cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Storbritannia under Vinter-OL 1948
Storbritannia under Vinter-OL 1948. Femtifem sportsutøvere fra Storbritannia, førtitre menn og tolv kvinner, deltok i seks sporter under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. De deltok i alpint, bobsleigh, langrenn, kunstløp, ishockey og skeleton. Storbritannia kom på trettendeplass med to bronsemedaljer.
Tyri
Tyri er furuved som er gjennomtrukket av harpiks. Det er kjerneveden som omdannes til tyri, når treet dør og ytterveden råtner konsentrerer harpiksstoffene seg i kjernen og kan danne tyri. Dette er den vanlige formen for tyri som blir brukt som råstoff til tjæreproduksjon, gamle furustubber blir da samlet og brent i ei tjæremile. Det dannes også tyri når ei furu blir såret, kvaen er jo treets forsvarssystem, treet øker da kvaeproduksjonen ved såret og skiller ut store mengder kvae for å hindre at sopp og insekter gir infeksjon. Veden i og rundt såret blir dermed mettet av kvae og omdannet til tyri. Det er det samme som skjer når furua får tyritopp (ramtopp, brannaks) Det er to typer rustsopper, Endocronartium pini og Cronartium falccidum, som forårsaker tyritopp. Tyritopp blir til av at det er et sår som har kommet i furua, så kommer soppene Endocronartium pini og Cronartium falccidum med vinden til såret på treet og soppene begynner å vokse. Da vokser soppen seg oppover og rundt stammen på treet og gjør at furua dør i toppen, og deretter utvikler tyri i den døde delen. Det er ikke alltid at det blir tyri av et tre.
Tyrien brenner meget godt med en rolig mørk flamme. Den er ettertraktet peis- og bålved og lett å få fyr på selv når det regner. Ulempen med tyrived er at den soter mye. Tidligere ble tyri brukt til fakler, og treski ble ofte impregnert ved røyking over tyriflammer.
Den norske løve
Den norske løve er et populært navn på løvefiguren i det norske riksvåpen. Løven er vanligvis utformet som en figur i profil, stående på en eller to baklabber, i heraldisk blasonering uttrykt som en opprett løve. Figuren holder en øks eller hellebard i framlabbene og har en åpen bladkrone på hodet.
Irene Fernandez
Irene Fernandez (født 18. april 1946 i Malaysia, død 31. mars 2014 i Sepang) var direktør og medgrunnlegger av den ikke-statlige organisasjonen Tenaganita, som tar opp rettighetene til migrantarbeidere og hjelper undertrykte og fattige mennesker i Malaysia. I 1995 publiserte Fernandez en rapport om levekårene til migrantarbeidere.
Den norske løve
Den Norske Løve er også navn på en tidligere orden, dansk-norske orlogsskip og en marsjmelodi.
Irene Fernandez
Fernandez ble arrestert i 1996 og siktet for å ha publisert falske nyheter som stilte myndighetene i Malaysia i et dårlig lys. Hun ble funnet skyldig i 2003 og dømt til ett års fengsel. Hun ble løslatt mot kausjon i påvente av appell. Fernandes ble utestengt fra å stille som kandidat ved valget i 2004. I 2005 ble hun tildelt Right Livelihood Award for sin enestående og modige jobb for å stoppe vold mot kvinner og misbruk av gjestearbeidere. Hennes anke til høyesterett ble tatt opp den 28. oktober 2008. Nesten en måned senere ble hun frikjent.
Den norske løve
Historikk og heraldiske varianter
Norges riksvåpen med oppreist løvefigur utstyrt med krone og øks ble utformet under kong Eirik Magnusson. Hans kongeløve er kjent fra mynter og segl fra 1280-tallet. Kongevåpenet ble et rent riksvåpen for Norge i 1319, da Sverre-ætten døde ut i mannslinjen med kong Håkon V Magnusson. Dermed ble den norske løven «riksløve».
Den norske løve var godt kjent blant folk i unionstidene med både Danmark og Sverige. Løven kunne ses avbildet på de offentlige myndighetenes trykksaker, i kirkedekorasjoner, på mynt, segl, stempler, militære faner og senere på frimerker og lignende merker. Riksvåpenet eller den norske løve var et meget vanlig motiv i norsk folkekunst, malt eller utskåret. I dette skiller norsk folkekunst seg fra nabolandenes, hvor riksvåpen bare sjelden forekommer som motiv. I mange avbildninger kan løven og dens krone, øks eller hellebard være mer eller mindre naturalistisk eller heraldisk stilisert. I Undredal stavkirke er det et dåpsfat med en sentral relieff. Det viser den norske løve, som med fire bein holder et langt skaft med et höggspjot (krum hellebard) - utforming antatt fra 1600-tallet.
Annet
I flere perioder, bl.a. ved unionsoppløsningen i 1905, har ordene Den norske løve, vært brukt populært som uttrykk for norsk selvstendighet, nasjonalisme, patriotisme og lignende holdninger. I dikt og litteratur brukes også Den norske løve på lignende måte, eventuelt for å ironisere over slike holdninger eller for å ta avstand fra dem.
Den Norske Løve var navnet på en norsk orden, innstiftet av kong Oscar II i 1904 for å markere norsk likestilling med Sverige i unionen. Den skulle rangere like høyt som den ærverdige svenske Serafimerordenen. Som tiltak for å sikre kongehusets og unionens popularitet kom initiativet for sent. Ordenen ble bare tildelt medlemmer av kongehuset og utenlandske statsoverhoder. Det nye kongehuset etter 1905 valgte å la Den Norske Løve hvile og brukte bare St. Olavs Orden som hedersbevisning.
Den Norske Løve er dessuten navn på en populær marsjmelodi av komponisten Oscar Borg. Den ble opprinnelig lansert under navnet «Leve Unionen», men måtte skifte navn etter unionsoppløsningen.
Ringsaker
Lokalavisen Ringsaker Blad utgis i Brumunddal.
Geografi
Området ligger på Mjøsas østbredd, mellom Hamar og Lillehammer, og strekker seg fra Helgøya og Nes i sør og østover mot Hedmarksvidda. De to største befolkningssentra er Brumunddal og Moelv, som også huser det meste av kommunale tjenester og styringsorganer. Brumunddal ligger til Furnesfjorden, som er en østlig gren av Mjøsa. Den innerste bukta av Furnesfjorden kalles Botsenden, men har også vært kalt Bundefjorden. På den andre siden av Rudshøgda ligger Moelv ved Mjøsas hovedgren. Her går Europavei 6 over Mjøsbrua til Biri i Gjøvik kommune. Dovrebanen går på Mjøsas østside gjennom hele kommunen.
Etter folketallet å regne er Ringsaker den største kommunen i Innlandet. Ringsaker er også Norges største jordbrukskommune. Samlet areal er 1 281 km², med ca. 100 km strandlinje mot Mjøsa. Sørlige deler mot Mjøsa er forholdsvis flate og frodige jordbruksområder. Her ligger også Norges største innlandsøy, Helgøya, som har bruforbindelse med Nes. Terrenget stiger gjennom store skogsområder mot nord, og her finner man Ringsakerfjellet med kommunens høyeste punkt, Tua (1090 moh.)
Den største innsjøen i kommunen (bortsett fra Mjøsa) er Næra, nordøst for Moelv. Sjøen har utløp i sørenden ved Næroset, der Moelva renner ned til Mjøsa ved Moelv.
Geologi
Ringsaker tilhører den geologiske regionen som kalles Oslofeltet. Spesielt kjent i dette området er den såkalte Brumunddalssandsteinen og Moelv-tilliten. Vangsåsformasjonen på Ringsaker er datert til tidlig kambriumtiden. Dette er sand som ble avsatt langs strandlinjen da havet trengte innover det subkambriske peneplanet. Videre finnes den såkalte Ringsakerinversjonen, som kan sees i Steinsodden naturreservat.
Tvers over Neshalvøya ligger Solbergåsen, som geologisk er en horst i overgangen mellom Akershusgrabenen i sør og Rendalsgrabenen i nord. Her finnes det høyeste punktet på Neshalvøya, Liberget, 486 meter over havet. Berggrunnen her er harde grunnfjellsbergarter (øyegneis og granittisk gneis), til forskjell fra sedimentære bergarter som forvitrer lettere både på nordsiden og sørsiden.
Klima
Ringsaker har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.
Næringsliv
Kommunen er preget av utstrakt jord- og skogbruk, og det meste av industri er bygd opp rundt dette, gjennom foredlingsindustri, sagbruk og ferdighusproduksjon. Det er betydelig produksjon av korn, bær og grønnsaker. Allerede i 1843 begynte man å bruke poteter til spritproduksjon ved Strand Brænderi i Moelv. Ringsaker er også Norges største jordbærkommune der Neshalvøya står for det meste av dyrkingen. Husdyrproduksjonen er også betydelig stor på gris, ammekyr og kyllingproduksjon. Nortura Rudshøgda er Ringsakers største enkeltbedriften med over 600 ansatte. Spis som i 2006 fusjonerte med Grilstad holder til i Brumunddal. TINE mottar over 60 millioner liter melk i året. Skogbruket er også betydelig og det meste av tømmeret går til sagbruk og trevareindustri. I 2004 ble det avvirket 137 500 m³, i hovedsak gran. Moelven ASA og RingAlm Tre er store sagbruks- og foredlingsbedrifter.
Kommunen har også en stor mekanisk industri, i tillegg til mange små og mellomstore bedrifter med spesialkompetanse. Service og handelsnæringen er en virksomhet som har hatt stor vekst de siste årene. Flere av innlandets største butikker innen sin kjede eller virksomhet ligger her. Engrosvirksomheter som Asko, Gilberg og Nestlés sentrallager i Norge finnes her.
Blant de kjente bedriftene er Moelven Industrier, Gaupen-Henger, TINE, Gunnar Hippe as, Nortura (Gilde Hed Opp), Spis (Grilstad), Strand Brænderi, Asko, Sealed Air Norge AS, Bama, EVRY, Nestlé, Møller Bil, RingAlm Tre.
Historie
Ringsaker har vært bebodd siden eldre steinalderen, og spesielt områdene rundt Mjøsa og Neshalvøya. Det er gjort funn av helleristninger på Stein gård i Moelv. Hele 16 figurer er identifiserbare og de ble laget i eldre steinalder, 2-3000 år f. Kr. De fleste av disse er ristninger av elg, noe som var veldig vanlig i hele Nord-Skandinavia. På Mo gård i Moelv er det funnet steinøkser som kan dateres til 2000 år f. Kr. På Smestadsletta nord for Moelv er det et kultsted fra eldre steinalder med en stor steinkrets. I tillegg til Steinsholmen er det funnet gravrøyser fra bronsealderen (1800–400 f. Kr.) både på Helgøya og i Furnes, ellers mange gravfelter og -hauger fra jernalderen og vikingtiden i store deler av Ringsaker. Ved Stein gård er det to bygdeborganlegg fra folkevandringstiden. Rester av bygdeborger er det også ved Steinseng i Veldre, på Furuberget i Furnes, på Trostberget på Nes og på Hølberget i Åsmarka.
Gårdsnavn og utgravinger viser at det var tidlig bosetning på flatbygdene, der jorda var lett å dyrke. Det er etter norske forhold store bruk med mange historisk kjente storgårder, f.eks. Mo, Skapal, Vea, Kise, Berg, Samsal, Stein, Skredshol, Rør, Tjerne, Grefsheim, Hol, Hovinsholm og Hovelsrud. Etter hvert som gårdene vokste kom også husmannsplassene. Allerede i seinmiddelalder dukker de første husmannsplassene opp. Disse var det mange av i Ringsaker, og ved Simenstad var det en hel grend med husmannsplasser. Brumunddal og Moelv vokste frem som tettsteder etter at jernbanen åpnet fra Hamar til Tretten i 1894.
Ringsaker inngikk i Hedmark fylke inntil sammenslåingen med Oppland fylke i 2020.
Kommunevåpen
Ringsakers kommunevåpen ble godkjent i kgl. res 1. februar 1985 og er tegnet av Arne Løvstad. Motivet har utgangspunkt i helleristninger av elg på en flyttblokk på Steinsholmen ved Stein gård i Ringsaker. Elgjakt har vært viktig helt siden forhistorisk tid, men helleristningen kunne ikke gjengis i kommunevåpenet. Så derfor fikk den en mer tidløs stilisering. Fargene er valgt av rent estetiske grunner, med det kjølige sølv mot det varme røde.
Tyrone (grevskap)
Tyrone er et av seks grevskap i Nord-Irland tilhørende Storbritannia. Tilstøtende til sørvestkysten av innsjøen Lough Neagh dekker grevskapet et areal på 3 155 km² og har en befolkning på rundt 177 986 innbyggere (2011). Den er også en av de 32 tradisjonelle grevskapene i Irland og er innenfor den historiske provinsen Ulster.
Tyrone er det åttende største av øya Irlands grevskaper i areal og det tiende største i befolkning. Det er det nest største av Ulsters 9 grevskap i areal og det fjerde største i befolkning. Tidligere var grevskapet større, og inkluderte den delen av dagens Londonderry som ligger øst for elven Foyle. Etter endringene i lokalstyreordningen har ikke grevskapet lenger noen administrativ funksjon, men det beholder en sterk identitet i folkelig kultur.
Tyrone er delt i fire distrikter: Cookstown, Dungannon, Omagh og Strabane. I tillegg er en mindre del av grevskapet inkludert i distriktet Fermanagh. Adminstrasjonsbyen er Omagh. Andre byer i Tyrone er Castlederg og Coalisland.
Љ
Љ (minuskel: љ) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet brukt i serbisk og makedonsk. Bokstaven tilsvarer lyden /lj/, og er en ligatur av Л og Ь (kyrillisk L og det bløte tegnet (som i bl.a. russisk angir at forrige konsonant skal uttales palatalisert)). I latinske bokstaver tilsvarer denne bokstaven ǈ i serbisk og kroatisk.
Alliansevåpen
Alliansevåpen er en betegnelse i heraldikken på to våpenskjold som står nært inntil og ved siden av hverandre, slik at de utgjør en form for enhet, spesielt som merke og symbol for ektepar. Slike oppstillinger kjennes allerede fra middelalderen og i de fleste europeiske land.
Alliansevåpen kan være bare skjoldene, eventuelt under en rangkrone. Det kan også være ett eller begge skjold med hjelm, hjelmtegn og hjelmklede – da ofte slik at de to hjelmkledene fletter seg noe inn i hverandre.
I et ektepars alliansevåpen står vanligvis ektemannens til venstre for tilskueren ("heraldisk høyre"). Figurene i mannens våpen kan da være speilvendt slik at de vender mot ektefellens våpen.
Eksempler på ektefellers alliansevåpen som kan ses i Norge i dag, er malte våpen for Krefting – Vogt med hjelmer og hjelmtegn på prekestolen i Tanum kirke i Bærum, malt alliansevåpen Deichmann – Rasch (ektemann Rasch med kone Deichmann) i ovale skjold under en rangkrone, på brystninger i Mælum kirke og Solum kirke i Skien, og skulptert alliansevåpen med skjoldene til Rosenkrantz og Hardenberg på Rosenkrantztårnet i Bergen, og våpnene Collett – Elieson i ovale skjold under en rangkrone på fasaden til Hafslund hovedgård i Østfold. I Oslo er det alliansevåpen for Morten Leuch Elieson og Dorthe Mogensen over porten til Magistratgården, og for Caspar Herman von Storm og Ide Sophia Mangelsen over stallporten til Tollbodgaten 10, Krigsskolen.
Litteratur
Utlandet:
Meulebeke
Meulebeke er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Maleren og kunsthistorikeren Karel van Mander ble født i Meulebeke.
Stephanie Beckert
Beckert debuterte i verdenscupen i november 2006, og to år senere tok hun sin første pallplassering da hun ble nr 3 på 5000 m i Moskva. Den 13. november 2009 vant Beckert sin første verdenscupseier i Heerenveen, og den 4. desember 2009 tok hun den tyske rekorden på 3000 m fra Claudia Pechstein i Calgary. Den nye rekorden var på 3.56,80.
Sigmundur Brestisson
Sigmundur Brestisson (født 961; død 1005 ) var en vikingehøvding som på kongebud forkynte læren om Hvíta Krist på tinget i Tinganes, Færøyene omkring år 1000.
Da Olav Tryggvason overtar styringen av Norge og tilkaller Sigmund Brestisson er det med bud om å kristne færøyene. Sigmund aksepterer og bebuder kristendommen på Tinganes på færøyene. Dette vekker sterke reaksjoner hos Tróndur í Gøtu og hans tallrike følge. De truer med å drepe Sigmund på tinget, hvis han ikke straks trekker denne befalingen. Sigmund trekker seg, inkasserer skattene og drar tilbake til Norge og Olav Tryggvasson. Den følgende vår velger Sigmund å følge kongens bud og drar med skip og mandskap til Gøte, hvor hann drar Trond ut av huset og truer med å la ham halshugge, hvis ikke han vender om. Trond står ved sitt og nekter.ens
Sigmundur Brestissons gravstein Sigmundarsteinur kan ses på kirkegården i Skúvoy. Steinen har et innhugget kors, men ingen runer.
Unionsvåpen
Unionsvåpen eller kombinasjonsvåpen er et våpenskjold som er satt sammen av flere våpenskjold (engelsk: marshalling). Dette gjøres ved at to eller flere våpens farger (tinkturer) og figurer blir satt inn i felter i et oppdelt skjold. Slike sammensatte skjold kan være oppdelt ved to-, tre- og firedeling, eller enda flere felter, og med hjerteskjold og midtskjold. Unionsvåpen kjennes allerede fra middelalderen og i de fleste europeiske land. Unionsvåpen er brukt av såvel monarker, stater og kommuner som vanlige enkeltpersoner og slekter.
De enkelte våpnene i et unionsvåpen kan være for landområder som en fyrste har arvet eller lagt under seg, så som i det dansk-norske unionsvåpenet. I fyrstelige våpen kan også ses felter med våpen for landområder som fyrsten pretenderer å ha en rett til (pretensjonsvåpen), for eksempel da den engelske konge hadde de tre franske liljer, og nordtyske fyrster med den norske løve. Fyrster med unionsvåpen har oftest sitt slektsvåpen i et hjerteskjold lagt midt på de andre våpenfeltene, f.eks. Oldenborg, Vasa og Bernadotte i skandinaviske kongevåpen.
Figurer i et unionsvåpens skjoldfelter kan også være fra forfedre som en person stammer fra gjennom kvinneledd (kognatisk), slik vi kan se i de oppdelte skjoldene til de norske, selvtatte slektsvåpnene Heyerdahl, Kielland og Midelfart. Noen av de få dansk-norske adelsvåpnene fra 1600- og 1700-tallet er sammensatt av figurer fra byvåpen (bysegl) eller fra andre slektsvåpen; Bergens kuler i Gyldenkrantz' våpen, Haldens rustningskledte mann i Blixenskiolds våpen, ektefellen Numsens våpen i baron Løvenskiolds våpen, og variant av kognatiske forfedre Munthes våpen i von Munthe af Morgenstiernes våpen.
I noen såkalte bragdvåpen eller yrkesvåpen kan våpenfeltene ha symboler for en aktivitet der vedkommende har gjort seg spesielt fortjent, f.eks. ørn og kanoner i våpenet til Peter Wessel Tordenskiold, og lyre i Ludvig Holbergs våpen. I Sverige finnes det en rekke adelsvåpen med slike symboler.
Forskjellig fra unionsvåpen er alliansevåpen, der to våpen er stilt ved siden av hverandre, spesielt for ektepar.
Norske kongelige og statlige unionsvåpen
Under kongefellesskapet med Sverige førte kong Håkon VI Magnusson et unionsvåpen med skjoldet kvadrert av Norges og Sveriges våpen. Norges kronede og øksebærende løve var plassert i første og fjerde felt, mens Sveriges Folkungeløve opptok annet og tredje felt.
Under Kalmarunionen brukte Erik av Pommern et kvadrert unionsvåpen med Norges våpen i et hjerteskjold for å markere at dette var hans arverike. De fire feltene i hovedskjoldet inneholdt Danmarks riksvåpen, tre kroner (som enten kunne symbolisere Kalmarunionen eller Sverige), Sveriges eldre Folkungeløve og Pommerns våpen. Skjoldet var delt av et kors med brede armer.
Fra det kortvarige svensk-norske kongefellesskapet under Karl Knutsson kjennes hans unionsvåpen, kvadrert av Sveriges tre kroner i første og fjerde felt, og Norges løve i annet og tredje.
De senere dansk-norske unionskongene førte unionsvåpen med noe skiftende sammensetning av alle riksdelenes våpen. Som oftest sto Danmarks våpen i første felt, fulgt av Norges våpen i annet felt. Hovedskjoldet var vanligvis firedelt av et Dannebrog-kors med 3. og 4.felt ytterligere oppdelt, samt med midtskjold og hjerteskjold. Unionens statsmyndigheter brukte også et forenklet tredelt skjold med bare de danske løvene, den norske løven og de tre kronene som unionssymbol.
Under Unionen mellom Sverige og Norge fra 1814 innførte Karl III Johan et unionsvåpen som vakte stor misnøye i Norge, fordi det ikke tilkjennega likestilling mellom rikene. Hovedskjoldet var tredelt med Sveriges tre kroner i første felt, fulgt av Norges løve og den svenske Folkungeløven. De svenske våpnene fylte dermed 2/3 av skjoldet. I hjerteskjoldet sto kongefamiliens våpen.
Oluyemi Adeniji
Oluyemi Adeniji (født 22. juli 1934 i Ijebu Ode, død 26. november 2017 i London) var en nigeriansk diplomat og politiker. Han ble innsatt som utenriksminister i Nigeria i juli 2003. Han satt i denne stillingen frem til juni 2006. Adeniji begynte i utenrikstjenesten i juli 1960. Han arbeidet ved de nigerianske ambassadene i Washington, DC i USA, Freetown i Sierra Leone og i Accra i Ghana. Han pensjonerte seg som ambassadør i 1991 etter å ha sittet som generaldirektør i utenriksdepartementet. I fem år var han Nigerias ambassadør til Frankrike.
Unionsvåpen
Norske kongelige og statlige unionsvåpen
At Sveriges våpen alltid opptok hedersplassen i unionsvåpenet, må etterhvert ha vakt misnøye i Norge. Det fremgår av et militært flaggreglement fra 1901, hvor det norske kongeflagget er avbildet med unionsvåpenet speilvendt, med Norges løve i heraldisk høyre felt, foran det sammensatte svenske våpenet. Den samme «norske» versjonen av kongeflagget er gjengitt i førsteutgaven av Salmonsens konversationsleksikon. Det finnes ikke opplysninger om at noen slik endring ble godkjent av kongen, eller at noe kongeflagg med «norsk» unionsvåpen ble fremstilt eller brukt. Det var antagelig en demonstrasjon gjennomført av unionsfiendtlige elementer i den norske forsvarsledelsen.
Milan Jurčina
Milan Jurčina (født 7. juni 1983) er en slovakisk ishockeyspiller.
Unionsvåpen
Litteratur
Norge
Milan Jurčina
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Unionsvåpen
Litteratur
Andre land
SKF
SKF (opprinnelig Svenska Kullagerfabriken) er en svensk industribedrift med hovedanlegg i Gamlestaden, nordre delen av Göteborg. Bedriften ble grunnlagt i 1907 av ingeniør Sven Wingquist.
SKF er verdens største leverandør og produsent av produkter, løsninger og tjenester innen lager og tetninger. SKF startet år 1926 datterselskapet Volvo, som ble selvstendig og notert på Stockholmsbørsen 1935.
Americana
Americana kan sikte til:
Tikhvin
Tikhvin (russisk: Ти́хвин, finsk: Tihvinä) er en by i Leningrad oblast i Russland. Den ligger 200 km øst for St. Petersburg. Innbyggertall: 63 338 (folketelling 2002), 71 352 (folketelling 1989).
Byen er første gang nevnt i dokumenter i 1383. På 1400–1500-tallet var den et viktig, religiøst senter i Nordvest-Russland. Bystatus ble innvilget i 1773.
Tikhvin er kanskje mest kjent internasjonalt som fødestedet til komponisten Nikolaj Rimskij-Korsakov (1844–1908).
Under andre verdenskrig ble byen erobret i november 1941 av styrker fra den tyske armégruppe nord, men den måtte oppgis igjen etter en måned, ettersom de sovjetiske motangrepene var for sterke. Tikhvin markerte den lengste fremrykkingen til armégruppe nord under hele krigen.
Reise
En reise eller ferd er en tur til ett eller flere reisemål, normalt av en viss varighet eller over en viss distanse og som regel med en eller flere overnattinger. Ved flere reisemål eller stoppested på samme reise taler man om en rundreise. Kortere reise kalles i stedet tur, mens lengre reise som krever relativt mye planlegging, særlig til lite bebodde eller vanskelig tilgjengelige områder, kalles ekspedisjon.
Temaet behandles i reiselivsfaget og er organisert i reiselivsnæringen. Den som reiser kalles turist.
Holmen leir
Holmen leir er en nedlagt militærleir i Øverbygd, Målselv kommune. Leiren ble anlagt på Storholmen i Fjellfrøselva i 1953, etter å ha vært i bruk som forlegning og flystripe av tyskerne under andre verdenskrig. Et tysk sykehus lå også på Holmen. Holmen leir stod ferdig i 1955 og ble tilholdssted for Ingeniørkompaniet, senere Ingeniørbataljonen, og var ansett for å være en av de bedre leirene å komme til.
Den 5. mars 1986 under Nato-øvelsen «Anchor Express» omkom 16 ingeniørsoldater fra Holmen leir i et snøskred i Vassdalen (Narvik). Vassdal-ulykken er den største enkeltulykken i Brigade Nords historie og det ble reist et minnesmerke over de døde ved siden av kapellet på Holmen. Leiren hadde i tillegg til kapell, en stor rekkehuskaserne, befalsboliger, undervisningsbygg, garasjeanlegg, depot, lavvo, flere historiske tømmerhus og et kjøkken med messe. Ingeniørbataljonen ble flyttet til den nærliggende Maukstadmoen leir den 1. juni 2002. Leiren fortsatte imidlertid å fungere som lager for kjøretøy og som treningsanlegg for ingeniørvåpenet til den 15. desember 2005. Da ble Holmen overtatt av Målselv kommune og gjort om til senter for filmproduksjon.
Michael Barne
Michael «Mik» Barne (født 15. oktober 1877 i Sotterley i Suffolk, England, død 31. mai 1961) var en britisk sjømann som deltok på Discovery-ekspedisjonen 1901–1904 under ledelse av Robert F. Scott. Han var den lengst gjenlevende av ekspedisjonsmedlemmene.
Barne var sønn av Frederick Barne og hustru Lady Constance Adelaide Seymour, datter av Francis Seymour, femte marki av Hertford. Hans far var parlamentsmedlem for East Suffolk. Han tok utdanning ved Stubbington School som forberedelse til å gå inn i Royal Navy. I 1893 startet han sin tjeneste som kadett, og i 1898 gikk han over i tjeneste som offiser på HMS «Porcupine».
Fra 1901 deltok han som fenrik i Robert F. Scotts første ekspedisjon til Antarktis, Discovery-ekspedisjonen. Til tross for at han pådro seg forfrysninger, skrev Barne ned rikelig med notater i løpet av de tre årene ekspedisjonen pågikk, både om generelle forhold og sine spesialfelt, magnetometri og dybdelodding. Scott verdsatte høyt hans evne til å roe gemyttene når stemningen ble anspent.
Øystein Øysteinsson Møyla
Øystein Øysteinsson Møyla (norrønt Eysteinn Meyla; født 1157 på ukjent sted, død 1177 i slaget på Re på Re i Vestfold) var den første lederen av birkebeinerne. På Øretinget i 1176 ble han utropt til konge av Norge. Det norrøne ordet «Meyla» betyr «vesle møy» eller «lita jente», og tilnavnet fikk han på grunn av sin unge alder og barnslige utseende.
Øystein Møyla var sønn av kong Øystein II Haraldsson, som var konge av Norge fra ca. 1142 til 1157 og regjerte sammen med sine brødre Inge Krokrygg (regjeringstid 1136 til 1161) og Sigurd Munn (regjeringstid 1136 til 1155). Da Øystein Haraldsson i den første fasen av borgerkrigene ble drept i maktkampen mot broren Inge Krokrygg, samlet tilhengerne hans seg først under Sigurd Munns sønn, Håkon Herdebrei. Håkon ble imidlertid nedkjempet av Erling Skakke under slaget ved Sekken, nær Veøya i Romsdalen allerede i 1162.
I 1174 dannet Erling Skakkes motstandere en flokk som fikk tilnavnet birkebeinerne. Med Øystein Møyla som leder inntok de Trondheim, og på Øretinget i 1176 utropte de ham til konge. Øystein Møyla og birkebeinerne gjorde deretter opprør mot Erling Skakke og hans unge sønn, kong Magnus V Erlingsson, som regjerte i perioden 1161–1184. I januar 1177 ble birkebeinerne grundig slått i slaget på Re. Øystein Møyla kom seg unna, men ble drept av en bonde da han ba om grid. Dette slaget er det siste som nevnes i Snorres Heimskringla.
Birkebeinernes neste leder var Sverre Sigurdsson som regjerte som Norges konge fra 1184 til sin død i 1202.
Ketsj
En ketsj eller ketch er en riggtype på en 2-mastet båt hvor aktermasten er minst, kalt mesanmast. På norsk er det tradisjonelle navnet galeas og det brukes også i dag, men mest på tradisjonelle fartøy. Galeas er også en annen eldre skipstype skrevet Galeass eller Galleass. Det antas at betegnelsen ketch kommer av det engelske catch, «fange/jage».
Mesanen på en ketch står foran rorstammen. Står aktermasten aktenfor rorstammen som den kan på en hekkbåt, kalles riggen yawl og aktermasten kalles papegøye.
En ketch/galeas kan være gaffelrigget eller bermudarigget. Gaffelrigg ble brukt på bruksbåter og tradisjonelle lystbåter før bermudarigg ble vanlig etter 1913. Galeas er derved mest forbundet med eldre gaffelriggede båter, særlig jakter som ble forlenget og omrigget med to master, og da ofte kalt jaktegaleas. Ketch er alltid brukt på bermudariggede, men også på gaffelriggede skøyter og andre mindre gaffelriggede lystbåter med denne riggtypen.
Oostrozebeke
Oostrozebeke er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Det britiske territoriet i Indiahavet
Det britiske territoriet i Indiahavet (British Indian Ocean Territory, gjerne forkortet BIOT) er et britisk oversjøisk territorium i Indiahavet. Territoriet ble opprettet den 8. november 1965. Territoriet består av Chagosøyene med Diego Garcia, der det ligger en amerikansk militærbase.
Navn
Navnet British Indian Ocean Territory ble til ved opprettelsen av territoriet i 1965.
Geografi
Territoriet har et landareal på 60 km², spredt over et havområde som utgjør 640,000 km².
Da territoriet ble etablert besto det av arkipelet Chagosøyene, som til da hadde vært en del av kolonien Mauritius, og Aldabra, Farquhar og Desroches, som hadde vært en del av kolonien Seychellene. Den 23. juni 1976 ble Aldabra, Farquhar og Desroches tilbakeført til Seychellene da denne britiske besittelsen i det vestlige Indiahavet fikk sin selvstendighet. Siden da har Det britiske territoriet i Indiahavet kun omfattet Chagosøyene.
Chagosøyene ligger sør for Maldivene i Indiahavet, ved sørenden av Lakkadivene-Chagos-ryggen. Chagosøyene består av fem atoller. Ytterligere atoller er sunket i havet og er nå rev og banker. Chagos-banken, Speakers-banken, Victory-banken og Pitt-banken inngår i territoriet. Chagos-banken er den største av bankene og har en utstrekning på 100 x 200 km. Det meste av denne opprinnelige atollen er sunket i havet, men det finnes øyer i vest, Danger, Eagle, Three Brothers, og i nord, Nelson. Utenfor banken ligger de mindre atollene Egmont eller Six Island i sørvest og i nord Peros Bañhos og Salomon. Lenger sør ligger Diego Garcia, den største atollen med et areal på 44 km².
Historie
Territoriet ble etablert i 1965. Bakgrunnen var at USA i samarbeid med Storbritannia på begynnelsen av 1960-tallet var på leting etter «strategiske øyer», steder egnet for flåtebaser. Flere av de britiskkontrollerte øyene i koloniene Seychellene og Mauritius var aktuelle. I 1965 ble Aldabra, Desroches og Farquhar skilt ut fra kolonien Seychellene og slått sammen med Chagosøyene, som ble utskilt fra Mauritius, til en ny koloni kalt Det britiske territoriet i Indiahavet. Diego Garcia i Chagosøyene ble valgt til sted for militærbasen, da de andre øyene ble ansett som uegnet. Aldabra, Desroches og Farquhar ble tilbakeført til Seychellene før landets uavhengighet i 1976.
Etter opprettelsen av territoriet avfolket britene øyene. Det ble drevet kopraproduksjon i plantasjer på øyene. I 1967 kjøpte britene kjøpte alle plantasjene og jordeiendom kronen ikke allerede eide. Øyboere som hadde reist til Mauritius eller Seychellene, ble nektet å reise hjem og plantasjene ble avviklet. Rundt 1500 øyboere ble tvangsflyttet til Mauritius og omkring 500 til Seychellene. De siste innbyggerne på Diego Garcia ble ført bort i 1971. I 1972 ble de siste innbyggerne på Salomon flyttet og i 1973 ble de siste beboerne på Peros Bañhos ført bort.
Diego Garcia huser en britisk-amerikansk militærbase for flåte og flyvåpen. USAs baseavtale ble i 2016 fornyet for nye 20 år.
Befolkning
I henhold til territoriets grunnlov har ingen rett til å bosette seg i territoriet. Det er heller ikke tillatt å reise inn territoriet uten tillatelse.
Politikk og administrasjon
Territoriet styres i henhold til British Indian Ocean ­ Territory (Constitution) Order 2004. I henhold til dette grunnlovsdokumentet styres territoriet av en kommissær utnevnt av monarken. Stillingen som kommissær innehas av en tjenestemann i Foreign and Commonwealth Office og holder til i London. Kommissæren assisteres av en visekommissær og en administrator, begge med tilhold i London.
Kommissæren har lovgivende makt og samtidig ansvarlig for utøvelsen av all myndighet i territoriet. Kommissærens representant i territoriet (BritRep) er fysisk tilstedeværende på Diego Garcia. Stillingen ble innført i 1971. Representanten er Royal Navys øverste sjef i territoriet, men utøver også sivil myndighet. British Forces British Indian Ocean Territory ivaretar administrasjonen av territoriet lokalt og har ansvar for politi- og tolltjeneste.
Næringsliv
Det er ikke næringsvirksomhet annet enn det som utøves i tilknytning til militærbasen. Et privat firma har siden 1982 kontrakt på post- og telekommunikasjonstjenester. Amerikansk dollar er i bruk som betalingsmiddel.
Akkarbreen
Akkarbreen er en isbre på Svalbard. Breen er 4 km lang og ligger sør på Torell Land. Den er en østlig sidebre til Storbreen. Breen har navn etter blekksprutarten akkar.
Bulgaria under Sommer-OL 1964
Bulgaria under Sommer-OL 1964. Sekstitre sportsutøvere fra Bulgaria deltok i ni grener under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Bulgaria kom på ellevteplass på den uoffisielle medaljestatistikken med tre gull-, fem sølv- og to bronsemedaljer, alle i bryting.
Dongguanhua
Dongguanhua er en dialekt av språket hakka.
Den dominerte før den moderne industrialiseringen det meste av det nåværende byprefekturet Dongguan i provinsen Guangdong i Kina. Med den sterke tilvandringen av arbeidskraft fra øvrige deler av provinsen og fra andre deler av landet er dialekten nå et minoritetsfenomen.
De strøk der språket står sterkest er dem som grenser mot Shenzhen og Huizhou. Flest er i områdene Fenggang 鳳崗 og Qingxi 清溪.
Canal Grande
Canal Grande er den bredeste kanalen som går gjennom Venezia. Navnet betyr Stor-kanalen eller den store kanalen. Den er en hovedtrafikkåre i en by hvor trafikken går med båt. Kanalen går i bue som en speilvendt S, og går gjennom de sentrale deler av byen. Den starter fra lagunen nær jernbanestasjonen og møter Canale della Giudecca nær Markusplassen. Kanalen er mellom 30 og 70 meter bred, opp til 5 meter dyp og nesten 4 kilometer lang.
Broer
Fire broer krysser Canal Grande, Ponte dei Scalzi ved jernbanestasjonen, den berømte Rialtobroen og Ponte dell'Accademia. Rialtobroen var lenge den eneste broen som krysset kanalen; først i 1854 ble Ponte dell'Accademia bygget. Det diskuteres nå (2011) hvorvidt broen bør erstattes av en betongbro. I 1934 ble Ponte dei Scalzi bygget. Den nyeste er Ponte dell'Constituzione, bedre kjent som Ponte Calatrava, etter den spanske arkitekten som tegnet den. Broen åpnet i 2009, etter en langvarig beslutningsprosess. Broen fører fra Piazzale Roma (buss-stasjonen) til jernbanestasjonn Santa Lucia.
Palass
Langs Canal Grande ligger flere av Venezias fineste palasser, eller casaer (casa er italiensk for hus). De har opp gjennom årene huset byens finere familier og slekter. Storslagen arkitektur og overdådig utsmykning kjennetegner palassene. I mange av dem er det nå museer. Her er en liste over noen av de mest kjente palassene langs Canal Grande (Ca' er forkortelse for casa):
Aktivbreen
Aktivbreen er en isbre på Svalbard. Den er en liten sidebre til Mittag-Lefflerbreen og ligger mellom Ramsayfjellet og Bottfjellet, helt sør på Ny-Friesland. Aktivbreen har fått navnet sitt på grunn av breens relativt høye fart sammenlignet med Passivbreen, som ligger ikke langt unna.
Fylkesvei 6078
Fylkesveg 6078 går mellom Tjønnøya og Hoset i Averøy.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 251.
Liste over fotballdommere
Dette er ei liste over fotballdommere som Wikipedia har artikkel om:
(Gjelder både hoved- og assistentdommere)
KNM «Odin»
KNM «Odin» (sjøsatt 24. januar 1939 som «Odin») var en norsk jager i Sleipner-klassen som deltok i slaget om Kristiansand 9. april 1940. Hun ble bygget på Marinens hovedverft, Karljohansvern i Horten. Hun opererte som «Panther» under tysk kommando under okkupasjonen av Norge. «Odin» gikk tilbake i norsk tjeneste etter krigen fra 1946 med prefikset KNM foran navnet. Skipet var i tjeneste frem til 1959 da hun ble solgt til hugging.
Hun deltok i forsvaret av Kristiansand 9. april 1940. «Odin» ble angrepet av tyske fly, men klarte å unngå treff med aggressiv manøvrering. Hun fikk inn mange treffere på de fiendtlige flyene med sin Oerlikon 20 mm maskinkanon og to 12,7 mm mitraljøser, men skjøt ikke ned noen fly. Odin fikk etterhvert ordre om å ikke skyte på fartøy med britisk eller franske flagg. På grunn av forvirringen angående hvilke flagg de inntrengende skipene hadde, klarte de tyske flåtestyrkene innta havnen på tredje forsøk. «Odin» ble da tatt sammen med en rekke andre norske fartøy. Blant andre søsterskipet «Gyller».
Portugals kvinnelandslag i fotball
Portugals kvinnelandslag i fotball represenerer Portugal i internasjonal fotball. Portugal har aldri kvalifisert seg til EM eller VM. De har imidlertid skaffet seg masse internasjonal erfaring gjennom å arrangere Algarve Cup. I 2008 endte Portugal på 10.-plass av tolv lag i den turneringen.
Portugals debutkamp i fotball var mot Frankrike i 1981 i en kamp som endte 0-0. Portugal var også med på kvalifiseringen til EM i 1984. Etter tap i samtlige kamper ble Portugals kvinnelandslag ikke med på kvalifiseringer igjen før kvalifiseringen til EM i fotball for kvinner 1995, og laget var nære kvalifisering, men tap for Frankrike hjemme ødela. Kvalifiseringen til EM i fotball for kvinner 1997 gikk for Portugals del til omspill, der de tapte stygt over to kamper for Danmark. I kvalifiseringen til VM i 1999 endte Portugal nest sist. I kvalifiseringen til EM i fotball for kvinner 2001 gikk det bedre, da Portugal tapte noe jevnere 1-3 over to kamper mot Italia i omspill etter endt kvalifiseringsrunde.
Deretter gikk det dårligere igjen. Samtlige av de siste kvalifiseringene har Portugal endt sist eller nest sist. Under kvalifiseringen til EM i 2009 endte Portugal sist med to poeng etter en akseptabel uavgjort mot Ukraina og Skottland. I 2009 spilte Portugal om en 7.-plass i Algarve Cup mot Finland, og tapte på straffer.
Claus Berg
Claus Berg var sønn av biskop Frants Berg i Oslo, og ble etter eget utsagn født i København. Faren satte ham i 1555 i sin fødeby Odense, hvorfra han i 1565 ble student. Mens han gikk i skole i Odense, søkte faren i 1559 om et kannikedømme i Oslo domkirke for ham, hvilket han vel ikke fikk, men derimot løfte om underhold, når han hadde studert og kunne tjene kirken. I 1570 dro han til Rostock og derfra til Wittenberg, Leipzig, Strasbourg og mange andre steder og kom i 1574 tilbake til København og derpå til Norge, hvor han visstnok kort etter fikk et kannikedømme i Hammer og ble sogneprest i Skjee i Vestfold.
Etter å ha fått flere kongebrev på kantorens, Clemens Pedersens, kannikedømme i Oslo, synes han i 1581 å være kommet i rolig besittelse av dette, idet han avstod Skjee prestekall til hr. Clemens' sønn. Claus Berg ble samtidig kantor og var fra 1590 dessuten dekanus ved Oslo kapittel. Han døde sommeren 1614 og ble begravet i Oslo Domkirke. Han ble gift første gang i 1575 med Inger Jensdatter Bagge og andre gang i 1594 med Elsebe Olufsdatter Theiste av Bjelland, som senere giftet seg med Peder Christophersen Rytter til Fosser. I disse ekteskapene fikk han 20 barn.
Claus Berg tilhørte den krets av litterært interesserte menn, de såkalte Oslohumanistene, som levde i Oslo på slutten av 1500-tallet, og har selv latt trykke en Vise om Fru Sophie Juels Liv og Levned og et Calendarium perpetuum etter Oslo polhøyde, samt etterlatt en interessant beretning om sin farsslekt. Claus Berg skal ha påbegynt en samling våpenskjold fra sin og ektefellenes slekter samt noen av deres slektninger. Samlingen inngår i «Nicolas Berghs våpenbok» som har navn etter hans dattersønns sønn. Claus Berg har som decanus capituli innlagt seg fortjeneste ved sin omsorg for stiftets gamle jordebok (Den røde bok) fra biskop Øysteins tid; denne forsynte han også med et register og forskjellige bemerkninger.
John Ventimiglia
John Ventimiglia (født 1963) er en amerikansk skuespiller, kjent fra TV-serien Sopranos.
Ventimiglia er født i Queens i New York, og vokste opp i Teaneck i New Jersey.
Han filmdebuterte i Swoon (1992) hvor han hadde en liten birolle. Har utover dette hatt biroller i blant annet Cop Land (1997), Mickey Blue Eyes (1999) og The Iceman (2012).
På TV har han hatt gjesteroller i Law & Order og NYPD Blue, samt medvirket i flere episoder av Blue Bloods (2011–2014) og Jessica Jones (2018–2019). Fra 1999 til 2007 spilte han rollen som restauranteier og kokk Artie Bucco i Sopranos og det er fra denne rollen han huskes.
М
М (minuskel: м) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet. Bokstaven er som majuskel helt lik den latinske bokstaven M, og den greske bokstaven my, Μ.
Cui Zhiwen
Cui Zhiwen (kinesisk: 崔知溫, født 627 i prefekturet Xu – tilsvarende dagens Xuchang i Henan – i Kina, død 683) var en embedsmann under Tangdynastiet. Han var rikets kansler under keiser Gaozong.
Storebæltsforbindelsen
Storebæltsforbindelsen er en veiforbindelse som utgjøres av to broer og én tunnel, mellom Nyborg på Fyn og Halsskov på Sjælland i Danmark.
Vestbroen
Vestbroen (lavbroen) mellom Fyn og Sprogø er 6 611 meter lang og består av 63 seksjoner med 64 pilarer (51 seksjoner à 110 meter og 12 seksjoner à 82 meter). Den ble ferdig i 1994.
Østbroen
Østbroen mellom Sprogø og Sjælland er totalt 6 790 meter lang, og på grunn av den internasjonale skipstrafikken i Storebælt er en del av broen bygget som hengebro. Det frie spennet mellom de to pilarene på hengebroen er 1 624 meter, som ved åpningen gjorde den til verdens nest lengste hengebro (etter Akashi-Kaikyo-broen i Japan, som åpnet 5. april 1998, der spennet er 1 991 meter langt). På det høyeste er veibanen ca. 70 meter over vannflaten. Seilingshøyden er 65 meter. Pilarene som bærer kablene til hengebroen er 254 m høye, og gjør dem til noen av Danmarks høyeste punkter. De to parallelle kablene som bærer broen er hver 3 km lange og 83 cm i diameter. Hver kabel (wire) består av 18 648 tråder med 5,38 mm tykkelse.
Østbroen inngår i Danmarks kulturkanon under kategorien arkitektur.
Jernbanen
På østsiden følger ikke jernbanen med biltrafikken da stigningen på broen er for stor til at lokomotivene kan trekke et helt godstog på 2000 tonn. Derfor blir jernbanen ført under havet i en toløpstunnel. Stigningen er allikevel et problem, og et godstog sporet av i tunnelen kort tid etter at den ble tatt i bruk. Railion er derfor nødt til å forkorte godstogene, eller sette på et ekstra lokomotiv. Mellom de to togtunnelene er det med 250 meters intervaller laget forbindelsestunneler, som skal fungere som rømningsveier og til serviceformål hvis det blir problemer i det ene løpet. Rømningsveiene er blitt benyttet en gang: 5. juni 2006 tok et servicetog fyr inne i det ene løpet. Mannskapet flyktet til det andre løpet, og brannen ble slukket etter forholdvis kort tid. Trafikken ble gjenopptatt dagen etter.
Puerto Lempira
Puerto Lempira er en havneby og en kommune nordøst i Honduras, ved bredden av Caratascalagunen ved Det karibiske hav. Byen er hovedstad i departementet Gracias a Dios, og den største byen i La Mosquitia-regionen. Puerto Lempira hadde 4 102 innbyggere i 2001.
Storebæltsforbindelsen
Historie
Tidligere ble forbindelsen mellom Fyn og Sjælland opprettholdt med ferger både for persontrafikk, biltrafikk og togtrafikk. Planene for en broforbindelse startet for nesten hundre år siden, men problemene var først og fremst de store kostnadene. Totale kostnader ved broprosjektet ble ca. 21,4 milliarder DKK (1988-kr). Utgiftene fordelte seg med ca. 50/50 andel på vei og jernbane. Til dekning av anleggsutgiftene har «Storebælt A/S» tatt opp lån i det danske og internasjonale kapitalmarkedet. Lånene tilbakebetales ved hjelp av bompenger, og fra den danske staten når det gjelder jernbanedelen.
Storebælt A/S er datterselskap i Sund & Bælt Holding A/S, som også eier selskapene A/S Øresund, Sund & Bælt Partner A/S og Femern Bælt A/S. Alle selskapene er 100 % eiet av den danske stat.
Trafikk-konsekvenser
Før åpningen av broforbindelsen fraktet fergene daglig ca. 8 000 biler mellom Fyn og Sjælland. I 2004 var gjennomsnittlig døgntrafikk ca. 24 000 biler. Selv om generell biltrafikk har økt i perioden, innebærer det en vesentlig relativ økning i trafikken på denne strekningen.
Tidsmessig innebærer broforbindelsen en innsparing på ca. 80 minutter i reisetid på strekningen (tidligere ca. 90 min – nå ca. 10 min).
Passasjertransporten med jernbanen har økt fra daglig 11 060 (1996) til 37 490 (2004). Reisetiden er forkortet med ca. 1 time.
Sikkerhet
Et sikkerhetssystem – «VTS Storebælt» (Vessel Trafic Service Storebælt) – skal sørge for at broen ikke påseiles. Sikkerhetssystemet består bl.a. av konstant radarovervåkning. Hvis et skip ser ut til å være på kollisjonskurs med broen, vil skipet bli kalt opp via radio. Reagerer skipet ikke, vil et «avvergingsskip» bli sendt ut for å komme i kontakt med skipet.
Den 3. mars 2005 forårsaket menneskelige feil og tekniske og organisatoriske mangler hos VTS Storebælt at disse sikkerhetssystemene feilet. Da seilet et skip på 3500 tonn inn i vestbroen (fra syd) og kilte seg fast. Broen ble deretter stengt i 5 timer. Kollisjonen forårsaket et hull i betongen på broen, uten vesentlig praktisk betydning.
Den 2. januar 2019 omkom åtte mennesker på Vestbroen da et østgående passasjertog fra DSB ble truffet av last som falt av et vestgående godstog fra DB Cargo.
Bompenger
Satser for betaling (2006): Bompenger kan betales med en BroBizz. Gjennom EasyGo-samarbeidet kan norske AutoPASS-brikker også brukes for å betale på de danske broene. Fra 1. januar 2021 er det imidlertid krav om at brikkeutstederen skal være EETS-godkjent. Her er en liste over godkjente EETS-utstedere.
Armagh (grevskap)
Armagh (irsk: Ard Mhacha; engelsk: County Armagh) er et av de seks grevskap i provinsen Nord-Irland tilhørende Storbritannia, og en av de 32 tradisjonelle grevskap på Irland. Det ligger innenfor den historiske provinsen Ulster. Grevskapet har navn etter byen Armagh. Det er lokalisert nordøst på Irland, og tilstøtende til den sørlige kysten av innsjøen Lough Neagh. Det dekker et areal på 1 326 km² og har en befolkning på rundt 174 792 innbyggere i henhold til folketelling i 2011. Det er kjent som «Irlands frukthage», på grunn av den fruktbare jorden og dets mange epletrær.
Den sørlige delen av Armagh har siden 1970-årene vært et av de mest militariserte områder i Vest-Europa. Årsaken til dette er at det i befolkningen er en stor majoritet av nasjonalister, slik at det har vært lett for væpnede grupper å operere der. Denne delen av grevskapet har i pressen ofte blitt omtalt som Bandit country.
Etter reformen av lokalstyret i Nord-Irland har ikke lenger grevskapet noen administrativ funksjon, og er erstattet av distrikter.
Etymologi
Navnet Armagh er avledet fra det irske ordet Ard i betydningen «høyt» (eller «høyt sted») og Macha. Sistnevnte, Macha, er en førkristen gudinne assosiert med hester er nevnt i Lebor Gabála Érenn, og er også sagt å være ansvarlig for bygdeborgen Emain Macha (i dag festningen Navan Fort i nærheten av byen Armagh) som fungerte som hovedkvarteret for Ulaid-kongene (som har gitt sitt navn til Ulster), også tenkt å ha betydningen «Machas høyde». Ard Macha ble senere anglisert som Ardmagh, som til sist ble Armagh.
Holdemagnet
En holdemagnet eller dørholdemagnet er en elektromagnetisk innretning som har som oppgave å holde en dør permanent åpen.
Hoveddelen med elektromagneten monteres på vegg eller gulv, og en metallisk ankerplate monteres på dørbladet. Når elektromagneten tilføres spenning vil magnetfeltet sørge for at døren blir stående åpen hvis den åpnes slik at ankerplaten treffer elektromagneten. Døren kan slippes ved å bryte spenningen til elektromagneten; ofte sitter det en bryter på holdemagneten som bryter spenningstilførselen.