cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Jones
På lån til Preston og NEC Nijmegen
I kampen mot Heracles Almelo scoret Jones et fantastisk mål fra minst 27 meter, og gav dermed NEC en tomålsledelse. I kampen mot FC Groningen scoret han igjen et fantastisk mål, denne gang på et frispark fra 23 meter. I denne kampen imponerte han både trener og publikum med sin utrolige ballkontroll og sine flotte pasninger. Jones mistet ikke ballen én eneste gang og fikk velfortjent utmerkelsen Banens Beste etter kampen. I løpet av den korte tiden i NEC Nijmegen, klarte Jones å havne på andreplass i klubbens Årets spiller-liste. Han fikk 134 poeng og havnet dermed 30 poeng bak den talentfulle spissen Romano Denneboom. Laget endte på 10.-plass i 2006 og Jonah kan kanskje se fram til å spille nok et år i rødt, grønt og svart, NECs farger. Han signerte nemlig nylig en ny treårskontrakt med Manchester United.
Liste over kulturminner i Sigdal
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Den gamle Zürich-krigen
Den gamle Zürich-krigen (Alter Zürichkrieg på tysk) var en krig mellom kantonen Zürich og de andre syv kantonene i det sveitsiske edsforbundet i 1440 til 1446 om arveretten på grevskapet Toggenburg etter greveslekten dør ut. Etter grev Friedric VII døde i 1436 uten å etterlatte seg arvefølger eller testament, gjorde Zürich krav på grevskapet i Toggenburg, men kantonene Schwyz og Glarus gjort også krav på det ledige territoriet med støtte av de andre kantonene. Borgermesteren i Zürich, Rudolf Stüssi, besluttet seg for å ta grevskapet med vold i 1438 og kutte av kornleveransene til Schwyz og Glarus. To år senere ble Zürich kastet ut av edsforbundet som deretter innledet krig mot kantonen, som inngikk en allianse med keiser Fredrik III av Det tysk-romerske rike fra Habsburgshuset.
Krigen var ført med stor brutalitet fra begge sider, som utover årene ble utmattet slik at man valgt å forlike seg og inngå en fredstraktat i 1446, uten at det hadde hendt store territoriale endringer. Zürich motsto de fleste angrepene til tross for at en fransk unnsetningshær sendt av kong Karl VII av Frankrike var stoppet på Slaget ved St. Jakob an der Birs 26. august 1444, der oppdaget dauphinen - den fremtidige Ludvig XI - hvor stridbar og modige de sveitsiske pikenérene var under kampene. Dette sikret de sveitsiske leieknektene et godt ry som gjorde dem ettertraktet som leiesoldater. Det var også en unik sjøkrig på Zürichsjøen mellom de krigførende partene med forskjellige fartøyer.
Henry Kloss
Henry Kloss var (født 1929 i Altoona, død 31. januar 2002) var en lydtekniker og forretningsmann som bidro til fremgangen innen hi-fi-høyttalere og radiomottakere i begynnelsen av 1950-årene.
Kloss studerte fysikk ved Massachusetts Institute of Technology, men fullførte ikke studiet. Han sto bak flere innovasjoner. Han fikk en Emmy Award for utviklingen av TV-projeksjonssystemet Advent Video Beam 1000.
Han har vært med på å starte flere selskaper, deriblant Tivoli Audio.
Sávkadasjohka
Sávkadasjohka (nordsamisk, historisk Savkadasjåkka) er ei elv i Karasjok kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Tana og er 21,3 kilometer lang. Elva har utspring sør for fjellet Gimešvárri, rundt 10 kilometer nord for tettstedet Karasjok. Den renner først mot sør til innsjøen Sávkadasjávri. Elva snur deretter mot øst til den munner ut i Tana ved Geahtaveadji, 14 kilometer nordøst for Karasjok. På den siste strekningen før munningen er elva sterkt meanderende.
Surianaceae
Surianaceae er en sannsynlig familie i ordenen Fabales. Den omfatter minst 11 arter av trær eller busker i 5 planteslekter. Plantene er tropiske. Den er trolig en søstergruppe til blåfjærfamilien og erteblomstfamilien. Artenes blader er alternerende. Hvert individ er ofte tokjønnet, men noen arter er også enkjønnede.
Artene er tropiske, de fleste lever i Australia og en art vokser i Kina.
Slekter og arter
De fem slektene og deres arter omfatter:
Jackie Selebi
Karriere
Selebi var en representant på «World Federation of Democratic Youth» i Budapest, Ungarn fra 1983–1987. Etter det ble han valgt som leder av ungdomsavdelingen til ANC og medlem av ledelsen i selve mor-organisasjonen i 1987. I 1991 fikk han ansvaret for repatrieringen av ANC-eksile, og ble i 1993 utnevnt til leder for Helse-velferd i ANC. Selebi ble valgt som æresmedlem i parlamentet i valget i 1994. I 1995 ble Selebi utnevnt som sørafrikansk ambassadør og permanent representant til FN i Genève. I 1998 fikk han en «Human Rights Award» fra International Service for Human Rights .
Om prostitusjon og alkohol
In mars 2007 ble igjen Selebi kritisert for å foreslå å legalisere prostitusjon og offentlig drikking av alkohol under perioden VM i fotball ble arrangert i Sør-Afrika i 2010. Opposisjonspartier og organisasjonen «Doctors For Life International» uttrykte sin sterke misnøye over Selebis anbefaling og ba parlamentet om ikke å legalisere hverken prostitusjon og offentlig drikking.
Vennskap med tung kriminell
Selebi har innrømmet å ha et vennskap med Glenn Agliotti som var mistenkt for mordet på Brett Kebble, og som angivelig var involvert i en større narkotikahandel og organisert kriminalitet. Selebi hevdet at han ikke visste at vennen var involvert i kriminelle handlinger. Glenn Agliotti ble i 2008 idømt en fengselsstraff på 10 år.
Arrestordre og tiltale
En melding hevdet i South African Broadcasting Corporation 27. september 2007 at en arrestordre var blitt sendt ut av påtalemyndigheten i Sør-Afrika (som handler uavhengig av politiet) om å arrestere Jackie Selebi. Ifølge SABC ble arrestordren stoppet av sjefen for påtalemyndigheten (NPA), Vusi Pikoli, før Pikoli selv ble suspendert av President Thabo Mbeki. .
10. september 2007 ble en arrestordre utstedt på Jackie Selebi. 23. september 2007 suspenderte President Mbeki suspended lederen av NPA Vusi Pikoli, angivelig på grunn av «et sammenbrudd» i forholdet mellom Pikoli og justisministeren Brigitte Mabandla. Men journalister hevdet å ha solid informasjon som støttet mistanken om at President Mbeki suspenderte Pikoli som et forsøk på å skjerme Politisjef Selebi.
Ifølge en artikkel 5. oktober 2007 i den sørafrikanske avisen Mail & Guardian, etterforsket da NPA Selebi for korrupsjon, svindel, hvitvasking av penger og gangstervirksomhet. The Independant Newspapers Group i Sør-Afrika meldte senere om at det eksisterte 4 arrestordrer mot Selebi
11. januar 2008 meldte BBC at Selebi var i retten i et forsøk på stoppe tiltalen fra NPA, som ville tiltale han, men den sørafrikanske domstolen fast at det blir reist sak. Selebi selv avviste alle anklagene.
President Mbeki suspendert så 12. januar 2008 Selebi fra stillingen som Sør-Afrikas politisjef på ubestemt tid, grunnet korrupsjonsanklagene, mens Interpol samme dag opplyste at styret ville drøfte president Jackie Selebi sin stilling (som leder i styret) på sitt neste møte. Selebi valgte imidlertid selv å trekke seg fra stillingen allerede dagen etter
1. februar ble Selebi formelt tiltalt ved en domstol, for korrupsjon, for å ha tatt imot bestikkelser, hindre etterforsking og rettsforfølgelse av andre. Saken ble samtidig utsatt til 1. juni for å sikre mer etterforsking av saken.
Gøril Havrevold
Gøril Havrevold (1914–1992) var en norsk skuespiller.
Etter middelskoleeksamen i 1930 gikk hun som sine søsken til scenen og debuterte i 1932 på Nationaltheatret der hun var ansatt til 1984. Hun brøt gjennom som Pauline i sin senere svoger Nordahl Griegs stykke Nederlaget fra 1937. I tillegg til en rekke klassiske komedieroller spilte hun i Ibsen-stykker fra Solveig i Peer Gynt til fru Sørby i Vildanden. Med stipend fra Houen og Klaveness kunne hun i 1947 og 1948 studere i Sverige og Danmark og fikk Norsk Skuespillerforbund sin æresnål i 1948.
Havrevold fikk for det meste biroller på film. Hennes filmdebut var allerede i 1932 da hun var Marit i En glad gutt, og i Fant fra 1937 er hun den nydelige Johanne, fiskerbondens datter. I filmen Dagny hadde hun en større rolle. På TV medvirket hun i en episode av komiserien Fleksnes.
Familie
Hun var datter av Adam Egede-Nissen (1868–1953) og Goggi Egede-Nissen (1871–1951). Faren var postmester i Stavanger og sentral i Norges Kommunistiske Parti. Hun var søster av skuespillerne Aud Richter, Gerd Grieg, Ada Kramm, Oscar Egede-Nissen, Stig Egede-Nissen og Lill Egede-Nissen.
Gøril Egede-Nissen giftet seg i 1934 med skuespilleren Olafr Havrevold (1895–1975). Deres datter Berit Gøril Havrefold Finne (født 1936) var først gift med skuespiller Magne Bleness, senere med arkitekt Hans-Gabriel Finne, og mor til Carsten Bleness. Gørils andre ekteskap fra 1962 var med den over tretti år eldre kirurgen Ragnvald Ingebrigtsen (1882–1975) som hadde vært gift med Gørils søster Gerd fra 1922 til 1940 da de ble skilt, og Gerd giftet seg med forfatteren Nordahl Grieg.
Quadri
Quadri startet som et system for indeksering av geografiske data. Linjer og punkt får tildelt indeks etter koordinater og plassering i forhold til kvadrater med en gitt størrelse. Metoden viste seg effektiv for gjenfinning av georefererte data i store databaser.
Quadri er avledet av det latinske ordet quadrivium, som betyr stedet der fire veier møtes. De fire veiene er: - Kartproduksjon - Georeferert informasjon (GIS) - Terrengmodell - DAK / Planleggingsverktøy I tillegg illustrerer det også metoden indekseringen er bygget opp på.
Quadri har utviklet seg gjennom 4 generasjoner:
Trimble Solutions Sandvika AS
Trimble Solutions Sandvika AS (tidligere Vianova Systems AS) er eier av Quadri generasjon 4. Modell-formatet benyttes av Quadri modell, som er en samling moduler in en modell-plattform. Denne modell-plattformen benyttes i annen programvare.
Halvor Birkeland
Halvor Olai Birkeland (født 30. oktober 1894 i Austevoll, død 26. juli 1971 i Bergen) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Quadri
Filer
Quadri databasen var for generasjon 1 og 2 bygget opp av fire hovedfiler: I tillegg benyttes også:
Senere generasjoner av Quadri har forskjellige lagringsløsninger, hhv for klient- og tjener-siden.
Otto Haslund
Otto Carl Bentzon Haslund (født 4. november 1842 i København, død 30. august 1917 i Koldby, Thy) var en dansk maler.
Som stipendiat foretok han i 1873 en lengre studiereise til Italia. Han var opprinnelig dyr- og landskapsmaler, men dyrket også etter oppholdet i Italia genre- og portrettmaleriet.
Han er begravet på Assistens Kirkegård i København.
Gunnar Tore Stenseng
Gunnar Tore Stenseng (født 1946) er norsk politiker fra Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Nord-Fron kommune i perioden 1984–2007. Han er en veteran i Oppland Arbeiderparti og har også vært KS-leder i mange år. Han var fylkestingsrepresentant i Oppland til 2019 og leder av Oppland trafikksikkerhetsutvalg. Han har vært og er en markant politisk skikkelse i Oppland, og fikk mye medieoppmerksomhet for å ha brutt med sitt eget parti i Teater Innlandet-saken. Han er far til Kjersti Stenseng.
Stenseng fikk i 2007 Kongens fortjenstmedalje i gull.
Saraydüzü
Saraydüzü er en by med 4 883 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Sinop. Den ligger nord for Osmancık, nordøst for Kargı, nordvest for Vezirköprü, sør for Boyabat og sørvest for Durağan.
Pseudocalea
Pseudocalea er en slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Tyrkia i vest til Kina i øst.
Gimešvárri
Gimešvárri er en ås i Karasjok kommune i Finnmark. Den ligger rundt 11 kilometer nord for tettstedet Karasjok og har to toppunkter. Det høyeste er Máttit Gimešvárri på 415 meter over havet, mens Davit Gimešvárri er på 404 moh.
Vanlig furubarveps
Vanlig furubarveps (Diprion pini (Linnaeus 1758) ) er en planteveps som tilhører familiegruppen barvepser (Diprionidae).
Vanlig furubarveps regnes som skadedyr på furu. Den har mindre betydning som skadedyr i Norge, enn rød furubarveps, selv om den har forårsaket enkelte alvorlige skader også i Norge.
Utbredelse
I det sydlige Norge, det nordligste funnet er fra øya Vega i Nordland. I Europa, fra Spania i vest til Asia, inn i Russland.
Utseende
Hunnens kroppslengde er opptil 10 millimeter, lyst gulaktig og et svart parti midt på bakkroppen. Hunnen har svart hode og trådformete antenner.
Levevis
Flygetiden er i slutten av juni og begynnelsen av juli. Hunnen legger eggene i nålene på furutreets skudd. En hunn kan legge 100-150 egg. Med eggleggingsrøret på undersiden av bakkroppen, skjærer hun et snitt inn i kanten av barnålen. Her legges eggene i rader med 3 til 20 egg i hver barnål. Eggene legges side ved side og ikke adskilt som hos rød furubarveps. Rekken av egg dekkes med et ekskret.
Larven bruker omtrent to måneder på utviklingen. I løpet av september og litt inn i oktober er larvene fullt utvokste. De slipper seg ned i skogbunnen under treet, og spinner seg inn i kokong. Larvene overvintrer i kokongen som larve og går først inn i puppestadiet om våren.
I Mellom-Europa kan vanlig furubarveps ha to generasjoner i løpet av ett år. I Norden har vanlig furubarveps bare en generasjon.
Skadedyr
I Norden har det ikke vært omfattende skade angrep av vanlig furubarveps, bare lokale angrep på mindre områder. De alvorlige angrepene på furu har vært forårsaket av rød furubarveps.
Ved et større angrep blir konsekvensen at furutreet får redusert tilvekst av nye skudd. Ved helt avnåling av et tre er sjansen for at treet dør stor. Larveperioden til vanlig furubarveps fortsetter etter at årets nåler er fullt utvokst, slik at trærne vil overvintre uten nåler. Treets næringsreserve blir liten neste vår, og dette kan forårsake treets død. Ved et moderat angrep er muligheten for at treet overlever større.
Vanlig furubarveps legger egg på fleste artene av furuer, både unge og eldre trær, som Pinus sylvestris, buskfuru og Pinus contorta.
Insekticider er i praksis eneste alternativ ved bekjempelse av et angrep. Virussykdom er kjent for vanlig furubarveps. Men viruset har ikke blitt kunstig fremstilt og heller ikke benyttet til praktisk bekjempelse.
Chad Duell
Chad Duell (født 14. september 1987) er en amerikansk skuespiller, best kjent for å ha tatt over rollen som «Michael Corinthos III» i dramaserien General Hospital. Duell har også hatt mindre roller i tv-seriene The Suite Life On Deck og Magikerne på Waverly Place.
Fårebrevet
Fårebrevet (færøysk: Seyðabrævið) fra 24. juni 1298 er Færøyenes eldste dokument. Som navnet antyder, handler dokumentet om landbruksbestemmelsene for Færøyene. Brevet er skrevet på norrønt, sannsynligvis av biskop Erlendur av Færøyene.
Fårebrevet er et supplement til den norske yngre gulatingslov (landslov) fra 1274 av Magnus Lagabøte. Utover at Fårebrevet beskriver datidens samfunn på Færøyene, er det også en viktig kilde til forståelse av middelalderens betalingssystemer. Mange av Fårebrevets bestemmelser har vært gjeldende helt opp til moderne tid. I motsetning til Færøyingesagaen, som ble skrevet på Island, er Fårebrevet sannsynligvis skrevet på Færøyene og beskriver bedre datidens færøyske samfunn. Dessuten ser man i Fårebrevet at det oldfærøyske språket allerede skiller seg noe fra norrønt med særegne færøyske begreper.
Det eksisterer i dag to avskrifter av Fårebrevet, det ene oppbevares i nasjonalarkivet i Tórshavn, og det andre på Universitetsbiblioteket i Lund i Sverige.
Fårebrevets 16 paragrafer
Fårebrevets 16 paragrafer omhandler:
Medieoperatørene
Medieoperatørene as er et norsk filmproduksjonsselskap, med kontor i Oslo. Selskapet har siden oppstarten i 1995 produsert en lang rekke tv-programmer og dokumentarfilmer.
Flåklypa Grand Prix (Nintendo DS-spill)
Flåklypa Grand Prix er et eventyrspill utviklet av Ravn Studio og utgitt av Pan Vision til Nintendo DS i 2010. Spillet henter flere elementer, blant annet oppbygning og minispill, fra PC-spillet med samme navn fra 2000 og tilpasser dem til Nintendo DS-formatet. Det inneholder blant annet åtte minispill og 42 puslespill.
Lauritz Christiansen
Lauritz Christian Christiansen (født 10. desember 1867 i Bergen, død 9. desember 1930 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Flåklypa Grand Prix (Nintendo DS-spill)
Flåklypa Grand Prix for Nintendo DS fikk positiv mottakelse i pressen og toppet VG-lista over mestselgende dataspill i Norge i lanseringsuka. Det ble levert over 30 000 kopier av spillet til leverandører før utgivelsen i mai 2010. Det har siden utgivelsen omsatt for over ti millioner kroner.
Lauritz Christiansen
Christiansen ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Halvor Birkeland, Rasmus Birkeland, Halvor Møgster, Hans Næss, Henrik Østervold, Jan Østervold, Kristian Østervold og Ole Østervold olympisk gull i klassen 12 meter type 1907 med den norske båten «Atalanta». Det var kun én båt i denne klassen.
Queen’s House
Queen's House er er et tidligere kongelig palass i Greenwich, bygget mellom 1616 og 1635, den gang noen få km nedover elven Themsen fra London, og er nå et distrikt i byen. Dets arkitekt var Inigo Jones, og for ham var det et avgjørende oppdrag tidlig i hans karrière. Det var bestilt for dronning Anna av Danmark, ektefelle av kong Jakob I av England. Queen's House er et av de viktigste bygninger i engelsk arkitekturhistorie, den første gjennomførte klassiske bygning som reist i landet. Det var Jones’ første store oppdrag etter han kom tilbake fra sin grand tour (1613–1615) hvor han hadde tatt til romersk, renessanse og palladiansk arkitektur i Italia.
En del tidligere engelske bygninger, slike som Longleat og Burghley House, hadde lånt elementer fra klassisk arkitektur, men disse var begrenset til mindre detaljer og ikke benyttet på en systematisk måte, eller at bygningen var en blanding av flere ulike stilretninger. I tillegg var formen på disse bygningene ikke preget av en forståelse av de klassiske forgjengerne. Queen's House ble opplevd som bortimot revolusjonerende for samtidens engelske øyne. Jones er gitt æren for å ha innført palladiansk arkitekur ved byggingen av Queen's House, skjønt det avviker fra de matematiske begrensningene til Palladio, og det er sannsynlig at den umiddelbare forløperen for det H-formede grunnplanet er Villa Medici i Poggio a Caiano av Giuliano da Sangallo.
Dagens bygning er en vernet bygning i klasse I og et vernet historisk monument, en status som også omfatter det 35 meter brede, aksiale utsikten til elven Themsen. Huset danner nå en del av Det nasjonale maritime museum og benyttes til å stille ut museets betydelig samling av maritime malerier og portretter. Det hadde funksjonen som et VIP-senter under sommer-OL 2012 i London.
Historie
Palasset ble reist som et tillegg til Palace of Placentia i Greenwich. Det eldre palasset var i murstein og en langt enklere stil, og det hvite Queen's House i en fremmed stil må ha gitt en dramatisk kontrast i samtiden. Bygningen var ment for dronningens indre krets. Bare syv år etter at den stod ferdig, i 1642, brøt den engelske borgerkrig ut og hoffkulturen som var begrunnelsen for dets eksistens ble feiet bort.
Queen's House fortsatte å være en offentlig bygning. Det ble blant annet brukt da admiral Robert Blake ble lagt på lit-de-parade i 1657. Det eldre palasset ble gradvis revet fra 1660-årene til 1690-årene, og ble erstattet av Greenwich Hospital, nå Old Royal Naval College. Maria II beordret at Queen's House skulle beholde den utsikten mot Themsen som man fikk etter riving av Palace of Placentia, og dette la rammer for Christopher Wrens design av sykehuset. Det komplekset av bygninger som strekker seg fra Themsen til Greenwich Park var en viktig årsak til at UNESCO i 1997 satte opp det maritime Greenwich på verdensarvlisten.
I 1934 vedtok Parlamentet å opprette National Maritime Museum i Queen's House, og dette ble åpnet i 1937. Fra 1986 til 1999 ble det utført restaurering, og det meste av bygningen brukes som utstillingslokale for museets store samling av malerier, og som lokaler for offentlige og private tilstelninger. Det er normalt åpent for publikum hver dag.
Hagen rett sør for huset ble gjenopprettet mot slutten av 1870-årene etter at man hadde anlagt en tunnel mellom stasjonene Greenwich og Maze Hill. Tunnelen var det siste stykket av London and Greenwich Railway som ble konstruert før åpningen i 1878.
Harpo Marx
Harpo Marx (født Adolph Arthur Marx 23. november 1888, død 28. september 1964) var en amerikansk komiker og skuespiller i Brødrene Marx, en gruppe vaudeville-underholdere som senere ble berømte i en serie komiske filmer.
Stum harpespiller
Harpo er velkjent for sine varemerker; han spilte harpe (derav også scenenavnet), han snakket aldri, men plystret, og brukte blant annet et sykkelhorn for å kommunisere. Han brukte en stor, krøllet og rød parykk, og ofte benyttet seg av gjenstander for å skåre et vittig, skjønt absurd poeng. Eksempelvis ble han i en film med Brødrene Marx fortalt at han ikke kunne brenne sitt lys i begge ender (et ordtak som betyr at «man ikke skal leve over evne»), og øyeblikkelig drar han fram fra frakken et lys som brenner i begge ender!
I januar 1910 begynte Harpo sammen med sine to brødre for å danne et musikalsk innslag for revyscenen som de kalte «The Three Nightingales». Harpo ble inspirert til å utvikle sin stumme figur etter å ha lest en anmeldelse av en av deres forestillinger. Teaterkritikeren mente at «Adolph Marx har en vakker pantomime som ble fullstendig ødelagt hver gang han snakket.»
Navnet
Harpo fikk sitt navn under et slag poker. De andre brødrene fikk tilsvarende navn som speilte personlighetene deres; hans bror Leonard ble kalt Chico fordi han alltid jaktet på kvinner («chicks» = «ryper»); hans bror Milton ble Gummo fordi han så ut som en detektiv som lusket rundt i gummisko, og hans bror Julius ble Groucho fordi han tilsynelatende så gretten ut («grouchy»). Brødrene selv har gitt andre forklaringer på opprinnelsen til navnene, men Harpos navn er ikke blitt bestridt. Han spilte virkelig harpe.
Harpo endret sitt egentlige navn fra Adolph Arthur til kun Arthur kort tid før den første verdenskrig. Den anti-tyske stemning steg i USA under krigen og han mente at Adolph lød litt for mye tysk.
Harpen
Harpo lærte seg selv å spille harpe, og spilte på en meget ukonvensjonell måte med en særdeles egenartet stemming av strengene. Mens han senere lærte seg at han ikke trengte å spille instrumentet på den måten, fikk hans berømmelse andre musikere til å flokke seg om ham for å lære hans uvanlige spillestil.
Gjesteopptreden
I 1955 hadde Harpo en minneverdig opptreden i Lucille Balls populære sitcom (situasjonkomedie) på TV, «I Love Lucy», hvor de gjenskapte den berømte speilscenen fra den klassiske Brødrene Marx-filmen «Duck Soup». For andre filmer han spilte i, se Brødrene Marx.
Privat
Harpo giftet seg med skuespilleren Susan Fleming den 28. september 1936. Paret adopterte fire barn, Bill, Alex, Jimmy og Minnie.
I 1961 utga Harpo Marx sin selvbiografi, «Harpo Speaks». I boken forteller han om en mann som nektet å tro at han faktisk kunne snakke. Mange trodde at han faktisk var stum. Faktisk kan innspillinger av stemmen hans finnes på internett, dokumentarer, og på bonus materiell på DVD-utgivelser med Brødrene Marx. I ett tilfelle hadde han en rimelig distingvert stemme tilsvarende en profesjonell oppleser, skjønt han beholdt en New York-aksent hele livet. Ordet «girl» ville han uttale «goils».
Den 28. september 1964 døde Harpo Marx etter en hjerte-operasjon.
Bedrag
Bedrag er en dansk krimserie som har gått på DR1 siden 2016. Serien fokuserer på de forandringer som skjer i menneskers liv når ambisjoner og grådighet er de styrende faktorer. Disse faktorene påvirker alle sosiale lag og deres relasjoner til familie og venner. Nikolaj Lie Kaas, Thomas Bo Larsen, Natalie Madueño og Esben Smed har hovedrollene i serien.
Jeppe Gjervig Gram (Borgen) var ledende manuskriptforfatter og Per Fly ledende instruktør.
Filmfestivalen i Berlin
Verdenspremieren fant sted under filmfestivalen i Berlin i februar 2015 under tittelen Follow the Money,  men den fikk først premiere på dansk fjernsyn i januar 2016. Serien er en oppfølger til DRs suksess med Forbrytelsen og Broen, men skiller seg fra disse ved å være mer howdunit enn whodunit. Jeppe Gjervig Gram har uttalt at serien er inspirert av finanskrisen og Per Fly har spesielt vært opptatt av at serien fokuserer på «beskrivelsen av de tre samfunnsklassene, med en økonomisk kriminalsak som motor for historien».
Andy Sneap
Andy Sneap (født 18. juli 1969) er en engelsk musiker, plateprodusent, lydtekniker og lydmikser. I 1985 ble Andy Sneap med i det britiske thrash metal-bandet Sabbat, som han spilte i fram til 1991 da bandet ble oppløst. 3 år senere, i 1994, startet han et eget platestudio ved navn «Backstage Recording».
Andy Sneap mottok en svensk Grammy for sitt arbeid på Opeths album Deliverance, og en amerikansk Grammy-nominasjon for sitt arbeid på Killswitch Engages The End of Heartache.
Newcastle-under-Lyme (distrikt)
Newcastle-under-Lyme er et administrativt distrikt i Staffordshire i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Newcastle-under-Lyme.
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Newcastle-under-Lyme, Kidsgrove og Newcastle-under-Lyme landdistrikt. Distriktet dekker et areal på 210,96 km² og hadde 123 871 innbyggere i 2011.
Grameenphone
Grameenphone er det største mobiltelefonselskapet i Bangladesh. Det er eid 55,8% av det norske telefonselskapet Telenor og 34,2% av Grameen Telecom (eiet av Grameen Bank) og 10% av andre aksjonærer. Grameenphone lanserte sine tjenester i 1997, og var Telenors første satsing i Asia. Grameenphone hadde ved utgangen av fjerde kvartal i 2010 29,97 millioner kunder. 16. november 2009 startet handelen av Grameenphone-aksjer på børsene i Dhaka og Chittagong i Bangladesh.
Village Phone
Selskapet har et forretningsmessig samarbeid med Grameen Telecom som gir mikrokredittlån til fattige kvinner som bruker lånet til å kjøpe en mobiltelefon som de låner ut til folk. Gjennom et lite påslag på ringeprisen tjener eieren av mobiltelefonen nok til både å betale lånet og til selv å skaffe seg en inntekt.
Det er i dag over 250 000 landsbytelefoner i Bangladesh. Landsbytelefontjenesten i Bangladesh er tilgjengelig for 60 millioner mennesker og gjennomsnittlig telefonbruk for kvinnene i systemet er dobbelt så stor som for vanlige forretningsfolk. I områder hvor vanlig infrastruktur for kommunikasjon ikke er til stede, skaper landsbytelefonene kontakt mellom landsbyer og folk som før ikke hadde slik mulighet.
Birgitte Thott
Birgitte Thott (født 17. juni 1610 på Faarupgaard ved Jelling – død 8. april 1662 på Sorø) var en dansk oversetter, forfatter og adelskvinne.
Grameenphone
Økonomi
Telenor har investert 565 millioner kroner i selskapet, som ble opprettet i 1996. NORAD samt to internasjonale investeringsbanker bidro med penger i oppstarten. Telenors andel var i 2007 vurdert til en verdi på 12,4 milliarder kroner. Fredsprisvinneren Muhammad Yunus har prøvd å få en realisering av Telenors intensjonsavtale med Grameen Bank om at Telenor skulle selge seg ned i selskapet til fordel for Grameen Bank, men Telenor har ikke vært villige til det.
Birgitte Thott
Liv
Birgitte Thott var en av døtrene til Christen Thott, eier av Faarupgaard og Boltinggaard, og Sophie Below.
Grameenphone
Økonomi
Grameenphones første resultat som børsnotert selskap var Q4'09. Omsetningen falt med 15,3 prosent sammenlignet med året før. Antall abonnenter økte med 1.274.000 til 23,259 millioner i løpet av kvartalet. Inntjening per kunde (arpu) har falt de siste årene. Investeringskostnadene (CAPEX) var på 349 millioner kroner, ned fra 1.144 millioner kroner samme kvartal 2008.
Birgitte Thott
Liv
Faren døde da hun var i 7-årsalderen, men moren sørget for at barna fikk undervisning; hun var selv belest og kjent for sitt virke som oversetter. Også Birgittes søster Anne Thott var meget lærd.
Grameenphone
Kritikk
Barnearbeid og farlige arbeidsforhold avsløres hos Grameenphone-leverandører. Grameenphone blir inlagt bøter på 300 millioner kroner av myndighetene i Bangladesh for å ha jukset med teletrafikken.
Birgitte Thott
Liv
Birgitte Thott ble tidlig interessert i akademiske fag, og studerte på egen hånd såkalte nyere språk, nærmere bestemt tysk, engelsk, fransk og spansk.
Den 14. oktober 1632 giftet hun seg med Otte Gøye, eier av Torbenfeld og Thureby (død 1642). Hun skal ha vært en god husmor, men det barnløse ekteskapet og de påfølgende 20 årene som enke ga henne stor frihet til å fordype seg i boklige sysler.
Kontakten med akademia
Hun bygget opp et stort bibliotek, lærte latin og siden hebraisk, og oppdro sine brordøtre Sophie og Elisabeth Thott, som til dels arvet hennes interesser.
Birgitte Thott var en av de høyt utdannede kvinnene som brevvekslet blant annet med det nederlandske universalgeniet Anna Maria van Schurman, som blant annet var den første kvinnen i Europa til å studere ved et universitet.
I sine senere år begynte hun å oversette akademiske skrifter. Dette arbeidet vakte stor anerkjennelse, og skaffet henne forbindelser med datidens mest berømte menn. At hun selv var adelig har nok også bidratt til hennes popularitet. Hun brevvekslet med Ole Worm og Thomas Bartholin, og datidens akademikere stod nærmest i kø for å utstyre bøkene hennes med lovprisningsdikt. Særlig professorerne ved Sorø Akademi traktet etter denne statusen.
Da godsene hennes ble herjet og plyndret under svenskekrigen flyttet hun til Sorø, hvor hun døde den 8. april 1662. Til hennes minne opprettet Sorø Akademis forstander Jørgen Rosenkrantz et latinsk program ved akademiet.
Oversettelser
I tidens ånd begynte hun med å oversette andaktsbøker fra fremmede språk: i 1652 oversatte hun Philp Mornays Gudelige Betænkninger over nogle Skriftens Sprog fra fransk, i 1658 (eller 1654) biskop Joseph Halls Traktat om Sindets Fornøjelser eller Raad mod al Bekymring fra engelsk. I Karen Brahes bibliotek, som ble grunnlagt av hennes svigerinne Anne Gøye, finnes det flere av Birgitte Thotts upubliserte oversettelser av andaktsbøker.
Det eldste arbeidet fra hennes hånd finnes imidlertid i Københavns Universitetsbibliotek. Det er en håndskrevet oversettelse fra 1636 av Fürstenspiegel (Fyrstespejl), akademikeren Holger Rosenkrantz' utgivelse samme år av tyske avhandlinger og brev fra hertug Albrecht av Preussen. Denne utgivelsen ble meget skjebnesvanger for utgiveren selv. Oversettelsen er tilegnet Birgitte Thotts "moster" Sophie Brahe, Rosenkrantz’ hustru. Sophie Brahe var egentlig moster til Birgitte Thotts ektemann, som hadde hatt et meget nært forhold til ekteparet Rosenkrantz.
Oversettelsen av Seneca
Hennes hovedverk, oversettelsen av Seneca, har hun utstyrt med sine egne fortaler, som viser at hun var fullt klar over betydningen av og vanskelighetene ved det arbeidet hun hadde gitt seg i kast med. I hennes samtid var det i seg selv noe suspekt ved å fordype seg i såkalt hedensk filosofi, og enda mer problematisk kunne det være å ville spre kunnskap om hedensk tankegods på morsmålet. Derfor påpeker hun selv at man godt kan fordømme Senecas hedenske villfarelse uten samtidig å kaste vrak på den nyttige lærdom som er å finne i hans skrifter.
I tilegnelsen til det lovlige Fruentimmer fører hun deretter et forsvar for 'kvinnelærdom', som det bør understrekes ikke var ualminnelig i hennes samtid. Særlig adelige damer, fra Leonora Christina Ulfeldt og nedover, var ofte svært beleste. Birgitte Thott fremholdt at dersom man mente at kvinnen av natur var 'skrøbeligt og svagt', så ble hun i alle fall ikke bedre av å bli holdt i uvitenhet.
Fornyelsen av dansk prosa
Til sist i sine fortaler ber hun om unnskyldning for at hun ofte har måttet omskrive i stedet for å oversette, og ikke har kunnet følge i ett og alt sin originals vanskelige og dypsindige filosofiske stil. Men senere kommentatorer har påpekt at på dette punkt bør Birgitte Thott nettopp berømmes for sine stilistiske grep. Mens Anders Arrebo, Anders Bording og andre allerede hadde begynt å utvikle en poetisk stil i den nye tids ånd, var prosaspråket ennå meget lite utviklet. Ved siden af bibeloversettelse, folke- og andaktsbøker i reformasjonstidens stil og noen eldre historiske skrifter, stod Søren Terkelsens ikke særlig vellykkede oversettelse af hyrderomanen Astræa som det eneste større forsøk på å gjengi et renessanseverk i prosa.
Torbjørnsbu gruver
Historie
I 1574 fikk lensherre Erik Munk tillatelse av kong Frederik II til å opprette ei jernhytte i Nedenes len. Tidligere ble det laget jern av myrmalm, men nå startet så smått utnyttelsen av de svære forekomstene av jernmalm i distriktet. Barbu jernverk startet opp. Verket lå i Barbudalen, ved elva fra Langsævannet, og det ble opprettet gruver ganske nær smeltehytta, både i Steinsås og Torbjørnsbu. Dette er den første kjente jernverksdrift i Aust-Agder, og også det første eksemplet på gruvedrift.
Omkring 1660 ble verket nedlagt – visstnok på grunn av ujevn vannføring i Barbuelva, og deler av det ble flyttet til Båseland i Holt. Verket ble flyttet enda en gang og ble da hetende Næs Verk. Gruvedriften fortsatte imidlertid i området ved Langsæ gård, og malm fra gruvene her ble fraktet til jernverk også i fjernere områder enn Nedenes. Blant annet gikk det malm fra Solborg gruver til Bærums Verk, og på slutten av 1600-tallet fikk Fritzøe Verk i Larvik hånd om noen av de beste gruvene i distriktet.
I tillegg til Næs Verk var både Egelands jernverk i Gjerstad, Frolands verk og Moss Jernverk avhengige av malm fra Arendalsdistriktet.
Rundt 1860–1870 ble de fleste norsk jernverk nedlagt, og gruvedriften avtok markert. Men Næs fortsatte masovnsproduksjon helt fram til 1909, og overtok en del av gruvene fra andre verk. Ved gruvene på Klodeborg og Bråstad var det drift fram til 1975, som ble det endelige punktum for 400 års jerngruvehistorie i Aust-Agder.
Langsæ gård og Aust-Agder kulturhistoriske senter ligger midt i dette første norske jerngruvemiljøet. I gangavstand fra AAks ligger både Steinsås gruve og de godt bevarte Torbjørnsbu gruver. Der ble store deler av malmen brutt ved hjelp av fyrsetting, en teknikk som gir gruvegangene en lett gjenkjennelig profil.
Kunst
Bomuldsfabriken Kunsthall (som ligger inntil gruvene) ble tildelt bevilling av Arendal kommune og økonomiske midler av Norsk kulturråd til utvikling av nytt uteområde ved Torbjørnsbu gruver i 2011. Kunsthallen ønsker å tilrettelegge for bruk av gruveområdet til kunstprosjekter. Første kunstprosjekt er en gangvei gjennom gruvene. Denne er skissert av Sami Rintala, Dagur Eggertsson og Vibeke Jenssen ved Rintala Eggertsson Arkitekter.
Åndalsnes
Åndalsnes er en by og er administrasjonssenter for Rauma kommune i Møre og Romsdal. Byen har innbyggere per 1. januar. Postadressen er 6300 Åndalsnes. Sentrum ligger på en stor sandbanke på høyre (østlige) side av Raumas utløp.
Byen ligger nederst i Romsdalen, ved utløpet av elva Rauma i Romsdalsfjorden. Ved Åndalsnes går Romsdalsfjorden over Isfjorden. Byen er omkranset av høye fjell på opptil 1800 m, med Trolltindan, Vengetindan og Romsdalshornet som de mest markante.
Åndalsnes har betydelig turisttrafikk og har cruisehavn med rundt 30 årlige anløp. Stedet er et senter for fjellsport i Norge og blir av kommunen markedsført som «Norges tindehovedstad». I juli hvert år arrangeres Norsk Fjellfestival. Samt flere musikkfestivaler blant annet Trollblues og RaumaRock.
Det er tre skoler på Åndalsnes, Rauma videregående skole, Åndalsnes barneskole og Åndalsnes ungdomsskole.
Norsk tindesenter åpnet i 2016 i sentrum av Åndalsnes og formidler tindesportens utvikling. Norske tindemuseum basert på Arne Randers Heens samlinger åpnet i 1991. Romsdalsgondolen fra Åndalsnes sentrum til Nesaksla på 700 m.o.h. åpnet i mai 2021.
Kommunikasjon
I perioden fra Raumabanen åpnet til de tre byene i fylket fikk hver sin flyplass var Åndalsnes fylkets kommunikasjonssenter. De tre byene hadde alle sine korresponderende rutebusser til og fra togene på Raumabanen. Det går fremdeles busser fra Ålesund og Molde, som korresponderer med tog til/fra Åndalsnes.
Historikk
Navnet Åndalsnes er sammensatt av gårdsnavnene Åndal og Nes, sammensatt første gang da poststedet Aandalsnæs åpnet i 1888. Poststempelet ble endret til «Åndalsnes» i 1921. Tolkningen av Åndal er usikker, kanskje egentlig Åmdal etter gammelnorsk amr for rustrød eller mørk. Stedet ble kalt Nes (Næs) frem til moderne tid og brukes fortsatt i dagligtalen lokalt. Ifølge Sandøy skyldes ikke navnet at Nes var et gårdsbruk under Åndal. Gården Nes er trolig den eldste bosetningen og navnet er kjent fra skriftlige kilde i 1354 som «Nese j Raumsdale» da gården lå under Giskegodset. Navnet «Åndal» dukker opp i en jordebok for Reinsklosteret fra omkring 1550 da Inger til Austrått hadde godset i len av kongen. Både «Affuendal» og «Neessze» er nevnt i jordeboka fra 1550. Senere har skrivemåtene «Andall», «Offuendal» og «Aandahl» vært brukt. Sandøy har også dokumentasjon for formene «Omdal» og «Aamdahl». Tolkningen av «Åndal» er usikker, men Sandøy konkluderer med gammelnorsk «amr» (rustrød, mørk etter jordsmonn) som mulig opphav.
I 1860 ble gården Næs (dagens Åndalsnes) på høyre bredd valgt som endepunkt for kjøreveien, i stedet for det gamle strandstedet og endepunkt Veblungsnes. Begrunnelsen for Åndalsnes fremfor Veblungsnes som endepunkt var at Åndalsnes ga bedre mulighet for forbindelse via Isfjorden og Åfarnes til Molde, at Åndalsnes hadde mulighet for større havneanlegg og dessuten at Åndalsnes var bedre egnet for et fremtidig byanlegg. I 1860-åra ble veien ned Romsdalen til gårdene Åndal og Nes ferdig, og det nye stedet Åndalsnes vokste fram. Turistskipene valgte etterhvert Åndalsnes som havn og i løpet av 1880-åra vokste stedet fram som det nye turistsenteret i Romsdal.
Åndalsnes ble virkelig sentrum i indre Romsdal etter at Raumabanen ble åpnet i 1924.
Rauma kommunestyre vedtok i 1996 at Åndalsnes kan benytte betegnelsen by.
Andre verdenskrig
Tidlig i den andre verdenskrig, spilte Åndalsnes en viktig rolle, under felttoget i Norge 1940. Her ble britiske styrker landsatt 12–18. april. Åndalsnes ble ødelagt etter tyske bombeangrep ved den tyske invasjonen, også Veblungsnes og Setnesmoen (infanteriets forlegning) samt britiske stillinger og skip ble bombet. Tyske fly begynte bombing av Åndalsnes kvelden 20. april. Samme dag ankom seks jernbanevogner med Norges Banks gullbeholdning. Bombingen var særlig intens 23. april og de neste tre dagene. Bombingen fortsatte til 30. april og 1. mai, på det meste ble det sluppet 400 bomber på den dag. Krysserne «Carlisle» og «Curacoa» hadde luftvernkanoner og ble liggende ved Åndalsnes, mens «Manchester» og «Galatea» forlot Åndalsnes 19. april etter landsetting av soldater og materiell. Den norske torpedobåten «Trygg» og britiske «Curacoa» ble truffet av bomber. Både militære og sivile personer omkom i bombingen. Britene forlot Åndalsnes 2. mai og etterlot seg mye ødelagt krigsutstyr. Tyske hærstyrker inntok Åndalsnes 2. og 3. mai. Deler av gullbeholdning ble lastet på britisk skip på Åndalsnes, resten av gull- og kontantbeholdningen ble 25. april sendt videre til Molde med lastebiler.
Planen var å evakuere de britiske styrkene i Gudbrandsdalen fra Åndalsnes med skip natten mellom 30. april og 1. mai. Ved evakueringen av Dombås 30. april ble et stort togsett med fire lokomotiv, 14 passasjervogner og en antall godsvogner sendt mot Åndalsnes om natten. Toget sporet av i et bombehull ved Lesjaverk, elleve soldater ble drept og flere skadet i ulykken. Avsporingen ved Lesjaverk forsinket evakueringen med ett døgn. De britiske styrkene ble evakuert mens Veblungsnes brant etter bombing tidligere på dagen. Brannen på Veblungsnes var så intens at de høyeste fjelltoppene lyste rødt i nattemørket.
Martin Linge forlot Oslo med tog 9. april og deltok som vernepliktig løytnant i kampene ved Åndalsnes, og fungerte blant annet som liasonoffiser mellom norske og britiske styrker. Linge ledet blant annet arbeid med landsetting av britiske styrker. Linge ble såret i arbeidet med den provisoriske flyplassen på Setnesmoen og ble som en av de første evakuert til Storbritannia 30. april. Etterretningsoffiseren Eric Welsh bodde i Norge og meldte seg på Åndalsnes, og evakuerte 29. april.
Ministrene Anders Rasmus Frihagen, Trygve Lie, Birger Ljungberg og Oscar Torp hadde ankommet Åndalsnes 18. april. Kongen og kronprinsen reiste gjennom Romsdalen til Åndalsnes kvelden 22. april. Kongen og kronprinsen dro fra Åndalsnes til Molde 23. april med båt fra Åfarnes.
De fem gjenværende Gloster Gladiator flyene fra Lesjaskogsvatnet ble 26. april flyttet til Setnesmoen (der det var ryddet en liten flystripe på ekserserplassen) og fløy tokt derifra. Gladiatorflyene manglet oskygenutrustning og de tyske bombeflyene over Åndalsnes gikk opp i så stor høyde at Gladiator-flyene ikke kunne følge etter.
Arvid S. Kapelrud kom ned Romsdalen natten 30. april og da var brannen på Åndalsnes så intens det ga gjenskinn i de snøkledde Trolltindene. Det så ut som selve fjellet brant skrev Kapelrud.
Etter krigshandlingene i april 1940 var det stort sett bare grunnmurene igjen av bebyggelsen i Åndalsnes. Jernbanens stasjonsbygning og et par hus overlevde. Befolkningen ble innkvartert i brakker eller de bygde tak over grunnmurene og bodde i kjellere. Okkupasjonsmakten var sterkt til stede resten av krigen. Åndalsnes var en av 24 ødelagte byer som ble underlagt reguleringsarbeidet utført av Brente Steders Regulering, under ledelse av Sverre Pedersen og under tilsyn av planleggingsminister Albert Speer.
Høsten 1944 rømte seks sovjetiske krigsfanger fra leirer på Åndalsnes og på Marstein over fjellet til Valldal, der de ble skjult av lokalbefolkningen til krigen var over.
Tuengen allé (Oslo)
Tuengen allé er en villavei på Vinderen-Borgen i bydel Vestre Aker. Veien går fra Borgenveien til Sørkedalsveien. Den ble navnsatt i 1917 og har fått navn etter Tuengen gård. Det meste av bebyggelsen ble oppført i 1920- og 1930-årene.
Adriana Espinosa
Adriana Espinosa (født 18. juli 1991) er en ecuadoriansk bueskytter.
Hun representerte Ecuador under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde.
Wunderkammer (album)
Wunderkammer er et musikkalbum med Wunderkammer, utgitt i 1999 til svært god mottakelse fra kritikerne. Albumet har innslag av sigøynermusikk og jødisk klezmer.
Låtene er skrevet av Pål Jackman, med unntak av coverlåten «Ich bin von Kopf bis Fuß auf Liebe eingestellt» og tekstene til «Eldorado», «Erlkönig», «The Drunken God & I» og «Multiple Jesus».
Leimacomys buettneri
Leimacomys buettneri (togomus) er en gåtefull museaktig gnager fra Togo i Vest-Afrika. Arten er plassert i den monotypiske slekten Leimacomys.
Den systematiske plasseringen er omstridt, og L. buettneri er vekselvis blitt flyttet mellom tremus (Dendromurinae) og ekte mus (Murinae). En studie fra 1995 som bruker både morfologiske og molekylære data, antyder slektskap med enten Deomyinae eller ørkenrotter (Gerbillinae). Wilson & Reeder plasserer i påvente av en avklaring arten i en egen underfamilie, Leimacomyinae, under musefamilien.
Inndeling
Myomorpha har tradisjonelt blitt delt inn i to overfamilier med i alt sju familier, men ny forskning tyder nå på at det bør være ni. To underfamilier i Dipodidae har i henhold til Wilson, Lacher & Mittermeier (2017) blitt løftet til full familiestatus; Sminthidae og Zapodidae. Familien Nesomyidae finnes bare i Afrika og på Madagaskar, og har utviklet økologiske nisjer som likner andre familier i musegruppen.
Elisabeth Grümmer
Elisabeth Grümmer (født Schilz; 31. mars 1911 - 6. november 1986) var en tysk sopran. Hun er blitt beskrevet som "en sanger velsignet med elegant musikalitet, varmhjertet oppriktighet og en stemme av eksepsjonell skjønnhet".
Biografi
Elisabeth Schilz ble født i Niederjeutz [nå Yutz, nær Diedenhofen (Thionville), Alsace-Lorraine] av tyske foreldre. I 1918 ble familien hennes utvist fra Lorraine, og de bosatte seg i Meiningen, hvor hun studerte teater og debuterte på scenen som Klärchen i Goethes Egmont.
Hun giftet seg med konsertmesteren i teaterorkesteret, Detlev Grümmer, og ble mor. Familien flyttet til Aachen, hvor de møtte Herbert von Karajan under hvis oppmuntring hun debuterte som operasanger i 1940, i rollen som første blomsterpike i en forestilling fra 1940 av Wagners Parsifal. Hun fortsatte fra Aachen for å opptre i Duisburg og Praha.
Mannen hennes ble drept i huset deres under bombingen av Aachen i 1944. Etter krigen bosatte hun seg i Berlin og sang ved Städtische Oper Berlin. Hun opptrådte i de store operahusene i Europa og USA, og begrenset seg til et lite antall roller, hovedsakelig sunget på tysk. Hun var også aktiv i sang- og konsertopptredener, spesielt i Brahms' Ein deutsches Requiem.
Grümmer døde i Warendorf, Westfalen den 6. november 1986.
Kritisk anerkjennelse
Hun dukket opp i to filmede forestillinger som Donna Anna i Don Giovanni, den ene dirigert av Wilhelm Furtwängler og den andre i tysk oversettelse dirigert av Ferenc Fricsay.
Rasmus Birkeland
Rasmus Ingvald Birkeland (født 14. april 1888 i Austevoll, død 12. desember 1972 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Birkeland ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Halvor Birkeland, Lauritz Christiansen, Halvor Møgster, Hans Næss, Henrik Østervold, Jan Østervold, Kristian Østervold og Ole Østervold olympisk gull i klassen 12 meter type 1907 med den norske båten «Atalanta». Det var kun én båt i denne klassen. Birkeland var bror til Halvor Birkeland, som også var mannskap på «Atalanta».
Stephan Tschudi-Madsen
Stephan Tschudi-Madsen (født 25. august 1923 i Bergen, død 11. oktober 2007) var en norsk kunsthistoriker. Han var riksantikvar i perioden 1978–1991.
Han tok magistergraden i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo i 1950 på en avhandling om romantikkens arkitektur. Han ble dr.philos. i 1956 på avhandlingen «Sources of Art Nouveau».
Krigsinnsats
Etter at Universitetet var blitt stengt av den tyske okkupasjonsmakten flyktet Stephan Tschudi-Madsen til Sverige rundt årsskiftet 1943 - 44. I Sverige meldte han seg til Polititroppene og mottok regulær infanteriutdannelse.
I Sverige vant han for øvrig 250 kroner i en konkurranse om teaterdekorasjoner for Det frie norske teater, som reiste rundt i de 20 norske leirene som fantes i Sverige med bl.a. en oppsetning av "Hærmennene på Helgeland".