cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Élisabeth Vigée-Le Brun
Forbindelse til kongehuset
Den 31. mai 1783 ble Vigée-Le Brun medlem av «Académie royale de peinture et de sculpture» med et verk i sjangeren historisk allegori. Samme dag ble også en annen kvinnelig maler, Adélaïde Labille-Guiard (1749–1803) tatt opp som medlem. De mannlige ansvarlige ved Akademiet var ganske klart motstandere av at Vigée-Lebrun skulle tas opp, men ble til slutt tvunget til det gjennom en befaling fra Ludvig XVI, som handlet på sin kones oppfordring. I august stilte hun for første gang ut sine verker i en av akademiets parisiske salonger. Meningene om hennes verker var imidlertid delte.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2014                                         Vakuum (singel) Baardsen, Nordic Records
Élisabeth Vigée-Le Brun
Forbindelse til kongehuset
Sommeren 1785 stilte hun ut en rekke malerier på Académie Royale, som i det store og hele fikk en positiv mottakelse. Også etterfølgende utstillinger ble mottatt med begeistring. I 1788 organiserte hun souper grec, som var en av de selskapelige begivenhetene i Ludvig den XVIs regjeringsperiode.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2014                                         Pur Magi (singel) Baardsen, Nordic Records
Élisabeth Vigée-Le Brun
Forbindelse til kongehuset
Misunnelse og intriger i forbindelse med en posisjon som en av hoffets yndlingsmalere, førte med tiden til flere og flere ryktedannelser og angrep på henne. I pressen ble et påstått forhold til den daværende finansministeren, Calonne, omtalt. I 1789 ble hennes omdømme for alvor ødelagt ved offentliggjøringen av et fritt oppdiktet brev fra henne til ministeren. Vigée-Le Brun måtte søke tilflukt hos familien til arkitekten Brongniart.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2014                                         ”7” (singel) Elvebakken Rekkårds (låtskriver og produsent)
Élisabeth Vigée-Le Brun
I eksil
Etter den franske revolusjonen flyktet Vigée-Le Brun sammen med datteren og guvernanten natten til den 6. oktober 1789 for å reise til Italia. Hun hadde planlagt å returnere til Frankrike, så snart alminnelig ro og orden var gjenopprettet. På veien gjorde de stopp i Lyon, Torino, Parma (hvor hun ble medlem av akademiet) og Firenze, før de ankom Roma i slutten av november.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2013                                         Waltzmeister (digital reutgivelse av album), Daisy, Out of the city records
Élisabeth Vigée-Le Brun
I eksil
I Roma holdt Vigée-Le Brun seg fortsatt til de aristokratiske kretsene. Hennes verker vakte så stor beundring, at hun i begynnelsen av april 1790 ble tatt opp i Accademia di San Luca. Under eksilet i Roma foretok hun tre reiser til Napoli.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2012                                         Jul i Oslo by (singel)Elvebakken Rekkårds (produsent)
Élisabeth Vigée-Le Brun
I eksil
Den 14. april 1792 forlot hun Roma for å reise hjem til Paris, og denne gang la hun inn et opphold i Spoleto, Foligno, Firenze, Siena, Parma, Mantova, Venezia, Verona og Torino. Underveis fikk hun rede på at hun var blitt oppført på listen over utvandrere, noe som innebar at hun hadde mistet sine franske borgerrettigheter og at hennes eiendommer var blitt beslaglagt. Ektefellens forsøk på å få henne fjernet fra listen var forgjeves. Da hun innså at situasjonen ville være for usikker for henne som rojalist i Frankrike, bestemte hun seg for å bli i Italia.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2010                                         Jul Igän (singel) The Lovlie Ones & Jenny Jensen, Svensk Stereo/Artspages
2010                                         Hulli Gulli (singel)The Lovlie Ones, Svensk Stereo/Artspages
Élisabeth Vigée-Le Brun
I eksil
Den 19. april 1795 reiste Vigée til St. Petersburg, hvor hun ankom i slutten av juni og leide en bolig i nærheten av Vinterpalasset. Der viste hennes bekjentskap med aristokratiske kretser seg nyttig. Hun ble anbefalt til tsarfamilien og det førte til at hun klarte å samle seg en betraktelig formue i løpet av de seks årene hun oppholdt seg i Russland. Hun malte flere portretter av Katharina den store og ble tatt opp i akademiet for bildende kunst.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2010                                         Hulli Gulli (singel) The Lovlie Ones, Svensk Stereo/Artspages
Élisabeth Vigée-Le Brun
I eksil
Under et møte i «Le Directoire» den 26. juli 1799 ble en ansøkning til fordel for Vigée avlevert. Den var underskrevet av 255 kunstnere, forfattere og vitenskapsmenn. Året etter døde moren og kort tid etter, den 5. juni 1800, ble navnet hennes endelig slettet fra emigrantlisten. Dermed var veien åpnet for at hun kunne vende hjem til Frankrike. Samme år giftet datteren, Julie Le Brun, seg mot sin mors vilje med Gaetan Bernard Nigris, som var leder av det keiserlige teater i St. Petersburg. Etter et kort opphold i Moskva reiste Vigée endelig tilbake til Paris. På hjemturen oppholdt hun seg seks måneder i Berlin, hvor hun kom i kontakt med Hohenzollern-familien.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2010                                         Trøsten (singel)Trond Baardsen, Out of the city records
Élisabeth Vigée-Le Brun
Etter hjemkomsten
Etter 12 år i eksil ankom Vigée Paris den 18. januar 1802 og hun flyttet igjen inn på Hôtel Le Brun. Senere leide hun et landsted i Meudon, hvor hun gjorde ferdig noen bilder som var påbegynt i Russland og Tyskland.
Ettersom hun var kjent og elsket som portrettmaler i hele Europa, besøkte hun etter freden i Amiens London i 1802 og malte mange portretter av britiske personligheter som f.eks. Lord Byron. I juli 1805 vendte hun tilbake til Hôtel Le Brun i Paris via Nederland og Belgia.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2010                                         Into the night Ep, Kongurei, Out of the city records
Élisabeth Vigée-Le Brun
Etter hjemkomsten
I 1807 mottok hun sin første og eneste bestilling fra det keiserlige hoff; et portrett av Napoléon Bonapartes søster Caroline Murat. I de følgende årene reiste hun to ganger til Sveits, hvor hun ble utnevnt til æresmedlem av Société pour l'Avancement des Beaux-Arts.
Lviv ukrainsk-katolske erkeeparki
Setets opprinnelige tittel (mens det fremdeles var ortodoks) var epark av Lviv, Halytsj og Kamjanets. De katolske eparkene ble derfor ofte omtalt som metropolitt av Halytsj, erkebiskop av Lviv og biskop av Kamjanets. Ved opprettelsen av storerkebispedømmet Kiev i 2004 gikk titlene Halytsj og Kamjanets over til dette.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2007                                         In The Spot,Trond Baardsen, Elevator Music/Grappa
Élisabeth Vigée-Le Brun
Etter hjemkomsten
I desember 1809 kjøpte hun et stort hus i landlige omgivelser i Louveciennes, ca. 20 km vest for Paris. I den følgende tiden oppholdt hun seg både der og i Paris, inntil landstedet hennes ble besatt av den prøyssiske hæren under de såkalte befrielseskrigene i 1814. Den 7. august 1813 døde hennes mann.
Den 8. desember 1819 døde datteren, Julie Nigris, uten å etterlate seg arvinger og et år etter døde også broren Etienne Vigée. Etiennes datter, Caroline Rivière, var dermed enearving etter Vigée. Den 30. juni 1827 ble Vigée utnevnt til medlem av Académie de Vaucluse.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2006                                         In glorious Mono, div artister, (Øystein Wingaard Wolf)
Élisabeth Vigée-Le Brun
Etter hjemkomsten
Ved hjelp av niesen Caroline og Eugénie Le Franc offentliggjorde hun i 1835første bind av sine erindringer. De gir et interessant innblikk i utdannelsen av kunstnere på slutten av æraen for de kongelige akademienes monopol. I 1837 fulgte andre og tredje bind av hennes Souvenirs.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2005                                         Blå, Englefjes, Norsk Rekord
Élisabeth Vigée-Le Brun
Etter hjemkomsten
I 1841 fikk Vigée et slag som medførte varig lammelse. Hun døde antakelig av arteriosklerose i sin bolig på Hôtel Le Coq i Rue Saint-Lazare i en alder av 86 år. Hun er begravet på kirkegården i Louveciennes. På gravstenen hennes står det: «Ici, enfin, je repose…» (Her, endelig, hviler jeg…).
Verker
Det er bevart 660 portretter og 200 landskapsbilder av Vigée-Le Brun. Verkene finnes dels i private samlinger dels på flere store europeiske og amerikanske museer.
Trond Helge Bårdsen
Diskografi
2004                                         Osito Sampler, div artister, Osito Records (Daisy)
2003                                        Talentlokalen 2003, div artister, West Audio (Trond Helge Bårdsen)
Priser, støtte og stipender
2018 – MFO´s vederlagsfond (September 2018), støtte til albumslippturné med «Baardsen» 2. album
2018 – Fond for utøvende kunstnere  (September 2018), støtte til albumslippturné med «Baardsen» 2. album
2017 – Tono´s vederlagfond (Mai 2017), støtte til «Baardsen»
2017 – Tekstforfatterfondet (Mai 2017), støtte til tekstskriving av «Baardsen». andre album.
2017 – Fond for utøvende kunstnere (Februar 2017), Støtte til innspilling av barneplate
Kvamsbrotet
Kvamsbrotet er en lang og buet fjellkam i den sentrale delen av Humboldtfjella i Dronning Maud Land. Den ligger sør for Kvervenuten, vest for Storkvammen, nord for Skarshaugane og øst for Skarskvervet og Kvamskvervet.
Området ble oppdaget av den tredje tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) under ledelse av Alfred Ritscher. Humboldtfjella ble flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. En sovjetisk ekspedisjon kartla området i 1960–61 og navnga flere objekter i dette området, blant annet Pervomajskajaberget (2720 moh.) og Dobrynintoppen (1920 moh.) i Kvamsbrotet.
Lavollsfjorden
Lavollsfjorden er en fjordarm av Bergsfjorden på Senja i Berg kommune i Troms. Fjorden strekker seg 2,5 kilometer sørøstover til gården Lavoll i bukta Kjosen. Fjorden har innløp mellom Flatneset i nord og Hovsøya i sør og mesteparten av fjorden ligger mellom disse. Like sørvest for Lavollsfjorden ligger innløpet til Straumsbotn.
Molnupiravir
Molnupiravir er et antiviralt legemiddel som ble utviklet av legemiddelfirmaet Merck for å behandle influensa og som inntas oralt. Det markedsføres under navnet «Lagevrio». Det fungerer ved at legemiddelet først brytes ned til virkestoffet NHC, noe som igjen fører til ikke-levedyktige mutasjoner i virusets replikeringsprosess, slik at viruset ikke klarer å reprodusere seg selv og dermed dør ut. NHC skal være 100 ganger mer potent enn ribavirin eller favipiravir mot virus av SARS-typen.
Kontraindikasjoner
Bør ikke brukes av kvinner under graviditet eller amming, eller av personer under atten år.
Covid-19
Legemiddelet skal ha vist gode interimresultater som behandling for covid-19 i en fase 3-test, og Merck skal ha søkt FDA om hastegodkjenning. FDA er ventet å behandle søknaden den 30. november 2021. Britiske MHRA godkjente den 4. november 2021 legemiddelet for bruk mot covid-19.
En gjennomgang av studier på Molnupiravir fra november 2021 viste at legemiddelet skulle være trygt ved normal dosering og varighet. Studien viste også at legemiddelet reduserer sykehusinnleggelser og dødsfall med 50 % for folk med tidlig intervensjon mot mild til moderat covid-19. Studien viste ingen signifikant effekt for folk i et senere stadium med moderat til alvorlig covid-19. Andre artikler påpeker at studiene som viser at legemiddelet er trygt foregikk over en kortere periode, slik at det mangler data om sikkerhet på lang sikt.
Sikkerhetsprofilen til legemiddelet skal ha vært gjenstand for debatt blant forskere tidligere. Harvard-virolog William Haseltine har uttrykt bekymring over at folk som avbryter medisinkuren for tidlig kan bidra til at det blir dannet nye mutasjoner av covid-19. Han har også uttrykt bekymring for sikkerhetsprofilen til legemiddelet.
Susanne Bygnes
Susanne Bygnes (født 1979) er professor i sosiologi ved Universitetet i Bergen. Hun forsker på internasjonal migrasjon, etniske relasjoner og sosiale bevegelser. Fra 2017 leder hun forskningsprosjektet Imagining and Experiencing the 'Refugee Crisis' med finansiering fra Norges forskningsråd. Hun var leder i Norsk nettverk for migrasjonsforskning (2014–2016) og leder for IMER Bergen, et tverrdisiplinært forskningssenter innen internasjonal migrasjon og etniske relasjoner som er et samarbeid mellom UiB, Chr. Michelsens Institutt og Rokkansenteret/NORCE.
Turbotroll
Turbotroll er en norsk musikkgruppe som spiller egenkomponert musikk for barn. Siden 2012 har gruppen reist rundt om i landet og underholdt små og store med sine sprudlende musikkforestillinger - alt fra barnehager til festivaler og kulturhus. Gruppen består av karakterene Føzz, Rumle og to “kriblekropper” som spiller ulike instrumenter. Sammen utgjør de en smårampete kvartett som ikke er redd for å by på seg selv. Turbotroll digger å danse, og dansetrinnene sprer seg alltid i publikum. Når trolla slår på turboen er det ingen som klarer å sitte stille.
Riksdagsvalget i Tyskland 1912
Valget i Tyskland 1912 var det 13. føderale valg i Tyskland etter den tyske riksgrunnleggelse. Ved dette valget gjorde SPD sitt gjennombrudd og ble største parti. Det mer enn doblet antall seter i Riksdagen siden valget i 1907.
Turbotroll
Turbotroll består av: Tone Rekdal Sperre, Christin Bastiansen. Kriblekroppene består av: Geir Kristian Breivik, Ole Morten Sommer.
Tunes
Tunes kan vise til:
Susan Vreeland
Flere av bøkene hennes skildrer billedkunst. The Passion of Artemisia er en fiktiv biografi over Artemisia Gentileschi, mens Girl in Hyacinth Blue skildrer et fiktivt Vermeer-maleris effekt på mennesker gjennom tidene.
Rommy Muñoz
Rommy Melisa Muñoz Velez (født 9. februar 1992) er en colombiansk skøyteløper som deltar i både rulleskøyteløp og i hurtigløp på skøyter på is. Hun er uoffisiell nasjonal rekordholder i hurtigløp på skøyter i Colombia.
Personlige rekorder
De personlige rekordene på 1,000 meter, 1,500 meter og 3,000 meter var uoffisielle argentinske rekorder når de ble satt.
Unionens regelverk
Unionens regelverk (fransk: acquis de l'Union, tidligere fellesskapets regelverk: aquis communitaire) er betegnelsen på de rettslige forpliktelser og rettigheter som samlet utgjør EU-retten, og som er inkorporert i rettssystemene til EUs medlemsstater. Regelverket endrer seg over tid, og omfatter
Et land som søker om medlemskap i EU, må i henhold til Københavnskriteriene akseptere regelverket før det kan bli medlem. Unntak fra regelverket innvilges bare i svært få tilfeller og i begrenset utstrekning. Søkerland må inkorporere regelverket i deres eget lovverk før de blir medlemmer, og må anvende disse reglene fra samme tidspunkt.
Unionens regelverk blir ved medlemskapsforhandlinger inndelt i de nedenstående 35 ulike kapitler:
Holly Brooks
Holly Brooks (født 17. april 1982) er en amerikansk tidligere langrennsløper.
Hun debuterte i verdenscupen i langrenn 5. februar 2010, og hennes beste individuelle verdenscup-plassering er en 5.-plass i 10 km fristil fra 2012.
Pentagonica
Pentagonica er en slekt av løpebiller i underfamilien Lebiinae.
Holly Brooks
OL-resultater
Vancouver 2010
Pentagonica
Utseende
Nokså små (gjerne ca. 5 millimeter), litt brede, svarte løpebiller, dekkvingene gjerne mer eller mindre gulbrunlige, antenner og bein lysere, pronotum kan være rødt. Hodet er rundet med middels store fasettøyne. Pronotum er femkantet til bredt hjerteformet. Dekkvingene er litt rundede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i varme områder over det meste av Jorda, også på relativt isolerte øyer som New Zealand og Ny-Caledonia. Den mangler i Europa, men går nord til det sørlige Canada i Nord-Amerika.
Holly Brooks
VM-resultater
Oslo 2011
Cheek to Cheek
«Cheek to Cheek» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Irving Berlin. Den ble først fremført av Fred Astaire i filmen Top Hat (1935, Top Hat). Astaires innspilling med The Leo Reisman Orchestra fra 1935 ble opptatt i Grammy Hall of Fame i 2000.
Sangen er antageligvis mest berømt for sine åpningslinjer: «Heaven, I'm in heaven, and my heart beats so that I can hardly speak» og ble raskt en standard i Great American Songbook. Teksten ble parodiert av Berlin selv i sangen «He Ain't Got Rhythm» fra filmen På strøket (1937, On the Avenue).
Sangen, fremført separat av Fred Astaire og Ella Fitzgerald, er med i filmen Den engelske pasienten (The English Patient) og versjonen med Glen Miller er med i Les Misérables. Den blir fremført av Kenneth Branagh i Danser med Shakespeare (Loves' Labour's Lost). Den originale Astaire-versjonen er med i Den grønne milen (The Green Mile) og Kairos røde rose (The Purple Rose of Cairo), når filmen Top Hat blir sett på kino.
Norsk versjon
Bob Gunnér har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Kinn mot kinn».
Otto Rundfloen
Otto Julius Rundfloen (født 2. desember 1853 i Trysil, død 14. mai 1921 i Oslo) var lokalpolitiker, skogeier og gårdbruker på gården Rundfloen i Søndre Trysil. Han var ordfører i Trysil i årene ​1893-1895.
Han var født på gården Rundfloen som ligger på vestsiden av Trysilelva sør for Plassen. Han overtok gården etter faren Ole Olsen «Rundflosmeden» i 1877, og drev den til sønnen Ola overtok i 1918. Gården lå sentralt til for samferdsel både vestover til Elverum og sørover til Sverige, og det var landhandel her gjennom store deler av 1800-tallet. Gården var også vertskap for jaktturisme.
Han var valgmann ved flere stortingsvalg, og ved hans bortgang ble det sagt at han hadde «indehat omtrent alle de tillitshverv en kommune kan by paa.»
I hans tid som ordfører var Trysilbanen en av de viktigste sakene. Han var i 1887 med på å etablere Trysil Privatbank, og hadde verv her som styremedlem, revisor og leder av forstanderskapet. Han var også styremedlem i Hamar Privatbank.
Rundfloen oppholdt seg flere perioder ved kuranstalter. Sammen med kona Bertine opprettet han et legat på 5589 kr som ble forvaltet av Trysil tuberkulose- og sykepleieforening.
Den katolske kirke i Frankrike
Den katolske kirke er den dominerende trosretningen i Frankrike – mellom 50 og 90 % av befolkningen bekjenner seg til katolisismen. Tallene er veldig usikre, fordi Frankrike ikke fører noen offisiell statistikk over religiøs tilhørighet.
Struktur
Kirken er organisert i 94 bispedømmer fordelt over 15 kirkeprovinser. I den følgende oversikten er kirkeprovinsene og metropolitanbispedømmer fremhevet i fet, erkebispedømmer i kursiv.
Primas
Erkebiskopen av Lyon regnes som Frankrikes primas («primas av Gallia). I middelalderen har en rekke andre biskoper brukt primastittelen, men stort sett uten at det fulgte faktiske privilegier med tittelen:
Nuntius
Luigi Ventura er pavens nuntius i Frankrike.
IMER Bergen
IMER Bergen (International Migration and Ethnic Relations Research Unit) er en interdisiplinær forskningsenhet innen forskning på internasjonal migrasjon og etniske relasjoner, som er et samarbeid mellom Universitetet i Bergen, Chr. Michelsens Institutt og Rokkansenteret/NORCE. Den er en del av UiBs satsningsområde «globale samfunnsutfordringer».
Det ble etablert som et forskningssenter ved Universitetet i Bergen i 1996, og har siden knyttet til seg en rekke forskere fra andre vitenskapelige institusjoner i Norge og utlandet. Senteret omfatter mange forskere fra ulike institutter ved UiB, med bakgrunn i bl.a. samfunnsvitenskap og jus.
Den katolske kirke i Frankrike
Helgener
Noen av de viktigste franske helgenene er:
Ernakulam-Angamaly storerkebispedømme
Ernakulam-Angamaly storerkebispedømme er et syro-malabarisk storerkebispedømme. Storerkebiskopen og metropolitten av Ernakulam og Angamaly er samtidig overhodet for den syro-malabariske kirke, en kristen kirke som har inngått en union med den romersk-katolske.
Den katolske kirke i Frankrike
Paver
Med 15 paver (og tre motpaver) er Frankrike det landet som etter Italia har stilt flest paver. I Avignon-pavedømmet kom gjennom 73 år sju etterfølgende paver fra Frankrike.
Ernakulam-Angamaly storerkebispedømme
Historie
Den syro-malabariske kirken ble dannet i 1662 gjennom en union av tomaskristne med pave Alexander VII. Den fikk imidlertid ikke egne prelater før 1887, da de apostoliske vikariatene Kottayam og Trichur ble opprettet. Det apostoliske vikariat Ernakulam ble dannet i 1896 fra deler av disse to vikariatene. 1923 ble det opphøyet til metropolitanbispedømme, slik at den syro-malabariske kirken fikk sitt eget hierarki. Opphøyelsen til storerkebispedømme skjedde i 1992. Samtidig ble Angamaly tilføyd til storerkebiskopens tittel, siden denne byen hadde vært det historiske setet for de tomaskristnes metropolitt.
Den katolske kirke i Frankrike
Paver
Paver som regnes som «franske», dvs. ble født innenfor grensene for dagens Frankrike, var:
Klostre og valfartssteder
Lourdes er at av verdens mest besøkte valfartssteder.
Benediktinerabbediet Cluny var et av Frankrikes mest betydningsfulle klostre (og territorialabbedi). Det ble opphevet og ødelagt under den franske revolusjon.
«Kirkens førstefødte datter»
Kristendommen kom til Frankrike allerede i det første århundret, og landet har derfor blitt betegnet som Gallia Ecclesiae Primogenita Filia («Gallia, kirkens førstefødte datter»). Etter legenden ble kristendommen brakt av søsknene Lazarus, Maria og Marta av Betania, som ankom Marseille etter å ha flyktet over Middelhavet i en båt uten seil og årer. Lazarus' angivelige levninger oppbevares i dag som relikvier i katedralen i Autun, men de ble ikke brakt til Frankrike før minst tusen år senere.
Kristendommen spredte seg gjennom hele Gallia innen 300-tallet. En av de viktigste misjonsbiskopene var den hellige Martin av Tours. Som eneste mellomeuropeiske region forble Gallia kristent i folkevandringstiden, fordi frankerne gikk over til kristendommen. Forbindelsen mellom frankerriket og pavedømmet i Roma ble ytterligere forsterket gjennom kroningen av Karl den store til romersk keiser i 800. I flere århundrer ble de franske kongene tittulert som «hans mest kristne majestet».
Avignon-pavedømmet
Avignons omegn, grevskapet Venaissin, hadde allerede i 1274 kommet i pavenes besittelse. Klemens VI kjøpte i 1348 også selve byen. Grevskapene Venaissin og Avignon forble en del av Kirkestaten frem til 1791, da franske revolusjonstropper annekterte området.
Den franske revolusjon
Den franske revolusjon betød slutten på den katolske kirkens maktposisjon i Frankrike. Forholdet mellom kirke og stat ble organisert på nytt gjennom konkordatet av 1801. Samtidig ble antallet bispedømmer kraftig redusert:
Ti av 21 erkebispedømmer og 78 av 124 øvrige bispedømmer ble opphevet. (I tillegg ble ytterligere to erkebispedømmer «degradert» til ordinære bispedømmer; denne tabellen gir, hvis den sorteres på kolonnen «endret», en fullstendig oversikt over endringene i 1801). Selv om en del av de opphevede bispedømmene ble gjenopprettet i 1822, «forsvant» i alt fem erkebispedømmer og 52 bispedømmer. I tillegg ble en rekke bispedømmer i okkuperte områder opphevet (Aoste/Aosta i Italia; Anvers/Antwerpen, Bruges/Brugge og Ypres/Ieper i Belgia; Cologne/Köln, Spire/Speyer og Worms bispedømme i Tyskland).
1900-tallet
Rett etter århundreskiftet førte den antiklerikale stemningen til ytterligere innskrenkelser av den katolske kirken: 1902 ble 3000 katolske skoler oppløst, biskopenes statlige betaling opphørte, og samtlige religiøse ordener ble opphevet. 1905 ble den fullstendige adskillelsen av kirke og stat vedtatt.
Mellom 2002 og 2008 ble de kirkelige strukturene omorganisert: Åtte tidligere metropolitanerkebispedømmer ble omgjort til suffraganerkebispedømmer (Aix, Albi, Auch, Avignon, Bourges, Cambrais, Chambéry og Sens), mens seks tidligere suffraganbispedømmer ble nye metropolitanerkebispedømmer (Clermont, Dijon, Lille, Marseille, Montpellier og Poitiers).
Teateråret 1883
Teateråret 1883 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1883.
Meadow (teksteditor)
Meadow er en åpen portering av den Unix-baserte teksteditoren GNU Emacs til Microsoft Windows med enkelte ekstra funksjoner. Navnet kommer av frasen "Multilingual enhancement to GNU Emacs with ADvantages Over Windows".
Technicolor
Technicolor er dels et varemerke for tre fargefilmprosesser utviklet av den amerikanske Technicolor Motion Picture Corporation mellom 1916 og 1932, dels navnet på Technicolor Inc, det store filmlaboratorieselskapet som i sin tur eide fargefilmsprosesselskapet, samt siden januar 2010 også det nye selskapsnavnet for det franske kjempeselskapet Technicolor, tidligere Thomson SA, som siden 2001 har eid det amerikanske selskapet.
Technicolor var den store filmprosessen ved siden av Storbritannias Kinemacolor og USAs Cinecolor som ble benyttet mellom årene 1922 og 1955. Technicolor ble kjennetegnet ved svært realistiske og mettede farger, ble ofte benyttet for å filme musicaler (som Trollmannen fra Oz og Singin' in the Rain), kostymefilmer (som Robin Hoods eventyr og Joan of Arc) samt tegnefilm (som Snøhvit og de syv dverger og Fantasia). Den aller siste filmen som tok i bruk Technicolors three-strip filmprosess var Foxfire (1955).
Navnebruk
Begrepet «Technicolor» har gjennom historien blitt tatt i bruk for å beskrive minst fem konsepter:
Process 1 (1916)
Opprinnelig eksisterte Technicolor som et tofarget (rødt og grønt) system. I systemets første prosess ble et prisme inni selve kameraet brukt til å eksponere to ruller med sort-hvitt - henholdsvis rød- og grønnfiltrert - film samtidig. Fremvisning krevde en spesiell stereoskopisk projektor med to objektiver, her også med rød- og grønnfiltrert film, justert slik at de overlappet hverandres bilder på lerretet. Denne prosessen ble tatt i bruk på kun én enkelt film, The Gulf Between, og hadde en begrenset visningsturné på østkysten - Fra Boston til New York i september, 1917. At Process 1 belaget seg på denne additive fargeblandingsprosessen under både opptak, fremkalling og fremvisning, gjorde at produksjon og distribusjon ble en dyr og innviklet affære, og førte Technicolor tilbake til tegnebrettet for å utvikle en ny prosess som var uavhengig av additive fargeblandingsløsninger.
Process 2 (1922)
Technicolors Process 2 (som fikk det misvisende navnet «Two-strip Technicolor» av offentligheten) benyttet seg fortsatt av den samme opptaksløsningen fra 1. prosess, men endret på måten negativene ble fremkalt og projisert ved å produsere ett enkelt fargenegativ gjennom en subraktiv fargeprosess. Dette fjernet behovet for stereoskopiske projiseringsløsninger og tillot Technicolor å vise frem filmene på allerede eksisterende filmprojektorer.
De grønnfiltrede- og rødfiltrede filmrullene ble fortsatt fremkalt på egne filmruller som i 1. prosess. Det ekstra steget i prosess 2., for å få alt ned på én enkelt fargefilmrull, var å tone hver rull med en komplementærfarge tilsvarende fargefiltrene: Oransj-rød toning for de grønnfiltrede filmrullene og cyan-grønn toning for de rødfiltrede. Disse filmrullene var også halvparten så tykke som vanlig film. I motsetning til direkte fargelegging av negativene, påvirket ikke fargetoningsprosessen høylys. Istedenfor ble skygger sterkt farget, mens mellomtoner ble proporsjonalt farget. Deretter ble de to behandlede filmrullene limt inntil hverandre for å lage en visningsklar filmprint.
Den første fargefilmen som tok i bruk Process 2 var The Toll of the Sea i 1922. Videre ble prosessen tatt i bruk i enkeltsekvenser i filmer som The Ten Commandments (1923), The Phantom of the Opera (1925) og Ben-Hur (1925).
Til tross for kommersiell suksess, var ikke Process 2 en feilfri løsning. Siden den ferdige printen bestod av to sammenlimte filmruller, så kunne ikke begge fargelagene være i skarp fokus samtidig. Dette problemet ble desto verre av at de sterke projektorlampene opphetet filmrullene, noe som gjorde at de to sammenlimte filmene ville bule i forskjellige retninger. Ved nedkjøling ville ikke deformasjonen avta fullstendig, så fokuseringsproblemer ville vedvare og forverre seg ved gjentatte visninger. Technicolor måtte derfor kontinuerlig forsyne kinoer med nye filmruller og ta tilbake de deformerte filmrullene for å prøve å flate de ut igjen. Denne tolags løsningen gjorde også filmrullene sårbar for slitasje, hvor skraper dannet tydelig misfarging.
Process 3 (1928)
Negativene ble fortsatt fremkalt på samme vis i Process 2, men ble istedenfor printet oppå en spesielt forberedt «matrise»-film bestående av et gelatin. Dette gelatinet herdet seg i høylyset på filmrullene, hvor gelatinet i de lavere eksponerte partiene av bildet ble vasket bort. Resultatet av dette var to filmruller bestående av relieffer hvor tykkelsen tilsvarte bildenes lysmengder. Deretter gjennomgikk filmrullene samme fargetoningsprosess som fra Process 2, bare at nå ville mengden avfarging være avhengig av tykkelsen på det herdede gelatinet i hvert enkelt bilde. Desto tykkere gelatinet var, desto mer farger ville trekke seg inn i negativet i de spesifikke områdene. Til slutt ble begge film-matrisene trykket på én ren, gelatinlakkert filmrull. Denne rullen ble også beiset med deacetylert kitin før trykking for å unngå at fargetrykkene «blødde» utover under absorbering.
Process 4
Technicolors neste mål var å kunne tilby en fullfarges filmprosess, et hopp opp fra den begrensede rød-grønne fargeløsningen i de tidligere prosessene. Sammen med Mitchell Camera Corporation ferdigstilte de sitt Technicolor Process 4 kamera, nå bestående av tre filmremser som fanget opp fargene rød, grønn og blå.
Hver remse med film ble eksponert via en anretning bestående av en strålesplitter inni et prisme i kameraet, hvor lyset videre passererte gjennom fargefiltre før de eksponererte de tre, sort-hvite filmnegativene. Grønt ble fanget opp via et vanlig grønnfiltrert negativ, mens blått og rødt ble fanget opp ved å filtrere lyset gjennom et magentafarget filter, for å nøytralisere grønnfargene, før det eksponerte to sammenpressede filmruller som var sensitivt for blått og rødt. Det blåsensitive negativet lå øverst, med en rød-oransje lakk for å hindre blått lys fra å treffe det rødsensitive negativet under. Som i Process 3 ble hver filmrull behandlet i matriser med herdende gelatinløsninger, etterfulgt av en fargetoningsprosess: Cyan toning for rødt, magenta for grønt, og gult for blått. Deretter ble de tre rullene trykket på en blank, gelatinlakkert filmremse.
Process 4 i Hollywood
Process 4 ble likevel forbeholdt de aller største filmproduksjonene på grunn av kostnadene som inngikk i å skyte spillefilmer på dette formatet. Utenom den dyre og kompliserte fargebehandlingsprosessen, krevde denne løsningen også enorme mengder med lys, i motsetning til svart-hvitt film, fordi prismeanretningen og fargefiltrene inni kameraet reduserte veldig mye av lyset som eksponerte filmnegativene. Dette førte til situasjoner hvor innspillingslokalene kunne nå svært høye temperaturer, som i Trollmannen fra Oz, hvor tungt sminkede og utkledde skuespillere måtte jobbe under temperaturer som nådde så høyt som 38 °C og pådro seg øyeskader som følge av de høye lysnivåene.
Nedgang og enkeltremse-fargefilm
I 1952 introduserte Eastman Kodak et fargefilm-alternativ, Eastmancolor, hvor farger ble eksponert på én enkelt filmremse som kunne fremkalles gjennom vanlige filmprosesser, fremfor Technicolors dyre og tungvinte fargeleggingsteknikker. Technicolor tilpasset samtidig fargeoverføringsprosessene sine til å kunne trykke Technicolor-filmer fra Eastmancolor-negativer. Etter Foxfire (1955), den aller siste filmen skutt på Technicolors kamera, utvidet Technicolor tjenestene sine til å kunne tilby fremkalling og filmprosessering for andre formater som VistaVision, Todd-AO, og Ultra Panavision 70, fordi Technicolors fargeoverføringsprosess fortsatt var ansett som overlegen andre fargeprosesser i industrien.
Med veksten av mengden kinoer i USA på midten av 60-tallet, vokste også behovet for større forsyninger av filmruller. Technicolors tidkrevende og dyre fargeprosess greide ikke å opprettholde denne forsyningen, i motsetning til nye, raskere filmlaboratorier som dukket opp over hele landet. En av de siste filmene som ble trykket hos Technicolor var Gudfaren II (1974), og fra 1975 til 1980 ble de amerikanske, britiske og italienske Technicolor-laboratoriumene henholdsvis overtatt av Eastman, videresolgt, og nedlagt. Den solgte, britiske avdelingen ble opprettholdt i Kina frem til dens nedleggelse i 1993, da Technicolor-prosessen ble vurdert underlegen moderne filmprosesser.
Gjenoppstandelse av fargeoverføringsprosessen
Technicolors filmprosesser hadde en kort gjenoppstandelse fra 1997 til 2002, og var tilgjengelig for både filmproduksjoner og restaureringsarbeid på eldre filmer som tok i bruk Technicolor-prosessen.
Bulworth, Den Tynne Røde Linjen, Godzilla, Toy Story 2 og Pearl Harbor var blant de filmene som tok i bruk Technicolors fargeoverføringsprosess på denne tiden. Prosessen ble nedlagt som følge av Thomson sitt oppkjøp av Technicolor i 2002.
Technicolor i dag
Technicolor er fortsatt et suksessrikt byrå den dag i dag, med fransk eierskap. De la ned sitt siste filmlaboratorium i 2014, men fortsetter å tilby tjenester innenfor etterarbeid, visuelle effekter, lyd, fargearbeid, markedsføring, animasjon og Virtual Reality. På verdensbasis har de avdelinger i Los Angeles, London, Montreal, Toronto, Paris, Vancouver, New York, Bangalore, Atlanta, og New Orleans. I nyere tid har Technicolor stått for fargearbeidet på filmer som Logan, Birdman, og Ghost In The Shell.
IsarOpen
IsarOpen er en profesjonell tennisturnering for menn som blir spilt på grus. Den er en del av Challenger-touren, og ble opprettet i 2018.
Den blir spilt hvert år i Pullach i Tyskland.
Byllepest
Byllepest er den vanligste form for pest og har stått bak flere epidemier og pandemier gjennom historien. Svartedauden på midten av 1300-tallet var mest sannsynlig en byllepestpandemi.
Infeksjonssjukdommen er forårsaket av bakterien Yersinia pestis og kjennetegnes av at lymfeknuter hovner opp til store væskefylte byller. Disse kan det gå koldbrann i, slik at de får en blåsvart farge. Den samme bakterien kan også føre til lungepest eller blodforgiftning.
Byllepest hadde, slik den artet seg i seinmellomalderen, en letalitet (dødelighet) på 50-60 prosent. Generelt synes det som om byllepesten i middelalderen drepte 2 av 3 som ble infisert i løpet av 2 til 6 dager uten behandling. Trolig drepte svartedauden mer enn 25 millioner mennesker, en tredjedel av den europeiske befolkning.
Grunnen til byllepestens store spredning og dødelighet hadde bakgrunn i et komplisert samspill mellom ulike krefter i naturen og andre fenomener, blant annet en balanse mellom mikro- og makroparasittisme som ledet fram til dens katastrofale angrep på Europa i 1345. En smågnager som jordrotten på steppene i østlige Europa og Asia var vertskap for en bakterie som ikke ble identifisert før i 1894, Pasteurella pestis (i dag kalt Yersinia pestis), mikroparasitten bak svartedauden. Bakterien fant seg også til rette hos loppene, som igjen fant vegen til den svarte asiatiske rotten som etter den neolittiske revolusjon bosatte seg blant mennesker. Fra rotten hoppet loppene over på mennesker. Da mongolene nådde fram til Europa, fant det også sted en utveksling av mikroorganismer. En av disse var utvilsomt svartedaudens byllepest.
Det siste utbruddet i Sverige fant sted i 1710, hvor smitten krysset Øresund til Sjælland. Cille Gad og hennes far var blant ofrene for pestutbruddet som utslettet en tredjedel av Københavns befolkning. En tenåringsgutt fra Helsingør brakte smitten til København. I Sverige hadde pesten svekket flåtens kampkraft betydelig.
Nord-Trøndelag fylkesting 1995–1999
Nord-Trøndelag fylkesting 1995–1999 bestod av 45 representanter. Fordelingen mellom partiene var 17 fra Arbeiderpartiet, 15 fra Senterpartiet, 4 fra Høyre, 3 fra Sosialistisk Venstreparti, 2 fra Fremskrittspartiet, 2 fra Kristelig Folkeparti og 2 fra Venstre. Bjarne Håkon Hanssen fra Arbeiderpartiet var fylkesordfører 1995–1997, Merethe Storødegård fra Arbeiderpartiet var fylkesordfører 1997–1999, mens Astri Wessel fra Kristelig Folkeparti var fylkesvaraordfører gjennom hele perioden.
Carlos Seco Serrano
Carlos Seco Serrano (født 14. november 1923 i Toledo i Spania; død 12. april 2020 i Madrid) var en spansk historiker.
Bakgrunn, utdannelse
Carlos Seco Serrano var sønn av Edmundo Seco Sánchez, en spansk militær i Spansk Marokko som forble i den andre spanske republikks tjeneste, og som ble henrettet av francistiske styrker under den spanske borgerkrig.
Han fullførte et baccalaureatsstudium i filosofi og litteratur i 1945 ved Universidad Central de Madrid. I 1950 ble han promovert til doktorgraden i historie med en dissertasjon som hadde som tema de diplomatiske forbindelser mellom Spania og Venezia på Filip IIIs tid. Han studerte under historikere som Ciriaco Pérez Bustamante og Jesús Pabón.
Karriere
Fra 1957 til 1975 var han professor for allmenn spansk historie og spansk samtidshistorie ved Universitetet i Barcelona, og fra 1975 til 1989 for spansk samtidshistorie ved Universidad Complutense de Madrid.
Seco Serrano ble valgt til medalla nº 12 ved Real Academia de la Historia den 21. januar 1977 og inntok sitt sete 5. februar 1978. Han var også medlem av en rekke andre vitenskapelige selskap, som blant andre Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona og Consejo Superior de Investigaciones Científicas.
For sitt verk Militarismo y civilismo en la España contemporánea (1984) ble han i 1986 tildelt Premio Nacional de Historia de España.
Blant hans mest kjente doktorander er historikerne Julio Gil Pecharromán og Antoni Jutglar.
Den 12. april 2020 døde han i Madrid i en alder av 96 år av komplikasjoner som følge av covid-19.
Inga Ørner
Familie
Inga Ørner var datter av styrmann og senere slakterborger i Kristiania Ferdinand August Olsen og Marthe Marie Andersen. Hun var faster til kronprins Haralds adjutant, Jan August Ørner.
Bakgrunn
Allerede 11 år gammel danset Inga Ørner i Faust på Christiania Theater. 14 år gammel reiste hun, uten foreldrene, for første gang over Atlanteren.
Inga Ørner studerte hos kammersanger Wilhelm Kloed i Kristiania, Jean de Reszke i Paris og Cesare Rossi i Roma. Hun var knyttet til flere operascener, og i Norge gjorde hun seg særlig kjent i rollen som Gilda i Verdis opera Rigoletto, som hun fremførte under sin debut i Italia.
Liv og virke
Ørner var anerkjent som koloratursopran. Hun gjorde flere opptredener i USA, men relativt få i fødelandet Norge.
Hennes første store engasjement i utlandet var ved Covent Garden. Deretter opptrådte hun flere sesonger i Metropolitan Opera i New York, sammen med Caruso og flere andre sangere av internasjonalt toppformat.
Det finnes enkelte romanseopptak av Inga Ørner på Odeon-plater.
Ørner komponerte flere sangvalser, hvoran Flower of Eros ble mest kjent i samtiden. Som sanger foretrakk hun selv å fremføre skandinaviske folkesanger. Hennes stemmeregister strakte seg over tre og en halv oktav.
The Glory of Love
«The Glory of Love» er en amerikansk sang, skrevet av Billy Hill. Den ble spilt inn på plate av Benny Goodman i 1936. Hans versjon ble en nummer én-pophit. I 1951 hadde rhythm and blues-vokalgruppen The Four Keys sin største R&B-hit med sin versjon av sangen og toppet R&B-listen i fire ikke-sammenhengende uker.
Johan Fürst
Johan Etters Fürst (født 1780 i Arendal, død 1846 i Arendal) var en norsk skipper og skipsreder fra Arendal. Han var sønn av skipsreder og kjøpmann Christopher Fürst og bror til Wittus Juell Fürst. I 1812 ble han gift med Karen Dorothea Nielsen. Sammen fikk de fikk ni barn.
Inga Ørner
Liv og virke
Inga Ørner ga også musikkundervisning, blant annet i New York.
Johan Fürst
Johan Fürst deltok under Napoleonskrigene i 1807-1809 som Maanedslieutenant på kanonbåten «Thygesen No. 1».
Inga Ørner
Liv og virke
Mot slutten av sitt liv var Ørner bosatt i California.
Johan Fürst
Lassens hus
Hans far Christopher Fürst bygde i 1809 Lassens hus i Arendal. Huset er nærmeste nabo til Kallevigs palé, eller Arendal gamle rådhus. Johan Fürst fikk huset i gave av sin far.
Arkivet
På KUBEN i Arendal er det oppbevart en håndskrevet navigasjonsbok fra 1799 som Johan Fürst har ført i pennen.
Natalia Linares
Natalia Carolina Linares (født 3. januar 2003) er en colombiansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp og sprintløp. Hun ble søramerikansk mester på 200 meter innendørs i 2020, og ble nasjonal mester på 100 meter i 2021.
2019
Linares deltok i det colombianske juniormesterskapet (U20) i friidrett 2019, og vant der lengdehopp med 5,20 meter. Hun deltok i Søramerikansk U20-mesterskap i friidrett 2019, og kom der på sjuendeplass i lengdehopp. Hun vant 100 meter og 200 meter under det colombianske U18-mesterskapet i friidrett.
2020
Søramerikansk mesterskap i friidrett innendørs ble første gang arrangert i 2020. Linares vant 200 meter i dette mesterskapet, og hun kom på andreplass på 60 meter, bak Rosângela Santos, med ny colombiansk rekord på 7,42 sekunder.
The Glory of Love
Norske versjoner
Det er uklart hvem som har skrevet den norske teksten. Tre kilder oppgir Div. (= Diverse?), mens én kilde opgir Dyv. Den norske tittelen er «Det er når månen skinner».
Are Turmo
Are Turmo (født 6. september 1973) er en norsk utdanningsforsker, direktør og faglitterær forfatter. Han har doktorgrad (dr.scient.) fra Universitetet i Oslo (2003) med en avhandling om internasjonale komparative studier av læringsutbytte i realfagene. Han har tatt AFFs lederutviklingsprogram for yngre ledere på Solstrand og GMCA-programmet ved Judge Business School, University of Cambridge, UK.
Are Turmo er kompetansedirektør i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) siden 2010.
I 2006 utga han sammen med Eyvind Elstad boka ''Læringsstrategier. Søkelys på lærernes praksis'' (Universitetsforlaget) som brukes som pensum ved flere universiteter og høgskoler. Han var i flere år ansvarlig redaktør for Norsk pedagogisk tidsskrift.
Johannes Hjellbrekke
Johannes Hjellbrekke (født 1965) er professor i sosiologi ved Universitetet i Bergen. Han var sjefredaktør for Sosiologisk tidsskrift fra 2003 til 2005. Han ble førsteamanuensis i sosiologi ved UiB i 2005 og professor i 2010. Han har også vært gjesteprofessor ved University of York, EHESS/Paris, UC Berkeley og New York University. Han var direktør for Det norske universitetssenter i Paris 2016–2018. Han forsker særlig på sosial klasse, eliter, makt og sosial mobilitet.
Straumsbotn (fjord i Senja)
Straumsbotn er en fjordarm av Bergsfjorden på Senja i Senja kommune i Troms og Finnmarrk. Fjorden har innløp gjennom sundet Trongstraumen ved Straumsneset i nord og strekker seg 7,5 kilometer sørøstover til Elvevollen innerst i fjorden. Straumsbotn har forbindelse til Bergsfjorden gjennom en smal (om lag 60 meter på det smaleste) og grunn renne, Trongstraumen eller Straumen, der tidevannet strømmer som en elv opp til 11 km/time. Det har vært godt fiske i Straumen. Straumsbotn er den eneste fjorden i ytre Senja som regelmessig fryser til om vinteren.
Bygda Straumsbotn ligger på østsida av fjorden. Lenger sør og inn i fjorden ligger gårdene Håverjorda og Løvdal. Fra Straumsnes var det fergeforbindelse med kommunesentret Skaland, over Bergsfjorden, fram til riksvei 864 (nå del av fylkesvei 862), med Skalandtunnelen, åpnet i 1987.
Hilde Rössel-Majdan
Hildegard Rössel-Majdan (født 30. januar 1921 i Moosbierbaum ved Tulln i Niederösterreich, død 15. desember 2010 i Wien) var en østerriksk operasanger (alt), konsertsanger og sangpedagog.
Liv og virke
Hilde Rössel-Majdan studerte sang ved Akademie für Musik und Darstellende Kunst i Wien fra 1945 til 1949. Hun operadebuterte i 1951 ved Theater an der Wien og var medlem av ensemblet ved Wiener Staatsoper fra 1951 til 1976.
I tillegg til en omfattende virksomhet på operaen i Wien gjestet hun ved La Scala Milano, Covent Garden London, Salzburg Festival, Edinburg Festival og Festival d´Aix-en-Provence. Som operasanger medvirket hun fra operetter, via Mozart-operaer til det romantiske repertoaret med verk av Puccini, Strauss og Wagner. Hun ble særlig kjent for sine innspillinger med verk av J. S. Bach og var en anerkjent tolker av samtidsmusikk.
Gjennom karrieren arbeidet Rössel-Majdan med en rekke kjente dirigenter, eksempelvis Herbert von Karajan, Wilhelm Furtwängler, Bruno Walter og Otto Klemperer.
I 1962 fikk hun tittelen Kammersängerin (Østerrike). Hun arbeidet hele sin karriere som pedagog, og ble i 1976 professor i sang ved Universität für Musik und darstellende Kunst Wien. Av norske sangere som studerte med Rössel-Majdan kan nevnes Birgitte Ekle.
Kjente innspillinger
Hilde Rössel-Majdan er godt dokumentert på en rekke innspillinger.
Friedrich Wilhelm Bautz
Friedrich Wilhelm Bautz (født 20. desember 1906 i Brambauer, død 19. august 1979 i Dortmund) var en tysk evangelisk (unert) teolog og forfatter.
Liv og virke
Bautz studerte teologi i Münster i Bethel, Berlin og Tübingen. Fra februar 1939 var han sjelesørger i Franz Arndt-Haus, et krigsinvalidehjem  i Volmarstein, og senere sokneprest i Kriescht og i Annarode. Fra 1954 til 1958 arbeidet han i Neukirchener Verlagsgesellschaft frt han var forlagslektor; santidig var han sogneassistent i menigheten Dorfkirche Stiepel. I 1959 overtok han en sykesjelesørgerstilling i Witten-Heven. I Stadt- und Landesbibliothek Dortmund og i Universitäts- und Landesbibliothek Münster arbeidet Bautz på Biographisch-Bibliographischen Kirchenlexikon (BBKL), et oppslagsverk somhan betraktes som grunnlegger av.
Altintepe
Altıntepe (turkisk for «gylden høyde») eller Yerez (armensk: Երեզ) er en urartisk festning fra tidsrommet 9.-7. århundre f.Kr. Det ligger på en høyde med utsyn over elven Eufrat i distriktet Üzümlü i provinsen Erzincan i Øst-Anatolia i Tyrkia.
Altıntepe ligger ved 12-kilometersmerket på hovedveien fra Erzincan mot Erzurum Ruinene ligger på en seksti meter høt vulkansk høyde. Utgravninger fant syed mellom 1959 og 1968 under ledelse av professor dr. Tahsin Özgüç, og de tble da funnet en borg fra urarteisk tid. Også flere andre bygninger ble utgravd, noe uklart hva deres funksjon kan ha hatt, men i alle fall var det også et tempel.
Etter et opphold ble det innledet nye utgravninger i 2003.
Ziggo Dome
Ziggo Dome er en innendørs flerbruksarena i Amsterdam i Nederland. Den er oppkalt etter det nederlandske kabel-tv-selskapet Ziggo. Arenaen sto ferdig i juni 2012 og har plass til opptil 17,000 publikummere.
Bakgrunn
Ziggo Dome ble tegnet av arkitektkontoret Benthem Crouwel Architekten. Selv om navnet dome refererer til en kuppel, har ikke bygningen noen runde kanter. I stedet har bygningen form som en kvadratisk blokk med lengde og bredde på 90 ganger 90 meter. Høyden er 30 meter. Fasaden lyses opp av 120,000 ledlys, og det kan fremvises videobilder og filmer på fasaden.
Arenaen ble skreddersydd for musikk og konserter, men kan tilpasses til å huse idrettskonkurranser. Anlegget har blant annet tennisbane, svømmebasseng og ishockeybane. Fotballstadionet Johan Cruijff Arena ligger rett ved siden av Ziggo Dome.