cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Intershop
Intershop var en kjede av regjeringskontrollerte butikker i DDR der bare hard valuta og senere Forumsjekker kunne brukes som betalingsmiddel. Østmark var ikke akseptert som betaling. Intershop var opprinnelig orientert mot besøkende vestfra, men ble senere også en mulighet for østtyskere til å kjøpe varer de ikke kunne få på annen måte. En utilsiktet konsekvens ble at vanlige østtyskere fikk innsyn i vareutvalget i vesten så de ble i stand til å sammenligne med det heller begrensede utvalget i sitt hjemland.
Carl Ludovico Stabel
Carl Ludovico Stabel (født 9. februar 1912 i Oslo, død 3. november 1988) var en norsk jurist. Han var ekspedisjonssjef i Justisdepartementet fra 1956 og høyesterettsdommer fra 1963. Han var også medlem av Norges FN-delegasjon flere ganger. Stabel var formann i Prisrådet 1978-84.
Han var av slekten Stabel, bror til tegneren Fredrik Stabel (1914–2001) og far til Ingse Stabel (født 1946).
Bagger
Bagger er et dansk etternavn.
Nathorst Land
Nathorst Land er relativt isdekt, med fjell opptil nesten 1 200 meter. Fjellformene er høyest og brattest mot nord. Det er ingen bosettinger i Nathorst Land.
Det er ingen vernesoner, nasjonal- eller naturparker i Nathorst Land, og det er meldeplikt hos Sysselmannen ved ferdsel.
Landområdet er oppkalt etter den svenske polarforskeren, geologen og paleobotanikeren Alfred Gabriel Nathorst (1850-1921). Nathorst var professor ved Naturhistoriska riksmuseet i Stockholm og han ledet ekspedisjoner til Svalbard i 1870, 1882 og 1898, og til Grønland i 1899.
Stjepan Bobek
Stjepan Bobek (født 3. desember 1923 i Zagreb, død 22. august 2010 i Beograd i Serbia) var en kroatisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors. Bobek spilte sekstitre landskamper og scoret trettiåtte mål (flest av alle) for i perioden 1946–56.
Bobek vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i fotballturneringen. Jugoslavia vant åttendedelsfinalen med 6–1 over Luxembourg og i kvartfinalen beseiret de med 3–1 samme resultat som de vant med i semifinalen over Storbritannia. Finalen tapte de med 1–3 til.
Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors, vant han sin andre olympiske sølvmedalje. Etter å ha beseiret med 3-1 i semifinalen, tapte Jugoslavia finalen til  med 0–2.
Marieberg
Marieberg er en bydel på øya Kungsholmen i Stockholms innerstad.
Marieberg tilhører Kungsholmen stadsdelsområde. Den ligger vest for Fridhemsgatan/Norr Mälarstrand, sør for Drottningholmsvägen og øst for Essingeleden/Viktor Rydbergs gata.
Bydelen mangler tunnelbanestasjon, men det er kort avstand til stasjonen Thorildsplan i Kristineberg. Området trafikkeres av mange busser.
United Methodist Church
United Methodist Church er det største metodistiske kirkesamfunn i verden, og har rundt 14 millioner medlemmer verden over. Kirkesamfunnet er representert i blant annet Skandinaviske metodistkirker. Kirken er representert i World Methodist Council.
Bakgrunn
Flere metodistsamfunn gikk sammen om å bli forent på slutten av 1800-tallet. I 1939 ble The Methodist Church dannet, ved en sammenslåing av Methodist Episcopal Church, The Methodist Episcopal Church South og The Methodist Protestant Church. I 1968 gikk The Methodist Church sammen med Evangelical United Brethren, og den nåværende United Methodist Church ble offisielt dannet i Dallas i Texas.
Organisasjon
United Methodist Church er organisert med biskoper, pastorer og diakoner, som vanligvis har gjennomgått en form for opplæring. Både menn og kvinner kan ha alle disse vervene. De nordiske landene og Baltikum utgjør et bispdømme i kirken.
Medlemskap
Kirken opererer med tre grader av medlemskap.
I Norge
I Norge teller Metodistkirken 13 000 medlemmer (2006) i omkring 50 metodistkirker.
Metodistkirken i Norge har inngått en avtale med Den norske kirke om at de to kirkene skal godta hverandres embeder, dåp og nattverd.
Yu (konge)
Yu (kinesisk: 禹, pinyin: Yǔ) er i kinesisk mytologi den første kongen av Xia-dynastiet. Han var sønn av Gun og far til Qi.
Yu ble ifølge mytene født ut av sin døde fars mage i en drages skikkelse.
Tormod Hustad
Tormod Kristoffer Hustad (født 15. februar 1889 i Sandvollan i Nord-Trøndelag, død 19. august 1973) var en norsk arkitekt og politiker (Nasjonal Samling). Han var sønn av bonde og ordfører i Sandvollan, Tørris Hustad.
Arkitekt
Hustad ble i 1910 tatt opp som student ved det første kullet av arkitektstudenter ved Norges tekniske høgskole (NTH). Han ble uteksaminert høsten 1914. I studietida var han aktiv og hadde verv blant annet i Studentersamfundet og Studentersangforeningen. Han vant i 1914 en internasjonal konkurranse om utformingen av NTH-ringen, også kalt «Høiskoleringen». Dette er en skolering for sivilingeniører og sivilarkitekter uteksaminert ved NTH, nå NTNU. Som fersk arkitekt foretok han en rekke studiereiser i Europa og Marokko.
Fra 1921 til 1923 var Hustad byggeleder ved oppførelsen av Fysisk institutt på NTH. I 1923 ble han tilsatt som leder av det nyetablerte Bøndernes Bygningskontor i Oslo. Han kombinerte lederjobben med andre oppdrag. I 1924 assisterte han Riksantikvaren med fredninger av gårder og bygg rundt i landet, og han var ansvarlig for restaurering av bl.a. stavkirkene i Lom og Rollag. Han bidro også i et arbeid med dokumentasjon av gammel norsk byggeskikk og kunsthåndverk under ledelse av arkitekturprofessorene Johan J. Meyer og Erling Gjone.
Bøndernes Bygningskontor skulle fremme en estetisk, praktisk og økonomisk bebyggelse på landsbygda. Det drev opplysningsarbeid og utviklet hustegninger basert på hjemlig byggeskikk. Kontoret (med riksantikvar Harry Fett som første styreformann) sprang blant ut av «norskdomsrørsla», som vokste fram på slutten av 1800-tallet og som så på bøndene som bærere av den ekte norske kulturen. I 1920 hadde Norsk Landmandsforbund etablert en komité for «national stil og hjemlig bygningsskik». Komiteen var ledet av Hulda Garborg, og andre medlemmer var Fett og arkitektene Arnstein Arneberg og Lorentz Ree. Hans artikkel «nasjonal byggekultur» var med i praktverket Det nye Norge som ble skrevet under krigen. Hustad tegnet også flere større bygg, blant annet Mæresmyrens forsøksstasjon og Statens husflidskole på Blaker.
I 1928–29 tegnet han og fikk bygd en horisontaldelt enebolig i Ullern Gårds vei 38 i Oslo, der han bosatte seg. Huset har proporsjoner som kan minne om eldre embetsmannsboliger, mens fasaden med stående panel og beskjeden detaljering er inspirert av trønderlån. Taket er torvtekt. Huset står på byantikvarens «gule liste» over bevaringsverdige bygg.
Politiker for Nasjonal Samling
Hustad meldte seg inn i Nasjonal Samling (NS) i 1933. Han skal ha vært svært tyskorientert, som mange i mellomkrigstiden med interesse for tekniske fag. I Vidkun Quislings første regjering var Hustad landbruksminister, og han var en av få i kuppregjeringen som faktisk forsøkte å utøve ministerjobben. I september 1940 ble han utnevnt til kommissarisk statsråd i Arbeidsdepartementet. I desember 1940 gikk generaldirektør Hoff og hovedstyret i NSB med på Joseph Terbovens og Hustads krav om at NSB-ansatte under visse forutsetninger måtte opplyse om partipolitisk tilhørighet. Da direktoratet for arbeidsformidling og arbeidsløshetstrygd gikk inn for bruk av krigsfanger på Sørlandsbanen fra sensommeren 1941, lå direktoratet under Hunstad. I november 1941 gikk han inn for å nazifisere NSB ved i første omgang å endre strukturen og overføre til generaldirektør Hoff alle de oppgaver som til da hadde ligget til NSBs hovedstyre, i tillegg til ansettelses- og disiplinærmyndighet.
Hustad var arbeidsminister i Quislings regjering fra 1942 til 1944. Han kom etter hvert i konflikt med tyskerne og mer aggressive NS-folk, og ble avskjediget og erstattet med Hans Skarphagen 1. februar 1944. Han ble arrestert i forbindelse med rettsoppgjøret, og i 1946 dømt for landssvik, til tvangsarbeid på livstid.
Namsbrua
Namsbrua (Gamle Namsen bru) er ei bru som krysser Namsen ved Namsos i Trøndelag.
Tormod Hustad
Politiker for Nasjonal Samling
Hustads ettermæle er naturlig nok preget av landssviket, og selv om norske arkitekter i etterkrigstiden var opptatt av det nasjonale og av å gjenoppbygge landet basert på folkelig og kjent byggeskikk og teknologi og med lokale materialer, finnes det få referanser direkte til Hustad. i ettertid virker det likevel klart mye av det som ble bygd rett etter krigen, har mer til felles med hans bygninger enn den mer internasjonalt orienterte funksjonalismen. En kan si at Hustad representerte folkelige strømninger innenfor kultur og arkitektur, som har preget samfunnet også etter hans tid.
Namsbrua
Brua er ei buebru i betong med total lengde 219 meter og lengste spenn 52 meter. Seilingshøyden er 9 meter, og brua har i alt 4 spenn. Byggingen startet i 1912 og brua ble åpnet i 1922. Den erstattet fergeforbindelsen over Namsen mellom Strømhyllodden og Høyknesnesset, som hadde vært i drift helt siden rundt 1720. Namsbrua ble i sin tur erstattet av Høyknesbrua i 1978. Namsbrua har i dag funksjon som gang- og sykkelvei.
Tormod Hustad
Politiker for Nasjonal Samling
Hustad er gravlagt på Ullern kirkegård i Oslo.
Namsbrua
I 2005 ble ei tredje bru over Namsen åpnet litt lengre vest, Namsosbrua på fylkesvei 769.
Nina Refsnes
Nina Refsnes (født 3. juli 1967 i Oslo) er en norsk billedkunstner og kulturarbeider.
Refsnes er utdannet fra Høgskolen i Telemark, Kunsthøgskolen i Oslo og Kunstakademiet i Trondheim. Hun debuterte på Statens Høstutstilling i 1990.
I tillegg til kunstnerisk virksomhet, har hun hatt ulike jobber innen kulturforvaltning og formidling. Hun var administrativ leder for Oslo Domkor (2002–2007), og har jobbet for TONO og Norsk kulturråd. Refsnes var styreleder for Landsforeningen Norske Malere i 2010-2012.
I 2019 ble hun ansatt som seniorrådgiver ved «Nordisk kulturkontakt» underlagt Nordisk ministerråd.
Dave Jones
Karriere som spiller
Jones startet sin karriere som stopper hos Everton FC i hjembyen Liverpool. Han spilte for klubben i sju år og var med på landslaget, på ungdoms- og U21-nivå.
Han ble solgt til Coventry i 1981 for £275 000. Etter tre sesonger i klubben fikk han en kneskade som satte han på sidelinjen og som truet med å gjøre slutt på karrieren.
Han kom seg over skaden og spilte 2 sesonger for Seiko i Hongkong og en siste sesong for Preston før han la skoene på hyllen.
Etter at han la opp som profesjonell spiller, ble han assistenttrener for Mossley AFC, der han også spilte to kamper.
Karreiere som trener
Dave Jones startet sin trenerkarriere som assistenttrener for Bryan Griffiths i Mossley AFC i 1988 / 89.
I juli 1990 ble han trener for ungdomslaget til Stockport og tok over førstelaget etter Danny Bergara i Mars 1995. Han klarte å få laget opp til Football League Championship gjennom direkte opprykk i 1997.
Southampton
Opprykket med Stockport gjorde at andre klubber også fikk øynene opp for Jones. Han fikk et tilbud fra Southampton om å trene deres lag som da lå i Premier League. Hans periode som trener ble overskygget av at han i 1999 / 00 sesongen ble arrestert beskyldt for barnemishandling i en tidligere jobb som omsorgsarbeider på slutten av 80-tallet.
Beskyldningene gikk sterkt inn på Jones som måtte forsvare sin sak i Merseyside samtidig som han skulle trene et fotballag poå sørkysteen, flere hundre mil unna. I Januar 2000 fant klubben ut at de skulle suspendere Jones med full lønn inntil saken var ferdig, noe som gjorde at Glenn Hoddle tok over ansvaret for Southampton. Når saken endelig kom inn for retten ble den forkastet i løpet av den første uka, Jones ble renvasket og dommeren kommenterte at saken aldri burde ha kommet så langt som den da hadde.
Southampton sa opp kontrakten med Jones og betalte han det som var igjen av kontraktstiden og sa at han kunne finne seg en annen jobb. Jones forsøkte å ta avgjørelsen inn for retten da han mente at dette var ugyldig kontraktsbrudd, men avgjørelsen ble opprettholdt.
Wolverhampton Wanderers
Jones tok over som trener for Wolves i januar 2001 og laget kom på 12 plass i serien. I 2001 / 02 sesongen startet bra, men avslutningen var såpass svak at klubben ikke klarte å vinne en play-off plass i ligaen.
2002 / 03 sesongen ble det en play-off plass som igjen resulterte i seier 3-0 i play-off finalen mot Sheffield United og at klubben for første gang på 19 år kunne spille i den øverste divisjonen i England. Dessverre viste laget seg ikke å være sterkt nok for dette nivået og det ble nedrykk året etter.
Jones vil uansett være en av de trenerne som rager høyest hos Wolves-fansen for den bragden han klarte med å sikre opprykk for klubben.
Stig Sæterbakken
Biografi
Stig Sæterbakken ble født på Lillehammer. Han startet sin musikalske karriere som musiker i det avantgardistiske rockebandet «Grå» i 1982. Her spilte han både bass og keyboards. Høsten 1983 ble «Grå» oppløst, og Sæterbakken ble deretter med i «Parodi La Verité». I 1985 flyttet Sæterbakken til Oslo, hvor han fortsatte sitt forfatterskap og videreførte sin musikerkarriere i den avantgardistiske duoen «Ba-Iss». Duoen ga ut tre album før den ble oppløst i 1991. Senere flyttet Sæterbakken tilbake til Lillehammer. Sæterbakken døde for egen hånd 25. januar 2012.
Dave Jones
Wolverhampton Wanderers
2004 / 05 sesongen startet dårlig og Jones ble sparket 1. november 2004.
Cardiff City
Han tok over som trener for Cardiff 25. mai 2005 og i sin første sesong klarte de en respektabel plassering midt på tabellen i Football League Championship. Jones brukte sommeren 2006 til å bygge opp laget og de stiller nå et sterkt, talentfullt lag uten de store stjernene som ser ut til å gjøre det bra i ligaen i sesongen 2006 / 07.
Stig Sæterbakken
Forfatterskap
Stig Sæterbakken begynte å skrive tidlig og debuterte med diktsamlingen Flytende paraplyer da han var 18 år gammel. I løpet av sin karriere utga han tyve bøker, hvorav to diktsamlinger, én samling med fortellinger, tre essaysamlinger og tre essayer som boksingler, én sakprosabok og ti romaner i tillegg til oversettelser. Posthumt kom Essays i utvalg, Der jeg tenker er det alltid mørkt og Ikke noe av dette handler om meg: selvbiografiske notater.
Hans forfatterskap har flere ganger blitt omtalt som et av de viktigste i nordisk samtidslitteratur. Karl Ove Knausgård har uttalt at «Sæterbakken er en av de viktigste forfatterne i min generasjon». The New York Times omtalte hans bok Siamesisk som «vanskelig og briljant» og plasserte ham i det samme litterære landskapet som Thomas Bernhard, Samuel Beckett og Knut Hamsun. I tillegg til de nordiske språk er hans romaner oversatt til blant annet engelsk, russisk, tyrkisk og tsjekkisk. Ved siden av sine bøker bidro han ofte i antologier og tidsskrift, da spesielt Vagant.
Mucama
Mucama er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, ovale, grønne skarabider. Scutellum er ikke spesielt stort, dekkvingene uten punktrader.
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Stig Sæterbakken
Essayer
Sæterbakken skrev essayer gjennom store deler av sitt forfatterskap. Hans første samling var Estetisk salighet (1994), som er en oppsummering av fem års essayistisk virksomhet. Boken inneholder betraktninger over ulike kunstner- og forfatterskap, bl.a. Jeff Koons og Per Inge Bjørlo, Julio Cortázar og Laurence Sterne. Syv år senere kom Det onde øye, en bok hvor «forfatteren insisterer på at kunst og litteratur er områder hvor alminnelige moralske regler ikke gjelder, et sted der både forfatteren og leseren kan utforske yttergrensene av den menneskelige erfaring, uten de bånd og forpliktelser som ellers holder tilbake.» I 2010 kom «Dirty Things», som består av essayer fra perioden 2002 til 2009. Han publiserte også tre essayer som boksingler på Flamme forlag. I 2009 kom Ja. Nei. Ja., i 2011 Umuligheten av å leve samt Det fryktinngydende. Disse tre ble samlet og i 2012 utgitt under tittelen Der jeg tenker er det alltid mørkt, som for øvrig er den første setningen i hans roman Sauermugg.
Mucama
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Stig Sæterbakken
Romaner
I 1991 utga Sæterbakken sin første roman, Incubus, etterfulgt av Det nye testamentet i 1993. I 1997 vendte Sæterbakken tilbake som romanforfatter med Siamesisk, en bok som markerer et tydelig brudd i forfatterskapet. I 1998 kom Selvbeherskelse og i 1999 Sauermugg. De tre bøkene, S-trilogien som de gjerne blir kalt, kom i en samlet utgave sommeren 2000. (Ny og utvidet utgave, november 2007.) Sæterbakkens siste utgivelser var romanene Besøket, Usynlige hender, Ikke forlat meg og Gjennom natten.
Sakprosa
Sæterbakken skrev boken De Press: Block to Block som handler om platen Block to Block, utgitt av det norske postpunkbandet De Press i 1981. Bokens første halvdel foretar en analyse av platen, samt forfatterens tilbakeblikk på tiden da den kom ut. Siste del inneholder en samtale mellom Sæterbakken og Andrej Nebb, som var vokalist og bassist i bandet. Boken kom ut i november 2011, og ble den siste Sæterbakken utga i sin levetid.
Oversettelser
Som oversetter mottok Stig Sæterbakken Kritikerprisen for beste oversettelse 2007 for sin oversettelse av Nikanor Teratologens Eldreomsorgen i Øvre Kågedalen. For samme bok mottok han også Bokklubbenes pris for årets viktigste oversettelse 2007. Han oversatte flere bøker, bl.a. noveller av Edgar Allan Poe.
Annet
Sæterbakken var kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival – Sigrid Undset-dagene fra 2006 til oktober 2008, da han trakk seg fra stillingen som følge av kontroversene rundt invitasjonen av David Irving til festivalen i 2009. I perioden 1995 til 1997 var han redaktør av den skandinaviske skriftserien Marginal. Han var også fast gjestelærer i skrivekunst ved Nansenskolen i 12 år.
Litteratur om Sæterbakken
Følgende liste er et utvalg av litteratur om Stig Sæterbakken og hans forfatterskap.
Stig Sæterbakkens minnepris
I september 2012 ble Stig Sæterbakkens minnepris delt ut for første gang.
Shimon Peres
Shimon Peres (שמעון פרס; født Szymon Perski 2. august 1923 i Wiśniewo i Polen, død 28. september 2016 i Tel HaShomer i Israel), var en israelsk politiker og den niende president av Israel og to ganger statsminister (1984–86 og 1994–96) pluss fungerende statsminister to måneder i 1977. Han var medlem av tolv israelske regjeringer i sin politiske karriere som strakte seg over bortimot 70 år. Peres ble valgt til Knesset («forsamlingen») i november 1959 og, med unntak av en tre måneders pause tidlig i 2006, tjente uten avbrudd fram til 2007 da han ble president, en posisjon han hadde i ytterligere sju år. Peres var sosialdemokrat og langvarig medlem av det israelske arbeiderpartiet Avoda. Det meste av tiden representerte han arbeiderpartiet, men han gikk så over til sentrumspartiet Kadima. Da han trakk seg tilbake i 2014, var han det eldste statsoverhodet i verden. Han ble betraktet som den siste forbindelse til Israels generasjon som grunnla den moderne staten Israel.
Fra ung alder ble han kjent for sine talegaver, og han ble valgt som protesje av David Ben Gurion, Israels grunnlegger. Peres innvandret fra Polen i 1934 og begynte sin politiske karriere på slutten av 1940-tallet. Han hadde flere diplomatiske og militære posisjoner under og rett etter den arabisk-israelske krig 1948. Hans første posisjon på høyere nivå i regjeringen var som assisterende generaldirektør for forsvaret i 1952 som han fikk i en alder av 28 år, og som generaldirektør fra 1953 og fram til 1959. I 1956 deltok han i de historiske forhandlingene om Sèvres-protokollen og ble ved den anledningen beskrevet av den britiske statsministeren Anthony Eden som den «høyeste form for statsmannskunst».
Bakgrunn
Peres ble født i 1923 i småbyen Wiśniewo i en del av daværende Polen (som nå er Visjnyeva i Hviterussland). Familien snakket hebraisk, jiddisch og russisk i hjemmet, og han lærte seg polsk på skolen. Senere i livet lærte han seg dessuten engelsk og fransk. Hans far var tømmerhandler, og hans mor var bibliotekar.
Peres hadde en yngre bror, Gershon. Han er fetter av den amerikanske skuespilleren Lauren Bacall.
Til Palestinamandatet
I 1931 eller 1932 utvandret Peres' far til Palestina og bosatte seg i Tel Aviv, dit familien fulgte ham i 1932, 1933 eller 1934. Shimon Peres fikk sin utdannelse ved Balfour Elementary School og High School, og Geula School of Commerce i Tel Aviv. Ved 15-årsalder begynte han på landbruksskole Ben Shemen, og han bodde på kibbutzen Geva flere år.
Torell Land
Torell Land er et landområde på det sørlige Spitsbergen på Svalbard. Det avgrenses mot nord av Nathorst Land, mot øst av Storfjorden, og mot vest av Van Keulenfjorden og Wedel Jarlsberg Land. Helt i sørvest når området ut til bukta Brepollen helt innerst i Hornsund. Det er oppkalt etter den svenske geologen og polarforskeren Otto Torell.
Torell Land er svært isdekt, med store breer sør for Van Keulenfjorden, og topper opp til nesten 1.100 meter. Hornbreen helt i sør grenser mot Sørkapp Land, og når ut til havet både i øst og vest og «kutter» således Spitsbergen i to her nede.
Shimon Peres
Militært engasjement
I 1947 sluttet han seg til Haganah, forløperen til de israelske væpnede styrker, og ble av David Ben-Gurion tilordnet ansvaret for personal- og våpenanskaffelse. Under og etter den israelske uavhengighetskrig var han leder for den israelske marine.
Torell Land
Den sørlige største delen av Torell Land ligger inne i Sør-Spitsbergen nasjonalpark.
Shimon Peres
Militært engasjement
I 1950 ble Peres sendt som leder av det israelske forsvarsministeriet til USA. Under sin tid der studerte han administrasjonsvitenskap ved Harvard University. Tilbake i Israel ble han i 1952 stedfortredende generaldirektør for forsvarsministeriet og i 1953 generaldirektør (statssekretær). Han var sentral for våpenanskaffelsen for den unge israelske stat. Han inngikk blant annet i 1957 en hemmelig avtale med det vesttyske forsvaret under forsvarsminister Franz Josef Strauß og engasjerte seg for anskaffelsen av franske kampfly av typen Dassault Mirage III og en fransk kjernereaktor.
Torell Land
Landområdet er oppkalt etter den svenske geologen og glasiologen professor Otto Torell (1828-1900). Han ledet ekspedisjoner til Spitsbergen i 1858 og 1861
Shimon Peres
Politiker i Israel
Han ble først valgt inn i nasjonalforsamlingen i 1959 for partiet Mapai. Fra 1959 til 1965 var han viseforsvarsminister. Han ble tvunget til å tre tilbake på grunn av sin rolle i Lavon-skandalen og forlot deretter Mapai og ble generalsekretær for det nye partiet til Ben-Gurion, Rafi. Dette nye partiet inngikk i 1968 sammen med Mapai og Achdut Ha'avodah i koalisjonspartiet Alignment (forløperen til Arbeiderpartiet).
I 1969 ble han minister for innslusning av jødiske innvandrere. Fra 1970 var han minister for kommunikasjon og transport, og i 1974 ble han forsvarsminister i Yitzhak Rabins første regjering. Han fortsatte i denne periode med å være utfordrer til Yitzhak Rabins lederskap og statsministerposten.
I 1977 overtok Peres posten som partiformann og uoffisiell fungerende statsminister forut for valget til Knesset etter at Rabin var tvunget til at tre tilbake på grunn av at hans kone i strid med daværende israelsk politikk hadde utenlandske bankkonti. Valget ble ingen store suksess for Peres, og Alignment tapte valget til Likud og Menachem Begin.
Peres var Israels åttende statsminister i 1984–86, og han ble igjen statsminister i perioden 1995–96 etter mordet på Yitzhak Rabin. Han mottok Nobels fredspris i 1994 (sammen med Yitzhak Rabin og Yasir Arafat).
Peres var også presidentkandidat i 2000, men tapte da for Moshe Katsav.
Shimon Peres ble visestatsminister og utenriksminister i januar 2005, i en koalisjonsregjering ledet av Ariel Sharon. Han var også minister for utvikling av Negev og Galilea.
Peres ble i 2007 nominert av Kadima som presidentkandidat etter at Moshe Katsav ble tiltalt for en rekke seksuelle overgrep. Han ble 13. juni 2007 valgt til president av Knesset. 15. juli 2007 ble han innsatt som president.
Chiak-san nasjonalpark
Chiak-san nasjonalpark (hangul: 치악산국립공원) er en nasjonalpark i Sør-Korea, som ligger i Gangwonprovinsen. Den ble opprettet 31. desember 1984 som landets 16. nasjonalpark. Den er gitt navn etter fjellet Chiak-san (1288 moh) som ligger midt i parken, og som i sin tur har fått sitt navn endret fra Jeokaka-san til Chiak-san, som betyr «fasantoppen». Dette kommer fra en myte om en mann som berget en fasan fra å bli slangemiddag. Senere berget fasanen mannens liv. Knyttet til myten er tempelet Sangwonsa. Området hadde i tidligere tider et utall templer, men i dag er bare Guryongsatempelet som ble etablert av munken Uisang (625-702), og sju andre tilbake.
Shimon Peres
Politiker i Israel
Peres ble i 2012 tildelt den amerikanske Presidentens frihetsmedalje.
Høykommissær (Samveldet)
Høykommissær (engelsk: High Commissioner) er innen Samveldet av nasjoner en betegnelse på et diplomatisk embete som ivaretar et medlemslands representasjon i et annet medlemsland. Historisk sett har høykommissærens rolle utviklet seg fra å utføre en type paradiplomati innen det britiske imperium til å bli en fullverdig diplomatisk post mellom selvstendige stater. Posten som høykommissær har i dag rang tilsvarende ambassadør. Høykommissærer står i spissen for en diplomatisk representasjon som bærer betegnelsen høykommisjon, tilsvarende ambassade. Tidligere ble betegnelsen også benyttet innen britisk koloniadministrasjon for den ledende stilling i et britisk protektorat og visse andre områder.
Chiak-san nasjonalpark
Parken inneholder 821 plantearter og 2364 dyrearter. 34 av dyreartene er truede, deriblant eurasisk flygeekorn og Hodgson's flaggermus.
Høykommissær (Samveldet)
Bakgrunn
Et samveldeland sender en høykommissær for å ivareta sin representasjon i et annet samveldeland, aldri en ambassadør. Tittelen høykommissær har imidlertid utviklet seg fra å være underordnet ambassadører og andre diplomater, til å bli sidestilt ambassadører i diplomatiet. Prosessen løp parallelt med utviklingen av britiske kolonier til fullverdige selvstendige stater, der koloniforbindelsen ble erstattet med diplomatiske forbindelser.
Historisk sett ble britiske protektorater eller grupper av territorier, som ikke lå helt under britisk overhøyhet, styrt av en høykommissær utsendt fra London. Posten som høykommissær utførte i slike tilfeller funksjoner tilsvarende guvernører i kronkolonier og generalguvernører i større og viktigere kolonier samt i land med dominionstatus. I noen tilfeller ble posten som guvernør omgjort til høykommissær ved overgangen til indre selvstyre før full selvstendighet.
Høykommissærer i London
Tittelen høykommissær for en kolonis representant i imperiets hovedstad ble til i 1880, da Canada sendte en høykommissær til London. Utnevnelsen var et ledd i Canadas forsøk på å hevde sine interesser som et selvstyrt land. Siden Canada på det tidspunkt var underlagt Storbritannia som kolonimakt, kunne en ikke velge ordinære titler fra diplomatiet og tittelen høykommissær ble valgt i stedet. Canadas utsendelse av høykommissær fikk følge av New Zealand i 1905, Australia i 1910 og Sør-Afrika i 1911.
Selv om høykommissærenes status var offisielt anerkjent, ble de på dette tidspunkt ikke ansett som fullverdige diplomater og hadde heller ikke diplomatisk status. Mens ordinære diplomater forholdt seg til det britiske utenriksdepartementet (Foreign Office), måtte høykommissærene forholde seg til kolonidepartementet (Colonial Office) og fra 1925 til dominiondepartementet (Dominion Office). Høykommissærene hadde ikke fullmakt til å forholde seg til fremmede makter.
Likeverdig status
Etter andre verdenskrig, da flere tidligere kolonier fikk selvstendighet, endret høykommissærenes status seg. I 1948 ble landene i Samveldet enige om å gi diplomatisk status til posten som høykommissær. Posten har deretter innen Samveldet vært likeverdig i status med ambassadørposten. På bakgrunn av forholdet mellom medlemsland i Samveldet kan høykommissærene i noen sammenhenger nå også gis forrang i forhold til ambassadører. Dette gjelder særlig i seremoniell sammenheng i London.
Akkrediteringsprosedyrene mellom høykommissærer for samvelderiker, det vil si land som deler statsoverhode med Storbritannia, er enklere og mindre formelle enn ordinær akkreditering av ambassadører.
Bjørn Reino Olsen
Bjørn Reino Olsen (født 1940 i Skien) er en medisinsk forsker som er født i Norge og knyttet til Harvard University i Boston, USA.
Han tok medisinsk embetseksamen og den medisinske doktorgraden ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1967. I 1976 ble han utnevnt til professor ved Rutgers Medical School i New Jersey, USA. Fra 1985 har han vært professor ved Harvard Medical School, Harvard University i Boston og forskningsdekan og professor ved Harvard School of Dental Medicine fra 2005.
Professor Olsen er forfatter og medforfatter av en rekke bøker og har publisert 350 vitenskapelige artikler i internasjonale forskningstidsskrifter. Han har mottatt en rekke priser og utmerkelser for sitt vitenskapelige arbeid bl.a. den tyske Humboldt Research Award, H. C. Jacobæus Prize (2006), utnevnt til Fellow ved American Association for the Advancement of Science i 2010 og ble tildelt American Association of Anatomists høyeste pris i 2011.
Bjørn Reino Olsen har hatt ledende posisjoner i flere viktige vitenskapelige organisasjoner og har blant annet vært president i International Society for Matrix Biology. Han har også vært redaktør og redaksjonsmedlem i flere internasjonale forskningstidsskrifter.
I 2000 ble han utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo. Samme år ble han også utnevnt til æresdoktor ved University of Medicine and Dentistry of New Jersey, USA. Bjørn Reino Olsen er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Clarence Wiseman
Clarence Wiseman, født 19. juni 1907, død 4. mai 1985, var Frelsesarmeens 10. general i perioden 1974–1977.
Wiseman var gift med Janet Kelly, som ble offiser fra Danforth korps Ontario Canada. Hun ble offiser i 1927 og de giftet seg i 1932. Janet Wiseman er forfatter av to bøker: Earth’s Common Clay, Bridging the Year and Watching Daily.
Clarence Wiseman ble offiser fra Guleph korps, Ontario, Canada i 1927.
Beordringer
Han tjenestegjorde som korpsoffiser i flere år i Canada. Han hadde kapellantjeneste for canadiske styrker under andre verdenskrig (1940 – 1943), var «seniorrepresentant» for canadiske røde skjold i utlandet (1943 – 1945). Han var divisjonssjef i Canada (1945 – 1954), feltsjef (1954 – 1957), sjefssekretær (1957 – 1960) og territorialleder for Øst-Afrika (1960 – 1962), han var rektor ved den internasjonale offisersskolen (1962 – 1967) og territorialleder for Canada og Bermuda (1967 – 1974).
Han besøkte Norge én gang som kommandør i Canada, og to ganger som general.
John Bardeen
Bardeens far var professor i anatomi og dekan på en medisinsk høyskole.
Bardeen ble bachelor of science i 1928 og master of science i 1929 i elektroteknikk ved universitetet i Wisconsin (Madison). i 1936 avla han sin doktorgrad i matematisk fysikk ved Princeton-universitetet. Han jobbet ved universitetet i Minnesota fra 1938 til 1941. I 2. verdenskrig var han fysiker ved den amerikanske marinens laboratorium i Washington, D.C.
Som fysiker ved Bell telefonlaboratorier i Murray Hill i New Jersey fra 1945 til 1951 hørte han til den arbeidsgruppen som 23. desember 1947 oppdaget transistoreffekten. I 1948 offentliggjorde de den første transistoren, noe som utløste en elektronisk revolusjon. For dette arbeidet ble han tildelt nobelprisen i fysikk i 1956 sammen med to av sine kolleger, William B. Shockley og Walter Brattain.
Fra 1951 til 1975 var Bardeen professor for elektroteknikk og fysikk ved Illinois universitet.
I 1972 mottok han sammen med Leon N. Cooper og John R. Schrieffer nok en gang nobelprisen i fysikk. De hadde kommet med en teori som forklarte superlederegenskapen, den såkalte BCS-teorien, oppkalt etter oppdagernes initialer. Allerede i 1930-årene hadde Bardeen forsket på fenomenet og han kom i 1950-årene fram til en teoretisk forklaring. I og med sin andre nobelpris ble han den første vitenskapsmann som fikk nobelprisen to ganger i samme kategori, og han er fremdeles den eneste som har fått prisen to ganger i fysikk.
Federal Reserve Bank of Minneapolis
Federal Reserve Bank of Minneapolis er en av sentralbankene i det amerikanske sentralbank­systemet Federal Reserve. Banken holder til i Minneapolis i Minnesota. Bankens president er Narayana Kocherlakota.
Åkers styckebruk
Åkers styckebruk er et tettsted i Strängnäs kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 891 innbyggere.
Navnet kommer fra av at det var produksjon av kanoner og kanonkuler fra 1500-tallet og fremover. På stedet kom det senere også en fabrikk som produserte krutt, denne var virksom frem til 1993.
Frederick Sanger
Frederick Sanger (født 13. august 1918 i Rendcombe i Gloucestershire, død 19. november 2013 i Cambridge i Cambridgeshire) var en britisk biokjemiker.
Sanger er en av fire som har fått to nobelpriser og den eneste som har fått to nobelpriser i kjemi. Den første fikk han alene i 1958 for å ha oppdaget insulinets molekylstruktur, en oppdagelse som var gjorde det mulig å lage syntetisk insulin. Arbeidet med å analysere DNA og RNA ga ham prisen i 1980 sammen med Paul Berg og Walter Gilbert.
Sanger mottok også en rekke britiske ordener. Han var medlem av Order of the Companions of Honour og Order of Merit og var kommandør av Order of the British Empire.
Endokarditt
Endokarditt er en betennelse av hinnen (endokardiet) som dekker innsiden av hjertet samt overflatene av hjerteklaffene. Betennelsen sitter som regel i hjerteklaffene (enten de naturlige eller kunstige hjerteklaffer). Andre deler som kan være involvert er skilleveggen mellom høyre og venstre hjertekammer, hjertestrengene og hjerteveggen.
En endokarditt innebærer gjerne dannelsen av én eller flere vegetasjoner, som er ansamlinger av blodplater, kolonier av mikroorganismer samt noen få betennelsesceller. I subakutt infeksiøs endokarditt, kan vegetasjonen også inneholde en kjerne av granulomatøst vev som kan utvikle seg til bindevev eller bli forkalket.
Det finnes flere måter å klassifisere endokarditt på. Den enkleste er å klassifisere basert på årsaken som er enten infeksiøs eller ikke-infeksiøs, avhengig av om det er en mikroorganisme som er kilden til betennelsen eller ikke. Diagnosen baseres på funn ved undersøkelser som ekkokardiogram samt dyrkning av bakterier i blod (blodkultur).
Infeksiøs endokarditt
Ettersom hjerteklaffene ikke har noen egen blodtilførsel så klarer ikke kroppens eget immunforsvar (slik som de hvite blodcellene) å komme fram til vevet i klaffene. Dersom en organisme (som for eksempel en bakterie) klarer å feste seg til klaffene og utvikle en vegetasjon, kan dermed ikke kroppen selv bli kvitt disse. I tillegg så vil mangelen på blodtilførsel også vanskeliggjøre klinisk behandling da eventuelle medisiner vil ha vanskelig for å komme inn i vevet på de infiserte hjerteklaffene.
Vanligvis flyter blodet uhindret gjennom hjerteklaffene, men dersom de har blitt skadet på ett eller annet vis (for eksempel i forbindelse med reumatisk feber), kan det oppstå turbulens i blodstrømmen, og dette kan igjen disponere for nedslag av bakterier.
Klassifisering
Tradisjonelt har infeksiøs endokarditt blitt delt inn i de kliniske kategoriene akutt eller subakutt (fordi pasientene har en tendens til å overleve lenger i den subakutte varianten) endokarditt. Dette klassifiserer da både progresjonsraten og alvorligheten av sykdommen. I denne sammenhengen har subakutt bakteriell endokarditt (SBE) gjerne vært forårsaket av Streptokokker med lav virulens og milde til moderate symptomer som utvikler seg over uker og måneder, samt at den har en lav tilbøyelighet til å spre seg til andre systemer. Akutt bakteriell endokarditt (ABE) viser på den andre siden en kraftig utvikling over dager eller uker og er sannsynligvis forårsaket av Staphylococcus aureus som har en høyere virulens og bedre evne til å spre seg.
Infeksiøs endokarditt kan også klassifiseres etter positiv blodkultur eller negativ blodkultur. Årsakene til endokarditt med negativ blodkultur kan være mikroorganismer som trenger lengre tid til dyrkning i laboratoriet for å kunne bli identifisert, eller fraværet av en organisme som i ikke-bakteriell trombotisk endokarditt. Noen patogener som kan gi endokarditt med negativ blodkultur, er Aspergillus, Brucella, Coxiella burnetii, Chlamydiae og HACEK bakterier.
Rusmiddelavhengige sprøytebrukere kan introdusere infeksjoner som har en tendens til å flyte til høyresiden av hjertet (venesiden) hvor de der kan sette seg i triscupid klaffen. Disse infeksjonene er som regel forårsaket av Staphylococcus aureus. Hos andre pasienter, som ikke setter intravenøse injeksjoner, er endokarditten vanligvis på venstre siden av hjertet.
En annen form for endokarditt er den såkalte sykehuserhvervede endokarditten som innebærer at diagnosen endokarditt stilles hos en pasient som har vært innlagt i sykehus innen siste måned. Denne infeksjonen er vanligvis forårsaket av IV-katetere, TPN-linjer, innleggelse av pacemaker og andre invasive inngrep.
Til slutt er forskjellen mellom en endokarditt i egne klaffer og i proteseklaffer viktig for den kliniske behandlingen. Endokarditt i proteseklaffer kan videre deles inn i tidlig (< 2 måneder siden operasjonen) eller sen (> 2 måneder siden operasjonen). En «tidlig» endokarditt i en proteseklaff skyldes som regel en forurensning under operasjonen eller en postoperativ bakteriell forurensning, som vanligvis er sykehuserhvervet. «Sene» proteseklaff-endokarditter er vanligvis forbundet med en «vanlig» infeksjon av mikroorganismer.
Årsaker
I et individ med normal helse vil en bakteriemi (hvor bakterier kommer inn i blodstrømmen ved mindre kutt eller sår) vanligvis raskt håndteres av immunforsvaret. Dersom en hjerteklaff er skadet og dekket med en bit koagulert blod, vil klaffen gi et sted hvor bakteriene kan feste seg, og danne grunnlaget for en infeksjon.
Bakteriemien er som regel forårsaket av en tannbehandlingsprosedyre (i de fleste tilfeller på grunn av streptococcus viridans som hører hjemme i munnhulen) som en plakkfjerning/rengjøring eller trekkingen av en tann. Det er derfor viktig at tannlegen eller helsepersonellet som utfører prosedyrene blir fortalt om alle hjerteproblemer før man starter behandlingen. Antibiotika blir gitt til pasienter med visse hjerteproblemer som en profylaktisk behandling.
Diagnose
Den viktigste undersøkelsen er dyrkning av blodkultur. Generelt sett så bør en pasient fylle alle vilkårene i Duke kriteriene for å kunne stille diagnosen endokarditt.
Siden Duke kriteriene legger så stor vekt på resultatene av ekkokardiogramundersøkelser, har det blitt forsket mye på når man skal bestille et ekkokardiogram basert på tegn og symptomer for å kunne finne skjult endokarditt i pasienter som er rusmiddelavhengige sprøytebrukere  og andre pasienter. Dessverre så er denne forskningen over 20 år gammel, og det er mulig at endringer i epidemiologien til endokarditt og slike bakterier som staphylococcus gjør resultatene unøyaktig lave.
Blant pasienter som ikke bruker ulovlige droger og har feber på legevakten er det mindre enn en 5 % risiko for skjult endokarditt. Mellors fant i 1987 ingen tilfeller av endokarditt eller staphylococcus bakteriemier blant 135 pasienter med feber på legevakten. Øvre konfidensintervall for 0 % av 135 er 5 %, så for statistiske grunner er det opp til 5 % risiko for endokarditt blant disse pasientene. I motsetning så fant Leibovici at blant 113 tilfeldige voksne pasienter lagt inn på sykehus på grunn av feber, var to av tilfellene (1,8 % med KI 95 %: 0 % til 7 %) endokarditt.
Blant pasienter som bruker ulovlige droger og har feber på legevakten er det omtrent 10 til 15 % tilfeller av endokarditt. Dette estimatet blir ikke forandret av om legen tror at pasienten har en triviell forklaring på feberen. Weisse fant at 13 % av 121 pasienter hadde endokarditt. Marantz fant også endokarditt i 13 % blant pasienter på legevakten med feber. Samet fant 6 % blant 283 slike pasienter, men etter å ha utelukket pasienter med en initiell tilsynelatende alvorlig sykdom som en foklaring på feberen (inkludert 11 tilfeller av sikker endokarditt), var det 7 % igjen med endokarditt.
Blant pasienter med stafylokokkal bakteriemi (SAB) fant en undersøkelse en forekomst på 29 % av endokarditt med SAB pådratt utenfor sykehus mens 5 % ble funnet å være sykehuserhvervede SAB. Det var kun 2 % av variantene som var resistent mot meticillin så disse tallene kan være lavere i områder med høyere resistens.
Ekkokardiografi Transthorakalt ekkokardiogram har en følsomhet og nøyaktighet på omtrent 65 % og 95 dersom den undersøkende legen mener det er 'høy grad' eller 'nesten sikkert' at det foreligger endokarditt.
Blodkultur: >3 venøse blodprøver fra tre forskjellige steder
EKG
Brystrøntgen (Lungeemboli ved tilfeller på høyre hjerteklaffer)
Hovedkriterier
Positiv blodkultur for infeksiøs endokarditt Typiske mikroorganismer konsistente med IE fra to separate blodkulturer som listet nedenfor:
Bevis på endokardiell påvirkning Et positivt ekkokardiogram for IE definert som:
Mikroorganismer
Det er mange typer av organismer som kan forårsake endokarditt. Disse blir som regel identifisert ved en blodkultur, hvor en prøve av pasientens blod blir blandet i en buljongoppløsning hvor enhver bakterieoppvekst blir funnet og identifisert.
Alfahemolytiske streptokokker, som er tilstede i munnen er ofte den identifiserte organismen dersom en tannbehandling har forårsaket bakteriemien.
Dersom bakteriemien ble introdusert gjennom huden, f.eks. under kirurgi, under venekateterisering eller hos en sprøytebruker, er Staphylococcus aureus en vanlig årsak.
En tredje viktig årsak til endokarditt er enterokokker. Disse bakteriene kommer inn i blodomløpet via abnormaliteter i tarmen eller urinveiene. Enterococcier blir mer og mer ansett som en årsak under sykehuserhvervet endokarditt. Dette til forskjell fra alfahemolytiske streptokokker og Staphylococcus aureus som er årsaker hvor endokarditten er pådratt utenfor sykehus.
Noen organismer kan gi verdifulle hint om årsaken til tilstanden, da de har en tendens til å være veldig spesifikke.
Behandling
Høye doser antibiotika blir gitt intravenøst for å maksimere diffusjonen av antibiotiske molekyler inn i vegetasjonen(e) fra blodet som fyller hjertekamrene. Dette er nødvendig siden hverken hjerteklaffene eller vegetasjonene som vokser på dem, har egen blodtilførsel. Antibiotika må gis under lang tid, typisk fra to til seks uker. Spesifikk medisinering avhenger av klassifiseringen av endokarditten som akutt eller subakutt. Akutt endokarditt tilsier en behandling for Staphylococcus aureus med oxacillin eller vancomycin i tillegg til behandling mot gram-negative organismer). Endokarditt forårsaket av en sopp tilsier en spesifikk antimykotisk behandling som for eksempel amphotericin B.
I akutt endokarditt vil man umiddelbart starte med empirisk antibiotikabehandling etter at blodprøvene til blodkulturen er tatt, men før dyrkningssvaret foreligger. Dette involverer som regel intravenøs medisinering med oxacillin og gentamicin inntil man kan starte en mer spesifikk behandling i henhold til svaret på blodkulturen.
I subakutt endokarditt vil man begynne antibiotisk behandling basert på hvilken mikroorganisme som er involvert. Dette innebærer å vente på resultatet av blodkulturen. Umiddelbar behandling vil da fokusere på å behandle symptomene.
Den vanligste organismen som er ansvarlig for infeksiøs endokarditt er Streptococcus viridans som er meget sensitiv for Penicillin. Høye intravenøse doser med Crystalline Penicillin 20L hver 4. time over to uker er anbefalt behandling og er fortsatt den foretrukkede medisinen. Det her viktig å merke seg at den antibiotiske behandlingen er avhengig av svaret på blodkulturen.
En annen behandling som benyttes for endokarditt er den såkalte korttidsbehandlingen som er et to ukers behandlingsregime med benzyl penicillin IV som kan være tilstrekkelig mot Streptococcus viridans og Streptococcus bovis så lenge følgende forutsetninger er tilstede:
Korttidsbehandling
For pasienter hvor blodkulturen påviser den ansvarlige organismen, bør man utføre kulturfølsomhetsrapporter for å kunne behandle pasienten i tillegg til bruken av to antibiotika mot bakterier i minst to uker, som en kombinasjonsbehandling.
Kirurgisk fjerning av infisert materie, og bytte av klaffer, er nødvendig for pasienter som ikke klarer å bli kvitt mikroorganismene fra blodet som et resultat av terapien med antibiotika, samt for pasienter som utvikler hjertesvikt etter en ødeleggelse av en infisert klaff. En klaff som fjernes blir som regel erstattet med en kunstig klaff som enten kan være mekanisk (metall), eller hentet fra et dyr som for eksempel en gris (dette kalles for en bioprostetisk klaff). Andre indikasjoner som kan bety en operasjon er :
Infeksiøs endokarditt er assosiert med en 25 % dødsrate.
Ikke-infeksiøs endokarditt
Ikke-infeksiøs eller marantisk endokarditt opptrer sjeldent. En form for steril endokarditt er også kjent som Libman-Sacks endokarditt. Denne formen opptrer oftere i pasienter med lupus erythematosus og antiphospholipid syndrom. Ikke-infeksiøs endokarditt kan også oppstå i kreftpasienter, da særlig mucinous adenocarcinoma.
Erik Wickberg
Wickberg ble født i Stockholm og var sønn av Frelsesarmeoffiserene Betty og David Wickberg. Ettersom foreldrene var offiserer og flyttet mye rundt, fikk Erik Wickberg sin oppvekst i flere forskjellige land. Som tenåring ble han nasjonal mester i sjakk i Sveits.
Han begynte tidlig å jobbe ved Frelsesarmeens hovedkvarter i Sveits, samtidig som han jobbet som svensk tolk og svensk lærer. Wickberg ble innviet til soldat i Frelsesarmeen i 1924. Dette skjedde i Bern 2. korps.
I 1925 ble han offiser. Hans første ordre var som korpsoffiser i Hamilton, Skottland. Han tok deretter over opplæringen av offiserer i Tyskland, ble sjefssekretærens sekretær og senere territoriallederens. Deretter fulgte en periode som sekretær for den internasjonale sekretæren. Deretter ble han assistent for Europasekretæren ved Frelsesarmeens internasjonale hovedkvarter.