cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Wild, the Innocent & the E Street Shuffle
«4th of July, Asbury Park (Sandy)»
En av de første musikere som gjorde sin versjon av denne sangen er The Hollies som spilte den inn som singel under tittelen «Sandy» i 1975.
«Kitty's Back»
"Kitty's Back" beskriver, i kontrast til det lykkelige kjærlighetsparet tross i «4th of July», de deprimerte og ulykkelige figurene i den forkomne delen av byen. Catlong, Kitty, Sally, Big Pretty og Jack Knife er de eneste figurene som introduseres ved navn, og sangen fokuserer på Catlong som refereres til som «Cat» og Kitty, hans tidligere kjæreste som forlot ham for «some top cat» (i referanse til Big Pretty, og i kontrast til hennes kjæreste, Catlong). I slutten kan ikke Catlong motstå Kitty når hun kommer tilbake ettersom «she's so soft, she's so blue», og selv når han «knows his Kitty's been untrue», kan han bare lene seg tilbake og sukke: «Ooh, what can I do? Ooh, what can I do?»
«Kitty's Back» ble skrevet som jazzmelodi, og inneholder et åpent midtparti hvor E Street Band kunne improvisere på konsertene. På albumet utfører tangenisten David Sancious en solo på orgel. På konserter fikk hver av musikerne lov til å jamme i flere minutter, og på konsertalbumet Hammersmith Odeon London '75 er det gjengitt en 17 minutters improvisasjon.
«Wild Billy's Circus Story»
«Wild Billy's Circus Story» beskriver et oppbud av sirkusfolk, blant annet den feite kvinnen («Big Mama»), ildslukeren (som «lyin' in a pool of sweat, a victim of the heat wave») og andre. Ingen av figurene får mer enn en linje eller to med beskrivelser og hvor de er karakterisert som dysfunksjonelle og kjedelige til tross for deres åpenbare særegenheter. Tittelfiguren, Billy, er ikke introdusert før helt mot slutten når «circus boss» hvisker til «hey son, do you want to try the big top?/All aboard, Nebraska's the next stop». Denne sangen kan tolkes som en eneste stor referanse til Bob Dylans lange fortelling om at han begynte sin musikkarriere med et reisende sirkus da han var 13 år gammel.
En figur ved navn Wild Billy opptrer også i sangen «Spirit in the Night» på Springsteens debutalbum Greetings from Asbury Park, N.J. Sangen «The Last Carnival» på Springsteens album fra 2009, Working On A Dream, er en oppfølger til «Wild Billy's Circus Story».
«Incident on 57th Street»
«Incident on 57th Street» er om «Spanish Johnny» som er «dressed just like dynamite» mens han kjører en gammel bil, «beat-up old Buick», og ikke kan finne jenta sin. En desperat Johnny er fortalt at han er bedrager og en løgner av «the pimps» som «swing their axes». Han møter «Puerto Rican Jane» som han vil kjøre ned til den andre delen av byen hvor «paradise ain't so crowded». Det nye paret finner deres «soul flame» mens de er ute på gatene om kvelden. Til tross for den brå kjærligheten vet Jane at «he'd never be true, but then she didn't really mind». Johnny forsøker å ikke bli involvert i de skitne affærene i hans nabolag, og heller foretrekker å se på «the kids playin' down the street». Jane sover med hennes «sheets damp from sweat» mens Johnny sitter oppe alene og «watches her dream on, dream on». Når Jane våkner opp ser hun «Johnny putting his clothes back on» og alt hun kan si er «those romantic young boys/All they ever want to do is fight». Johnnys venner roper inn gjennom vinduet og spør om han vil tjene «some easy money», en antagelse på at det ikke vil være særlig lurt, og han forlater henne, lover å møte henne «tomorrow night on Lover's Lane».
Sangen er minneverdig for Garry Tallents bassolo ved 4.00 minutter, foruten også for Danny Federicis signatur i en orgelmarkering ved hvert av sangen refreng, et av Federicis mer framtredende øyeblikk i sangene som E Street framførte.
«Rosalita (Come Out Tonight)»
«Rosalita (Come Out Tonight)» er en fortelling om en forbudt kjærlighet mellom sangeren og den deilige «Rosalita», ettersom hennes foreldre mislikte at han spilte i «a rock and roll band».
Det er en av Rock and Roll Hall of Fames «500 sanger som formet rock'n'roll». Sangens musikkvideo okkuperte 71. plassen på magasinet Rolling Stones liste i 1993 over de 100 fremste videoer.
»New York City Serenade»
Denne sangen utviklet seg fra noen få av Springsteens tidligere sangfragmenter, inkludert «Vibes Man» og «New York City Song».
1770-årene
-- 1770 -- 1771 -- 1772 -- 1773 -- 1774 -- 1775 -- 1776 -- 1777 -- 1778 -- 1779
Tiårsoversikt
St. Landry Parish
St. Landry Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørlige delene av staten og det grenser mot Avoyelles Parish i nord, Pointe Coupee Parish i øst, St. Martin Parish i sørøst, Lafayette Parish i sør, Acadia Parish i sørvest og mot Evangeline Parish i nordvest.
St. Landry Parish totale areal er 2 432 km² hvorav 26 km² er vann. I 2010 hadde fylket 83,384 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Opelousas. Det ble grunnlagt i 1807 som et av Louisianas opprinnelige nitten fylker.
Elias Faleide
Elias Paulson Faleide (født 10. oktober 1879 i Stryn, død 24. mars 1967 i Gloppen), var fylkesagronom, ordfører og stortingsrepresentant for Venstre.
Liv og virke
Elias Faleide ble født på gården Riise i Stryn kommune i 1879. Han var sønn av kommandersersjant Paul Hansen Faleide (1841–1918) og Kristi Eliasdatter Riise (Tonning) (1856–1940). Han er uteksaminert fra Landbrukshøgskolen i 1905, og ble fra 1912 fylkesagronom for Nordfjord, og bosatte seg på Sandane. Fra 1938 ble Faleide husdyragronom for hele fylket. Faleide satt som leder for Nordfjord og Sunnfjord Fjordhestlag i over 30 år, fra 1926 til 1959.
Ordfører
Faleide var ordfører i Gloppen kommune i tre omganger perioder, 1919–1922, 1928–1941 og 1945–1947. Han var også formann i fylkestinget i Sogn og Fjordane i flere perioder. Faleide var også stortingsrepresentant for Venstre fra 1919-1921, og hadde senere en periode som vararepresentant.
Faleide var aktiv i arbeidet med stiftelsen av kraftselskapet Firdakraft, og bidro også til utbygging av den første store kraftstasjonen i Øksenelvane tidlig på 1950-tallet. Han var styreformann i Firda Billag i mange år.
Waldemar Åhlén
Gustaf Waldemar Åhlén, født 21. juli 1894 i Helgesta, Sørmannlands fylke, død 18. desember 1982 i Högalids menighet i Stockholm, var en svensk organist, musikklærer og komponist. Han var organist i St. Jacobs kirke i Stockholm fra 1928 til han gikk på pensjon. Åhlén jobbet dessuten som sanglærer og musikkonsulent ved Stockholms folkeskoler og var aktiv i den svenske delen av orgelbevegelsen.
Biografi
Waldemar Åhlén hadde en lang musikkutdannelse og hans barndom var preget av musikk. I årene 1913-21 studerte han ved Musikkonservatoriet i Stockholm, tok organisteksamenen og eksamenen i pianostemning i 1915, og senere kirkesangeksamenen og musikklærereksamenen i 1917. Dertil tok han privatleksjoner i orgelspilling av Gustaf Hägg, og etter dette dro han til Dresden og ble utdannet under Bernard Pfannstiehl. Hos Ernst Ellberg studerte han kontrapunkt, komposisjon og instrumentering, og lærte seg å dirigere hos Olallo Morales.
I Messiaskapellet fikk Åhlén sin første jobb som organist i årene 1917-21 og var på 1920-tallet ansatt ved Högalidskyrkan, inntil han i 1928 ble organist ved St Jacobs kirke. Ved siden av organiststillingen underviste han i et tår sang ved Blindinstitutet i Tomteboda. I perioden 1945-53 arbeidet han som musikkonsulent ved Stockholms folkehøyskole.
I 1933 ble hans Sommersalme utgitt, hans mest kjente komposisjon, som er melodien til salmen En vänlig grönskas rike dräkt. I flere tiår har denne melodien vært på mange kors stamrepertoar som et blandet korarrangement. Som komponist gjorde seg Åhlén seg bemerket gjennom pianosonaten, «Svit i gammal stil för piano», flere orgelstykker og unisone sanger. Fremfor alt skrev han kirkelige salmer, blant annet kan «Kantat ved S:t Jacobs kirkes 300-årsjubileum» nevnes. Han utgav selv korverk for skole og unge, samt et historieverk om det kirkeorgel han brukte i sitt yrke i St. Jacobs kirke.
Familie
Waldemar Åhlén var sønn til Lars Åhlén, skolelærer og organist, og dennes kone Sofia Lindområde,
Åhlén var bror til David Åhlén og onkel til Åke Åhlén.
Han ble gift med Ebba Åhlén (født Ohlsson, 1893-1951) i Stockholm 27. mai 1923. Paret fikk to døtre (Karin, Brita) og en sønn (Gunnar). Åhlén ble gift på nytt i 1957 med Stina Åhlén (født Westerlund).
Åhlén er begravd på Helgesta kirkegård sør om Sparreholm.
Shannon-Weaver-modellen
Shannon-Weaver-modellen er en kommunikasjonsmodell utviklet av matematikeren Claude Elwood Shannon og Warren Weaver, som ble lansert i boken The Mathematical Theory of Communication i 1949. Modellen er en av de mest kjente overføringsmodellene. Modellen forutsetter at all utveksling av informasjon må inkludere minst seks elementer; en kilde, en koder, ett budskap, et medium, en omkoder, og en mottaker. Modellen er teknologisk orientert, noe den har blitt kritisert for. Den fokuserer i stor grad på avsending og mottak av informasjon, og ser på kommunikasjon som en enveisprosess.
Waldemar Åhlén
Verkregister (utvalg)
Verk for orgel
Korverk
Unisone verk
Kor og orkester
Dipolantenne
Dipolantennen ble utviklet av Heinrich Rudolf Hertz ca. i 1886. Dette er en normalt sentermatet antenne for sending og mottak av elektromagnetisk energi i radiofrekvens-spekteret. Det er en meget enkel, men ganske effektiv konstruksjon. Vanligvis konstrueres en dipolantenne med to like lange ledere som mates av en koaksialkabel på midten slik at lengden av de to kabellengdene tilsvarer i alt omtrent en halv bølgelengde av det signalet som skal overføres. En dipolantenne som mates med en ubalansert matekabel (en koaksialkabel) bør ha en balun i matepunktet for å forhindre at common-mode-strømmer oppstår langs matekabelen.
Halvbølge-dipol
En halvbølge-dipol har en strålingsmotstand og mateimpedans på ca. 73 ohm som gjør den tilnærmet perfekt for den karakteristiske impedansen i normale matekabler.
Veldig kort dipol
En dipolantenne som er veldig kort i forhold til bølgelengden vil ha en veldig liten strålingsmotstand som gjør den lite effektiv. Imidlertid er det interessant å være klar over strålingsdiagrammet. Det har noe mindre direktivitet enn en halvbølgedipol, men omtrent samme form på strålingsdiagrammet med en lobe i hver retning.
Harald Stormoen
Harald Stormoen er navnet til flere personer:
Dipolantenne
Helbølgedipol
En helbølgedipol har i teorien ekstremt høy mateimpedans. Samtidig endrer den reaktive delen av impedansen seg drastisk rundt denne helbølgefrekvensen, og det lar seg dermed ikke gjøre å tilpasse en slik antenne enkelt til matekabelen. Derfor bør den ikke brukes i praksis. Den har teoretisk sett mer direktivitet enn en halvbølge-dipol, men lignende form på strålingsdiagrammet.
Tre-halvbølge-dipol
En dipol på 3 halve bølgelengder har en strålingsmotstand og mateimpedans som ligner svært på halvbølgedipolen. Det gjør at den enkelt kan tilpasses matekabelen. Strålingsdiagrammet har derimot flere lober (se bilde). De dominerende lobene peker ca 45 grader mot sidene sammenlignet med halvbølgedipolen.
Foldet dipol
Dersom endene på en dipolantenne kobles sammen ved hjelp av en elektrisk leder som går parallelt med de opprinnelige lederne, får man en såkalt foldet dipol. Denne vil ha svært like egenskaper som en vanlig dipol, men strukturen fører til en impedanskonvertering på 4. Det vil si at en foldet halvbølgedipol vil ha en mateimpedans på ca. . Strålingsmotstanden er fremdeles 73 ohm. Strålingsmotstanden er lik realverdien av mateimpedansen for en vanlig dipol, men ikke for en foldet dipol.
Alcaçovastraktaten
Alcaçovastraktaten (også kalt Alcaçovasfreden) ble signert den 4. september 1479 i den portugisiske byen Alcaçovas mellom de katolske monarker av kongedømmene Castilla og Aragón ved dronning Isabella I av Castilla og kong Ferdinand II av Aragón på den spanske siden, og Alfonso V av Portugal og hans sønn kronprins Johan II på den portugisiske siden. Avtalen avsluttet den kastiljanske arvefølgekrig. Denne hadde endt med en seier for de katolske monarker på land, og portugisisk seier til havs.
Sammenfatning av traktaten:
Ansprung
Ansprung var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Zöblitz den 1. januar 1999.
Mangonel
Mangonel er en lettere form for onager der det brukes en gryte istedenfor en slynge.
Bay of Islands
Bay of Islands er en bukt i regionen Northland på Nordøya på New Zealand. Bukta ligger 60 kilometer nordvest for Whangarei.
Bay of Islands er et av de mest populære reisemålene for sportsfiske og seiling på New Zealand, og er også svært attraktivt for generell turisme. Området har vært internasjonalt kjent for sportsfiske siden den amerikanske forfatteren Zane Grey skrev om det i 1930-årene.
Historikk
Den første europeeren som kom til området, var kaptein James Cook, som navngav det i 1769. Bay of Islands var det første området på New Zealand som ble bosatt av europeere. Hvalfangere kom dit på slutten av 1700-tallet, og de første misjonærene i 1814.
Området har mange interessante historiske bosetninger, som Paihia, Russell, og Kerikeri. Russell, tidligere kjent som Kororareka, var den første permanente europeiske bosetningen på New Zealand, og stammer fra tidlig 1800-tall. Kerikeri har mange historiske steder fra den tidligste europeiske bosetningen: Mission House, også kjent som Kemp House, er den eldste trebygningen på New Zealand, og Stone Store fra 1832, et tidligere lager, er den eldste steinbygningen i landet.
Maritime Systems
Maritime Systems er en leverandør av ingeniørtjenester og teknologisystemer til faste og flytende plattformer. Selskapetble ble etablert i 1995, og har hovedkontor i Stavanger. Jostein Kvame er daglig leder i selskapet. Selskapet har omfattende erfaring med såkalt «turn key» modifikasjonsprosjekter. Selskapet utvikler blant annet elektro- og automasjonssystemer, boresystemer og borekabiner og yter tjenester innen borekakshåndtering.
Rianne Sigmond
Rianne Sigmond (født 2. mai 1984) er en nederlandsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8.
Severus Gastorius
Severus Gastorius (1647 – 1682) var en tysk organist i Jena.
Severus ble født med familienavnet Bauchspiess i Ottern, tett på Weimar i Tyskland, og var sønn til en skolelærer i Weimar. I 1667 begynte han å studere ved universitetet i Jena. Fra 1670 vikarierte han for organisten Andreas Zöll i Jena og giftet seg 1 år senere med Zölls datter. Gastorius overtok Zölls stilling etter dennes død i 1677. I Gastorius' omgangskrets var blant annet Samuel Rodigast, som skrev salmen Was Godt tut, das ist wohlgetan til Gastorius i forbindelse med et sykdomsforløp (for å oppmuntre Gastorius ifølge Rodigasts dedikasjon av salmen). Allerede innen Gastorius var blitt frisk, hadde han tonesatt salmen med utgangspunkt i en melodi av Werner Fabricius. Melodien ble kjent over hele Tyskland ettersom organiststuderende i Jena sang melodien hver uke utenfor Gastorius' dør og brukte den når de senere reiste tilbake til sitt hjemsted.
Gastorius ble begravd den 8. mai 1682 på kirkegården ved Johanniskirche i Jena. Gastorius hadde ønsket at hans version av Was Godt tut, das ist wohlgetan skulle spilles i hans begravelse.
Salmer
Gastorius finnes representert i Den svenske salmeboken 1986 og Verbums salmeboktillegg 2003 med to melodier, som anvendes til tre salmer (nr 414 = 555, samt nr 712).
Norsk Fiskeindustrimuseum
Norsk fiskeindustrimuseum er et nasjonalt museum på Melbu i Vesterålen. Museet ble opprettet våren 1991 og er anlagt i bygningsmassen til tidligere Neptun sildoljefabrikk. Museet har samlet inn en del teknisk utstyr og annet kulturhistorisk materiale fra fiskeindustrien i museet, men det er først og fremst opplevelse og formidling som skal skje i den gamle sildoljefabrikken. I 2019 foreslo Riksantikvaren å frede Neptun sildoljefabrikk som kulturminne.
Gjennom utstillinger, film og multimedia skal muset gi kunnskap om historien til norsk fiskeindustri - med fokus på blant annet forholdet mellom industri og nærmiljø. Norsk fiskeindustrimuseum er landsdekkende på sitt museale felt og har en nasjonal funksjon. Museet er ett av 12 museer i Museum Nord.
Doris
Doris er et kvinnenavn med opprinnelse i det greske Doris (Δωρίς), som betyr «gave». Det er en kortform av Dorothea (Δωροθεα), som betyr «Guds gave». Varianter av navnet omfatter Dorit, Dorrit, Dorris og Dorith.
Utbredelse
Doris var et vanlig navn i England fra begynnelsen av 1900-tallet til 1930-årene.
Doris var et populært navn i USA fra 1910-årene til 1940-årene.
Navnet i mytologien
I den gresk mytologi var Doris en okeanide, en av de 3000 døtre til titanerne Okeanos og Tethys. Doris var havnymfe over «rent vann», gift med Nerevs og har 50 døtre, nereidene. Doris var også et landskap i Sentral-Hellas som i henhold til tradisjonen var hjemlandet til den greske stammen dorerne.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Naoko Mori
Hun er blant annet kjent som Saffrons gamle venninne Sarah gjennom flere episoder i den britiske situasjonskomedien Absolutely Fabulous.
Liste over stortingsrepresentanter 1824–1826
Kilder
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv.
Iphiclides podalirius
Iphiclides podalirius er en dagaktiv sommerfugl i gruppen av svalestjerter.
Utseende
Kjønnene er ganske like. Vingeoversiden har lys gul-hvit grunnfarge, med flere parallelle mørke bånd. På hver bakvinge er det en rød orange flekk i bakkanten, samt flere blå flekker på mørk bunn. Hver bakvinge har en markert stjert.
Brystet og bakkroppen er brunsvart med lyst gråhvitt hårbekledning som er kort på oversiden og lengre og tettere på undersiden. Fasettøynene er mørke. Antennene er trådformet og har en utvidelse (antenneklubbe).
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens utseendet er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning, den er butt foran og virker derfor ganske tykk. Larven er lys til mellom grønn og har en smal, fin og lyst gul lengestrek nederst langs kroppen. Hvert av kroppens ledd har også noen små lysere tverrlinjer og noen små runde prikker.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen kan skifte mellom grønnlig og brunlige farge, etter omgivelsene. Analenden eller bakenden er festet til en grein, og puppen stør eller henger oppreist, i et magebelte. Den har slik som alle pupper av svalestjerter to spisser i hodeenden.
Levevis
Iphiclides podalirius finnes på gresskledde og blomsterrike enger. Arten foretrekker sydvendte solrike steder med noe skog, den trives i kulturlandskapet og velger ofte frukttrær som næringsplante Flygetiden er tidlig om forsommeren, fra april til september, den flyr i to generasjoner.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på undersiden av næringsplanten.
Utbredelse
Iphiclides podalirius finnes sjeldent som migrant i det sydøstlige Sverige og Finland. Ikke i Norge.
Stand
Historie
Etter hvert som et moderne samfunn begynte å vokse frem i tidlig moderne tid ble det gamle stendersamfunnet og dets rangorden utfordret, ikke minst gjennom innføring av enevelde i flere stater, som innebar at konger i økende grad kunne styre uten å ta hensyn til både geistlighet og adel og i stedet plasserte Kongen rett under Gud. Frem til den franske revolusjon var Frankrike delt i tre stender: geistligheten (førstestanden), adelen (andrestanden) og almuen (tredjestanden). De var alle representert i stenderforsamlingen, der første- og andrestanden ofte gjorde felles sak. Tredjestandens representanter var imidlertid også nesten uten unntak representanter for samfunnets øvre sjikt, slik som handelsfolk og advokater.
Ulikhet overfor loven, kollektive rettigheters forrang overfor individuelle, var karakteristisk for standssamfunnet, i motsetning til det borgerlige samfunnet som etterhvert fulgte. Sentralt i land i Øst-Europa med stendersamfunn var livegenskap for bøndene (de eide ikke jord de dyrket, og kunne ikke flytte uten tillatelse). De to stendene geistlighet og adel kalles for privilegerte stender. De var tradisjonelt (i det minste i et visst omfang) fritatt for skatt og hadde andre særrettigheter. De andre stendene kalles ufrie stender, ettersom de ikke var fritatt for skatt. Adelen slapp å gjøre handel, og de geistlige fikk 1\10 av det tredjestanden tjente.
Bortsett fra de geistlige ble folk født inn i en stand. Det var ofte regler for hvordan medlemmer av en stand skulle oppføre seg, gå kledd, hva slags navn de kunne ha og hva slags rettigheter de hadde. For eksempel kunne som oftest bare adelen (og geistlige av høy rang) de fleste steder i Europa bære sverd. Dette gjaldt også i Japan, hvor samuraiene hadde rett til å bære to sverd. Systemet ga liten sosial mobilitet; det var tradisjonelt vanskelig å bevege seg mellom stendene, med unntak av bevegelse mellom geistligheten og adelen, som var overlappende stender (mange høyere geistlige var dessuten også adelige). Men en viss mobilitet var det; et tydelig eksempel på det er at flere personer med nokså enkel slektsbakgrunn ble paver, den aller høyeste posisjon i samfunnet i middelalderen.
Flere steder i Europa oppstod imidlertid andre samfunnssystemer, eksempelvis i de såkalte aristokratiske byrepublikkene i Italia og Tyskland, hvor en borgerklasse monopoliserte politisk makt. Stendersystemet var derfor ikke noe som gjaldt overalt og uten unntak, men den grunnleggende inndeling av samfunnsgrupper som i store trekk kjennetegnet det meste av Europa i middelalderen.
Inndelinger i andre samfunn og epoker
I India finner man kastesystemet, som ligner ganske mye på stendersystemet i Europa. Som i stendersystemet står prestekasten (braminer) øverst, fulgt av adelen (kshatriyaer), deretter tredjekasten (vaishyaer) med handelsfolk, håndverkere og bønder, og nederst en kaste med arbeidere og tjenere (shudraene).
Anna Flanagan
Anna Flanagan (født 8. januar 1992) er en australsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på femteplass med det australske landslaget.
Rune Sæter
Rune Sæter (født 13. mars 1976) er en norsk sanger, skuespiller og sceneartist.
Han kommer fra Ulsteinvik og er utdanna ved Mountview Academy of Theatre Arts (1999 – 2002). Han har hatt hovedroller i musikaler som Hair (Claude), Jesus Christ Superstar (Judas) og Evita (Che). Sæter har ved flere tilfeller hatt roller ved Det Norske Teateret, som i Hair, Peter Pan, Døden i Teben og Tolvskillingsoperaen.
I senere tid har Sætre vært lærer både på folkehøgskole og videregående. Han hadde sin norske TV-debut i den norske serien Heimebane på NRK (2018-), hvor han spilte Gunnar Knudsen, supporterklubb lederen for fotball laget «Varg». Her spilte han med og mot blant annet Ane Dahl Torp og John Carew.
Acadia Parish
Acadia Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørlige delene av staten og det grenser mot Evangeline Parish i nord, St. Landry Parish i nordøst, Lafayette Parish i øst, Vermilion Parish i sør og mot Jefferson Davis Parish i vest.
Acadia Parish totale areal er 1 703 km² hvorav 6 km² er vann. I 2010 hadde fylket 61 773 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Crowley.
Lengefeld
Lengefeld er en tidligere fjellby langs Silberstraße i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 4 450 innbyggere den 31. desember 2010.
Citroën DS3
Citroën DS3 (2009–) er en liten familiebil fra franske Citroën.
Lengefeld
Den 1. januar 2014 ble byen slått sammen med landkommunen Pockau til den nye bykommunen Pockau-Lengefeld. Kalkverket i byen er en del av verdensarvområdet Erzgebirge/Krušnohoří gruveområde.
Citroën DS3
DS3 var den første bilen i Citroën sin nye DS-serie. Siden 2014 selges den som DS3 av DS Automobiles. Bilen har bensin- og dieselmotorer på opptil 150 hk, mens DS3 Racing har 202 hestekrefter.
Elektrisitet
I 2019 sprang nyheten om DS3 Crossback E-Tense med elektriske motor på 136 hestekrefter. Den har mye til felles med Peugeot e-208 og Opel Corsa e, men koster noe mer på grunn av dyrere interiør og mere bakkeklaring. Den kunne ved lanseringen fås som «Chic» eller «Super Chic» til rundt 350 000 kroner.
Milorad Krivokapić (vannpolospiller)
Milorad Krivokapić (født 8. januar 1956 i Herceg Novi i nåværende Montenegro) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles.
Krivokapić ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Krivokapić spilte sju kamper i OL-turneringen.
Minimal art
Minimal art (norsk: minimal kunst) var en kunstretning som gjenoppstod i 1950-årene i USA som en variant av minimalisme. Utøverne var opptatt av å rense billedflater for alt unntatt det rene uttrykk. Som oftest besto dette av et lerret med ren farge uten synlige penselstrøk. Det samme gjaldt for detaljer i skulptur.
Minimal kunst oppsto gjennom suprematismen i Russland i årene etter første verdenskrig. Kasimir Malevitsj regnes som den første til å gjøre dette med verker som eksempelvis «Svart firkant» fra 1913.
Noemi Ewa Ristau
Noemi Ewa Ristau (født 23. september 1991 i Grossostheim) er en tysk alpinist som representerte Tyskland under Paralympiske vinterleker 2018.
Josef Schulz-myten
Josef-Schulz-myten er en myte om den tyske soldaten Josef Schulz som under den tyske besettelsen av Jugoslavia i den andre verdenskrig, angivelig ble skutt av andre tyske soldater da han vegret seg for å delta i henrettelsen av gisler. Denne myten er viden kjent i Jugoslavia, der to filmer er spilt inn om denne angivelige heltedåden. I 2009 ble en gate i Smederevska Palanka i Serbia oppkalt etter Josef Schulz. I byen Kragujevac finner en et minnesmerke over Josef Schulz. Allerede på 1970-tallet ble det gjennomført arkivstudier som viste at Josef Schulz ble meldt drept allerede dagen før gislene ble skutt.
Motstridende konklusjoner
Josef Schulz skal ha vært en Wehrmachtsgefreiter fra Wuppertal innrullert i 714. infanteridivisjon. Den 20. juli 1941 skal han i Smederevska Palanka i Jugoslavia ha vegret seg for å delta i henrettelsen av 16 partisaner. Derved skal han selv ha blitt skutt. I realiteten ble Schulz drept dagen før i et partisanoverfall.
Som belegg for påstanden om denne henrettelsen grunnet ordrenekt foreligger et foto. Dette viser en rekke menn som alle er bakbundet og med bind for øynene. Foran disse står tre tyske soldater, to med gevær. Øyensynlig har ikke den tredje noe gevær, heller ikke hjelm eller uniformsbelte, og han står noe nærmere gislene. Broren til Schulz, Walter, er blant dem som hevder at bildet viser Josef Schulz som slutter seg til gislene.
Kunst
Hendelsen er skildret av den norske maleren Vebjørn Sand og vist i Sands eget galleri i New York i oktober 2011.
Jelena Petusjkova
Jelena Vladimirovna Petusjkova russisk: Елена Владимировна Петушкова (født 17. november 1940 i Moskva, død 8. januar 2007 i Moskva) var en sovjetisk rytter som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.
Petusjkova ble olympisk mester i hestesport under sommer-OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen i dressur foran Vest-Tyskland og Sverige. Laget besto av Petusjkova på «Pepel», Ivan Kalita på «Tarif» og Ivan Kizimov på hesten «Ikhor». Petusjkova kom på andreplass i den individuelle konkurransen i dressur bak vesttyske Liselott Linsenhoff på «Piaff».
Sacco og Vanzetti
Sacco og Vanzetti var to italienske anarkister som hadde innvandret til USA, og som i 1927 ble henrettet etter å ha blitt dømt for mord og ran. Saken ble av mange sett på som en politisk prosess og et justismord. Dommen førte til brede protester over store deler av verden.
Liv og virke
Ferdinando Nicola Sacco var født 22. april 1891 i Torremaggiore, Foggia, Puglia i Italia og arbeidet som skomaker. Bartolomeo Vanzetti var født 11. juni 1888 i Villafalletto, Cuneo, Piemonte i Italia og arbeidet med fiskehandel. Under rettssaken i 1921 nektet de begge skyld, men ble likevel dømt for to mord og ran på en lønningstransport i delstaten Massachusetts i april 1920. Under ranet ble fabrikkens kasserer og en sikkerhetsvakt drept. Utbyttet av ranet var 15 766 dollar.
Mange både i USA og andre land mente de to arbeiderne var uskydige og offer for politisk forfølgelse. På den tiden da de ble arresterte var det sterk frykt for «kommunisme» i USA. Sacco og Vanzetti var kjent for styresmaktene som anarkistar, fagforeningsforkjempere og krigsmotstandere, - typiske eksponenter for «The Red Scare». I tillegg var de altså innvandrere.
Vanzetti sa det slik i sin siste tale under rettssaken:
Michael Musmanno arbeidet gratis i forsvaret av de to som han mente ble urettferdig behandlet. Musmanno var selv motstander av anarkistenes ideologi. Henrettelsen av Sacco og Vanzetti førte til at Musmanno deltok i kampanje mot dødsstraff og var offentlig motstander av dødsstraff resten av livet.
De to fikk «oppreisning» i 1977, da guvernøren i Massachusetts femti år etter henrettelsene offisielt underkjente dommen.
Minigolf
Minigolf, også kalt banegolf, er en sport som utøves ved hjelp av en minigolfkølle og en ball på en ferdiglaget bane der hindringene er faste og tildels vanskelige å passere samtidig som ballen skal i hullet. Hensikten med spillet er å slå ballen fra utslagsstedet til hullet i banen på færrest mulig slag.
I konkurranser spilles det med ulike baller utfra hvilke hinder man spiller mot. Ballene velges utfra hardhet, vekt og sprett. Ballenes diameter skal være mellom 37 mm og 43 mm.
Det spilles normalt på filt, Europabaner eller betongbaner. En minigolfbane kan bestå av fra 9 til 18 småbaner som er lagt ut enten på flatt underlag, eller i småkupert terreng. Banene skal være minst 90 cm brede og minst 6,25 m lange.
Regler
Hvis ballen spilles i hullet på ett slag kalles det Speak, (uttales "spik") og ikke "hole in one", som i vanlig golf.
Banene har en rødfarget grenselinje som ballen må krysse for at man skal slippe å legge ballen tilbake på utslagsstedet. Når ballen er slått forbi den grenselinjen kan ballen slås videre mot hullet fra det stedet den stoppet. Dersom ballen bli liggende nær vantet kan den legges ut i spillbart område på banen. Det spillbare området er markert med svart stiplet linje.
Det er ikke tillatt å gå eller stå i selve banen.
Arbeiderbevegelsens historie i Norge
Redaktører for verket var Arne Kokkvoll, Jacob Sverdrup og Edvard Bull (bind 1 og 5). Bilderedaktør for alle seks bind var Lill-Ann Jensen. Verket ble ved lanseringen trykket i opplag på mellom 10 000 og 15 000.
Remi-André Svindland
Remi-André Svindland (født 29. oktober 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Filip I av Frankrike
Filip I (født 23. mai 1052; død 29. juli 1108 i Melun) var konge av Frankrike 1060 til 1108.
Liv og virke
Han tilhørte Capetdynastiet og var eldste sønn av Henrik I (1031–60) og prinsesse Anne av Kiev (1024–75).
Navnet, (avledet fra gresk Philippos, "elsker av hester") var ganske eksotisk for et vesteuropeisk land på den tiden, ble gitt til ham av sin russiske mor. Selv om han ble kronet til konge ved en alder av sju var det hans mor som frem til 1066 agerte som regent, forøvrig den første dronning som gjorde dette. Hun regjerte sammen med Boudewijn V av Flandern (1036–67).
I det første ekteskapet 1071 med Bertha av Holland (f. 1055, d. 1094) fikk han fem barn:
I 1092 forelsket Filip seg i den berømte skjønnheten, og grev Fulk IV av Anjous enkefrue Bertrada av Montfort, datter av Simon I av Montfort. Han bortviste sin første kone Bertha, og anførte som grunn at hun var blitt tykk, og giftet seg 15. mai 1092 med Bertrada. Bertha ble forvist til festningen i Montreuil-sur-Mer, og døde der 1094, to år senere. (William av Malmesbury skrev om dette: quad illa praepinguis corpulentiae esset, a lecto removit).
I 1094, ble han for første gang lyst i bann av biskop Hugh av Lyon fordi han hadde brutt med sin første hustru og giftet seg på nytt, og pave Urban II (1088–99) gjentok bannlysingen i november 1095. Flere ganger blev bannlysingen hevet da Filip lovet skille seg fra Bertrada, men han vendte alltid tilbake til henne. Men fra og med 1104, opphørte bannlysingen. Filip fikk sammen med Bertrada, i sitt andre ekteskap, fire barn:
Mye av Filips tid gikk med til å slå ned opprør fra makthungrige vasaller. I 1077 inngikk han fred med William I av England som gav opp forsøket med å erobre Bretagne. I 1082, utvidet Filip sitt rike gjennom innlemmingen av Vexin, og i 1100, tok han kontroll over Bourges.
Det var under Filip sin tid at det første korstoget ble sendt ut 1095, han støttet ikke dette personlig på grunn av sin konflikt med pave Urban II (1088–99). Paven hadde ikke kunnet la Filip delta ettersom han hadde gjentatt bannlysingen før korstoget. Men Filips bror, Hugh I av Vermandois, var en av hoveddeltakerne. I investiturstriden fant paven og Filip i 1097 frem til et kompromiss og i tiden som fulgte kunne kongen støtte seg til kirken i striden mot vasallene.
Kong Filip I døde i slottet på Melun 29. juli 1108 og er gravlagt på Saint-Benoît-sur-Loire og ikke på Saint Denis Basilica St Denis som nesten alle konger av Capet-dynastiet.
Kongelige biler i Norge
Kongelige biler i Norge er biler som formelt er registrert på Det kongelige hoff, som regel omtalt som eid av kongen i Norge. Ofte omtales også andre biler som kongelige. Dette er primært biler som har vært eid av Det kongelige hoff, og som er kjøpt eller overtatt av privatpersoner eller museer.
Biler
Kong Haakon var første norske monark som anskaffet seg bil. I 1913 skaffet han seg en Minerva Torpedo. Samtidig fikk man et nytt system for kjennemerke for motorkjøretøy, og Det kongelige hoff fikk tildelt skiltnumrene fra A-1 til A-10. Senere, mellom 1923 og 1925, fikk hoffet også tildelt skiltnumrene mellom A-10 og A-20.
Bilskilter
Tidligere benyttet Kronprins Olav og Kronpinsesse Märtha bilskiltene C-1, C-2, C-3 og C-4 når de representerte kongehuset. A-skiltene var da forbeholdt kongen og dronningen. Kronprins Harald og Kronprinsesse Sonja benyttet også skiltet C-2 på sin Volvo limousin.
Dagens biler
A-3311 brukes av kongens nærmeste ansatte i kortesjer, primært en Mercedes V-klasse. Foruten de spesielle kongelige kjennemerkene har de fleste av bilene også sivile kjennetegn. Disse benyttes til og fra offisielle arrangementer når de ikke transporterer kongelige personer. Kong Harald har også benyttet Dronningens limousine A-7 med ordinære Oslo-skilter når han har blitt kjørt til og fra Rikshospitalet.
Fra 2012 har kongen delvis gått over til å lease biler i stedet for å eie dem selv. Dette gjelder ikke de offisielle A-bilene (bortsett fra A-6), kun biler som brukes av ansatte på slottet.
A-1
Bilen er sammen med kongefamilien selve symbolet på slutten av andre verdenskrig. Det var denne bilen som tok kongen og kronprinsesse Märtha fra honnørbryggen til Slottet ved hjemkomsten den 7. juni 1945. Kong Olav benyttet bilen i forbindelse med signingen i 1958, og kong Harald og dronning Sonja i anledning signingen i 1991. Bilen ble i 2020 brukt den 17. mai av kong Harald. Ved flere anledninger har bilen blitt lånt ut til museer - sist til Trondheim i forbindelse med utstillingen «Fra Berliner til Buick. Kongelige kjøretøyer 1905–45».
A-2
Fra og med 2015 er A-2 en Kingsize Audi A8 L. Forrige var en Mercedes E-klasse, ombygd av firmaet Binz. Bilen benyttes generelt av kongen til offisielle anledninger. Det finnes også en Cadillac fra 1997 som har vært brukt som A-2. Denne er avregistrert, men fortsatt i kongehusets eie.
A-3
A-3 er tidligere A-2, en Binz Limousin fra 2012. Den benyttes av kronprinsparet når de representerer sammen eller hver for seg. Kronprinsessen benytter primært A-6 når hun representerer alene. A-3 brukes også ved offisielle statsbesøk. Det har vært flere Volvoer som har blitt benyttet som A-3 tidligere.
A-4
En Packard fra 1945 bærer skiltet A–4. Denne ble kjøpt av Kong Haakon i London under andre verdenskrig. Dette er den eneste bilen som fortsatt er i Kongehusets eie som ble kjøpt av Kong Haakon. Den var i bruk fram til for kort tid siden, for å hente ambassadører som skulle til Kongen for å avlevere sine akkreditiver i høytidelig audiens.
A-5
Dette er ved siden av A–1 den mest kjente av kongebilene, og er den eneste av kongens biler som først har vært kongelig, deretter overdratt til private, for så igjen å bli kongelig.
Bilen ble ikke brukt mye, men har hatt æren av å stå for brudetransporten ved to kongelige bryllup: transporten av daværende kronprins Harald og kronprinsesse Sonja i 1968, og dagens kronprinspar i 2001.
På det tidlige 90-tallet ble bilen til manges sorg solgt til private. Først fikk bilen på skiltene DH11111, senere veteranskiltet A-55. Også under kronprinsbryllupet i 2001 var bilen privat eid og hadde A-55, men dispensasjon ble gitt til å bruke A-5 på bryllupsdagen.
Slottet kjøpte bilen tilbake igjen i november 2002, og bilen har nå ordinært A-5.
A-6
En 2022 BMW i7 som brukes av kronprinsparet, gjerne når en av dem representerer alene.
A-7
Dronning Sonjas offisielle bil. En Mercedes-Benz fra 2014, bygget om av firmaet Binz. Tidligere bil med skiltet A-7 har vært en grønn Cadillac Superior Royal, som var i tjeneste fra 1997 til Dronningen fikk ny bil i 2014.
A-8
En Mercedes EQS som brukes av Kronprinsparet
A-9
Prinsesse Astrids offisielle nummer. Prinsesse Astrid ble tildelt skilt A-9 da hun fikk sertifikat. Hun har tidligere kjørt flere Volvoer og Saaber. Prinsesse Astrid eier sin bil privat og bruker ordinære skilter når hun ikke er på offisielle oppdrag. Prinsessen kjøres av en gardist som er vernepliktig. Dagens bil man ved offisielle anledninger kan se med skiltet A-9 er en Jaguar I-Pace 2021-modell. Prinsessen ønsker alltid å sitte foran i bilen, da hun blir bilsyk av å sitte bak.
Kongefamilien privat
Kong Olav hadde også eget registreringsnummer han benyttet på alle sine privatbiler, A-459.
Patricia Obee
Patricia Obee (født 31. oktober 1991) er en canadisk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 7.
Hans-Jürgen Stumpff
Bakgrunn og oppvekst
Stumpff ble født i Kolberg og gikk inn den tyske hæren, i Brandenburgisches Grenadierregiment Nr. 12 som menig i 1907. I 1908 ble han utnevnt til løytnant og ved utbruddet av første verdenskrig tjenestegjorde han i generalstaben. Ved slutten av krigen hadde Stumpff blitt forfremmet til kaptein.
I mellomkrigstiden, under Weimarrepublikken, tjenestegjorde Stumpff i Reichswehrministerium (forsvarsministeriet).
Luftwaffe
Den 1. september 1933 ble Hans-Jürgen Stumpff, som oberstløytnant, sjef for personellavdelingen i Luftwaffe. Etter at Luftwaffe ble legalt (Tyskland hadde etter Versaillestraktaten ikke lov til å ha et flyvåpen) ble Stumpff stabssjef fra 1. juni 1937, en stilling han hadde inntil 1. januar 1939. Stumpff ble utnevnt til general i 1938. Han hadde bakgrunn fra administrativt arbeid og hadde aldri fløyet selv, og var avhengig av folk i staben i alle flytekniske spørsmål. Stumpff blir beskrevet som den dyktig administrator. Under andre verdenskrig kommanderte Stumpff i noen måneder først Luftflotte 1, fra 10. mai 1940 til 27. november 1943 ledet han Luftflotte 5, som var stasjonert i Norge og Danmark. Han overtak kommandoen etter general Erhard Milch. Den 19. juli 1940 ble han forfremmet til generaloberst. I august 1940 sendte Stumpff sine fly mot flyplasser og flyfabrikker i Nordøst-England mellom Tynemouth og Yorkshire. Flyene ble oppdaget av britisk radar 1 time før de nådde frem og RAF satte inn motangrep. Stumpff mistet den dagen 20 % av sine bombefly og syv Me-110. Dette var eneste gang fly fra Luftflotte 5 deltok i angrep på Storbritannia.
Chalcophana
Utseende
Små til middelsstore (ofte ca. 5 millimeter), avlangt ovale, glatte bladbiller, gjerne brunrøde med mer eller mindre metallisk fargede dekkvinger. Oversiden er kraftig punktert. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.
NU
NU, Nu, nU og nu kan bety:
Chalcophana
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Santa Maria da Serra
Santa Maria da Serra er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Chalcophana
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Hans-Jürgen Stumpff
Luftwaffe
I 1941 opprettet han hovedkvarter på gården Strømsbukt ved Høybuktmoen. Ifølge krigsleksikonet hadde Luftflotte 5 hovedkvarter i Kemi, Finland, fra 1941. Josef Kammhuber overtok som kommandant for Luftflotte 5 5. november 1943. Stumpff foreslo i mars 1942 å bruke Svalbard som base for angrep mot konvoiene til Murmansk. Hitler avviste forslaget med begrunnelse at det manglet styrker til en slik ekspedisjon. Hitler tok i mai 1942 på nytt opp saken og ba Hermann Göring vurdere mulighetene, uten at det ble noe av. Stumpff brydde seg lite om den politiske siden av okkupasjonen av Norge.
I januar 1944 ble Stumpff Luftwaffenbefehlshaber Mitte, senere benevnt som Luftflotte Reich og var ansvarlig for forsvaret av Tyskland mot allierte bombefly. Den 9. mai 1945 var Stumpff tilstede som representant for Luftwaffe (i Robert Ritter von Greims sted) ved undertegnelsen av Tysklands betingelsesløse kapitulasjon i det sovjetiske hovedkvarteret Berlin (sammen med general Wilhelm Keitel). Josef Stalin insisterte på at kapitulasjonsdokumentene skulle signeres i det sovjetiske hovedkvarteret i Berlin (Karlshorst), etter at det allerede var signert i Reims. Stumpf og Keitel signerte etter midnatt 9. mai, vel en time etter at all tysk motstand skulle opphøre 8. mai klokken 23.01.
Etter krigen ble han stilt for en britisk militærdomstol anklaget for ikke å ha beskyttet nedskutte flygere mot vold fra lokalbefolkningen. Han ble frikjent og løslatt i 1947.
Wünschendorf (Pockau-Lengefeld)
Wünschendorf er en landsby i Pockau-Lengefeld i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen.
Wünschendorf var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Lengefeld den 1. januar 1999.
Skjalg
Skjalg er et gammelt nordisk mannsnavn brukt mye i vikingtiden. Opprinnelig Skjalgr norrønt, og betyr «skjeløyd».
Utbredelse
Skjalg er et sjeldent navn. Det er svært lite brukt utenfor Norge.
Evangeline Parish
Evangeline Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Rapides Parish i nord, Avoyelles Parish i nordøst, St. Landry Parish i øst, Acadia Parish i sør og mot Allen Parish i vest.
Evangeline Parish totale areal er 1 760 km² hvorav 40 km² er vann. I 2010 hadde fylket 33,984 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Ville Platte.
Cecilie Drabsch Norland
Cecilie Drabsch Norland (født 10. november 1978) er en norsk paralympisk svømmer.
Norland deltok i paralympiske sommerleker i både 2000, 2004 og 2008. I 2000-lekene kom hun på fjerdeplass på 50 meter fri klasse S8 og femteplass 100 meter fri klasse S8. I 2004 tok hun gull på 50 meter fri klasse S8 på tiden 31,51 og bronse på 100 meter fri klasse S8 på tiden 1.12,29. Under åpningsseremonien til paralympiske leker i Beijing 6. september 2008 var hun flaggbærer for den norske troppen. 14. september 2008 vant hun gull på 50 meter fri klasse S8 på tiden 32,09, og ble Norges eneste vinner under lekene. Hun kom på femteplass på 100 meter fri klasse S8.
Sportsklubben Vedavåg Karmøy
Sportsklubben Vedavåg Karmøy (stiftet i 1967 som Vedavåg Idrettslag) er et idrettslag fra Karmøy i Rogaland.
Fotball
A-laget i fotball spiller i 2012 i 4. divisjon.
Montserrat (andre betydninger)
Montserrat kan referere til:
Italialønn
Italialønn (Acer opalus) er en lønneart.
Trærne har tvekjønnede og rene hannblomster på samme plante (andromonøci). Blomstringen skjer før eller samtidig med løvsprett. Blomsterstanden er en hengende halvskjerm. Blomstene er lysegule, 5–6 mm store og har 4–5 begerblad, 5 kronblad og 8 pollenbærere. Fruktene er glatte, 2,5–4,5 cm lange samaraer som sitter parvis i 40–90° vinkel.
Italialønn vokser i submediterran vegetasjon i fjellene i middelhavsområdet og på varme steder lenger nord. I snever betydning er den en rein europeisk art som finnes fra nordøstlige Spania i vest til Hellas i øst, og Frankrike og sørvestlige Tyskland i nord. Den finnes også på Korsika. De nærstående artene Acer granatense og Acer obtusatum regnes ofte som underarter av italialønn, og de har en utbredelse som strekker seg til Nord-Afrika.
Øystein Bjørnes
Øystein Geving Bjørnes (født 1967 i Steinkjer) er en norsk lokalpolitiker (Høyre) og fysioterapeut.