cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erling Christophersen
Erling Christophersen (født 17. april 1898, død 9. november 1994) var en norsk botaniker, geograf og diplomat, kjent som leder for Tristan da Cunha-ekspedisjonen i 1937-38.
Liv og virke
Etter examen artium 1916 tok han befalsskole og studerte litt ved Universitetet i Oslo, før han gikk til Yale University i Connecticut og mottok en Ph.D. i 1924 for avhandlingen om surheten i Sylene. Han fortsatte som forsker og ble i 1924 med på Tanager-ekspedisjonen til Nihoa og Neckerøya i Hawaii, i regi av United States Fish and Wildlife Service.
Han var professor i botanikk ved University of Hawaii 1929-32, før han returnerte hjem og blant annet ledet Botanisk museum i Oslo 1933-47. Etter turen i 1937 til Tristan da Cunha fikk han flere planter oppkalt etter seg, som Lophurella christopherseni.
Christophersen var kulturattaché ved ambassaden i Washington 1947–51 og kulturråd der 1962–64. Etter han forlot universitetet i opprettet han i 1947 den amerikanske sommerskolen. For Utenriksdepartementet var han direktør for Kontoret for kulturelt samkvem med utlandet 1951–61 og 1965–68.
Han var en av ildsjelene bak Senter for Teknologi og Menneskelige Verdier som ble etablert ved Nobelinstituttet i 1989, en ide han først lanserte ved et møte i Det Norske Videnskaps-Akademi 1948.
Joseph Bollet
Joseph Bollet var en fransk turner.
Han var med på det franske laget som vant gull under verdensmesterskapet i turn 1903, i Antwerpen.
Afghanistan under Sommer-OL 1988
Afghanistan under Sommer-OL 1988. Tretten mannlige sportsutøvere fra Afghanistan deltok i bryting under Sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ikke noen medaljer.
Amager Vest
Amager Vest er en av Københavns 10 bydeler og omfatter den nordvestlige del av Amager. Bydelen ble opprettet høsten 2007 og per 1. januar 2011 hadde den 58,174 innbyggere. Bydelen inkluder blant annet Islands Brygge og Ørestad. Den østlige grensen går ved Amagerbrogade.
John Goodall
John Goodall (født 19. juni 1863, død 20. mai 1942) var en britisk fotballspiller som spilte for fire engelske klubber, og én skotsk kubb. Han spilte også 14 kamper, og scoret 12 mål, for det engelske landslaget.
Amager Vest
Som i de andre bydelene er bydelen Amager Vest opprettet for å sikre tjenestetilbudet for innbyggerne, nærdemokrati og bydelsplaner.
John Goodall
Biografi
John Godall startet sin fotballkarriere i skotske Kilmarnock Athletic i 1880. Tre år senere gikk han til Great Lever, og han spilte for Great Lever fram til 1885 da han skrev under for Preston North End. Da The Football League startet i 1888/89 sesongen ble Goodall klubbens toppscorer da Preston vant ligaen. I mai 1889 signerte han for Derby County, og han ble i denne klubben fram til 1899.
Han debuterte på det engelske landslaget mot den 4. februar 1888.
Amager Vest
Det lokale demokratiet søkes sikret ved etableringen av Amager Vest lokalutvalg. Bydelsplanene skal sette mål for planleggingen og utviklingen av den enkelte bydel.
Håndball-VM 1961 for menn
Håndball-VM 1961 for menn ble spilt i Vest-Tyskland i perioden 1. – 12. mars 1961. Romania ble verdensmester foran Tsjekkoslovakia og Sverige. Virgil Hnat fra Romania ble kåret til turneringens beste spiller.
Medaljer
Romanias lag bestod av:
Australbukta
Australbukta (engelsk: Great Australian Bight) er den vide bukta som Indiahavet danner inn mot sørkysten av Australia. Grensa mot selve Indiahavet trekkes langs ei linje fra sørvestspissen av Australia til sørvestspissen av Tasmania, der Indiahavet møter Stillehavet.
De kystnære delene av bukta er et grunt sokkelområde, mens den mot Indiahavet har dyp på over 5000 m.
VilVite
VilVite (Bergen Vitensenter AS) er et vitensenter på Møhlenpris i en av Mjellem & Karlsen Verfts tidligere verkstedhaller. Vitensenteret hadde tidligere tilhold på Høgskolen i Bergen, men flyttet i 2007 over i nye lokaler. Senteret åpnet her den 31. mai 2007.
VilVite er et resultat av blant annet at Norsk Hydro gjennom en sponsoravtale i forbindelse med sitt 100-årsjubileum i 2005 stilte 100 millioner kroner til rådighet for å etablere «et moderne vitensenter av internasjonal klasse». Engasjementet er overtatt av Statoil etter fusjonene mellom de to selskapene. Senteret har en interaktiv utstilling med hovedfokus på hav, vær og energi, men har også utstillingsobjekter relatert til andre temaer. Under hovedtemaene fokuseres det spesielt på olje, gass og klimaforskning. Disse tre temaene knytter senteret til Bergen og vestlandets egenart.
I tillegg til disse er temaene kropp, kreativitet og bølger representert blant totalt 75 apparater og eksperimenter. Senteret arrangerer også «forskerkurs» for barn og unge og populærvitenskapelige foredrag i helgene. Senteret er lagt til rette for skoleklasser og skolebesøk. Senteret passerte 50 000 besøkende etter 4 måneder, og 110 000 etter ett år.
Tilleggsinntekter for senteret er utleie av lokaler til konferanser, arrangering av fødselsdagsfeiringer og salg av leker o.l. i egen butikk.
Historie
Bergen Vitensenter ble opprinnelig dannet som stiftelse, og hadde opprinnelig tilhold i kjellerlokaler hos Høgskolen i Bergen, hvor en utstilling åpnet første gang 27. september 2005. I anledning Norsk Hydros 100-årsjubileum i 2005, gav Hydro en gave på 100 millioner til nasjonen Norge; Pengene skulle gå til å bygge et dedikert vitensenter av internasjonalt format i Bergen. Forutsetningen var at også andre aktører bidro, og at Hydro ikke ble involvert i driften av senteret. Miljøet som da allerede var opprettet ved Bergen Vitensenter ble til dels videreført til det nye senteret, hvis nye navn ble VilVite (opprinnelig skrevet VILVITE).
Målgruppe, visjon og formidling
VilVites mål er å formidle naturvitenskap og teknologi. Dette gjøres både gjennom en interaktiv utstilling og gjennom skoleprogrammer, populærvitenskapelige foredrag og spesielle arrangementer. Vitensenteret samarbeider med flere aktører i Bergen og omegn, og utstillingen er et resultat av utstrakt samarbeid med forskjellige bedrifter som driver innen teknologi og naturvitenskap.
Målet er ikke bare å formidle vitenskapelige resutlater – essensen er å gi besøkende et innblikk i hvordan det er å arbeide vitenskapelig og hvorledes teknologi og kunnskap kan brukes til å utvikle vår forståelse for verden som helhet.
Utstillingen er i hovedsak rettet mot barn og ungdom, mens foredragenes innhold vil inkludere eller ekskludere enkelte aldersgrupper hva gjelder nivå og emne. Senteret er svært mye brukt av skoler - Bergen kommune betaler for alle skoler i kommunen frem til i alle fall sommeren 2008, mens Hordaland fylke har bevilget 500 000 i en pott, som betaler for skoleklasser fra videregående skoler i Hordaland så langt disse pengene rekker. De to sponsorene har høstet skryt for dette og svært mange skoleklasser besøker VilVite. Om lag 40 % av senterets besøkende er elever fra skoler.
Navn
VilVite (opprinnelig skrevet VILVITE) er et navn som tar utgangspunkt i menneskets nysgjerrighet. Vil-forstavelsen er dessuten mye brukt av senteret som navn på forskjellig: for eksempel VilFeire (bursdagsarrangementer), VilFinne (vitensenterets butikk), caféen VilSpise og møterommet VilStyre.
Kurs og aktiviteter
VilVite presenterer seg selv som en samling- og formidler av kunnskap. Dette er først og fremst gjennom egen utstilling, men også gjennom kurs for lærere, skoleprogrammer og populærvitenskapelige foredrag.
Skole
Vitensenteret tar i mot besøk fra skoleklasser, og har som regel et tilbud om et skoleprogram for disse klassene. Man arrangerer skoleprogrammer for en måned av gangen – men ikke for alle alderstrinn hver måned. Skoleprogrammet er et tilbud til besøkende skoler, og det er ikke nødvendig å delta. Skoleprogrammene tar opp temaer knyttet til læreplanen for det bestemte årstrinnet og blir tilrettelagt for skoleklassene av personer med kunnskaper omkring emnet. En vitevert, senterets «guider», er som oftest den som presenterer stoffet for skoleklassene.
Skoleprogrammer presenteres og gjennomføres som foredrag, eksperimenter, løyper eller debatter.
PopVit
PopVit er en serie populærvitenskapelige foredrag hvor VilVite står som arrangør. De fleste søndager i måneden arrangeres et foredrag på VilVite, fortalt og presentert av en person fra et fagmiljø enten fra Norge eller andre deler av verden.
VilVite på Hjul
VilVite har også en «mobil avdeling» kalt «VilVite på Hjul» som reiser rundt og presenterer naturfaglige eksperimenter på barne- og ungdomsskoler. Primært i Hordaland. VilVite på Hjul har blitt godt mottatt, og er et populært tilbud for skoler som har lang vei til Bergen.
Andre arrangementer
VilVite står som arrangør av forskjellige tilstellinger og arrangementer, så som messer, bedriftsmøter og lignende.
I tillegg arrangeres forskerkurs for barn, og senteret samarbeider med andre institusjoner i Bergen om forskjellige typer aktiviteter for barn og unge, tilknyttet forskning og naturfag.
Utstilling
Utstillingen på VilVite er interaktiv. Det betyr at publikum selv må eksperimentere med og utforske utstillingen på egen hånd – utstillingsobjektene er laget og designet for at publikum selv skal kunne styre og betjene objektene. Dette gjelder dog ikke «Sentrifugalskapen», en loop-sykkel hvor man sykler en noe modifisert sykkel rundt i en vertikal sirkel. Den betjenes og styres av en vitevert.
Flere av objektene startes og aktiveres ved hjelp av RFID – Radio Frequency Identification, det vil si Radiofrekvensidentifikasjon. RFID-kortet er samtidig billetten til VilVite. Billetten kan beholdes og fornyes ved neste gangs besøk, dersom man ønsker å beholde kortet.
Utstillingen på Vitensenteret i Bergen er bygget opp rundt tre hovedtemaer; vær, hav og energi. Innenfor hvert av disse temaene presenteres diverse problemstillinger, samt fakta og eksperimenter. Tilknyttet hver utstillingsgjenstand finnes også et vitepunkt, hvor en kan finne mer informasjon om det enkelte objektet samt vitenskapen bak og ofte stilte spørsmål.
Blant over 70 utstillingsobjekter finnes en miniubåt-simulator (ROV), oljeboring-simulator og værmeldingsstudio. I tillegg er der en egen filmsal, kalt Vitenteateret, hvor der i helgene vises 3D-filmer, og holdes vitenshow, og i ukedagene holdes skoleprogrammer.
Teknologi og utstilling
VilVite benytter i stor grad digitalt utstyr i utstillingen. Dette inkluderer for eksempel utstyr som trykkfølsomme skjermer, projektorer, sensorer og kameraer, som gir informasjon om og er brukt til utformingen av utstillingsobjektene. Derimot finnes det også mye mekanisk og «analogt» i utstillingen – ting som forklarer og viser naturens grunnleggende prinsipper, for eksempel fluvialen, som viser vannets vei gjennom sand, eller hviskediskene, som viser hvordan en parabol fungerer.
Bruk av RFID
Alle inngangsbilletter på VilVite er rfid-kort av typen Mifare Classic. Disse kortene brukes både til inngang og til frivillig kobling av informasjon. Et eksempel på dette er Sentrifugalskapen. Her blir kortet ført over en leser når gjesten starter sin tur i apparatet og video av opplevelsen blir lagret. Gjesten kan velge å registrere seg en konto på et VitePunkt slik at videoen i ettertid kan ses på Minside på VilVite sine nettsider. Om brukeren ikke registrerer seg en slik konto blir alle bilder, video og annen informasjon om brukeren slettet innen 24 timer.
Utvidelse og vandreutstillinger
VilVite annonserte en utvidelse av eksisterende lokaler den 11. mars 2008. Denne utvidelsen øker publikumsarealet med rundt 900 kvadratmeter. I de nye arealene er det blant annet bli plass til vandreutstillinger. De nye arealene ble åpnet den 7. juni 2008, samtidig med vandreutstillingen «Illusjoner», sistnevnte designet og produsert av Technopolis i Belgia. Denne vandreutstillingen stod til desember 2008.
31. januar 2009 åpnet en ny vandreutstilling «Skip og Hav» som omhandler navigasjon, sjøfolk, sikkerhet og teknologi til havs og liv i havet. Denne vandreutstillingen er produsert av vitensenteret Heureka i Finland.
Temautstillingen «Lek og spill» er den tredje vandeutstillingen VilVite åpner. Den skal etter planen stå fra fra 27. april 2010 til 1. mai 2011. Utstillingen består av 20 installasjoner, som utfordrer både fysikk og hjernens kontroll over kroppen. Også denne utstillingen kommer fra Heureka i Finland.
4. november 2011 åpnet utstillingen «Imitasjon». Dette er en utstilling som handler om etterligning i alle former. Etter planen skal utstillingen stå frem til oktober 2012. Imitasjon er VilVites første «egne» vandreutstilling. Den er utviklet i samarbeid med et belgisk og et nederlandsk vitensenter og det norske firmaet Expology. VilVite har kunnet delta i prosjektet takket være samarbeidet med Statoil.
I tillegg til nye publikumsarealer åpnet også VilLage – et verksted for teknologi og design, brukt både i skoleprogrammer og til publikumsaktiviteter.
Administrasjon og eierforhold
Selskapet Bergen Vitensenter AS ble stiftet høsten 2005 og eies av Bergen kommune, Hordaland fylkeskommune, Universitetet i Bergen, Høgskolen i Bergen og Bergen Næringsråd. Administrerende direktør er Svein Anders Dahl.
Lokalene er en tidligere verkstedshall som i dag er kraftig ombygget. Senteret leier lokaler og leier også tjenester fra andre aktører. Kaféen (VilSpise) drives for eksempel av Eurest catering, som leier sine tjenester til VilVite.
VilVite skaffer en del av sine egne inntekter fra billettsalg, butikkdrift og utleie av lokaler til bedriftsmøter og arrangementer. Normalt leies ikke utstillingen ut som lokale, men besøkende på møter og arrangementer får normalt fri adgang til utstillingen og eget billettkort.
Hovedinntektene til VilVite kommer likevel gjennom sponsoravtaler med forskjellige bedrifter. Dette kan være i form av penger, eller støtte til og design av utstillingsobjekter.
Gutorm Gjessing
Gutorm Gjessing (født 14. april 1906 på Stranda, død 27. april 1979) var professor dr. philos i etnografi og styrer for Etnografisk museum fra 1947 til 1973 ved Universitetet i Oslo.
Vitenskapelig arbeid og publikasjoner
Gjessing tok artium ved Oslo katedralskole i 1924 og begynte på magistergradsstudium i arkeologi. Han fikk magistergraden i 1931 og forsvarte doktoravhandlingen i 1934: Studier i norsk merovingertid. Fra 1936 – 1940 var han var ansatt som konservator i arkeologi ved Tromsø museum, og fra 1940–1946 var han ansatt som konservator i arkeologi ved Universitetets Oldsaksamling. I perioden 1947-1973 jobbet han som styrer for Etnografisk museum ved Universitetet i Oslo.
Gjessing utga sammen med kona si, Gjertrud Gjessing, i 1940 arbeid om den samiske folkedrakten. Han har også utgitt verk om norsk fangstkultur, helleristninger i Nord-Norge og Trøndelag og blant annet om utgravninger på Træna. Før andre verdenskrig var over, var en populærvitenskapelig oversikt, «Norges steinalder» på ca. 500 sider kommet ut.
Politisk virke
I 1946–1947 var han i USA som Rockefeller-stipendiat. Her ble det igangsatt en politisk bevisstgjøringsprosess: «Jeg tok til å tvile alvorlig på bærekrafta av våre vestlige, kapitalist-demokratiske system» – og: «Det er blitt klarere og klarere for meg at etnografien (antropologien) ikke kan stå likegyldig overfor utviklingen i de «rike landene», med fremveksten av multinasjonale gigantkonsern og den intense offensiven disse konsernene, storindustrien og finanskapitalen har satt inn for å bevare og styrke de økonomiske og dermed Vestens politiske privilegier i de «U-landene» som jo alltid har vært vårt viktigste arbeidsfelt. Fortsetter faget å se bort fra disse fenomenene, er det ikke i pakt med virkeligheten.»
Gjessing var alltid politisk bevisst og gikk i en stadig mer radikal retning. Han var for eksempel med på å starte Sosialistisk Folkeparti sammen med Finn Gustavsen, Knut Løfsnes med flere. Han var i en periode formann i antikrigsorganisasjonen Folkereisning mot krig.
Samiske problemstilligner
I problemfeltet same/nordmann og samespørsmål generelt, helt fra Tromsø-tiden og til sin død, var han engasjert. I 1951 fikk han overført Etnografisk museums samesamling til Norsk folkemuseum ut fra resonnementet at samene skulle være likeverdig representert i vårt sentrale nasjonalmuseum. Han var medlem av samekomiteen av 1956.
Gjessing startet et arbeid med å kartlegge norsk kolonialisme i sameland i boken Norge i Sameland. Han mente at kolonialismen hadde startet allerede i jernalderen. Den finske historieprofessoren Kyösti Julku (1931–2007) gikk i 1968 så langt som å snakke om et folkemord på samene. Han var for øvrig pådriver for økt interesse for samisk historie i Finland. Den norske etnografen og arkeologen. I Sverige sammenlignet historikeren Magnus Mörner (1924–2012) samenes opplevelser med det urbefolkningen i Amerika ble utsatt for. Den radikale samiske bevegelsen som oppstod på slutten av 1960-årene sammenlignet samenes fortid med undertrykte urbefolkninger andre steder i verden. Konsepter fra kolonisering og imperialisme fra venstresidens diskurs ble dratt inn i historieforståelsen, i tillegg oppfatninger fra menneskerettighetsbevegelsen i Nord-Amerika og andre bevegelser.
Senere forskning endret syn og mente at samene ikke var hjelpeløse ofre for ubarmhjertig utbytting eller kolonialisme. Med økt forskningsinnsats, blant annet med samiske forskere, skjedde en utvikling der samene i økende grad ble sett på som subjekter for egen historie, med en egen rolle og strategier.
Jean Galfione
Jean Galfione (født 9. juni 1971 i Paris) er en fransk stavhopper.
Han ble olympisk mester i stavsprang under OL 1996 i Atlanta. Året før hadde han tatt bronse i verdensmesterskapet. Han har også to bronsemedaljer fra europamesterskap, i 1994 og 1998.
Amund Skiri
Amund Robertsen Skiri (født 25. februar 1978) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Han har tidligere spilt for Aalesund FK, Åndalsnes IF og Vålerenga. Skiri jobber også som fotballekspert i C More.
Skiri gikk fra Åndalsnes IF til Aalesund FK i 1997. Skiri var kaptein og midtstopper i AaFK før han gikk til Vålerenga før sesongen 2005. Skiri spilte 1 1/2 år i Vålerenga (2005 og 2006), mest som defensiv midtbanespiller. Han returnerte til AaFK i august 2006 etter eget ønske.
I cupfinalen 8. november 2009 scoret han det avgjørende målet i straffesparkkonkurransen. Mye på grunn av dette ble han 23. desember samme år tildelt Sunnmørspostens idrettspris.
Den 18. november 2012 spilte han sin siste kamp for AaFK mot Sandnes Ulf.
Skiri arbeidet i 2017 som assistenttrener i Vålerenga under hovedtrener Ronny Deila.
Han er i dag (2020) trener for AaFK G19. Han er også frontvokalist og gitarist i ålesundspatriotiske Amund & Herman Band.
Babben Enger Damon
Barbra Mette «Babben» Stockfleth Enger Damon (født 19. september 1939 i Oslo) er en norsk tidligere langrennsløper som konkurrerte i 1960-årene. Hun deltok i OL 1964 der hun ble nummer 18 på 5 km og nummer 31 på 10 km. I 1968 gikk hun på det norske laget som vant gull på 3 x 5 km stafett i OL i Grenoble. Lagvenninnene var Inger Aufles og Berit Mørdre. Individuelt ble hun nummer 8 på 10 km og nummer 21 på 5 km. Hun gikk på Romerikslagets lag som ble norske mestre på 3x5 km stafett i årene 1966, 1967 og 1968.
Pfinz
Pfinz er en elv i Baden-Württemberg i Tyskland og en av sideelvene til Rhinen fra høyre med en lengde på 60 kilometer.
Babben Enger Damon
Hun drev også med orientering og seiling. Hun bor idag i Oslo-området.
Pfinz
Elven har sitt utspring nord i Schwarzwald nær Pfinzweiler i Straubenhardt. Nær Durlach renner elven ut på den øvre elvesletten til Rhinen og holder frem i flere grener og kanaler. Pfinz renner hovedsakelig nordvestover gjennom flere byer og landsbyer nord for Karlsruhe, blant andre Staffort. Pfinz munner ut i Rhinen nær Dettenheim-Rußheim og blir krysset av to kanaler, en nær Hagsfeld i Karlsruhe og en ved Dettenheim-Rußheim.
Pfinz har gitt navn til byen Pfinztal, og byen ble dannet da fire tidligere selvstendige landsbyer nær Pfinz ble slått sammen på 1970-tallet. Området rundt elven har tradisjonelt blitt kalt Pfinzgau.
Heidi Biebl
Heidi Biebl (født 17. februar 1941, død 20. januar 2022) var en tysk alpinist.
Hun vant gull i utfor under OL 1960 i Squaw Valley. Dette var tre dager etter at hun hadde fylt 19 år, og hun ble dermed lekenes yngste gullvinner. I flere år var hun den dominerende utøveren innen kvinnealpint i Tyskland, og vant 14 nasjonale mesterskap i perioden 1959–1965.
IM
IM, Im, iM og im kan vise til:
Jens Steffensen
Jens Olai Steffensen (født 23. mars 1891 i Bø i Vesterålen, død 17. oktober 1961) var en norsk politiker (Ap) og fiskarlagsformann. Han var blant annet stortingsrepresentant, formann i Norges Fiskarlag og styreformann i Norges Råfisklag.
Jens Steffensen var opprinnelig fisker og anleggsarbeider. Han var stortingsrepresentant for Nordland mellom 1934 og 1957, ordfører i Bø en kort periode i 1945, og varaordfører mellom 1934 og 1941. Han var formann i Norges Fiskarlag 1937-1941 og 1945–1951, og styreformann i Norges Råfisklag mellom 1952 og 1961.
Steffensen var en kjent men omstridt fiskeripolitiker. I 1951 gikk ledelsen i Arbeiderpartiet inn for å liberalisere trålerloven. I Fiskarlaget, med Jens Steffensen i spissen, var det sterk motstand mot dette, og Steffensen klarte å mobilisere et flertall i Arbeiderpartiets stortingsgruppe mot forslaget. Forslaget ble imidlertid vedtatt med støtte fra de borgerlige partiene. På Fiskarlagets landsmøte senere samme år sørget statsminister Einar Gerhardsen, fiskeriminister Reidar Carlsen og LO-formann Konrad Nordahl for at Steffensen ikke ble gjenvalgt som fiskarlagsformann.
Håndball-VM 1958 for menn
Håndball-VM 1958 for menn ble spilt i Øst-Tyskland i perioden 27. februar – 8. mars 1958. Sverige ble verdensmestere.
De svenske verdensmestrene
Donald Lindblom, Roland Mattson, Lennart Ring, Rune Ahrling, Gösta Carlsson, Uno Danielsson, Nils Ekeroth, Sten Hellberg, Kjell Jönsson, Gunnar Kämpendahl, Hans Karlsson, Hans Olsson, Lukas-Erik Olsson, Stig Lennart Olsson, Ake Reimer og Rolf Zachrisson
Trener: Curt Wadmark
Kilder
IHF om mesterskapet i 1958
Hedi Stadlen
Hedi Stadlen (født 6. januar 1916 i Wien, Østerrike, død 21. januar 2004) var en østerriksk jødisk filosof og politisk aktivist.
Stadlen var en av en håndfull europeiske radikale som var bosatt på Sri Lanka. Hun var en av dem hvis liv ble sterkt påvirket av spredning av den virulente fascismen som blomstret i Europa på 1930-tallet. Begge hennes foreldre var assimilerte ikke-jøder. Stadlen ble sendt for å studere ved en progressiv skole i Wien som ble grunnlagt av den polsk-jødiske feministen Eugenia Schwarzwald. Stadlen studerte filosofi ved universitetet i Wien der en av hennes forelesere var professor Moritz Schlick som ble skutt av en sinnsforvirret student. Studenten ble senere løslatt og hyllet som en helt.
Alaskabukta
Alaskabukta (engelsk: Gulf of Alaska) er ei bukt som strekker seg langs sørkysten av den amerikanske delstaten Alaska. Bukta utgjør havområdet innenfor en tenkt linje på 1 342 kilometer fra det sørligste punktet på øya Kodiak i vest til Dixon Entrance, mellom øyene Dall i Alaska og Graham i Britisk Columbia, i øst.
Fra kysten av Alaskabukta går det en rekke fjorder, bukter og sund, hvorav den lengste er den 290 kilometer lange Cook Inlet, som ligger vest for Kenaihalvøya. Øst for halvøya ligger Prince William-sundet. Langs østkysten ligger Alexanderøyene med over tusen øyer.
Naturen langs kystlinjen er en kombinasjon av skog- og fjellområder med flere isbreer, deriblant Alaskas to største Malaspina- og Beringbreen. Store deler av området er vernet, med blant annet Kenai Fjords, Warangell-St. Elias og Glacier Bay nasjonalparker.
Allianse for framtidshåp
Allianse for framtidshåp (hangul:, hanja: , rr: Miraehimangyeondae, mr: Miraehimangyeondae) var et konservativt politisk parti i Sør-Korea. Partiet ble etablert av personer som støttet tidligere partileder i Det store nasjonalpartiet Park Geun-hye da hun i 2007 ble vraket som partiets presidentkandidat. Partiet stilte til valg i Parlamentsvalget i Sør-Korea 2008 og fikk 14 mandater og 13,1 prosent av stemmene. I tillegg ble det valgt inn 12 uavhengige som støttet alliansen.
Siden parlamentsvalget i 2008 har partiet mistet alle sine seks direktevalgte representanter. I 2010 ble det foreslått å melde partiet inn i Det store nasjonalpartiet.
Park Geun-hye har selv fått en ny karriere i det konservative nasjonalpartiet etter at partileder Hong Jun-pyo kastet inn håndkleet 9. desember 2011 etter flere skandaler. Partiet opprettet 17. desember en havarikommisjon under ledelse av Park. Hennes viktigste oppgave er å forbrede partiet på det kommende parlaments- og presidentvalget henholdsvis 11. april og 19. desember 2012. Parks eget parti, som opprinnelig ble etablert i 2008 av Park-tilhengere til venstre i nasjonalpartiets politiske spekter, innfusjoneres i Det store nasjonalpartiet 2. februar 2012, i god tid før parlamentsvalget i april, samtidig som dette endrer navn til Saenuri-partiet. Partiets parlamentsrepresentanter følger med over til det større partiet.
Fantefilm
Fantefilm er et norsk reklamefilm- og spillefilmselskap som holder til i Oslo. Selskapet ble startet i 1997 og produserte i starten kun reklamefilmer. I 2006 produserte selskapet sin første spillefilm, skrekkfilmen Fritt vilt. Selskapet har siden produsert flere filmer under navnet Fantefilm Fiksjon. I tillegg til Fritt vilt-filmene, står selskapet bak filmer som Arme Riddere (2011), Gåten Ragnarok (2013), Julekongen – Full rustning (2015), Bølgen (2015), Snekker Andersen og Julenissen (2016) og Skjelvet (2018).
Håndball-VM 1964 for menn
Håndball-VM 1964 for menn ble spilt i Tsjekkoslovakia i perioden 6. – 15. mars 1964. Romania ble verdensmester foran Tsjekkoslovakia og Sverige.
Alle tiders superhelter
Alle tiders superhelter er tittelen på en tegneseriebokklubb og bokserie utgitt av Egmont Serieforlaget AS. Bokserien inneholder forskjellige superhelt-tegneserier fra de amerikanske forlagene Marvel og DC. Alle bøkene er innbundet i hardcover og kan blant annet kjøpes som en bokserie på postordre fra serie.no.
Benediktinerlikør
Likøren hevdes å være den eldste i verden som er i kontinuerlig produksjon. Den ble startet av Dom Bernardo Vincelli i 1510, men klosteret overlot produksjonen til et privat firma stiftet av Alexandre le Grand i 1863. Produksjonen ble da flyttet.
Alle tiders superhelter
Etter ti bokutgivelser ble Alle tiders superhelter lagt ned i 2007.
Benediktinerlikør
Det går i alt 27 forskjellige plantedeler og urter inn i blandingen som etter en tid og med riktig behandling blir tappet på flasker som har hatt samme fasong i mange år. Noe blir flyttet til Limousin-eikefat for å lagres i 3 år. Denne behandlingen er relativt ny. Fra 1920-årene har en også levert Bénédictine B&B som er en blanding med brandy.
Paleet ligger sentralt i Fécamp. Foruten å romme fabrikken, har paleet også en samling med lokal kunst og folkekunst, inklusive gamle bunader fra denne delen av Normandie. I tillegg har de stilt ut en stor samling med etterligninger og forfalskninger av innhold og flasker.
Firmaet ble drevet av familiemedlemmer inntil det ble solgt til Martini & Rossi som i sin tur ble overtatt av Bacardi.
Sjálvstýri
Sjálvstýri (Sj.), tidligere Sjálvstýrisflokkurin (oversatt: «Selvstyrepartiet»), er et sosialliberalt politisk parti på Færøyene. Partiet ønsker å etablere Færøyene som en selvstendig stat.
Partiet har sine røtter i nasjonalbevegelsen som oppstod på Færøyene på slutten av 1800-tallet. Sjálvstýrisflokkurin oppstod som gruppering på Lagtinget like etter Sambandsflokkurin i 1906 og ble stiftet som organisasjon i 1909.
Etter at den mest radikale delen av selvstyrebevegelsen brøt ut og dannet Fólkaflokkurin vinteren 1939/1940, har Sjálvstýrisflokkurin vært et lite sentrumsparti.
Ved lagtingvalget i desember 2022 mistet Sjálvstýri sitt eneste mandat i Lagtinget.
Historie
Et av hovedpunktene for partiet i starten var å arbeide gjennom Lagtinget for å oppnå så stor innflytelse og selvstendighet for øyene som mulig, i overenskomst med den danske regjeringen og Riksdagen. Mange kjente selvstendighetsaktivister som Andrias Christian Evensen, Jákup Dahl og Símun av Skarði har representert partiet på Lagtinget. Frem til 1918 var partiet i mindretall, men fikk ved lagtingsvalget det året for første og eneste gang rent flertall med 11 mandater mot Sambandsflokkurin sine 9. Partilederen Jóannes Patursson ble deretter Færøyenes representant i det danske Landstinget. Etter at det andre nasjonale partiet, Fólkaflokkurin, ble opprettet av Jóannes Patursson i 1940, mistet Sjálvstýrisflokkurin en stor del av sin politiske påvirkning.
Ved lagtingsvalget i 1946 fikk partiet igjen to representanter, som tilfeldigvis også var brødre, Símun Petur Zachariasen fra Norðoyar og Louis Zachariasen fra Suðurstreymoy. Sjálvstýrisflokkurin stilte for eneste gang fellesliste med et annet parti, Javnaðarflokkurin. Javnaðarflokkurin var motstandere av en løsrivelse som kunne forringe færøyingenes levestandard, men felleslister var nødvendig for å oppnå representasjon. Dette var rett etter folkeavstemningen om færøysk selvstendighet, og situasjonen gjorde at partiet fikk større innflytelse enn det noen gang hadde tatt tidligere. Færøyenes hjemmestyrelov av 1948 var et resultat av et tverrpolitisk samarbeid på Lagtinget mellom representanter fra blant andre Sjálvstýrisflokkurin og Fólkaflokkurin.
Den første av Færøyenes regjeringer ble utgått av Sjálvstýrisflokkurin, Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin. Denne regjeringen satt i to år, frem til 1950, og partiet var deretter kontinuerlig representert i ulike koalisjonsregjeringer fra 1954 til 1975. Sjálvstýrisflokkurin har senere sittet i regjering i tidsrommene 1981–1989, 1993–2004 og 2011–2013. Partiet er ofte i vippeposisjon når det skal dannes ny regjering.
Først på 2000-tallet bestod partiet i hovedsak av en urbanliberal akademikerfløy i Tórshavn og en moderat arbeider- og middelklassefløy på Eysturoy og Norðoyar. De politiske og personlige motsetningene ble gjenstand for flere partioppgjør.
Fra 2015 til 2017 gikk partiet igjennom et navneskifte til Sjálvstýri.
Fylkesvei 3518
Fylkesvei 3518 går mellom Eydehavn og Breivik i Arendal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 134 (Aust-Agder).
Bangladesh under Sommer-OL 1988
Bangladesh under Sommer-OL 1988. Seks mannlige sportsutøvere fra Bangladesh deltok i to sporter, friidrett og svømming under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var andre gangen Bangladesh deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Kulturnett Møre og Romsdal
Kulturnett Møre og Romsdal er den offisielle hovedportalen for kultur i Møre og Romsdal fylke.
Bakgrunn for Kulturnett
Kulturnett Møre og Romsdal ble opprettet av Fylkeskulturutvalget i april 2004 som et prosjekt efter å ha vært innlemmet i fylkesdelplan og økonomiplan for 2001-2004, samt diskutert på fylkeskulturkonferansen i 2002. Kulturnett Møre og Romsdal er et regionalt nett under Kulturnett Norge. Kulturnett er ikke lenger et prosjekt, men den offisielle hovedportalen for kultur i Møre og Romsdal. Kulturnett hadde pr. desember 2006 én fast stilling, og er samlokalisert med Interkommunalt Arkiv for Møre og Romsdal (IKA).
Mål for Kulturnett
Kulturnett Møre og Romsdal skal være:
Samarbeide om tjenester
Kulturnett Møre og Romsdal samarbeider med Kulturnett Norge (Norsk kulturråd) og Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane om etablering og drifting av forskjellige tjenester. Kulturnett Norge leverer f.eks. kulturkalender, registre over institusjoner og kunstnere fra fylket, kultur på kart og søkefunksjoner. Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane har søkbare databaser med forskjellig materiale, f.eks. eldre fotografier, kunnskaps- og artikkelbase og en stedsnavnbase med stoff fra Møre og Romsdal. Kulturnett Møre og Romsdal er plassert ved IKA og samarbeider om tilgjengeliggjøring og formidling av arkivstoff.
Moldova under Sommer-OL 2008
Moldova under Sommer-OL 2008. Trettien sportsutøvere fra Moldova deltok i sju sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var fjerde gangen som Moldova deltok i et sommer-OL. De kom på delt 81.-plass med en bronsemedalje.
Ingeborg Eriksdatter
Ingeborg Eriksdatter av Danmark (født ca. 1244, død 26. mars 1287) var datter av den danske konge Erik Plogpenning (1216–1250) og hans dronning Jutta av Sachsen. Hun ble gift med kong Magnus Håkonsson Lagabøte av Norge (1238–1280). Sammen fikk de sønnene Eirik Magnusson og Håkon Magnusson som begge ble konge i Norge i tur og orden.
Hun ble så hentet i Danmark av biskop Håkon og andre norske høvdinger i juli 1261, men uten at det forelå noe formelt samtykke hos hennes farbror, den daværende danske kongen Abel av Danmark. Hastverket hadde muligens sin årsak at Birger jarl, den regjerende formynderkongen i Sverige, ønsket å få henne giftet bort til en av sine sønner. Det skulle vise seg at det var lite å frykte fra danskekongen. Han ble slått i hjel året etter i Ejdersted da han forsøkte å drive inn skatt hos friserne.
Bryllupet sto i Norgesveldets viktigste by Bergen, og den 14. september 1261 ble begge kronet av erkebiskop Einar Gunnarsson Smjorbak. Som enkedronning ble Ingeborg regnet som en sentral person i regjeringen. Hun står først i viktige dokumenter, og Biskop Arnes saga hevder at kongen «rådet mer» etter hennes død. Som hennes protesjé ble regnet Alv Erlingsson som drev aggressiv piratvirksomhet mot danske og tyske handelsskip, og hans brå fall ble av P.A. Munch koblet til Ingeborgs død; men ingenting yde rpå at Alv hadde særlig forbindelse med noen i den sentrale kretsen i Bergen. Borgarsyssel var enkedronningens egen eiendom som da ble lagt inn under hertug Håkon Magnusson. Denne ble straks en uforsonlig fiende av Alv, noe som førte til at han ble fredløs.
Oppvekst
Ingeborg var en av de fire «plogpenningdøtrene». Eldst var Sofia, som ble gift med Valdemar Birgersson av Sverige, og dermed svensk dronning. Så kom Ingeborg selv, deretter Jutta (født 1246) og Agnes (født 1249).
I 1250, da Ingeborg var seks år, ble far hennes drept i et bakhold arrangert av hans egen lillebror, Ingeborgs farbror Abel. Da kong Erik bare etterlot seg døtre, var Abel hans tronarving, og lot seg utrope til konge etter at hans menn offentlig hadde sverget på hans uskyld. To år senere ble Abel selv drept under et bondeopprør. I motsetning til Erik etterlot Abel seg en mannlig arving, som imidlertid studerte i Tyskland. På hjemveien for å ta over tronen, ble han tatt til fange av erkebiskopen av Köln. Eriks og Abels yngste bror, Kristoffer, unnlot imidlertid å betale løsepenger for nevøen. I stedet utropte Kristoffer seg til konge over Danmark. Da Abels sønn omsider kom hjem, brøt det ut borgerkrig der han underveis fikk tittelen «hertug av Sønderjylland». Ingeborg og hennes tre søstre ble kasteballer i dette maktspillet. Moren deres var død, og farbroren, kong Kristoffer, gjorde seg selv til deres formynder. Hans siste politiske handling var å gifte bort niesen Sofia til svenskekongen, for å sikre seg Birger jarls støtte i kampen mot nevøen i Sønderjylland. Det var nemlig i realiteten Birger jarl som styrte Sverige på vegne av sin ubrukelige sønn, kong Valdemar.
Sofiemyr kirke
Kirkeanlegget består av tre kubiske «frie» bygningskropper kledd i rød teglsten, som omgir et innvendig kirketorg. De tre bygningskroppene er forbundet med hverandre med «gater» som har overbygg av glass.
Sofiemyr kirke fremstår som et flerbruksanlegg med rom for mange forskjellige aktiviteter. Nesten hver eneste dag i uken foregår det noe i kirken, enten barnearbeid, voksenarbeid, korøvelser, musikkorps og andre faste eller sporadiske samlinger. Kirken ble formet som et samlingssted for befolkningen i Oppegård, åpen og med tilbud til alle bruker- og aldersgrupper.
Ingeborg Eriksdatter
Oppvekst
Kong Håkon mistet ikke motet av den grunn. Tvert om sendte han sommeren 1261 av gårde en ny delegasjon, bestående av syv krigsskip og flere hundre menn under ledelse av biskopen av Oslo, som også het Håkon. Margrete Sambiria var imidlertid opptatt med krigen hun hadde startet mot familien til sin svoger, kong Abel. Biskop Håkon besluttet da å dra direkte til Horsens, hvor han personlig gikk opp til klosteret som holdt Ingeborg innesperret, fremla sitt ærend og bad henne bestemme om hun ville bli med eller ikke. Ingeborg foretrakk en fremtid som norsk dronning fremfor et liv som nonne, og bad biskopen komme tilbake og hente henne når hun hadde pakket og gjort seg klar. Men på seilasen nordover fikk nordmennene øye på en stor krigsflåte som førte Birger jarls banner. Det var kjent at han nylig var blitt enkemann, og gjerne ville gifte seg med Ingeborg, som var søster av hans svigerdatter Sofia. Nordmennene forstod raskt at også Birger jarl var på frierferd, så de unnlot å svare sendebudet han sendte over til flåten deres med spørsmål om deres hensikter, og seilte i stedet kjapt tilbake til klosteret, der de fullt bevæpnet bad om å møte Ingeborg. Sammen med noen tjenere og to danske riddere som hadde sverget henne troskap, skyndte hun seg ned til skipene sammen med det norske følget. Så snart det lot seg gjøre, seilte de nordover.
Først kom de til Tønsberg, der de hvilte ut. Så gikk ferden til Bergen hvor bryllupet skulle stå, men et kraftig uvær tvang skipene til å bruke tre uker på strekningen som normalt lot seg tilbakelegge på en uke. Da de omsider seilte inn i Bergen, blåste det så stygt at de måtte legge til ved Laksevåg i stedet for byens egentlige havn. Dagen etter ble kong Håkon og junker Magnus rodd over fjorden for å møte den forkomne danske prinsessen. Til gjengjeld ble bryllups- og kroningsfesten den mest storslagne festen som til da var blitt holdt i Norge. Nærmere to tusen gjester medbrakte sine tjenere, kammerpiker, oppassere, livvakter og videre. Håkonshallen ble for første gang tatt i bruk. Nå var Erik Plogpennings to eldste døtre blitt dronninger i hvert sitt land. Tilbake i Danmark var bare de to yngste, Agnes og Jutta. Enkedronning Margrete Sambiria fikk dem raskest mulig inn som nonner i et dominikanerkloster i Roskilde, men heller ikke dem klarte hun i lengden å holde innesperret. I 1271 grep de muligheten til å flykte fra Danmark og nådde frem til storesøsteren Sofia i Sverige. Trygt installert ved sin svogers luksuriøse hoff innledet Jutta et forhold til kong Valdemar.
Dronning av Norge
Magnus Lagabøte var en sterk konge, som visste å balansere forholdet til geistligheten, stormennene og rivaliserende utenlandske makter, men han var også sterkt tynget av sitt ansvar. På en reise tilstod han en gang overfor sine nærmeste menn at han så frem til den dagen da døden satte ham fri. Våren 1280, etter seksten år som konge, ble Magnus syk. 1. mai fylte han førtito år, og tilbrakte dagen i sykeseng i Bergen. Herjet av feber fikk han tilkalt erkebiskop Jon Raude fra Trondheim, så den eldste sønnen, elleve år gamle junker Erik, kunne krones straks han selv var død. Alt i 1273, etter at Ingeborgs og Magnus' to eldste sønner var døde, fikk femåringen Erik kongetittel og ble utropt til sin fars tronarving, mens treåringen Håkon fikk tittelen hertug. Alle fremstående menn i Norge hadde sverget guttene troskap, og med tanke på fremtidig rivalisering guttene imellom, hadde Magnus sikret at Håkon som fjortenåring skulle arve en tredjedel av riket, med Oslo som hovedsete, som sitt hertugdømme. Det var denne tilknytningen til Oslo som gjorde at Håkon i sin regjeringstid flyttet hovedstaden fra Bergen til Oslo.
I motsetning til sin lillebror Håkon hadde Erik ikke gode evner. Han kunne for eksempel ikke lese eller skrive, og som enkedronning ble Ingeborg derfor den man lyttet til. Den skotske Lanercost-krøniken går så langt som å hevde at Erik også ble født vanskapt, mer bjørn enn menneske, og at kong Magnus lot den nyfødte svøpe og ligge over natten på et alter for Frans av Assisi i Bergen, hvor han i løpet av natten ble forvandlet til en normal gutt.
I 1282 da Ingeborgs fetter, kong Erik Klipping, og hans mor enkedronning Margrete Sambiria holdt det årlige riksmøtet på Nyborg slott, var det blant de fremmøtte også representanter for de fire plogpenningsøstrene, som nå gjorde krav på sin farsarv. Magnus Lagabøte hadde aldri insistert på Ingeborgs rett til arven, men nå som han var død, og Erik Klipping og hans mor politisk svekket, begynte Ingeborg og søstrene hennes kampen for sin rett. Et samlet dansk aristokrati fikk høre hvor urettferdig og nedverdigende de fire søstrene var blitt behandlet av Erik Klipping og moren hans. Jutta møtte attpåtil frem i egen person, og var også den eneste av søstrene som fikk tilkjent arven sin – som hun imidlertid aldri fikk noen glede av, da hun døde samme år, bare trettiseks år gammel.
Hun var bare førtito da hun selv ble dødssyk utpå vinteren 1286/87. Hun døde i Bergen like før påske 1287, og ble gravlagt i byen først i april, på den tid yngstesønnen Håkon fylte sytten. Begge sønnene var til stede under seremonien. Med Ingeborg forsvant samlingspunktet for det norske aristokratiet, og ledelsen ble splittet mellom en svak konge (eldstesønnen Erik), en viljesterk ung hertug (Eriks lillebror Håkon) og den maktglade jarl Alv Erlingsson, som endte på hjul og steile i Helsingborg i 1290.
Norgesmesterskap
Et norgesmesterskap (NM) er et arrangement som kårer Norges beste prestasjon innen en konkurranse. Vinneren får tittelen «norgesmester», eller «norsk mester». Betegnelsen «nasjonalt mesterskap» brukes også for slike arrangementer. Mesterskapene er for deltagere fra hele Norge, som konkurrerer i en bestemt øvelse, sport eller annet. Mesterskapene kan kåre individuelle enkeltpersoner som mestre, men også klubber, bedrifter eller organisasjoner. I flere norgesmesterskap deles det ut en kongepokal til beste utøver.
Ulike norgesmesterskap
• Alpint
• Amerikansk fotball
• Baseball
• Basketball
• Bowling
• Bueskyting
• Cheerleading
• Cricket
• Fotball
• Friidrett
• Hestesport
• Ishockey
• Orientering
• Poker
• Rally
• Sjakk
• Skating
• Ski (nordiske grener)
• Skyting
• *Landsskytterstevnet, NM for øvelsene til Det frivillige Skyttervesen
• * Dynamisk sportsskyting for håndvåpen, rifle, tournament, sivilpistol og steel challenge.
• *Skiskyting
• Skøyter
• Speiding
• Squash
• Stein, saks, papir
• Svømming
• Sykling
• Tennis
• Taekwondo (WTF)
• Vektløfting
• Wushu
Galileaciklide
Galileaciklide er en ferskvannsfisk som kan bli opptil 41 cm og 1,6 kg. Den lever i Jordan (med Genesaretsjøen), og de israelske kystelvene, ellers finnes den i Nilen, Tsjadbassenget, Kongo, Niger, Senegal og de fleste andre vassdragene i Vest- og Sentral-Afrika. Den finnes også i elva Drâa i Sørvest-Marokko.
Hos slekten Sarotherodon vokter både hannen og hunnene eggene ved å oppbevare dem i munnen.
Denne cikliden har stor økonomisk betydning. Der den lever vilt fiskes det mye etter den; den brukes som akvariefisk; sist, men ikke minst er den en viktig art i akvakultur (Tilapia).
Brigham Young University
Brigham Young University  er et universitet i Provo i delstaten Utah i USA. Det er knyttet til Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige (mormonene). Det ble grunnlagt i 1875 av den tyske gymnaslæreren Karl G. Mäser, og fikk da navnet Brigham Young Academy. Brigham Young var annen president av mormonkirken.
Ettersom BYU er et konfesjonelt universitet, er de fleste av studentene medlemmer av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. Men prinsipielt er universitetet åpent for alle.
Ved siden av sin største campus i Provo har BYU også studiesentra i Jerusalem, London, Paris og andre steder, og den har to affilierte søsterinstitusjoner i USA – BYU Hawaii og BYU Idaho.
Olaf Hillestad
Olaf Hillestad (født 8. juli 1923 i Strusshamn på Askøy, død 23. januar 1974 i Oslo) var en norsk salmedikter og prest. Han var sønn av presten Erik Olsen Feet og Bergljot Zwilgmeyer, gift med Sigrid Engeset og far til Erik Hillestad, Anne Bergljot, Kjetil og Jan Olaf. Han var ansatt i Norges Kristelige Ungdomsforbund (KFUM/KFUK) og seinere som hjelpeprest i Uranienborg menighet i Oslo til han fikk stillingen som Residerende Kapellan i Slettebakken Menighet i Bergen i 1963. Samme år mottok han Menighetsfakultetets «Hallesby-stipend» for å studere bruk av jazz og rytme i engelske kirkerom. Han eksperimenterte med rytmesalmer for fremføring i Kjellerkirken i Slettebakken i Bergen, hvor han var ansatt til 1966. Deretter hadde han et års engasjement i Norges Kristelige Ungdomsforbund for å introdusere en ny konfirmasjonsordning i Den norske Kirke, før han i 1967 ble ansatt som assisterende generalsekretær i Oslo Indremisjon (seinere Kirkens Bymisjon). I 1972 ble han generalsekretær i organisasjonen etter Andreas Grasmo. Han ble i den stillingen til sin død i 1974.
Han var en av de sentrale initiativtakerne til en serie med store tenåringstreff (TT) hvert fjerde år i regi av KFUM/KFUK, det første i Stavanger i 1960, han var en av pionerene under utviklingen av moderne ungdomsklubber i menighetene i Den norske Kirke, og han var en viktig inspirasjon til dannelsen av Ten Sing-kor i 1968. I 1967 startet han Forum Experimentale i Oslo, et miljø for utforming av nye gudstjenester. Her deltok en rekke sentrale kirkemusikere (Egil Hovland, Knut Nystedt, Trond Kverno) og jazzmusikere (Jan Simonsen, Per Arne Løvold) samt teologer som arbeidet med utvikling av kristen dramatikk til liturgisk bruk (Sylvi Baardseth Panjwani). Arbeidet med fornyelse av liturgi og salmesang ble etter hans død videreført i Kirkelig Kulturverksted som startet samme året. Forum Experimentales arbeid foregikk i Bogstadveien kapell som i 1990 ble omgjort til Scenehuset.