøkte Al-Kasim igjen fødelandet Irak, nå som medlem av en norsk delegasjon med blant andre olje- og energiminister Bjartmar Gjerde.
Konsulentvirksomhet
Sommeren 1990 søkte Al-Kasim stillingen som leder for Oljedirektoratet, men denne jobben gikk til Gunnar Berge. Den manglende utnevnelsen førte til at Al-Kasim høsten 1990 sluttet i Oljedirektoratet og startet som uavhengig konsulent. Som konsulent har han siden 2014 drevet enkeltpersonforetaket Petroteam Al-Kasim.
Etter USAs invasjon av Irak i 2003 skrev Al-Kasim det første utkastet til ny oljelov for landet.
En reportasje fra 2009 i Financial Times bidro til at Al-Kasim ble mer kjent utenfor oljemiljøet.
Utmerkelser
I 1992 ble Al-Kasim utnevnt til «Oilman of the year» av Norges-seksjonen av Society of Petroleum Engineers (SPE). Prisen er delt ut siden 1987 til en person som har «bidratt til petroleumsindustrien og/eller samfunnet og/eller SPE på en måte som strekker seg langt utover det som kan normalt forventes av en person i utøvelsen av sine profesjonelle oppgaver».
For sin innsats og bidrag til teknologiutviklingen på norsk sokkel fikk Al-Kasim i 2006 Æresprisen ved Offshore Northern Seas.
I 2012 ble Al-Kasim utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden.
Ron McGovney’s ’82 Garage Demo
Ron McGovney's '82 Garage Demo er en tidlig demo spilt inn av Metallica. Opptakene ble gjort i mars 1982 i Ron McGovneys garasje, derav navnet. Deltagende medlemmer var James Hetfield, Dave Mustaine, Ron McGovney, og Lars Ulrich.
Demoen ble aldri utgitt, men ble sirkulert ved kopiering.
Abelsborg
Abelsborg er en tidligere bygård og gjestgiveri ved Ila i Trondheim. Bygården lå på den nåværende eiendommen av Koefoedgeilan 9b.
Bygården tilhørte på slutten av 1600-tallet Laurits Pedersen Brix (1634–1699), som var kjøpmann og magistratspresident (borgermester) i byen. Fra 1688 drev Cornelius Allervelt et privilegert gjestgiveri i gården, som etter Allervelts død i 1697 ble drevet av hans enke Alette Johannesdatter Franck. Hun ble på sin side gift for tredje gang i 1721 med løytnant Jacob Abel (1680–1740), og en teori er at navnet på bygården stammer fra ham. Fra 1736 tilhørte bygården proprietær og mølleeier Reinholdt Jensen Schive (1694–1764), som blant annet eide større områder både i Ila-området og i Bymarka. Han lot oppføre blant annet Schivegården, og flyttet gjestgiveriet fra Abelsborg dit.
Arvingene etter Schive solgte bygården og andre eiendommer i Ila til den senere regimentsauditøren Jacob Hielm. Etter hans død fra 1780 ble dødsboet og flere eiendommer i Ila kjøpt opp av kanselliråd og sorenskriver Claus Koefoed (1742–1827). Koefoed lot oppføre en ny hovedbygning på eiendommen, og en annen teori er da at navnet på bygården ble oppkalt etter hans hustru Abel Margrethe Coldevin. Etter Koefoeds død overtok hans svigersønn og stiftsrevisor Ole Schølberg (1779–1841) eiendommen, som i 1833 solgte den videre til løytnant Ole Hegge Knoph (1805–1865). I løpet av 1840-årene kjøpte bordskriver Lauritz Rolfsen eiendommen, og i løpet av hans tid som eier ble en stor del av eiendommen bortfestet som byggetomter.
I 1874 kjøpte den katolske kirke Abelsborg, og i perioden 1881–1885 ble det drevet presteseminar her. På loftet i hovedbygningen var det innredet et kapell kalt St. Eriks kapell, som ble vigslet i 1875 og som fungerte som huskapell for St. Joseph-søstrene fra 1881. I perioden med det katolske kirkes eierskap ble området rundt Abelsborg urbanisert, noe som førte til at eiendommen ble enda mer oppstykket. Etter at den katolske kirke trakk seg ut som eiere i 1912 ble Abelsborg brukt som kontorbygning av Nobø Fabrikker i perioden 1918–1928. I 1950-årene ble Abelsborg kjøpt av Trondheim kommune og benyttet som leiegård, noe som førte til at bygningen forfalt til en så alvorlig grad at den ble revet i 1981.
Kanonfestivalen
Kanonfestivalen var en musikkfestival som ble arrangert på Kristiansten festning i Trondheim 17. og 18. august 2010.
Under gjennomføringen av festivalen ble det klart at forhåndssalget var langt under det som først var antatt. Festivalledelsen ble fritatt for sine plikter, og samarbeidspartnere tok over ansvaret med å gjennomføre dag to av festivalen. Tredje festivaldag ble avlyst.
Den totale lineupen for Kanonfestivalen 2010 var i utgangspunktet Stage Dolls, Postgirobygget, Sie Gubba, Too Far Gone, Vømmølgutan, Asiago, Betty, Dina Misund, Ningun Extremo, Explicit Licks, Ingenium, Spring Collection, Slim Void, Johnny D og TomRom. Vømmølgutan trakk seg da det ble klart at festivalen var i økonomisk krise, og Postgirobygget forlot aldri Oslo.
Høgset
Høgset er en grend i Gjemnes kommune i Møre og Romsdal, mellom Storlandet og Gjemnes. Stedet er tidligere fergested, men etter at KRIFAST-sambandet åpnet i 1992, ble fergekaia lagt ned. Gjemnessundbrua har landfeste på Høgset, like ved den gamle fergekaia. Høgset strekker seg fra Gjemnes Kirke til Grønsetbekken, og ligger der Kornstadfjorden og Gjemnessundet møter Freifjorden. Høgset har også et lite industrifelt med blant annet dypvannskai.
Davian Clarke
Clarke var i mange år en viktig brikke på Jamaicas sprintlandslag. Han har tre VM-sølv og to VM-bronser, samt en OL-bronse på 4 x 400 meter stafett, i tillegg til flere medaljer fra innendørs-VM (se medaljeoversikten for nærmere informasjon). Under innendørs-VM 2004 tok Clarke sin første individuelle medalje da han ble nummer to på 400 meter.
Jeunes Européens fédéralistes
Jeunes Européens fédéralistes (JEF, fransk for «Unge europeiske føderalister», på tysk Junge Europäische Föderalisten, på engelsk Young European Federalists) er en ungdomsorganisasjon som arbeider for å fremme europeisk integrasjon, demokratisering og samarbeid.
JEF har nære bånd til Europabevegelsen og Union of European Federalists, og er fullverdig medlem av paraplyorganisasjonen for ungdomsorganisasjoner i Europa, European Youth Forum.
JEF finnes i 31 europeiske land, og har tilsammen mer enn 25 000 medlemmer. JEFs datterorganisasjon i Norge er Europeisk Ungdom, som i JEF-sammenheng gjerne kalles JEF Norge.
Hovedmål
JEF jobber for et forent Europa med en føderal struktur. Nærliggende i føderalismen er nærhetsprinsippet som tilsier at beslutninger skal tas på et så lavt effektivt nivå som mulig. Et annet sentral mål er å gjøre EUs struktur mer demokratisk ved å forandre dagens Europaparlament og Ministerråd til et tokammersystem, hvorpå Europaparlamentet omgjøres til et underkammer som er direkte valgt av EUs velgermasse, imens Rådet omgjøres til et overkammer sammensatt av dagens medlemsland i EU.
Ciudad del Plata (kommune)
Ciudad del Plata er en kommune (spansk: municipio) i San José-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter Ciudad del Plata.
Historie
Ciudad del Plata ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Jesús Cenández (2010-2015).
Thomas Doe
Thomas Bartwell «Tom» Doe, Jr. (født 12. oktober 1912, død 19. juli 1969 i Hendersonville i Nord-Carolina) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i St. Moritz.
Doe vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han var med på den amerikanske femmerboben som kom på andreplass bak USA II.
Promagistrat
En promagistrat var en person i antikkens Roma som hadde autoritet og kapasitet lik en magistrat, men som ikke hadde en magistratstilling. Promagistratet ble utviklet for at Roma kunne ha guvernører i provinser som lå oversjøs uten å måtte velge ut nye magistrater hvert år. Promagistratet ble utnevnt av senatet; og lik de fleste handlinger av senatet, var ikke disse utnevnelsene helt lovlig og kunne ikke bli kontrollert av folkeforsamlingen.
Promagistrater var vanligvis enten prokvestor (vikarierte for kvestorer), propretor (vikarierte for pretorene), eller prokonsul, som vikarierte for konsulene. En promagistrat hadde like høy autoritet som magistratene, var bemannet av like mange liktorer, og hadde i mange tilfeller autokratisk makt innen sin provins. Promagistratene hadde vanligvis holdt det magistratet de vikarierte for. Som et eksempel ble Julius Cæsar guvernør, som prokonsul, i Gallia etter han var konsul i 59 f.Kr.
Tromsbuss
Tromsbuss AS var et rutebilselskap i Tromsø med rutetrafikk i kommunene Tromsø, Karlsøy og deler av Balsfjord, i tillegg til at de drev Flybussen i Tromsø.
Bussrutene i Tromsø ble opprinnelig drevet av Tromsø Ferjer under navnet Tromsøya Bussruter. I 1959 ble bussrutene skilt ut som egen selskap under navnet Tromsøya og Omegn Bussruter AS, til daglig omtalt som Tromsbuss. Seinere ble Tromsbuss AS valgt som navn på selskapet. Tromsø gikk ved stiftelsen inn med 100.000 kroner i aksjekapitel mens Karlsøy kommune og TFDS gikk inn med 25.000 kroner hver.
Rutebilstatistikken fra 1978 forteller litt om omfanget av selskapets virksomhet: Antall heltidsansatte var 197. Vognparken bestod samme år av 119 busser, 7 lastebiler, 7 kombinertbusser, 4 tilhengere og 3 andre vogner.
Det var et omfattende rutenett, og det ble skilt mellom byruter (Tromsø by og nærmeste omland) og distriktsruter, som gjerne hadde en til to timers kjøretid fra Tromsø sentrum.
TFDS kjøpte opp aksjeposter i Tromsbuss, og i desember 2004 hadde TFDS sikret seg ca. 90 prosent av aksjene. På dette tidspunktet omfattet virksomheten i Tromsbuss 254 årsverk.
Selskapet ble et heleid datterselskap av TIRB, som videre hadde Hurtigruten som majoritetsaksjonær. 1. september 2008 ble selskapet sammen med Ofotens Bilruter og TIRB Rutene slått sammen til Cominor.
Vilnius-3 kraftverk
Vilnius kraftverk nr 3 er et varmekraftverk utenfor hovedstaden Vilnius i Litauen. Det har en installert produksjonskapasitet på 360 MW for delt på to like store blokker / turbiner. Anlegget ble installert i perioden 1982–1985. Brenselkilden er naturgass eller olje. Dette er et av landets største kraftverk målt etter installert effekt. Operatør er en lokal avdeling av Veolia.
František Rydval
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1966 til 1972, med 5.-plass i 1968/69 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn var 3.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1969. I OL i Grenoble i 1968 ble han nummer 12 i normalbakken i Autrans og nummer 27 i storbakken i Saint-Nizier.
Herodes Agrippa I
Kristne og jødisk historiografi har tatt forskjellig oppfatning av denne kongen. De kristne har i stor grad hatt et negativt syn mens de jødiske har hatt tilsvarende positiv oppfatning. Agrippa rike besto av det meste av Israel, inkludert Judea, Galilea, Batanea, og Perea. Fra Galilea strakte hans område seg øst til Trakonitis.
Slekt og familie
Herodes Agrippa var sønnesønn av Herodes den store, sønn av Aristobulus IV og hans kone Berenice, som var datteren til Salome, søster av Herodes den store. Han var broren til Herodes av Chalkis og Herodias. Han ble gift med Kypros, en datter av Fasael, sønn av Fasael, en bror av Herodes den store. Herodes Agrippa ble far til Herodes Agrippa II, Berenike, Drusilla og Mariamne. Se slektstre lengre ned.
Roma
Josefus informerer om at etter mordet på hans far, ble unge Agrippa sendt av Herodes den store til det keiserlige hoff i Roma. Der viste Tiberius stor omsorg for ham og ga ham utdannelse sammen med sin sønn Drusus, som også ble hans venn, og den framtidige keiser Claudius. Ved Drusus' død ble Agrippa, som hadde vært likegyldig ødsel og havnet i dyp gjeld, forpliktet til å forlate Roma. Han flyktet til festningen Malatha i Idumaea (Edom) i Midtøsten. Der, ble det sagt, forsøkte han å begå selvmord.
Etter en kortvarig avsondring ble Agrippa via mellomkomst av hans hustru Kypros og hans søster Herodias gitt en sum penger av sin svoger og onkel, Herodias' ektemann Herodes Antipas, tetrark av Galilea og Perea. Han fikk lov til å bosette seg i den israelske byen Tiberias, og mottok tittelen som edil i denne byen, noe som ga ham en mindre årlige inntekt. Men etter å ha havnet i en krangel med Antipas, ble han tvunget til å flykte til Flaccus, romersk prokonsul av Syria.
Iru kraftverk
Iru kraftverk  er et oljekraftverk ombygd til gasskraftverk, beliggende i den lille bykommunen Maardu sør for Viimsi - like øst for Tallinn og sørvest for havneområdet Muuga i det nordlige Estland. Det leverer kraft og fjernvarme. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 460-480 MW. Årsproduksjonen er i gjennomsnitt drøye 1,2 TWh, av dette er om lag 750 GWh fjernvarme og 450 GWh elektrisitet.
Herodes Agrippa I
Roma
Kort tid etter ble han dømt, ved vitnemål av hans bror Aristobulus, for å ha tatt imot bestikkelse fra folket i Damaskus, som ville kjøpe hans innflytelse hos prokonsulen. Han ble på nytt tvunget til å flykte. Han ble arrestert mens han var i ferd med å seile til Italia for å ha tatt penger som han skyldte keiserens skatt, men han slapp unna og nådde fram til Alexandria i Egypt. Der greide hans hustru å sikre pengestøtte fra den jødiske alabarch (administrator av havnen) Alexander og bror av filosofen Filon. Han satte deretter seil og gikk i land ved Puteoli i Italia. Han ble godt tatt imot av Tiberius som betrodde ham utdannelsen av sin sønnesønn Tiberius Gemellus. Han opprettet også et nært vennskap med Caligula, den gang en populær favoritt. Agrippa uttrykte en dag et ønske om at Tiberius burde dø og at Caligula burde bli keiser, og dette ble overhørt av hans egen frimann Eutyches som sladret og Agrippa ble grepet og kastet i fengsel.
Iru kraftverk
Anlegget stod ferdig i 1978. Brenselkilden er opprinnelig tungolje utvinnet fra oljeskifer vest for Narva-elva, men med stadig mer fyring med naturgass siden 1993 og lettolje siden 2004. Totalkonsumet årlig er om lag 240 000 tonn naturgass og 50 tonn lettolje. Tungoljefyringen ble redusert fra ca. 330 000 tonn på 1980-tallet til ca. 100 000 tonn på 1990-tallet, og er helt utfaset fra 2003.
Herodes Agrippa I
Caligula og Claudius
Som følge av at Tiberius døde i mars 37 og at Caligula ble keiser, ble Agrippa satt fri. Hans vennskap med Caligula førte til at han ble gjort til konge over områdene Gaulanitis (Golanhøyden), Auranitis (Hauran; sørvestlige Syria og nordvestlige Jordan), Batanea, og Trakonitis, som hans onkel Herodes Filippos hadde holdt, og med utvidelsen Abila, et område nordvest for Damaskus. Agrippa ble også belønnet med ornamenta praetoria og kunne benytte tittelen amicus caesaris («venn av Cæsar»). Caligula ga ham også et gullkjede som hadde samme vekt som det jernkjedet han bar i fengselet. Da Agrippa kom tilbake til sitt hjemland dedikerte han gullkjedet til tempelet i Jerusalem. I 39 reiste Agrippa tilbake til Roma og fikk sørget for at romerne forviste hans onkel Herodes Antipas. Han fikk deretter bevilget sin onkels tetrarki som besto av Galilea og Perea. Det opprettet et jødisk kongerike som ikke omfattet Judea som sitt sentrum.
Etter at Caligula ble myrdet i 41 ble Agrippa involvert i striden mellom det romerske senatet og pretorianergarden over Claudius som ny keiser. I hvor stor grad som Agrippa var involvert kan ikke bli avgjort med sikkerhet da de ulike kildene er avvikende. Dio Cassius skrev ganske enkelt at Agrippa samarbeidet med Claudius i å søke styre. Josefus har gitt to forskjellige redegjørelser. I Peri tou Ioudaikou polemou (Den jødiske krig) er Agrippa framstilt som kun en budbringer til en selvsikker og energisk Claudius, men i Ioudaike archaiologia (Jødisk forhistorie) har han framstilt Agrippas rolle som sentral og avgjørende: han overbeviste Claudius til å stå opp mot senatet og senatet til å unngå å angripe Claudius. Etter å ha blitt keiser ga Claudius sin støttespiller Agrippa herredømme over Judea og Samaria og begunstiget ham med ornamenta consularia, og på hans anmodning, ga kongeriket Chalcis (Chalcis ad Belum, dagens Qinnasrin i nordlige Syria) til Agrippas bror Herodes. Således ble Agrippa en av de mektigste herskerne i Midtøsten. Hans herredømme var omtrentlig likestilt med det som tidligere ble holdt av hans bestefar Herodes den store. Det er muligens derfor at Josefus hevdet at han var kjent i sin tid som «Agrippa den store».
I byen Berytus (dagens Beirut) bygget han et teater og et amfiteater, bad og portiko. Han var like sjenerøs i byene Sebastia, Heliopolis og Caesarea. Agrippa påbegynte byggingen av en tredje, ytre mur ved Jerusalem, men de mistanker han hadde for at Claudius ville blande seg inn forhindret ham fra å fullføre de befestningene han hadde påbegynt. Hans vennskap ble søkt av mange konger og herskere i Midtøsten, en del av dem tok han imot og huset i Tiberias, noe som også ble mislikt av Claudius da han fikk vite det.
Styre og død
Agrippa styrte Judea på et vis som tilfredsstilte jødene. Hans iver, både privat og offentlig, for jødedommen er nedtegnet av Josefus, Filon av Alexandria, og av rabbinerne. Kanskje på grunn av dette førte hans ankomst og reise gjennom Alexandria i året 38 til anti-jødiske opptøyer. På grunn av at han fryktet for sitt liv, eller i det minste for sin frihet, kom han med en direkte anmodning til Caligula på vegne av jødene da keiseren en tid før sin død i 41 forsøkte å sette opp en statue av seg selv i tempelet i Jerusalem. Agrippas anstrengelser var vellykte og overtalte Caligula til ikke å gå videre med planene og således forhindret at tempelet ble vanhelliget.
Josefus fortalte at Agrippas bror Herodes av Chalkis og Helcias sendte Aristo for å drepe Agrippas fiende Silas. Apostlenes gjerninger hevdet at Agrippa også var ansvarlig for at apostelen Jakob ble drept.
Etter Pesach (den jødiske påsken) i 44 dro Agrippa til Caesarea Maritima hvor han hadde leker framført til ære for Claudius. I henhold til Apostlenes gjerninger kom det en hendelse midt under hans tale til folket da det en stemme som ropte: «Her taler en gud, ikke et menneske!» Agrippa kom ikke med noen offentlig reaksjon, og «Øyeblikkelig slo en Herrens engel ham fordi han ikke hadde gitt Gud æren. Han ble spist opp av mark og døde.». Agrippa fikk en sykdom som kan tyde på forgiftning. Han fikk smerter i brystet og underlivet, og døde etter fem dager. Jewish Encyclopedia mener at hans død, som skjedde «midt i hans beste år», skjedde for at han hadde utfordret romersk styre, «et slag av romersk politikk», og hans død ble dypt sørget av det jødiske folk. Redegjørelsen i Jewish Virtual Library legger ikke skylden på en kristen Gud for Agrippas død: «Agrippa døde brått mens han var i Caesarea, muligens som et resultat av forgiftning av romerne som fryktet hans popularitet med befolkningen. Etter at hans død ble Judeas status endret til romersk prokuratorskap.»
Lang-Ree
Lang-Ree, eller Lang-Re, er en av gård i Stange kommune i Innlandet. Gårdens navn har samme opphav som navnet til hovedgården Ree (Stor-Ree). Størstedelen av den historiske gårdens areal tilhører Stor-Ree, som i løpet av 1960-tallet ble oppkjøpt av staten for kjøttproduksjon og landbruksforskning. Øvrige deler av den gamle storgården er fordelt mellom Lille-Ree og Lang-Ree. Lang-Ree er en mellomstor gård beliggende like vest for statsgården Stor-Ree og den privateide gården Lille-Ree. Lang-Ree gård har cirka 300 mål dyrket mark og like mye skog. Husmannsplassen «Holen» tilhører nabogården Nordre Rå, men småbruket/husmannsplassen tilhørte Lang-Ree inntil cirka 1980.
Libertad (kommune)
Libertad er en kommune (spansk: municipio) i San José-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter Libertad.
Historie
Libertad ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Grimsta IP
Arenaen er hjemmebane for IF Brommapojkarna. Publikumskapasiteten er 8 000 tilskuere, mens publikumsrekorden ble satt den 19. april 2009 da 6 255 tilskuere så derbykampen mellom Brommapojkarna og AIK. Rett før seriestart i 2007 ble Grimsta IP pusset opp, i anledning Brommapojkarnas opprykk til Allsvenskan. Arenaen fikk bedre belysning, videoovervåkning og toaletter.
Indochina Airlines
Indochina Airlines er et vietnamesisk lavprisflyselskap med hovedbase ved Tan Son Nhat internasjonale lufthavn i Ho Chi Minh-byen, Vietnam. Selskapet flyr fra spanske byer til over 3 destinasjoner i Vietnam. Indochina Airlines har også baser i Noi Bai, Da Nang og Tan Son Nhat.
Grimsta IP
Brommapojkarna planlegger et nytt stadion, siden Grimsta IP ikke holder alle kravene til Allsvenskan.
Indochina Airlines
Selskapet starta flygningene sine 25. november 2008.
Åby (Östergötland)
Åby er et tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 4 980 innbyggere. Åby ligger rundt syv kilometer nord for Norrköping
United States Patent and Trademark Office
PTO er underlagt Handelsdepartementet og har sitt hovedkontor i Alexandria i Virginia.
Mazekiai kraftverk
Mazekiai kraftverk er et oljekraftverk i Litauen. Det har en installert produksjonskapasitet på 210 MW for delt på tre blokker/turbiner. Anlegget ble installert i perioden 1979–1982. Brenselkilden er tungolje. Dette er et av landets største kraftverk målt etter installert effekt.
Ringerike krematorium
Ringerike krematorium ligger på Sørsiden i Hønefoss, mellom Hønefoss kirke og Storelva. Krematoriet ble vigslet av biskop Dagfinn Hauge den 18. august 1971. I tillegg til krematoriet inneholder anlegget et større gravkapell i samme bygg og (i et selvstendig bygg) Hønefoss kirkestue, som ble innviet den 13. april i 1980. Eier er Ringerike kommune, men Ringerike kirkelige fellesråd står for den daglige driften og oppfølgingen. Adressen er Hofgaards gate 14, 3510 Hønefoss.
Krematoriet i Hønefoss var opprinnelig dimensjonert for inntil 100 årlige kremasjoner. I 1996 ble det installert ny ovn med en kapasitet på inntil 1,000 kister årlig, men tilfanget fra Ringerike og nabokommunene var cirka 300 kister årlig. I 2002 kom det imidlertid nye miljøkrav, som krevde rensing av avgassene. Anlegget måtte da skaleres ned til et kategori II–krematorium, med maksimal kapasitet på 200 årlige kremasjoner. Taket på antall årlige kremasjoner (200) ble nådd i 2017. I 2019 var det 310 død i Ringerike, hvorav 241 valgte kremasjon. I den grad antallet kremasjoner overskrider maksimalkapasiteten må overskytende sendes ut av kommunen for kremering.
Selve kremasjonen foregår i en ovn som når temperaturer opp mot NaN. En gjennomsnittlig kremasjon tar omtrent én time og ett kvarter. Kapasitetsbegrensningen i Hønefoss ligger i fileteringen av avgassene, som slipper ut for store mengder støv og kvikksølv til luften dersom antallet kremeringer overstiger 200 i året.
Vånga
Vånga er et tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 220 innbyggere. Vånga ligger nord for innsjøen Roxen.
Shishi Bunroku
Bunroku Shishi (japansk: 獅子文六, Shishi Bunroku, pseudonym for 岩田豊雄 Iwata Toyoo; født 1. juli 1893 i Yokohama, død 13. desember 1969) var en japansk forfatter og direktør for Bungakuza-teateret i Tokyo.
Shishi, som ble født i Yokohama inn i en familie som drev silkehandel, begynte på en offentlig barneskole, men gikk over midtveis på den private elitebarneskolen Keio gijuku yochisha, som blir dervet av Keio-universitetet. Deretter fortsatte han på Keio-drevne skoler til han kom inn på prestisjeuniversitetet Keio. Men han fullførte aldri studiene, fordi han bestemte seg å reise tiI Frankrike for å studere moderne teater, noe han gjorde i 1922. I Paris arbeidet han i atelieret til teaterdirektøren og dramatikeren Jacques Copeau. I Frankrike ble han kjent med Marie Chaumy, som arbeidet for et amerikansk handelsfirma. De giftet seg og reiste i juli 1924 til Japan. Den 26. august samme år ble deres datter, Tomoe, født. Men Marie ble syk, reiste alene tilbake til sitt hjemland i november 1930, og døde kort tid etter. Shishi giftet seg igjen med en japanerinne, Shizuko, som også døde i ung alder i 1950. Han giftet seg i 1951 for tredje gang med Sachiko, som han hadde en sønn med.
Shishi skrev mer enn 70 bøker og over 30 av dem er blitt filmatisert. Mange av hans bøker har en humoristisk tone.
Auer
Auer (tysk) eller Ora (italiensk) er en kjøpstad i regionen Trentino-Syd-Tirol, provinsen Syd-Tirol i Italia. Stedet ligger på venstre side av elven Etsch mellom stedene Branzoll i nord og Neumarkt i syd, ca. 16 km syd for Bolzano.
Auer ligger ved hovedveien fra Brennerpasset til Verona, og herfra fører en vei til Val di Fiemme
Ved folketellingen i 2011 oppga 70 % av innbyggerne tysk som morsmål og 30 % italiensk.
Auer var en gang et rolig sted med eple- og vindyrking, men har de siste år gjennomgått en rivende utvikling innen industri og tjenesteytende næringer.
Al Taweelah kraftverk
Al Taweelah kraftverk er et kombinert gasskrfatverk og oljekraftverk i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater (FAE). Det har en installert produksjonskapasitet på 2890 MW for delt på 3 blokker / 11+6 turbiner. Anlegget ble installert i perioden 1999–2003 og med utvidelse i 2009. Brenselkilden er destillatolje eller naturgass. Dette er landets største kraftverk målt etter installert effekt.
Luigi Boccherini
Luigi Boccherini (født 19. februar 1743, død 28. mai 1805) var en italiensk komponist og cellist som bosatte seg i Spania. Boccherini ble født i Lucca i Italia inn i en musikalsk familie. Hans far spilte cello og kontrabass. I ung alder ble han sendt til Roma for å studere.
Boccherini var med på å påvirke strykekvartetten. Han var med på å påvirke samtidige komponister, inkludert Mozart. Han er i ettertiden i hovedsak kjent for sin menuett fra strykerkvintett opus 13. Boccherini utviklet strykekvintetten, det vil si en kvartett med en ekstra cello, og var med på å gi celloen en viktigere rolle enn tidligere. Boccherini tilbrakte mesteparten av sitt voksne liv i Madrid ansatt av flere adelige velgjørere.
Dette er ditt liv
Dette er ditt liv er et norsk direktesendt underholdningsprogram av Harald Tusberg som ble vist på NRK-TV i 1985, 1986 og i 1995. Programmets format var at kjente norske personer med en spesielt interessant livshistorie ble invitert, sammen med et knippe individer som kunne fortelle om personens livsforløp. Verken TV-seerne, eller programmets gjest, visste på forhånd hvem som skulle være Tusbergs gjest.
Opphav
Svenskene sendte en populær versjon på 1980-tallet. På bakgrunn av den svenske suksessen valgte NRK å lage en norsk versjon.
Kevin DuBrow
Kevin DuBrow (født 29. oktober 1955, død 19. november 2007) var en amerikansk vokalist. Han var mest kjent som frontsanger for heavy metal-bandet Quiet Riot.
DuBrow døde av en overdose kokain. Overdoseringen skal ha skjedd ved et uhell. Han ble 52 år gammel. Han ble funnet død i sitt hjem i Las Vegas av en venn av DuBrows kjæreste, det ble estimert at hans dødsdato var 19. november.
Zeeuws-Vlaanderen
Zeeuws-Vlaanderen ( [[Media:Nl-Zeeuws-Vlaanderen.ogg|uttale]]) er den sørligste regionen i den nederlandske provinsen Zeeland, og er den eneste delen av provinsen som ikke er omgitt av vann på minst tre sider. Regionen ligger sør for Westerschelde (også kalt Honte) i et område som tidligere var elven Scheldes delta. På landsiden grenser den til de belgiske provinsene West- og Oost-Vlaanderen. Etter at kommunene ble inndelt på nytt i 2003, består regionen av tre kommuner: Sluis, Terneuzen og Hulst. Regionen er forbundet med resten av Zeeland og Nederland via Westerscheldetunnelen og personfergen mellom Breskens og Vlissingen. Riksveiene N58, N60, N61 og fylkesvei N62 utgjør Zeeuws-Vlaanderens hovedveinett.
Denne delen av Zeeland deles vanligvis inn i en østlig og en vestlig del, som tidligere var adskilt av Braakman, en gammel fjord som i årenes løp har blitt tørrlagt. I dag skilles øst og vest av Gent-Terneuzenkanalen, som blant annet brukes av skipstrafikk til steder med mye industri som for eksempel Terneuzen og Sas van Gent. På Zeeuws-Vlaanderens vestside (på grensen med Belgia) ligger naturområdet Zwin og et tilsvarende område, Verdronken Land van Saeftinghe (no.: Saeftinghes oversvømmede (druknede) land) befinner seg på regionens østside.
Kommunene i Zeeuws-Vlaanderen
Zeeuws-Vlaanderen er med en befolkingstetthet på 147 innbyggere/km² Nederlands minst befolkede region, om man sammenligner regionen med de flamske provinsene den grenser til er resultatet det samme.
Historie
I tidens løp har området som nå er kjent som Zeeuws-Vlaanderen forandret seg sterkt. Det som i dag er fastland, har i flere tilfeller ikke alltid vært det.
Eksempler er Terneuzen, Zaamslag og Axel som opprinnelig befant seg på en øy, dit mennesker fra Walcheren, på den andre siden av Westerschelde, flyttet. Innflytterne var kalvinister, noe som området fremdeles bærer preg av.
Ved Zaamslagveer begynte fastlandet, det som ble kalt landet ved Hulst. Her var beboerne katolikker, og området har en meget katolsk karakter. Denne delen av regionen ble senere erobret av Republikken de syv forente Nederlandene. Under åttiårskrigen gikk frontlinjen gjennom området, og landet som ble erobret ble til slutt et generalitetsland kalt Staats-Vlaanderen. Selv om det fremdeles er kulturforskjeller mellom katolikkene og protestantene i området, kommer de nå (20. og 21. århundre) godt overens.
Vest for Terneuzen lå opprinnelig en fjord, Braakman, resten av den ble demmet opp i 1950-årene. Rundt Breskens lå tidligere mange øyer, et annet navn for byen, de Bresjes, antyder dette. Den tidligere fjorden Zwin, som i romertiden het Sincfala, forbandt en gang Brugge via Damme med Nordsjøen. Den er nå ikke mer enn en slufter, som man ved fjære kan vade over til Belgia og som oversvømmes av salt havvann ved høyvann. Sluis ligger nå et godt stykke inn på fastlandet, mens det i 1340 og 1603 ble utkjempet sjøslag like utenfor byen.
Etter at Belgia hadde blitt uavhengig i 1830, var denne regionen et paradis for smuglere. Blant varene som ble smuglet var smør og sigaretter, selv om det lå militære installasjoner der. I Terneuzen ligger fremdeles et arsenal, mens på man grensen med Belgia ved Knokke kan finne et sted kalt Retranchement. Videre kan man finne spor etter flere fort i området. Under første verdenskrig vokste anneksjonsplaner frem i Belgia. Landet ville ha landområder som kompensasjon for de enorme skadene og lidelsene som det hadde blitt påført. Zeeuwene reagerte på dette ved blant annet å skrive en egen «nasjonalsang»: den Zeeuws-Flamske nasjonalsangen. Nord for Westerschelde brukes oftere den som kalles Zeelands nasjonalsang.
Infrastruktur
Tidligere var det umulig å nå denne delen av Nederland uten å bruke båt eller å reise via Belgia. Dette ble forandret i mars 2003, da Westerscheldetunnelen ble åpnet, den har blitt Zeeuws-Vlaanderens hovedtrafikkåre nordover. Etter at tunnelen ble åpnet ble fergen mellom Kruiningen og Perkpolder nedlagt, mens fergen mellom Vlissingen og Breskens kun tar med fotgjengere, syklister etc. Andre viktige trafikkårer er Riksvei 58 (N58, Breskens – Sluis), riksvei 60 (N60, Kruiningen – Kapellebrug), riksvei 61 (N61, Schoondijke – Terhole) og fylkesvei 62 (N62, Heinkenszand – Westerscheldetunnel – Westdorpe).
Lyman Hine
Lyman Northrop Hine (født 22. juni 1888 i Brooklyn i New York, død 5. mars 1930) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i St. Moritz.
Hine vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han var med på den amerikanske femmerboben som kom på andreplass bak USA II.
Beehive
The Beehive («Bikuben») er det vanlige navnet på regjeringsdelen av det newzealandske parlamentet. Det ligger i Lambton Quay i Wellington. Basil Spence tegnet en skisse av bygningen på baksiden av en serviett under en middag med New Zealands statsminister Keith Holyoake i 1964.
Bygningen er ti etasjer (72 meter) høy. Den runde bygningsformen (rotunde) gjør den upraktisk til kontorbruk, da formen på kontorene blir asymmetrisk og vanskeliggjør plasseringen av kontormøblement.