cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klostergata 13 (Moss)
Klostergata 13 ligger i Moss og er en av de mange flotte husene i Klostergata. Klostergata 13, har hatt mange navn som Radet 13, Klostergaden 13 og Klostergaten 13, men nummer 13 har alltid vært med hustet. Inngangen er bak huset om du ser det fra Klostergata. Nå har inngangen en høy granitt trapp med et rekkverk med plantemotiver og messingkopper. Døren er en stor eikedør, med en fin snirklet dørhammer. Andre tilbehør rundt døren er i samme stil som trappen. På datoen 01.11.2005 ble det vedtatt en bestemmelse om at dette huset og andre hus på samme tomt kan ikke rives. Huset kommer også med en fin rød bylåve. Byggeren av huset er en mann med en kjent sønn, som har laget statuen av Christian IV på stortorget i Oslo. Også en eier av Moss Avis har bodd i huset, han var nevø av den kjente forfatteren Bjørnstjerne Bjørnson (1832 - 1910), og søstren hans, Dagni, skrev Mosse sangen. Bjørn Kristensen er den første som brukte et stort bilde i avisen. Grunnen til at bildet ble brukt er fordi onkelen hans, Bjørnstjerne Bjørnson var død. Han var nok også en av de første til å lese noen eller alle av til Bjørnstjernes mange bondefortellinger, han er kanskje en av de første til å høre «Ja, vi elsker dette landet» eller «Synnøve Solbakken».
Åshild Watne
Grøntaktivist
Watne har engasjert seg i for bevaring av grøntarealer i byggesonen i Oslo, blant annet sammen med biologiprofessor Dag Hessen og Venstremedlem og kommunikasjonsrådgiver Margrethe Geelmuyden.
Åshild Watne ble norgesmester i stillstand i 2015.
Klostergata 13 (Moss)
Gårds og bruksnummeret til Klostergata 13 er 2/1367.
Historie
Det ble originalt bygget av H.I Jacobsen (Hans Jørgen Jacobsen) i 1827, han var en byggmester i Moss. På grunnmuren er det hugget inn ''"H.I Jacobsen 1827". '' Huset ble i 1909 ombygget, der ble det brukt teggelstein fra en bedrift på Melløs. Bjørn Kristensen kjøpte huset i 1890 årene for 8500kr, det var også han som bygde om på inngangspartiet. I 1885 ble det brukt som uthus/stall, og i 1978/80 ble det ombygget til en leilighet. Denne låven er også bevart, og kan ikke rives. I 1835 ble huste solgt til garver Nils Dyhre, men bare to år senere ble det solgt videre til farver Borge Pettersen. Farveren hadde huset til 80-årene da kjøpte skipskapteinen Halvor Hoelstad det. Senere tilhørte det frøknene Hilditch.
Det er opprinnelig bygget av tre, men i 1859 brente huset ned, og ble bygget opp igjen av Mur. Så i dag er det bare grunnmuren som er fraa det originale huset. Huset har blitt kaldt Kristensengården etter Bjørn Kristensen.
Det virker som om at alle i dette huset har hatt det fint økonomisk. Og husets størrelse, og ekstra låve viser til dette. De var nok ikke veldig rike, men de hadde nok penger til å leve bedre enn mange. Noe annet som peker til at disse som bodde i nummer 13 er at de fleste hadde tjenestepiker eller andre type hjelpere, og de hadde råd til å bygge huset, pusse det opp og å bygge det på nytt etter brannen. En siste faktor som kan bevise at disse ikke har hatt en hard økonomi er at det ikke finnes noen branntakster til huset og de har aldri måttet pante det.
For de som bodde i huset før skipskapteinen Halvor Hoelstad, var det Romantikken (1770- første halvdel av 1800-tallet) som var den regjernede litteratur perioden. Men da nesten halveis inn i 1800-tallet var det realismen som ble regjernde. Dette har nok hatt en innvirkning på hvordan de forkjellige folkene i dette huset så på samfunent. Bjørn Kristensen for eksempel var politiker, og da altså interessert i politikk, noe ingen av de andre var. Bjørn Kristensen bodde også i dette huset i 1913 da kvinner fikk stemretten sin, noe som var vedlig annerledes fra hvordn samfunent var da de andre bodde i huset. Noe annet som også skilte Bjørn Kristensen ut fra alle de andre beboerne var at han jobbet som redaktør i en avis, det var vanligere på 1800-tallet og jobbe med noe fysisk, som jordbruk, maskiner, håndverker, nede på havnen eller noe lignende. Bjørn Kristensen var også i perioder ordfører i Moss, dette tjente han nok penger på.
Norge
I ca.1830 var striden mellom patriotene og intellegenspartiet i Kristiania (Wergeland og Welhaven) i begynnelsesfasen, og både hele Norge og de første beboerne i Klostergata 13 ble påvirket av denne striden. Også nasjonalromantikken startet i 1830, og varte til 1870. Nasjonalromantikken ga ny selvtillit til bøndene og førte til den norske embetsmannselitens fall. Også industrialiseringen begynte på denne tiden (1840), men ikke før Bjørn Kristensen bodde i dette huset kunne vi kalle norge for et industriland. På 1870 tallet var det bare 5% av Norges befolkning som Bjørn Kristensen hadde god bruk for boktrykkerkunsten av Johan Gutenberg og rotasjonspresse. Det ble også brukt tegelstein i oppussingen av huset, produksjonen av tegl ble gjort lettere og mer effektiv under industrialiseringen.
I 1905 rev norge seg løs fra unionen med Sverige, de hadde etablerte seg som egen stat med egen konge, dette første til e nasjonalistisk bølge og alle i Norge ble preget av den inkludert Bjørn Kristensen og hans familie som kom til Klostergata 13 ikke så veldig lenge etter dette.
Folketellinger
Carl Ludvig Jacobsen lagde statuen av Christian IV som står på stortorget i Oslo (2019).
Yessin Rahmouni
Yassine Rahmouni (født 2. oktober 1984) er en marokkansk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 49 i dressurkonkurransen.
Marion (Indiana)
Marion er en amerikansk by som ligger i Grant County i Indiana.
Den har og dekker et areal på 40,66 km².
Strandtindan
Strandtindan er et fjell med flere topper på Helgeland. Den høyeste toppen danner grensepunkt mellom kommunene Lurøy, Rødøy og Rana, og er samtidig det høyeste punktet i Lurøy kommune.
Berggrunnen består av tungt forvitrelig granitt. Dette gir generelt fattig vegetasjon, spesielt over tregrensa som her er mellom 100 og 300 moh.
Topptur om vinteren betegnes som «krevende» og passende for «fjellsportinteresserte». Det kan kreves stegjern.
Carola Castro
Carola Castro Jijón (født 1921, død 21. april 2017 ) var en ecuadoriansk friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp på 1930-tallet. Hun ble søramerikansk mester på 100 meter i 1939.
Idrettskarriere
Castro deltok i Bolivarianske leker 1938, og fikk der gull på 50 meter, og hun fikk bronse på 100 meter, bak Cecilia Navarrete og Adela Jiménez, begge fra Colombia.
Referanser
<References />
Luiza de Almeida
Luiza de Almeida (født 7. september 1991) er en brasiliansk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 47 i dressurkonkurransen.
Arnfinn Heje
Arnfinn Kolbjørn Heje (født 26. oktober 1877 i Oslo, død 29. januar 1958 samme sted) var en norsk fabrikkeier og seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Heje ble olympisk mester med den norske båten «Magda IX» som vant 12-metersklassen. Mannskapet besto av Heje, Nils Bertelsen, Johan Anker, Eilert Falch-Lund, Halfdan Hansen, Magnus Konow, Alfred Larsen, Petter Larsen, Christian Staib og Carl Thaulow. Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Den svenske båten «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» tok bronse etter å ha kommet sist i begge seilasene.
Han var sønn av direktør Knut Knutsen Heje og hustru Bertha Kjuus. Han giftet seg i 1943 med Elisa Sundt, søster av høyesterettsadvokat og stortingsmann Arthur Sundt. Etter Trondhjems tekniske læreanstalt var Heje administrerende og teknisk direktør ved Agra Margarinfabrikk i Oslo fra 1914.
Fernando del Valle
Fernando del Valle (født Brian Skinner 28. februar 1964) er en amerikansk operasanger (tenor).
Opphav
Han tok navnet «del Valle» som en gest til morfaren, Fernando Meléndez del Valle, som selv var tenor.
Hans tippoldefar var Andrés del Valle, som var president i El Salvador i 1876. Han er også en direkte etterkommer av oberst José María San Martin, som var president i El Salvador fra 1854 til 1856 og grunnlegger av Santa Tecla, El Salvador.
Biografi
Han ble født i New Orleans i delstaten Louisiana i USA. Han tok bachelor-eksamen ved Tulane University etter å ha fått stipendet «Treville Scholarship in Voice». Deretter fikk han stipend som «the Haggar Scholar» for å studere videre ved Southern Methodist University i Dallas, Texas. Han ble uteksaminert fra dette universitetet med et «Artists Diploma». Som vinner av sangkonkurransen «The Dallas Opera Guild Vocal Competition» mottok han stipendet «Career Grant» fra Dallas Opera.
Han er også uteksaminert fra San Francisco Opera's «Merola Opera Program», hvor han studerte i 1992 og 1993. Senere vant han «Bel Canto»-konkurransen i Chicago, og flyttet så til Italia hvor han studerte med Carlo Bergonzi, Thomas Hayward og Elena Nikolaidi.
Tidlig karriere
Del Valle debuterte på opera-scenen som syttenåring i 1981, da han spilte rollen som «første hyrde» i John Blow's Venus and Adonis i en oppsetning ved Loyola University. Året etter sang han tenorpartiet i Bachs Matteuspasjonen med New Orleans Philharmonic-Symphony Orchestra, dirigert av Andrew Massey.
I 1986 debuterte han i Jordan Hall i Boston, i Bachs juleoratorium, som vinner av «Boston Premiere Ensembles Young Artist Competition». Våren 1987 sang han for første gang i New York City, i Alice Tully Hall i Lincoln Center, med Beethoven Society of New York. Han fortsatte å opptre på ulike konsert-scener med blant annet Beethovens Missa Solemnis, Giuseppe Verdis Rekviem, samt verker av Benjamin Britten og Andrew Lloyd Webber på repertoaret. I 1993 debuterte han i Carnegie Hall med Mozarts Stor Messe i C moll, og i 1994 sang han tenor-partiet i Georg Friedrich Händels Messias med Dallas Symphony Orchestra, i konsertlokalet «Morton H. Meyerson Symphony Center». I 1995 hadde han sin Europa-debut i Beethovens niende symfoni med Orchestra Sinfonica di Milano Giuseppe Verdi under ledelse av Alun Francis.
Del Valles europeiske debut på opera-scenen var i rollen som «Don José» i Hugo de Anas produksjon av Carmen i Teatro Comunale di Treviso. Regina Resnik hadde ansvaret for rolleinnstuderingen i denne oppsetningen, og Peter Maag dirigerte forestillingene. I 1996 opptrådte del Valle som «Rodolfo» i La bohème på Teatro dell'Opera di Roma, med Vladimir Jurowski som dirigent.
1997 – Nåtid
I 1997 sang del Valle rollen som «Don José» på Gran Teatro La Fenice i Venezia, med Isaac Karabtchevsky som dirigent. Han sang rollen som «Pinkerton» i Madama Butterfly med Palm Beach Opera under ledelse av dirigenten Anton Guadagno, og rollen som «Faust» i Colmar, Frankrike. I 1998 debuterte han i Tyskland som «Rodolfo» med Frankfurt Opera.
Han opptrådte under Wexford Festival i Irland som «Paolo» i operaen Forca av Antônio Carlos Gomes, og mottok stor applaus fra publikum.
En rekke av viktige oppdrag fulgte, og siden 1999 har del Valle har opptrådt i hele verden. Blant annet har han sunget ved Frankfurt Alte Oper, Strasbourg (da sang han Beethovens niende symfoni, op. 125, med John Storgårds som dirigent), Maastricht, Deutsche Oper am Rhein, Tonhalle Düsseldorf, Deutsche Oper Berlin, Teatro Carlo Felice, Bremen, Bergen, Costa Rica, Gasteig München, Finlands nasjonalopera, Helsingfors, Belo Horizonte i Brasil, HIFA Festival i Harare, Zimbabwe, Malmö, The New Symphony Orchestra av Sofia, Bulgaria, Teatro Petruzzelli di Bari, Torino, Baveno, innvielseskonserten til Umberto Giordano Festival med RAI National Symphony Orchestra, National Theatre Mannheim, Badisches Staatstheater Karlsruhe, Staatstheater Kassel, Hamburg og Hessisches Staatstheater Wiesbaden.
I noen år var del Valle ansatt som ledende tenor ved Staatstheater Darmstadt, etter invitasjon fra Marc Albrecht. Hans karriere fortsatte med forestillinger i Israel, Korea, Catania, Sydney, Lisboa og Praha. I 2003 malte Ricarda Jacobi et portrett av del Valle; Ricarda Jacobi var for øvrig student av Oskar Kokoschka. Til feiringen av 150-årsjubileet til byen Santa Tecla, El Salvador (1854–2004), ble del Valle invitert av den tidligere salvadoranske ambassadøren Ernesto Rivas-Gallont til å holde to konserter. Del Valle er katolikk, og ba om at den første av de to konsertene skulle finne sted på datoen 23. september, som er Sankt Teklas dag.
Roller gjort på scenen
Bizet Arrigo Boito Donizetti Giordano Gomes Gounod André Ernest Modeste Grétry Lehar Leoncavallo Pietro Mascagni Jules Massenet Mozart Ponchielli Jacques Offenbach Puccini Johann Strauss d.y. Strauss Giuseppe Verdi Wagner
Caciella
Caciella er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Mesosini er stort sett middelsstore, kraftige, grå- eller brunspraglete trebukker.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Arten lever på Filippinene.
Shitai
Shitai (kinesisk: 石台县; pinyin:  Shítái Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Chizhou.
Befolkningen var på 111,520 innbyggere i 1999.
Deler av fjellkjeden Huang Shan ligger innen fylkesgrensen mot Qimen. Her er naturparken Guniujiang, som skal ha de siste restene av urskog man kan finne i det østlige Kina.
Shitai produserer te og silke.
Changfeng
Changfeng (kinesisk: 长丰县; pinyin:  Chángfēng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hefei.
Befolkningen var på 956,059 innbyggere i 1999.
Shitai
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Hanse 370
Hanse 370 er en kjølbåt, det vil si en seilbåt med kjøl, som ble konstruert i 2005 av det kjente konstruktørlag Judel/Vrolijk. På 370e versjonen ble skroget laget i fiberarmet epoksy som gjør båten stiver og lettere. I 2008 ble de "runde" vinduene byttet ut med limte vinduer. I løpet av 2008 ble blykjølen skiftet ut med torpedokjøl i jern.
East Chicago (Indiana)
East Chicago er en amerikansk by som ligger i Lake County i Indiana.
Den har og dekker et areal på 41,84 km².
Sokrates
Sokrates (gresk: Σωκράτης, Sōκrátēs, født omkring 470 f.Kr., død 399 f.Kr.) var en filosof fra antikkens Hellas som la fundamentet for vestens filosofi og er blant dens mest innflytelsesrike representanter.
Biografi
Den viktigste kilden til informasjon om Sokrates er Platon. Platons dialoger skildrer Sokrates som en lærer som avstår fra å ha elever, som en fornuftig mann som adlyder en guddommelig stemme i sitt indre (se daimonion), og som en from mann som blir henrettet for å ha forledet ungdommen og bedrevet blasfemi. Sokrates kritiserer sanselig nytelse, men begeistres likevel av skjønnhet; han vier seg til utdannelsen av Athens innbyggere, men stiller seg likegyldig til sine egne sønner.
Sokrates' rettergang og henrettelse var hans livs klimaks og den sentrale begivenheten i Platons dialoger. Ifølge Platon var begge hendelser unødvendige. Sokrates innrømmer i retten at han kunne unngått rettergangen ved å forlate filosofien, gått hjem og passet sine egne saker. Etter domfellelsen kunne han unngått dødsstraff ved å rømme ved hjelp av sine venner. Samarbeidet med statens mandat danner et verdifullt filosofisk kjennskap til Sokrates og er best artikulert i dialogene selv, spesielt i dialogen med Kriton.
Detaljer om Sokrates er utledet fra tre samtidige kilder: Platons dialoger, Xenofons dialoger og Aristofanes' skuespill. Det foreligger ingen bevis for at Sokrates selv skrev noe. Ingen samtidige statuer kan med sikkerhet sies å forestille ham.
I Aristofanes' skuespill Skyene latterliggjøres Sokrates som en som lærer sine studenter å snakke seg ut av gjelden de har stiftet. De fleste av Aristofanes' verker er komedier.
Ifølge Platon var Sokrates' far og mor henholdsvis Sofroniskos og jordmoren Fainarete. Sokrates giftet seg med Xantippe, som skal ha vært mye yngre enn sin ektemann. Hun fødte ham tre sønner: Lamprokles, Sofroniskos og Menexenos. Sokrates' venn Kriton kritiserte ham for å være hensynsløs mot sine sønner ved å la seg henrette.
Det er uklart hvordan Sokrates tjente til livets opphold. Ifølge Timon fra Fleios og senere kilder fulgte han farens yrke og arbeidet som stenhugger. Ifølge tradisjonen var Sokrates skaperen av statuene av de tre gratier som stod nær Akropolis til det andre århundre f.Kr, men det er ikke bekreftet i moderne vitenskap. Det finnes indisier på at Sokrates aldri var yrkesaktiv: I Xenofons Symposium fortelles det at Sokrates sier han hengir seg bare til det han mener er den viktigste beskjeftigelse: å filosofere. I Skyene skildrer Aristofanes at Sokrates aksepterer betaling for undervisning ved en sofist-skole sammen med Khairefon, mens i Platons Forsvarstalen (Apologia), Drikkegildet i Athen (Symposium) og i Xenofons redegjørelser fornekter Sokrates å akseptere betaling for undervisning. Mer spesifikt omtaler Sokrates sin fattigdom som et bevis på at han ikke er lærer.
Flere av Platons dialoger omhandler Sokrates' militærtjeneste. Sokrates sier at han deltok i tre felttog: i Poteidaia, Amfipolis og Delion. I Symposium beskriver Alkibiades Sokrates' tapperhet i slagene i Poteidaia og Delion, og deretter hvordan Sokrates reddet livet i det førstnevnte slaget. Sokrates' eksepsjonelle tjeneste i Delion er også nevnt i Lakhes, av generalen dialogen er oppkalt etter. I Apologien sammenligner Sokrates sin militærtjeneste med sine problemer i retten, og sier at de av juryen som mener han bør trekke seg fra filosofien, også må mene at soldater bør slå retrett når det ser ut til at de vil bli drept i strid.
Sokrates var et svært sosialt menneske. Han hadde godt humør, var glad i å drikke og fikk etter hvert et godt rykte for sine talegaver. Dette utnyttet han i stor grad. Han pleide å stanse folk midt på gaten eller på torget for å stille dem ubehagelige og nærgående spørsmål. Det var dette som skulle bli hans motstanderes hovedargument. Myndighetene og sofistene mente nemlig at Sokrates påvirket ungdommen på en negativ måte og dermed var en fare for samfunnet. Da Sokrates ble dømt skyldig i dette, fikk han valget mellom å bli forvist fra Athen eller få dødsstraff. Han valgte overraskende nok å akseptere sin dødsstraff og tømte et beger giftig saft av giftkjeks. Ved å nekte å avstå fra sine prinsipielle verdier ble Sokrates den første intellektuelle martyr. Sokrates døde i en alder av 70 år. Sokrates' siste dager er skildret i alt syv av Platons dialoger, hvorav Faidon er den siste.
Filosofi
Sokrates var en spørrende filosof. Gjennom «sokratisk ironi» fikk han dem han pratet med til å buse ut med sine fordommer. Sokrates tvang sine samtalepartnere til å innse at mange av deres meninger var fordommer. På den måten kunne de kaste fra seg sine fordommer og klatre høyere opp i «erkjennelsens stige». Den nye innsikten måtte komme innenfra. Derfor stilte Sokrates bare spørsmål.
Sokrates prøvde å «vekke» folk, å få dem til ikke bare å akseptere kunnskap, men også å tenke over dette først. Slik ville man oppnå sann innsikt. Denne pedagogiske fremgangsmåten kalles «maievtikk». Måten Sokrates samtalte på for å lede andre til større innsikt kalles «sokratisk metode» eller «dialektisk metode».
Sokrates var absolutist. Han mente det fantes universelle verdier og normer. Han prøvde å komme frem til allmenngyldige definisjoner av begreper som godhet, sannhet og rettferdighet. Sokrates mente at riktig kunnskap (episteme) førte til riktig handling. Riktig handling førte igjen til lykke. Derfor var begrepsanalyse så viktig. Begrepsanalyse ga kunnskap, som igjen ga kunnskapsbæreren god moral og gjorde ham lykkelig. Dette bidro til å gjøre samfunnet bedre. Sokrates’ tanker og liv har vært en inspirasjonskilde for ettertidens filosofer. Han ble sammenlignet med en jordmor fordi han sa at alle var gravide med visdom og måtte bli stilt spørsmål til for å føde ut visdommen.
Sokrates og renessansen
I middelalderen kjente Vesten Sokrates bare gjennom Aristoteles' og Ciceros skrifter og halvannen Platon-dialog. Men i det bysantinske rike var Platons skrifter bevart, og da man innså at hovedstaden snart kom til å bli erobret av muslimske hærstyrker, prøvde geistlige fra Østkirken å forene de to kirkene. I 1438 ble det arrangert et kirkemøte i Firenze. De østlige delegatene ankom med tallrike antikke skrifter, deriblant Platons dialoger og Xenofons erindringer om Sokrates, som fra da av ble anføreren for renessansens humanisme, talsmann for moralsk frihet ubundet av dogmer og tradisjon, lyttende kun til sin samvittighets indre stemme. Sokrates mente at salighet kan oppnås i dette livet, ikke avhengig av nåde, men av en utrettelig streben etter å fullkommengjøre sitt eget vesen. «Sancte Socrates, ora pro nobis!» (= Hellige Sokrates, be for oss!), utbrøt Erasmus av Rotterdam.
Pust (album)
Pust er det 22. albumet av Bjørn Eidsvåg, utgitt i 2008. Det inneholder tolv sanger. Produsent er Anders Engen, mens det er mikset av George Tanderø. Da albumet ble utgitt lød pressemeldingen at Eidsvåg så dette som det tredje albumet i trilogien som før inneholdt Nåde og Tålt. Albumet ble spilt inn i en låve i Ny Hellesund utenfor Kristiansand i juni 2008.
Perchta
Perchta, også kalt Pertha, Percht, Precht, Bertha (die wilde Bertha) og liknende er en skikkelse som i ulike regionale varianter fins i slavisk, keltisk og germansk mytologi og folketro. I Nürnberg kalles hun Drudenella, et navn som har forbindelser til maren, andre steder Waldina og Fuke. I søndre deler av Tyskland, i Sveits og Østerrike forbindes Perchta med julas tolv dager, når hun også kommer for å sjekke spinninga. Hun kan være lys og vakker som snøen, eller gammel og stygg. Hun har som sin nordlige «søster» Holle dessuten rollen som «vokter over uhyrene». Perchta er i visse områder erstattet av lyshelgenen sankta Lucia. Samtidig blir hun også forbundet med skikkelser fra norrøn mytologi: den mektige skjebne- og kjærlighetsgudinnen Frigg, underverdenens herskerinne Hel og volven Huld i Ynglingesagaen.
The Call of Her People
The Call of Her People er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John W. Noble.
Handling
Faro Black, sjefen for en gruppe Sigøynere, oppdager at sønnen Faro og kjæresten Egypt har giftet seg. Rasende forteller han at ekteskapet deres ikke er gyldig, ettersom Egypt faktisk er datteren til den velstående Gordon Lindsay, som er på vei til sigøyner-leiren for å kreve å få henne tilbake.
Killnet
Killnet er en pro-russisk hacker-gruppe kjent for å utføre tjenestenektangrep mot statlige nettsider m.m. under Russlands invasjon av Ukraina 2022. Gruppen er blant annet antatt å stå bak angrep mot rumenske, moldovske, tsjekkiske, italienske og litauiske myndigheter i 2022, i tillegg til at de skal ha forsøkt å angripe nettsider og avstemmingsløsninger for Eurovision Song Contest 2022.
Den 29. juni 2022, sto gruppen bak tjenestenektangrep mot norske myndigheters nettsider, som blant annet medførte at Arbeidstilsynets og BankIDs nettsider ble utilgjengelig for publikum, og det ble rapportert ustabilitet i tilgangen på Altinn.
Gruppen skal også ha stått bak trusler mot NATOs generalsekretær, Jens Stoltenberg.
Hobart (Indiana)
Hobart er en amerikansk by som ligger i Lake County i Indiana.
Kolrosing
Kolrosing er en dekorteknikk som er brukt og stadig brukes på gjenstander av tre eller bein eller horn. Mønsteret risses inn i gjenstanden med en knivspiss før man så smører på et fargestoff som fester seg i de rissede strekene slik at mønsteret kommer tydelig fram. Navnet har sammenheng med at man tidligere brukte kull blandet med dyrefett som fargestoff. I dag bruker man olje tilsatt fargestoff, og finmalt furubark gir en mørkebrun, jevn strek.
Hobart (Indiana)
Den har og dekker et areal på 68,89 km².
Kolrosing
Kolrosing har vært brukt en del i norsk folkekunst til dekor på skjeer, øskjer, skrin og ikke minst på ski. Men hvis man ikke ser nøye etter, kan det være lett å forveksle kolrosing med dekor tegnet i tusj.
I samisk duodji brukes kolrosing særlig som dekor på skjeer, kniskaft, knivslirer, beltespenner og nålehus laget av reinsdyrhorn.
Iron Mountain
Iron Mountain er en by i Dickinson County i den amerikanske delstaten Michigan. Ifølge folketellingen i 2000 var byens innbyggertall 8 154. Iron Mountain er hovedsete i Dickinson County på den øvre halvøya i Michigan.
Espelandsmyr stoppested
Espelandsmyr stoppested på Sørlandsbanen er i Vegårshei kommune i Agder. Stoppestedet åpnet den 10. november 1935 og ble nedgradert til holdeplass i 1958. Denne ble nedlagt den 1. januar 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den var av samme type som ved Bjorvatn og Gauslå og fikk så tilbygget et godshus i 1937. Bygningen ble revet i 1987.
The Call of the East
The Call of the East er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Melford.
Kangle
Befolkningen var på 234,693 innbyggere i 1999.
Crown Point (Indiana)
Crown Point er en amerikansk by som ligger i Lake County i Indiana.
Christian Staib
Christian Fredrik Maximilian «Fritz» Staib (født 10. februar 1892 i Oslo, død 16. mai 1956) var en norsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Staib ble olympisk mester med den norske båten «Magda IX» som vant 12-metersklassen. Mannskapet besto av Staib, Nils Bertelsen, Johan Anker, Eilert Falch-Lund, Halfdan Hansen, Arnfinn Heje, Magnus Konow, Alfred Larsen, Petter Larsen og Carl Thaulow. Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Den svenske båten «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» tok bronse etter å ha kommet sist i begge seilasene.
Linxia (fylke)
Linxia (kinesisk: 临夏县; pinyin:  Línxià Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Linxia Hui.
Fylket hadde 370,417 innbyggere i 1999.
Qingyang (Chizhou)
Qingyang (kinesisk: 青阳县; pinyin:  Qīngyáng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Chizhou.
Befolkningen var på 279,415 innbyggere i 1999.
Ungarns Grand Prix 2014
Ungarns Grand Prix 2014 (offisielt: Formula 1 Pirelli Magyar Nagydíj 2014) er et Formel 1-løp som ble arrangert 27. juli 2014 på Hungaroring ved Budapest. Det var den ellevte runden i Formel 1-sesongen 2014 og det 29. Ungarns Grand Prix. Løpet ble vunnet av Red Bulls Daniel Ricciardo. På andreplass kom Ferraris Fernando Alonso mens Mercedes-føreren Lewis Hamilton tok tredjeplassen.
Qingyang (Chizhou)
Fjellet Jiuhua (Jǐuhuáshān) ligger i fylket. Det er ett av den kinesiske buddhismes fire hellige fjell.
Ungarns Grand Prix 2014
Løpet
Noter til tabellene:
Qingyang (Chizhou)
Kommunikasjoner
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Ungarns Grand Prix 2014
Stillingen i mesterskapene etter løpet
Konstruktørmesterskapet
Ion Petre Stoican
Ion Petre Stoican (født 1930, død ca. 1990) var en rumensk fiolinist, i sin samtid mest kjent som en lăutar, eller en bryllupsmusiker.
Liv og karriere
En gang før 1965, under Gheorghe Gheorghiu-Dejs regime, skjedde det som skulle gjøre Stoican kjent for sin ettertid. Han jobbet da som bryllupsmusiker i București. Under en av sine opptredener la han merke til en mann som oppførte seg spesielt. Denne mannen viste seg å være en utenlandsk spion som prøvde å gjemme en pakke med dollarsedler og et brev. Stoican anholdt mannen og tok han med seg til den nærmeste politistasjonen, hvor han fikk vite at politiet hadde vært på utkikk etter denne mannen i lang tid, og var svært fornøyde med at de endelig hadde fått tak i ham. Det hemmelige politiet tok kontakt med Stoican og tilbød ham noe som belønning for hjelpen, og Stoican bad om å få gi ut en plate, noe som var svært vanskelig å få lov til på denne tiden. Han fikk lov til dette, og i 1966 kom det ut en plate med fire spor på det eneste rumenske plateselskapet, Electrecord.
Stoican forlot så Bukarest for en lang tid, og livnærte seg som bryllupsmusiker i Constanța, hvor han kunne tjene bedre. Da konen hans døde på midten av 1970-årene, dro han tilbake til hovedstaden, og hadde nå lyst til å gi ut enda en plate.
Han oppsøkte myndighetene igjen, og fikk til slutt lov til å gi ut en ny plate på grunn av sin fortid som «spionfanger». Stoican ville at dette skulle bli hans gjennombrudd, og ville spille kvalitetsmusikk. Han gikk derfor igang med å samle et stjernelag av rumenske sigøynermusikere. Han oppsøkte først Costel Vasilescu, som gikk med på å hjelpe ham, og tok ham med til den beste cimbalomspilleren i Romania, Toni Iordache. Iordache var en internasjonal stjerne, og ville egentlig ikke bli med, men ble til slutt med fordi han var redd for å fornærme myndighetene om han ikke ble med, siden Stoican hadde fått tillatelse fra dem. Stoican hadde også fått det slik at plateselskapet måtte føye seg etter hans ønsker.
Orkesteret ble til slutt 14 personer, mye større enn de vanlige bryllupsorkestrene som var på fem eller seks personer. De spilte inn en plate som var deres eneste innspilling sammen. Orkesteret ble, som alle andre orkester som ble utgitt i Romania på denne tiden, bare kalt for «Folkets orkester» på platen, og de eneste personene som fikk navnene oppgitt var Stoican selv og Iordache. Iordache fordi dette var hans enste krav for å bli med på innspillingen. Stoican krevde at et bilde av orkesteret skulle bli trykket i plateomslaget, noe som har gjort at man i ettertid kan identifisere alle medlemmene i orkesteret. Platen kom ut i 1977.
Dette ble den eneste skikkelige utgivelsen Stoican gav ut, og han gikk tilbake til å spille i brylluper, noe han gjorde fram til slutten av 1980-årene.
Teltow Stadt stasjon
Teltow Stadt stasjon er en S-Bahnstasjon i byen Teltow i Brandenburg i Tyskland. Den er endestasjon på en sidelinje av Anhalt forstadsbane. Stasjonen må ikke forveksles med Teltow stasjon som ligger lenger sør langs jernbanelinjen Berlin–Halle
Cambarus ortmanni
Cambarus ortmanni  er en art av ferskvannskreps eller «hulekreps» av slekten av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er en av i alt om lag 100 arter i slekten med det som på engelsk kalles enten bare «crayfish», eller «cave crayfish».
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i deler av Nord-Amerika.
La Porte (Indiana)
La Porte er en amerikansk by som ligger i LaPorte County i Indiana.
Den har og dekker et areal på 32,05 km².
Cambarus ortmanni
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013.
Thomas Audo
Thomas Audo (syriansk: ܬܐܘܡܐ ܐܘܕܘ‎, født 11. oktober 1855 i Alqosh i Det osmanske rike i det som i dag er Irak, død 27. juli 1918 i Urmia) var en semittist og biskop i den kaldeisk-katolske kirke.
Bakgrunn
Thomas (Tuma) Audo, sønn av presten Hormozd bar Mikhael, kom fra en kaldeisk-katolsk slekt hvorfra flere biskoper er utgått. Hans onkel Mar Joseph VI Audo var patriark av Babylon, Thomas' bror Israel Audo (død 1941) var fra 1909 metropolitt av Mardin.
Erkebiskop
Den 4. september 1892 ble han erkebiskop av Urmia og Salamas. Under den forfølgelsene som muslimske kurdere bedrev mot kristne assyrere ble han mort slutten av juli 1918 beskutt i gårdsplassen ved sin biskopelige residens, og han døde av sine sår få dager etter.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Pseudomonoxenus
Pseudomonoxenus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Thomas Audo
Hovedverk
Opptrykk:
Pseudomonoxenus
Utbredelse
Arten lever i Tanzania.
Severin Finne
Severin Finne (født 12. mars 1883 i Kristiania, død 24. mars 1953 samme sted) var en norsk advokat, offiser, fekter og idrettsleder.
Efter examen artium 1901 gikk han Krigsskolen 1901–1904 og ble cand.jur. i 1908, fra 1914 høyesterettsadvokat. I det militære var han kaptein i infanteriet frem til 1918. Etter å ha fullført utdannelsen og giftet seg i 1908 hadde han et studieopphold i England og var også innom Paris, blant annet for å studere fekting. Så var han en kort tid som dommerfullmektig ved sorenskriver-kontoret på Romerike i 1909. Fra 1909 til 1912 var han ved advokatkontoret til de senere statsråder Edmund Harbitz (1861–1916) & Christian Fredrik Michelet (1863–1927) i Kristiania, før han i 1914 startet for seg selv, fra 1947 i partnerskap med advokat Per Stormfelt (1919–1992).
Som fekter representerte han Oslo Fekteklub (etablert 1906), vant fem NM i fekting (kårde) og deltok med épée under Sommer-OL 1912 både individuelt og i lagkonkurransen. Han var også president i Norges Fekteforbund.
Han var sønn av Gabriel Grubbe Dietrichson Finne (1844–1907) og Alette Sophie Cappelen (1852–1897) som var datter av Severin Diderik Cappelen fra Gjerpen. Blant søsknene var oberst Hans Finne (1881–1981) og kjemiker Erling Finne (1891–1919). Severin giftet seg i 1908 med Esther Lucy Egeberg (1887–1962) som var datter av Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921), kammerherren som i 1919 fikk i stand Egebergs ærespris. Severin og Esther fikk fire barn før de skilte seg, derav Etter skilsmissen i 1920 giftet Severin seg i 1922 med Sigrun Sommerschiel Andresen (1901/6–1981) fra Bergen, som var datter av direktør Sigurd Andresen.
Franklin (Indiana)
Franklin er en amerikansk by som ligger i Johnson County i Indiana.
Den har og dekker et areal på 33,7 km².
Rentebegrensningsreglene
Rentebegrensningsreglene i norsk skatterett viser til skattelovens regler som begrenser et selskaps fradragsrett for renter på gjeld. Regelen er gitt i skatteloven § 6-41 og forskrift til skatteloven. Reglene ble først innført for inntektsåret 2014 og ble senere betydelig endret fra og med inntektsåret 2019.
Reglenes hovedinnhold
Regelen bestemmer at et konsernselskap kun får fradrag for renter innenfor en fradragsramme på 25 % av skattemessig EBITDA. Avskårne renter kan fremføres til bruk innenfor ledig fradragsramme i påfølgende 10 år. Regelen kommer til anvendelse når den norske delen av konsernet har netto rentekostnader over 25 millioner NOK. For selskaper som ikke er konsernselskap kommer reglene til anvendelse når selskapet har netto rentekostnad over 5 millioner NOK, men kun slik at netto renter til nærstående långiver kan avskjæres.
Hvilke selskaper som omfattes av reglene
Rentebegrensningsreglene kommer til anvendelse på følgende enheter:
Vilkårene for å være nærstående långiver
Långiver er nærstående til låntaker hvis vedkommende faller innunder ett eller flere av følgende vilkår på et hvilket som helst tidspunkt i løpet av inntektsåret:
Guanghe
Guanghe (kinesisk: 广河县; pinyin:  Guǎnghé Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Linxia Hui.
Rundtom
Rundtom kan henvise til følgende gater, veier og boligområder:
Guanghe
Befolkningen var på 192,495 innbyggere i 1999.
Codonocera pusilla
Codonocera pusilla er en art i slekten Codonocera. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Oddernessteinen
Oddernessteinen er en runestein fra Oddernes kirke i Kristiansand, Vest-Agder. Steinen sto opprinnelig rett øst for kirken, men ble i 1990 flyttet inn i våpenhuset. Den er registrert av Riksantikvaren med ID nr. 43167.
Steinen omtales først i 1639, da biskop Wegner besøkte stedet. Han var da på oppdrag fra Ole Worm, som forberedte verket Monumenta Danica, og han ga en beskrivelse av steinen med uttegning av de to innskriftene.
Begge innskriftene er skrevet med den yngre runerekka, og de er datert til ca. 1030-1040. Den ene innskriften (N209) er ristet på den ene flatsiden av steinen, og er nesten utvisket. Det kan leses:
Den andre innskriften på smalsiden av steinen (N210) er mye lenger, og er betydelig mer oppsiktsvekkende:
Adrienne Lyle
Adrienne Lyle (født 2. januar 1985) er en amerikansk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 17 i dressurkonkurransen.
Hun tok sølv i lagkonkurransen under Sommer-OL 2020.
Merkebekk stasjon
Merkebekk stasjon var en jernbanestasjon på Kragerøbanen i Drangedal kommune i Telemark. Den åpnet som stoppested den 2. desember 1927 idet strekningen fra Lunde til Kragerø åpnet. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1946, og denne ble nedgradert til holdeplass i 1960. Trafikken på strekningen ble nedlagt fra nyttår 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den ble oppført i 1921.
Cambarus catagius
Cambarus catagius  er en art av ferskvannskreps eller «hulekreps» av slekten av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er en av i alt om lag 100 arter i slekten med det som på engelsk kalles enten bare «crayfish», eller «cave crayfish».
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i deler av Nord-Amerika.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013.
Ospeglansvikler
Ospeglansvikler (Cydia corollana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En ganske liten (vingespenn 11-13 millimeter), gråbrun vikler med litt tilspissede forvinger. Forvingen har et bredt, lyst, litt uregelmessig tverrbånd i midten. Bakvingen er brunhvit med brunpudret ytterkant. Arten er nokså variabel, noen individer kan være kontrastrikt tegnede, andre temmelig grå.
Levevis
Larven lever under barken på osp som er angrepet av trebukken liten ospebukk (Saperda populnea). Larven utvikler seg inne i den gallen som trebukklarven danner rundt seg.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom- og Nordvest-Europa og er dessuten funnet i Hellas. Den finnes også i det nordlige Asia. I Norge er den funnet på Sørlandet og det sørlige Østlandet.
Furubarkglansvikler
Furubarkglansvikler (Cydia coniferana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 10-14 millimeter), mørkbrun vikler. Forvingen har to vinklede, hvite tverrbånd med brun midtstripe, det innerste gjerne svakt eller avbrudt i midten. I vingens ytterste del er det en hvit flekk ved framkanten og 3-5 korte, svarte lengdestreker som danner en "rist" litt foran bakhjørnet.
Levevis
Larven lever under barken på furu (Pinus sylvestris), der denne har fått en skade. Man kan se hvor de har gått inn ved at det drysser ut rødbrunt gnagemel. De voksne viklerne flyr fra mai til august.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, unntatt i sørøst, og i det nordlige Asia. I Norge er den utbredt over hele landet, men mangler i ytre strøk av Vestlandet.
Hezheng
Hezheng (kinesisk: 和政县; pinyin:  Hézhèng Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i autonome prefekturet Linxia Hui.
Befolkningen var på 192,160 innbyggere i 1999.
Julija Budalejeva
Julija Vladimirovna Budalejeva (russisk: Юлия Владимировна Будалеева; født 13. november 1990 i Tobolsk) er en russisk handikappidrettsutøver som konkurrerer i skiskyting og langrenn. Hun konkurrerer i klassen B2 for synshemmede utøvere.
Hun begynte med langrenn i 2010, og har paralympisk gullmedalje på 12,5 km skiskyting som fremste internasjonale meritt.
Hiroshi Hoketsu
Hiroshi Hoketsu (født 28. mars 1941) er en japansk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 41 i dressurkonkurransen. Hoketsu er den tredje eldste utøveren som har deltatt i et sommer-OL og den eldste som deltok i 2008- og 2012-lekene, og deltok så tidlig som under Sommer-OL 1964 i Tokyo.
Julija Budalejeva
Idrettskarriere
Budalejeva deltok i sitt første VM ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011, der hun kom på 7.-plass på både 15 km og sprinten i langrenn, og 9.-plass på 7,5 km og 3 km jaktstart i skiskyting.
Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 fikk hun 4 sølvmedaljer og 2 bronsemedaljer. I langrenn kom hun på 2.-plass på 15 km, og 3.-plass på 5 km og sprinten. km og 12,5 km i skiskyting. I skiskyting kom hun på 2.-plass på 6 km, 10 km og 12,5 km.
Hun representerte Russland ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji, der hun vant 12,5 km i skiskyting. Hun kom på 2.-plass på 10 km og 6 km skiskyting, bak Mikhalina Lysova. I langrenn kom hunpå 3.-plass på 5 km fri tenkikk, og 4.-plass på sprinten.
Fylkesvei 4614
Fylkesvei 4614 går mellom Håvastein og Bergekrossen via Vikevåg på Rennesøy i Stavanger kommune.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av delstrekninger av fylkesvei 581, fylkesvei 582 og fylkesvei 573.
Alefosio Laki
Alefosio Laki (født 22. februar 1979) er en samoansk handicapidrettsutøver, som konkurrerer i diskos. Han konkurrerer i klassen F37, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2016.
Bakgrunn
Laki har medfødt cerebral parese, og begynte med diskos i 2014. Han bor i Melbourne i Australia.
Idrettskarriere
Laki deltok ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro. Der kom han på 12.-plass av 12 deltakere, med ny personlig rekord på 33,53 meter.
Sannidal stasjon
Sannidal stasjon var en jernbanestasjon på Kragerøbanen i Kragerø kommune i Telemark. Den åpnet den 2. desember 1927 idet strekningen fra Lunde til Kragerø åpnet. Stasjonen ble nedgradert til holdeplass i 1971, og trafikken på strekningen ble nedlagt fra nyttår 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den ble oppført i 1926 og huser i dag næringslokaler. Skinnegangen forbi stasjonen er revet opp.
Camilla (1917)
Camilla er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av J. Gordon Edwards.
Handling
Camille bor i Paris, og blir dypt forelsket i en ung mann - Armand Duval. Men Armands far ber henne om ikke å ødelegge for Armands karriere og fremtidsmuligheter, ved å gifte seg med Armand.
Camille samtykker i dette, og forlater derfor kjæresten. Men når fattigdom og dødelig sykdom overvelder henne, oppdager Camille at Armand ikke har mistet kjærligheten sin til henne.
MS «Nordkapp»
MS «Nordkapp» (IMO: 9107772) er et norsk-registrert hurtigruteskip som er eid og opereres av Hurtigruten Coastal AS (Hurtigruten Norge) og som betjener kystruten Bergen–Kirkenes. Skipet var byggnummer 265 ved Kværner-Kleven Ulsteinvik AS i Ulsteinvik i Møre og Romsdal, og ble opprinnelig levert for Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS) den 1. mars 1996. MS «Nordkapp» er søsterskip til «Polarlys» og «Nordnorge» i Polarlys-klassen, og er det femte skipet av den nye generasjonen hurtigruteskip. Hun har seilt i fast rotasjon i Hurtigruten siden 2. april 1996, kun avbrutt av ekspedisjonscruise-oppdrag og verkstedopphold.
Historie
27. mai 1994 besluttet Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab å kontrahere et nytt skip. Oppdraget gikk til Kværner-Kleven Ulsteinvik AS i Ulsteinvik, og noen uker senere kontraherte rederiet også et søsterskip («Nordnorge»). Kjølstrekkingen fant sted 24. november 1994, og skroget ble sjøsatt 18. august 1995. 19. januar 1996 ble prøveturen gjennomført, og 1. mars samme år var skipet ferdig. 23. mars 1996 ble skipet døpt av Dronning Sonja i en dobbel dåpsseremoni med «Polarlys», som var bygd ved naboverftet Ulstein Verft. Etter overleveringen la «Nordkapp» ut på påske-cruise til Shetland.
Den 2. april 1996 ble skipet satt inn i hurtigrutetrafikk på nordgående fra Bergen, og erstattet «Nordnorge» fra 1964. 18. februar 1997 gikk hun til Trondheim for å fungere som hotellskip under VM på ski. Klokken 19:40 den 29. november 2001 fikk skipet total motorstopp på begge hovedmotorene utenfor Henningsvær i Lofoten. I det dårlige været ble begge ankerne satt ut for å forhindre at skipet skulle drive på grunn. Evakuering ble forberedt, men etter 2 timer greide maskinistene å starte motorene slik at skipet kunne returnere til Bodø.
I mars 2006 fusjonerte Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS) med Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) og dannet Hurtigruten Group, som senere skiftet navn til Hurtigruten ASA. Alle skipene fikk ny skorsteinsdekor, men beholdt navnene og hjemmehavnene. Den 30. januar 2007 grunnstøtte «Nordkapp» ved Deceptionøya i øygruppen Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Ytre skrog ble skadet og sprang lekk, men på grunn av dårlig vær ble ikke de 294 passasjeren evakuert før 24 timer senere. De ble tatt om bord i søsterskipet «Nordnorge» som var i farvannet, og brakt til land i det sørlige Argentina.
Skipet
MS «Nordkapp»s tonnasje er 11 386 bruttoregistertonn, 4 210 nettoregistertonn, og lasteevnen er på 850 dødvekttonn. Masthøyde er 30,6 m. Lasting og lossing foregår med gaffeltruck gjennom en lasteport på babord side.
Hovedmotorene er to sekssylindrede Krupp MaK DM 6 M552 C firetakts dieselmotorer. Oppgitt ytelse er 6 120 hestekrefter hver. Elektrisk kraft blir produsert av to akselgeneratorer og to Ulstein Bergen KRG-8 diesel hjelpemotorer. Fremdriftssystemet er gearet slik at det kan kjøres i 5 forskjellige driftsmoduser med både diesel-elektrisk og konvensjonell mekanisk kraftoverføring. Dette gjør at én hovedmotor kan drive begge skrupropellene samtidig. Skrupropellene har Ka-Me-Wa vribare blad. I tillegg har «Nordkapp» fire Brunvoll sidepropeller; to 1 075 hestekrefters sidepropeller i baugen, og to 601 hestekrefters sidepropeller akter. I likhet med de andre skipene fra den nye generasjonen har «Nordkapp» aktive stabilisatorer.
Petter Larsen
Petter Andreas Larsen (født 6. desember 1890 i Christiania, død 13. september 1946 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm.
MS «Nordkapp»
Skipet
MS «Nordkapp» er klasset i de internasjonale klassifikasjonsselskapet DNV, og er registrert i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR), som er en underavdeling i Sjøfartsdirektoratet.