cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bergen og Omland havnevesen
Havnefyret
Marinedepartementet ga etter forslag fra Havnekommisjonen samtykke til oppførelse av et lite fyr på Nordnes i 1839. Fyret skulle veilede de nord- eller sønnenfra kommende skip til Vågen og øvrige ankerplasser og bøyer. Det ble tilsatt en fyrvokter, og fyret tentes første gang 15. september 1839. Nordnes fyr var tent fra 15. september til 31. mars, og det lyste med et fast rødt lys i en halvsirkel på en mil.
På Skolten ble det i årene 1863–1868 bygd en 100 meter lang og 7 meter bred molo, Skoltegrunnsmoloen. På moloens østside ble det i 1867 oppført et ni meter høyt fyrtårn av støpejern. Fyret på Nordnes ble nedlagt, og et tidligere utlagt fyrskip ved moloen ble fjernet (Fyrskip er betegnelsen på en fyrlykt som er plassert på et permanent oppankret fartøy). Havnefyret ble tent for første gang i desember 1867. I 1899 ble det malt et hvitt belte på fyrbygningen for å gjøre den mer synlig. Havnefyret, som viste et rødt lys, brant fra 1. august til 15. mai.
I 1917 var utbyggingen av Skoltegrunnsutstikkeren mer eller mindre ferdig. Da ble Havnefyret nedlagt og erstattet på 1920-tallet av en fyrlykt plassert på varehustaket på Skolten.
Havneplan av 1903
Havneplan av 1903 er den første regulære havneplan for Bergen havneområde. I 1901 satte en havneplankomité i gang å utarbeide en fullstendig havneplan for Bergen, initiert av bystyret. Havneplanen ble presentert i 1903 i Bergens kommuneforhandlinger som et eget bind, bd. III.
Planleggerne ønsket å lage en fullstendig plan for effektiv utnyttelse av havnedistriktet, samt gi kommunen et verktøy for tilpasning mellom havneutbygging og andre private og offentlige byggeprosjekter. Planen gav retningslinjer for utbygging de neste 50-60 årene, men hovedtyngden av arbeidene var tenkt gjennomført etter 20 år. Dette gjaldt kaibygging, bygging av moloer og vareskur, diverse utdypningsarbeider o.a.
Ettertiden viser at Havneplanen ikke ble realisert fullt ut. Det ble for eksempel i enkelte havneområder bygd færre kaier enn forutsatt, som i Sandviken og i området mellom Sukkerhusbryggen og Møhlenpriskaien. På den annen side ble det bygd anlegg som ikke engang var med i planen, som Skoltegrunnsutstikkeren. Ellers ble utfyllingen av Store Lungegårdsvann gjennomført i større grad enn tenkt etter planen. Likevel var havneplanen nyttig som referanseramme og diskusjonsgrunnlag for havnearbeid fremover. Fordi den tvang frem en helhetlig tenkning under arbeidene med de mange enkeltprosjektene.
Havnen under 2. verdenskrig
Under okkupasjonen ble havneloven av 1933 erstattet av en midlertidig forordning av 2. oktober 1941. Den lokale havnemyndighet bestod nå av havneformannen, og havnenemnden skulle kun være et rådgivende organ. Formannen fattet selv vedtakene, han hadde således havnestyrets myndighet og plikter alene. Havnevesenet var dermed underordnet en tysk militær havneledelse.
20. april 1944 eksploderte den nederlandske tråleren Voorbode ved Festningskaien. Eksplosjonen førte til store skader ved havnen, på kaien og i en stor radius rundt eksplosjonsstedet. Blant annet ble havnekontoret sterkt skadet og flere ansatte skadet. Det var også andre eksplosjoner og branner som gjorde at Bergen havn var landets mest ødelagte havn etter krigen.
Moderne tid
Etterkrigstiden bar preg av store endringer av havnevesenets arbeidsoppgaver og struktur. Blant annet økte passasjertrafikken til sjøs i betydelig grad. En viktig oppgave var gjenreising etter alle krigsødeleggelsene. I 1973 ble havnefogden og havneingeniøren slått sammen til en administrasjon med en havnesjef som leder. Etter kommunesammenslåingen i 1972 fikk havnevesenet et større forvaltningsområde. Havnedistriktet ble ytterligere utvidet i 1990 da Bergen havnevesen inngikk et havnesamarbeid med 11 omkringliggende kommuner og skiftet som vi nevnt navn til Bergen og Omland Havnevesen, BOH.
BOH er i dag Norges største og mest aktive havnevesen, og det administrerer Europas nest største havneområde. Målt i antall anløp er havnetrafikken redusert, særlig småbåttrafikken. Men mengde lastet og losset gods har økt betraktelig, dette har resultert i en containerhavn. I 2005 ble 74 millioner tonn gods skipet til og fra havneområdet. Samme år anløp 245 cruiseskip Bergen havn. Økningen i havneaktiviteten skyldes blant annet olje- og gasstrafikken på CCB, Mongstad og Sture.
Utviklingen har gått mot større havnedistrikt, økt havneaktivitet, større og flere kaier, dypere havnebasseng, flere bøyer og bedre utstyr som kraner, biler og båter. Målet er å samordne all offentlig havnevirksomhet i området og således avvikle sjøtrafikken til og fra Bergen havn på en god måte, i dag som for snart 300 år siden.
Arkivet
Dette gjelder blant annet trafikkavvikling som det finnes dokumentasjon på i flere serier. Seriene inneholder fartøysrapporter, skipsanløpsprotokoller, posisjonslister, kranfordelingslister, havneprotokoller, meldeprotokoller, broåpningsprotokoller, skipslister, dagbøker for skip ankommet i konvoi under 1. verdenskrig, trafikkplaner, posisjonslister m.m. Protokollene er ført på forskjellige måter, men de fleste inneholder opplysninger om ankomst- eller avseilingstid, fartøyets navn, størrelse, hvilken last skipet hadde, navnet til skipsføreren, hvor skipet kom fra, hvor det skulle og plasseringen ved kaien, betalt avgift i kroner og ører m.m.
Ellers finnes opplysninger om de spesifikke arbeidsoppgavene i forbindelse med aktiviteten ved de ulike kaianleggene, og om tjenester levert av havnevesenet, og om de ulike vakt- og tilsynsoppgavene. En stor del av havnevesenets arkiver utgjør sakene vedrørende egne og andres byggeprosjekt o.a. Havnevesenet stod selv for egen kaibygging og for planarbeid i forkant. Havnekontorets og Havneingeniørens arkiver gir en del opplysninger om krigsødeleggelsene under 2. verdenskrig.
I 2014 ble arkivene etter havnevesenet i Bergen innlemmet i Norges dokumentarvliste.
Opplysninger om havnevesenet kan også finnes i Riksarkivet, Statsarkivet i Bergen, Bergens Sjøfartsmuseum, Billedsamlingen ved Universitetet i Bergen og Hordaland fylkesarkiv.
Vedvarende data
Innen databehandling er vedvarende data informasjon som sjelden aksesseres og som sannsynligvis ikke vil bli endret.
Statiske data er informasjon, for eksempel en rad i en database, som ikke endres og kan være ment å være permanent. Raden kan tidligere ha blitt kategorisert som vedvardende eller dynamisk.
Dynamiske data (også kjent som transaksjonsdata) er informasjon som oppdateres asynkront etterhvert som ny informasjon blir tilgjengelig. Oppdateringer av dynamiske data kan komme når som helst, med perioder med inaktivitet i mellom.
Kreis Arnsberg
Kreis Arnsberg var en kretsen i Regierungsbezirk Arnsberg i Tyskland som eksisterte fra 1816 til 1974. Kretsen var en del av provinsen Westfalen fra 1816 til 1946 og den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen fra 1947 til 1974. Fra 1953 til 1969 hadde den benevnelsen Landkreis Arnsberg. Kretshovedstaden var Arnsberg.
Kretsen befant seg i den nordvestlige delen av Sauerland og grenset innenfor Westfalen til nabokretsene Kreis Soest, Kreis Lippstadt, Kreis Meschede, Kreis Olpe, Kreis Altena og Kreis Iserlohn.
Kretsen hadde et areal på 662.07 km² og et folketall på 146 020 innbyggere per 31. desember 2010.
Med virkning fra 1. januar 1975 ble kretsen slått sammen med Kreis Brilon og Kreis Meschede til den nye Hochsauerlandkreis.
Karl-Erik Nilsson (fotballspiller)
Karl-Erik Nilsson var en svensk fotballspiller. Nilsson, som var spiss, spilte seriekamper for Malmö FF i perioden 1937 til 1942.
Joanne
Joanne er et engelsk og fransk kvinnenavn som betyr «Gud er nådig».
Etymologi
Joanne er en variant av Joan eller Johanne. Begge disse navnene har opprinnelse i greske Ioanna (gresk: Ιωαννα), den feminine formen av Ioannes (gresk: Ἰωάννης). Dette var den greske formen av hebraiske Yochanan som betyr «Gud er nådig».
Utbredelse
Joanne var et populært navn i USA i 1930-årene.
Joanne var et populært navn i England rundt 1970-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kovalent binding
Kovalente bindinger (også kalt elektronparbindinger, eller elektronbindinger) er bindinger mellom atomer som bygger på oktettregelen, hvor alle atomer ønsker åtte elektroner i ytterste skall. Edelgassene har fullverdige skall, og reagerer dermed ikke på slik måte med andre stoffer (de er lite reaktive). For å oppnå fullverdige ytre skall deler atomene elektroner seg i mellom. Dette skjer oftest med like atomer eller de som ligger nær hverandre i periodesystemet.
Eksempel
To oksygenatomer skal slå seg sammen og lage oksygengass (som har molekylformel O2). Oksygen har seks elektroner i ytterste skall, L-skallet, og hvert oksygenatom trenger to elektroner ekstra for å oppfylle åtteregelen. Oksygenets mest stabile form blir derfor de to sammenslåtte atomene.
Og den heter da upolar kovalent binding.
Dipolare kovalente bindinger
På samme måte som med kovalente bindinger går atomene også her sammen om å dele på elektroner, den eneste forskjellen er at elektronparet oppholder seg nærmere den ene siden av molekylet enn den andre. Dette gjør at den ene siden (som trekker mest på elektronparet) oppnår sterkere negativ ladning, og vi får to forskjellige ladde poler.
Eksempel
Det mest vanlige stoffet for oss mennesker inneholder nettopp en slik dipolar kovalent binding. Stoffet heter vann og består av to hydrogenatomer og ett oksygenatom. Molekylet har formelen H2O. Her trekker oksygenatomet mer på elektronparene enn det hydrogenatomene gjør, derfor blir oksygen den negative polen i vannmolekylet og hydrogen blir den positive polen.
Det som skaper forskjellen mellom upolar kovalent og polar kovalent binding er grunnstoffenes elektronegativitet som avgjør hva slags bindingstype som gjelder mellom atomene.
Museumsvegen (Ullensaker)
Museumsvegen (15, 16, 26, 35) ) er en vei på Gardermoen i Ullensaker kommune, rett sørvest for Oslo lufthavn. Veien går fra E16, og går nordover i parallell med denne.
Veien ligger cirka 200 meter over havet.
Forsvarets flysamling ligger i Museumsvegen 35, og Bavaria i Museumsvegen 16.
Lambayeque (region)
Lambayeque er en region i det nordvestlige Peru. Den grenser til Piura-regionen i nord, til Cajamarca-regionen i sørøst og til Libertad-regionen i sør. Regionhovedstaden er Chiclayo.
Politisk inndeling
Regionen er delt inn i følgende 3 provinser, som igjen er delt inn i til sammen 38 distrikter.
Tethytheria
Selv om det er sterke anatomiske og molekylære bevis for at Tethytheria er en monofyletisk gruppe, er forholdet mellom de inkluderte artene omdiskutert. En studie fra 2007 støtter imidlertid ikke at gruppen er monofyletisk.
Interaksjonisme
Interaksjonisme kan ha ulike betydninger:
Ippolito de’ Medici
Ippolito de' Medici  (født 1511, død 10. august 1535) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Avignon.
Eksistens
Ontologien er den filosofiske undersøkelsen av værens vesen, eksistensen eller virkeligheten generelt, foruten også de grunnleggende kategoriene til væren og deres forbindelser. Ontologien er tradisjonelt listet som en del av metafysikk, en hovedgren innenfor filosofi, og behandler spørsmål som angår hvilke eksistenser som eksisterer eller som kan bli sagt å eksistere, og hvordan slike eksistenser kan bli gruppert, relatert innenfor et hierarki, og gruppert videre i henhold til likheter og forskjeller. En livlig debatt innenfor dette feltet er den pågående diskusjon om eksistens av Gud.
Materialisme hevder at det eneste som eksisterer er materie, at alle ting er sammensatt av materiale, og alle fenomener, inkludert bevissthet, er resultatet av materielle vekselvirkninger.
Begrepet eksistens ble første gang diskutert av Descartes, som hadde et positivistisk verdensbilde. Han mente at våre erfaringer og sanseinntrykk beviste vår eksistens. Hans mest kjente postulat var: «Je pense, donc je suis» (jeg tenker, altså er (eksisterer) jeg).
Allerede hos Platon og Aristoteles finner vi ulike eksistensielle verdensbilder. Mens Platon hevdet at våre erfaringer var å betrakte som skyggebilder av virkeligheten, mente Aristoteles at virkeligheten var slik som vi oppfattet den gjennom sansene.
Grunnlaget for moderne filosofi ble lagt av Søren Kierkegaard som introduserte eksistensialismen. Mange av de mest anerkjente moderne filosofene tilhører denne retningen: Michel Foucault, Martin Heidegger, Jean-Paul Sartre med flere.
Ifølge Kierkegaard er subjektiv eksistens det viktigste for mennesket, at mennesket må oppdage noe som det kan tro på, men denne oppdagelsen må også være slik at den får subjektet til å tro at det eksisterer. Å være et selv﻿﻿ er å være noe som forholder seg til seg selv, mente Kierkegaard. Ikke en ting, men en relasjon. Dette selvforholdet kjennetegnes ved valg, man må velge seg selv og dette selvet skal velges med inderlighet og lidenskap.
Boken om Linux
Boken om Linux er en IKT-bok skrevet av David Elboth. Boken er oversatt til flere språk, deriblant engelsk (The Linux Book). Boken ble utgitt første gang i 1999. Boka er ikke bare en innføring i Linux, men den tar også opp hva næringslivet kan spare av penger ved å gå over på Linux og fri programvare (Open Source).
I 2008 ble boken gitt til Skolelinux-prosjektet for videre vedlikehold i regi av prosjektet.
Boken er å finnes på (Mere oppdatert versjon): http://wiki.skolelinux.no/Dokumentasjon/BokenOmLinux
Moss brannstasjon
Moss fikk sitt første brannkorps i 1767. Den eldste brannvakten ble opprettet i 1825 i Bjerget 31 med en vekterstab på fire-fem mann. Den besto av et enkelt skur og en brannkanon på den gamle granittplattformen. Kanonen ble avfyrt når det var brann. Vanligvis avfyrte man ett skudd, men to hvis det var storbrann. Den gamle brannvakta på Bjerget ble revet i 1949.
Byens første ordentlige brannstasjon ble bygget i 1876 i Vogts gate 11, da byen hadde fått nytt vannverk. Den gule trebygningen fikk utsiktstårn så man kunne se store deler av byen, og kanonen ble flyttet dit. I 1896 var det brann. Betjeningen glemte bare å ta treproppen ut av munningen på kanonen før de fyrte av: proppen føk ut, og i vid bue over øvre bydel før den suste inn gjennom et husvindu, i den senere Vogts gate 22. Det var siste gangen brannkanonen ble brukt. I 1917 solgte kommunen kanonen til opphugging, men den ble kjøpt av private som plasserte den på Skarmyrfjellet.
Byen fikk sin første brannbil i 1925, men fortsatt ble det brukt hester frem til 1937 for å frakte slukningsmateriell til brannstedene. I 1963 fikk stasjonen en tidsmessig utvidelse med mannskapsrom og garasjer mot Vogts gate.
Søbygård
Søbygård (dansk:Søbygaard) er en herregård i nærheten av Søby på Ærø i Danmark. Den ble bygd som jaktslott i 1580 av hertugen Hans den yngre.
Historie
Søbygaard har tidligere hatt vesentlig innflytelse på Ærø. Utover Søbygård rommer området vollgravanlegget Søby Volde, som sannsynligvis ble etablert av kong Niels (1104-1134) som vern mot fremmede angrep. Mellom Søby volde og bunnen av Vitsø Nor ble det ved utgravninger i 1978 og 2004 funnet spor av middelalderbebyggelse, som viser, at det på 1100-tallet var en samlingsplass med handel og håndverkere.
Hertugerne på Søbygård
Søbygård ble bygget i 1580 av hertug Hans den Yngre av Slesvig-Holsten-Sønderborg. Den har kun sjeldent vært benyttet som bolig av hertugene. Efter hertug Hans' død i 1622 arvet Hertug Christian gården. Han bodde dog for det meste på herregården Gråsten, vest for Gråsten Nor, når han var på Ærø. Da hertug Christian døde i 1633, oppsto det store problemer. Han hadde tre brødre og en fostersønn som alle var arveberettigede. Saken ble avgjort i Egernførde den 6. februar 1634. Ved loddtrekning ble Ærø delt i fire. Hertug Christians bror hertug Philip overtok Søbygård, men han besøkte aldri Ærø. Han skaffet dog mere jord til Søbygård, da han fikk tilført deler av Lebys jorder og Lebykobbel til gården.
Oppstykkingen av Søbygård
Alle herregårdene Hans den Yngre oppførte var nå kommet i kronens eie, og de ble nå oppløst. Søbygård ble solgt i 1772. På Søbygårds jorder oppsto flere bebyggelser som fikk navn etter Søbygårds marker. Landsbyene het Havrekobbel, Skelhaven, Stærmose, Snorløkke, Røndal, Langevrætte og Lebykobbel. Den første kjøper av selve Søbygård var amtsforvalter Christian Hansen. Han døde ti år senere, og hans enke giftet seg med Ove Fabricius. Da han døde i 1821 drev hans enke fra neste ekteskap gården videre.
I 1847 var det rundt 50 eiendommer på Søbygaards jorder, men kun 4 til 5 av dem var i gårdstørrelse – resten var små husmannsbruk.
Familien Fabricius måtte selge gården i 1876 på grunn av økonomiske problemer. Den ble solgt til Peter Eriksen Knudsen for 100,000 kroner. Familien drev gården til 1965, men hadde ikke ressurser til å restaurere hovedbygningen. Derfor søkte den en historisk interessert som kunne arbeide for å få Søbygård restaurert. I 1965 ble hovedbyningen utskilt og solgt til en museumsbestyrer. Landbruket forble i familien Knudsens eie, men ble forpaktet bort.
Nåtidens Søbygård
Søbygård ble fredet i 1978, fredningen ble utvidet i 1994, og omfatter nå syv bygninger samt omgivelsene. Selv om Søbygård har vært fredet i mange år, medførte manglende bruk og sviktende vedlikehold at bevaringen av slottet og driftsbygningene lenge var truet. Store restaureringer er siden gjennomført. Det er bygget en vindelbro over vollgraven, forvalterboligen og stensetningen rundt om hovedbygningen er restaurert, restaureringen av nordfløyen og vestfløyen er også ferdig og innsjøen og vollgraven er igjen fylt med vann slik det opprinnelig var.
2008 mottok Den selvejende institution Søbygaard 19 millioner kroner til restaureringen av nordfløyen av A.P. Møller og Hustru Chastine Mckinney Møllers Fond til Almene Formål. Den ble ødelagt i en storm i 1757.
Pågående prosjekter utføres i samarbeid mellom Ærø Kommune, Den Selvejende institution Søbygård, Skov- og Naturstyrelsen, Øhavsmuseet samt eksterne konsulenter og håndverkere. I dag blir Søbygaard brukt til utstillinger og konserter. I sommersesonen arrangeres Søbygaardkoncerterne, som er klassiske konserter. Avlsgårdens restaurerte sydfløy «Søbygaardsalen» brukes til konserter, fester og andre arrangementer. Salen er utsmykket med kirkemosaikker utført av kunstneren Sven Havsteen-Mikkelsen. Den kan også leies og er populær i forbindelse med bryllup og andre sammenkomster.
Støtteforeningen Søbygaards Venner ble opprettet i 1992 med formål å bevare Søbygaard og gi områdets fysiske rammer et kulturhistorisk innhold, i overensstemmelse med stedets og hele Ærøs historiske bakgrunn. Søbygaards Venner har en hjemmeside med dokumentasjon av restaureringen, oversikt over arrangementer og informasjon om herregårdens historie.
Eiere av Søbygård
Hertugene av Sønderborg eide Søbygård i flere generasjoner. Kongen overtok gården i 1722.
Vedvarende minne
Innen informatikk er et vedvarende minne en hvilken som helst metode eller apparat for effektiv lagring av datastrukturer slik at de fortsatt kan nås ved hjelp av minneinstruksjoner eller minne-API-er selv etter at prosessen som opprettet eller sist endret dem er avsluttet.
Sammenlignet med ikke-flyktig minne
Bedvarende minne må ikke (fysisk og logisk) forveksles med ikke-flyktig tilfeldig tilgangsminne (NVRAM). Hvorvidt et minne er vedvarende er nærmere knyttet til begrepet bestandighet som beror på om programtilstander eksisterer utenfor feilsonen til prosessen som skapte den.
Effektiv, minnelignende tilgang er den definerende egenskapen til vedvarende minne. Det kan oppnås ved hjelp av mikroprosessor-minneinstruksjoner, som for eksempel lasting og lagring. Det kan også oppnås ved hjelp av API-er som implementerer ekstern direkte minnetilgang (remote direct memory access, RDMA), som for eksempel RDMA-lesing og RDMA-skriving. Andre metoder med lav latens som tillater tilgang til data på byte-nivå kan også karakteriseres som vedarende minne.
Kapabiliteter for vedvarende minne strekker seg utover ikke-volatilitet for lagrede biter. For eksempel kan tap av viktige metadata, som for eksempel sidetabelloppføringer eller andre konstruksjoner som oversetter virtuelle adresser til fysiske adresser, gjøre at ikke-volatile biter også er ikke-varige. I denne forbindelse ligner vedvarende minne mer på abstrakte former for datalagring, slik som filsystemer.
Faktisk implementerer nesten alle eksisterende varige minneteknologier minst et grunnleggende filsystem som kan brukes til å assosiere navn eller identifikatorer med lagrede utvidelser, og gir som et minimum filsystemmetoder som kan brukes for å navngi og allokere slike utvidelser.
Problemet med lesing av ikke-vedvarende skriving
Lesing av ikke-vedvarende skriving (read-of-non-persistent-write problem) er et problem for blokkeringsfrie programmer som jobber med vedvarende minne. Ettersom sammenlign-og-bytt (compare-and-swap, CAS) -operasjoner ikke vedvarer de skrevne verdiene til vedvarende minne kan de modifiserte dataene synliggjøres av hurtigminne-koherensprotokollen til en samtidig observatør før de modifiserte dataene kan observeres av en krasjobservatør i det varige minnet. Dersom det oppstår strømbrudd rett etter at skrivingen er synliggjort, men ikke er gjort vedvarende ennå, så kan problemet med «lesing av ikke-vedvarende skriving» oppstå, altså at en datavariabel som er modifisert av en sammenlign-og-bytt-operasjon kan synliggjøres for en samtidig observatør før en krasjobservatør, hvilket forårsaker potensielle uoverensstemmelser etter krasjet.
Lesing av ikke-vedvarende skriving er ikke begrenset til blokkeringsfrie koblede lister, men finnes også i alle blokkeringsfrie datastrukturer hvor det kan eksistere en forskjell mellom samtidig synlighet og vedvarende synlighet. For eksempel kan et lignende problem oppstå med varige sirkulære buffer.
Aligarh (distrikt)
Aligarh (hindi: अलीगढ़ ज़िला, urdu: علی گڑھ ‏ضلع ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Aligarh.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,673,849 innbyggere i distriktet, mot 2,992,286 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 33,11 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,12 % i 2011 mot 18,81 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 885 i 2011.
Leangen Ishall
Leangen Ishall er et anlegg ved Leangen i Trondheim, som ble åpnet i 1977, som den 8. ishallen i Norge. Anlegget ble utvidet med Ungdomshallen som ble åpnet 10. august 2009, som den 38. ishallen i Norge.
Hallen er hjemmearena for Trondhjems Skøiteklubs kunstløp-gruppe.
Hallen er også hjemmebane for ishockeyklubben Rosenborg Ishockeyklubb og Nidaros Hockey og har en total kapasitet på rundt 3 000 tilskuere, da med ståplasser i svingene. Tilskuerrekorden på 3 311 tilskuere ble satt under en seriekamp mellom Trondheim Ishockeyklubb og Storhamar i 1992. Hallen brukes også til curling av Trondheim curlingklubb.
Ishallen rommer også en av Trondheims to innendørs løpebaner, med to baner av en lengde i underkant av 230 meter rundt toppen av tribunene. Den andre er en standard 200 m-bane i Ranheimshallen. Banen brukes en del i vinterhalvåret, særlig av ulike løpemiljø som friidrett og orientering, men egner seg ikke til veldig høy hastighet ettersom svingene ikke er doserte og har ujevn kurve med en krappere "knekk" ved inngangen og utgangen av hver sving.
Leangen ishall driftes av Trondheim kommune og den ble oppgradert med nytt vant før 2005/2006-sesongen.
Ansjos
Ansjos (Engraulis encrasicolus) er en sildefisk.
Den kan skilles fra andre sildefisker på den lange, slanke kroppen og det tydelige overbittet. Arten kan bli opptil 20 cm lang, men individer lengre enn 16 cm er uvanlige. Ansjos er en pelagisk stimfisk som eter plankton. Den forekommer både i kystfarvann og langt til havs. Den tåler en saltholdighet ned til 5 ‰, og om sommeren kan den vandre opp i laguner og elveoser. I Middelhavet tilbringer den vinteren på 100–150 m dyp, og utenfor kysten av Vest-Afrika er den tatt ned til 400 m.
Utbredelsen omfatter det østlige Atlanterhavet fra Norge til Angola. Den er sjelden i Nordsjøen og finnes ikke i Østersjøen. Ansjos er vanlig i Middelhavet og Svartehavet og har spredt seg til Suezbukta gjennom Suezkanalen. Den er også funnet ved St. Helena. Det er ikke noe klart skille mellom denne arten og sørafrikansk ansjos (Engraulis capensis), som overtar sør for Angola.
Det drives omfattende fiske etter ansjos med ringnot og andre redskaper. I Middelhavet er Tyrkia den nasjonen som fisker mest ansjos. Årlig verdensfangst varierer mellom 400 000–700 000 tonn.
Fisken som selges som «ansjos» i Norge tilhører ikke denne arten, men er brisling lagt ned i en krydderlake.
In the Land of the Cactus
In the Land of the Cactus er en amerikansk stumfilm fra 1911.
Handling
Estelle Royster reiser sammen med faren sin til den meksikanske grensen hvor de etablerer seg sammen med, Henry Arce, en meget velstående storfe-eier på en stor ranch - og for øvrig en gammel venn av Royster.
Kort tid etter ankomst møter to av Arces formenn ved gården Estelle, og begge to forelsker seg i henne på hver sin måte. Estelle favoriserer Bob Armabile, men blir også fascinert av Ramon - en meksikaner. Ramon bestemmer seg for å kidnappe Estelle, og ta henne med til fjells.
Ane Sofie Tømmerås
Ane Sofie Tømmerås (født 18. februar 1966 i Halden i Viken) er en norsk advokat og tidligere politiker (Ap). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 1993 og møtte fast fram til valget i 2001. Hun var vararepresentant i perioden 2001–2005.
Hun begynte å studere rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1988. I 1992 fullførte hun sin cand.jur.-grad. I 2003 tok Tømmerås en ytterligere mastergrad i International Public Policy ved Johns Hopkins University.
Hun fikk advokatbevilling i 2006.
Tømmerås er i tillegg til å være advokat, sertifisert advokatmekler, og medlem i domstolenes eksterne meklingsutvalg.
Stortingskomiteer
Ane Sofie Tømmerås har skrevet en bok om billighetserstatning og tilgrensende erstatningsordninger.
Temple University
Temple University er et delstatstilknyttet men uavhengig universitet i Philadelphia i delstaten Pennsylvania, USA. Det har også campuser i Roma og London.
Kreis Lippstadt
Kreis Lippstadt var en krets i Regierungsbezirk Arnsberg i Tyskland som eksisterte fra 1816 til 1974. Kretsen var en del av provinsen Westfalen fra 1816 til 1946 og den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen fra 1947 til 1974. Kretsen hadde en tid benevnelsen Landkreis Lippstadt. Kretshovedstaden var Lippstadt.
Temple University
Universitetet finansieres hovedsakelig av delstaten, men styres uavhengig – en institusjonell organisering som bare tre amerikanske universiteter har uten å være land-grant-universiteter.
Kreis Lippstadt
Kretsen befant seg mellom elvene Lippe og Möhne. Den grenset i vest mot Kreis Soest, i nord mot Kreis Beckum og Kreis Wiedenbrück, i øst mot Kreis Paderborn og Kreis Büren, og i sør mot Kreis Brilon, Kreis Meschede og Kreis Arnsberg.
Temple University
Universitetet bygger på den fortsatt eksisterende School of Dentistry fra 1863, som er USAs nest eldste tannlegeutdanning. Temple ble grunnlagt i 1884 av den lokale metodistiske presten dr. Russell Herman Conwell, og var kjent som Temple College fra 1888. Medisinstudiene startet i 1901, mens full universitetsstatus ble innvilget i 1907.
De mest anerkjente profesjonsstudiene gis innen medisin, jus, lærerutdanning, økonomifag og business, media og musikk. Lærestedet er en av de største produsenter av lærere i USA. Temple University School of Medicine regnes som en av landets aller fremste, med en rekke fremragende forskningsresultater. Temple University Beasley School of Law har ca. 1.050 studenter med høye opptakskrav, og underviser problemorientert ved sokratisk metode og stor vektlegging av praktisk prosedyretrening.
Kreis Lippstadt
Med virkning fra 1. januar 1975 ble kretsen sammen med deler av Kreis Arnsberg innlemmet i Kreis Soest.
Temple University
Fakulteter og studentforhold
Fakultetene og skolene ved Temple University er:
Ved lærestedet var det 33 865 studenter og 2 716 vitenskapelig ansatte i 2006, og dette året var skolepengene US$ 10 180 for studenter folkeregistrert i Pennsylvania. Undervisningen gis opp til doktorgradsnivå, og lærestedet anses å holde relativt høyt, faglig nivå.
Den mest profilerte alumnus (tidligere student) ved Temple er den svarte skuespilleren Bill Cosby.
Rektor siden 2006 er Dr. Ann Weaver Hart.
Cameron Parish
Cameron Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger sørvest i staten og det grenser mot Calcasieu Parish i nordvest, Jefferson Davis Parish i nordøst, Vermilion Parish i øst, Mexicogulfen i sør, Jefferson County, Texas i sørvest og mot Orange County, Texas i vest.
Cameron Parish totale areal er 5 003 km² hvorav 1 602 km² er vann. I 2010 hadde fylket 6,839 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Cameron. Fylket har fått sitt navn etter Simon Cameron. 27. juni 1957 ble fylket rammet av orkanen Audrey, hviket førte til at 390 personer omkom. Fylket ble også, i september 2005, påført store ødeleggelser av orkanen Rita.
Norges faste delegasjoner til internasjonale organisasjoner
Norges faste delegasjoner til internasjonale organisasjoner er delegasjoner som fungerer som ambassader og som bemannes av diplomater.
Bakgrunn
Før andre verdenskrig hadde Norge en fast utsending til Folkeforbundet. Etter andre verdenskrig ble det etablert faste delegasjoner til flere internasjonale organisasjoner: i 1946 til De forente nasjoner i New York, i 1949 til Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD) i Paris og i 1950 til Atlanterhavspakten (NATO) i London. Etter at NATOs hovedkvarter flyttet til Paris i 1952, ble delegasjonene til OECD og NATO slått sammen.
Faste delegasjoner
Delegasjonene er som følger:
Karma Tashi Ling
Karma Tashi Ling buddhistsamfunn (KTLBS) er et landsomfattende buddhistisk trossamfunn som er tilknyttet Karma Kagyu-tradisjonen av tibetansk buddhisme. Samfunnet ble stiftet 13. juni 1975 og har sin hovedbase på Bjørndal sør i Oslo. Her ligger hovedsete for KTLBS i et nytt, flott tempel med bokbutikk som ble innviet i juni 2015. I 2004 ble det reist en fredsstupa, som forøvrig var den første stupaen bygd i Norge, til minne om at H.H Dalai Lama fikk fredsprisen.
Hovedlama gjennom over 25 år er Lama Changchub Tsering.
KTLBS driftes på frivillig, ulønnet basis av medlemmer og ildsjeler.
Karma Tashi Ling buddhistsamfunn er tilknyttet Buddhistforbundet, som er et landsomfattende buddhistisk trossamfunn.
Senteret har ulike tilbud til et fellesskap av mennesker som praktiserer buddhistisk meditasjon, og tilbyr kurs i meditasjon og buddhistisk filosofi, og har et variert tilbud til alle som vil lære meditasjon og bli med i et rikt åndelig fellesskap. På hjemmesiden kan du få informasjon om aktiviteter og arrangementer. Alle som er interessert i buddhismen er velkomne.
Kurs- og retreatsenteret Karma Shedrup Ling, som ligger i Sørmarka, ca 10 minutter fra Ski, hører også inn under Karma Tashi Ling.
Lodnebregneslekten
Lodnebregneslekten (latin: Woodsia) er slekt av bregner innenfor storburknefamilien (Woodsiaceae), som igjen inngår i en større, monofyletisk orden, nemlig Polypodiales.
Plantene er små, lodne og med tette rosettblad og oppstigende jordstengel. Bladene er smale og finnet (fliket) 1-2 ganger. Kromosomtallet (x) er 33, 38 eller 39 hos Woodsia.
Mange av artene vokser på fjell på den nordlige halvkule samt i høye fjellstrøk i tropene. Lodnebregnene har tre underslekter, nemlig Hymenocystis, Cheilanthopsis og Protowoodsia. Slekten har over 30 arter, 5 hybrider og en del underarter. Tre arter i Norge, hvorav lodnebregne opp til 1.315 moh. i Hardanger.
I Norge vokser artene Lodnebregne (Woodsia ilvensis), Fjell-lodnebregne (Woodsia alpina) og Dverglodnebregne (Woodsia glabella).
Det er dessuten registrert følgende hybrider: Woodsia alpina x glabella (Alta), Woodsia alpina x ilvensis (hele landet), og Woodsia glabella x ilvensis (Bardu). Av disse er sistnevnte kanskje ikke steril.
Årdalstangen
Årdalstangen er et tettsted og administrasjonssenteret i Årdal kommune, som er Sogns nest mest folkerike kommune.
Tettstedet har innbyggere per 1. januar, men er klart mindre enn kommunens andre industristed Øvre Årdal innerst ved Årdalsvatnet 12 km lenger øst.
Industri
På Årdalstangen finnes utskipningshavn for Hydro Aluminium/Årdal Verk. Norsk Hydro har et karbonverk (produksjonsanlegg for anodekull), laboratorium og administrasjonsbygg her. Ved administrasjonsbygget ligger det gamle gruvekontoret til fra Årdals første bedrift, smelteverket for kobbergruvene i Fardalen.
Iacob Heiberg
Iacob Heiberg (født 27. mars 1943, død 21. september 2007) var en norsk interiørarkitekt og designer.
Årdalstangen
Overnattingstilbud
På Årdalstangen ligger Klingenberg hotell og Tangen pensjonat.
Iacob Heiberg
Heiberg var utdanna som interiørarkitekt og møbeldesigner ved Statens håndverks- og kunstindustriskole. I den første tida etter eksamen i 1969 var han i privat praksis. I perioden 1984-2001 var han designsjef for Norges Statsbaner, senere NSB BA. I NSB var han med på å utvikle en samla profil for nye tog, uniformer, stasjoner og trykksaker. Selskapet hadde også et eget designprogram under Lillehammer-OL. Fra 2001 var han fagdirektør for design i Norsk Form.
Årdalstangen
Kirke og runestein
Årdal kyrkje, en langkirke fra 1867 i gammel stavkirkestil og med 400 sitteplasser, står på Årdalstangen. Utenfor kirken står en to meter høy runestein.
Iacob Heiberg
I tida som privatpraktiserende var arbeidet med innredning av lasteskip viktig. Han deltok blant annet i et prosjekt med Arbeidspsykologisk institutt, der en undersøkte hvilke tiltak som kunne gjøres for å bedre de sosiale forholda og redusere klasseskillene innen mannskapet. På bakgrunn av dette prosjektet blei det mer vanlig med enkeltlugarer.
I 1978-80 var Heiberg formann i Norske interiørarkitekters landsforening (NIL, seinere Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening).
Han var sønn av arkitekt Bernt Heiberg, og med det sønnesønn av advokat Axel Heiberg.
Little Dragon
Little Dragon er en svensk elektronisk musikkgruppe, med base i Göteborg. Gruppen består av svensk-japanske Yukimi Nagano (vokal), Erik Bodin (trommer), Fredrik Källgren Wallin (bass) og Håkan Wirenstrand (keyboards), som alle gikk på videregående skole sammen. Little Dragon ga ut sin første singel «Twice»/«Test» i 2006 gjennom plateselskapet Off The Wall Records. Året etter fikk gruppen kontrakt med et større britisk selskap: Peacefrog Records, og 3. september 2007 kom debutalbumet med samme navn som gruppen: Little Dragon. Siden da har de reist på turné i Europa, samt laget musikkvideoer til sangene «Test», «Twice», «Constant Surprises», «After the Rain» og «Fortune». Singelen «Fortune/Blinking Pigs» ble utgitt i Storbritannia den 26. januar 2009. Gruppen har også samarbeidet med gruppen Gorillaz på sporene Empire Ants og To Binge fra albumet Plastic Beach i 2010. På DJ Shadow albumet The Less You Know, The Better fra 2011 er gruppen å høre på sporet Scale It Back.
NM i hopp uten tilløp 1982
NM i hopp uten tilløp 1982 var en del av NM i friidrett 1982.
Jørlunde kirke
Jørlunde kirke er en kirke fra 1100-tallet som ligger rett utenfor Slangerup på Sjælland. Etter tradisjonen er kirken bygget for Hvide-slekten av Skjalm Hvide.
Kirken utmerker seg med sine kalkmalerier utført av Jørlundeverkstedet i siste halvdel av 1100-tallet.
Av den opprinnelige romanske travertinkirken er skipet og koret bevart. Skipet har hatt rund apside. Den har muligens hatt tårn med herskapsgalleri, men bortsett fra et tilmurt nordvindu i koret er de opprinnelige detaljene forsvunnet på grunn av senere endringer.
I midten av 1300-tallet ble det nåværende tårnet og våpenhuset oppført, men bare den nederste delen av det nåværende tårnet stammer fra denne tiden. Den øverste delen har blitt endret på et senere tidspunkt.
Rundt år 1500 rev man ned den opprinnelige apsiden og den rettkantede korutvidelsen mot øst ble oppført i munkesten. I forbindelse med en restaurering i 1865 ble kirken sementpusset.
I 1964 ble det gjennomført en omfattende restaurering av kirken og man fant stolpehull etter en trekirke under gulvlagene. Denne trekirken har vært treskibet og hatt glassvinduer. Trekirken ble antakelig oppført på 1000-tallet. En del trekull vitner om at kirken må ha brent ned.
Den romanske kirken har hatt flatt loft, men fikk innbygget hvelv på 1300-tallet, korbuen er bevart. Jørlundeverkstedets utsmykking fra 1150-75 ble delvis dekket av hvelvene og man må anta at de synlige kalkmaleriene har blitt overkalket, den romanske utsmykkingen over hvelvene ble imidlertid stående uberørt.
Inventar
Altertavlen er utført i 1613 av Slangerup-snekkeren, i toppstykket er Christian IVs og dronning Anna Kathrines våpen og monogrammer. Altertavlen er en gave fra kongen. Prekestolen er fra 1830 og kirkens døpefont er utført i granitt og er fra 1100-1200-tallet.
Kirkens orgel er tegnet av arkitekene Inger og Johannes Exner og bygget av orgelbyggeriet Th. Frobenius & Sønner. Disposisjonen og den klanglige oppbygningen er skapt av komponisten Frederik Magle. Orgelet har 24 registre og 1360 piper. Det ble innviet 25. oktober 2009.
Kalkmalerier
I siste halvdel av 1100-tallet ble kirken smykket ut med kalkmalerier av Hvide-slektens verksted, det såkalte Jørlundeverkstedet.
På triumfveggen sees en del av det øverste båndet som markerer det opprinnelige flate loftet, dessuten sees deler av Jørlundeverkstedets utsmykking fra 1150-75 mens resten er skjult av de sekundære hvelvene. Glorier er utført i stukk med forgylling, noe som er typisk for Jørlundeverkstedet. Mot nord sees øverst oppvekkelsen av Lasarus og nederst bryllupet i Kana. Mot syd sees øverst tilfangetakelsen i Getsemane og nederst korsfestelsen.
Kajsa Zetterquist
Kajsa Zetterquist (født 18. november 1936 i Arvika) er en svensk-norsk billedkunstner.
Hennes foreldre var malere, og hun er selv utdannet ved Konstfackskolan Stockholm (1954–1955) S.Barth Målarskola (1955–1957) Kunstakademiet Stockholm (1957–1963). Siden 1967 har hun vært bosatt i Graddis med kunstneren Per Adde.
Zetterquist har hatt en rekke utstillinger, debuterte med separatutstilling ved Galerie St.Paul Stockholm (1971), i Norge ved UKS i Oslo (1977) og Fauske kunstforening (1979); ellers nevnes Høstutstillingen (1981). Hun har medvirket til utsmykkingen av Vestvågøy Rådhus Leknes. Reitgjerdet sykehus Trondheim (1981), Nordland Sentralsykehus i Bodø (1984), Harstad Kulturhus (1992) Bardu Helsesenter (1994), Høgskolen i Finnmark Alta (1995).
Zetterquist var med på etableringen av Nordnorsk Kulturråd og har mottatt Nordland fylkes kulturpris (1982). Nå senest var hun festivalkunstner ved Nordland Musikkfestuke, med utstillingen Kajsa Zetterquist, malerier og tegninger 1956 – 2006. Hun har utgitt illustrasjons-boken Kajsa Zetterquist (Tromsø kunstforening, 1996) Hennes biografi er Det vet jag inte med ord, det vet jag med mitt öga (2006).
EM i karate 1993
EM i karate 1993 (europamesterskapet i karate) ble arrangert i Praha i Tsjekkia i 1993.
Manuel Lanzini
Manuel Lanzini (født 15. februar 1993) er en argentinsk fotballspiller som fra den 30. juni 2023 er klubbløs.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland, men måtte trekke seg på grunn av skade. Han ble erstattet av Enzo Pérez.
Bergerlinna
Bergerlinna er navnet på bruksbanen som gikk fra Dal stasjon til Berger Bruk ved Hurdalssjøen.
Banen ble ferdigstilt til Hovedbanens åpning i 1854. Trekkraften var hester. Skinnene ble lagt på langsgående stokker, samme metode som også hovedbanen ble bygget med, men som der ble skiftet ut på 1860-tallet. Bergerlinna beholdt denne sportypen hele tiden, og det er fremdeles mulig å finne igjen stokkene på enkelte deler av traseen i dag. I 1895 ble banen nedlagt.
På Berger ved Hurdalssjøen var det både sagbruk og glassverk. Begge deler er i dag revet og arealene dyrket opp. Traseen til Bergerlinna ligger likevel igjen som en overgrodd skjæring i landskapet mellom jordene nærmest Hurdalssjøen, mens den nederste delen mot Dal er gjort om til grusveg.
Esperança Gicaso
Esperança Gicaso (født 2. juli 1992) er en angolansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klasse T11, som er for synshemmede utøvere. Hun mistet synet tre år gammel.
Idrettskarriere
Buya deltok ved Paralympiske sommerleker 2012. Hun løp 100 meter på 12,98, 200 meter på 28,45 og 400 meter (T12)på 1:07,57, men gikk ikke videre fra første runde på noen av disse distansene.
Ved Para-VM i friidrett 2013 kom hun på 3.-plass på 800 meter, bak Terezinha Guilhermina og Jerusa Santos fra Brasil. Hun deltok også på 100 meter, der hun kom på 4.-plass. To år senere deltok hun ved Para-VM i friidrett 2015, der hun kom på 10.-plass på 400 meter. På 100 og 200 meter ble hun slått ut i semifinalen.
Hun deltok igjen ved Paralympiske sommerleker 2016, der hun var Angolas flaggbærer under åpningsseremonien. På 100 meter satte hun personlig rekord med 12,61, men gikk ikke videre fra første runde. På 200 meter løp hun på 26,92, og kom sist i sitt innledningsheat, og gikk heller ikke her videre til finalen. På 400 meter satte hun personlig rekord i innledningsheatet, med 1:04,17, men også her kom hun sist i sitt heat, og nådde ikke finalen. Alaine Antonio Dias Baptista var ledsager ved disse paralympiske lekene.
Kjellaug Nakkim
Kjellaug Nakkim (født Kjellaug Hagen 2. august 1940, død 16. mai 2022) var en norsk politiker (H) og stortingsrepresentant for Østfold fra 1989 til 2001.
Etter gjennomført handelsskole gikk hun tidlig ut i arbeidslivet og tok deretter gymnaset som privatist i 1959. Hun hadde merkantile stillinger i næringslivet og i Moss kommune.
Hun var valgt inn i Moss bystyre 1975-1979 og 1983-1987 og var medlem av Østfold fylkesting 1983-1989. Fra 1989 satt hun tre valgperioder på Stortinget og var medlem av henholdsvis samferdselskomitéen, familie-, kultur- og administrasjonskomitéen og finanskomitéen. Etter at hun gikk ut av Stortinget i 2001, engasjerte hun seg på nytt i kommunepolitikken. Fra 2000 til 2004 var hun leder i Østfold Høyre.
Fra 2006 til 2009 var hun leder i Kringkastningsrådet.
Delamain
Delamain er et konjakkhus. De har ikke egne vinmarker, så de kjøper destillater fra andre, dermed er en negociant.
De kjøper mest konjakk som allerede er lagret, gjerne i 15-20 år eller mer, hvorpå de lagrer den videre selv. Dette huset er et av de som er kjent for å levere virkelig god kvalitet på sine konjakker, og er svært anerkjent.
Kjellaug Nakkim
Hun var datter av gårdbrukerne Eugen Hagen (1904-1981) og Olga Kristine Skipperud (1903-1998), og gift med rektor og friidrettsleder Ola Nakkim. De fikk tre sønner; Frode Nakkim, kommunikasjonssjef og tidligere nyhetssjef i VG, Kyrre Nakkim, nyhetssjef i NRK, og Are Nakkim, tidligere friidrettsutøver. , se slekten Nakkim.
Delamain
Prinsipper
Delamain har strenge prinsipper de følger i sin produksjon av konjakk:
Historie
Delamains historie begynner med at protestanten Nicolas Delamain slo seg ned i England i 1625, som hoffmann under Charles I. Etter endt periode ble han adlet (1639), og flyttet til Irland. Hans familie bodde i London og Irland.
En av hans etterkommere, James Delamain (1738–1800), bestemte seg for å flytte tilbake til slektsgården i Jarnac, i Konjakk-regionen, der familien stammet fra. Dette var i 1759. Han begynte så med konjakkhandel. Fra 1763 ble han med i sin svigerfar, Jean-Isaac Ranson, sitt firma, han stammet selv fra en negociant-familie og drev med eksport av konjakk til bl.a. Nederland og Irland. Delamain ble deleier, og firmaet fikk navnet Delamain & Ranson.
I 1791, ble deler av eiendommen gitt bort i bryllupsgave til Francoise-Elisabeth Delamain og Thomas Hine. Denne delen dannet grunnlaget for det konjakkhuset som i dag heter Hine.
Firmaet Delamain & Ranson ble imidlertid oppløst i 1817. James Delamain sin sønnesønn etablerte sammen sine fettere Roullet firmaet Delamain & Roullet i 1824. Selskapet bestod fram til 1920, da familien Delamain tok over helt selv, og døpte om huset til Delamain & Co. Norskættede Alain Braastad tok over ledelsen av huset dette året, sammen sin fetter Patrick Peyrelounge, begge disse er i Delamain-familien.
Utvalg
Delamain bruker kun brukte eikefat i sin lagring (minimum 6 år), og all konjakk kommer fra det beste konjakkområdet; Grande Champagne. Deres utvalg er:
I tillegg slipper de hvert år rene årgangskonjakker, som kalles Millésimés. De er et av få hus som har tillatelse til dette. De siste årene har de sluppet følgende årganger:
Tidligere har bl.a. årgangene 1949, 1960 og 1963 også vært sluppet for salg.
Kreis Altena
Kreis Altena var en kretsen i Regierungsbezirk Arnsberg i Tyskland. Kretsen eksisterte fra 1753 til 1968. Kretsen var en del av provinsen Westfalen fra 1816 til 1946 og den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen fra 1947 til 1968. Frem til 1938 hadde kretsen benevnelsen Landkreis Altena. Kretshovedstaden var Altena.
Med virkning fra 1968 ble kretsen slått sammen med Stadtkreis Lüdenscheid, kommunen Evingsen fra Amt Hemer i Landkreis Iserlohn og kommunen Küntrop i Amt Balve i Landkreis Arnsberg til Kreis Lüdenscheid (1969–1974). Dens geografiske område tilhører idag Märkischer Kreis.
Ondt blod i Amerika
Ondt blod i Amerika (originaltittel: Once Upon a Time in America) er et amerikansk gangster-drama fra 1984 i regi av Sergio Leone. Hovedrollene spilles av Robert De Niro og James Woods.
Ondt blod i Amerikas er et mafia-epos det handlingen er lagt til tre tidspunkt; 1921, 1933 og 1968 som følger noen gangstere fra den spede start i 10-12-årsalderen til de er 60.
Handling
Filmen forteller historien om David «Noodles» Aaronson, og hans oppvekst i det jødiske miljøet øst i New York på 1920-tallet. Den følger ham og hans jødiske venner i gangstermiljøet i 1930-årene, og historien kulminerer med at han kommer tilbake til New York i 1968, etter et selvpålagt eksil.