cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olympiske leker
Amatørstatus og profesjonelle utøvere
Etoset til aristokratiet som ble eksemplifisert i de private skolene i England påvirket Pierre de Coubertin sterkt. I disse skolene var man av den tro at idretten utgjorde en viktig del av danningen, en holdning som oppsummeres i uttrykket Mens Sana i corpore Sano – «en sunn sjel i et sunt legeme». I dette etos var en gentleman den som ble en allrounder, ikke den beste på én bestemt ting. Det var også et rådende rettferdighetsbegrep hvor øving eller trening ble ansett jevngodt med juks. De som praktiserte en idrett profesjonelt, ble ansett å ha en urettferdig fordel over dem som praktiserte det bare som en hobby.
Utelukkelsen av profesjonelle utøvere har forårsaket flere kontroverser i den moderne olympiske historien. Etter Sommer-OL 1912 ble femkamp- og tikampmester Jim Thorpe fratatt medaljene da det ble oppdaget at han hadde spilt semiprofesjonell baseball før OL. Hans medaljer ble posthumt restaurert av IOK i 1983 av menneskelige hensyn. Sveitsiske og østerrikske skiløpere boikottet Vinter-OL 1936 til støtte for sine skiinstruktører som ikke fikk lov til å konkurrere fordi de tjente penger på idretten sin og dermed ble ansett som profesjonelle.
Etter hvert som klassestrukturen utviklet seg gjennom det 20. århundre, ble definisjonen av amatørutøveren som en aristokratisk gentleman utdatert. Da de østeuropeiske landene ga statsstøtte til «fulltids amatøridrettsutøvere», ble den rene amatørideologien ytterligere erodert, ettersom dette ga de selvfinansierte amatørene i de vestlige landene en ulempe. Likevel holdt IOK seg til de tradisjonelle reglene om amatørutøvere. .
Symboler
Den olympiske bevegelsen benytter flere ulike symboler som er nedfelt i det olympiske charteret og som er opphavsrettslig beskyttet. Det mest kjente av disse er det hvite olympiske flagget med dets fem ringer i fargene rødt, blått, grønt, gult og svart. Disse fargene ble valgt ut da alle lands flagg inneholder minst én av dem. Ringene symboliserer også de fem verdensdelene. Flagget ble designet i 1914 og har blitt heist ved alle leker siden Antwerpen i 1920.
En tradisjon er at arrangørene gir videre et olympisk flagg til neste vertsby. Denne tradisjonen begynte i Paris i 1924. Selv om flagget fra OL i Antwerpen forsvant og ikke ble returnert til IOK før i 2000, ble flagget fra Parislekene kalt «Antwerpen-flagget». Det ble levert videre til den neste vertsbyen for både sommer- og vinterlekene fram til Oslos ordfører Brynjulf Bull overrakte et nytt flagg til IOK etter OL i Oslo i 1952, og fra da av hadde sommer- og vinterlekene separate flagg. Til å begynne med var dette en relativt useremoniell begivenhet, men fra 1960 ble overrekkelsen en del av avslutningsseremonien.
Den olympiske bevegelsens offisielle motto er citius, altius, fortius, som betyr «raskere, høyere, sterkere» på latin. Det stammer opprinnelig fra 1891, da dominikanermunken Henri Didon uttalte det i forbindelse med en prisutdeling i Paris. I OL-sammenheng ble det første gang brukt av Michel Bréal ved kongressen i 1894. De Coubertins ånd er også sterkt til stede i hans uttalelse som senere har blitt den olympiske bekjennelse:
Noen måneder før lekene begynner, foregår det også en seremoni i Olympia i Hellas med røtter i ritualer fra antikken når den olympiske fakkelen tennes. Når fakkelen er tent, gis den til den første løperen i en stafett som avsluttes i den aktuelle arrangørbyen der den tenner den fakkelen som brenner lekene gjennom. Tradisjonen med en olympisk ild begynte ved lekene i Amsterdam i 1928. At ilden føres fra Olympia til vertsbyen, begynte med lekene i Berlin i 1936 etter en idé av Carl Diem. Fakkelstafetten var tyskernes forøk på å fremme den nasjonalsosialistiske ideologi.
Åpningsseremoni
Åpningsseremonien omfatter en rekke tradisjoner som fastslås i det olympiske charter. Feiringen innledes med heising av arrangørlandets flagg og at nasjonalsangen spilles. Etter dette følger ulike kulturelle innslag (musikk, sang, dans, teater) som skal representere vertslandet. Denne delen har gjennom årene vokst i omfang. Ved lekene i Beijing ble kostnadene for åpningen anslått til 100 millioner dollar. Etter de kulturelle innslagene følger deltagernes innmarsj. En utøver fra hvert land går i teten som flaggbærer. Siden 1928 har Hellas i kraft av å være lekenes opprinnelsesland gått inn først. Så følger de andre deltagerlandene i alfabetisk rekkefølge ut fra landets navn på engelsk eller fransk. Ved lekene i Beijing i 2008 ble rekkefølge basert på kinesisk skrift.
Når alle utøverne har kommet inn på arenaen, holder lederen for organisasjonskomiteens en kort tale. Deretter følger en tale fra IOK-presidenten før han gir ordet til vertslandets statsoverhode som offisielt erklærer lekene for åpnet. Så spilles den olympiske hymnen samtidig som det olympiske flagget bæres inn og en atlet avsier den olympiske ed. Det siste som skjer er at den olympiske fakkelen kommer inn med den nest siste stafettløperen, som gir den til den siste løperen som tenner den olympiske ilden. Tidligere ble det også sluppet løs fredsduer, men denne tradisjonen ble fjernet etter lekene i Seoul da noen duer fløy inn i ilden.
Avslutningsseremoni
Avslutningsseremonien finner sted når alle konkurransene er avsluttet. Også her er det rom for kulturelle innslag, men siden 1956 har avslutningsseremoniene vært betydelig mindre formelle enn åpningsseremoniene. Etter en prosesjon der alle deltagernasjonenes flagg bæres inn, kommer igjen deltagerne inn på hovedarenaen, men er nå blandet og ikke oppdelt i nasjoner. Dette symboliserer forbrødringen som har funnet sted gjennom idretten. Tre nasjonalflagg heises mens de korresponderende nasjonalsanger spilles, vertsnasjonens, Hellas' og den kommende vertsnasjonens. IOK-presidenten og en representant for organisasjonskomiteen holder sine avslutningstaler, lekene avsluttes offisielt og den olympiske flammen slukkes. Deretter gir ordføreren i vertsbyen det olympiske flagget til IOK-presidenten som så overrekker det til ordføreren i neste arrangørby. Seremonien avsluttes med en kort presentasjon av neste vertsby.
Medaljeseremonier
En medaljeseremoni blir avholdt etter at hver OL-øvelse er avsluttet. Vinneren står øverst på en seierspall omgitt av deltagerne på andre og tredjeplass på lavere trinn på pallen. I lagkonkurranser står hele laget samlet. Her blir de ropt opp i omvendt rekkefølge og får utdelt sine medaljer av et IOK-medlem. Så blir nasjonalflaggene til de tre vinnerne heist mens nasjonalsangen til gullvinnerens hjemland blir spilt. For hver olympisk gren er det respektive medaljeseremonier som senest blir holdt en dag etter at øvelsen er avsluttet. For mennenes maraton blir konkurransen vanligvis holdt tidlig om morgenen den siste dagen av lekene, med medaljeseremonien om kvelden under avslutningsseremonien.
Mestere og medaljevinnere
Utøverne eller lagene som vinner en første, andre eller tredjeplass i hver øvelse, får medaljer. Vinnerne mottar gullmedaljer, som inntil 1912 var av solid gull, deretter laget av forgylt sølv og nå gullbelagt sølv. Hver gullmedalje må imidlertid inneholde minst seks gram rent gull. Andrepremievinnerne mottar sølvmedalje, og tredjeplass tildeles bronsemedalje. I utslagningsøvelser (spesielt boksing) konkurreres det ikke nødvendigvis om tredjeplassen, og begge taperne av semifinalene mottar bronsemedaljer.
Under de første to olympiske leker fikk bare de to beste medalje: sølv for førsteplass og bronse for andre. Det nåværende tre-medaljeformatet ble introdusert til Sommer-OL 1904. Fra 1948 har idrettsutøvere på fjerde, femte, og sjetteplass har fått diplomer, som offisielt ble kjent som seiersdiplomer, og fra 1984 ble det lagt til diplomer for syvende og åttendeplass også. Under Sommer-OL 2004 i Athen fikk gull, sølv og bronsemedaljevinnerne også olivenkranser. IOK holder ikke statistikk over medaljer som er vunnet, men nasjonale olympiske komiteer og media registrerer medaljestatistikk som et mål på suksess.
IOKs regler for statsborgerskap
Det olympiske charter krever at en idrettsutøver er borger av det landet de konkurrerer for. Utøvere med dobbelt statsborgerskap kan velge hvilket land de vil konkurrere for, men det må ha gått minimum tre år siden han eller hun konkurrerte for et annet land. Dersom de nasjonale olympiske komiteene og idrettsforbundene som er involvert i slike spørsmål er enige, kan IOKs hovedstyre redusere eller kansellere denne perioden. Denne ventetiden er bare aktuell for de som tidligere har konkurrert for én nasjon og ønsker å konkurrere for en annen. Hvis en idrettsutøver får en ny eller endret nasjonalitet, men ikke tidligere har deltatt i et OL, trenger de ikke å vente før de deltar for det nye landet.
Engkarse
Engkarse (Cardamine pratensis) er en plante av slekten (Cardamine) i korsblomstfamilien. Planten er 20–55 cm høy og vokser på fuktige enger og i lyse løvskoger. Vokser over hele landet. Ofte finnes en skumdannelse – "gjøkespytt" – på planten.
Olympiske leker
Grunner for å endre statsborgerskap
Noen ganger blir idrettsutøvere borgere av nye nasjoner utelukkende for å konkurrere i OL. Dette skjer vanligvis enten på grunn av sponsing eller bedre treningsfasiliteter i land som for eksempel USA eller fordi en idrettsutøver ikke kvalifiserer seg i sitt opprinnelige land. Det siste skjer vanligvis fordi det er for mange kvalifiserte utøvere i utøverens hjemland og de ønsker å være i stand til å delta og hjelpe sitt nye lands tropp. Mellom 1992 og 2008 var det omtrent femti utøvere som innvandret til USA for å konkurrere på det amerikanske OL-laget etter tidligere å ha konkurrert for en annen nasjon.
Engkarse
Som de fleste planter i korsblomstfamilien har den rosa blomsten fire kronblad, og de oddetallede bladene er runde til bredt klubbeformede med flere på en bladstilk. Bladene på stengelen er lengre og smale. Skulpene (frøbærerne) er 4 cm lange.
Olympiske leker
Kontroverser rundt statsborgerskap
Et av de mest kjente tilfellene hvor endret statsborgerskap før OL skapte debatt, var da Zola Budd, en sørafrikansk løper, emigrerte til Storbritannia fordi Sør-Afrika under apartheidregimet var utestengt fra olympiske leker. Budd hadde rett til britisk statsborgerskap fordi hennes bestefar ble født i Storbritannia, men britiske borgere anklaget regjeringen for å framskynde statsborgerskapsprosessen for henne.
Andre kjente eksempler er den kenyanske løperen Bernard Lagat, som ble amerikansk statsborger i mai 2004. Den kenyanske grunnloven krever at man gir avkall på sitt kenyanske statsborgerskap når man blir borger av en annen nasjon. Lagat konkurrerte for Kenya i Athen-OL i 2004, selv om han allerede hadde blitt amerikansk statsborger. Ifølge kenyanske myndigheter var han ikke lenger kenyansk statsborger, noe som satte sølvmedaljen hans i fare. Lagat sa at han startet statsborgerskapsprosessen i slutten av 2003 og ikke forventet å bli amerikansk statsborger før etter Athenlekene.
I 2012 ble det reist spørsmål om statsborgerskapet til norsk-amerikanerne Charles Ericksen og Bernhoff Hansen. De to bryterne konkurrerte for USA og vant hver sin gullmedalje i Sommer-OL 1904, men det har i ettertid kommet fram at de fortsatt var norske statsborgere da lekene pågikk. Det ble reist spørsmål om Gudbrand Skatteboe likevel ikke var Norges første olympiske mester, og Norges Idrettsforbund sendte en søknad til IOK der de ba om at medaljene skulle føres under Norge. Men selv om det ble dokumentert at de begge var norske statsborgere da de tok gull, konkluderte IOK med at de deltok for USA.
Politikk og kontroverser
Antikkens olympiske leker var ikke bare en arena for idrettslige prestasjoner, det var også en arena for politikk og kontroverser. På grunn av den store mediedekningen har dette også blitt en del av de moderne lekene. Men der de gamle grekerne holdt våpenhvile så lenge lekene pågikk, har ikke de moderne lekene vært noen garanti for fred. Fem planlagte leker har måttet avlyses på grunn av krig, og flere andre har vært rammet av både boikott og terrorisme.
Politikk
De olympiske leker har blitt brukt som en plattform for å fremme politiske ideologier nesten fra starten. Nazi-Tyskland ønsket å skildre sitt nasjonalsosialistiske parti som velvillig og fredselskende da de arrangerte lekene i Berlin i 1936. De brukte også lekene til å vise «den ariske rases» angivelige overlegenhet, og Tyskland ble den mestvinnende nasjonen under lekene. Merkbare seire fra afrikansk-amerikaneren Jesse Owens, som vant fire gullmedaljer, og den ungarske jøden Ibolya Csák, la en demper på budskapet. Sovjetunionen deltok ikke før Sommer-OL 1952 i Helsingfors. I stedet begynte de i 1928 å organisere en internasjonal sportsbegivenhet kalt Spartakiader. I 1920- og 1930-årene forsøkte kommunistiske og sosialistiske organisasjoner i flere land, deriblant USA, å motvirke såkalte «borgerlige» OL med egne Arbeiderolympiader. Det var ikke før i lekene i 1956 at sovjeterne dukket opp som en sportslig supermakt, og dermed kunne dra fordel av publisiteten som fulgte med å vinne i OL.
Individuelle utøvere har også brukt den olympiske scenen for å fremme sin egen politiske agenda. Under Sommer-OL 1968 i Mexico by gjorde to amerikanske friidrettsutøvere, Tommie Smith og John Carlos, en Black Power-hilsen på seierspallen. Som svar på protesten forlangte IOK-president Avery Brundage at USAs olympiske komité (USOC) enten måtte sende de to utøverne hjem eller trekke hele friidrettstroppen. USOC valgte det første.
Regjeringen i Iran har tatt skritt for å unngå konkurranse mellom sine utøvere og utøvere fra Israel. En iransk judoka, Arash Miresmaeili, lot være å konkurrere mot en israeler under Sommer-OL 2004. Selv om han offisielt ble diskvalifisert for å være overvektig, ble Miresmaeli tildelt 125 000 USD i premiepenger av den iranske regjeringen, det samme beløpet som ble utbetalt til iranske gullmedaljevinnere. Han ble offisielt renvasket for anklagene om bevisst å ha unngått kampen, men premiepengene reiste mistanker.
Boikotter
Australia, Storbritannia og Sveits er de eneste landene som har sendt en delegasjon til hvert eneste OL siden oppstarten i 1896. Noen land kan være fraværende fra et OL på grunn av mangel på kvalifiserte utøvere, mens andre har valgt å boikotte et OL av ulike årsaker. Den irske olympiske komité boikottet Berlinlekene i 1936 fordi IOK insisterte på at delegasjonen deres skulle være begrenset til Den irske fristaten i stedet for å representerer hele øya Irland. Det var tre boikotter av OL i Melbourne i 1956. Nederland, Spania og Sveits nektet å delta på grunn av den sovjetiske undertrykkelsen av den ungarske oppstanden, men sendte en rytterdelegasjon til konkurransene i Stockholm. Kambodsja, Egypt, Irak og Libanon boikottet lekene på grunn av Suezkrisen, og Kina boikottet lekene fordi Taiwan (Republikken Kina) fikk lov til å konkurrere i lekene.
Mange talte for en boikott av kinesiske varer og de olympiske lekene i Beijing i protest mot Kinas brudd på menneskerettighetene, og som svar på opptøyene i Tibet og den pågående konflikten i Darfur. Til syvende og sist støttet ingen nasjon en boikott. I august 2008 oppfordret regjeringen i Georgia til en boikott av Vinter-OL 2014 i Sotsji, som svar på Russlands deltakelse i Krigen i Sør-Ossetia.
Vold og terrorisme
Terrorisme har også påvirket de olympiske leker. I 1972, da sommer-OL ble holdt i München, ble elleve medlemmer av den israelske OL-troppen tatt som gisler under München-massakren av den palestinske terroristgruppen Sort September. Terroristene drepte to utøvere like etter at de var tatt som gisler og drepte ni andre i et mislykket frigjøringsforsøk. En tysk politimann og 5 terrorister omkom også.
Terrorisme påvirket også de to siste OL holdt i USA. Under Sommer-OL 1996 i Atlanta ble en bombe detonert ved Centennial Olympic Park. Bomben som drepte to og skadet 111 andre ble plassert av Eric Robert Rudolph, en amerikansk statsborger som for tiden soner en livstidsdom for bombingen. Vinter-OL 2002 i Salt Lake City fant sted bare fem måneder etter terrorangrepet 11. september, noe som betydde et høyere sikkerhetsnivå enn noensinne igangsatt til et OL. Åpningsseremonien inneholdt elementer for å minnes 11. september, blant annet et flagg på World Trade Center-tomten, en politimann fra New York-politiet (NYPD) som sang «God Bless America», og æresvakter fra NYPD og New Yorks brannvesen. Hendelsene den dagen har gjort sikkerheten under OL til en økende bekymring og fokus for arrangørene av olympiske leker for å unngå et storstilt terrorangrep.
Kjønnsdiskriminering
Kvinner fikk først delta under Sommer-OL 1900 i Paris, men under Sommer-OL 1992 sendte trettifem land fortsatt delegasjoner kun bestående av menn. Dette tallet har senere falt raskt, og i 1996 ble Lita Fariman første kvinne til å konkurrere for Iran. Hun deltok i 10 m luftrifle og endte på en 46.-plass.
I 2000 sendte Bahrain to kvinnelige utøvere for første gang: Fatema Hameed Gerashi deltok i 50 meter fristil svømming, mens Mariam Mohamed Hadi Al Hilli deltok i 100 meter sprintløp.
I 2004 ble Robina Muqimyar og Fariba Rezayee de første kvinnene til å konkurrere for Afghanistan i et OL. Robina deltok i 100 meter sprintløp, mens Fariba deltok i judo. I 2008 sendte landet kun én kvinnelig utøver: Robina Muqimyar på 100 meter sprintløp. I 2012 representerte Tahmina Kohistani Afghanistan på 100 meter sprintløp.
I 2008 sendte De forente arabiske emirater kvinnelige idrettsutøvere til de olympiske leker for første gang. Maitha Al Maktoum deltok i taekwondo og Sheika Latifa Al Maktoum i hestesport. Begge utøverne var fra familien Al Maktoum, den herskende kongefamilien i Dubai. Også i 2012 sendte emiratene to kvinnelige utøvere. Den etiopiskfødte Betlhem Desalegn deltok i 1500 meter mellomdistanseløp, mens Khadija Mohammed deltok i 75-kilosklassen i vektløfting.
Innen 2010 var det kun tre land som aldri hadde sendt kvinnelige idrettsutøvere til OL: Brunei, Saudi-Arabia og Qatar. Brunei hadde tatt del i bare tre feiringer av lekene og sendt kun én enkelt idrettsutøver ved hver anledning, men Saudi-Arabia og Qatar hadde konkurrert regelmessig med rene mannlige tropper. I 2010 kunngjorde Den internasjonale olympiske komité at den ville «legge press» på disse landene for å muliggjøre og forenkle deltakelse av kvinner til Sommer-OL 2012; Anita DeFrantz, leder av IOKs kommisjon for kvinner og sport, foreslo å utestenge land som forhindret kvinner fra å konkurrere. Kort etter kunngjorde Qatars olympiske komité at de «håpet å sende opptil fire kvinnelige idrettsutøvere» til Londonlekene.
I mai 2008 foreslo Ali Al-Ahmed, direktør for Institute for Gulf Affairs, å utestenge Saudi-Arabia fra OL. Han beskrev landets forbud mot kvinnelige idrettsutøvere som en krenkelse av Den internasjonale olympiske komités charter: «I de siste 15 årene har mange internasjonale frivillige organisasjoner over hele verden prøvd å drive lobbyvirksomhet mot IOK for bedre håndhevingen av deres egne lover som forbyr kjønnsdiskriminering [...] Mens deres innsats resulterte i et økende antall kvinnelige olympiere, har IOK vært motvillige til å ta en sterk posisjon og true de diskriminerende landene med suspensjon eller utvisning.» I juli 2010 rapporterte avisen The Independent: ''«Presset vokser på Den internasjonale olympiske komité for å sparke ut Saudi-Arabia, som sannsynligvis vil være den eneste store nasjonen som ikke inkluderer kvinner i OL-troppen i 2012. [...] skal Saudi Arabia [...] sende en ren herretropp til London, forstår vi de vil møte protester fra likestillings- og kvinnegrupper som truer med å forstyrre lekene.»''
Sommer-OL 2012 i London var de første lekene i olympisk historie der alle land stilte med kvinnelige idrettsutøvere. Saudi-Arabia hadde to kvinnelige utøvere i delegasjonen sin, Qatar fire, og Brunei en (Maziah Mahusin, i 400 m hekk). Qatar gjorde en av sine første kvinnelige olympiere, Bahiya al-Hamad (skyting), til flaggbærer under åpningsseremonien. Løperen Maryam Yusuf Jamal fra Bahrain ble den første kvinnelige utøver fra Gulfområdene til å vinne en medalje da hun vant en bronse på 1500 m. Dette var forøvrig Bahrains første olympiske medalje noensinne.
Den eneste olympiske idretten der menn og kvinner konkurrerer sammen er hestesportøvelsene. Det er ingen «Feltritt for kvinner», eller «dressur for menn». Per 2008 var det fortsatt flere medaljeøvelser for menn enn kvinner, men med tillegget av kvinners boksing til programmet i Sommer-OL 2012 kunne kvinnelige idrettsutøvere konkurrere i alle de samme idretter som menn. Det er for tiden to olympiske øvelser der mannlige idrettsutøvere ikke kan konkurrere: synkronsvømming og rytmisk gymnastikk.
Doping
I begynnelsen av det 20. århundre begynte mange OL-utøvere å bruke doping for å forbedre sine atletiske evner. For eksempel ble vinneren av maraton under Sommer-OL 1904, Thomas Hicks, gitt stryknin og brennevin av treneren sin. Den eneste olympiske død knyttet til doping skjedde i Romalekene i 1960. Under landeveissyklingen falt den danske syklisten Knud Enemark Jensen av sykkelen og døde senere. Obduksjonen viste at han var påvirket av amfetamin. Rundt midten av 1960-tallet begynte idrettsforbund å forby bruk av prestasjonsfremmende medikamenter, og i 1967 fulgte IOK etter.
Den første olympiske utøveren som testet positivt for bruk av prestasjonsfremmende medikamenter var Hans-Gunnar Liljenwall, en svensk femkamputøver under Sommer-OL 1968, som mistet sin bronsemedalje for alkoholbruk. Den mest omtalte dopingrelaterte diskvalifikasjonen i olympisk historie var da den kanadiske sprinteren Ben Johnson, som vant 100-meteren under Sommer-OL 1988 i Seoul, testet positivt for stanozolol. Hans gullmedalje ble deretter tatt fra ham og tildelt amerikaneren Carl Lewis, som selv hadde testet positivt for forbudte stoffer før OL.
På slutten av 1990-tallet tok IOK initiativet i en mer organisert kamp mot doping etter dannelsen av World Anti-Doping Agency (WADA) i 1999. Det var en kraftig økning i positive dopingtester under Sommer-OL 2000 og Vinter-OL 2002. Flere medaljevinnere i vektløfting og langrenn ble diskvalifisert på grunn av doping. Under Vinter-OL 2006 testet bare én utøver positivt og ble fratatt medaljen. De IOK-etablerte dopingtestrutinene (nå kjent som den olympiske standard) har satt den verdensomspennende standarden som andre sportslige forbund rundt om i verden forsøker å leve opp til. I løpet av Beijinglekene ble 3,667 utøvere testet av IOK i regi av World Anti-Doping Agency. Både urin- og blodprøver ble brukt til å oppdage forbudte stoffer. Flere utøvere ble utestengt fra konkurranse av sine nasjonale olympiske komiteer før lekene, og bare tre utøvere testet positivt under lekene.
Markante olympiske prestasjoner
Gjennom årene har det forekommet en rekke prestasjoner under lekene som har satt spor etter seg i historien. Her nevnes noen få.
Friidrett under Sommer-OL 1948 – Spydkast menn
Spydkast menn under Sommer-OL 1948 i London ble avholdt på Gamle Wembley Stadium 4. august 1948.
Odd Mæhlum representerte Norge i øvelsen og kom på 5. plass.
Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene var som følger:
Program
Alle klokkeslett er lokal tid (UTC+01.00)
Kvalifisering
Kvalifiseringskrav: Utøvere som klarte direktekvalifiseringkravet på 64,00 m (Q) eller minst var blant de 12 beste (q) kvalifiserte seg til finalen.
Julius Lind
Julius Lind (født 13. september 1977 i Haugesund) er en norsk jazz- og rockemusiker.
Spiller i The Gin and tonic youth, Ape club, Action&Tension&Space og Blow.
Lind spilte kontrabass i det norske rockabillybandet Rex Rudi fra 2000 til 2008. Han har også spilt sammen med Girl from Saskatoon.
Mortvassåsen
Mortvassåsen er et nokså langstrakt høydeplatå mellom Drettvannet og Sør-Elvåga i Lørenskog kommune. Åsen er 358 moh på det høyeste. Her sto det tidligere et tårn i treverk, satt opp av daværende Norges geografiske oppmåling omkring 1950. Det er flott utsikt fra toppen, og man skal kunne se både til Holmestrand og Gaustatoppen i klarvær.
Longar (distrikt)
Longar er et distrikt i provinsen Rodríguez de Mendoza i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til distriktet Mariscal Benavides i nordøst, til distriktet Huambo i sør, til distriktet Cochamal i sørvest og til provinsen Chachapoyas i nordvest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010606 og hovedstaden er Longar.
Distriktet ble opprettet den 31. oktober 1932.
Norrøne uttrykk
Norrøne uttrykk og noen kortfatta forklaringer til disse.
USA-mesterskapet i 25 km gateløp 2022
USA-mesterskapet i 25 km gateløp 2022 ble arrangert 14. mai 2022, som en del av Amway River Bank Run i Grand Rapids i Michigan.
Ren Yi
Ren Yi (kinesisk: 任頤, pinyin: Rèn Yí, født 1840 i Shaoxing i Zhejiang, død 1896), også kjent som Ren Bonian var en kinesisk maler. Etter at hans far - en rishandler - døde, flyttet han til Shanghai. Her ble han mer eksponert for veslig tenkning. Der ble han med i den såkalte Shanghaiskolen innen malerkunsten, som kombinerte folkelige og tradisjonelle stiler.
Han knyttes til en dristig penselføring og bruk av farger. I sin tidlige karriere var hanm influert av Song-dynastiets malere, men senere foretrakk han en friere stil influert av Zhu Das arbeider.
Tannrot
Tannrot (latin: Cardamine bulbifera) er en plante av engkarseslekten (Cardamine) i Korsblomstfamilien. Planten er 30-80 cm høy og vokser i skyggefull løvskog og i barskog. Den vokser over hele landet opp til 700 moh.
Som de fleste planter i korsblomstfamilien har den rosa blomsten fire kronblad, og de oddetallede bladene er lange men relativt smale, og finnete (sagtakkete) med flere blad på en bladstilk. Skulpene (frøbærerne) ruller seg opp ved modning og slynger frøene ut.
Milpuc (distrikt)
Milpuc er et distrikt i provinsen Rodríguez de Mendoza i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til distriktet Omia i nord, til distriktet Chirimoto i øst og i sør og til distriktene Totora og Santa Rosa i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010608 og hovedstaden er Milpuc.
Distriktet ble opprettet den 31. oktober 1932.
La Flèche Wallonne 2013
La Flèche Wallonne 2013 var den 77. utgaven av sykkelrittet La Flèche Wallonne. Rittet gikk over 194 km den 17. april. Det er det 12. arrangementet på UCI WorldTour 2013.
I tillegg til de 19 UCI WorldTourlagene var de profesjonelle kontinentallagene Accent.Jobs-Wanty, Team Colombia, Crelan-Euphony, IAM Cycling, Sojasun og Topsport Vlaanderen-Baloise invitert til å delta.
Champions-touren 2011
Champions Tour 2011 er en serie golfturneringer arrangert av PGA-touren for spillere som har fylt 50 år.
Eksterne lenker
Offisielt nettsted for Champions Tour på pgatour.com
Emil Dimitrov
Emil Dimitrov (født 23. desember 1940, død 30. mars 2005) var en bulgarsk popsanger som var populær på 1960-tallet. Da var Emil Dimitrov og Lili Ivanova de store innen bulgarsk popmusikk. Emil Dimitrovs mest kjente låt er Moya Strana Moya Balgaria som betyr "Mitt land, mitt Bulgarien".
Kristian Karl Hultgren
I tillegg til bass, spiller han også blant annet saksofon, bassklarinett og blokkfløyte. Hultgren er inspirert av de fleste musikalske sjangrene, fra klassisk musikk til black metal, men spiller selv mest jazz, progressiv rock, rock og pop. Hultgrens foretrukne bassgitarer er en 1973 Rickenbacker 4001, en 1963 Fender Precision Bass og en custom Fender Jazz Bass fra 1960-tallet. Hultgren var tidligere medlem av stoner rock-bandet Spirits of the Dead samt black metal og progressiv metal-bandet In Lingua Mortua sammen med blant andre Wobbler-kollega Lars Fredrik Frøislie.
Diskografi
med Wobbler
med andre artister
Starup (Haderslev kommune)
Starup er en drabantby til Haderslev på Sørjylland, i Haderslev kommune, Region Syddanmark, med 2,488 innbyggere i januar 2019. Den ligger et par kilometer syd øst for Haderslev. Byen ligger ca 21 meter over havet.
Området rundt Starup er hovedsakelig jordbruksmark. Gjennomsnittstemperaturen er 7,7°C, med gjennomsnitt i juli og august på 15,5°C og -0,1°C i januar og februar, og gjennomsnittlig nedbør 757 mm.
Starup-steinen ble funnet her i 1915, og er en runestein fra ca. år 750-850. Den er en av de eldste runesteinene i Danmark.
Starup skole har ca 360 elever, og er en del av Fællesskolen Starup-Øsby.
George Cornet
George Thomson Cornet (født 15. juli 1877, død 22. november 1952) var en britisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker i 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Cornet ble olympisk mester to ganger i vannpolo. Han var med på de britiske vannpololagene som vant i OL 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Remington super 60
Remington super 60 er et popband fra Fredrikstad, som først og fremst er prosjektet til Christoffer Schou. Schou er låtskriveren, produsent og gitarist, men har og hatt med seg en rekke hjelpere på siden starten i 1999. Melodisk er musikken inspirert av 60-talls pop som Burt Bacharach og Brian Wilson.
Historie
Remington super 60 gjorde seg først bemerket i utlandet med Cafe 2001 in japan i 1999 og debutalbumet Pling 2001 i 2000, men ble også kjent i Norge for elektronika/casiopop-bølgen sammen med artister som bl.a. Påsan og Safariari. Samleplatene This is the cafe superstar beat vol. 1 & 2 inneholdt bidrag fra en rekke undergrunnsnavn. Disse samleplatene ble gitt ut på Schous eget plateselskap Cafe 2001, som var forløperen til Fredrikstads indielabel Cafe Superstar Recordings.
Julen 2001 ga gruppa ut albumet Christmas in May. Gruppa ga senere ut Impractical Guide to the Opposite Sex under psevdonymet «Nice System», og som «Remington super 60» Happy As We Were i 2004.
Gruppa forlot casiopopen for 2006-utgivelsen Go System Go, der et lag bestående av Magnus Abelsen, Jon Kristian Furuheim (Safariari), Andreas Ihlebæk (Splaxxter Watts), Fredrik Brarud (Tommy Tokyo) og Benedicte Sveinson bidro. Albumet ble spilt inn i Silvertone studios i Fredrikstad, der Schou jobbet som tekniker/produsent, og gitt ut på det som nå var blitt Cafe Superstar Recordings. Schou returnerte til casiopop og hjemmestudio for sitt neste album, som har forventet utgivelse i 2015. Remingtons kvinnelige vokalist Benedicte Sveinson er nå blitt erstattet av Elisabeth Thorsen (Elak Bingo, Splaxxter Watts), mens Magnus Abelsen står for mannlig vokal.
Søstrene Eikaas
Søstrene Eikaas er en norsk musikkgruppe som består av søstene Kikki, Berit, Hege og Linda. Søsterbandet ga ut sin første plate i 2004.
Norsk Folkedraktforum
Norsk Folkedraktforum (NFF) ble stiftet i 1995 og arbeider for at tidligere tiders folkedraktskikk gjenspeiles i vår tids bunadsbruk. Foreningen arbeider med forskning i, og dokumentasjon av folkelig draktskikk, utvikling og produksjon av folkedrakter på grunnlag av historisk kildemateriale.
Foreningen er medlem av Norges kulturvernforbund.
Rita Hirsum Lystad
Lystad er utdanna kjemiker og arbeider fra 2006 som direktør i Studentsamskipnaden i Østfold.
Trådstyrt missil
Et trådstyrt missil er en rakett som er styrt av signaler som sendes via tynne ledninger som er koblet mellom rakett og styringsmekanismen som er tilknyttet avfyringsplattformen. Når missilet flyr, vil tråden spoles ut bak missilet. Dette styringssystemet er oftest brukt i panservernraketter, hvor den kan brukes i avstander med fri siktelinje, og hvor lengden på tråden (opptil 4 kilometer) gjør det mulig med slik styring. Den største fordelen med slik styring er at missilet ikke kan påvirkes av elektronisk krigføring.
Vista Alegre (distrikt i Rodríguez de Mendoza)
Vista Alegre er et distrikt i provinsen Rodríguez de Mendoza i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til regionen San Martín i nord, i øst og i sør og til distriktene Mariscal Benavides, San Nicolás, Omia og til provinsen Chachapoyas i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010612 og hovedstaden er Vista Alegre.
Nordahl Heyerdahl-Larsen
Nordahl Heyerdahl-Larsen, opprinnelig Nordahl Rebolledo Pedersen, (født 29. august 1987, død 27. september 2008 i Spania) var en norsk forretningsmann, sønn av Jannicke Heyerdahl-Larsen og Torgeir Rebolledo Pedersen. Heyerdahl-Larsen døde i en bilulykke på motorveien AP 7 utenfor Estepona i Spania 27. september 2008.
Den unge finansmannen kom i medienes søkelys allerede som 18-åring i 2005. Da ble en 40-åring, som tilbød seg å kjøpe tilbake de stjålne Munch-maleriene «Skrik» og «Madonna», siktet for å ha prøvd å presse Heyerdahl-Larsen for penger. Ved sin død hadde han en gjeld på rundt en halv milliard kroner.
Aase Halstvedt
Aase Mathilde Engell (født Aase Mathilde Halstvedt, 23. juni 1931) er en norsk tidligere skøyteløper. Hun representerte Norge og Rjukan Idrettslag.
Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter (deltatt 1 gang)
Andrew Pozzi
Andrew «Andy» Pozzi (født 15. mai 1992 i Stratford-upon-Avon i England) er en britisk hekkeløper. Han ble verdensmester på 60 meter hekk innendørs i 2018, og vant samme øvelse under EM i friidrett innendørs 2017.
Karriere som junior
I 2008 kom han på sjetteplass på 110 meter hekk ved det engelske U20-mesterskapet utendørs. Ved det engelske U17-mesterskapet innendørs fikk han sølv på 60 meter hekk og femteplass i lengdesprang. Han fikk også sølv i sjukamp i det engelske U17-mesterskapet i mangekamp i 2008, med 4594 poeng. I 2009 fikk han 8.-plass på 110 meter hekk ved det engelske U20-mesterskapet, og han deltok ved ungdoms-VM 2009, der han nådde semifinalen på 110 meter hekk, men ble slått ut med tiden 13,82.
Han vant sin første nasjonale tittel i 2010, da han vant 60 meter hekk ved det engelske U20-mesterskapet innendørs. Han satte også ny britisk rekord, med 7,67 sekunder.
Han deltok i det britiske mesterskapet i friidrett innendørs i 2011, og kom der på sjetteplass på 60 meter hekk. Han satte der personlig rekord i forsøksheatet, med 7,91 sekunder. Ved BUCS-mesterskapet (British Universities and Colleges Sport) innendørs i 2011 fikk han sølv på 60 meter hekk, og også ved BUCS-mesterskapet utendørs fikk han sølv på 110 meter hekk. Han vant to nye engelske titler dette året, da han vant gull både ved det engelske U20-mesterskapet innendørs og utendørs. I det britiske mesterskapet utendørs i juli kom han på sjetteplass på 110 meter hekk. Internasjonal fikk han sølv på 110 meter hekk ved junior-EM i friidrett 2011 i Tallinn, bak landsmannen Jack Meredith.
I 2012 ble han U23-utøver. Han vant 60 meter hekk under det britiske mesterskapet innendørs (Aviva European Indoor Trials & UK Championships) og ved BUCS-mesterskapet innendørs i februar. Han ble tatt ut til å delta i VM i friidrett innendørs 2012, og kom der på fjerdeplass på 60 meter hekk, fem hundredeler bak Pascal Martinot-Lagarde som fikk bronse. Pozzi satte der personlig rekord i semifinalen, med 7,56 sekunder. Han vant 110 meter hekk under BUCS-mesterskapet utendørs, og han vant samme øvelse under Britisk mesterskap i friidrett 2012.
Han deltok i Sommer-OL 2012 i London, men slet med en hamstringskade han pådro seg under Diamond League-stevnet i London 13. juli. Han stilte til start i OL, men brøt etter første hekkpassering, og tok seg til baksiden av låret der skaden satt. Etter løpet uttalte han at «The last month has been a nightmare. I haven’t been able to get my hamstring sorted. Being in the Olympics is all I’ve been waiting and training so hard for. To leave like that is heart‑breaking.»
Norsk Folkemusikkformidling
Norsk folkemusikkformidling (NFF) er Norsk Folkemusikk- og Danselag (NFD) sin arrangør- og formidlingsorganisasjon. Norsk folkemusikkformidling ble etablert som egen virksomhet under NFD i 1992. NFF har som mål å:
Boganium
Boganium er en slekt av biller som bare er kjent fra Tasmania.
Andrew Pozzi
Karriere som junior
Pozzi konkurrerte lite i 2013, grunnet en skade i båtbeinet i foten, som han opererte sommeren 2013. Han deltok imidlertid i det britiske mesterskapet innendørs i februar, der han fikk best tid i forsøksheatene, men stilte ikke til start i finalen. Han vant Birmingham Games, med tiden 7,91.
Boganium
Utseende
Små (2-3 millimeter), gulbrune til mørkbrune biller. Utseendemessig ligner de sterkt på familien Cryptophagidae, men antennene er mindre tydelig kølleformede. Kroppen er fint hårkledt, avlangt-oval. Antennene er forholdsvis lange og har en svakt avsatt, tre-leddet klubbe. Fasettøynene er nokså store og utstående. Prnotum er omtrent dobbelt så bredt som langt, dekkvingene litt rundede, fint og tett, ikke radvis punkterte.
Andrew Pozzi
Karriere som junior
Han vant 60 meter hekk under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2014, med tiden 7,64, og deltok i VM i friidrett innendørs 2014, der han kom på fjerdeplass. Han vant BUCS-mesterskapet innendørs, og kom på en delt andreplass på 60 meter hekk under Prague Indoor i Praha. I mai slo han opp skaden sin i foten, og måtte stå over resten av 2014-sesongen utendørs. Han konkurrerte ikke i 2015.
Boganium
Økologi
Den australske arten Boganium armstrongi er trolig knyttet til døde stammer av eukalyptus, og er også funnet i trekronene på eukalyptus-trær.
Andrew Pozzi
Sesongen 2016
Han fikk best tid i forsøksheatene i det sørengelske mesterskapet innendørs i januar, men stilte ikke til start i finalen. I februar vant han 60 meter hekk under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2016.
Boganium
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Andrew Pozzi
Sesongen 2017
Pozzi sesongdebuterte innendørs i det walisiske mesterskapet i friidrett innendørs, der han vant 60 meter hekk. Han satte ny personlig rekord i denne øvelsen under IAAF World Indoor Tour-stevnet i Karlsruhe den 4. februar, der han vant, og han vant også 60 meter hekk under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2017, som også var uttakning til EM i friidrett innendørs. Den 18. februar forbedret han sin personlige rekord til 7,43 sekunder da han vant Müller Indoor Grand Prix i Birmingham. Han ble tatt ut til å delta i EM i friidrett innendørs 2017, og vant der 60 meter hekk, én hundredel foran Pascal Martinot-Lagarde og to hundredeler foran Petr Svoboda.
Han kom på femteplass på 110 meter hekk under Prefontaine Classic i mai. Han kom på fjerdeplass under Golden Gala og andreplass under Meeting de Paris, der øvelsene var med i Diamond League 2017. I Meeting de Paris satte han også ny personlig rekord på 110 meter hekk med 13,14 sekunder. Han fikk til sammen 15 poeng i kvalifiseringsstevnene gjennom Diamond League 2017, og kom på fjerdeplass til sammen, og var dermed kvalifisert til finalen, som var Memorial Van Damme 2017 i Brussel. Han deltok imidlertid ikke i finalen. I august deltok han i VM i friidrett 2017, og kvalifiserte seg til semifinalen, men kom der på fjerdeplass i sin semifinale, og nådde ikke finalen.
Sesongen 2018
Han deltok i ISTAF Indoor i Berlin i januar, og vant der 60 meter hekk. Hun vant også 60 meter hekk under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2018, og kom på tredjeplass i Muller Grand Prix. I mars deltok han i VM i friidrett innendørs 2018, og vant 60 meter hekk én hundredel foran Jarret Eaton.
I Samveldelekene 2018 kom han på sjetteplass på 110 meter hekk. Han vant 110 meter hekk under Britisk mesterskap i friidrett 2018, som også var uttakningsstevne for EM i friidrett. I juli ble Verdenscupen i friidrett 2018 (Athletics World Cup) arrangert i London, dette var første gang Verdenscupen i friidrett ble arrangert. Han deltok der i 110 meter hekk, men fullførte ikke løpet. Han deltok i EM i friidrett 2018 i august, og kom der på sjetteplass på 110 meter hekk.
Trondheim Calling
Trondheim Calling er en musikkfestival og musikkonferanse som arrangeres årlig i Trondheim i månedskiftet januar/februar. Trondheim Calling ble startet for å fremme midtnorsk musikkultur og musikkbyen Trondheim. Den er Midt-Norges første regionale musikkonferanse og har gjennom fem år utviklet seg til å bli en av de største musikkonferansene i Norge. Som de fleste andre musikkonferanser verden rundt, er arrangementet delt opp i én konferansedel på dagtid, og en konsertdel på kveldstid.
Festivalen ble arrangert for første gang i 2011, og de tre første årene holdt festivalen hus på Byscenen-kvartalet med fem scener i drift, og med en kapasitet på 1,100 besøkende pr dag. I 2014 flyttet festivalen til Solsiden og doblet både antall scener, antall artister og publikumskapasiteten. Festivalen har vært utsolgt fem år på rad, med henholdsvis 2,500 besøkende i 2013, 5,000 besøkende i 2014 og 5,500 besøkende i 2015.
Festivalen har hovedfokus på nye og unge artister som er på vei opp av undergrunnen i sjangre som pop, rock, indie, elektronika, hiphop, punk, metal og hardcore. Konsertprogrammet består av 15 demoartister fra Midt-Norge plukket ut av en musikkfaglig og uavhengig jury, i tillegg til 35–50 lovende og aktuelle artister fra hele Norge.
Novonigidius kirchneri
Novonigidius kirchneri er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Pasja Khristova
Parasjkeva «Pasja» Khristova Stefanova (bulgarsk: ; født 16. juli 1946, død 21. desember 1971) var en bulgarsk popsangerinne med suksess på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet. Hennes mest kjente låt var Edna balgarska roza som betyr "En bulgarsk rose". Hun døde i en flyulykke i 1971.
Novonigidius kirchneri
Utseende
En middelsstor ( ca. 20 millimeter), jevnbred, nokså kraftig, blankt svart hjortebillerhjortebille. Kjevene er litt forstørrede hos hannen, kort sigdformede med en kraftig tann på innersiden. Pronotum er firkantet sett ovenfra, mye bredere enn langt, fint punktert. Dekkvingene har dype punktstriper.
Utbredelse
Arten lever på Borneo.
Norske plasseringer i internasjonale styrkeløftmesterskap
Etter at det internasjonale styrkeløftforbundet (IPF) ble opprettet i 1971, ble det første offisielle VM i styrkeløft arrangert i 1973 i Harrisburg. Første norske deltakelse var i 1975 i Birmingham. Den første norske VM-medaljen kom først i 1985, da Kjell Johansen vant sølvmedalje i klasse -82,5 kg. Første norske verdensmester ble Sturla Davidsen, som vant VM-gull i 1997 i Praha i klasse -125 kg. Senere norske verdensmestere er Andreas Hjelmtveit (2006), Kjell Egil Bakkelund (2013) og Carl Yngvar Christensen (2014). Norge har per 1. september 2016 vunnet tilsammen 22 medaljer i styrkeløft-VM, herav fire gull, fem sølv og 13 bronse.
Det første EM i styrkeløft ble arrangert i 1978 i Birmingham. Norge vant her en sølv- og to bronsemedaljer. Den første norske europamesteren ble Reidar Steen, som vant EM-gull i 1980 i Zürich i klasse -125 kg. Senere norske europamestere er Gunnar Østby (1984), Børge Øvrebø (1993), Sturla Davidsen (1994 og 1997), Roy Brandtzæg (1997), Erik Stiklestad (1997 og 2000), Carl Olav Christoffersen (1997), Asbjørn Randen (2007), Carl Yngvar Christensen (2012 og 2014), Kjell Egil Bakkelund (2013 og 2014) og Stian Walgermo (2015 og 2016). Norge har per 1. september 2016 vunnet tilsammen 70 medaljer i styrkeløft-EM, herav 16 gull, 25 sølv og 29 bronse.
Medaljeoversikt
''Medaljeoversikten er oppdatert per 1. september 2016.''
Verdensmesterskap
=== VM i 2015, Hamm (Luxembourg)  ===
=== VM i 2012, Aguadilla (Puerto Rico)  ===
=== VM i 2011, Plzeň (Tsjekkia)  ===
=== VM i 2010, Potchefstroom (Sør-Afrika)  ===
=== VM i 2008, St. Johns (Canada)  ===
=== VM i 2007, Sölden (Østerrike)  ===
=== VM i 2006, Stavanger (Norge)  ===
=== VM i 2004, Cape Town (Sør-Afrika)  ===
=== VM i 2003, Vejle (Danmark)  ===
=== VM i 2002, Trenčín (Slovakia)  ===
=== VM i 2001, Sotkamo (Finland)  ===
=== VM i 2000, Akita (Japan)  ===
VM i 1998, Tsjerkasy (Ukraina)
=== VM i 1996, Salzburg (Østerrike) ===
=== VM i 1995, Björneborg (Finland) ===
Europs
Europs er en slekt av smalbiller. De fleste av disse billene er trolig rovdyr som lever av små insekter, og noen blir regnet som nyttige naturlige fiender av barkbiller.
Norske plasseringer i internasjonale styrkeløftmesterskap
VM i 1998, Tsjerkasy (Ukraina)
=== VM i 1994, Johannesburg (Sør-Afrika) ===
Europs
Utseende
Små til middelsstore, avlange og smale biller, oftest noe flate, rødbrunlige, halvblanke. Kroppen er temmelig jevnbred. Oversiden er mer eller mindre dekket av tydelige punktgroper, men med få eller ingen hår. Hodet er stort og bredt, med små, runde fasettøyne. Antennene er 10-leddete, og ender i en 2-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis lengre enn bredt, så bredt som hodet. Dekkvingene er avlange, smale og tvert avbrutt bakerst, slik at de ikke dekker det bakerste bakkroppsleddet. De har tydelige rekker av punktgroper. Beina er ganske korte og kraftige, føttene 4- eller 5-leddete.
Norske plasseringer i internasjonale styrkeløftmesterskap
VM i 1993, Jönköping (Sverige)
=== VM i 1992, Birmingham (England) ===
=== VM i 1991, Örebro (Sverige) ===
Europs
Levevis
De fleste billene i denne familien er trolig rovdyr som lever av andre små insekter.
Frøyavisa
Frøyavisa var en avis som ble utgitt i Sistranda i Frøya kommune i Trøndelag. Avisen ble etablert i 1973 og kom ut annenhver fredag.
Norske plasseringer i internasjonale styrkeløftmesterskap
VM i 1993, Jönköping (Sverige)
=== VM i 1990, Haag (Nederland) ===
Europs
Levevis
De fleste artene i underfamilien smalbiller (Monotominae) lever trolig i kompost og andre ansamlinger av råtnende plantemateriale. I alle fall et par arter i denne underfamilien lever i tuer av skogmaur.
Frøyavisa
På 1980-tallet inviterte Hitra-Nytt til et samarbeid med Frøyavisa om en felles avis uten å lykkes. I 1985 skiftet Hitra-Nytt navn til Hitra-Frøya samtidig som dekningsområdet ble utvidet til også å gjelde Frøya og utgivelsesfrekvensen økte til to ganger ukentlig. Frøyavisa klarte ikke konkurransen og ble gradvis svekket. I 1988 ble Frøyaavisa kjøpt av Hitra-Frøya, som siden har siden vært den eneste lokalavisen for området.
Norske plasseringer i internasjonale styrkeløftmesterskap
VM i 1993, Jönköping (Sverige)
=== VM i 1989, Sydney (Nova Scotia, Canada) ===
=== VM i 1988, Perth (Australia) ===
Europs
Utbredelse
De fleste av artene lever i den Nye verden, men slekten forekommer i varme deler av alle verdensdeler.