cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danmarks historie (1814–1848)
Motstanden mot eneveldet
Rettssaken hadde som resultat at Orla Lehmann med ett ble populær i hele landet. Da han fikk trykket sin forsvarstale for Højesteret fra fengselet ble den revet vekk. Selve fengselsoppholdet ble nærmest en parodi ettersom han hver dag mottok besøkende og gaver fra beundrere. Etter løslatelsen ble han hyllet på det årlige 28. mai–møtet som feiret utstedelsen av stenderandordningene av 1831. Deretter var han sikker på full støtte for den endringen han ville gi den liberale bevegelsen. På møtet fastslo han i sin tale «for Danmark» parolen «Danmark til Ejderen». Her langet han ut etter de tyske planene om blant annet å gjøre Danmark til det tyske forbunds marinebase eller admiralstat. Den slesvig-holsteinske bevegelsen, som ville skille hertugdømmene fra Danmark ble også angrepet. Det gjorde at de liberale i København ble nasjonalliberale og satte bevaringen av Slesvig høyere på dagsordenen enn kravet om en fri forfatning.
Bondebevegelsen
Samtidig startet en ny politisk bondebevegelse rundt skomaker J.A. Hansen og skolelærer Rasmus Sørensen, som begynte å gi ut bladet Almuevennen i 1842. Utgangspunktet for denne folkebevegelsen var målet om å kutte ned på og avvikle de avgiftene som festerne ytet godsene, spesielt avviklingen av hoveriet.
I 1830–og 1840–årene ble særlig husmannsspørsmålet formulert:
Bondebevegelsen nådde et foreløpig høydepunkt i 1844–1845. Stenderforhandlingene i 1844 – ikke minst på stenderforsamlingen for Øyene i Roskilde – ble helt dominert av landbospørsmål med skarpe motsetninger mellom godseiere og andre konservative på den ene siden og tilhengere av bøndenes og husmennenes reformkrav på den andre. Det var viktig at i tillegg til J. C. Drewsen trådte nå Orla Lehmann og Balthazar Christensen frem som talsmenn for bøndenes krav. Dermed var en allianse mellom land og kjøpsteder i sikte. Det medførte en styrkelse av landboernes agitasjon og fremkalte uro hos godseiere og embetsmenn. Ved et folkemøte på Ulkestrup mark i Holbæk amt den 30. juni 1845 viste bondebevegelsen sin styrke og i oktober begynte husmenn på godsene på Sjælland i fellesskap å stille krav om forandringer i sine vilkår.
Reaksjonen førte til bondesirkulæret av 8. november 1845 som forbød at man kunne avholde møter om bondestandens rettsforhold uten tillatelse fra den stedlige politimyndigheten. Det forbød også personer fra utenom sognet å kunne delta og derfor kunne ikke møter i kjøpsteder finne sted. Sirkulæret var særlig rettet mot Rasmus Sørensen og Peder Hansen som hadde reist rundt og talt ved forskjellige møter. Sirkulæret ble snart opphevet igjen ettersom det vakte kritikk både blant bondevenner og nasjonalliberale og kun medførte at disse folkebevegelsene nærmet seg hverandre og det kulminerte med opprettelsen av Bondevennernes Selskab den 14. mai 1846. Dermed hadde opposisjonen mot godseierne og de konservative funnet et felles ståsted.
Marsrevolusjonen 1848
Utspillet splittet eneveldets opposisjon. Mens overklassen hilste det nye utspillet velkommen, var de nasjonalliberale i både Danmark og hertugdømmene i mot ettersom det langtfra oppfylte deres forventninger til nasjonale og politiske reformer. Det ble arbeidet etter reskriptet og det kongelige opplegget ble drøftet i stenderforsamlingene som også valgte de «utvalgte» menn.
Denne revolusjonære stemningen fikk Orla Lehmann og andre nasjonalliberale i København til å kreve valgrett for alle og på en serie møter i Casino og Hippodromen 11. og 12. mars fikk han også bøndene og håndverkerne med på dette programmet som også inneholdt en bevarelse av «Danmark til Ejderen». Etter de to innledende møtene innkalte ledelsen av de nasjonalliberale til et stormøte i Casino den 22. mars.
Samtidig med det lukkede stendermøtet i Rendsburg den 18. mars hadde Olshausen innkalt til et åpent borgermøte et annet sted i byen. Deltakerne på møtet var overveiende politiske radikale som var kommet fra store deler av hertugdømmene. Formålet med møtet var å legge press på de konservative stenderdeputerte og det lyktes. Olshausen innledet med å fremsette en serie ytterliggående krav, blant annet fiendskap mot Danmark, men det lyktes de moderate å nedstemme kravene hans. En deputasjon fra borgermøtet ble avvist på samme måte.
Men heretter mistet de moderate styringen og det ene ytterliggående kravet etter det andre ble vedtatt. Da nyheten om revolusjonen i Berlin nådd frem, skiftet stemningen helt over i de radikales favør og etter et forgjeves forsøk på å tale i mot stemningen forlot Reventlou-Preetz og den eneste dansksinnede Hans Andersen Krüger møtet. Resultatet av møtet i stenderforsamlingen ble en fempunkts resolusjon: En deputasjon med Olshausen i spissen fikk i oppgave å reise til København for å presentere resolusjonen for kongen. Deputasjonen fikk ikke tillatelse til å akseptere et halvt svar og visse møtedeltakere la ikke skjul på at alt annet enn en full aksept av forslaget ville resultere i et opprør. Deputasjonen gikk ombord i post-damperen «Skirner» i Kiel 21. mars og ville nå København 22. mars. Nyheten om utfallet av møtet nådde imidlertid hovedstaden allerede den 20. mars om morgenen da damperen «Copenhagen» ankom fra Kiel.
Da de nasjonalliberale i København mottok denne nyheten samlet de seg straks på Fædrelandets kontor. Her ble de enige om at de måtte arbeide for å få den nåværende regjeringen avsatt slik at de selv kunne komme til makten og påvirke begivenhetenes gang. Deres plan falt i tre trinn: Orla Lehmann sto for utarbeidelsen av en resolusjon som krevde en ny og handlekraftig regjering og sluttet med de truende ordene: «Vi anråber Deres Majestæt om ikke at drive nationen til fortvivlelsens selvhjælp». Kl. 6 ble resolusjonen forelagt for borgerrepresentasjonen som hadde rett til å gå direkte til kongen og den ble vedtatt. Kl. 20 begynte Casinomøtet med at man sang fedrelandssanger.
Møtet hadde tiltrukket seg rundt 2 500 mennesker som alle hyllet de nasjonalliberale lederne da de kom på scenen. Tilhørerne ble først orientert om situasjonen i hertugdømmene og deretter presentert for resolusjonen, som de sluttet seg til. Resolusjonen oppfordret kongen til å utnevne en ny regjering, avvise de slesvig-holsteinske kravene og i stedet opprette en demokratisk dansk-slesvigsk stat. Til slutt ble alle tilhørerne invitert til å delta i demonstrasjonstoget til Christiansborg den følgende dag.
Den 21. mars samlet deltakerne i demonstrasjonen seg ved rådhuset på Nytorv og med borgerrepresentasjonen i spissen bega omkring 10 000 deltakere seg mot Christiansborg. På veien møtte de imidlertid minister A.S. Ørsted i full gallauniform. Han var på vei hjem etter å ha trått tilbake sammen med hele regjeringen. Etter at kongen og ministeriet hadde hørt om Casinomøtet hadde minister C.E. Bardenfleth rådet ham til å avskjedige ministeriet, hvis det ikke ville føre Ejderpolitikk. Da ministeriet hverken ville eller kunne det, trakk det seg. Derfor ble deputasjonen vel mottatt av kongen, der svarede:
Eneveldet avskaffes
Det lyktes å få dannet en ny regjering den 22. mars med deltakere både fra det gamle ministerium og de nasjonalliberale. Ved den nye regjeringens tiltredelse uttalte kongen at han for fremtiden ville betrakte seg som en konstitusjonell monark; så smertefritt forsvant eneveldet. Den 24. mars kom den slesvig-holsteinske delegasjonen og fikk regjeringens svar forfattet av Orla Lehmann. Det inneholdt et rent ejderdansk program og avviste alle krav fra hertugdømmene. Holstein kunne fritt slutte seg til Tyskland, mens Slesvig sto i uoppløselig forbindelse til Danmark.
Slesvig-Holstein bryter med Danmark
Da ryktene om begivenhetene i København nådde frem til hertugdømmene steg den opprørske stemningen og 23. mars ble det opprettet flere borgervæpninger og borgerne i Rendsburg fikk utlevert 400 geværer av den danske generalen Lützow. Da postbåten ikke ankom til riktig tid og ingen hadde hørt om regjeringens avgang, ble det tolket som en avvisning av de slesvig-holsteinske kravene. Alle fløyer ble i løpet av den 23. mars enige om at de måtte handle og på et advokatkontor ble de ledende politikerne enige om å danne en provisorisk regjering. Den ble utropt av Wilhelm Beseler fra rådhuset i Kiel kl. 1 om morgenen den 24. mars.
Opptakten til treårskrigen
Festningen var det siste symbolet på den danske staten; etter å ha kommet inn anmodet prinsen om å få kontrollen over festningen. Etter diskusjon fikk prinsen oppfylt anmodningen og festningen ble overdratt til prinsen sammen med krigskassen og alt militært utstyr. Det innebar at den provisoriske regjeringen i løpet av den 24. mars stort sett fikk både politisk og militær kontroll. Dermed var grunnen til treårskrigen lagt.
Kyberrommet
Kyberrommet (engelsk: cyberspace) er en betegnelse på en «verden» av sammenkoplede datasystemer og informasjonsressurser.
Historie
Betegnelsen ble brukt første gang av William Gibson i romanen Neuromancer fra 1982. Gibson definerte kyberrommet som en verden av sammenkoblede datasystemer. I dag brukes begrepet normalt om internett, både om det fysiske nettet og den tenkte verdenen. Det fysiske nettet er den fysiske delen av internett, som selve datamaskinen og nettverket. Den tenkte verdenen er det virtuelle rommet, som internett representerer. Gibsons så for seg kyberrommet som et rom av overflater, bilder, simuleringer og tomme tegn. Dette rommet består av databasert informasjon og danner en virtuell verden som utvikler seg i tråd med den virkelige verden. Gibson kalte kyberrommet for The Matrix (se også The Matrix, amerikansk film fra 1999).
Etymologi
Ordet kyberrom er avledet fra kybernetikk som igjen kommer fra det greske ordet kubernetes som betyr «den som styrer» eller styrmann. Begrepet kybernetikk ble første gang brukt i 1948 i boken «Cybernetics or Control and Communication in the Animal and the Machine» av Norbert Wiener (1894–1964).
South Kensington undergrunnsstasjon
South Kensington undergrunnsstasjon er en stasjon på Londons undergrunnsbane, beliggende ved Cromwell Road og i nærheten av Natural History, Science og Victoria & Albert-museene. Stasjonen betjener linjene Circle, District (som deler spor og plattformer utendørs) og Piccadilly (som kjører i tunnel under Cromwell Road).
Felix Allfarth
Felix Allfarth (født 5. juli 1901, død 9. november 1923) var en av «De nasjonalsosialistiske martyrene» som ble drept i det mislykkede ølkjellerkuppet.
Allfarth ble født i Leipzig. Han fullførte skolen i 1917, og studerte deretter handelsfag hos Siemens-Schuckert. I 1923 flyttet han til München for å drive som handelsmann.
Den 9. november 1923 deltok han i marsjen mot Feldherrn Halle, og han ble skutt av politiet i sammenstøtet som fulgte. Det ble hevdet at han sang «Deutschland über Alles» da han ble skutt. Allfarth var en av de mest kjente av nazimartyrene, av den enkle grunn at hans navn havnet først i den alfabetiske listen.
Richard Bergh
Richard Thorolf Bergh (født 18. februar 1930 i Skien, død 29. juli 2016 på Hareid) var en norsk rektor, folkeminnesamler og forfatter av flere tradisjonssamlinger og skjønnlitterære bøker.
Richard Bergh vokste opp i Skien og hadde sin skolegang der. Som nyutdannet lærer kom han til Finnmark i 1954.
Innsamling, bevaring og formidling av folkeminner
Ved siden av lærergjerningen ved Kunes skole startet Richard Bergh med å samle inn ulike former for folkeminner fra området. Det var i hovedsak episke fortellinger og legeråd han fikk høre, men også en rekke andre folkloristiske sjangere var rikt representert i materialet. Med nye lærerposter og stillingen som rektor, kom Richard Bergh stadig til å utvide områdene for innsamling. Tradisjonsmaterialet befinner seg i hans eget private arkiv på Sunnmøre, men også i Norsk Folkeminnesamling ved Universitetet i Oslo. Men Bergh nøyde seg ikke bare med å samle og ta vare på, han sørget også for å få utgitt tradisjonsstoffet i bøker, slik at kulturminnene både kunne leveres tilbake til de miljøene hvor de hørte hjemme, og ble til glede for menigmann og forskere over hele landet. Bergh var en glitrende stilist, og en vár og pålitelig gjenforteller, men også en humoristisk penn, som visste å levendegjøre emnene og skape engasjement. Han var da også en ettertraktet forfatter i forlagshusene, og når Norsk Folkeminnelag kom med sine forsiktige anslag til opplagets størrelse var det ikke sjelden redaktørene presset på for å legge til noen eksemplarer til når de fikk se at forfatteren var Richard Bergh.
I noaidens fotefar
Mellom alt han samlet av muntlige fortellinger var det likevel ingen ting som fenget ham mer enn fortellingene om noaiden og helbrederen Johan Kaaven. Noaiden, med sine oppsiktsvekkende evner og enestående posisjon, var fremdeles en levende legende blant folk flest. Flere av Richard Berghs informanter hadde personlig møtt og opplevd mannen, som døde i 1918. Det var fosterbarn, barnebarn, naboer og venner, og folk som selv hadde blitt helbredet av Johan Kaaven som barn. Alle hadde sine personlige beretninger å gi, men i materialet fantes det også rent mytiske emner.
I tradisjonsstoffet om Kaaven var det både forestillinger hjemlet i kontinentaleuropeisk magi (som å sette fast tyven, se tyvens kontrafei i brennevin, mane dauingeånder), og varianter av de kjente internasjonale sagntypene (om kamp med dauingeånder, sjamanistiske dueller, angrep fra trollhval og bortvising av fanden i kortlaget). Historiene og forestillingene om Finnmarks siste store noaide finnes omtalt i flere av bøkene til Richard Bergh. I artikler har han også gjengitt hendelser knyttet til gjenstander etter Johan Kaaven, og underlige tildragelser hvor det kan se ut som om noaiden fremdeles holder sin beskyttende hånd over de som holder hans minne i hevd.
Anstein Mikkelsen har laget en delvis dokumentarisk film om Richard Bergh som samler av historiene om Johan Kaaven. Filmen bærer tittelen I noaidens fotefar, og skildrer hans opplevelser i grenselandet mellom drøm og virkelighet, der også det hinsidge krysser det dennesidige.
I Skoganvarre
I 1962 ble Richard Bergh skolestyrer i Skoganvarre. Bergh forfattet senere et firebindsverk om livet i og rundt fjellstua ved Bajit Leavdnjajávri.
I 1964-65 studerte Richard Bergh nordisk språk og litteratur ved Universitetet i Oslo. I 1966 og i 1967 deltok han på universitetets sommerkurs og avla deretter eksamen i historie og ble adjunkt. I 1969 flyttet han med familien til Sunnmøre hvor han overtok stillingen som rektor ved Tjørvåg skole. Bergh gikk av med pensjon i 1993.
Museer
Richard Bergh har bidratt til etableringen av to museer, Ishavsgalleriet på Tjørvåg skule i 1981, og Krigshistorisk museum i Skoganvarre, som organisatorisk hører inn under Porsanger museum. På sistnevnte er også en avdeling viet Richard Bergh som samler og utgiver av folkeminner.
Kunstnernes Informasjonskontor
Kunstnernes Informasjonskontor – KIK, var en stiftelse etablert i 1986, av Norske Billedkunstnere (NBK), Norske Kunsthåndverkere (NK) og Forbundet Frie Fotografer (FFF).
KIKs hovedoppgave var å samle og formidle informasjon om norsk samtidskunst, samt å bistå offentlige instanser, organisasjoner og private som søker etter kunst eller kunstnere til ulike oppdrag.
KIK-arkivet
KIK bygget opp et stort arkiv over norsk samtidskunst. Arkivet omfattet dias (lysbilder) og CV fra kunstnerne. Opplysningene i arkivet ble gitt av kunstnerne. Arkivet ble distribuert til de regionale kunstnersentrene på mikrofilm og senere på CD-plate.
I 2005 ble KIK-arkivet, i samarbeid med kulturnett, lagt ut på internett. Arkivet inneholdt informasjon om og kunstverk av samtidige, profesjonelle norske kunstnere bosatt i Norge, eller bosatt i utlandet i perioder.
Arkivet hadde bilde av og informasjon om over 10 000 kunstverk av omtrent 3 000 norske kunstnere. Alle uttrykksformer innen bildekunst og kunsthåndverk, performance, video, lyd, lys og elektronisk kunst var representert i arkivet.
KIK ble avviklet i 2010, etter flere år med vanskelige økonomiske rammebetingelser.
Norsk kunstårbok
KIK ga i perioden 1992-2010 ut Norsk kunstårbok / Norwegian Art Yearbook, en årlig norsk- og engelskspråklig dokumentasjon over norsk bildekunst og kunsthåndverk.
Regionalt samarbeidsutvalg
Regionalt Samarbeidsutvalg (RSU) oppnevner kunstneriske konsulenter for Kunst i offentlige rom (KORO) til private, kommunale og statlige utsmykningsprosjekter. RSU finnes i hver region. KIK er sekretariat for RSU i Oslo.
Vivo
Vivo (fullt navn: Vivo bokhandel AS) var en kjede av 20 (i 2014) norske bokhandler, geografisk spredt fra Finnsnes i nord til Mandal i sør. Historisk hadde butikken røtter tilbake til 1860-årene og opprettelsen av Lutherstiftelsen. Navnet var lenge Lutherstiftelsens Bokhandel, men endret i 1989 navn til Bok & Media og i 2014 til Vivo.
Foruten skjønnlitteratur, papirartikler, hobbyartikler og «vanlige» bokhandelartikler, er det utvalget av kristen litteratur, musikk og teologiske fagbøker som var Vivos kjennetegn og forretningskonsept.
Vivo bokhandel AS var tilsluttet Fri Bokhandel SA, en sammenslutning av 85 (i 2014) frittstående, mindre bokhandlere i Norge. Fri Bokhandel ble stiftet i 1998 og omsetter totalt for ca. 400 millioner kroner i året – hvilket utgjør omkring 6 % av omsetningen for alle landets bokhandlere.
Gustaw Herling-Grudziński
Gustaw Herling-Grudziński [grudʒ’injski] (født 20. mai 1919 i Kielce i Polen, død 4. juli 2000 i Napoli i Italia) var en polsk essayist, litteraturkritiker og intellektuell. Han er mest kjent for å ha skrevet en personlig skildring av livet under den sovjetiske gulag – En annen verden.
Maria Pietilä-Holmner
Maria Pietilä-Holmner (født 25. juli 1986 i Umeå) er en svensk tidligere alpinist.
Gustaw Herling-Grudziński
Bakgrunn
Han ble født i Kielce og viet seg til polsk litteratur ved Universitetet i Warszawa, men fikk ved begynnelsen av andre verdenskrig et avbrudd i studiene. I løpet av høsten 1939 var han med på å grunnlegge en undergrunnsorganisasjon, "Polska Ludowa Akcja Niepodległościowa, PLAN".
Arrestert som spion
Som organisasjonskurér reiste han til det sovjetiskokkuperte Lvov, men ble i mars 1940 arrestert av NKVD da han prøvde å krysse grensen for å tilslutte seg den polske hær i Frankrike, og ble etter falske beskyldninger dømt for spionasje. Herling-Grudziński ble plassert i Vitsebsk, og fikk gjennom påfølgende fengselsopphold i Leningrad og arbeidsleir i Arkhangelsk stifte kjennskap til gulag.
Maria Pietilä-Holmner
Karriere
Hun oppnådde en tiendeplass under OL 2006 i Torino storslalåm. Under VM 2007 tok hun sølv i storslalåm. I slalåmrennet under OL 2010 oppnådde hun sitt beste resultat i et OL med en fjerdeplass.
Gustaw Herling-Grudziński
Arrestert som spion
To år senere skjedde omveltningen i det tyskerne gikk til angrep på Sovjetunionen. Herling-Grudziński led av sult og skjørbuk da han som del av Sikorski-Majskij-avtalen ble løslatt i 1942.
Krigshelt
Mot slutten av andre verdenskrig gikk Herling-Grudziński inn i general Władysław Anders' polske hær, og deltok blant annet i felttoget mot Monte Cassino i Italia. For sin innsats i kampene ble han dekorert med Ordenen Virtuti Militari, Polens høyeste militære orden.
Maria Pietilä-Holmner
Karriere
Hun la opp i 2018.
Gustaw Herling-Grudziński
Journalist og essayist
I 1946 startet han sammen med Jerzy Giedroyc i Roma det såkalte Polske litteraturinstittutet og forlaget og det politiske og kulturelle emigrantmagasinet ved samme navn, Kultura. Når magasinet flyttet til Maisons-Laffitte i Frankrike i 1947, bosatte han seg først som journalist i London (der han bodde mellom 1948 og 1952 sammen med sin første kone, kunstmaleren Krystyna Domańska) og München (der han arbeidet mellom 1952 og 1955 for Radio Free Europe), men slo seg i 1955 ned i Napoli, hvor han ble boende resten av livet. Han giftet seg med Lidia Croce, en datter av Benedetto Croce, i 1954 i London.
Han skrev flere bøker med italienske motiv, for eksempel kortromanen Pietà dell' Isola (1960). Handlingen er lagt til Capri, hvor kvinnen Immacolara i den avsluttende scenen sørger over sin døende forlovede, mureren Sebastiano. Ved et ulykkestilfelle under renoveringen av Certosaklosteret får han ulesket kalk over seg. Sebastiano blir blind og døv, og lider under hukommelsestap. Immacolara er i tillegg gravid, men det fremgår etter hvert at Sebastiano ikke er faren, men derimot landsbypresten Padre Rocca. Det viser seg dessuten at ulykken med kalken nettopp har med det ureglementerte og upassende farskapet å gjøre.
Arne Melberg refererer fra innholdet og ser dateringen av ulykken, 19. september 1933, som en parallell til Napolis skytshelgen San Gennaros minnedag, da hans blødende kropp ble båret gjennom Napolis gater, men kanskje vel så relevant med tanke på intrigen er Felix’ og Constantias felles martyrdød i Nocera Inferiore, under keiser Nero den 19. september omkring år 65 e.Kr.:
Herling-Grudziński forteller lakonisk og mangetydig, men hva som egentlig foregikk i trekantforholdet mellom dem forblir uklart. I tillegg blir Sebastianos skjebne dobbelteksponert gjennom blikket til en jødisk lege som under andre verdenskrig hadde flyktet ut til øya.
Litterært liv og hederspriser
Herling-Grudziński mottok en rekke litterære priser: Kultura (1958), Jurzykowski (1964), Kościelskis (1966), The News (1981), den italienske Premio Viareggio prisen, den internasjonale Prix Gutenberg, og den franske PEN-Club. I 1998 (eller 1995 ) ble han tildelt Den hvite ørns orden, som er den høyeste utmerkelse en polsk borger kan få.
Hans mest berømte bok, A World Apart (1951), ble forfattet i London, og ble oversatt til engelsk av Andrzej Ciolkosz og utgitt samtidig i Polen og England, med forord av Bertrand Russell. Til den første engelske utgaven etter Herling-Grudzińskis død kom verket med nytt forord av Anne Applebaum (2005). Den svenske utgaven, En värld för sig, kom i 1952, og den norske utgaven, En annen verden, i 1953. Her beskriver han livsforhold i det sovjetiske gulag, basert på egne erfaringer fra fangeleiren, og gir samtidig en grundig innsikt i forutsetningene for Det sovjetiske kommunistsystemet. I sluttordet får vi vite at det for ikke å bukke under for systemet og råskapen er umulig å opphøre å tro på mennesket og på meningen med å kjempe for å forbedre sine lodd på jorden.
En annen verden
Professor Arne Melberg refererer fra handlingsgangen i En annen verden:
Verket utkom ti år før Aleksandr Solzjenitsyns En dag i Ivan Denisovitsj' liv (One Day in the Life of Ivan Denisovich).
En annen verden ga Gustaw Herling-Grudziński internasjonal heder, men også en god del motstand. Den franske oversettelsen av boka ble ikke utgitt før i 1985, og den italienske i 1994. Den franske oversettelsen fikk Liberté-premien gitt av den franske PEN-klubben i 1986.
Dødsangsten og det smertefulle skriket fra medfanger forplantet seg videre gjennom Herling-Grudzińskis forfatterskap, og fortsetter i flere marerittliknende skildringer. Et utvalg fra Dagbok skrevet om Natten 6 bind (1973–97), som han utga gjennom 30 år, ble i 1997 oversatt til engelsk og publisert under tittelen Volcano and Miracle. En samling noveller, The Noonday Cemetery and Other Stories, ble post mortem oversatt til engelsk av Bill Johnston i 2003.
Gustaw Herling-Grudziński ble flere ganger nominert til Nobels litteraturpris.
Mellom 1974 og 1992 var Herling-Grudziński redaksjonsmedlem av Kontinent, et russisk emigrantmagasin.
Alborán
Alborán er ei spansk øy i Alboransjøen, beliggende lengst vest i Middelhavet. Den er 55 km nord for Cabo de Tres Forcas i Marokko, og 85 km sør for Punta Cula de Perros i den spanske provinsen Almería. Administrativt hører øya til kommunen Almería, og den er altså ikke en del av de spanske besittelsene i Nord-Afrika (plazas de soberanía).
Historie
I antikken var Alborán kjent som «Erroris» og «Albusama». Den har vært en spansk besittelse siden 1540 da den ble erobret fra den tunisisk-arabiske piraten Al Borani i slaget ved Alborán.
Grunnet stedets strategiske verdi, forsøkte fiskebåter fra Sovjetunionen på 1960-tallet å opprette en base på øya. Av denne grunn har den spanske hær etablert en bosetning på Alborán for å kunne både kontrollere og beskytte øya mot utenlandsk inntrengning.
NFL
NFL kan vise til:
Johann Georg Pisendel
Johann Georg Pisendel (1687–1755) var en tysk fiolinist og komponist.
Biografi
Pisendel var ansatt ved Dresdner Hofkapelle fra januar 1712 til sin død i 1755, først som fiolinist og fra 1728 som konsertmester.
Betydning
Av Pisendels mange reiser fikk et opphold hos Vivaldi i Venezia (1716/17) størst betydning. Pisendel og Vivaldi fikk et nært vennskapsforhold, og Vivaldi skrev mellom 1717 og 1720 fire sonater, fem konserter og en sinfonia med tilegnelsen «fatte p. Mr. Pisendel». Også Tomaso Albinoni og Georg Philipp Telemann dediserte fiolinkonserter til Pisendel.
Etter at han vendte tilbake til Dresden studerte Pisendel komposisjon hos Johann David Heinichen. Blant Pisendels elever var Franz Benda og Johann Gottlieb Graun. Han var også en nær venn av Jan Dismas Zelenka og hjalp til med å utgi noen av hans verker posthumt.
Pisendel var senbarokkens store tyske fiolinvirtuos, og takket være sine personlige egenskaper og pedagogiske ferdigheter vant han tidlig anerkjennelse hos og vennskap med tallrike musikere. Hans virke som konsertmester under dirigenten Johann Adolf Hasse gjorde Dresdner Hofkapelle berømt over hele Europa.
Musikk
Lite av Pisendels komposisjoner er bevart, men det som finnes er av høy kvalitet.
Evolusjon
Evolusjon (latin evolutio = utfolding) betegner innen biologi endringen av arter og deres antall. Endringer av arter innebærer endringer i organismenes bygning (morfologi), genetikk, økologi, atferd m.m. Endringer i antall arter innebærer at nye arter kan oppstå og at arter kan dø ut. Evolusjon undersøkes av evolusjonsbiologer og forklares med evolusjonsteorien.
Evolusjon brukes også i andre sammenhenger i overført betydning om langsomme, gradvise endringer, i motsetning til revolusjon.
Andre definisjoner
En annen definisjon på evolusjon, som er hyppig brukt i bl.a. innførende lærebøker, er populasjonsgenetiske forandringer over generasjoner, eller endringer av arters genomer. Ulempen ved denne definisjonen er at den ignorerer mange viktige prosesser, som artsdannelse og epigenetisk og kulturell evolusjon innen arter.
Begrepet evolusjonisme brukes i etnologi om en forskningstradisjon på tidlig 1900-tall som understreket de ulike kulturelementers utvikling. Forskerne beskrev kulturfenomenene som om det foregikk en evolusjon, en utvikling fra opprinnelige primitive og enkle former mot stadig mer høyverdige og høyerestående former.
Dokumentasjon
Indisier på at evolusjon har funnet sted og finner sted, kommer fra mange ulike hold:
Evolusjonens drivkrefter
Evolusjonen skjer gjennom prosesser som øker eller minker variasjonen (mangfoldet) i et genforråd. Prosesser som øker variasjonen er mutasjoner, rekombinasjon og utbytting av gener mellom populasjoner og arter (for eksempel gjennom retrovirus). Prosesser som minker variasjonen er naturlig utvalg og genetisk drift. På grunn av at nye gener tilføres populasjonen og gamle gener sorteres bort er gen-bassenget i stadig forandring. Når miljøet er noenlunde konstant, er forandringene vanligvis moderate. Men når miljøet endres, kan betydelige forandringer skje på mindre enn 100 000 år.
I moderne evolusjonsteori skilles det ofte mellom seks ulike faktorer som skal forklare evolusjonære endringer innenfor arter (mikroevolusjon):
Mutasjoner og genduplikasjon
Mutasjonene forårsaker variasjon og er den eneste kilden til helt nye varianter. Mutasjonene er vanligvis nøytrale (de påvirker ikke organismens overlevelsesevne), ofte til ulempe og mer sjelden til fordel.
En type mutasjon som er en viktig drivkraft for evolusjonen er genduplikasjon. Dupliseringen av en bit genetisk materiale (DNA) avstedkommer som oftest ingen forandring i seg selv, men gir biter av relativt funksjonelle gener som strengt tatt ikke behøves. De kan omformes til nye gener med ulike funksjoner uten å erstatte de gamle.
Store mutasjoner kan oppstå ved at et gen overføres fra en art til en annen via retrovirus. Det nye genet kan senere overføres til avkommet. Bakterier kan også bytte ut gener gjennom overføring av plasmider. Enkelte planter kan ta opp plasmider fra bakterier av arten Agrobacterium som overføre til avkommet. Dette kalles horisontal genoverføring.
Naturlig utvalg
Det naturlige utvalget virker på den variasjonen som finnes i populasjonen. Foreldrene får flere individer som avkom enn det som kan overleve til moden alder og i sin tur reprodusere seg. Individer har ulik sannsynlighet for å overleve, avhengig av hvilke arvelige egenskaper de har. Antallet avkom og overlevelsesevne hos avkommet bestemmer til sammen hvor stor neste generasjon blir. Det er dette som noen ganger kalles "survival of the fittest", det vil si at den «mest egnete» (best tilpassete) overlever.
Det er også viktig i sammenhengen at evolusjonen virker gjennom utvalgssannsynligheter på hele populasjoner. Tilfeldigheter gjør at selv mange individer med gener som i gjennomsnitt gir god framgang, dør uten å reprodusere seg.
Det naturlige utvalget kan deles inn i «økologisk utvalg», som handler om hvor bra organismen klarer å overleve i sitt miljø, og «seksuelt utvalg», som handler om evnen til å befrukte andre individer. Hvilke egenskaper som er optimale endrer seg over tid. Det gjør at evnen til å forandres fra generasjon til generasjon også er en egenskap som favoriseres av det naturlige utvalget.
Det naturlige utvalget ligner på mange måter det kunstige utvalget som mennesker gjør, for eksempel på husdyr og dyrkede planter. Men i det naturlige utvalget finnes det ingen person som velger.
Genetisk drift
Genetisk drift er de forandringer i gen-frekvens som er helt tilfeldige, og altså ikke avhenger av seleksjonstrykk. Effektene av genetisk drift blir spesielt store i små populasjoner. Disse fluktuasjonene i gen-frekvens mellom generasjonene leder iblant til at gen-varianter helt forsvinner. To atskilte populasjoner som fra begynnelsen har like mange av hver gen-variant kan derfor drive i ulike retninger og få ulike gen-sammensetninger, slik at gen-varianter som finnes i den ene populasjonen mangler i den andre.
Gen-flyt
Gen-flyt er når gener overføres fra en populasjon til en annen populasjon innen samme art, og er den eneste prosessen som gjør populasjonene genetisk mer like hverandre. Gen-flyt gjør også at gen-bassengene blir større. Gen-flyt oppstår når individer migrerer. Migrasjonen kan skje med fullvoksne individer eller med mindre spredningsenheter, for eksempel pollen. Gen-flytens intensitet avhenger blant annet av hvor overkommelige de geografiske barrierene er.
38 Special (band)
.38 Special (også skrevet Thirty-Eight Special) er et amerikansk rockband som ble dannet av Don Barnes og Donnie Van Zant i Jacksonville, Florida i 1975.
Prasat Thong
Prasat Thong (thai: สมเด็จพระเจ้าปราสาททอง) (født 1599 i Ayutthaya, død 7. august 1656 samme sted) var konge over Ayutthaya fra 1629 til 1656. Han var den første kongen av Prasat Thong-dynastiet, det fjerde dynastiet i Ayutthaya. Før han ble konge hadde han vært forsvarsministeren til kong Songtham.
José Lai Hung-seng
José Lai Hung-seng (kinesisk: 黎鴻昇, født 14. januar 1946 på Taipa i Macao) var katolsk biskop av Macao fra 2003 til 2016.
Han ble presteviet den 28. oktober 1972 og bispeviet til koadjutorbiskop av Macao 2. februar 2001. Da hans forgjenger biskop Domingos Lam Ka-tseung trakk seg tilbake den 30. juni 2003 overtok han automatisk som ordinarie biskop.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Vézelay
Vézelay er en kommune i departementet Yonne i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike. Klosteret i Vézelay og dens klosterkirke har arkitektonisk og historisk betydning.
Demografi
Per folketelling av 1999 var befolkningen på 492. Den 1. januar 2006 var befolkningstallet beregnet til 473.
Vin
Bourgogne Vézelay er den lokale vinen. Vinproduksjonen ligger i enden av byen og produserer en rekke viner, hovedsakelig hvitvin, basert for det meste på druevarianter av Chardonnay, Pinot Noir og Melon de Bourgogne. Omtrent halvparten av produksjonen er markedsførte via handelsforeningen Cave Henry.
Pilegrimskirken La Madeleine
Den nåværende kirken ble oppført i tiden 1089–1206. Dens romslige midtskip, nesten 60 meter langt, har uvanlige høye hvelv. Dens proporsjoner og det gotiske korets eleganse gir interiøret en letthet som forsterkes av de grå ribbene på midtskipets massive buer. De markerer midtskipets travéer og deler inn krysshvelvet ovenfor. Midtskipet nås gjennom vakker skulpturell inngang fra en bred vestportal.
Overfor inngangen fra narthex til midtskipet troner Kristus i en omfattende utført relieff. I majestetisk storhet i midten sender han ut apostlene på deres oppdrag om å omvende hedningene, bote de syke og drive ut demoner fra de besatte.
Bernhard av Clairvaux ba har for det andre korstog, påsken 1146, framfor kong Ludvig VII av Frankrike.
Kongene Rikard I av England og Filip II August av Frankrike møttes her før de ga seg på veg til det tredje korstoget i 1190.
Catalonia
Catalonia er en autonom region i Spania. Catalonia grenser til Frankrike og Andorra i nord, Middelhavet i øst, Comunitat Valenciana i sør og Aragón i vest. Regionen har 7,5 millioner innbyggere. Hovedstaden er Barcelona. Catalonia er den regionen i Spania med størst industriell produksjon.
La Generalitat er selvstyreinstitusjonen i Catalonia. Den består av parlament, president og en regjering eller utøvende råd. Størsteparten av rettsapparatet er likevel underlagt Spania. Regionen har siden 1979 kjempet for høyere grad av selvstyre, slik som Navarra og Baskerland har. Catalonia bestemmer selv i saker som gjelder kultur, miljø, kommunikasjon, transport og offentlig sikkerhet, mens utdanning, trygd, skatt og rettsvesen er underlagt sentralmyndighetene.
Et viktig symbol for Catalonia er det gul- og rødstripede flagget Senyera, som stammer fra det aragonesiske flagget. Av de som kjemper for katalansk uavhengighet brukes ofte en variant av flagget med en blå trekant med en hvit stjerne innerst ved stanga. Noen av disse vil også innlemme Comunitat Valenciana, Balearene og en del av Aragón i Catalonia.
Catalonias parlament erklærte 27. oktober 2017 selvstendighet fra Spania. Den spanske regjeringen fikk deretter fullmakt av Spanias senat til å overta styringen av regionen. Dette er første gang artikkel 155 i Spanias grunnlov av 1978 er blitt brukt. Den offisielle maktovertakelsen skjedde 28. oktober 2017 klokken 09 idet den spanske regjeringen publiserte en kunngjøring om at de regionale lederne var avsatt og regionens selvstyre var satt til side. Spanias statsminister Mariano Rajoy overtok dermed makten til regionpresident Carles Puigdemont. Et nyvalg ble avholdt i Catalonia 21. desember 2017.
Historie
Gjennom ekteskapet mellom Ferdinand II av Aragón og Isabella I av Castilla ble Catalonia en del av den nye unionen Spania, men det lokale selvstyret fortsatte i de ulike enhetene i unionen, blant annet eget lovgivning og institusjoner.
Det katalanske opprøret foregikk i store deler av området i årene mellom 1640 og 1659 og hadde sine røtter i den misnøyen den katalanske befolkingen hadde over tilstedeværelsen til kastiljanske tropper under krigene som utspant seg mellom Spania og Frankrike som del av tredveårskrigen. Under opprøret hadde Frankrike kontrollen over Catalonia fra januar 1641 og fram til 1652. Nord-Catalonia ble overført til Frankrike som følge av Pyreneene-traktaten i 1659 etter Den fransk-spanske krigen (1635–1659).
Som følge av freden i Utrecht etter den spanske arvefølgekrigen fikk Felipe V fra det franske Huset Bourbon makten. Han fjernet gjennom de såkalte Nueva Planta-dekretene Catalonias selvstendighet, som han gjorde med flere andre provinser i resten av Spania. På 1700- og 1800-tallet ble Catalonia et viktig sted for den spanske industrien da Catalonia industrialisert og ble et industrielt senter for Spania. Graden av indre selvstyre varierte, under den andre spanske republikken fikk regionen i 1931 autonom status.
Ved valget til Catalonias parlament i september 2015 oppnådde partiene som støtter uavhengighet (koalisjonen Junts pel Si og det radikale venstrepartiet CUP) 47,7 % av stemmene, mens partiene som er mot uavhengighet fikk flest stemmer, med et resultat på 51,7 %. På grunn av valgordningen fikk sepatatistene likevel flertall i antall mandater (72 av 135). Fra 2016 ledes Catalonias parlament av Carles Puigdemont fra uavhengighetspartiet Convergència Democràtica de Catalunya (CDC). Puigdemont viderefører Mas’ politikk og har flertall i det regionale parlamentet til å iverksette tiltak for å opprette den uavhengige staten Catalonia, til tross for at et vedtak om løsrivelse er grunnlovsstridig. Sentralregjeringen i Madrid har på sin side konsekvent avvist alle tiltak fra separatistene og har fått støtte fra høyesterett.
For tiden er uavhengighetsspørsmålet en av de største konfliktene i spansk politikk, ved siden av arbeidsledighet og utvikling av økonomien. Ideen om et uavhengig Catalonia har omfattende juridiske og økonomiske konsekvenser, både for Spania og Catalonia. En eventuell løsrivelse fra Spania vil blant annet medføre at Catalonia må søke eget medlemskap i internasjonale organisasjoner, blant annet i Den europeiske union.
Geografi
mini|250px|Kart over Catalonias [[geomorfologi: Catalonia er et landskap med form av et triangel med Pyreneene i nord mot grensen til Frankrike, og som i sør senker seg ned mellom Aragón og Middelhavet til spissen berører Valencia med et areal på 32,000 km², i tillegg kommer enklaven Llívia på 14 km² inne i det franske departementet Pyrénées-Orientales.
Størsteparten av Catalonia opptas av terrasser, utgående såvel fra Pyrenéene som fra de katalanske fjellene som går langs kysten. Lavlandet er innskrenket til noen mindre kystpartier ved Figueres, Tarragona og Ebro-deltaet samt Lleidasletten i det indre. Vassdragene utgjøres av Ebro, som på en kort strekning gjennomflyter søndre Catalonia, samt dens bielv Segre med Noguera Ribagorçana, grenseelv mot Aragón, Noguera Pallaresa, Cervera m.fl. Av kystelvene Fluvià, Ter, Tordera, Llobregat er den sistnevnte størst; den lille Sènia danner grensen i sør. Landets fjellandskap gjør at klimaet er kjøligere enn man skulle vente ut fra Catalonias beliggenhet på høyde med midtre Italia.
De katalanske Pyreneene
Høyfjellsregionen Pyreneene (katalansk: Pirineus) ligger i grenseområdene til Frankrike og Andorra og omfatter flere topper på over 3,000 moh., blant dem Pic de Sotllo (3,084 moh.), Pic de Comaloforno (3,033 moh.), Besiberri Nord (3,015 moh.) og Catalonias høyeste fjell Pica d’Estats (3,143 moh.). I denne regionen har også flere elver sitt utspring, blant annet Noguera Pallaresa, Noguera Ribagorzana, Garona, Llobregat, Ter og Muga. Til de katalanske Pyreneene hører også fjellkjeden Serra de l’Albera som går mellom byen la Jonquera og Middelhavet, med den høyeste toppen Puig Neulós (1,245 moh.).
Birger Løvaas
Birger Løvaas (født 24. november 1901, død 5. juni 1977) var en norsk skuespiller og komiker.
Narai
Narai (født 1632, død 11. juli 1688) var konge av Ayutthaya fra 1656. Han regnes for den mest berømte kongen i riket.
Birger Løvaas
Han spilte Karl Anton i Gideon Wahlbergs Skjærgårdsflirt over 2000 ganger fra 1928–1944, med dette stykket reiste han rundt over hele Norge med sitt teater. Dette stykket var det mest sette teaterstykket i forrige århundre. Løvaas spilte også Karl Anton i filmatiseringen av Skjærgårdsflirt i 1932.
Catalonia
De katalanske Forpyreneene
De katalanske Forpyreneene (katalansk: Prepirineus) utgjør en rundt 20 til 45 km bredt fjellområde sør for De katalanske Pyreneene, mellom Aragón i vest og comarcaet Garrotxa i øst. I denne regionen er også fjelltoppene Serra del Montsec, Serra de Boumort, el Port de Comte og el Cadí. De katalanske Forpyreneene er det få topper som er over 2,000 moh., men de høyeste er Pedraforca (2,506 moh.) og Torreta de Cadí (2,561 moh.) i fjellkjeden Serra del Cadí.
Narai
Karriere
Han kom på tronen etter at hans eldre bror og onkel hadde regjert nokså kort. Etter kong Prasat Thonge død fikk Narai etter en del renkespill og palassopprør hvorved hans to forgjengere ble henrettet, tronen «i året 1018 C.S., i apens år, årtiets åttende år, en torsdag, annen dag i den avtagende måne i den 12. måned klokken to om ettermiddagen», det vil si 26. oktober 1656.
Birger Løvaas
Etter krigen var Løvaas ansatt både ved Folketeatret og Oslo Nye Teater, og medvirket i radioteaterstykket Dickie Dick Dickens.
Narai
Karriere
I 1662 fikk franske misjonærer slå seg ned i Ayutthaya og utøve sin religion. Franskmennene håpet på stor misjonsfremgang, og forsåvidt kanskje vel så meget på den politiske innflytelse de samtidig ville vinne. Kong Narai interesserte seg på sin side for den franske kirkearitektur og for deres øvrige byggekunst.
Catalonia
Serralada Transversal
Serralada Transversal er en rekke mindre fjellkjeder i den østlige enden av De katalanske Forpyreneene, mellom comarcaene Osona og Garrotxa. Topografien har tidligere gjort dette området har vanskeliggjort kommunikasjon i det nordlige Catalonia, særlig mellom det nordøstlige området (med byer som Girona, Figueres og La Jonquera) og det vestlige Catalonia med byer som Lleida, Cervera og videre vest mot Aragón.
Narai
Karriere
I 1677 gav Narai den franske ingeniøren Lamar i oppdrag å undersøke Kra-stredet. Man ville finne ut omn det var mulig å bygge en kanal, (Kra-kanalen), som snarvei over Kra-eidet.
Catalonia
Provinser
Catalonia er inndelt i fire provinser:
Narai
Karriere
Han hadde forbindelser også med perserne, inderne og kineserne og andre asiatiske riker og folk. Han opprettet kontakt med europeerne (Frankrike, Pavestolen) og forsøkte å komme i kontakt med Det britiske Østindiske kompani. Han havnet i konflikt med britene etter å ha nektet å betale et skadeserstatning på grunn av at briter basert i Ayutthaya hadde stjålet fra et område som var alliert med kompaniet. Resultatet ble antibritiske stemninger som resulterte i en massakre av om lag 60 engelskmenn i 1687. Frankrike fikk etter dette en stadig større innflytelse.
Bemerkelsesverdig var også den store innflytelse europeere fikk, fremst blant dem greske eventyreren Constantine Phaulkon, som ble kongens førsteminister.
Catalonia
Provinser
Hovedstedene i provinsene har samme navn som provinsene selv: Barcelona, Girona, Lleida og Tarragona.
Uavhengighetsspørsmålet
I nyere tid har det oppstått bevegelser som kjemper for katalansk selvstendighet. Dette har grunnlag i den katalanske kulturen, som i klare trekk skiller seg fra den spanske. I 1979 ble det innført selvstyre igjen. Generalitat de Catalunya ledes av en regjering der den katalanske presidenten står i spissen. Catalonias parlament er folkevalgt forsamling med ett kammer. En folkeavstemning 2006 gav overveldende flertall for økt indre selvstyre.
Narai
Karriere
Narai sendte utsendinger til den franske kong Ludvig XIV flere ganger, og franskmennene sendte utsendinger tilbake. Han måtte imidlertid gå med på at franskmennene tok kontrollen i Bangkok.
Catalonia
Uavhengighetsspørsmålet
23. januar 2013 sluttet det katalanske parlamentet seg til en erklæring som slo fast at Catalonia er en uavhengig statsrettslig enhet, og ønsker å avholde en folkeavstemning overspørsmålet om Catalonia skal løsrives fra Spania. En folkeavstemning ble avholdt 9. november 2014, men lovligheten av denne ble bestridt, og den fikk derfor kun politisk og symbolsk verdi.
Narai
Karriere
Da han ble syk, sørget de misfornøyde embedsmennene for at Phaulkon ble henrettet.
Mange thailendere følte seg uroet av det store nærvær av utenlandske misjonærer og soldater. Rett etter at Narai døde, var det revolusjon. Franskmennene ble utvist og det utenlandske nærvær generelt svekket. Narai er en av de få thailendske konger som har fått tilnavnet den store.
Catalonia
Uavhengighetsspørsmålet
1. oktober 2017 ble det også avholdt folkeavstemning for løsrivelse. Ca 90% stemte for selvstendighet, men resultatet kom helt i skyggen av en stor poilitiaksjon dirigert fra sentralt hold, og uten deltakelse fra den katalanske politiet. Spesielt fikk politiet mye kritikk for sin opptreden da de prøvde å stoppe valget. Valgdeltagelsen var også svært lav.
Wilhelmine Holmboe-Schenström
Wilhelmine Holmboe-Schenström, kjent under kunstnernavnet L'Hombino, (født Sara Vilhelmine Holmboe 15. juni 1842 i Ålesund, død 18. november 1938 i Oslo) regnes for å være en av Norges første virkelig store internasjonale operasangerinner ved siden av Gina Oselio og Karen Holmsen.
Catalonia
Uavhengighetsspørsmålet
Den 27. oktober 2017 erklærte regionens parlament uavhengighet fra Spania. Et nyvalg ble avholdt i Catalonia 21. desember 2017.
Wilhelmine Holmboe-Schenström
Biografi
Wilhelmine Holmboe var datter av sorenskriver for Sunnmøre Joakim Gøtsche Holmboe. Hun var gift med den svenske obersten Rolf Schenstrøm.
Catalonia
Klima
Catalonia har et typisk middelhavsklima, men med store forskjeller i temperaturen mellom kystområdene, med et mildt klima om vinteren og sterk varme om sommeren; innlandet, som har et kontinentalt middelhavsklima, med kalde vintere og veldig varme somre; og fjellområdene nær Pyreneene, som har et høyfjellsklima, med en minimumstemperatur på under null grader og snø om vinteren, en årlig nedbør på over 1000 mm året og somre som er mindre varme.
Wilhelmine Holmboe-Schenström
Biografi
Hun studerte til mezzosopran hos Pauline García-Viardot i Paris.
Catalonia
Språk
Katalansk er Catalonias offisielle språk, sammen med kastiljansk (eller spansk), som er offisielt i hele Spania. Aranesisk, som er en variant av språket oksitansk, er også offisielt i området Val d'Aran. La Generalitat arbeider for å framheve og beskytte den sosiale bruken av katalansk.
Wilhelmine Holmboe-Schenström
Biografi
Fra 1877 til 1884 jobbet hun ved Stockholmsoperaen, men opptrådte også som gjestesanger i Christiania Theater, samt i Belgia, Frankrike og Italia. I 1880-årene arbeidet hun deler av året som sangpedagog i London. I 1914 ga hun ut noter til diktet «Jeg har sögt» av Magdalene Thoresen. Noteheftet inneholder også J.H. Macnairs engelske oversettelse av diktet med tittelen «Life's Secret».
Catalonia
Språk
Språk som folk identifiserer seg med i Catalonia
Kunnskap om katalansk i Catalonia
Veier
Det er 12 000 km med veier gjennom Catalonia.