cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Melitaea
Metapopulasjoner
Arten prikkrutevinge (Melitaea cinxia) har blitt studert gjennom mange år av populasjonsøkologer, først og fremst på Åland i Finland. Denne sjeldne og truede arten har en meget interessant bestandsstruktur. Bestanden består av mange nesten isolerte småbestander (lokalpopulasjoner) som til sammen danner en såkalt metapopulasjon. Hver lokalpopulasjon teller oftest bare noen ti-talls individer. Disse lokalpopulasjonene er ikke stabile over tid, før eller senere vil de fleste dø ut. Men siden det er en viss vandring mellom engene der de lever (som ligger spredt i et skogslandskap), blir de brukbare lokalitetene rekolonisert og nye lokalpopulasjoner oppstår. På denne måten er metapopulasjonen relativt stabil, selv om de lokale bestandene den består av hver for seg ikke er levedyktige over tid. Funnene som er gjort i studiene av prikkrutevingen har fått stor betydning for forståelsen av bestandsdynamikk og for bevaring av sjeldne arter.
Mange truede arter
Rutevingene lever ofte på sjeldne lokalitetstyper, og de har begrenset spredningsevne. Dette har medført at forholdsvis mange arter i denne gruppen er utrydningstruede. I Norge regnes prikkrutevingen som truet.
Systematisk inndeling / norske arter
Slekten er delt opp i uformelle artsgrupper som (forhåpentligvis?) representerer monofyletiske grupper.
Nord-Trøndelag og Nordenfjeldske Tidende
Nord-Trøndelag og Nordenfjeldske Tidende var en avis som ble utgitt i Steinkjer fra 1. mai 1922 til 20. april 1940. Avisen skulle være et talerør for Bondepartiet, og var et resultat av en sammenslåing av Nord-Trøndelag i Steinkjer og Nordenfjeldske Tidende i Levanger. Redaktør gjennom hele avisens levetid var Johannes Kjesbu. Under andre verdenskrig ble redaksjonene til Nord-Trøndelag og Nordenfjeldske Tidende og hovedkonkurrenten Inntrøndelagen rammet av tysk bombardement, og avisene slo seg sammen til Nord-Trøndelag og Inntrøndelagen, fra 1952 kjent som Trønder-Avisa.
Andorras flagg
Andorras flagg ble innført i 1866. Det erstattet et tidligere tofarget flagg i rødt og gult. Det nåværende flagget blir av en del attribuert til Napoleon III av Frankrike.
Flagget består av en vertikalt delt trikolor med blått felt mot stangen, gult i midten og rødt ytterst, med riksvåpenet i sentrum.
Det beror på tilfeldigheter at Andorras flagg er mer eller mindre identisk flaggene til Moldova, Romania og Tsjad.
Hugo Banzer
Hugo Banzer Suárez (født 10. mai 1926 i Concepción i Bolivia, død 5. mai 2002 i Santa Cruz de la Sierra) var en boliviansk politiker og diktator. Han var Bolivias president i to perioder, 1971–1978 (diktator) og 1997–2002 (folkevalgt). Han var i sin periode som diktator kjent for brutale overgrep på politiske motstandere.
Banzer ble født i Departamento Santa Cruz. Han stammet fra en tysk familie; bestefaren Georg Banzer utvandret fra Osnabrück på slutten av 1800-tallet til Santa Cruz de la Sierra i Bolivia.
Who’ll Stop the Rain (sang)
«Who'll Stop the Rain» er en amerikansk sang, skrevet av John Fogerty. Den ble opprinnelig spilt inn av Creedence Clearwater Revival til albumet Cosmo's Factory (1970). Med «Travellin' Band» på den andre siden var den én av tre singler med dobbelt A-side fra dette albumet som nådde topp fem på Billboard Hot 100-singlelisten og den første av to til å komme på en andreplass på listen. Den andre var «Lookin' Out My Back Door».
I 2004 rangerte magasinet Rolling Stone den som nummer 188 på sin liste The 500 Greatest Songs of All Time.
Historie
I kontrast til 1950-talls rockinspirerte «Travelin' Band» har «Who'll Stop the Rain» mer en akustisk folkrock-feeling. I likhet med mange folkrock-sanger starter den med et kimende akustisk gitarriff, selv om backingen gjennom hele sangen mer har en root rock-sound enn det som høres på mer standard folk rock-sanger.
På bakgrunn av tiden sangen ble laget i og den resignasjonen og litt sinte feelingen til sangen, så mange «Who'll Stop the Rain» som en tynt skjult protest mot Vietnamkrigen. Teksten i det tredje verset og dens referanser til musikk, store folkemengder, regn, folkemengder som forsøker å holde seg varm, handler om bandets opplevelser på Woodstockfestivalen i august 1969. Det er også en linje i sangens andre vers om «five-year plans and new deals wrapped in golden chains» som kan indikere en gjennomgående forakt for alle politikere.
For sin del, da han ble spurt av Rolling Stone om tekstens mening, svarte John Fogerty følgende. Sitat:
I 2007 sa han følgende om sangen på en konsert:
Sangens halvt minutt lange fadeout, som gjentar det repeterende gitarmønstret fra introen, ser ut til å forsterke sangens hovedtema om regnet som fortsetter å øse ned uten ende.
Andre versjoner
Sangen har lenge vært på Bruce Springsteens konsertrepertoar og på hans Summer Stadium Tour i 2003, åpnet han og The E Street Band med denne sangen da det regnet.
Da Creedence Clearwater Revival ble opptatt i Rock & Roll Hall of Fame i 1993, fremførte Bruce Springsteten den sammen med John Fogerty.
Coverversjoner av sangen har blitt laget av Courtney Jaye, Rudy Rotta, Rod Stewart og The Ventures. Den var med på John Fogertys live-CD/DVD, Premonition, fra 1998. Stereophonics spilte også inn en coverversjon av den som B-siden til singlen The Local Boy in the Photograph.
Norsk versjon
Nappe Wierli har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Regnet faller». Sangen ble utgitt av popgruppen Kinda på singlen CBS 5013 i 1971.
Bruk i filmer
I 1978 ble den brukt i filmen Hvem kan stanse regnet (Who'll Stop the Rain). Nick Nolte spilte hovedrollen som Vietnam-veteran. Filmen skulle opprinnelig ha hett Dog Soldier etter romanen den er basert på, men etter at produsentene fikk rettighetene til å bruke sangen, ble tittelen endret.
Creedence Clairwater Revivals versjon er også med i spillefilmen Den siste kriger (Powwow Highway) fra 1989 og i et klipp i spillefilmen The War fra 1994.
En versjon med Spin Doctors blir spilt i filmen Philadelphia fra 1993.
En mykere og langsommere versjon sunget av Courtney Jaye er med i spillefilmen December Boys fra 2007.
Regierungsbezirk Frankfurt
Regierungsbezirk Frankfurt var en Regierungsbezirk i den prøyssiske provinsen Schlesien. Provinsen eksisterte fra 1815 til 1945 innenfor provinsen Brandenburg med sete i Frankfurt. Forvaltningsenhetens geografiske område er idag en del av Brandenburg og Polen.
Lille-Fosen
Lille-Fosen (Litjfosna) var navnet på et ladested på kysten av Nordmøre i Møre og Romsdal som vokste frem på 1600-tallet, inntil 1742 da ladestedet fikk status som kjøpstad med bynavnet Christianssund. Byvåpenet til den senere byen hadde som motiv en liten foss med hoppende laks. Motivet skulle minne om stedets gamle navn. Det var trolig noen som misforsto.
Stedsnavnets betydning
Laks var det sikkert i ladestedet Lille-Fosen, så vel som i kjøpstaden Kristiansund, men den svømte i sjøen. Det var ingen elv og ingen foss. Det har derfor vært merkverdig hvorfor Kristiansund skulle få et byvåpen med foss og laks som motiv. Trolig skyldes det at danskekongens heraldikere i 1742 trodde Lille-Fosen hadde den betydningen som språklig er mest nærliggende, også for oss nordmenn på 2000-tallet: en liten foss.
Fosen eller Fosna betyr, etter alt å dømme, ikke foss, men et sted man finner ly, dvs. en god havn. Navnegranskerne antar at det opprinnelige navnet på Fosen var Fólgsn, som kommer av norrønt fylgnsi som betyr skjul eller skjulested, det være seg for været eller fiender. Stedsnavn med tilsvarende betydning finnes langs kysten fra Rogaland til Namdalen. Sundene mellom øyene i Lille-Fosen utmerket seg ved å gi ly mot de mest utsatte vindretningene, og mulighet for utseiling gjennom tre forskjellige sund. Disse farledene var også fri for båer og undervannsskjær.
Forklaringen på navnet Lille-Fosen finner vi ved å se sammenhengen med Stor-Fosna som ligger litt lenger nord i skipsleia. De gode naturhavnene er nettopp det som karakteriserer begge stedene Lille-Fosen og Stor-Fosna.
Ladestedet på Nordmøre
Stedet Lille-Fosen hadde siden midt på 1600-tallet vært ladested under Trondheim. Lille-Fosen hadde en strategisk beliggende havn i forhold til fjordbygdene på Nordmøre, og disse hadde en omfattende eksport av trelast til hollandske kjøpere. Lille-Fosen fikk derfor en tollbod for å kontrollere denne eksportvirksomheten. Klippfiskproduksjonen hadde også kommet i gang før ladestedet fikk status som kjøpstad med kongelig navn i 1742. En periode var det også stor sildehandel.
Fornorskning av danske bynavn
På begynnelsen av 1900-tallet var fornorsking av stedsnavn en aktuell problemstilling. Byer som hadde fått sitt navn etter danske konger ble vurdert nøye. Kristiansund var en av dem, og spørmålet var om byen burde skifte navn til Fosna. Andre liknende problemstillinger var spørsmålet om Trondhjem skulle omdøpes til Nidaros og om Kristiania skulle få tilbake sitt gamle navn fra middelalderen, Oslo. I Stortinget ble det bestemt at Kristiansund skulle beholde sitt navn, fordi byen hadde sin historiske forankring som en kjøpstad grunnlagt under unionen med Danmark.
Fosna og Kristiansund
I Kristiansund var det en betydelig folkebevegelse for å få tilbake stedets gamle navn, riktignok uten prefikset "Lille". En av de ivrigste agitatorer for dette gikk under navnet Fosnakallen som var; Kristian Ekholm, 1892-1973 (altmuligmann ved Nordmøre Museum). Mange foreninger og firmaer i byen bærer navnet Fosna.
Margareta Eriksdotter Leijonhufvud
Margareta Eriksdotter Leijonhufvud (født 1. januar 1516 på Lo slott, Gräfsnäs i Västergötland, død 25. august 1551 på Tynnelsö slott i Mälaren. Gravlagt i Uppsala domkirke) var Sveriges dronning 1536–1551.
Hun var kun fire år gammel da hennes far, Erik Abrahamsson (Leijonhufvud), ble halshugget på Stortorget i Stockholm under Stockholms blodbad 8. november 1520. Hun giftet seg 1. oktober 1536 med den tyve år eldre Gustav Vasa, hans andre ekteskap.
Original Nilsen
Original Nilsen er et musikkalbum med Lillebjørn Nilsen fra 1982. Albumet ble solgt til gullplate og ga Nilsen hans andre Spellemannpris som soloartist. Sporet «Tanta til Beate» ble spilt inn med jazzgruppa Hot Club de Norvège.
SWE
SWE kan referere til:
Lucy Davis
Lucy Davis (født 2. januar 1973 i Solihull, England) er en engelsk skuespillerinne. Hun er mest kjent for sin rolle som Dawn Tinsley i BBC-serien Kontoret.
Før rollen i Kontoret hadde hun for det meste småroller i TV-serier, i tillegg til å ha rollen som Hayley Jordan i BBC-radioserien The Archers. Etter serien har hun hatt større roller i filmer som Shaun of the Dead og Sex Lives of the Potato Men. Hun har nå flyttet fokuset fra engelske filmer til Hollywood.
Sverre Støstad
Yrkeskarrière
Han ble født på husmannsplassen Auntrøa under Støstad i Stod i nåværende Steinkjer kommune. Han var først jord- og skogsarbeider frem til 1908, deretter anleggs- og bygningsarbeider frem til 1918. Fra 1918 var han bosatt i Trondheim og virket som assistent ved Trondheims offentlige arbeidskontors håndverks- og handelsavdeling. Han var sosialrådmann i Trondheim 1945–1957.
Politisk arbeid
Han ble i 1923 første formann i Norges Kommunistiske Parti (NKP) etter bruddet med Det norske Arbeiderparti (DNA). Han markerte seg tidlig som en del av NKPs høyrefløy og ble ikke gjenvalgt i 1925.
Støstad meldte seg inn i Arbeiderpartiet første gang i 1908 og fikk snart verv knyttet til arbeiderbevegelsen i Trondheim. Han var stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet fra 1921, men ble med over til NKP da partiet ble etablert i 1923. Etter valget i 1924, der NKP gjorde et dårligere valg enn forventet, argumenterte Støstad for å samle de tre arbeiderpartiene. I tråd med dette deltok han på samlingskongressen mellom Arbeiderpartiet og Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti i 1927, og ble følgelig ekskludert fra NKP. Han representerte deretter Arbeiderpartiet på Stortinget frem til 1949.
Støstad var blant annet parlamentarisk leder for Arbeiderpartiets stortingsgruppe i Hornsruds korte regjeringsperiode i 1928, 1935–1939 og 1945–1947, sosialminister i Johan Nygaardsvolds regjering 1939–1945, medlem av Regjeringsdelegasjonen som fungerende sjef for Sosialdepartementet og Forsyningsdepartementet 14.–31. mai 1945.
Mulig statsminister
Det har vært hevdet at Støstad var Einar Gerhardsens førstevalg som avløser, da denne i 1951 gikk av som statsminister og Oscar Torp overtok. Rolf Gerhardsen sier dette i sin biografi om broren, som imidlertid selv i ettertid sa at dette skyldtes en misforståelse. Historikeren Hans Olav Lahlum konkluderer likevel i sin bok om statsrådskifter i Arbeiderpartiet at «med all sannsynlighet var altså Sverre Støstad Gerhardsens hemmelige førstevalg som ny statsminister i 1951».
Liste over norske NATO-ambassadører
Liste over norske ambassadører til NATO.
Lars Danielsson
Lars Danielsson (født 5. september 1958, i Smålandsstenar) er en svensk jazzmusiker (bass og cello), kjent for flere samarbeid med verdenskjente og norske jazzartister.
Etter utdannelsen ved Göteborg musikkonservatorium, har han opplevd å arbeide med storheter som Michael Brecker, Jack de Johnette, Thad Jones, Joe Henderson, Mike Stern og Kenny Wheeler. Med svenske medmusikanter som Ulf Wakenius har han også medvirket.
Han ledet «European Voices» som ga ut European Voices med opptak fra Sveriges Radio i 1993 (Dragon Records, 1995). Besetningen var danske Marilyn Mazur perkusjon, tyske Michael Riessler klarinett og saksofon, svenske Joakim Milder saksofon, Lars Jansson gitar, Nils Landgren trombone, Sven Fridolfsson saksofon og Tobias Sjögren gitar, norske Eivind Aarset gitar og Nils Petter Molvær trompet.
I kvartett med David Liebman piano Jon Christensen trommer og Bobo Stenson piano utkom Far North (Curling Legs, 1994). I hans egen L.A. Trio spiller John Abercombie gitar og Adam Nussbaum saksofon (Origo, Curling Legs, 1997).
I tillegg til bass og cello, trakterer han også piano, som kan høres på hans egen utgivelse Libera Me (2004), der han også har danske Danmark Radios symfoniorkester og Cæcilie Norby, såvel som norske Jon Christensen, Nils Petter Molvær og Carsten Dahl som medvirkende. På Punkt-festivalen 2006 opptrådte han i egen kvartett med Jon Christensen (trommer), Bugge Wesseltoft (piano) og Jan Bang (elektronika).
Bona fide
Bona fide er et latinsk uttrykk som betyr «i god tro».
I en juridisk kontekst kan bona fide bety at man holdes ikke-ansvarlig siden man ikke var kjent med at ens handling var de facto ulovlig, eller at disse handlinger fikk uante konsekvenser. Den gode tro eller ens gode intensjoner regnes da som retningsgivende for hvordan ens handlinger dømmes, snarere enn resultatet av disse handlinger.
I Norge og resten av verden brukes likevel som oftest begrepet «i god tro» i beskrivende forstand: "Han handlet i god tro" eller "kjøpskontrakten ble inngått i god tro". Begrepet er gjerne ikke bindende i juridisk forstand, og "bona fide" klausuler i kontrakter er dermed mer å regne for å være et forsøk på å gi inntrykk av å ta ansvar, der man i praksis fraskriver seg ansvar.
Bibel 2011
Bibel 2011 er en norsk oversettelse av Bibelen som ble utgitt 19. oktober 2011 av Det norske bibelselskapet. Det nye testamentet var ferdig i ny oversettelse allerede i 2005, og ble utgitt i egne bokutgaver og sammen med 1978-oversettelsen av Det gamle testamentet. Flere framtredende norske forfattere, som Karl Ove Knausgård, Håvard Rem, Jon Fosse og Hanne Ørstavik, har vært litterære konsulenter for den nye bibeloversettelsen, og hjulpet til med oversettelsesarbeidet.
Bibel 2011 har overtatt som den foretrukne bibeloversettelsen i Den norske kirke. Den overtok for 1978-oversettelsen i rollen som kirkebibelen. Den delte bibelen, med Det gamle testamentet fra 1978-oversettelsen og Det nye testamentet fra den nye oversettelsen, ble presentert i noen menigheter i samband med preken- og lesetekster fra 2005. Tekstbok for Den norske kirke ble utgitt i 2011 og ble tatt i bruk første gang 1. søndag i advent (første søndag i kirkeåret) sammen med gudstjenestereformen i Den norske kirke; den tar i bruk Bibelselskapets 2011-oversettelse.
Oversettelsen ble møtt med gode anmeldelser umiddelbart etter at sperrefristen hadde gått ut på utgivelsesdagen.
Verrandagan
Verrandagan, eller Dagan på folkemunne, er et årlig kulturarrangement i Malm, Verran kommune, Nord-Trøndelag. Det arrangeres ca. siste helg i juni.
Da Verrandagan starta i 1980, het det opprinnelig «Malmdagan». Ideen ble lansert under et styremøte i Malm IL januar 1980. Tanken var å få til et stevne i bygda, for å få inn penger til Malm IL, som slet med dårlig økonomi. Forslaget ble vedtatt på samme møte, og sommeren 1980 var Malmdagan en realitet. Arrangementet gikk på håndballbanen ved Malm stadion. Allerede fra første år var det utstillings-/salgsboder, underholdning, aktiviteter for barn, restaurant og fester fredag og lørdag kveld. Selve arrangementet startet med et opptog fra Sanna til handballbanen. Korpsene i bygda ledet da opptoget.
Slik fortsatte det til og med 1989. Arrangementet hadde da pause i 3 år før det starta igjen i 1992 med navnet «Bygdadagan». I 1998 ble navnet igjen Malmdagan.
Selve prinsippet med Dagan var at Malm IL stod for arrangementet og søkte gratis hjelp utenfor om nødvendig. Dette fungerte ikke så godt, fordi Malm IL ble bare mindre og mindre, og folk ikke var villige til å stille opp gratis.
I 2000 ble Malmdagan en egen organisasjon, der alle lag og foreninger fikk tilbud om å hjelpe til. Når regnskapet var ferdig og overskudd forelå, skulle dette deles slik:
Hjelpa de skaffet ble talt i antall vaktenheter, der hver vaktenhet var på 3 timer. Dette fungerte svært godt, og det ble lettere å skaffe arbeidshjelp. (I 2003 var det dobbelt så mange som meldte seg enn det som var nødvendig.)
I slutten av 2002 fatta komiteen i Malmdagan vedtak om å skifte navnet til Verrandagan. Dette ble gjort gjeldende fra 2003.
Grunnet flere uheldige hendelser ble det ikke mulig å arrangere Verrandagan i 2006, men Dagan arrangeres igjen, 22.-24. juni 2007. I 2008 ble dagan arrangert den første helga i august.
Indherred
Indherred var en avis utgitt i Steinkjer fra 22. oktober 1910 til 30. september 1919. John A. Schefte grunnla avisen, fungerte som dens redaktør, og solgte den i 1919 til A/S Nord-Trøndelag, som videreførte den som avisen Nord-Trøndelag.
Charles Fillmore
Charles Fillmore (født 22. august 1854 i St. Cloud i Minnesota, død 5. juli 1948) var en kristen mystiker og forfatter. Sammen med sin første kone Myrtle Page († 1931), grunnla han Unity Church of Christianity i 1889.
Smørøye
Smørøye er en klatt smør plassert midt i en matrett, normalt en varm grøt, som risengrynsgrøt.
Uttrykket «midt i smørøyet» brukes også overført om å være i sentrum av der begivenheter finner sted, og har en klart positiv betydning.
Dumuzi
Dumuzi (kileskrift:𒌉𒍣𒉺𒇻; sumerisk: Dumuzid sipad, avledet fra sumerisk ord i betydningen «trofast sønn»; ), senere kjent under alternativ form Tammuz (gammelsyrisk ܬܡܘܙ; hebraisk: ; akkadisk Duʾzu, Dūzu) var navnet på en mesopotamisk guddom i sumerisk mytologi og senere hos akkadere. Han var assosiert med gjetere, og forbundet med gudinnen Inanna i Sumer, og Ishtar i Akkad. I sumersk mytologi var Dumuzis søster Geštinanna, vegetasjonsgudinne. I Sumers kongeliste er Dumuzi listet som en konge fra før oversvømmelsen (den sumerske syndflod) i byen Bad-tibira og dessuten som en tidlig konge av byen Uruk. I det sumeriske diktet «Inanna foretrekker bonden», konkurrerte Dumuzi mot bonden Enkimdu for vinne Inanna i ekteskap. I «Inannas nedgang til underverden» feiler Dumuzi å sørge over Inannas død og da hun kommer tilbake fra underverden, lar hun galludemonene dra ham ned til underverden som hennes erstatning. Senere angrer hun på denne beslutningen og bestemmer at Dumuzi skal tilbringe halve året i underverden og den andre halvparten av året samme med henne. I den tiden hvor han er hos henne skal hans søster Geštinanna erstatte ham i underverden, således således oppsto de ulike årstidene. Fortellingene gjenspeiler vegetasjonens død i tørketiden og oppblomstring under vårregnet (Sammenlign med greske Persefone).
Marshall (Texas)
Marshall er en by i den nordøstlige delen av delstaten Texas i USA, med 23 935 innbyggere (2000). Den ble grunnlagt i 1841 i den daværende Republikken Texas. Marshall er hovedbyen i regionen Harrison.
Dumuzi
Gilgamesj refererer til Tammuz i tavle VI av eposet om Gilgamesj som en av Ishtars tidligere elskere, og som ble forvandlet til en råkefugl med en brukket vinge. Dumuzi ble assosiert med fruktbarhet og vegetasjon og de varme og tørre somrene i Mesopotamia ble forstått som påført av Dumuzis årlige og sesongmessige død. I løpet av måneden midt på sommeren som har hans navn skulle alle mennesker i Mesopotamia være engasjert i en offentlig, rituell sørging over ham. I løpet av slutten av 1900-tallet mente forskerne at i løpet av den sumeriske festivalen Akitu måtte kongene etablere deres legitimitet ved å ta rollen til Dumuzi og gjennomføre et rituelt seksuelt samleie med Inannas yppersteprestinne som en del av seremonien hellig bryllup. Denne oppfatningen er nå i stor grad avvist eller er diskutabel som feiltolkning av sumeriske litterære tekster. Dumuzis kult spredte seg senere til Levanten og til Hellas hvor han ble kjent under det vestsemittiske navnet Adonis.
Kulten med Ishtar og Tammuz fortsatte å blomstre fram til 1000-tallet e.Kr. og overlevde i deler av Mesopotamia så sent som på 1700-tallet. Tammuz er nevnt ved navn i Esekiels bok og er muligens hentydet til i andre avsnitt i Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente). På 1900-tallets religionsforskning ble Tammuz forstått som et utmerket eksempel på en arketypisk guddom for «død og oppstandelse», men oppdagelsen av den fullstendige sumeriske teksten av Inannas nedgang til underverden har vist at fortellingen ikke ender med Dumuzis gjenoppstandelse, men med hans død.
Gudsdyrkelse
Assyrologene Jeremy Black og Anthony Green beskrev den tidlig kultiske historien til Dumuzid/Tammuz som «kompleks og forvirrende». I henhold til Sumers kongeliste (ETCSL 2.1.1) var Dumuzi den femte konge av byen Bad-tibira før flommen. Dumuzi var også listet som en tidlig konge av Uruk, hvor det ble sagt at han kom fra landsbyen Kuara like ved og var gemal til gudinnen Inanna. Som Dumuzi sipad («Dumuzi gjeteren») ble det trodd at han var den som skaffet melk, noe som var en sjelden, sesongbetont vare i oldtidens Sumer grunnet at det vanskelig kunne lagres uten å bli skjemmet.
I tillegg til å være en guddom for gjetere var Dumuzi også en gud for landbruket, assosiert med planters vekst. Dumuzi ble også assosiert med våren da landet var fruktbart og i overflod, men i løpet av sommermånedene, da landet var tørt og goldt, ble det forstått som at Dumuzi hadde dødd. I løpet av sommermånedene sørget folket i Sumer over hans død. Dette synes å ha vært det primære aspektet av hans kult. I Lagasj var måneden til Dumuzi den sjette måneden i året. Denne måneden og helligdagen assosiert med den ble senere overført fra sumerne og til babylonerne og andre østsemittiske folk, og hvor hans navn i disse språkene ble transkribert som Tammuz. Et rituale knyttet til Ekurtempelet i Nippur likestilte Dumuzi med slangeguden Ištaran, som i dets rituale er beskrevet som gud som døde.
Dumuzi var også identifisert med guden Ama-ušumgal-ana, som opprinnelig var en lokal gud dyrket i byen Lagasj. I en del tekster er Ama-ušumgal-ana beskrevet som en heroisk kriger. Som Ama-ušumgal-ana er Dumuzi assosiert med daddelpalmen og dens frukter. Dette aspektet med Dumuzis kult var alltid en glad og munter aspekt av hans karakter og hadde ingen tilknytning til de mørkere fortellingene som involverte hans død. For oldtidens mesopotamere representerte daddelpalmen stabilitet ettersom den var en av få avlinger som kunne høstes året rundt, selv under de tørre sesongene. I en del sumeriske dikt er Dumuzi referert til som «min Damu», som betyr «min sønn». Dette navnet ble vanligvis benyttet i hans rolle som personliggjøringen av makten som fikk sevjen til øke i trær og planter. Damu er det navnet som er nærmest assosiert med Dumuzis tilbakekomst om høsten etter den tørre sesongen var over. Dette aspektet av hans kult framhevet frykten og utmattelsen i samfunnet etter å ha overlevd de tørre og golde sommermånedene.
Dumuzi hadde ingen makt utenfor sin særskilte ansvarsområde. Det er bevart svært få bønner er rettet til ham, og de som er bevart er hovedsakelig enkle anmodninger om at han kan skaffe mer melk, mer korn, flere kyr og lignende. Den eneste bevarte unntaket til dette er en enkel assyrisk inskripsjon hvor en mann anmoder Tammuz om at når han går ned i underverden, at han da tar med seg et vanskelig spøkelse eller ånd som har hjemsøkt ham. Kulten til Tammuz var særskilt assosiert med kvinner, som var de som særlig sørget over hans død. Skikken med å plante små miniatyrhager for hurtigvoksende planter som salat og fennikel, som deretter ble plassert i den varme solen for å spire før de visnet, er godt dokumentert i antikkens Hellas i tilknytning til Adoniafestivalen til ære for Adonis, den greske versjonen av Tammuz. En del forskere har argumentert basert på referanser i Den hebraiske Bibelen at denne skikken kan ha vært fortsettelsen av en eldre orientalsk skikke eller praksis. De samme kvinnene som sørget over Tammuz’ død bakte også kaker for hans kvinnelige følge Ishtar, himmelens herskerinne. Disse kakene ble bakt i asken og flere leirkaker er avdekket i oldtidsbyen Mari helt øst i dagens Syria avslører at de minst noen ganger synes å bli formet som (nakne) kvinner.
I henhold til forskeren Samuel Noah Kramer, mot slutten av tredje millennium f.Kr. kan kongene av Uruk ha etablert deres legitimitet ved å ta rollen til Dumuzi i formen av seremonien hellig bryllup. Dette ritualet var en natt på den tiende dagen av Akitu, på den sumeriske nyttårsfeiringen, som ble feiret årlig ved jevndøgn om våren. Som en del av dette ritualet ble det antatt at kongen ville delta i et ritualisert seksuelt samleie med Inannas yppersteprestinne. På 1900-tallet ble ritualet med det hellige bryllup behandlet av forskere som et mer eller mindre etablert faktum, men tidlig på 2000-tallet, hovedsakelig grunnet skriftene til Pirjo Lapinkivi, har denne oppfatningen om et faktiske seksuelt rituale blitt mer eller mindre betvilt eller avvist. Isteden oppfattes ritualet med det hellige bryllup som en symbolsk framfor en faktisk fysisk forening.
Clyde Lovellette
Lovellette ble olympiske mester i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. USA vant semifinalen over Argentina med 85-76 og i finalen vant de med 36-25 over Sovjetunionen.
Lovellette spilte collegebasket på University of Kansas.
Tynset flyplass
Tynset flyplass ligger 6 km sørvest for Tynset sentrum i Tynset kommune i Innlandet fylke. Flyplassen brukes hovedsakelig av Tynset flyklubb.
Tynset flyklubb, i samarbeid med Luftforsvaret, bygget i 1953 flystripen som en reserveflyplass. Den fremstår som en av landets beste gressbaner. Med dugnadsinnsats holdes banen oppe både sommer og vinter. Det er bygget klubbhus og tre hangarer som huser seks fly. Klubben eier ett fly, en fireseters Cessna. Tynset flyklubb, som er en av landets eldste, driver egen flyskole.
Wikimania
Wikimania 2008
Dette var den fjerde konferansen og ble holdt i Bibliotheca Alexandrina, som ble tegnet av det norske arkitektfirmaet Snøhetta og åpnet i 2003. Talere på åpningsseremonien var hovedorganisator Mohamed Ibrahim, den egyptiske administrasjonsministeren Ahmed Darwish, avgående styreleder i Wikimedia Foundation Florence Devouard og programkomiterepresentant Jakob Voss.
Temaet for konferansen var «Endring av kunnskapsform», og valget av stedet var ment som en håndsrekning til arabiske og afrikanske samfunn.
Stenkjær Avis
Stenkjær Avis var en avis utgitt i Steinkjer fra 18. september 1894 til 30. desember 1908. Den var byens første konservative avis, og var orientert mot partiet Høyre. Avisen gikk i 1909 inn i Venstre-organet Inntrøndelagen, en forløper til Trønder-Avisa.
Norsk Målungdom
Norsk Målungdom (NMU) er en norsk ungdomsorganisasjon som kjemper for å forsvare og fremme det nynorske skriftspråket og de norske dialektene. Norsk Målungdom fungerer som ungdomsoganisasjonen til Noregs Mållag. Organisasjonen ble stiftet i 1961 som Noregs Student- og Elevmållag (NSEM) og var i begynnelsen uavhengig av Noregs mållag. I 1969 inngikk NSEM og Noreg mållag en samarbeidsavtale som gjorde NSEM til ungdomslaget til mållaget og i 1972 skiftet organisasjonen navn til Norsk Målungdom (NMU). Norsk Målungdom har aldri kunnet skilte med den samme kontinuiteten i lederskapet og medlemsmassen som Noregs Mållag har hatt, og det at organisasjonen som regel inntar mer radikale eller kontroversielle standpunkt i mål- og allmennpolitiske spørsmål, har gjort at det til tider har vært vanskelig for de to organisasjonene å samarbeide godt. Uenighet om hva og hvorfor målreisinga skal være, om og hvordan målrørsla bør stille seg til spørsmål som faller utenfor det vi umiddelbart kan regne som «målsak» – for eksempel EF – og turbulens innad i NSEM/NMU, har ført til at forholdet i perioder har vært direkte fiendtlig. Norsk Målungdom har i dag om lag 900 medlemmer, av disse er rundt 700 betalende medlemmer under 26 år. Tidligere har NMU støttet parter på den ytre venstresiden, men de er i dag politisk uavhengig. NMU har hovedkontor i Oslo og leder er Tobias Christensen Eikeland. Siden 2001 har Norsk Målungdom delt ut Dialektprisen.
Historie
Stiftelsesmøtet i Noregs Student- og Elevmållag (NSEM) ble avholdt på Vinstra 3. august 1961, torsdagen før landsmøtet i Noregs Mållag begynte. NSEM ble ønsket velkomne i Noregs Mållag. Forholdet til Noregs Mållag ble først formelt avklart i 1969. De første årene var kjennetegnet av svak samordning lagene imellom. Fra 1967/68 fikk NSEM egne årsmøter. Frem til 1968 var Studentmållaget i Oslo det ledende laget, og sentralstyret holdt til i Oslo. I 1968 ble ledelsen flyttet til Studentmållaget i Bergen, for så å vende tilbake til SmiO i 1970. NSEM ble aldri noen sterk organisasjon, og ble først og fremst sett på som et samordningsorgan. I 1972 ble ledelsen igjen flyttet fra Oslo til Bergen, der den ble værende frem til høsten 1977. Da flyttet sentralstyret til Oslo, og fikk permanent skrivarstove (sekretariat) og en fast ansatt skrivar (generalsekretær).
I 1975 gikk de første dialektaksjonene av stabelen. Fra 1977 til 1983 ble dialektaksjonene samordnet mellom Noregs Ungdomslag, Noregs Mållag og Norsk Målungdom. Innad i organisasjonen var det uenighet om i hvor stor grad man skulle tone ned nynorsk og bare fokusere på dialekt. Målorganisasjonene holdt fast på tilknytningen til nynorsk og målreisinga, og gjorde det vanskelig å bygge en bredere allianse. I 1983-1984 flatet dialektbølgen ut.
Mellom 1985 og 1987 blusset tuftdiskusjonen opp igjen. Organisasjonen landet på et langt mer offensivt standpunkt med bakgrunn i ettspråkslinjen. Det førte til splid mellom studentmållagene i Bergen og Oslo og resten av organisasjonen, og Studentmållaget i Bergen meldte seg ut av Norsk Målungdom og inn i Noregs Mållag. Dette førte til at Norsk Målungdom brøt samarbeidet med Noregs Mållag frem til den nye samarbeidsavtalen var på plass i 1993.
I første halvdel av 1990-tallet ble spørsmålet om hvordan Norge skulle knytte seg til Det europeiske fellesskapet reaktualisert, og Norsk Målungdom var blant andre sentrale i stiftelsen av ungdomsorganisasjonen på nei-siden, Ungdom mot EU.
På 2000-tallet fikk organisasjonen blant annet gjennomslag for nynorsk teksting på kino og ekstrabevilgninger til nynorske læremidler. Nynorsk programvare var også et arbeidsområde på dette tidspunktet, og ble tema for Aksjon for språkleg rettferd i skulen. 1. august 2006 tok kravet om språklige parallellutgaver i alle fag utenom norsk til å gjelde for programvare så vel som lærebøker.
Kampsaker
Norsk Målungdom har kjempet for at «alle skal velja å skriva nynorsk i staden for bokmål». Denne formuleringen i formålsparagrafen et grunnleggende spørsmål i den moderne målrørsla og har vært gjenstand for lange diskusjoner på flere landsmøter.
Spørsmålet har vært oppe til diskusjon i mange ulike former. På 1970- og 1980-tallet dominerte spenningene mellom de som regnet seg til den sosiale og den nasjonale linjen.
Tilhengerne av den sosiale linjen mente at nynorsken var verd å kjempe for først og fremst fordi den var et uttrykk for folkemålet, og det var ikke tilfeldig at venstresidekreftene som etter hvert fant veien inn i organisasjonen, gjerne sognet til denne forståelsen av målstriden.
Tilhengerne av den nasjonale linjen mente at nynorsken fant sin verdi i at den var norsk, og at den burde odles frem på selvstendig grunnlag. Disse ulike forståelsene av målstriden resulterte ofte også i ulike tilnærminger til rettskrivning, normering og samnorsk.
Steinvik
Steinvik er en grend lengst sør i Stor-Elvdal kommune i Innlandet. Steinvik ligger på vestsiden av Glomma. Det er ca. 140 fastboende. På sommeren er det mer liv i grenda, siden hytter og sommerhus befolkes.
Norsk Målungdom
Kampsaker
Fra 80-tallet og utover har disse skillelinjene blitt mindre viktige, og spørsmålet om organisasjonen fremdeles skal gå inn for at nynorsk skal bli "einaste riksmål" – som formulert i formålsparagrafen – har vært det viktigste prinsipielle ordskiftet.
Steinvik
Steinvik ligger ca. 19 mil nord for Oslo og 12 kilometer nord for Rena. Riksvei 3 og Rørosbanen går gjennom grenda. De fleste tog stopper på Steinvik stasjon, som ble åpnet i 1875 og ligger 204 moh.
Norsk Målungdom
Forhold til Noregs Mållag
Norsk Målungdom er ungdomsorganisasjonen til Noregs Mållag, og har status som et fylkeslag i Noregs Mållag. Organisasjonene har per 2020 samlokalisert sekretariatet, og samarbeider tett. Samarbeidet er formalisert i en samarbeidsavtale som ble inngått i 1969. Avtalen ble revidert i 1974 og 1993, og presisert i 1998. Norsk Målungdom har en fast representant i styret, valgkomiteen og landsrådet til Noregs Mållag.
Steinvik
Navnet Steinvik stammer fra gården Stenvigen, som forøvrig ble borte for mange år siden.
I sør ligger elva Hovda som kommer fra innsjøen Storhovden. Hovda ligger på grensen mellom Åmot og Stor-Elvdal kommuner.
Riksmålsforbundet
Riksmålsforbundet er en norsk språkpolitisk organisasjon som særlig arbeider for å hevde riksmålets posisjon som offisielt skriftspråk og kulturspråk i Norge. Ifølge forbundet er riksmål «den moderne norske normalformen av det skriftspråk som er nedarvet fra den dansk-norske språktradisjonen på 1700- og 1800-tallet og det norske tale- og lesespråk som er knyttet til det.» Riksmålsforbundet har konsekvent motarbeidet myndighetenes samnorskpolitikk og den obligatoriske sidemålsopplæringen.
Historikk og aktiviteter
Riksmålforbundet ble stiftet 7. april 1907 av dikteren Bjørnstjerne Bjørnson i Fæstningens Gymnastiksal som reaksjon på Stortingets vedtak om sidemålsstil til examen artium. Det organiserte riksmålsarbeidet går tilbake til 1899, og kom som svar på at landsmålsfolk organiserte seg for å gjøre landsmålet til «einaste mål i landet».
Markante medlemmer av riksmålsbevegelsen har blant andre vært forfatteren Jens Bjørneboe, hans fetter André Bjerke, Terje Stigen, Carl Keilhau, Agnar Mykle, Arnulf Øverland, Sigurd Hoel, Johan Bernhard Hjort, Knut Wigert, Margrethe Aamot Øverland og Sofie Helene Wigert. Blant uorganiserte talspersoner for riksmålssaken finner man forfatterne Claes Gill, Nils Kjær, Knut Hamsun, Gabriel Scott og Henrik Ibsen.
Etter krigen ble Arnulf Øverland leder for forbundet og sørget for en effektiv reorganisering. Han anså nynorsk som et fullverdig kulturspråk, men tok sterkt til orde mot «samnorsk» som da var betegnelsen for radikalt bokmål, dvs. 1938-rettskrivningen.
Lago della Piastra
Lago della Piastra er en innsjø i Valle Gesso i Provinsen Cuneo helt sør i Piemonte i det nordlige Italia, rett sør for byen Cuneo. I denne dalen ligger også Lago del Chiotas. Reservoaret er plassert i tilsiget Gesso di San Giacomo til elva Gesso, som er ei tilsigselv til elva Stura di Demonte som igjen renner ut i Tanaro, ei viktig sørlig sideelv til Po.
Riksmålsforbundet
Historikk og aktiviteter
I mai 1952 fremla forbundet en ordliste som fulgte opp de obligatoriske formene fra 1917-rettskrivningen, men ortografisk endret i samsvar med 1938-rettskrivningen. Arnulf Øverland hyllet ordlisten i ''Aftenposten: «''Lenge og utålmodig har jeg gledet meg til å kunne legge frem Riksmålsforbundets ordliste, som slår fast hvorledes vårt sprog skal skrives, så vi nu endelig engang kan vite det. Og da de første aviser, som efter overenskomst med Riksmålsforbundet tar vårt sprogs virkelige rettskrivning i bruk. Flere kommer efter. Innen utgangen av mai vil antagelig tyngden av norsk presse sendes ut i et naturlig norsk sprog. Så kan departementet sitte og tukle med sin «språknemnd» så lenge det vil - riksmålet er gjeninnført i Norge. Skolebarna blir vel nødt til å terpe sitt «bokmål» ennu noen år. Men de slipper jo ut av skolen efterhvert, de får selv velge sin lesning, sine bøker, sine ukeblad, sin daglige avis. Og det sprog den bruker, det sprog vi leser hver dag, det blir vårt skriftsprog. Lenge prøvet pressen å vise lojalitet overfor departementet. Det kunne ikke gå; departementets illojalitet overfor folket ble for grov...det levende sprog seiret!''»
Lago della Piastra
Sjøen er demmet opp av Piastra-demningen som gir kraft til Piastra Edolo vannkraftverk. Totalt reservoarvolum er inntil 12 millioner m³, og har stor dybde. Vannspeilet ligger på 956 moh. og har et nedbørfelt på 88,3 km².
Riksmålsforbundet
Historikk og aktiviteter
De senere års språkreformer, særlig av 1981 og 2005, innebærer at mange av forbundets mål er oppnådd: Samnorskpolitikken er offisielt forlatt, og offisielt bokmål tillater de aller fleste moderne riksmålsformene.
Forbundet har hatt en rekke lokallag, men av disse består kun fire stykker. Dette er Bergens Riksmålsforening, Fredriksstad Riksmålsforening, Haugesund riksmålsforening og Bergenstudentenes riksmålsforening. Av disse er den største og eldste Bergens Riksmålsforening, stiftet allerede i 1900, syv år før Riksmålsforbundet.
Riksmålsforbundet utgir tidsskriftet Ordet, mens avisen Frisprog ble utgitt av Foreldreaksjonen mot samnorsk.
Keratoskop
Et Keratoscope, også omtalt som Placidos skive, er et oftalmologisk instrument for å undersøke den yttersete overflaten av cornea (hornhinnen). Et antall konsentriske ringer projiseres mot cornea. Refleksjonen av disse sees av observatøren gjennom et lite hull i sentrum av instrumentet. På en cornea med regulær form vil refleksjonen fremstå som regulære sirkler med lik avstand. Dersom pasienten lider av astigmatisme eller en annen cornea dystrofi (topografifeil), vil ringene fremstå forvrengt, for eksempel med en elliptisk form.
En moderne videreutvikling av dette konseptet finnes i moderne instrumenter for topografimålinger av øyet. Her overføres det reflekterte bilde til en datamaskin. Datamaskinen kan fremstille øyets topografi som et flerfarget topografisk kart. 3-dimensjonale fremstillinger kan også produseres.
Reinlav
(Cladonia mitis) (Cladonia rangiferina) (Cladonia arbuscula) (Cladonia ciliata) (Cladonia portentosa) (Cladonia stygia) (Cladonia stellaris)
Reinlav eller reinmose er en fellesbetegnelse på en rekke lavarter i slekten begerlav (Cladonia), tilhørende underslekten Cladina.
Reinlavens thallus (sopplegeme) er løst festet til underlaget og høyden varierer for de ulike artene fra 3–5 cm opp til 10–15 cm. Den vokser næringsfattig mark og er tilpasset ekstreme temperaturforskjeller. Enkelte arter vokser i store mengder i fjellstrøk, i skog og på tundraen på den nordlige halvkule, om vinteren er den hovednæringen for reinen som dekker opp til 90 % av sitt næringsbehov med reinlav. Grå og lys reinlav vokser i tette matter og kan dekke store områder.Foruten å være næring for rein har enkelte arter (spesielt kvitkrull) også vært nyttet til tettemateriale i hus og det sankes idag til pynteformål. Noen av artene vokser også i typiske kyststrøk. Det finnes ca. 7 arter i Norge.
Europavei 52
Europavei 52 går mellom Strasbourg i Frankrike og Salzburg i Østerrike. Veiens lengde er rundt 520 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Strasbourg – Appenweier – Karlsruhe – Stuttgart – Ulm – München – Salzburg
Sigurd Orm-i-auga
Sigurd Orm-i-augas betydning ligger i hans mytologiske forbindelse som mellomledd til de gamle tider for såvel det danske som det norske kongehuset. Denne forbindelsen betydde en direkte nedstamming fra Odin selv. Foruten sagaene nevnes Sigurd Orm-i-auga også i Roskilde-krøniken.
Ormen i øyet
Sigurd har et av de mest beskrivende tilnavn i den norrøne sagatradisjonen, men det er samtidig noe uklart hva det innebærer. Det kan henspille på en fysisk skavank, at han hadde en misdannelse i øyet som en sirkel i iris som minnet om en slange som biter seg i halen, eller at iris var avlang som hos en katt eller slange. Det kan også ha vært en overført betydning, som at han ga noen «det onde øye» ved intens stirring, kanskje hvis han hadde en skade i øyelokket slik at det ikke lukket seg normalt.
Mytologiske slektsbånd
Sigurd var sammen med brødrene det slektsmessige bindeleddet for både det norske og det danske kongehuset tilbake til rene mytologiske figurer uten historisk relevans, men som hadde relevans i den nære samtiden, blant annet at det ga nedstamming tilbake til Odin. Moren Åslaug eller Kråka var i tillegg en påstått datter av den legendariske Sigurd Fåvnesbane og valkyrjen Brynhild.
For Danmark knytter Hardeknut den første sin ætt tilbake til Sigurd Orm-i-auga, skjønt forbindelsen synes like skrøpelig som over, men nok til at Hardeknuts sønn Gorm den gamle, og dennes sønn Harald Blåtann og videre til dennes sønn Svein Tjugeskjegg også etablerte en ætt tilbake til en mytologisk fortid og tidligere tiders helter. Hardeknut, født en gang på 880-tallet, skal ha vært sønnen til en ellers ukjent Svein (Sweyn) i henhold til Tåtten om Ragnarsønnene (Þáttr af Ragnars sonum eller Ragnarssona þáttr), og som igjen var en sønnesønn av Sigurd Orm-i-auga.
Via Sigurd Orm-i-auga og Ragnar Lodbrok stammet altså både det norske som det danske kongehuset tilbake til Odin selv.
Den samme islandske tåtten forteller at da Sigurds far Ragnar døde arvet sønnen Sjælland, Skåne, Halland (i Sverige), danske øyer og Viken i dagens Oslofjordområde. Det synes urimelig at en småkonge hadde makt over så store områder, skjønt deler av de ovennevnte er ikke usannsynlig, og Viken er minst sannsynlig, men slekts- og lojalitetsbånd via strategisk giftemål er dog sannsynlig.
Sigurds barn og etterkommere
Sigurd skal ha giftet seg med en «Blaeja» eller «Blæja», datteren til angelsaksiske kongen Ælla II av Northumbria. Angelsakseren hadde drept faren Ragnar Lodbrok ved å kaste ham ned i en ormegrop. Sigurd og brødrene hans tok senere hevn ved erobre Northumbria og torturerte i hjel kong Ælla. Med sin hustru skal Sigurd ha fått barna Åslaug (gift i Norge) og muligens en Hardeknut (enten farfar til den danske kongen Hardeknut den første, eller identisk med denne)
Sigurds datter Åslaug ble gift med Helge den kvasse (Helgi hinn hvassi), som selv nedstammet fra den mytologiske kong Ring av Ringerike. Deres sønn Sigurd Hjort (Helgesson) (Sigurður hjörtur) giftet seg med Ingeborg, datteren av Harald Klakk, småkonge eller høvding av Jylland i Danmark. Sigurd og Ingeborg fikk barna Guttorm Sigurdsson og Ragnhild Sigurdsdatter (mor til Harald Hårfagre). Da deres onkel Frode, konge av Ringerike, døde etterfulgte Sigurd Hjort ham som konge.
Både Tætten om Ragnarsønnene og Halvdan Svartes saga forteller om Sigurd Orm-i-augas sønnesønn Sigurd Hjort som enestående mann, vakrere og sterkere enn noen annen mann, og allerede i tolvårsalderen skal han ha drept en berserk. Sigurd Hjort skal senere ha blitt drept av en berserk fra Hadeland ved navn Hake (Håkon?) som deretter dro til Sigurds gård og tok datteren Ragnhild og sønnen Guttorm som gisler. Han tenkte å gifte seg med Ragnhild, men såret fra en avhogd hånd fra slaget med Sigurd Hjort plagde ham slik at tvangsbryllupet ble utsatt. Halvdan Svarte, en småkonge på Romerike, hadde hørt om dette og ville erobre Hadeland og selv ekte Sigurd Hjorts datter Ragnhild og slik gikk det, i henhold til sagaen.
Snorre slår fast denne dynastiske forbindelsen: Mor til Ragnhild skal ha vært Tyrne (eller Ingeborg), datter av kong Klakk-Harald i Jylland (Harald Klakk), søster av Tyre Danmarksbot (Tyra Danebod) som var gift med kong Gorm den gamle av Danmark.
Ragnhild Sigurdsdatter blir således mor til Harald Hårfagre og drømmer Norgeshistoriens viktigste drøm: en torn som vokser seg til et tre som strekker seg over hele Norge, og spår således at hennes barn skal bli konge av hele Norge, og gir således hårfagreætten en dynastisk odelsrett til Norge.
Volturno
Volturno er ei elv i det sørlige Italia, med utløp nord for Napoli i provinsen Caserta. Den har utspring i fjellrekken Appenninene hvor øvre halvdel av vassdraget drenerer provinsen Isernia i vestre Molise, meens nedre vassdragsområde drenerer Caserta-provinsen i nordlige Campania. Her nede ligger Presenzano vannkraftverk, og nedenfor dette får elva tilsig av sin mektigste sideelv – Calore, som drenerer provinsen Benevento i nordøstre Campania.
Midtmaradalen
Midtmaradalen er en 6–7 km lang og nesten snorrett dal sørøst i fjellområdet Hurrungane vest i Jotunheimen. Dalen ligger i Årdal kommune i Vestland. Den er en typisk U-dal, gravet ut av isbreen i siste istid.
Dalen er omkranset av høye topper – flere på over 2000 meter. Står en nede i dalen og ser oppover, i retning nordvest, har en Midtmaradalsryggen på venstre side og Maradalsryggen på høyre side. Lenger opp i dalen har en, fra venstre mot høyre, Midtmaradalstindane, Dyrhaugstindane, Skagastølstindane, og Maradalstindane. Mellom disse toppene ligger Midtmaradalsbreen, Skagastølsbreen, Slingsbybreen og – bak Maradalstindane – Maradalsbreen.
Øverst i dalen, ved foten av Storen, ligger Skagastølsbu. Stien fra Utladalen opp gjennom hele Midtmaradalen går opp til Skagastølsbu og over fjellet til Turtagrø.
Gjennom hele dalen renner elven Midtmaradøla, som munner ut i elven Utla der Midtmaradalen munner ut i Utladalen.
Visjera (Novgorod oblast)
Visjera (russisk: Вишера) er ei elv i Novgorod oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til elva Volkhov. Den er 73 km lang, og dannes ved samløpet av elvene Bolsjaja Visjera og Malaja Visjera (hhv. Store Visjera og Lille Visjera). Den munner ut i Malyj Volkhovets, en østlig forgreining av Volkhov, rundt 10 km øst for Velikij Novgorod, på.