cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arnhild Lauveng
Arnhild Lauveng (født 13. januar 1972) er en norsk psykolog som er utdannet ved Universitetet i Oslo og hadde tidligere diagnosen schizofreni. Hun tok doktorgraden i 2017.
Hun arbeider som seniorrådgiver/forsker ved Nasjonalt senter for Erfaringskompetanse. Hun er foredragsholder, og mottok i 2004 «Prisen til fremme av ytringsfriheten innen psykisk helsevern». Hun har skrevet to selvbiografier om veien inn og ut av psykoser med faglig resonnement omkring ulike tilstander og mulige årsaker til personlighetsutviklingen. Hun har vært medlem av tvangslovutvalget.
Bokrettighetene til I morgen var jeg alltid en løve er solgt til Nederland, Danmark (Akademisk Forlag), Sverige (Sivart Forlag), Tyskland (Random House), Polen, Island, Russland, Litauen, Finland, Sør Korea og Spania.
I 2008 tildelte Stiftelsen Fritt Ord Arnhild Lauveng Fritt Ords Honnør, en påskjønnelse som deles ut for verdifullt virke i det frie ords tjeneste. I 2010 fikk hun Åpenhetsprisen.
Arnhild Lauveng har undersøkt om livskvaliteten til de med alvorlige og langvarige psykiske helseutfordringer blir stimulert av et skolemiljø sammenlignet med et tradisjonelt behandlingsmiljø. 21. august 2017 disputerte hun for doktorgraden.
Se https://www.napha.no/content.ap?thisId=21720
McDonnell Douglas DC-10
McDonnell Douglas DC-10 er et tremotors passasjerfly produsert av McDonnell Douglas. Flyet har lang rekkevidde, med to jetmotorer montert under vingene og en tredje jetmotor ved roten av den vertikale stabilisatoren på haleroret. Modellen var en etterfølger av Douglas DC-8 som opererte langdistanse og konkurrerte i det samme markedet som Airbus A300, Boeing 747 og den nesten fysisk like Lockheed L-1011 TriStar. Flere fly ble bygget og levert til det amerikanske luftforsvaret som tankfly under betegnelsen KC-10 Extender.
Flyets historie
DC-10 var McDonnell Douglas' første kommersielle passasjerfly etter fusjonen i 1967 mellom McDonnell Aircraft Corporation og Douglas Aircraft Company. Flyet ble bygget etter spesifikasjoner levert fra American Airlines, som søkte etter et bredbuksfly noe mindre enn Boeing 747, men kapabelt til å fly like lange ruter fra flyplasser med kortere rullebaner. I så måte var Boeing 747 forut for sin tid. Flere mindre flyplasser kunne ikke ta imot 747, verken i gate-størrelse eller lengden på rullebanen. Flyselskapene lette etter en løsning på dette problemet og McDonnell Douglas gikk til tegnebrettet med DC-10.
Totalt ble det produsert 446 enheter av DC-10, den siste i desember 1988, levert til Nigeria Airways tidlig i 1989. Biman Bangladesh Airlines var siste selskap som brukte DC-10 i passasjerrutetrafikk. Siste flygning fant sted 24. februar 2014 klokka 15:00.
Ulykker
Selv om sikkerhetsrullebladet til DC-10 er jevnt med andre store passasjerfly, led flytypen av en rekke prøvetidssykdommer i løpet av 1970-tallet da flere høyt publiserte hendelser og krasj endte med at flytypen ble satt på bakken for en kort periode av det amerikanske luftfartstilsynet FAA inntil problemene var løst.
Flytypen fikk et rykte på seg for å være farlig da flere ulykker relatert til lasteromsdørene, som i motsetning til de fleste andre fly (med unntak av Boeing 747) kunne lukkes utover. Dette krevde en spesiell låsemekanisme som tålte de høye påkjenningene trykket utgjorde. Denne mekanismen kunne ved dårlig behandling eller feil utløses, noe som gjorde døren til en potensiell livsfarlig løs del og kunne rive løs flyets interne og eksterne styresystemer. McDonnell Douglas prøvde å legge skylden på hard behandling av de bakkeansatte på flyplassene for å dekke over egen svak design. For selv om flere flyselskaper modifiserte dørene og gjennomførte trening av bakkemannskapet frivillig, så var svakheten der fremdeles.
Den første nestenulykken var American Airlines avgang 96, 12. juni 1972 fra Detroit til Buffalo. Etter avgang, i 11 750 fots høyde falt en av lastelukene på flyet av og det plutselige trykkfallet påførte flyet store skader og det var takket være dyktig flygning at flyet klarte å lande. Feilen var den defekte låsemekanismen. Etter uhellet ba FAA produsenten om å sende varsel om problemet, men ikke alle flyselskap visste om denne feilen, blant andre det tyrkiske Turk Hava Yollari.
Den endelige avgjørelsen ble tatt den 25. mai 1979 med American Airlines Flight 191 som tok av fra Chicago O'Hare International Airport med kurs for Los Angeles. Ved avgang falt den høyre motoren av og det påfølgende krasjet drepte 273 mennesker, den verste på amerikansk jord inntil 11. september-angrepene. Etter ulykken ble alle DC-10 fly satt på bakken.
Uhellet skjedde ved at motor nummer en, eller den venstre motoren i fartsretningen, løsnet fra vingen og rev med seg viktige styresystemer og førte til en omfattende lekkasje av hydraulisk olje. Flyet gikk umiddelbart til den ene siden og mannskapet mistet kontrollen slik at det gikk inn i et uopprettelig spinn før det krasjet med en voldsom kraft. Etterforskningen konkluderte med feilaktig vedlikehold fra bakkemannskapet til American Airlines, som etter sigende brukte en gaffeltruck til å løfte av motoren og skadet styreledningene til den, noe som var feilaktig prosedyre da man etter McDonnell Douglas' anbefalinger skulle koble av styreledningene til motoren først.
Denne lette løsningen sparte flere arbeidstimer på vedlikehold, og flere store flyselskaper brukte denne metoden, men den var ikke godkjent av McDonnell Douglas. Selv om flyprodusenten ikke var direkte skyld i denne ulykken, modifiserte de styreledningene ved å innføre strekkavslastning. (Det går et uavkreftet rykte om at denne ulykken førte til at American Airlines fikk kjøpe billige McDonnell Douglas MD-80 på 80-tallet).
Den mest kjente ulykken var United Airlines Flight 232 i Sioux City, USA i 1989, hvor et DC-10-10 fra Denver til Chicago og Philadelphia måtte nødlande etter å ha mistet de hydrauliske kontrollene på grunn av metalltretthet i et av bladene til halemotoren slik at det løsnet og slo ned på halen med de hydrauliske rørene. Pilotene, samt en DC-10 instruktør som var passasjer på flyet, styrte flyet ved hjelp av gassen til de to gjenværende motorene alene, noe ingen andre fly hadde mulighet til på den tiden. Flyet ble fullstendig ødelagt da flyets høyre vinge gikk i bakken like ved landing. Selv om 110 passasjerer og en flyvert døde, kunne over halvparten eller 185 av de, forlate flyet uten større personskader. Etterforskningen kritiserte senere flyselskapets vedlikeholdsavdeling for dårlig vedlikehold. Hendelsen ble filmatisert i filmen «Crash Landing: The Rescue of Flight 232» fra 1992.
Den 7. februar 2006 måtte et fullastet DC-10 fra Aeroflot nødlande på Oslo lufthavn, Gardermoen etter at venstre motor i fartsretningen stoppet like etter avgang. Flyet måtte først sirkle rundt flyplassen med to motorer for å forbruke drivstoff siden det var for tungt til å lande.
Til tross for den vanskelige starten viste DC-10 seg — og er fortsatt — et pålitelig fly som er godt likt blant piloter og teknikere. Flytypens rulleblad ble forbedret etter at de tidlige designtabbene ble rettet på, og timene i luften hos flåten økte. Faktisk er modellen sammenlignbar med de fleste nestegenerasjonsfly. . Økt inspeksjon og senere modifikasjoner har gjort DC-10 til et av de sikreste flyene å fly med.
Varianter
DC-10 ble produsert i fem forskjellige varianter:
McDonnell Douglas produserte senere en større variant kalt McDonnell Douglas MD-11. Denne flytypen brukte nyere motorer og et nytt cockpitinteriør, noe som tok vekk behovet for flyteknikeren slik at flyet fikk 2 mann i cockpiten. MD-11 gikk inn i tjeneste i 1991. Flere DC-10 har også fått oppgradert cockpit av Boeing, og går under benevnelsen MD-10 slik at denne flytypen nå har samme typegodkjennelse som MD-11, noe som igjen gjør at flere selskaper som for eksempel Federal Express kan ha samme piloter på begge sine flytyper.
Operatører
Store operatører var United Airlines, American Airlines, Northwest Airlines og Japan Airlines. DC-10 er nå kun å finne som rene fraktfly, og mange flyselskaper solgte sine DC-10-fly til fraktselskaper som FedEx, som på det meste hadde 78 maskiner i drift.
Susning.nu
Susning.nu er et svensk nettsted som fra 2001 til 2004 ble drevet som en åpen oppslagsverkslignende wiki, i likhet med internettleksikonet Wikipedia. Redaktørene og bidragsyterne til Susning hadde imidlertid ingen ambisjon om å lage et leksikon, og dermed var innstillingen til hva slags artikler man aksepterte der forholdsvis liberal. I denne tiden ble Susning Sveriges største wiki, og verdens nest største wiki – i alle fall om alle de forskjellige språkversjonene av Wikipedia regnes som én wiki – og havnet på tiendeplass i bladet Internetworlds liste over Sveriges 100 beste internettsider. Personer som redigerte artikler på Susning.nu, ble ofte kalt for susare.
Taigahumle
Taigahumle (Bombus sporadicus) er en stor humle med kort tunge.
Kjennetegn
Taigahumlen har som de andre humlene i jordhumlegruppa to gule bånd, et på brystet og et på bakkroppen. Bakkroppsspissen er hvit. Den kan kjennes fra andre jordhumler på sine lange og litt mørke vinger. Taigahumlen har i perioder blitt sett på som en variant av liten jordhumle. Den gule pelsfargen er lysere enn hos mørk jordhumle, og er mer som hos liten jordhumle.
Bolet
Liten jordhumle bygger nesten alltid sine bol nede i jorda i et musebol nede i en musegang, men en kan finne bolet på andre steder også.
Utbredelse
Vi finner taigahumlen i det indre østlandet fra Aust-Agder og nordover til godt nord for Trondheim. Enkelt funn er blitt gjort så langt nord som til Tromsø.
Kommunal- og distriktsdepartementet
Kommunal- og distriktsdepartementet (KDD) er et norsk departement med ansvar for blant annet IKT, kommunal-, regional- og distriktspolitikk, lokalforvaltning, kommuneøkonomi og boligpolitikk. KDD har også ansvar for statlig arbeidsgiverpolitikk, gjennomføring av valg, same- og minoritetspolitikk og oppfølging av bærekraftsmålene. Departementet het under Solbergs-regjering, Kommunal- og moderniseringsdepartementet (KMD). Dette ble opprettet gjennom å fusjonere Fornyings- og administrasjonsdepartementet, Kommunal- og regionaldepartementet og planavdelingen i Miljøverndepartementet. Departementet endret navn til Kommunal- og distriktsdepartementet 1. januar 2022.
Departementet har lokaler i Regjeringskvartalet R5 i Akersgata 59.
Avdelinger
I tillegg til en kommunikasjonsenhet og en administrasjonsavdeling, har departementet følgende avdelinger:
Avdeling for IT og forvaltningspolitikk  Avdelingen har koordineringsansvaret for forvaltningspolitikken og IT-politikken, for deler av personvernpolitikken og for elektronisk kommunikasjon. Ansvaret omfatter blant annet arbeidet med digitalisering og innovasjon i offentlig sektor, personopplysningsforskriften og administrativt ansvar for Datatilsynet og for Personvernnemda. Avdelingen har også ansvar for etatsstyringen av Digitaliseringsdirektoratet og av Nasjonal kommunikasjonsmyndighet. Avdelingen er faglig sekretariat for både distrikts- og digitaliseringsministeren og for kommunal- og moderniseringsministeren. Avdelingen ledes av ekspedisjonssjef Jan Hjelle
Arbeidsgiverpolitisk avdeling forvalter statens personal- og arbeidsgiverpolitikk gjennom avtaler, lovverk og bestemmelser. Forhandlingsseksjonen forhandler med fagforeningene som organiserer statsansatte og er statens part i lønnsoppgjør. Juridisk seksjon yter rådgiving innen arbeidsrettslige spørsmål og har ansvar for forvaltning av tjenestemannsloven og tjenestetvistloven. Utviklingsseksjonen gir råd til statlige organisasjoner om personalpolitikk og organisasjonsutvikling. Avdelingen ledes av statens personaldirektør Merethe Foss Liverud.
Regionalpolitisk avdeling
Kommunalavdelingen fordeler hvor store overførlinger som skal bevilges til kommuner og fylkeskommuner etter fordelingsnøkkelen og driver systemet for dette (se Statens inntektssystem for kommuner og fylkeskommuner). Dessuten utreder og tolker det økonomiregelverk og statsbudsjettet for overføringer til kommunene. Avdelingen forsøker også å kartlegge hvilke kostnader nye statlige regler og pålegg vil velte over på kommunenes økonomi. Avdelingen har ansvar for informasjonssystemet KOSTRA (KOmmune-STat-RApportering) som gjør det mulig å sammenligne kommunenes og fylkenes statistikk over økonomi og effektivitet som leveres til Statistisk sentralbyrå. Kommunalavdelingen er sekretariat for Det tekniske beregningsutvalget for kommunal og fylkeskommunal økonomi. Utvalget er fast og leverer rapport hvert halvår med økonomisk statistikk som benyttes i forhandlinger mellom stat og kommunesektor. Den juridiske seksjonen i Kommunalavdelingen har ansvar for fortolkning og lovlighetskontroll av kommuneloven og juridiske spørsmål knyttet til interkommunale selskaper og interkommunalt samarbeid. Dessuten tolker den spørsmål om hvordan kommunallovgivningen overstyres av forvaltningsloven, offentleglova og EU/EØS-rett. Seksjon for valg og lokaldemokrati som har anvar for gjennomføringen av stortings- og lokalvalg. Avdelingen ledes av ekspedisjonssjef Sølve Monica Steffensen.
Avdelingen har eieransvar for Kommunalbanken AS, som er et statsaksjeselskap som skal gi lån til kommuner, fylkeskommuner, interkommunale selskaper og andre selskaper som utfører kommunale oppgaver. Lånene ytes enten mot kommunal eller statlig garanti, og har som formål er å sikre stabil tilgang på finansiering, samt yte gunstig betingelser til kommunesektoren.
Bolig- og bygningsavdelingen
Planavdelingen
Statsforvaltningsavdelingen
Same- og minoritetspolitisk avdeling
Motorisk enhet
En motorisk enhet består av en motorisk nervecelle i ryggmargens forhorn, nervecellens nervefiber, eller utløper, og de muskelfibrene nervecellen forsyner med impulser.
Apucarana
Apucarana er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Ottadekke
Ottadekke er et veidekke som fungerer som en mellomting mellom grusdekke og asfaltdekke. Dekketypen består av et underlag av stein og grus med et tynt lag av bindemiddel (olje) oppå. Det er billigere å legge enn asfaltdekke, og krever mindre vedlikehold enn veidekke av grus. Dekketypen ble utviklet i Norge fra 1963 til 1965. I tillegg til i Norge, ble ottadekke raskt tatt i bruk i andre land, blant annet Island, Sverige, Chile, Bangladesh, Australia, samt flere land i Afrika. I Norge ble det lagt over 12,000 km ottadekke fram til midten av 1980-årene, tilsvarende rundt 20 % av alle veiene med fast dekke. Siden da har imidlertid stadig flere veier fått asfaltdekke, og ottadekke i mindre grad blitt brukt i Norge. Men i 2016 ble det lagt Ottadekke ved Søsterkirkene i Gran på Hadeland. Da måtte man hente utstyr og mannskap fra Sverige ettersom man ikke lenger hadde utstyr og kompetanse til å legge oljegrus i Norge.
Ottadekke brukes særlig på veier med mindre trafikk. Det er noe mindre komfortabelt å kjøre på enn asfaltdekke, men tåler noe telehiv, hvilket er en fordel under norske forhold. Etter at dekket er lagt, vil det ligge løs grus på toppen i 3–4 uker. Mye av grusen kjøres ned i dekket, og den overflødige grusen kostes så bort. Løsgrusen kan medføre en viss støvplage.
Navnet ottadekke kommer av at dekketypen først ble utprøvd på riksvei 15 i Ottadalen.
Dronning Margrete
Dronning Margrete er navnet til flere personer:
Tungekrøller
En tungekrøller er ord eller en eller flere setninger som er vanskelig å uttale helt riktig. Noen er reelle ord, som det norske «høyesterettsjustitiarius», mens andre er laget for å være vanskelig å uttale. Tungekrøllere er ofte basert på å ha flere minimale fonempar i setningen (f.eks kjell [ç], s [s] og skj [), eller å ha plosive konsonanter i starten og slutten av hvert ord. Tungekrøllere kan brukes i ordlek eller for å øve seg på riktig uttale.
Hjerkinn flyplass
Hjerkinn flyplass er en flyplass som ligger i Dovre kommune i Innlandet fylke. Flyplassen ligger på sørsiden av fylkesvei 29, ca. fem kilometer fra Hjerkinn i retning Folldal. Flyplassen kalles også Hjerkinnsholen etter haugen Hjerkinnsholen, som ligger på nordsiden av riksveien.
Flyplassen ble anlagt av Forsvaret på slutten av 1960- eller begynnelsen av 1970-tallet, da Forsvaret var aktive på Hjerkinn skytefelt.
Ole-Roberth Holmen
Ole-Roberth Holmen (født 16. august 1953 i Hamar) er en norsk tidligere ishockeyspiller og senere ishockeytrener. Han er kjent som spiller i Storhamar og var helt sentral en tid da klubben etablerte seg i den norske toppserien og frem til den ble en av de dominerende i Norge. Bortsett fra én sesong i Furuset i forbindelse med utdanning forble Holmen trofast mot moderklubben Storhamar gjennom 17 sesonger.
Split
Split (italiensk Spalato) er det økonomiske og administrative sentrum i midtre Dalmatia i Kroatia. Den er fylkeshovedstad for Split-Dalmatia fylke. Byen hadde om lag 188 694 innbyggere i 2001. Den har mange historiske og kulturelle severdigheter. Split ble grunnlagt på 200-tallet e.Kr. Byens sentrum består av og er bygget rundt den romerske keiseren Diokletians palass.
Simon Bolivar Buckner jr.
Simon Bolivar Buckner jr. (født 18. juli 1886 i Hart County i Kentucky i USA, falt 18. juni 1945 på Okinawa) var en amerikansk general under annen verdenskrig. Han ledet den amerikanske 10. armé under landstigningen på Okinawa der han ble drept en av slagets siste dager. Buckner ble dermed den høyest rangerte amerikanske offiser som falt for fiendtlig ild i krigen.
Split
Historie
I 295 begynte den romerske keiser Diokletian å bygge et palass på kysten av Dalmatia, i landet der han var født. Etter at han abdiserte i 305 forlot han Nikomedia og flyttet inn i palasset for å være sine siste leveår her. Palasset, som kalles Diocletianova Palaca, dekket et område på 28 900 m². Etter han døde ble palasset en del av regjerende keisers eiendom, og området ble på 600-tallet utviklet til en by, da innbyggerne fra den nærliggende byen Salone søkte tilflukt her etter angrep av avarene.
På 900- og 1000-tallet var Split under de kroatiske konger. I begynnelsen på 1100-tallet var det kroatisk-ungarske konger som hersket over byen og det omliggende Dalmatia. Fra 1400-tallet til midten av 1700-tallet var byen en del av Republikken Venezia. Etter en kort periode under fransk styre da Napoleon erobret området tidlig på 1800-tallet, ble byen en del av Østerrike-Ungarn. Etter første verdenskrig ble Østerrike-Ungarn splittet opp, og Split og resten av Dalmatia ble en del av Kongedømmet av serbere, kroater og slovener (etter 1929 Jugoslavia). Under andre verdenskrig ble byen i 1941 og området okkupert av Italia. To år senere frigjorde partisaner byen, før Tyskland så okkuperte området. Etter krigen ble byen igjen en del av Jugoslavia, og da landet ble oppløst i 1991 ble den del av Kroatia.
Etter andre verdenskrig opplevde byen en dynamisk vekst og ble til et viktig turistsenter. Fra Split er det kort vei til feriebyene Makarska og Podgora lenger sør.
Trondheim har hatt vennskapssamarbeid med Split siden 1956.
Samferdsel
Flyplassen i Kaštela er den tredje største i Kroatia med 1 095 852 passasjerer i 2006, med direkteruter til blant annet Zagreb, Frankfurt am Main og London. Flyplassen har også flere direkteruter til Norge. Norwegian flyr til Bergen, Oslo, Stavanger og Trondheim, og SAS flyr til Oslo, Ålesund, Trondheim, Kristiansand, Stavanger og Bergen.
The Rime of the Ancient Mariner
The Rime of the Ancient Mariner er et dikt skrevet av den engelske dikteren Samuel Taylor Coleridge sent på 1700-tallet. Diktet omhandler en sjømann som forteller sin historie, med moralen at man skal elske alle levende vesener.
Steve Bull
Stephen George Bull (født 28. mars 1965 i Tipton i West Midlands i England) er en engelsk tidligere fotballspiller som hadde en lang og suksessfull karriere med Wolverhampton Wanderers.
Starten som profesjonell spiller
Bull vokste opp på en gård som het Moat Farm (også kjent i lokalmiljøet som Lost City) og var under oppveksten en Liverpool FC-supporter. Han startet på Ocker Hill Primary School i september 1969 og flyttet til Willingsworth High School i september 1976. Da hadde han allerede gjort seg bemerket på skolelagene i fotball. Han sluttet på skolen i 1981 og sluttet seg til non-league laget Tiption Town.
Han gjorde det så bra der at han ble oppdaget av en av speiderne til West Bromwich Albion FC og skrev under sin første profesjonelle kontrakt i august 1985. Han spilte fire kamper for West Brom og scoret to mål.
Sesongen 86 / 87
Han kom rett inn på laget igjen og tidlig i desember scoret han sitt første mål for klubben i en Football League Trophy kamp mot Cardiff. 11 dager senere lagde han sitt første ligamål i en 1-0 seier på bortebane mot Hartlepool.
Sesongen 87 / 88
Sesongen etter, 1987/88 fikk han nærmest heltestatus i klubben. Wolves vant 4 divisjonen og fikk også en tur til Wembley der de slo Burnley 2- 0 og vant Sherpa Van Trophy.
Bull nettet 34 mål i ligaen, 3 i FA-cupen, 3 i Littlewoods Challenge Cup og 12 i Sherpa Van Trophy, altså utrolige 52 mål tilsammen. Det var nesten 30 år siden sist (Peterborough spilleren Terry Bly i sesongen 1960 / 61) en spiller hadde klart mer enn 50 mål i en og samme sesong.
Sesongen 88 / 89 - debut på landslaget
Bull stanset på 50 mål denne sesongen, noe som innebar hele 102 mål på to sesonger! Sist gang noen spiller hadde klart å komme over 50 mål i 2 sesonger etter hverandre, var Middlesbrough spilleren George Camsell på midten av 1920-tallet! Denne fantastiske målteften gjorde også at Bull fikk sin landslags debut for og han lagde mål mot  på Hampden Park mens han enda spilte i 3. divisjon (se eget kapittel).
1990-tallet
Utover 1990-tallet fortsatte Bull å lage mål, med 27 mål i sesongene 1989 / 90 og 1990 / 91, 23 i 1991/92 og deretter 19, 15, 19, 17 og 23 i de påfølgende sesongene. De to siste sesongene i Wolves-trøya ble han plaget av skader og 1997/98 sesongen ga bare 9 og siste sesong ble det 6 fulltreffere.
Klubben var i play-off i 1995 og 1997, men Bull fikk aldri oppfylt drømmen å få spille med Wolves i den høyeste divisjonen i England. Dette innebar at han bortsett fra sin første sesong for WBA, spilte Bull alle sine kamper utenfor den øverste divisjonen!
Avslutningen
Under sesongoppkjøringen i Sverige i 1999, i en alder av 35 år, måtte Bully innse at karrieren var over. En lei kneskade ville ikke leges og han hadde ikke annet valg enn å legge skoene på hylla. Han klarte ikke å kutte ut all fotball med en gang og han spillende trener (sammen med sin gamle trener Graham Turner) for Football Conference laget Hereford i sesongen 2001/02. Sesongen etter la han opp for godt og gikk da inn i en PR jobb for Wolves på Molineux.
I mai 2003 stilte Bull opp i en testimonial kamp for West Brom spilleren Bob Taylor og han fikk mange til å trekke på smilebåndet når han gjorde et dramatisk fall når Albion fansen startet å synge sangen "Stand up if you hate the Wolves".
29. juli 2006 spilte Bull sin aller siste kamp for Wolves når han var med i de første 7 minuttene i en testimonial kamp mot Aston Villa på Molineux for å markere at det var 20 år siden han kom til klubben. Bull ble også tilsatt som visepresident i klubben for sin lange tjeneste for klubben.
Order of the British Empire - MBE
For sin lange og lojale tjeneste for Wolves, sitt gode forhold til supportere og for sin kjærlighet for fotball, ble Steve Bull i desember 1999 utnevnt til medlem av Order of the British Empire (MBE).
Bull fikk hedersbevisningen av Dronning Elisabeth II i en mottakelse på Buckingham Palace i London
Molineux
I 2003 ble daværende tribuneseksjon The John Ireland Stand på Molineux omdøpt til The Steve Bull Stand og i juli 2006 ble Bull utnevnt til visepresident i Wolves. Samme måned ble sesongoppkjøringskampen mot Aston Villa betegnet som Bully sin 20-årsjubileumskamp og han gjorde her sin siste opptreden i Wolves trøya ved å spille de første 5 minuttene av kampen.
Sør Arena
Sparebanken Sør Arena som er s hjemmebane ligger i Torsvika på Lundsiden i Kristiansand i Agder. Selskapet Start Stadion AS som opprinnelig eide anlegget sammen med Sparebanken Sør, begjærte oppbud høsten 2013 etter å ha tapt en skattesak og hadde opparbeidet en gjeld på 107 millioner kroner. Av dette var 54 millioner gjeld til banken og 47 millioner til kommunen. I november 2013 ble det klart at Kristiansand kommune ønsket å ta over som eneeier.
Steve Bull
Starten på trenerkarrieren
8 år etter at Bull la skoene på hylla fant han ut at han ville tilbake til fotballen igjen. Den 21. februar 2008 startet Bull sin trenerkarriere ved å bli utnevnt som trener for Football Conference laget Stafford Rangers FC.
Det betyr ikke at han dager i Wolves er over og han skal fortsette sitt PR-arbeid for klubben.
Sør Arena
På fotballkamper er mulig tilskuerkapasitet 14 448, alle under tak.
Steve Bull
Landslaget
Selv om Bull spilte i den tredje øverste divisjon, ble han kalt opp til, først på U-21 nivå og i mai 1989 på A-laget til kamp mot på Hampden Park. Her kom han inn som innbytter og fikk også æren av å lage Englands 2. mål i debutkampen. Dette var et klart svar på tiltale til de som mente at Bull bare kunne lage mål i de lavere divisjoner.
Sør Arena
Stadionet åpnet med kamp mot Viking 15. april 2007. Stefan Bärlin misbrukte sjansen til å bli første målscorer da han brant et straffespark etter 10 minutter, i stedet ble det Vikings Søren Berg som fikk denne æren mens Ygor Santiago ble Starts første målscorer på den nye hjemmebanen. 14 448 tilskuere overvar oppgjøret.
Steve Bull
Landslaget
Bull lagde også 2 mål i en kamp mot på Wembley Stadium, noe som gjorde at han ble tatt ut i VM-troppen til England som reiste til fotball-VM i Italia. Her hadde han 4 opptredener, som innbytter i gruppespillskampene mot, og , samt i åttendedelsfinale kampen mot.
Sør Arena
Arenanavnet, opprinnelig Sør Arena, ble offisielt endret til Sparebanken Sør Arena i 2014 og har sammenheng med et sponsorat fra Sparebanken Sør.
Steve Bull
Landslaget
Tilsammen fikk Bull 13 kamper for landslaget, 8 av disse som innbytter og han fikk med seg 4 mål. I tillegg spilte han 5 kamper for Englands B-landslag og 5 kamper for Englands U-21 landslag.
Sør Arena
Fasiliteter
Arenaen er bygd kun for fotball og til forskjell fra Starts gamle hjemmebane, Kristiansand stadion, er det ikke løpebaner mellom tribunene og gressmatta. Anlegget har 16 sponsorlosjer og gourmetrestaurant med kapasitet til 500 personer. Media har langt bedre arbeidsforhold enn på Kristiansand stadion.
Anlegget gir plass til Starts administrasjon, idrettsklubben, treningssenter og annen næringsvirksomhet. Spillerne og trenerne har også langt bedre arbeidsforhold enn før. Total er det 22 000 m² næringsarealer i anlegget.
Steve Bull
Landslaget
Oversikt over alle landskamper til Steve Bull:
Milepæler for Bull
Bull har hatt mange milepæler i sin karriere for Wolves:
Sør Arena
Fasiliteter
Totale byggekostnader var opp mot 500 millioner kroner. Starts andel av dette var 250 millioner. Da planene ble godkjent i 2005 var kostnadene beregnet til 177 millioner kroner.
Underlag
Det var en til tider kontroversiell avgjørelse da bystyret i Kristiansand i bestemte å bytte ut naturgresset med kunstgress. Både spillere og NISO engasjerte seg for å få kommunen til å omgjøre vedtaket om å fjerne landets fineste underlag, uten at det hjalp. 28. mai ble Ernest Asante siste målscorer på ekte gress med et straffespark mot. Deretter ble spillepausen under Fotball-EM brukt til å bytte ut gresset, og 30. juni sto det nye underlaget klart til kampen mot.
Konsertarena
Arenaen fikk sin ilddåp som konsertarena 26. juni 2007 da Elton John ankom for å opptre for over 20 000 tilskuere. 17. juni 2008 holdt Dolly Parton konsert for et publikum på ca. 8 000. I 2010 hadde a-ha en av sine avskjedskonserter der.
Kina under Sommer-OL 1988
Kina under Sommer-OL 1988. 273 sportsutøvere, 149 menn og 124 kvinner fra Kina deltok i tjuefem sporter i Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var tredje gangen Folkerepublikken Kina deltok i et sommer-OL. De kom på ellevteplass på medaljestatistikken med fem gull-, elleve sølv- og tolv bronsemedaljer. Basketballspilleren Song Tao var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Nettrødvinger
Nettrødvinger er en underfamilie av biller blant rødvingene.
IUM
IUM Norge (tidligere Initiative Universal Media) er blant de større mediebyråene i Norge og driver medierådgivning innen følgende områder:
Nettrødvinger
Utseende
Nettrødvinger er biller med rødlige dekkvinger. De har velutviklede flygevinger under dekkvingene. Antennene er 11-leddete, ganske lange og ofte sagtannet.
IUM
IUM er en del av Interpublic Group of Companies, IPG, som er et av verdens største kommunikasjonsselskaper. IPG eier to mediebyrånettverk i Europa; Initiative Media og UM – under paraplyen Mediabrands. I Norge er disse mediebyråene slått sammen til ett selskap – IUM AS. I Norge er IUM en del av McCann Worldgroup og søsterselskap til designbyrået Scandinavian Design Group (SDG), reklamebyrået McCann og Mediafront.
Nettrødvinger
Systematisk inndeling
Denne slektoversikten er hentet fra www.funet.com.
Arapongas
Arapongas er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Hermann von Salza
Biografi
Hermann von Salza ble født i Thüringen i Tyskland, trolig rundt 1179. Det finnes ikke et presist årstall når han gikk inn i Den tyske orden, men han opptrer for første gang i 1209, som stormester.
Hermann var en nær venn av keiser Fredrik II av Det tysk-romerske rike. Fredrik gjorde Hermann til riksfyrste, noe som tillot stormesteren å forhandle med de andre prinsene som en jevnbyrdig. Under Fredriks kroning til konge av Jerusalem, fungerte Den tyske orden som hans eskorte, og Hermann leste keiserens proklamasjon både på tysk og fransk, til tross for dette hadde Den tyske orden likevel ikke den samme innflytelsen som de eldre ridderordrene Tempelridderne og Johanitterordenen (senere kjent som Malteserordenen)
Hermann von Salza var også Fredriks rådgiver og representant i Den romerske kurie fra 1222. Det var her at pave Honorius III så hans diplomatiske evner og lederegenskaper, og ga Den tyske orden lik status som Tempelridderne og Johanitterordenen. Den tyske orden hadde tatt sine forbilder fra disse to ridderordenene, og da den ble likestilt med disse to, var det en stor, intern seier for ordenen siden tidligere forespørsler om likestilling hadde blitt avslått.
Etter Hermanns tilbakekomst til Europa fortsatte han som Fredriks rådgiver, samtidig som han beholdt stillingen som Stormester i Den tyske orden. På 1220-tallet intensiverte prøysserne sine angrep sørover, fra sitt område og inn i Masovia. Han ble så bedt av Konrad I av Masovia om å bistå, beseire og eventuelt kristne prøysserne. Etter at Hermann fikk godkjenning fra både paven og keiseren i 1230, begynte Den tyske orden et langvarig felttog for å kristne Prøyssen.
Hermanns audienser hos paven og keiseren førte til nye privilegier og donasjoner til ordenen. Han fikk også til inkorporasjonen av Sverdbroderordenen inn i Den tyske orden, i 1237. Hermann von Salza blir sett på som en av de viktigste stormesterne av Den tyske orden, og man kan se betydningen av Hermanns rolle som sendebud mellom pave Gregor IX og keiser Fredrik II, da all kontakt mellom disse ble brutt ved Hermanns død.
Hermann var i motsetning til de andre stormesterne før han, sjelden hjemme i Tyskland. Han oppholdt seg enten ved Fredriks hoff, hos paven i Vatikanet, eller ute hos soldatene sine på felttog. Til tross for sine politiske bragder, begynte det å vokse mistillit innad i ordenen grunnet stormesterens fravær. Mistilliten endte med at de kalte Hermann tilbake fra utlandet, og fikk han trukket fra det politiske liv. Etter dette tilbakeslaget trakk Hermann seg tilbake til Salerno i Italia i 1238, der han døde i 1239.
Ulrikstunnelen
Ulrikstunnelen, offisielt navn Ulriken tunnel, er en 7 670 meter lang jernbanetunnel med to løp på Bergensbanen som går under den nordlige delen av Ulriken, mellom Bergen stasjon og Arna stasjon.
Ideen om en tunnel under Ulriken ble første gang presentert under planleggingen av Vossebanen i 1873; men først høsten 1959 kom arbeidet i gang, 86 år senere. I stedet ble Vossebanen lagt rundt Nesttun med forbindelse til Nesttun–Osbanen. Det ble i 1904, 1918 og 1937 presentert nye tunnelplaner som en forkortelse av den eksisterende jernbanen, men planene ble ikke vedtatt før i 1956, da etter initiativ av Fritz Rieber. Byggingen startet i september 1959 med folk fra entreprenør Kåre Backer, med gjennomslag 9. februar 1963. Tunnelen åpnet 1. august 1964, samtidig med Arnanipatunnelen og Arna stasjon. Prosjektet gjorde Bergensbanen 21 km kortere, og strekningene rundt Nesttun og Garnes ble lagt ned. Strekningen Garnes-Midttun vedlikeholdes som museum av Gamle Vossebanen.
Engblomsterfluer (Melanogaster)
Engblomsterfluer (slekten Melanogaster) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter minst 12 kjente arter, to av dem forekommer i Norge. De er små, kullsvarte blomsterfluer som man oftest finner på våte enger og sumper.
Utseende
Små til middelsstore (6–9 mm), blanke, dypt svarte blomsterfluer. Hodet er temmelig stort, fasettøynene nakne. Antennene er nokså små, mørke på farge i motsetning til artene i slekten Chrysogaster, som de ellers ligner sterkt på. Ansiktet er nesten flatt, munnkanten litt framskytende. Hos hannen møtes fasettøynene i pannen, hos hunnen er de temmelig bredt adskilte, mellom den er det en lengdefure og flere korte, skråstilte tverrfurer, men disse er mindre tydelige enn hos Chrysogaster-artene. Kroppen er sparsomt kledt med korte, mørke hår og virker ved første øyekast naken. Beina er svarte, slanke, nokså korte. Bakkroppen er avlangt-oval, litt mer avlang enn hos Chrysogaster, på sidene litt metallglinsende. Vingene er noe tilspissede ytterst, i alle fall delvis formørket rundt midten.
Ulrikstunnelen
De første planene
Allerede under planleggingen av Bergensbanen i 1870-årene ble det foreslått å bygge en jernbanetunnel igjennom Borgaskaret på Ulriken. Planen var å bygge en 2,8 km lang tunnel til Isdalen. Planene ble vraket, fordi en mente at en trasé gjennom Fana ville gi større lokaltrafikk og bedre lønnsomhet for prosjektet.
Engblomsterfluer (Melanogaster)
Levevis
Disse fluene finnes på åpne, fuktige steder som fuktenger, myrer og sumper. Larvene, som har et kort ånderør, er funnet på grunt vann i sumper. Ånderøret er spisst og kan stikkes inn i stenglene til ulike sumpplanter, slik at de kan skaffe seg luft fra luftrør i plantene. De voksne fluene flyr ganske lavt over bakken og besøker gjerne blomster. I Norden flyr de mellom mai-august.
Ulrikstunnelen
De første planene
I forbindelse med ombyggingen til normalspor på Vossebanen i 1904 ble planene igjen tatt opp, og omfattet da en 4,8 km lang tunnel mellom Bergen og Haukeland. Planene ble på nytt lagt vekk, fordi lokaltrafikk ble ansett som viktigst, med prioritering av den eksisterende strekningen.
I forbindelse med at Drammensbanen ble elektrifisert, la Statsbanenes Hovedstyre i 1918 fram idéen om å elektrifisere Bergensbanen. En del av planene var at det samtidig skulle bygges en dobbeltsporet bane mellom Bergen og Arna, over Nesttun. Tanken ble avvist av Arbeidsdepartementet, som relanserte idéen om å heller bygge en enkeltsporet bane igjennom Ulriken. Begge planene ble funnet for kostbare og derfor skrinlagt i 1920.
Scandinavian Airlines Flight 751
Scandinavian Airlines Flight 751 (SK751) var en avgang fra Stockholm (Arlanda) til Warszawa via København. Om morgenen den 27. desember 1991 havarerte flyet, en MD-81 fra SAS (Dana Viking), etter at begge motorene sviktet kort tid etter avgang fra Arlanda på grunn av inntak av is fra vingene. Det endte med en nødlanding ved Gottröra i Uppland. Flyet brakk i tre deler, men selv om flere passasjerer ble skadet var det ingen omkomne.
Ulrikstunnelen
De første planene
Sommeren 1937 ble planene om en tunnel gjennom Ulriken tatt opp igjen. I mellomkrigstiden var det en sterk nedgang i lokaltrafikken mellom Bergen og Nestun, noe som førte til dårlig økonomi på strekningen. Dette var en konsekvens av at Bergens sporvei hadde forlenget trikkelinjen opp til Minde i 1932. Samtidig ble strekningen trafikkert av tre konkurrerende busselskaper. Det var på samme tid en sterk økning i lokaltrafikken mellom Bergen og Arna. Det ble foreslått å bygge en 5,3 km lang tunnel mellom Bergen og Espeland. Elektrifiseringsnemnda tok også opp spørsmålet om en tunnel og foreslo å bygge en 7,38 km lang tunnel mellom Bergen og Arna. Banen skulle deretter fortsette gjennom Arnanipa i en ca. 2 km lang tunnel til Tunestveit. Kostnadsanslag var 7,2 millioner kroner. Dette ble satt opp mot kostnaden av å elektrifisere Vossebanen, anslått å koste 5,4 millioner. En elektrifisering ville løse problemet med mye røyk i de mange tunnelene, mens en forkortning med nye tunneler ville øke banens verdi og attraktivitet.
Scandinavian Airlines Flight 751
Ulykkesforløpet
Hendelsen er også blitt kalt Gottröraolyckan eller miraklet i Gottröra, siden flyet rett etter avgang ble tvunget til å nødlande i en åker utenfor Gottröra. Bare 25 sekunder etter avgang begynte den ene motoren å "pumpe" (reaksjon på unormal tilførsel av luft) og vel ett minutt senere (78 sekunder) hadde begge jetmotorene havarert. Årsaken var at et lag av is på oversiden av vingene løsnet og kom inn i motorene og forårsaket en såkalt FOD (Foreign object debris). Motorhavariene ga pilotene meget kort tid til å forberede en nødlanding, da flyhøyden var lav, flyet var tungt med stor drivstoffmengde og et tett lavt skydekke gjorde det vanskelig å finne en passende plass for nødlandingen.
Engblomsterfluer (Melanogaster)
Utbredelse
Slekten forekommer i den palearktiske sone og Nord-Amerika.
Ulrikstunnelen
De første planene
Tidligere stortingsrepresentant Henrik Ameln argumenterte med at de måtte være beskjedne i sine krav hvis de skulle oppnå en utbygging av Vossebanen. Han var forkjemper for en tunnel gjennom Ulriken, og mente dette ville gjøre jernbanen populær blant turistene som ankom med Englands-båten. Elektrifiseringsnemnda innså risikoen for at planene igjen ble skrinlagt. De ba derfor kommunene langs Vossebanen om å ta stilling til hvilken av planene de foretrakk. Kommunene ytret et ønske om å fortsatt satse på elektrifisering av banen, heller enn en tunnel gjennom Ulriken. Etter et møte mellom Elektrifiseringsnemnda, statsminister Johan Nygaardsvold og finansminister Kornelius Bergsvik ble det besluttet at alle herredene i distriktet skulle få uttale seg i saken. Dette fordi det ble sett på som et viktig veivalg for Bergensbanen. Svaret ble at samtlige herreder også stemte for en elektrifisering av Vossebanen og videre for resten av Bergensbanen. Blant argumentene var å øke banens komfort, samt at dette ville gjøre banen mer attraktiv for turister. Tunnelprosjektet derfor ble formelt skrinlagt i mai 1938.
Planlegging og bygging
Jernbanekommisjonen av 1949 la i februar 1953 fram en innstilling om avkorting av Bergensbanen ved å bygge Ulrikstunnelen og Ringeriksbanen. Prosjektene var prioritert som henholdsvis nr. 2 og nr. 5 i planen, etter en jernbane mellom Lillehammer og Gjøvik, med Grefsen–Bestum og Øra-linjen på 3. og 4. plass. Ulrikstunnelen hadde da en anslått kostnad på 26 millioner kroner (1951). 22. september 1954 sendte bergensmannen Fritz Rieber brev til Samferdselsdepartementet med en idé om privat finansiering for innkorting av Bergensbanen. Prosjektet skulle omfatte bygging av Ulrikstunnelen, elektrifisering mellom Voss og Hønefoss, og bygging av Ringeriksbanen. Prosjektet skulle finansieres av et privat aksjeselskap og betales med en billettavgift over 20 år, som var lik reduksjonen i billettprisen på grunn av kortere bane. Kostnadene var beregnet til 100 millioner kroner, og skulle føre til 10 millioner i reduksjon i årlige driftskostnader. I løpet av tjue år skulle gjelden være nedbetalt.
Scandinavian Airlines Flight 751
Ulykkesforløpet
Etter et par minutters kontrollert glideflyvning landet flyet på en åpen plass i et skogholt. Flykroppen ble brukket i tre deler under landingen, og den ene vingen revet av, men det oppstod ingen brann og samtlige 129 ombord overlevde; et fåtall personer fikk mer eller mindre alvorlige skader. Den hardest rammede passasjeren ble rullestolbruker for livet. Hendelsen fikk meget stor oppmerksomhet internasjonalt og ble omtalt både i svensk og utenlandsk media som et "julens mirakel". Flyets kaptein, Stefan Rasmussen kom til å dominere i omtalene av havariet og den lykkelige utgangen på en kritisk situasjon.
She’s My Baby
"She's My Baby" er en sang av Supergruppen the Traveling Wilburys, og er åpningssporet på deres andre studioalbum, Traveling Wilburys Vol. 3 utgitt i 1990. Sangen ble også utgitt som den første singelen fra albumet. Leadgitaren er spilt av Gary Moore.
Ulrikstunnelen
Planlegging og bygging
Forslaget ble opprinnelig vedtatt av Stortinget i 1955, men endret etter ett år, slik at Ringeriksbanen ble tatt ut av planene. Planene om å bygge Ulrikstunnelen ble til slutt vedtatt av Stortinget 13. desember 1956. Finansminister Trygve Bratteli kommenterte i den forbindelse at en privat gjeldsfinansiering vil måtte konkurrere med gjeld tatt opp av regjeringen på andre jernbaneprosjekter, siden politikerne måtte se den nasjonale økonomien som helhet, og at privat finansiering ikke ville resultere i flere baner. En anleggskapital på 50 millioner kroner ble til slutt stilt til disposisjon fra Finansieringsinstituttet. En forutsetning for planen var at det meste av arbeidet ble satt ut til private aktører. I september 1959 begynte arbeidet med å anlegge tunnelen gjennom Ulriken. Prosjektet omfattet også en tunnel gjennom Arnanipa og den korte Tunestveidttunnelen, samt en ny jernbanestasjon i Arna. Gjennomslag for tunnelen var 9. februar 1963. Massene fra tunnelene ble brukt til utfylling av området rundt Arna stasjon, til nytt kaianlegg i Arna og til utfylling av Store Lungegårdsvannet. Strekningen ble åpnet for prøvekjøring 29. mai 1964, og offisielt åpnet 1. august samme år av samferdselsminister Erik Himle. Da den ble åpnet, var tunnelen Norges tredje lengste jernbanetunnel og den lengste tunnelen på Bergensbanen. Den nye jernbanestrekningen gjorde Bergensbanen 21 075 meter kortere og førte til at strekningen over Nesttun ble lagt ned. De små stasjonsbygdene som var vokst frem langs strekningen, som Garnes, Haukeland og Espeland, opplevde nedgang og fraflytting etterpå, og den byutviklingseffekten man hadde sett for seg i Indre Arna, lot også vente på seg.
Brann i 2019
Torsdag den 18. juli 2019 oppsto det brann i isolasjonsmaterialer i tunneltaket om lag 50 meter fra åpningen på Arnasiden. Bergensbanen ble stengt mellom Bergen og Voss noen timer.
Dobbeltspor
NSB leverte i 1992 en utredning om å utvide Ulrikstunnelen til dobbeltspor ved å bygge en ny enkeltsporet tunnel. Utredningen ble levert i forbindelse med forarbeidet til Norsk Jernbaneplan 1994–97, fordi den teoretiske kapasiteten for tunnelen var sprengt og trafikken mellom Arna og Bergen hadde passert én million passasjerer i 1991. Den hadde heller ingen rømningsveier utenom selve tunnelløpet. Det ble foreslått tre alternativer for en ny tunnel, der alle tre alternativer gikk parallelt med den gamle tunnelen, men hadde forskjellige plasseringer på tunnelinnslaget i Fløen (ved Store Lungegårdsvann) på Bergens-siden. Tunnelen var beregnet å koste 270 millioner kroner (1992) og skulle ha en byggetid på 2–3 år.
Hovedplanen for strekningen ble lagt fram i november 1995. Melding om konsekvensutredning ble lagt fram i juni 2000, og godkjent utredningsprogram forelå 5. april 2001. Tunnelen ble konsekvensutredet første gang i 2005 av Jernbaneverket. De foreslo to alternativer, ett med en ny togtunnel parallelt med dagens tunnel og ett med en utvidelse av dagens togtunnel til dobbelspor. Førstnevnte ble anbefalt fordi det ga minst konsekvenser for eksisterende togtrafikk i anleggsperioden. Begge alternativene skulle koste mellom 700 og 800 millioner kroner. Det ble også vurdert en trasé med en lengre tunnel og stasjon ved Haukeland sykehus. Denne ble valgt bort fordi kostnaden ble for høy, og fordi kollektivtilbudet ble vurdert som tilstrekkelig på det tidspunkt.
Planlegging
Statens vegvesen og Jernbaneverket utarbeidet i 2007 en konseptvalgutredning for hvordan infrastrukturen mellom Bergen og Arna kunne utbedres. Denne ble kvalitetssikret i 2008, med anbefaling om å bygge en veitunnel i stedet for en ny jernbanetunnel under Ulriken. Anbefalingen ble ikke tatt til følge, og Samferdselsdepartementet avgjorde i februar 2009 at det skal bygges dobbeltspor på jernbanen mellom Arna og Bergen sentrum før det bygges veitunnel på strekningen. Jernbaneverket uttalte i forbindelse med planleggingen at strekningen Bergen-Arna er den enkeltsporstrekning i Nord-Europa som har størst trafikk med ialt opptil 120 tog i døgnet, slik at kapasiteten på strekningen var fullt utnyttet. Prosjektet ble lagt inn i nasjonal transportplan 2010–2019, med planlagt oppstart i første fireårsperiode og med planlagt ferdigstilling i siste seksårsperiode. Prosjektet, som var en forlengelse det eksisterende prosjektet Bergen-Fløen, omfatter også en ombygging og utvidelse av Arna stasjon. Utbyggingen ble beregnet til å koste 1,5 milliarder kroner (2009). Skanska inngikk kontrakt på 1,3 milliarder for sin del av arbeidet, og mente at anleggsarbeidet var vanskelig enn ventet og krevde i 2019 kompensasjon fra byggherren.
Engblomsterfluer (Melanogaster)
Systematisk inndeling med nordiske arter
De ulike artene er ikke enkle å skille fra hverandre, og det er fortsett noe uklart hvor mange arter som finnes innen denne gruppen.
Ulrikstunnelen
Planlegging
Reguleringsplanen for strekningen ble vedtatt i februar 2012. I november 2012 ble det bestemt at det skulle vurderes å bruke tunnelboremaskin (TBM) til å drive tunnelen, som alternativ til tradisjonell sprenging. Anbudsprosessen ble derfor utsatt, og utlysningen utformet slik at entreprenører skulle stå fritt til å foreslå drivemetode selv.
Xenopelidnota
Xenopelidnota er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).