cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sodor og Man bispedømme
Reformasjonen
Et interessant trekk ved bispedømmet er at siden Man ikke var en del av England angikk ikke Loven om ensartethet av 1662 Man. Loven kom ved restaurasjonen i England som krevde at den engelske kirke fulgte alle ritualer og seremonier i Book of Common Prayer (Den allmenne bønneboken), et grunnleggende skrift i den anglikanske kirke som avløste de katolske liturgiske forordninger. På Man var biskop Thomas Wilson under sitt episkopat (1697–1755) fri til å introdusere kirkens seremonier på mansk språk som det store flertallet av befolkningen snakket, og kunne selv løse prestestandens saker og disiplin som Mans unike status hadde ført til.
Bruken av ordlyden Sodor og Man
Det er mulig at opprinnelsen til navnet «Sodor» gikk tapt og at dens mening ble tilskrevet St Patrick's Isle, hvor festningen Peel Castle ligger, og som var biskopens sete. Tillegget «og Man» synes å ha blitt lagt til på 1600-tallet av en juridisk planlegger som var uvitende om den riktige anvendelsen av navnet Sodor til bispedømme Man. Noe senere hadde begrepet «Sodor» og «Man» blitt skiftende, og bispedømmet ble nevnt som det av Sodor eller Man. Inntil 1604 signerte biskopene alltid som «Sodorensis» mellom dette årstallet og 1684, stundom benyttet de «Soderensis» og tidvis «Sodor og Man»; og etter 1684 har alle biskopene signert som «Sodor and Man».
Senere historie
Den opprinnelige katedralen til Sodor og Man bispedømme var på øya St Patrick's Isle ved havnen til Peel. Denne katedralen som sto innenfor murene til festningen Peel Castle falt ut av bruk i løpet av 1700-tallet, og i mange år var det kun en pro-katedral i Douglas I 1980 ble det ved lov av Tynwald bestemt at sognekirken viet til sankt German i Peel ble utpekt som den nye katedralen for bispedømmet, og kalles nå i tillegg til det gamle navnet også for Katedralen i Peel.
Ettersom Man ikke er en del av Storbritannia teller ikke biskopene som en «Lord Spiritual» og sitter ikke i House of Lords i Det britiske parlamentet. Imidlertid er han et medlem av Mans lovgivende råd. Til felles med andre biskoper i den engelske kirke blir utnevnelsen av biskoper til Sodor og Man fortsatt gjort på råd fra statsministeren i Storbritannia, til tross for det faktum at han ikke har noen autoritet på Man.
Det tradisjonelle boligen til biskopene var Bishop's Court ved landsbyen Kirk Michael noe lengre nord på Man, men er i dag en privat bolig da dagens biskop bor i Douglas. På kirkegården til kirken St. Michael i den samme landsbyen er flere av biskopene gravlagt, den mest kjente er Thomas Wilson (nevnt overfor).
Hedmarksvidda
Hedmarksvidda er et natur- og rekreasjonsområde i Innlandet avgrenset av Østerdalen i øst, Hedmarksbygdene i sør og vest, og Sjusjøen/fylkesgrensa i nord. Området ligger i kommunene Løten, Hamar, Ringsaker og Åmot.
Området er mye brukt som utgansgpunkt for turer sommer og vinter. Populære hytteområder er Budor og Gåsbu.
Geografien i området er ikke spesielt dramatisk, men strekker seg allikevel fra 450 – 1000 moh med god utsikt over Hamar-regionen.
Dikteren Per Sivle har fått sin bauta på toppen av Nordhue (767 meter) på grensa mellom Løten og Elverum. Ifølge innskriften var det her Sivle fikk inspirasjon til diktet Varde (Vardevakt).
Vær velkommen, Herrens år
«Vær velkommen, Herrens år» er to danske salmer skrevet av N.F.S. Grundtvig i 1849. Melodien ble komponert av A.P. Berggreen i 1852. Det finnes to utgaver av salmen:
Datin’
«Datin'» er en amerikansk filmsang, skrevet av Fred Wise og Randy Starr. Elvis Presley framførte den i Paramount-filmen Paradise, Hawaiian Style (1966). Rick Richards (Presley) sang «Datin'» sammen med Jan Kohana (barneskuespilleren Donna Butterworth) i en scene ombord i et helikopter.
Instrumentalsporet ble spilt inn i Radio Recorders Studio, Hollywood, 26. juli 1966. Presley la på sang 5. august 1966. «Datin'» ble utgitt (med Elvis Presley alene) på soundtrackalbumet Paradise, Hawaiian Style (RCA Victor LPM 3643 (mono) og RCA Victor LSP 3243 (stereo)) i 1966. Paramount-produsent var Joseph Lilley.
Visnes (Eide)
Visnes Kalk AS foredler en krystallinsk marmor fra dagbrudd i fjellet på Visnes. Søsterbedriften Visnes Eklogitt AS utnytter eklogitten som dekker kalkforekomsten. Eklogitt er en tung og høyverdig stein, som brukes til å framstille en rekke produkter.
Paraíso do Sul
Paraíso do Sul er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Thomas Haden Church
Thomas Haden Church (født 17. juni 1960 i Fort Worth i Texas) er en amerikansk skuespiller.
Thomas Haden Church ble nominert til en Oscar i kategorien beste mannlige birolle for sin rolle som Jackson «Jack» Lapote i filmen Sideways.
C shell
C shell, forkortet csh, er et Unix-skall (kommandotolk) utviklet av Bill Joy mens han studerte ved University of California, Berkeley (UCB) på slutten av 1970-årene. Motivasjon for utviklingen var å skape et mer brukervennlig og effektivt miljø for utviklere. Csh ble umiddelbart populært i mange Unix-miljøer, og inkludert i 2BSD Unix, som Joy og UCB begynte å distribuere i 1978. Andre bidragsytere til utviklingen av csh var Michael Ubell, Eric Allman, Mike O'Brien og Jim Kulp.
Gjesåssjøen
Gjesåssjøen er en innsjø i Åsnes kommune i Innlandet.
C shell
C shell kjører – i likhet med andre kommandotolker – normalt i et tekstvindu eller en tekst-terminal. Det kan også utføre kommandoer fra fil, og er et programmeringsspråk i seg selv - med vesentlige utvidelser i forhold til sin forgjenger og inspirator, sh eller Bourne Shell. Mange av disse utvidelsene er hentet fra programmeringsspråket C, som navnet C shell også indikerer.
Gjesåssjøen
Sjøen er veldig grunn og har uvanlig nok både innløp og utløp i nord. Dette er fordi en diger isklump ble liggende og smelte der på slutten av siste istid. Sjøen har form som en peanøtt. Hovedtilløpet er Skyåa som kommer fra nord, det kommer også en liten bekk fra Baksjøen i sør, kalt Bakåa. Sjøen har utløp gjennom elva Søndre Hasla, som etter 4-5 km løper sammen med Nordre Hasla og danner Hasla, som renner videre gjennom Haslemoen og ut i Glåma.
Rundt hele sjøen er det åker og gjødselutslippene har ført til at sjøen er i ferd med å gro sammen.
C shell
Rikere programmeringsmuligheter med C-lignende syntaks var én av egenskapene som gjorde csh populært utover 1980-årene. En annen var brukervennligheten, og spesielt historie-listen der tidligere kommandoer lagres, kan hentes frem og redigeres. Slik funksjonalitet har siden vært en selvfølge i alle kommandotolker uavhengig av operativsystem.
Per Monsen
Per Monsen (født 4. mai 1913 i Hamar, død 26. august 1985 i Oslo) var en norsk pressemann som spilte en sentral rolle i norsk arbeiderbevegelse i et halvt århundre. Han var redaktør i Arbeiderbladet og sjef for NTB. Av andre verv han innehadde var formann i Norsk Presseforbund fra 1954 til 1958 og direktør for Det Internasjonale Presseinstituttet (IPI) i Zürich fra 1964 til 68.
C shell
En csh-klone ble utviklet for MS-DOS i 1986, for OS/2 i 1988 og siden for en rekke andre operativsystemer. Hamilton C-Shell, som opprinnelig ble utviklet for OS/2, vedlikeholdes fortsatt som kommersielt produkt for Windows.
Mot slutten av 1980-årene ble C shell på mange systemer erstattet eller supplert av den forbedrede utgaven tcsh. De fleste bruker-funksjonene introdusert av csh - med unntak av programmerings-syntaksen - er videreført i bash, den mest utbredte og brukte kommandotolken på Unix- og Linux-systemer siden årtusenskiftet.
Per Monsen
Per Monsen vokste opp på Hamar med en far som var lærer, redaktør og lokalpolitiker (senere skulle Christian Fredrik Monsen bli både forsvarsminister og Stortingspresident) og mor som var lærer (Aasta Ingerø Hansen – 1884 – 1962). Han var bror av Randi Monsen og svoger til Halvard Lange.
Tidlig anti-kommunist
Han satset tidlig på aviskarriere, og allerede i 1932, rett etter avlagt examen artium begynte han å jobbe som journalist i avisen Sørlandet i Kristiansand der Olav Scheflo var redaktør. I 1937 vakte han fra denne lokalavisa internasjonal oppmerksomhet etter et intervju med Lev Trotskij om Moskva-prosessene. Samme år reiste han som korrespondent til Spania for å dekke den pågående borgerkrigen, og oppholdet der fratok ham for alltid de illusjoner han måtte ha hatt om kommunismen: «Målet som ble holdt fram var befrielsen fra Franco og fascismen. Men i ly av dette opplevde man Stalin-tiden på sitt verste, akkurat slik som Trotskij hadde fortalt, med falske anklager og utrenskning av de frafalne.»
Monsen var i alle år siden en markant anti-kommunist og tilhenger av den «harde linje» i den kalde krigen. Han var blant annet en av Haakon Lies nærmeste allierte og en solid støttespiller for sin svoger, utenriksminister Halvard Lange. Fra 1937 til 39 jobbet han som journalist i Bergens Arbeiderblad inntil han i ble ansatt i Arbeiderbladet. Monsen ble kjent for sine klare meninger og tok sterke oppgjør med såvel det konservative Fedrelandslaget som norske nazister.
Informasjonsarbeid under krigen
Per Monsen deltok i illegalt arbeid da krigen startet og satt en kort tid fengslet. Da han slapp ut i 1941 dro han til Sverige og ble med i arbeidet som Den norske legasjons pressekontor i Stockholm der utførte. Der skrev han også boka Detta är Gestapo under psevdonymet Bjarne Hagen. I 1943 dro han til London og begynte å arbeide i Regjeringens Informasjonskontor der.
Etterretningsarbeid for partiets e-tjeneste
I mai 1945 var Per Monsen blant de første nordmenn som kom tilbake fra London til Oslo, og han fortsatte nå i den stilling i Arbeiderbladet han hadde begynt i før krigen startet. I 1948 ventet et spesielt oppdrag på ham. Rolf Gerhardsen som hadde jobbet med oppbyggingen av arbeiderbevegelsens etterretningsvesen (den såkalte fjerde tjeneste) trengte en person han kunne stole på i arbeidet med å spore opp den fryktede terroristen Ernst Wollweber i Tyskland. , og med sin bror, statsminister Einar Gerhardsen i ryggen presenterte han Monsen for overvåkingssjef Asbjørn Bryhn som ny norsk presseattaché ved den norske militærmisjonen i Berlin – en stilling han overtok etter Willy Brandt.
I to år tok Per Monsen permisjon fra jobben i Arbeiderbladet for å utføre dette oppdraget. I tillegg til å fungere i dobbeltrollen som etterretningsagent for Gerhardsens uoffisielle partitilknyttede etterretningsnettverk i tillegg til den offisielle attachéjobben, nedla Monsen her også et stort arbeid i å føre sammen de alliertes representanter med demokratiske tyske politikere (særlig da Willy Brandt).
Lederstillinger i norsk presse
I 1949 ble Olav Larssen sjefredaktør i Arbeiderbladet mens Rolf Gerhardsen ble redaksjonssekretær. Fra 1952 delte Larssen, Gerhardsen og Monsen posisjonen som redaktører for avisen. Monsen la i sitt arbeid som politisk utenriksredaktør stor vekt på utenriksnyheter, analyser og kommentarer etter mønster av internasjonale kvalitetsaviser samtidig som han sørget for å stanse tilløp til debatter om beslutninger som var tatt om norsk utenrikspolitikk.
Olav Larssen ønsket seg Monsen som sin etterfølger i stillingen som landsmøtevalgt sjefredaktør allerede i 1957, men på grunn av splid innad i partiet om hvem som skulle etterfølge Larssen fikk han sin avløsning først i 1963, og da ble det Arbeiderbladjournalisten Reidar Hirsti og ikke Monsen som fikk stillingen. Monsen søkte da permisjon fra sin jobb i Arbeiderbladet. Det skal ha vært Einar Gerhardsens motstand mot at Monsen fikk denne stillingen som skal ha vært årsaken. Gerhardsen respekterte Monsen som en faglig dyktig journalist, men delte ikke Monsens uforsonlige linje overfor kommunistene og nære tilhørighet til partisekretær Haakon Lies ideologiske plattform – han ga uttrykk for at Monsen var for vanskelig å samarbeide med og politisk kontroversiell.
I 1964 ble han direktør i Det Internasjonale Presseintituttet i Zürich, en organisasjon som virket for økt pressefrihet i verden og for oppbygging av aviser i utviklingsland. Etter fire år i Zürich kom han i 1968 tilbake til redaktørjobben i Arbeiderbladet før han ble utnevnt til administrerende direktør og sjefredaktør i Norsk Telegrambyrå. Han sa om sin tid i sjefstolen i NTB at det viktigste som hadde skjedd der i hans tid var overgangen fra mekaniske til elektroniske hjelpemidler, det han omtalte som en kommunikasjonsrevolusjon. Per Monsen var den siste som innehadde begge disse stillingene, og han ble ved sin avgang erstattet av to personer.
EM i friidrett 1974 – 100 meter kvinner
Øvelsen 100 meter kvinner ved EM i friidrett 1974 ble avholdt i Roma, Italia som ble avholdt 2. og 3. september 1974.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Forsøksheat
2. september
Heat 1
Vind: -0,9 m/s
Heat 2
Vind: 0,4 m/s
Heat 3
Vind: 0,8 m/s
Heat 4
Vind: -0,8 m/s
Semifinale 1
Vind: -0,8 m/s
Semifinale 2
Vind: -1,3 m/s
Finale
3. september Vind: -1,2 m/s
Deltakende nasjoner
23 utøvere fra 12 nasjoner deltok i øvelsen.
Fredriksholm festning
Fredriksholm festning ligger på en holme i Vestergapet ved Kristiansand, en kilometer nord for forløperen, Christiansø festning. Begge festningene ble anlagt for å beskytte Flekkerøy havn.
Arbeidet med Fredriksholm festning ble påbegynt i 1655. Etter at Christiansø festning ble nedlagt 1. mai 1658, ble stein, bygningsmaterialer og brukbart materiell herfra overført til Fredriksholm. Festningen stod ferdig i 1662. Den har sitt navn etter Frederik III.
Da Roald Amundsen la ut på ekspedisjonen til Sydpolen i 1910, var Flekkerøy havn siste stopp i Norge før avreise. På Fredriksholm festning oppholdt nesten hundre grønlandshunder seg i påvente av å komme ombord i Amundsens skute «Fram». 98 hunder (2 var døde underveis) ankom Fredriksholm fra Grønland med dampskipet Hans Egede den 4. juli 1910. Hundene var på Fredriksholm i litt over en måned fram til 9. august, da de ble brakt ombord i «Fram». Det var da 97 hunder som ble brakt ombord; en av hundene ble sannsynligvis skutt under et fluktforsøk.
Anlegget
Festningen var delt i nedre og øvre verk. Nedre verk var en mur som fulgte strandlinjen. Øvre verk hadde et tårn med kuppel og 2 batterier. I tårnet var det bolig for kommandanten, og her var også de kongelige gemakker. Ellers var det en rekke store og små hus på festningsområdet. Festningsmurene var av gråstein, dekket utenpå med torv og palisadeverk. Torven ble hentet fra en kirkegårdsvoll i så store mengder at kistene lå nesten avdekket. Innenfor muren gikk det et galleri. Da festningen sto ferdig var bestykningen 14 kanoner på nedre verk og 10 kanoner på øvre.
Bestykning og bemanning
Festningen hadde opprinnelig en bestykning på 24 kanoner fra 2-pundere til 34-pundere. I 1700 hadde festningen sin største bestykning med 50 kanoner. Garnisonen var i 1658 på 24 mann. Styrken på festningen varierte imidlertid etter krigstrussel og årstid. Det kunne være opp til 110 mann på festningen om sommeren, mens det var rundt 30 om vinteren. Fredriksholm var beregnet å skulle kunne huse 300 mann.
Nedleggelse og ødeleggelse
I 1804 ble festningen nedlagt. Kristiansand hadde fått økt betydning og nyere og viktigere forsvarsanlegg, bl.a. Christiansholm festning og Lagmannsholmen som var anlagt vel fire kilometer lenger inn i fjorden for å kunne beskytte selve byen og havnen.
18. september 1807 ankom det engelske linjeskipet «Spencer» sammen med to andre skip Kristiansand. Skipene vendte etter at det ble åpnet ild fra Christiansholm. Skipssjefen valgte da å innta den nedlagte festningen ute i fjorden og sprenge den i luften. Sprengningen kostet fire engelskmenn livet fordi eksplosjonen lot vente på seg. Fire mann ble derfor kommandert i land for å se om luntene hadde sluknet. Det hadde de ikke.
Festningen ble delvis satt i stand igjen i 1808 for så i 1874 å bli nedlagt for godt.
Støttebatteri
På fastlandssiden i nordøst ble det i 1808-1809 anlagt et forsvarsbatteri som hadde til oppgave å dekke landsiden av Fredriksholm. Området kalles Batteriodden. Batteriodden var bemannet med 96 infanterister og 48 artillerister. Batteriet ble nedlagt omkring 1850.
Riksvei 36
Riksvei 36 (Rv36) går mellom Seljord og Skjelsvik i Porsgrunn.
Historikk
Den 1. februar 2010 ble veiens trasé mellom Moflata i Skien og Skjelsvik i Porsgrunn flyttet til den tidligere traséen til fylkesvei 354.
27. november 2018 ble en 3,5 km lang ny strekning mellom Skjelbredstrand og Solum åpnet, Rv36 ble dermed 1 km kortere.
Skøyen–Filipstadlinjen
Skøyen-Filipstadlinjen var opprinnelig en del av Drammenbanen. Strekningen ble åpnet i 1872. Da Oslotunnelen åpnet i 1980 ble størstedelen av trafikken flyttet til Oslo S, men enkelte avganger gikk fra Oslo V fram til ruteskiftet i 1989. Linjen hadde deretter ingen persontrafikk, men ble en tid trafikkert av godstog som skulle til og fra containerhavnen på Filipstad. Strekningen mellom Filipstad og Vestbanestasjonen ble nedlagt, og sporene ble revet tidlig på 1990-tallet. Vy har fremdeles virksomhet på Filipstad gjennom selskapet NSB Trafikkservice as Filipstad, som vedlikeholder togmateriell, primært på tog fra morselskapet. Det samme gjør Jernbaneverkets driftsbanegård.
Riksvei 36
Historikk
I 2020 ble deler av strekningen Seljord–Bø utbedret til riksveistandard, med bygging av 3 kilometer ny vei, med delvis bompengefinansiering.
Gefreiter
Gefreiter er en militær grad i den tyskspråklige verden: Sveits, Tyskland og Østerrike. Graden er den laveste grad som en ordinær soldat kan bli forfremmet til.
Alitalia
Alitalia – Linee Aeree Italiane (IATA kode «AZ», ICAO kode «AZA») var fra 1946 til 2021 Italias nasjonale flyselskap, da det ble overtatt av ITA Airways, ITA.
Selskapet ble opprettet 16. september 1946 som Aerolinee Italiane Internazionali av British European Airways og den italienske stat. Selskapet hadde inntil det ble overtatt av ITA, et rutenettverk som spente over Europa, med interkontinentale flygninger til Nord- og Sør-Amerika, Afrika og Asia. Selskapet hadde om lag 18 000 ansatte. Hovedflyplassene i rutenettverket var Malpensa-lufthavnen i Milano og Leonardo da Vinci-lufthavnen i Roma.
Selskapet fusjonerte med Linee Aeree Italiane i 1957 og ble da hetende Alitalia Linee Aeree Italiane. Staten overtok selskapet i 1961. I 2015 kjøpte Etihad Airways 49 % av aksjene. Den 17. mars 2020 overtok den italienske staten alle aksjene i selskapet.
Norge under Sommer-OL 1964
Norge under Sommer-OL 1964. 26 utøvere, 24 menn og to kvinner fra Norge, deltok i seks grener i Sommer-OL 1964 i Tokyo. Norge vant ingen medaljer. Seileren Kronprins Harald av Norge var Norges flaggbærer under åpningsseremonien.
Alitalia
Langdistanseflåten besto av Boeing 767-300 (13 fly) og Boeing 777 (10 fly) maskiner. På mellomdistanse hadde Alitalia flere McDonnell Douglas MD-80 (74 fly), i tillegg til noen nyere Airbus A319 (12 fly), A320 (11 fly) og A321 (23 fly) maskiner. Alitalia hadde også noen mindre Embraer 170, Embraer ERJ145 og ATR 72-maskiner.
Osijek lufthavn
Osijek lufthavn er en flyplass som ligger utenfor Osijek i Kroatia. Flyplassen ligger 20 km sørøst for selve Osijek og ligger på veien mellom Osijek og Vukovar.
Flyplassen har hatt en årlig passasjerøkning siden 2012, og i 2016 reiste 30 605 passasjerer til og fra flyplassen.
Harry Hole
Harry Hole er en fiktiv figur og hovedperson i en serie kriminalromaner av den norske forfatteren Jo Nesbø. Den første boka om Harry Hole utkom i 1997.
Hole er en politietterforsker som sliter med livet og med alkohol, men han er iherdig og gir ikke opp i etterforskningen av de sakene han har. Harry Hole bor i en leilighet i tredje etasje i en bygård i Sofies gate 5 på Bislett, Oslo, og er stamgjest på Restaurant Schrøder få hundre meter unna.
Nesbø har per 2022 skrevet 13 bøker om Hole. Disse bøkene er:
Jean-Pierre Gibrat
Jean-Pierre Gibrat (født 14. april 1954 i Paris) er en tegneserieforfatter.
Concurrent C
Concurrent C er en utvidet variant av programmeringsspråkene C og C++ som tilbyr en syntaks for parallell programmering. Språket benytter paradigmet extended rendezvous for distribuerte operativsystemer og distribuert programvare. Mens tradisjonelle rendezvous i programmeringsspråket Ada benytter overføring av informasjon i én retning, fra sender til mottager, foregår meldingene i Concurrent C i begge retninger.
Æresstraff
Æresstraff, også kalt skamstraff, er en straff der den dømte taper ære og blir ydmyket offentlig. Betegnelsen omfatter i vid forstand alle straffeformer som hovedsakelig skal vanære de dømte og påføre dem, og eventuelt familiene deres, en følelse av skam og skyld. Begrepet brukes imidlertid også mer konkret om straffereaksjoner som i Norge Inntil 1842 kunne idømmes som selvstendige straffer eller tilleggsstraffer, for eksempel bruk av gapestokk. Offentlig ydmykelse har gjerne blitt idømt ved mindre alvorlige forbrytelser eller i små, mer eller mindre rettsløse grupper og samfunn. Slike straffer er i moderne rettsstater i stor grad erstattet av fengselsstraff og annet.
Æresstraff kan være en lovlig reaksjonsform i et rettssamfunn eller en rettsløs handling eller tradisjon, for eksempel voldtekt av fiendens kvinner og barn i en krig.
Historikk
Æresstraff omfatter stigmatisering av den dømte, enten som offentlig merking på et eller annet vis, eller ved at straffen blir gjennomført som en handling som er synlig for alle. På den måten skal straffen også virke avskrekkende på andre.
I romerretten betegnet infami «æresløshet» og «vanære». Infami kunne følge som dom i straffesaker, sivile saker og som følge av yrker med svært lav status. Personer fikk da innskrenket rett til å vitne i rettssaker og liknende.
I Norge
I Christian Vs Norske Lov av 1687 spilte æresstraff en viktig rolle. Den som ble dømt til ærestap ble kalt mindremann og fikk innskrenket sin rettslige status. I Norge ble formelt æresstraffer avskaffet ved kriminalloven av 1842. De er delvis avløst av bestemmelser der de dømte mister retten til for eksempel å ha stillinger og yrker som de har vist seg uskikket til. Skamstraff i Sverige ble avskaffet i 1865.
Valmiki
Valmiki (sanskrit: वाल्मिकी, vālmikī) er i henhold til hinduistisk tradisjon forfatteren av det store indiske eposet Ramayana. Han skal ha levd i Nord-India ca 400 f.Kr., og regnes som stamfar for indisk litteratur.
Også Yoga Vasistha, som forteller om prins Rama før hendelsene i Ramayana, tilskrives Valmiki.
Ludovico Ariosto
Ludovico Ariosto (født 8. september 1474, død 6. juli 1533) var en italiensk poet fra renessansen, best kjent for sitt episke dikt Orlando Furioso (Den rasende Orlando, 1516).
Rama VII
Prajadipok (født 8. november 1893 i Bangkok i Siam, død 30. mai 1941 i Virginia Water i Surrey i England) var konge av Thailand (Siam) og den syvende kongen som tilhørte Chakridynastiet. Han var sønn av Chulalongkorn og etterfulgte sin bror Vajiravudh i 1925. Han regjerte til han abdiserte i 1935, som en følge av revolusjonen i 1932.
Ludovico Ariosto
Utdannelse og patron
Ettersom Ariostos far døde kort tid etter ble han tvunget til å legge sine litterære sysler til side og ta ansvaret for familien hvis affærer var i uorden. Til tross for familieforpliktelsen greide han å skrive noen komedier i prosa foruten noen lyriske stykker. Noen av disse fikk oppmerksomheten til en fjern slektning, kardinal Ippolito d'Este den eldre, som tok den unge poeten under sin beskyttelse og utpekte ham til en av hoffmennene ved sin husholdning. Kardinalen kompenserte Ariosto dårlig for hans anstrengelser. Den eneste belønning han ga poeten for Orlando Furioso, et diktverk dedikert til ham, var spørsmålet: «Hvor finner du så mange historier, mester Ludovico?»
Ariosto forteller selv at kardinalen var utakknemlig, at han beklaget seg om den tid som han tilbrakte under hans åk, og legger til at om han mottatt en form for gnien økonomisk understøttelse, var det ikke for å belønne ham for hans poesi, som prelaten så ned på, men for å gi en form for kompensasjon for at poeten løp fram og tilbake med beskjeder.
Rama VII
Han var den siste eneveldige konge og den første konstitusjonelle konge i Thailand. I hans tid gjennomgikk landet mange politiske forandringer.
Ludovico Ariosto
Ny patron og diplomatisk karriere
Det var kardinalens bror, Alfonso, hertug av Ferrara, som deretter ga poeten ny beskyttelse. Dette var mer enn kun rettferdighet ettersom Ariosto allerede hadde utmerket seg som diplomat, kortvarig ved hendelsen med de to besøkene til Roma som ambassadør til pave Julius II. Den ene av disse to hastige reisene førte til en klage som han aldri mottok, og på hans andre reise ble han nær myrdet på ordre av paven som på denne tiden sto i skarp motsetning til hertugen av Ferrara.
På grunn av krigen ble Ariostos lønning på kun 84 kroner i året utsatt, og ble trukket helt tilbake da freden kom. Av den grunn ba Ariosto hertugen om enten å gi ham understøttelse eller tillate ham å søke sysselsettelse et annet sted. Han ble da utpekt til provinsen Garfagnana som da sto uten en guvernør, og som lå i en av de avsidesliggende høydene i Toscana. Denne posisjonen holdt han i tre år. Stedet var utrygt, omgitt av fraksjoner og banditter, og som guvernør hadde han ikke de nødvendige midler for å fremme sin autoritet og hertugen gjorde lite for å støtte sin minister. Dog er det sagt at Ariostos styre tilfredsstilte både hans herre som folket der. Det er sjarmerende, men kanskje sagnpreget fortelling som nevner at han en dag spaserte alene og brått ble omgitt av en gruppe røvere, men da disses leder oppdaget at det var forfatteren av Orlando Furioso ba han ydmykt om unnskyldning for ikke øyeblikkelig ha vist ham den respekt som han fortjente.
Litterær karriere
Til tross for beskjeden økonomi og utakknemlig oppdrag klarte Ariosto å opprettholde en rik produksjon av komedier, kjærlighetsdikt, satirer (milde, moraliserende kåserier i stil av romeren Horatius). I 1508 kom hans skuespill Cassaria og året etter I Suppositi. I 1516 kom den første utgaven av Orlando Furioso i førti cantoer som han hadde levd med i sin begynnelsen av århundret.
Ariosto fortsetter der Matteo Maria Boiardos ufullførte Orlando Innamorato (Den forelskede Orlando) sluttet. Ariosto bringer videre den episodiske fortellerteknikken til Boiardo, men i motsetning til Boiardos forvirrende struktur holder Ariosto alle fortellingens tråder i et fast grep og lar de tvinnes om hverandre på en raffinert måte. I vrimmelen av romantiske kjærlighetshistorier er det minst tre hovedmotiver: den episke bakgrunnen (kampen mellom de kristne og de muslimske), kjærligheten mellom de to som i henhold til legenden hadde grunnlagt huset Este (hyllesten til poetens beskytter), og for det tredje det motivet som har gitt verket sitt navn: Orlando (Roland) blir rasende, det vil si vanvittig av sorg over at den skjønne Angelica har forelsket seg i ridderen Mendor. Man kan si at med dette verket blir renessansens følelse og dragning til skjønnheten blandet med humanismens skepsis. Ariostos fullendte ottave rime er skrevet på toskansk i motsetning til Boiardos langt mer alderdommelige italiensk.
Den tredje og siste versjonen av Orlando furioso på førtiseks cantoer og nesten 30 000 vers kom den 8. september 1532.
Rama VII
Etter abdikasjonen bodde han i Storbritannia.
Rammsund
Rammsund er et norsk hard rock/heavy metal-band som hovedsakelig spiller Rammsteins musikk med nynorsk tekst. Bandet er fra Oslo og omegn. Bandet ble startet og inspirert av bandet DDR, hvor blant andre Atle Antonsen og Johan Golden var medlemmer, som i all hovedsak fremførte sangene til D.D.E. med tysk tekst.
Språkrådet har vært involvert i oversettingen til nynorsk av de tyske tekstene til Rammstein. Bandet startet opp i 2003, men hadde sin første offisielle opptreden 15. november 2004 – dagen før Rammsteins egen Norges-konsert i Oslo Spektrum.
Punktløvmåler
Punktløvmåler (Cyclophora punctaria) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten har en sørlig utbredelse i Norge og er bare funnet langs kysten vestover til Vest-Agder.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 23 – 32 mm), slank, blekt gulbrun til okerfarget måler. Hannen har fjærformede antenner, hunnen trådformede. Vingene har spredte, mørkere skjell og en kraftig, uskarp, mørkrosa tverrstripe som går over begge vingepar litt utenfor midten. Utenfor denne er det en rad av små, svarte flekker. Langs forvingens ytterkant er det ofte to grå eller mørkrosa flekker, og hele vingen kan ha et rosa skjær. Larven er naken og slank, svært variabel i fargen, grønn, brun eller grå. På sidene har den røde og gulhvite flekker, på ryggen en rekke av U-formede, svarte flekker.
Levevis
Arten finnes i eikeskog, og larvene lever på eik (Quercus spp.). Den er svært spredt utbredt, men kan være tallrik der den finnes. Arten har to generasjoner hvert år, de voksne målerne flyr henholdsvis i mai – juni og i august.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av Europa, unntatt lengst i nord. I Norge finnes den langs kysten vest til Vest-Agder, og følger dermed omtrent eikeskogens utbredelse.
Kristi fødsel
Kristi fødsel er utgangspunktet for den tidsregningen som brukes i det meste av verden, og har sitt utspring i kristendommen. Årstall angis som enten før Kristi fødsel (f.Kr.) eller etter Kristi fødsel (e.Kr.). Dersom et årstall ikke har noen slik benevnelse, er det alltid snakk om etter Kristi fødsel. De kortere uttrykkene før Kristus og etter Kristus brukes også.
A.D. eller AD, som står for Anno Domini (latin: «i det Herrens år») eller Anno Domini Nostri Iesu Christi «i Vår Frelser Jesu Kristi år», teller opp fra året for Kristi fødsel.
Tidsregningen legger til grunn et påstått historisk år for fødselen til Jesus Kristus, den viktigste skikkelsen i Det nye testamentet i Bibelen. Enkelte bibelforskere har senere kommet til at tidspunktet trolig er for seint. Jesus ble muligens født 4 til 6 år før år 1 (se tidspunktet for Jesu Kristi fødsel).
Denne tidsregningen ble foreslått av munken Dionysius Exiguus i år 525, men ikke innført før på 700-tallet. Til å begynne med ble tidsregningen mest benyttet ved pavehoffet i Roma, men fikk etter hvert sterkere gjennomslag, og fortrengte på 900- og 1000-tallet de andre tidsregningene i Vest- og Sentral-Europa. Tidligere brukte man i store deler av Europa en tidsregning som tok utgangspunkt i den romerske keiser Diokletians tronbestigelse (20. november 284).
Metal: A Headbanger’s Journey
Metal: A Headbanger's Journey er en dokumentarfilm fra 2005 laget av den kanadiske antropologen Sam Dunn. Den omhandler heavy metal som ikke bare musikk, men også som et sosialt fenomen, og forsøker å forklare dette. Sam Dunn har selv vært en metalhead siden han var 12 år gammel.
Kristi fødsel
Nummerering av år
Tidsregningen ble innført uten noe år 0. Dette både fordi tallet og begepet null ikke ble kjent i Europa før på 1100-tallet, og fordi den første enheten i naturlige tellinger alltid er 1. En får da følgende rekke: år 1 f.Kr. → 1 e.Kr. → år 2 e.Kr. …
Metal: A Headbanger’s Journey
Kontrovers med norsk metalmiljø
Selv om Sam Dunn er akademiker av yrke, er ikke dette for en dokumentar av slik art å regne. Underholdning er også en viktig faktor. Dette har muligens vært en av faktorene som gjorde at når man i filmen fokuserer på norsk metal, så har det blitt et ensidig fokus på ting som skjedde på tidlig nittitallet. Lite omhandler selve musikken. Enslaved og Hades Almighty reagerte på dette. Etter å ha blitt intervjuet i flere timer, ble kun de fragmentene som omhandler kirkebranner, satanisme, osv, tatt med, og da helt ut av sin kontekst, ifølge de fornærmede.
Kristi fødsel
Nummerering av år
Dette faktum skapte en del diskusjon ved overgangen fra år 1999 til 2000 idet dette ble feiret som «2000 år siden Kristi fødsel» mens det egentlig var 1999 år siden starten på år 1.
Metal: A Headbanger’s Journey
Kontrovers med norsk metalmiljø
Det fulgte en del kontrovers i særlig bergenske medier etter dette, men også i riksdekkende aviser, hvor begge parters (bandene og Dunn) synspunkter ble lagt frem. Gorgoroth var eneste norske bandet som ikke hadde noe i mot hvordan de ble fremstilt i denne dokumentaren.
Kristi fødsel
Nummerering av år
Innenfor astronomisk tidsregning er det upraktisk ikke å ha et år 0. En har derfor lagt til et år 0 før år 1 e.Kr. Videre bruker en et minustegn «–» for å angi år før Kristi fødsel, ikke «f.Kr.». Dette fører til en forskjell på ett år for alle år før Kristi fødsel. For eksempel: –1 tilsvarer år 2 f.Kr.
Vanlig tidsregning
Anno Domini blir ofte kalt Common Era (forkortet C.E. eller CE), eller Vanlig tidsregning på norsk.
Vanlig tidsregning blir ofte foretrukket av dem som ønsker et religionsnøytralt tidsuttrykk. Cunningham and Starr (1998) skriver for eksempel at "B.C.E./C.E. ikke forutsetter kristen tro og er derfor mer passende for samtaler mellom ulike religioner enn den konvensjonelle B.C./A.D.". Likevel vil en få en kobling til kristendommen når en skal forklare utgangspunket, år 1, for vanlig tidsregning.
Fylkesvei 13 (Hordaland)
Fylkesvei 13 i Hordaland besto av to fergeforbindelser som gikk mellom Kinsarvik og Utne i Ullensvang kommune, og mellom Kinsarvik og Kvanndal i Granvin kommune.
Før 1. januar 2010 hadde Fylkesvei 15 (Hordaland) betegnelsen fylkesvei 13. Samtidig ble deler av den opprinnelige riksvei 13 omklassifisert til fylkesvei, i Hordaland denne fergeforbindelsen.
Ferjestrekningen mellom Kvanndal og Utne, som også er del av ferjesambandet Kinsarvik–Utne–Kvanndal, er tilordnet fylkesvei 550.
2019 ble fergeforbindelsene del av fylkesvei 550.
Ottone in villa
Ottone in villa (RV 729) er en opera i tre akter av Antonio Vivaldi til en italiensk libretto av Domenico Lalli (psevdonymet til Sebastiano Biancardi). Det var Vivaldis første opera og hadde premiere 17. mai 1713 ved Teatro delle Grazie i Vicenza. Det pastorale dramaet til Lalli er satt til antikkens Roma og ble regnet som en tilpasning av den satiriske librettoen til Francesco Maria Piccioli for Carlo Pallavicinos opera Messalina (1679). Lalli endret flere av rollene i librettoen til Piccioli. Valeria Messalina var en ny karakter, Cleonilla. Keisar Claudius ble til en annen romersk keiser, Otho (Ottone), som allerede hadde vært hovedrollen i Monteverdi-operaen L'incoronazione di Poppea (1642) og i Händels Agrippina (1709).
Sten Andersson
Sten Sture Andersson (født 20. april 1923 i Stockholm, død 16. september 2006 i Stockholm) var en svensk politiker (sosialdemokrat), partisekretær for Socialdemokraterna i Sverige 1962–82, riksdagsmedlem 1966–94, sosialminister 1982–85 og utenriksminister 1985–91.
Ottone in villa
Oversikt
Den romerske keiseren Ottone er forelsket i Cleonilla, som ikke klarer å motstå å flørte med de to unge romerne Ostilio og Caio. Ostilio er egentlig en kvinne, Tullia, som kler seg ut fordi hun er forelsket i Caio. Hun har planer om å drepe Cleonilla på grunn av sjalusi, men prøver først å overtale henne fra å gå inn i et forhold med Caio. Caio ser møtet og mistolker det som et romantisk møte. Han advarer Ottone, som kommanderer ham til å drepe Ostilio. Før han setter i verk ordren viser Ostilio seg for ham som Tullia. Cleonilla hevder at hun har visst dette hele tiden for å forsone Ottone. Han tror på henne og operaen ender med et bryllup mellom Tullia og Caio.
Sten Andersson
Andersson ble født på Södermalm i Stockholm, men vokste opp i Enskede. Etter grunnskole i Skarpnäck gikk han på gymnaset ved Statens aftonskola i Kungsholmens høyere allmenne undervinsingsinstitusjon. Etter å ha fullført gymnaset i april 1944 ble han innrullert i Svea livgarde. Han ble med i Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU) i 1942 og ble leder i den lokale SSU-klubben «Frihet». Andersson begynte også å studere ved Stockholms högskola men avla aldri pol mag-examen.
I 1949 ble Andersson valgt som representant till SSU-kongressen. 1953 ble han ansatt av Stockholms arbeiderkommune som ombudsman med oppgave å organisere de offentlige tjenestemenn i Stockholm politisk.
Etter valget 1962 ble Socialdemokraternes partisekretær Sven Aspling sosialminister og Andersson ble valgt til hans etterfølger i 1964. Han ble dermed også representant i partiledelsen. Andersson ble ved valget 1966 innvalgt i riksdagen.
1975 valgt til leder i Stockholms arbeiderkommune. Etter riksdagsvalget i 1982 ble han sosialminister og var blant annet ansvarlig for at offentlige pensjoner ble indeksregulert.
I ble han 1985 utnevnt til utenriksminister. I sin tid som utenriksminister brukte han tid blant annet til å arbeide med Israel-Palestina-konflikten og kunne holde nær kontakt med PLOs leder Yasir Arafat.
I tiden i Enskede SSU traff han Eivor som han giftet seg med i 1950. De fikk tre barn. Etter hennes bortgang giftet han seg på ny med Britta.
Røyrvatnet (Sørfold)
Røyrvatnet (lulesamisk: Rávddojávrre) er en innsjø helt sør i Sørfold kommune i Nordland. Innsjøen ligger 115 meter over havet og er regulert som magasin for Røyrvatn kraftverk.
Sentrum–venstre
Sentrum–venstre betegner et spekter i den politiske akse bestående av personer, organisasjoner, partier eller samarbeid mellom dem som strekker seg fra sentrum til venstresiden på høyre- og venstreskalaen i politikken. Betegnelsen brukes også om sentrumspolitikk med helning til venstre eller den moderate venstresiden. Ofte er sentrum–venstre et kompromiss eller et samarbeid på tvers av partier og organisasjoner innen disse aksene.
Norge
I Norge ligger Arbeiderpartiet og Senterpartiet nært sentrum–venstre. Den rødgrønne regjering er et eksempel på et sentrum–venstre-samarbeid i Norge.
Gunnar Skagen
Gunnar Skagen (født 13. januar 1923, død 31. desember 1985) var en norsk fotballspiller.
Han spilte for SK Brann der han oppnådde 120 scoringer i perioden 1945-56, 68 i serie, 46 i cup og 6 i andre sammenhenger.
Med Kniksen og Thorstein Helstad er han den eneste som scoret fem mål i samme kamp, det gjelder kun Norgesmesterskapet i fotball for herrer: Det var i første runde, den 18. mai 1946, da Bragd ble overvunnet 10-0 og i 3. runde 26. juni 1955 da de vant 6-2 borte mot Ålgård FK. Derimot var han i snart femti sesonger den siste som bommet med straffespark i cupfinale (det skjedde under Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1950.
Deretter ble han formann i klubbens Uttakingskomite (1959), en tid trener (1960) men ble jo underdir. i ligningsvesenet (1984).
Lostboy! AKA Jim Kerr
'Lostboy! AKA Jim Kerr' er et musikkalbum med Jim Kerr, utgitt den 17. mai 2010. Dette er hans første soloalbum.
Helse- og oppvekstfag
Videregående program
Helse- og oppvekstfag, tidligere kalt helse- og sosialfag, er et videregående trinn 1 (Vg1)-utdanningsprogram i videregående skole. Helse- og oppvekstfag legger en plattform til flere programområder frem mot fagbrev, yrkeskompetanse eller generell studiekompetanse.
Vg1 Helse- og oppvekstfag kvalifiserer til å gå videre på følgende utdanningsprogrammer på Vg2:
Aung San
Aung San (på burmesisk: အောင်ဆန်း; MLC-transkripsjon: buil hkyup aung hcan:; IPA: bòʊdʒoʊʔ àʊn sʰán, født 13. februar 1915, død 19. juli 1947), født Htein Lin (ထိန်လင်း), var en burmesisk revolusjonær, nasjonalist, general og politiker. Under felttoget i Burma kjempet han først på japansk og siden på britisk side. Aung San er mest kjent for å ha forhandlet frem Burmas selvstendighet fra Storbritannia i 1947.
Aung Sans foreldre var advokat U Phar og Daw Suu. Han ble født i byen Natmauk, i distriktet Magwe, som ligger i det sentrale Burma. Hans familie var allerede kjent i motstandstandsbevegelsen som bekjempet Storbritannias annektering av landet som en del av Britisk India i 1886.
Aung San innstiftet Anti-Fascist People's Freedom League i 1944, og ble Burmas leder i 1946 under det britiske styret. Han forhandlet frem burmansk selvstendighet i 1947, men ble drept av politiske motstandere før selvstendigheten trådte i kraft.
Aung San var faren til menneskerettighetsaktivisten og nobelprisvinneren Aung San Suu Kyi.
Anne Kristin Moe
Anne Kristin Moe (født 25. mai 1980) er en norsk etnolog og kulturhistoriker og direktør for Nordfjord Folkemuseum.
Hun er utdannet etnolog fra Universitetet i Oslo og hennes masteroppgave Fra tidhøvelege til stilreine bunader tar for seg hvordan det skjedde en endring i bunadidealet i mellomkrigstiden. Hun har senere publisert flere fagartikler om bunadenes historie, samt boken Broderte bunader, som forteller om bakgrunnen for og forbildene til 1900-tallets bunadbroderi. Hun har ellers arbeidet med byggeskikk og jektefart, sistnevnte spesielt knyttet opp mot Holvikejekta.
Oppdagelsesreise
En oppdagelsesreise er en ekspedisjon med formål å oppdage, kartlegge eller gjøre krav på ukjente landområder. Lederen for en oppdagelsesreise, og iblant alle deltagerne, kalles oppdagelsesreisende.
Selv om oppdagelsesreiser har funnet sted til alle tider i menneskets historie, så anses dens toppunkt å være i oppdagelsestiden fra slutten av 1400-tallet til slutten av 1800-tallet, da europeiske sjøfarere reiste verden rundt og oppdaget nye land og kulturer.
Undervisning
Undervisning er en form for opplæring der kunnskap og ferdigheter formidles av en eller flere personer til andre personer. Undervisning er sammen med oppdragelse et hovedbegrep i pedagogikken.
Eksterne lenker
Unterricht
Formgivingsfag
Formgivingsfag er et studiespesialiserende alternativ i Norge, der første år kalles Studiespesialisering med formgivingsfag. Tilbudet fører fram til generell studiekompetanse som trengs for å søke på høyskoler og universitet, men elevene velger fag fra programområdet formgiving.
De tradisjonelle yrkesfagene som tidligere var under formgiving er nå dekket av utdanningsprogrammet design og håndverk.
Idrettsfag
Utdanningsprogram for idrettsfag er et utdanningsprogram i videregående skole. Programmet er treårig og fører fram til generell studiekompetanse som kvalifiserer til studier på høyskoler og universitet.
RORG-samarbeidet
I alt 42 organisasjoner deltar i dette samarbeidet, som i henhold til vedtektene skal utgjøre et informasjonsfaglig forum og en arena for å styrke koordinering, samarbeid, utspill og mobilisering for et bredest mulig omfang av opplysningsarbeid om Nord/Sør- og utviklingsspørsmål i Norge.
Samarbeidets øverste organ er årsmøtet, som blant annet vedtar virksomhetsplaner og budsjetter og godkjenner årsrapporter og regnskaper. Årsmøtet velger også et styre, som bl.a. er ansvarlig for det løpende virksomheten og er nærmeste overordnede for RORG-samarbeidets daglige leder.
Sør-evalueringen av RORG-medlemmene i 2002/03
RORG-samarbeidet tok i 2001 initiativ til å få evaluert opplysningsarbeidet i Norge av representanter fra sivilsamfunnet i Sør. Evalueringen ble gjennomført i 2002/03, og ble ledet av Stiaan van der Merwe fra Sør-Afrika sammen med Alejandro Bendaña (Nicaragua) og Naty Bernardino (Filippinene) i en referansegruppe.
Rapporten fra evalueringen har spilt en vesentlig rolle i RORG-samarbeidets videre utvikling, på flere områder:
Fagfellevurderinger
RORG-samarbeidet begynte å utføre fagfellevurderinger (peer reviews) av medlemsorganisasjonenes arbeid med Nord/Sør-informasjon i 2007. Dette er et frivillig tilbud til den enkelte organisasjon. Fagfellene kan både være informasjonsarbeidere fra andre medlemsorganisasjoner eller eksterne fagfolk. Selv om fagfellevurderingene tilpasses de ulike RORGenes egenart og behov skal de også ha fellestrekk som muliggjør en viss grad av sammenligning. Siden 2009 har prosessmetoden LØFT (LØsningsFokusert Tilnærming) vært brukt som et hovedverktøy i fagfellevurderingene. Fra denne prosessen produseres en Fagfellerapport.
Statens fettdirektorat
Statens fettdirektorat var en offentlig etat som i perioden 1918–21 førte kontroll med forsyninga av fettstoffer, bensin m.v. i Norge.
I februar 1918 blei fettavdelinga utskilt som eget direktorat. I dette blei inkludert petroleums- og bensinavdelinga i Provianteringsdepartementet. Direktoratets oppgave blei dermed å sikre og fordele forsyningene av fettstoffer og drivstoff.
I oktober 1919 blei direktoratet overført til Industriforsyningsdepartementet. Dette blei nedlagt i 1920, og direktoratet blei igjen flytta, nå til Handels- og industridepartementet.
Statens fettdirektorat blei nedlagt 30. juni 1921. En del av oppgavene gikk over til Statens fiskesentral.
Haakon Hauan var fettdirektør en kort periode i 1918. Deretter leda Peter Ravn Sollied direktoratet.
Grunnkretser i Malvik kommune
Grunnkretser i Malvik kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Malvik kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Nansenøya i Karahavet
Nansenøya (russisk Остров Нансена; Ostrov Nansena) er en lang og smal øy ved kysten av Karahavet i Krasnojarsk kraj i Russland. Øya er 21 km lang og i snitt om lag 2,5 km bred. Øya ligger i et område med mange skjær, like utenfor kysten av Tajmyrhalvøya. Det smale sundet mellom Nansenøya og kysten av Sibir (Framsundet) er i snitt 2,5 km bredt. Kysten av Nansenøya og noen av de større naboøeyne, som Tajmyrøya, Bonevi og Pilota Makhotkina er innskåret med mange bukter og viker. Sundet mellom denne øya og naboøyene har derfor et labyrintpreg over seg. Geologisk er alle disse øyene en forlengelse av Nordenskiöldøyene som ligger lengre nord, og ofte blir Nansenøya regnet som en del av denne øygruppa. Ostrov Vkhodnoj er 750 meter lang og ligger like vest for Nansenøya.
Havet omkring Nansenøya er dekket av pakkis med noe åpent vann gjennom den lange harde vinteren, og det er mye isflak i havet om sommeren.
Øya er en del av «Det store arktiske statlige naturreservatet», det største naturreservatet i Russland og Europa.
Historie
I oktober 1900 under Baron Eduard von Tolls skjebnesvangre siste ekspedisjon lå Tolls skip «Zarja» i vinterforlegning ved Nabljudenijøya, og en forskingsstasjon ble bygget der. Dette er ei lita granittøy sørøst for Nansenøya i en bukt som Baron Toll kalte for Colin Archer-bukta.
Under den andre verdenskrig var det mye militæraktivitet nær Nansenøya, spesielt under Operasjon Wunderland.
På enkelte kart står Nansenøya bare oppført som Nansena. Øya må ikke forvekles med den russiske øya Nansenøya, som er en del av Franz Josef land, i Nordishavet. Begge øyene er oppkalt etter den norske polfareren Fridtjof Nansen.
Årsta holmar
Årsta holmar er tre sammenhengende holmer i Årstaviken mellom stranden nedenfor Årsta Gård og Tantolunden på Södermalm. De tre øyene er forbundet med hverandre med gangbroer. Øyene tilhører bydelen Årsta, og ligger i bydelsområdet Maria-Gamla stan. De utgjorde en egen bydel fra 1926 til 1934.
Bergsholmen
Bergsholmen er den midterste øya, 208 meter fra Årstas fastland. Den måler 260 × 170 meter, og det høyeste punktet er 19 moh. Tidligere ble den kalt Tallholmen.
Lillholmen
Lillholmen er den østligste holmen, 93 meter fra Södermalm. Den måler ca. 200 × 120 meter, og høyeste punkt er bare 4 moh.