cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miniprionus
Utseende
En middelsstor, kraftig, mørkbrun trebukk. Kjønnene ser nokså ulike ut. Hannen har tynne, kamformede antenner som er rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pro0notum har rundede sider, dekkvingene er normalt utviklede, litt avsmalnende bakover, med stumpvinklede "skuldre". Hunnen er rødbrun, antennene er korttannet kamformede og bare litt lengre enn hodets bredde, dekkvingene er sterkt reduserte slik at de ikke dekker flygevingene og bakkroppen. Scutellum er stort og bredt, litt innskåret i midten (omvendt hjerteformet).
Levevis
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Utbredelse
Arten er kjent fra Tadsjikistan og Afghanistan.
Marcel Bezençon Awards
Marcel Bezençon Awards eller Marcel Bezençon-prisen er en årlig utmerkelse som deles ut til de beste sangene og låtskriverne i Eurovision Song Contest. Prisen ble første gang utdelt under Eurovision Song Contest 2002 i Tallinn i Estland og har hentet navn etter konkurransens grunnlegger, Marcel Bezençon. Utmerkelsen ble stiftet av den svenske delegasjonssjefen Christer Björkman, som representerte Sverige i Eurovision Song Contest 1992, og Richard Herrey, en av medlemmene i svenske Herreys som vant Eurovision Song Contest 1984 med «Diggi-loo diggi-ley».
Bakgrunn
Selve prisen er en hjerteformet glasskulptur med fargene til vertslandets flagg. Skulpturen er designet av svenske Karin Hammar og produsert av Stockholms glasbruk.
Utmerkelsen deles ut i tre ulike kategorier:
Under Eurovision Song Contest 2008 ble det delt ut en spesialpris, Marcel Bezençon Gylleneskor Fan Award. Prisen ble delt ut av Eurovision-fans via den svenske Eurovision-nettsiden gylleneskor.se (senere poplight.se). Prisen ble gitt til fansens favoritt-debutant under 25 år.
I 2010 ble det innført en ny utmerkelse – kommentatorenes pris (Artistprisen). Utmerkelsen eksisterte tidligere, men da var det tidligere vinnere som stemte frem vinneren. På grunn av logistikk og vansker med å få tak i tidligere vinnere, ble utmerkelsen endret slik at kommentatorene stemte frem vinneren fra og med Eurovision Song Contest 2010.
Svenske Melodifestivalen har en egen Marcel Bezençon-pris som deles ut hvert år i forbindelse med den svenske finalen.
Stemt frem av kommentatorer
Fra 2010 er det radio- og tv-kommentatorene som har stemt frem vinneren av artistprisen.
Fan-prisen
Fan-prisen ble delt ut i 2002 og 2003. Det var medlemmer i den internasjonale fanklubben OGAE som stemte frem mottakeren. Prisen ble erstattet av Låtskriverprisen i 2004.
I 2008 ble spesialprisen Marcel Bezençon Gylleneskor Fan Award delt ut, stemt frem av internasjonale fans. Prisen har ikke blitt delt ut siden.
Melodifestivalen-vinnere
Siden 2005 har Sveriges Television (SVT) delt ut Marcel Bezençon-priser under sin nasjonale finale Melodifestivalen. Prisene har samme format som Eurovision-prisene. Sanger som også vant Eurovision Song Contest er markert i fet skrift.
Susanna Mälkki
Susanna Mälkki (født 13. mars 1969 i Helsingfors) er en finsk dirigent. Hun er for tiden fast gjestedirigent for Gulbenkian-orkesteret i Lisboa. Siden 2016 har hun vært sjefdirigent for Helsingfors Filharmoniske Orkester.
Karriere
Susanna Mälkki utdannet seg først som cellist men valgte etter hvert også å studere dirigering. Hun tok dirigentstudiet ved Sibelius-Akademiet i Helsingfors der hun hadde Jorma Panula, Eri Klas og Leif Segerstam som lærere. Før hun tok spranget over i en dirigentkarriere arbeidet hun først som solocellist i Göteborgs Symfoniker i noen år (1995 til 1998). Fra 2002 til 2005 var hun sjefdirigent for Stavanger Symfoniorkester og fra 2006 til 2013 ledet hun Paris-baserte Ensemble intercontemporain. I denne perioden arbeidet Mälkki mye med samtidsmusikk, og hun uroppførte komposisjoner av en rekke komponister. Hun arbeidet også med musikkteater og dirigerte verker av bl.a. Kaija Saariaho og Morton Feldman.
Etter at Mälkki forlot Ensemble intercontemporain i 2013 gikk hun over i en stilling som første gjestedirigent for Gulbenkian-orkesteret i Lisboa. I september 2014 ble hun som første kvinne utnevnt til sjefdirigent for Helsingfors Filharmoniske Orkester fra og med 2016. I 2016 debuterte hun også på Metropolitan Opera i New York, der hun dirigerte Kaija Saariahos opera L'amour de loin.
Mälkki har hatt engasjementer som gjestedirigent for mange av verdens ledende orkestre, bl.a. Berliner Philharmoniker, Münchener Philharmoniker, BBC Philharmonic Orchestra, BBC Scottish Symphony Orchestra, Concertgebouw orchestra Amsterdam, Orchestre philharmonique de Radio France og Boston Symphony Orchestra. Sammen med Ensemble intercontemporain har hun gjort en rekke plateinnspillinger av samtidsmusikk av bl.a. Michael Jarrell, Philippe Manoury, Yann Robin, Pierre Jodlowski og Bruno Mantovani. Hun har også gjort to platespillinger med Stavanger Symfoniorkester på BIS Records: en innspilling med verker av Arvid Kleven og en innspilling med verker av den finske komponisten Uljas Pulkkis.
Johan Scharffenbergs vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1968 etter psykiateren Johan Scharffenberg.
Den største konsentrasjonen av hus med adresse knyttet til denne veien er på nordsiden av Skullerudveien samt enkelte like på sørsiden av den. Her finnes både boligblokker og eneboliger, de siste bygget relativt tett. Langs østsiden av Johan Scharffenbergs vei (med oddetallsadresser) er det spredte forekomster av næringsbygg. Til slutt finnes en gruppe av blokker på sørsiden av Skullerudbakken.
Bussene som har stoppet ved Skullerud T-banestasjon, kjører ut igjen i Johan Scharffenbergs vei.
Ørn (slekt)
Slekten kan muligens ha gitt navn til slekten Adeler.
John Hatfield
Hatfield vant to olympiske sølvmedaljer i svømming under OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass både på 400 og 1500 meter fri. Han var også med på det britiske laget som kom på tredjeplass på 4 x 200 meter fri. Han deltok som svømmer under OL 1920 i Antwerpen og OL 1924 i Paris og som vannpolospiller i Amsterdam OL 1928.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2016/17 – Verdenscup 1 – 1000 meter menn
Vinneren ble nederlandske Kjeld Nuis foran finske Mika Poutala og russiske Pavel Kulizjnikov på tredjeplass. Tyskeren Nico Ihle vant b-gruppa foran japanske Takuro Oda på andreplass og amerikanske Shani Davis på tredjeplass.
Øyelapp
Øyelapp, også kalt øyeklaff eller øyeplaster, er en lapp som festes over det ene øyet for å beskytte eller skjule øyet hvis det er skadd, sykt eller mangler, eller for å trene opp synet på det andre øyet.
Øyelappen kan være av tekstil eller lær og festes ved hjelp av en strikk eller snor omkring hodet. Slike øyelapper ble tidligere båret av soldater, smeder og andre som hadde ødelagt eller mistet øyet på grunn av skader eller sykdom. Disse tilstandene avhjelpes i dag heller med en øyeprotese (glassøye eller kunstig øye).
Plasterliknende øyelapper kan også limes over øyet. Slike lapper benyttes av ortoptister som medisinsk hjelpemiddel for å behandle for eksempel barn med strabisme (skjeling) og amblyopi (synsnedsettelse). Når en bruker øyelappen over det friske øyet, blir det skjelende øyet tvunget til å jobbe og dermed fungere riktigere. Øyeplastre er ofte av et elastisk materiale som lar huden puste og inneholder et spesielt lysbeskyttende filter. De er gjerne hvite eller hudfarget.
Frida Westman
Frida Westman (født 10. januar 2001 i Örnsköldsvik) er en svensk skihopper som representerer IL Stålkameratene.
10. september 2016 debuterte hun i kontinentalcupen under 2016/17-sesongen i Lysgårdsbakkene på Lillehammer.
Westman ble tatt ut i den svenske troppen til Ski-VM 2021 i Oberstdorf, der hun kvalifiserte seg til normalbakkerennet og endte på en 35.-plass. Hun klarte ikke å kvalifisere seg til storbakkerennet.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 16 i normalbakkerennet.
Den 6. november 2022 oppnådde hun sitt beste resultat internasjonalt da hun tok 3.-plass under åpningsrennet i verdenscupen i Visla, Polen. Det var den første svenske pallplassen i verdenscupen i hopp siden 1992.
Isabelle Forrer
Hun representerte Sveits under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i kvinnenes sandvolleyballturnering.
Biribellus
Biribellus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore (12-16 millimeter), brede, blanke, kontrastrikt fargede trebukker. Hannens antenner er sagtakkede. Pronotum er trapesformet med en liten tann i midten. Dekkvingene er brede med avrundede "skuldre". De er gjerne farget i gult og svart. Hunnen er større enn hannen, antennene ganske tynne.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropiske områder av Sør-Amerika (Fransk Guyana, Brasil og Peru).
Andinotrichoderes
Andinotrichoderes er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, slank, kastanjebrun trebukk. Kroppsformen er ikke typisk for Prioninae, men ligner mer på underfamilien Lepturinae. Antennene er nokså kraftige og noe lengre enn kroppen hos hannen. Pronotum er trapesformet og forholdsvis lite. Dekkvingene er jevnt avsmalnende bakover, ganske smale i spissen, med avrundede "skuldre", uten lengderibber. Undersiden er kledt med ganske lange, gule hår.
Jin Xianglan
Jin Xianglan (født 26. desember 1972) er en kinesisk judoka.
Huitfeldt Forlag
C. Huitfeldt Forlag AS er et norsk forlag.
Historie
I 1970 opprettet Claus Huitfeldt et selskap med samme navn hvor de hovedsakelig utga bøker om kultur og kunst. Første bok var en nyutgivelse av Carl Huitfeldts (1895-1949) «Norge i andres øyne» fra 1932.
Jin Xianglan
Hun representerte Kina under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der hun ble nummer 14 i lettvekt.
Huitfeldt Forlag
Historie
Den mest kjente serien var «Vi ser på kunsthåndverk i Norge» med konservator Johanne Huitfeldt som redaktør. Serien gikk i rundt 20 år og hadde hele 40 utgivelser. Når forlaget morselskap i 1999 solgte til Schibstedgruppen gikk C.Huitfeldt Forlaget inn.
Høsten 2010 startet sønnen av Carl Huitfeldt opp forlaget som foreløpig ble i liten skala. Det endelige målet var å fortsette tradisjonen om å utgi kvalitetsbøker med hovedvekt på historie.
Esprit de Valdemar
Esprit de Valdemar var Danmarks og Nordens første parfyme, oppfunnet i Mads Graa Aarsleffs apotek i 1836.
Eau de Cologne
Aarsleff drev apotek i Vordingborg hvor han var en virksom mann som tjente godt. Etter en studietur i Köln, hvor han blant annet besøkte parfymehuset Farina Gegenüber, ønsket han å tilvirke en dansk pendant til det suksessfylte duftevannet eau de cologne. I hjembyen engasjerte han egnens kvinner til å plukke kronbladene på de duftroser som vokste på bankene omkring Vordingborg slottsruin. Rosene ble destillert hvoretter de kom på en flaske, og endelig den 26. februar 1836 kunne Aarsleff, med kong Frederik VIs tillatelse, lansere Danmarks og Nordens første parfyme, Esprit de Valdemar. Det franskklingende navnet, som betyr Valdemars ånd, refererte til de tre danske kongene Valdemar den store, Valdemar Sejr og Valdemar Atterdag som alle har hatt historisk betydning for Vordingborg. Byens vartegn, slottsruinens Gåsetårn, ble parfymens varemerke. Flaskens skrulokk ble senere utført som gullgåsen på toppen av Gåsetårnet.
Esprit de Valdemar Eau de Cologne ble tidlig en sukess, og firmaet gikk i arv i familien, for i 1932 å bli oppkjøpt av De Danske Spritfabrikker. Esprit de Valdemar hadde nå også oppnådd å bli «Kongelig Hofleverandør».
Gooitske Marsman
Gooitske Marsman (født 7. april 1965) er en nederlandsk judoka.
Esprit de Valdemar
Brukes mot det meste
Gjennom årene kom flere varianter til, blant annet hårvannsprodukter som solgtes fra barbersalonger over hele landet. På 1950-tallet engasjerte De Danske Spritfabrikker tidens største, danske skuespillere Ib Schønberg og Osvald Helmuth til å reklamere for Esprit de Valdemar i dyre kinoreklamer; det ble påstått at duftvannet kunne brukes til det meste, som f.eks. til å fjerne røklukt eller til å vaske seg med.
Parfymen gikk senere over på private hender, for helt å gå ut av produksjon på 1990-tallet. Noen år senere gjenoppstod den, og produseres nå (2018) med ny innpakning i Silkeborg.
Gooitske Marsman
Hun representerte Nederland under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der hun ble nummer 14 i lettvekt.
Sørbråtveien (Oslo)
Sørbråtveien (1-109, 8-126) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den tar av nordøstover fra Sandermosveien og svinger seg gjennom skogen forbi Snippen holdeplass på Gjøvikbanen. Ved et veidele ved Movatn fortsetter den omtrent rett nordover og ender som blindvei, mens Movassbakken tar av nordøstover mot Movatn stasjon.
Law Lai Wah
Law Lai Wah (født 22. august 1967) er en hongkongkinesisk judoka.
Sørbråtveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1943 etter Sørbråten gård, som ligger litt sør for der Sandermosveien tar av fra Maridalsveien. Sørbråtennavnet brukes også dels om bebyggelsen i området veien går gjennom, som i sin tid tilhørte nevnte gård.
Law Lai Wah
Hun representerte Hongkong under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der hun ble nummer 14 i lettvekt.
Sørbråtveien (Oslo)
Huset i nr. 36 var kjent som Sørbråten kapell inntil det ble avvigslet og solgt i 2013.
Comblain-au-Pont
Comblain-au-Pont er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av to delkommuner: Comblain-au-Pont og Poulseur. Elvene Amblève og Ourthe renner sammen i Comblain-au-Pont, noe som har gitt kommunen dens navn.
2. divisjon fotball for menn 1981
2. divisjon fotball for menn 1981 var det nest øverste nivået i norsk fotball. 24 lag var fordelt på 2 avdelinger med 12 lag i hver.
Opp- og nedrykk
Begge avdelingsvinnerne rykket direkte opp til 1. divisjon 1982. Nummer to i hver avdeling spilte kvalifisering mot nummer 10 i 1. divisjon om opprykk. De tre nederste lagene fra hver avdeling rykket ned.
Renholdsbransjen
Renholdsbransjen er en bransje innenfor næringsgruppen privat tjenesteyting, som utfører rengjøring i private hjem eller næringsbygg. Bransjen leverer først og fremt innvendig rengjøring, men også noe til utvendige områder som f.eks. vinduer, trapper og uterom. Bransjen sysselsetter 33.300 årsverk i Norge (2013) fordelt på 17.400 årsverk i offentlig sektor og 15.800 årsverk i privat sektor, og hele markedet for renhold i Norge omsatte i 2013 for 18,9 milliarder kroner. Bransjen er eget tariffområde mellom NHO og LO.
2. divisjon fotball for menn 1981
Opp- og nedrykk
Opprykk via kvalifisering: (avdeling B) rykket opp etter kvalifiseringskamper mot  (avdeling A) og  (1. divisjon).
Nedrykk:, og  fra avdeling A, ,  og  fra avdeling B.
Renholdsbransjen
Bransjen er i Norge hovedsakelig organisert i NHO Service og Handel med 242 virksomheter som sto for 9.559 årsverk og 5,8 milliarder kroner i omsetning i 2012. Norsk Arbeidsmandsforbund (NAF) organiserer renholderne som arbeidstakere. Den 1. september 2012 ble det forbudt i Norge å kjøpe renhold fra leverandører som ikke er godkjent av Arbeidstilsynet. Reguleringen av bransjen er blant annet hjemlet i Forskrift om offentlig godkjenning av renholdsvirksomheter og om kjøp av renholdstjenester.
Monika Brzostek
Monika Brzostek (født 28. juli 1989) er en polsk sandvolleyballspiller.
Hun representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i kvinnenes sandvolleyballturnering.
Allsvenskan 2003
Allsvenskan 2003 var Sveriges øverste divisjon i fotball for menn 2003.
Grad av utnytting
Grad av utnytting er innen kommunal planlegging og regulering et mål på hvor mye det kan tillates bygd på et område. Med hjemmel i plan- og bygningsloven kan kommunene blant annet på denne måten styre arealbruken gjennom ulike typer planvedtak.
Tidligere brukte en gjerne begrepet utnyttingsgrad (u-grad), som grovt sett var definert som forholdet mellom byggets (eller byggenes) golvflate og tomtas areal. Om det på ei tomt på 1000 kvadratmeter står et en-etasjes bygg på 200 kvadratmeter, blir graden 200/1000 = 0,2. Er bygget på to etasjer a 200 kvadratmeter, blir graden 400/1000 = 0,4.
Reglene for beregning av grad av utnytting finnes nå i byggteknisk forskrift (TEK 10) § 5. Graden kan fastsettes for den enkelte tomt i et planområde eller for området samla. Kommunen kan velge mellom å oppgi graden i absolutte tall (antall kvadratmeter) eller i prosent av tomtearealet. For begge typer kan en velge å forholde seg til «bebygd areal» eller «bruksareal», og forskriften angir hvordan disse beregnes. Det er verdt å merke seg at nødvendig parkeringsareal skal inkluderes i både bebygd areal og bruksareal. Parallelt med bestemmelser om grad av utnytting gis det gjerne også regler om maksimal høyde på bebyggelsen.
Janusz Korczak
Janusz Korczak (egentlig Henryk Goldszmit født 22. juli 1878 i Warszawa, Polen, drept 7. august 1942 i utryddelsesleiren Treblinka) var en polsk lege, forfatter og barnepedagog. Korczak var av jødisk opphav og ble drept under holocaust. Han ble, mens han levde, ofte omtalt som Stary doktor - «Gamle doktor».
Pseudonymet Janusz Korczak brukte han for første gang i en litterær konkurranse i 1898. Han fortsatte å skrive såvel skjønnlitteratur som bøker om pedagogikk under navnet han til slutt gjorde til sitt eget.
Bakgrunn
Goldszmit var eldste barn av Cecilia, født Gębicka, og Józef Goldszmit. Han vokste opp sammen med sin lillesøster Anna i Warszawa.
Den velstående advokatfamilien Goldszmit gikk for å være assimilert, og var tilknyttet den jødiske opplysningsbevegelse Haskalá. Korczak var ikke særlig opptatt av det jødiske i sin bakgrunn; men dette skulle endre seg med jødeforfølgelsene.
Han fullførte sin skolegang ved et humanistisk gymnasium i Warszawa, der han lærte seg blant annet latin, tysk, fransk og gammelgresk. Undervisningsspråket var russisk, ettersom byen tilhørte den delen av Polen som tilfalt Russland da landet ble delt. I 1896 døde faren, og familiens finansielle situasjon forverret seg dramatisk. Den unge Henryk bidro til familiens underhold med å virke som hjelpelærer når han ikke selv hadde klasser på gymnasiet.
Lege, forfatter, pedagog
Janusz Korczak var en foregangsmann i arbeidet for barns rettigheter, en nyskapende pedagog og forfatter av bøker og artikler om oppdragelse i teori og praksis. Korczak var en pioner innenfor forskning på barns utvikling og adferdsvansker og dessuten om barnepsykologi. Korczak forsvarte jevnlig barn og deres rettigheter i ungdomsretten. Mest kjent er saken med Stanislaw Lampisz i 1927, en gutt anklaget for å ha skutt og drept rektor. Korczak erklærte at gutten var offeret i saken. Lampisz kom fra landet, og hans eneste venn i klassen var en jente. Han så frem til dagen da han skulle få sine eksamenspapirer, men få dager før avgangsseremonien gjorde han seg skyldig i en forseelse han ble utvist for. Rektoren, Lipka, ga ham også beskjed om å barbere seg på hodet. Lapisz fikk panikk. Han kunne nå se frem til å miste rommet sitt hos tanten, sin venninne, og han måtte dra hjem i vanære. Han tryglet Lipka om å endre straffen, men denne nektet. Guttens verden var knust. Han besluttet å ta sitt liv, drakk vodka og krysset en bro over Wisla med et gevær, på utkikk etter et sted å skyte seg. Tilfeldigvis traff han på Lipka, som trakk seg unna da gutten igjen tryglet om nåde. Lampisz forsøkte å skyte seg, traff i stedet rektor, falt om og ble funnet av en politimann.
Korczak var talsmann for en erklæring om barns rettigheter lenge før noe slikt dokument fantes. «Dette fantastiske mennesket hadde mot til å stole på de barn og ungdommer han arbeidet med, han lot dem avgjøre disiplinære spørsmål og oppgaver som krevde stort ansvar», skrev den sveitsiske barnepsykologen Jean Piaget etter et besøk på Korczaks barnehjem. Korczak opprettet en «barnas republikk» med sitt eget lille parlament, domstol og avis (Maly Przeglad = Det lille bladet), og reduserte sine plikter som lege. I tillegg til å være bestyrer for barnehjemmet, tjente han som militærlege i den russiske hær. Under den polsk-sovjetiske krig i 1919/20 var han igjen militærlege, da med rang som major.
Korczak drev et barnehjem i Warszawa-ghettoen og ble deportert i 1942 sammen med barna han hadde ansvar for til tilintetgjørelsesleiren Treblinka. På rampen før avgang ble han gjenkjent av en tysk militærlege som gav ham sjansen til å redde seg selv, men det avslo Korczak. Han kunne ikke forlate barna. Han og barna ble myrdet ved ankomst.
En barnehjemsforstander i Krakow, rabbi Dawid Kurzmann, fulgte på samme vis sine barn i døden i tilintetgjørelsesleiren Belzec.
Oktan-gruppen
Oktan er et av Norges største reklamebyråer. Gruppen består av 8 byråer og er lokalisert i Bergen, Oslo, Stavanger, Trondheim, Stord, Hamar og Drammen. Oktan ble etablert i 1996 og har på kort tid etablert seg som det fjerde største reklamebyrået i Norge. Veksten har skjedd både organisk og via oppkjøp.
Oktanbyråene eies av Media Bergen, Norges nest største kommunikasjonshus.
Independiente Santa Fe
Independiente Santa Fe, eller bare Santa Fe, er en colombiansk fotballklubb hjemmehørende i hovedstaden Bogotá.
Historie
Independiente Santa Fe ble stiftet 28. februar 1941 ved Gimnasio Moderno for å konkurrere med andre amatørlag i byen. I 1942 ble laget trenet av tidligere FC Barcelona-spiller Jack Greenwell. 15. august 1948 spilte laget mot Deportes Caldas i den aller første kampen i den colombianske proffligaen.
Meritter
Laget har vunnet 7 seriemesterskap, i 1948, -58, -60, -66, -71, -75 og 2012, 2 Copa Columbia: 1989 og 2009 samt 1 colombiansk superliga: 2013
Glyn Daniel
Glyn Edmund Daniel (født 23. april 1914, død 13. desember 1986) var en arkeolog fra Wales. Han underviste på University of Cambridge, og spesialiserte seg innen den yngre steinalder. I 1974 ble han en Disney Professor of Archaeology, og han var med å lage den akademiske journalen Antiquity i perioden 1858-1985. Han publiserte en del krim under pseudonymet Dilwyn Rees.
Tidlig liv og utdanning
Daniel ble født i Lampeter Velfrey i Pembrokeshire, som var en liten landsby mellom Narberth og Whitland, i den sørlige delen av Wales, hvor hans far, John Daniel, var landsbyens skolemester. Da Daniel var fem år gammel flyttet han sammen med sine foreldre til Liantwit Major i Vale of Glamorgan. Han begynte på Barry County School for Boys, som var hans akademiske mulighet til å få stipend, slik at han kunne begynne på Universitetet i Cambridge.
2. verdenskrig
I løpet av 2. verdenskrig, viste Daniel sitt talent for å tolke arkeologiske plasser gjennom antennefotografi mens han jobbet hos RAFs flyfoto enhet. Han analyserte og undersøkte bilder av fiendens territorium.
Krimromaner
Daniel skrev en del krim under pseudonymet Dilwyn Rees. Hans noveller The Cambridge Murders (1945) (reutgitt i 1965, publisert under hans ekte navn) og Welcome Death (originalt publisert under hans ekte navn i 1945) handler om Sir Richard Cherrington, en eminent, men også let eksentrisk arkeolog som er visepresident for Fisher College - er en rolle basert på forfatteren.
Johanne Huitfeldt
Johanne Huitfeldt (født 1932) er en norsk forfatter og redaktør fra Oslo. Hun er datter av major Sverre Spjeldnæs og søster av professor Nils Spjeldnæs. Hun var gift med forleggeren Claus Huitfeldt.
Anouk Vergé-Dépré
Anouk Vergé-Dépré (født 11. februar 1992 i Bern) er en sveitsisk sandvolleyballspiller.
Hun representerte Sveits under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i kvinnenes sandvolleyballturnering.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun bronse.
Paul Kellner
Paul Kellner (født 6. juni 1890 i Spandau, død 3. april 1972 i Berlin) var en tysk svømmer som deltok i De olympiske leker i 1912 i Stockholm.
Kellner vant en olympisk bronsemedalje i svømming under OL i 1912 i Stockholm. Han kom på tredjeplass på 100 meter rygg bak amerikanske Harry Hebner og sin landsmann Otto Fahr.
Oddny Aleksandersen
Oddny Ballo Aleksandersen (født 5. februar 1942 i Vadsø) er en tidligere, norsk politiker (Ap) som har vært fylkesordfører i Finnmark, politisk rådgiver i Justisdepartementet og statsråd under Gro Harlem Brundtlands regjering på begynnelsen av 1990-tallet.
Hun var personlig rådgiver i Justisdepartementet i 1981, fylkesvaraordfører i Finnmark 1984–1987 og fungerende fylkesordfører 1986–1987. Som fylkesordfører bidrog hun til innføring av flere varige virkemidler i Finnmark, blant dem avskriving av studielån. I 1992-1993 var hun administrasjonsminister i Gro Harlem Brundtlands tredje regjering.
Aleksandersen er utdannet cand.mag. med storfag i statsvitenskap fra Universitetet i Tromsø, norsk og historie grunnfag fra Norges lærerhøgkole i Trondheim og lærerutdanning fra Nesna lærerhøgskole.
Hun startet sin yrkeskarriere som lærer i Kirkenes, deretter fulgte flere år som programsekretær ved NRK Finnmark. Etter perioden som statsråd gikk hun tilbake til sin stilling som rådgiver innen videreutdanningsfeltet ved Universitetet i Tromsø.
Tetjana Pylyptsjuk
Tetjana Pylyptsjuk (Тетяна Пилипчук; født 10. februar 2004) er en ukrainsk skihopper.
Sesongen 2019/20
Hun representerte Ukraina under Vinter-OL for ungdom 2020. I den individuelle konkurransen i skihopping kom hun på 28.-plass. Anna Sjpynjova fra Russland vant denne øvelsen. Ukraina stilte ikke lag under mikslagkonkurransen.
Sesongen 2020/21
Pylyptsjuk ble tatt ut i den ukrainske troppen til Ski-VM 2021 i Oberstdorf, men hun klarte ikke å kvalifisere seg til normalbakkerennet.
CAC-mesterskapet i friidrett 1977
CAC-mesterskapet i friidrett 1977 ble arrangert i Xalapa i Mexico i 1977.
Mon Schjelderup
Maria Gustava (Mon) Schjelderup (født 16. juni 1870 i Fredrikshald (nå Halden), død 21. november 1934 i Asker) var en norsk pianist og komponist.
Familie
Mon Schjelderup var datter av Christian Bernhard Koren Schjelderup (1819–89) og Anne Sofie Preus Berg (1831–98). Faren var av slekten Schjelderup og var kaptein ved Fredriksten festning, moren hadde lært pianospillet hos Halfdan Kjerulf (1815–1868), og blant søskenbarnene var komponisten Gerhard Schjelderup (1859–1933) og maleren Leis Schjelderup (1856–1933).
Liv og virke
Schjelderup var i oppveksten elev av Fredrik August Reissiger. 14 år gammel kom hun til Kristiania og ble elev av pianisten Agathe Backer Grøndahl. Fra 1888 studerte Schjelderup ved musikkhøgskolen i Berlin, før hun i likhet med sitt søskenbarn Gerhard Schjelderup (1859–1933), gikk over til å lære komposisjon hos Jules Massenet (1842–1912) ved konservatoriet i Paris.
Schjelderups offentlige debut som komponist og konsertpianist fant sted 17. november 1894 i Gamle Logens store sal i Kristiania. Her fremførte hun blant annet verker av Robert Schumann og Max Bruch, i tillegg til sitt eget forspill til Vildanden av Henrik Ibsen. Hun høstet blandede kritikker for debuten, men gjorde større lykke med sine tre påfølgende konserter.
I 1896 vendte hun tilbake til Massenet og Paris, hvor kun komponerte og fikk oppført en sonate. Deretter vendte hun igjen hjem til Kristiania. I perioden 1898-1905 komponerte hun et trettitalls sanger og flere klaverstykker, og noen av disse ble tatt opp i samtidige artisters konsertrepertoarer.
Fra 1899 til 1904 underviste hun ved Musikkonservatoriet i Oslo. Schjelderup slet imidlertid periodevis med en sinnslidelse, og denne meldte seg for fullt omrking 1905, slik at hun etter dette var arbeidsudyktig.
Kinga Kołosińska
Kinga Kołosińska (født 2. juni 1990) er en polsk sandvolleyballspiller.
Hun representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i kvinnenes sandvolleyballturnering.
Asperudveien (Oslo)
Asperudveien (1-51, 2-34) er en vei i grenseområdet mellom Hauketo og Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien går sørover langs Holmliaveien mot Holmlia senter, før den dreier øst og går på bro over Østfoldbanen ved Holmlia stasjon. Etter en rundkjøring bukter den seg nordover gjennom boligstrøk via en snuplass og ender som blindvei etter at den har dreid mot øst og sør igjen. Veien har flere forgreninger i boligområdene. Det er gangveiforbindelse nordover mot Ljabrudiagonalen og Hauketo stasjon.
Navnet kommer av husmannsplassen Asperud (under Leirdal gård i Prinsdal) og ble vedtatt i 1952, men veien ble omregulert i 1980. Broen over Østfolbanen ble utvidet i 2010. Bebyggelsen langs veien består av lavblokker, rekkehus og villaer.
André Almeida
André Gomes Magalhães de Almeida (født 10. september 1990) er en portugisisk fotballspiller som fra den 31. januar 2023 er klubbløs.
Joseph von Schork
Joseph von Schork (født 7. desember 1829 i Kleinheubach ved Miltenberg i Unterfranken i kongedømmet Beyern, død 25. januar 1905) var fra 1890 til 1905 katolsk erkebiskop av Bamberg.
André Almeida
Meritter
Med Benfica:
Joseph von Schork
Liv og virke
Schork ble presteviet 2. august 1854 i Würzburg. Han var sogneprest i domkirken og skoleinspektør, og ble i 1889 valgt til domprost.
André Almeida
Eksterne lenker
‎
Joseph von Schork
Liv og virke
I 1890 ble han utnevnt av pave Leo XIII til erkebiskop av Bamberg. Bispevielsen ble foretatt den 24. mai 1891 av biskop Franz Joseph von Stein av Würzburg Medkonsekrerende var biskop Franz Leopold von Leonrod av Eichstätt og viskop Joseph Georg von Ehrler av Speyer.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Otto Fahr
Otto Fahr (født 19. august 1892 i Stuttgart, død 28. februar 1969 i Stuttgart) var en tysk svømmer som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Fahr vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass på 100 meter rygg bak amerikanske Harry Hebner. Hans landsmann Paul Kellner kom på tredjeplass.
Han tjenestegjorde som løytnant i første verdenskrig og fullførte i 1919 studier ved det tekniske universitetet i Stuttgart i 1919. I 1921 ble han ansatt hos Werner & Pfleiderer og tok etterhvert over ledelsen (1940) av firmaet. Han meldte seg inn i NSDAP i 1937 og ble utnevnt til Wehrwirtschaftsführer. I 1968 ble han selskapets styreleder.
Prateep Pinitwong
Prateep Pinitwong (født 25. juni 1966) er en thailandsk judoka.
Bifidoprionus
Bifidoprionus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, avlang, blank, rødbrun trebukk. Hannens antenner er kraftig sagtakkede og omtrent så lange som kroppen. Pronotum har rundede sider og en pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", uten lengderibber.
Asperudlia (Oslo)
Asperudlia (1-89, 2-90) er en vei og et boligområde på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien går sørover på vestsiden av den nordligste snuplassen i Asperudveien og forgrener seg til et system av gangveier / lokalveier med kjørebegrensninger, deriblant en gangvei på bro over Holmliaveien. Det er parkering i to plan like ved nevnte snuplass.
Navnet kommer av husmannsplassen Asperud (under Leirdal gård i Prinsdal) og ble vedtatt i 1981.
Tordis Halvorsen
Tordis «Lillemor» Halvorsen (født 4. januar 1884 i Bergen, død 19. juli 1955 ) var en norsk skuespillerinne.
Familie
Lillemor Halvorsen var datter av skuespillerne Nicolai Halvorsen og Inga Margrethe Houge. Hun ble første gang gift med ingeniør Christian Mohr (1876-1908). Som enke ble hun i 1912 gift med kaptein Francis Sidney Arbuthnot.
Liv og virke
Allerede ved tiårsalderen spilte Halvorsen i 1895 tittelrollen i Lille Eyolf av Henrik Ibsen på Christiania Theater, der rollen som Alfred Allmers ble gestaltet av hennes far. Ved den aller siste forestillingen ved Christiania Theater 15. juni 1899 var hun på plakaten navngitt som «Olaf».
Som de fleste ved Christiania Theater fulgte hun med over til Nationaltheatret da dette åpnet i 1899. Det var her hun fikk sin egentlige debut, da hun 8. november 1900 spilte Helga i Geografi og Kærlighed av Bjørnstjerne Bjørnson. Halvorsen var ansatt ved Nationaltheatret til 31. oktober 1908, da hun sluttet for å gifte seg med ingeniør Mohr og flytte til Kina.
Halvorsen vendte imidlertid tilbake til scenen som Tordis Arbuthnot. Hun opptrådte da blant annet i London, ved åpningsforestillingen ved Ambassadors Theatre 5. juni 1913, da hun gestaltet rollen som Panthea i stykket ved samme navn.
Asperudtoppen (Oslo)
Asperudtoppen (1-69, 2-68) er en vei og et boligområde på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Egentlig dreier det seg om et kompleks av gangveier og lokale tilførselsveier omkring et høydedrag på vestsiden av Asperudveien.
Navnet ble vedtatt i 1981 og kommer av husmannsplassen Asperud under Leirdal gård i Prinsdal.
CAC-mesterskapet i friidrett 1979
CAC-mesterskapet i friidrett 1979 ble arrangert i Guadalajara i Mexico i 1979.
Fylkesvei 5918
Fylkesveg 5918 går mellom Fetbrua og Hjorthol i Velledalen i Sykkylven kommune.
Wang Fan
Wang Fan (født 27. januar 1994) er en kinesisk sandvolleyballspiller.
Fylkesvei 5918
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv77.
Wang Fan
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i kvinnenes sandvolleyballturnering.
Kataloghai
Kataloghaiene kommer med tilbud til næringsdrivende om å kjøpe plass i deres «katalog» som oftest bare er en internettside eller en katalog som aldri blir trykket og utgitt. Katalogene som brukes til svindel er ofte ukjente, men utnytter ofte et kjent merkenavn for å stjele troverdighet.
Kurt Malisch
Paul Kurt Malisch (født 15. juni 1881, død 9. april 1970) var en tysk svømmer som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Kataloghai
I begynnelsen opererte kataloghaiene med trykte kataloger, men har siden flyttet seg til internett.
Kurt Malisch
Malisch vant en olympisk bronsemedalje i svømming i OL 1912 i Stockholm. Han kom på tredjeplass på 200 meter bryst bak sine landsmenn Walter Bathe og Wilhelm Lützow. Malisch kom på fjerdeplass på 400 meter bryst.
Kataloghai
Ved flere tilfeller er norske kataloghaier idømt strenge straffer for grovt bedrageri. Den første dommen falt i 1999 da en person ble dømt til fire års fengsel for svindel av norske bedrifter. I 2018 ble to personer som sto bak katalogselskapet 1801 Nummeropplysningen dømt til fengsel i to år og fire måneder. I 2021 ble Laila Mjeldheim som drev Det Norske Kartselskapet dømt til fengsel i fire og et halvt år samt inndragning av 12 millioner kroner.
Inna Toropeyeva
Inna Toropeyeva (født 1. mai 1969) er en belarusisk judoka.
Hun representerte SUS under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der hun ble nummer 18 i lettvekt.
Laura Giombini
Laura Giombini (født 4. januar 1989) er en italiensk sandvolleyballspiller.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i kvinnenes sandvolleyballturnering.
Øverås
Øverås er ei bygd i Vestnes kommune i Møre og Romsdal. Den ligger øst for Tomrefjorden, ca. 7 kilometer nord for Tomra og 1 km øst for nabobygda Nerås. Øverås ligger ca. 80–100 meter over havet.
CAC-mesterskapet i friidrett 1981
CAC-mesterskapet i friidrett 1981 ble arrangert i Santo Domingo i Den dominikanske republikk i 1981.
Nordnesfjellet
Nordnesfjellet er et fjellområde i Kåfjord kommune, Troms som ligger på andre siden av fjorden for Lyngseidet.
En forventer her et større ras fra partiet Jettan, som vil gi en stor og ødeleggende flodbølge i området. Fjellet blir kontinuerlig overvåket av Norges vassdrags- og energidirektorat (tidligere overvåket av Nordnorsk Fjellovervåking IKS) i håp om at en skal kunne varsle tidlig nok til at befolkningen kan evakueres.
Maria Ekerhovd
Maria Ekerhovd (født 1975) er en norsk filmprodusent fra Bergen. Hun har vunnet Kanonprisen 2014 for spillefilmen Mot naturen og Kanonprisen 2017 for Hva vil folk si, begge i kategorien beste produsent. Hun har også vært nominert til Kanonprisen 2013 for Jeg er din og Kanonprisen 2019 for Disco.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 2 – 5000 meter kvinner
Distansen ble vunnet av tyske Claudia Pechstein på 6.56,60 foran canadiske Ivanie Blondin på andreplass og tsjekkiske Martina Sáblíková på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av nederlandske Esmee Visser foran de to japanske løperne Nana Takagi på andreplass og Misaki Oshigiri på tredjeplass.
Jón Þorláksson á Bægisá
Jón Þorláksson á Bægisá (født 1744, død 1819) var en islandsk prest, forfatter og oversetter. Han oversatte blant annet Christian Braunmann Tullin, John Milton og Alexander Pope til islandsk, og skrev noen egne tekster.
Knatthøin
Knatthøin er et fjell i Lesja kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 706 meter over havet.
Wilhelm Lützow
Wilhelm «Willy» Lützow (født 19. mai 1892, død 1916) var en tysk svømmer som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Altagracia Contreras
Altagracia Contreras (født 18. februar 1974) er en dominikansk judoka.
Hun representerte Den dominikanske republikk under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der hun ble nummer 18 i lettvekt.
Chaudfontaine (Liège)
Chaudfontaine er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Chaudfontaine, Vaux-sous-Chèvremont, Beaufays og Embourg. Elva Vesdre renner gjennom kommunen. Navnet Chaudfontaine («varm kilde») har kommunen fått på grunn av sine varme kilder. Chaudfontaine har på grunn av dens mineralrike kildevann gitt navn til et av Coca-colas mineralvannvaremerker.
Historie
Beaufays nevnes allerede på 1100-tallet et kloster. Embourg ble grunnlagt ca 556 av Monulphus, biskop av Tongeren. Vaux-sous-Chèvremont ble fra 1700-tallet kjent for kullbergverker, glassverk og hammersmier.
VM i sandvolleyball 2015
VM i sandvolleyball 2015 var det 10. verdensmesterskapet i sandvolleyball, og fant sted i 4 byer i Nederland fra 26. juni til 5. juli 2015. Det ble konkurrert i to øvelser, en for menn og en for kvinner.
Folldalstromma
Folldalstromma (eller Frøyningsfjelltromma; sørsamisk Freavnantjahke gievrie) er ei samisk sjamantromme/runebomme (sørsamisk gievrie), fra det sørsamiske området i Norge. Gjennom den siste kjente eieren er den knyttet til Folldalen i Høylandet og Frøyningsfjellet i Namsskogan i Namdalen i Trøndelag.
Den er en av de best dokumenterte samiske trommene i Norge: Eierne Bendix Andersen Frennings Fjeld og Jon Torchelsen Fipling-Skov møtte Thomas von Westen i 1723 og gav ham en forklaring på trommas symboler og deres betydning. Tromma ble «beslaglagt» det samme året og fra 1837 var den i Meininger Museum i Thüringen i Tyskland. Den svenske forskeren K.B. Wiklund identifiserte i 1910 tromma i Meiningen med den som var nevnt i det manuskriptet som Just Qvigstad publiserte i 1903. Den 21. juni 2023 vedtok Meininger Museum på et styremøte å tilbakeføre tromma til Saepmie.
Den svensk-norske religionshistorikeren Håkan Rydving har påvist at det er stor ulikhet mellom hvordan figurene blir tolket i det samtidige manuskriptet og hvordan Ernst Manker senere forklarer dem. Rydving ser dette i lys av et mønster hvor figurer som samene selv forklarer som kristne symboler eller figurer fra hverdagslivet, blir nytolket som vesen fra samisk mytologi.
Trommas form og historie
Tromma skal ifølge Bendix og Jon være «arved i 4de Led». Den er en rammetromme / spontromme (Gievrie) utført ved sveiping av et helt, smalt og tynt trestykke av furu til en jevn, symmetrisk oval med største lengde 47,5 cm og største bredde 30,4 cm. Figurene på trommeskinnet er malt med en rødbrun farge som er framstilt av orebark.
På undersiden av trommeskinnet er det innskrevet
Tromma er bevart med 50 lærreimer festet til undersiden; 33 var festet på ramma og 17 til tverrgående festebånd. Reimene var mellom 11 og 29 cm lange, de korteste var på enden. 134 små metallbiter var festet til reimene; hvorav 96 i messing. Dette er forklart slik: «Remmerne med Tinn-Traaer omviklede og med gammel Tin og Messing i Enden prydede, ere som gaver og Taknemligheds Tegn til Runne-Bommen, hvilke Finnerne giver, naar de efter dens Anvisning har været lykkelige.» På ramma er det festet 11 små stifter av tinn i korsform; Bendix og Jon forklarte at dette «viiser hvor mange Biørne efter denne Runne-Bommes prophetie ere fældede.»
I 1723 skal det også ha vært et rødt kors malt på trommeskinnet. Korset er ikke synlig i dag. Dette ble forklart slik i 1723: «det røde Kaars som paa Rune-Rommen er malet med Biørne-Blod, som Finnen har taget af den skudte Biørns Hierte, og anstrøgen dette sitt Oracul med, paa det hand fremdels skal blive lykkelig i sitt Biørne-Skøtterie.»
De to eierne møtte von Westen en sted i Namdalen i 1723, og de ga ham sin forklaring av trommas innhold. Denne forklaringen er kjent gjennom et manuskript som finnes i Gunnerusbiblioteket. Samtidig eller noe senere samme år krevde von Westen innsamling av trommer på Krogsgarden på Snåsa. Åtte andre trommer ble i 1723 samlet inn der og videresendt til København. Tradisjonen vil ha det til at Bendix Andersen Frennings-Field og Jon Torchelsen Fiplings-Skov rømte over fjellområdet Hartkjølen til Jämtland for å slippe å levere tromma. For å unngå at de to unnslapp innsamlingen, skrev von Westen til sine kolleger i Jämtland og fikk dem til å stoppe samene og kreve tromma innlevert. Tidligere har de fleste antatt at trommas vei til museum i Tyskland gikk via beslagleggelse av svenske prester og derfra til Stockholm; også fordi de fleste av trommene som ble innsamlet av von Westen gikk tapt i branner i København.
Det er nå kjent at tromma befant seg i Det Kongelige Danske Kunstkammer i 1730, da det i en katalog over samlingene ble nevnt ei tromme med innskriften «Rendick Andersen i Foldalen bom ladie».
I 1757 ble tromma og den medfølgende runebommehammeren gitt som bryllupsgave fra Frederik V av Danmark og Norge til hans tidligere svoger Ernst Friedrich III av Sachsen-Hildburghausen, som giftet seg på nytt i 1757. Den 12. november 1826 ble hertugdømmet omorganisert; det ble en del av hertugdømmet Sachsen-Meiningen og hoffet ble flyttet til Altenburg. Tromma ble da fristilt. En gang mellom 1826 og 1837 ble den donert til Hennebergischen altertumsforschenden Vereins av foreningens grunnlegger hoffråd Ludwig Bechstein (1801–1860). Tromma var fra 1837 i samme samling, selv om museet har skiftet navn og form. Frem til 2023 befant den seg i de musikkhistoriske samlingene i Schloss Elisabethenburg, som er hovedbygningen til Meiniger Museum, i Meiningen.
Tromma ble første gang beskrevet av samleren og kulturhistorikeren Gustav Klemm i boka Die Hirtenvölker der passiven Menschheit (1844), tredje bind i hans bokverk Allgemeine Cultur-Geschichte der Menschheit.
I forbindelse med 100-årsjubileet for samemøtet i 1917 ble tromma stilt ut på Vitenskapsmuseet i Trondheim fra 5. februar til midten av mai 2017, i museets utstilling «Hvem eier historien?»
Den 23. september 2019 uttalte Birgitta Fossum, museumsdirektør ved det sørsamiske museet Saemien Sijte i Snåsa, at de ønsker tromma tilbakeført til sitt samiske miljø. Dette skjedde i forbindelse med planene for det nye museumsbygget som ble åpnet 4. januar 2022.
Den 21. juni 2023 vedtok Meininger Museum på et styremøte å tilbakeføre tromma til Saepmie. Den 25. juli 2023 ble det meldt at tromma skal overføres til Saemien Sijte høsten 2023. Museet vil da forvalte den.
Trommeskinnets motiver
Samiske trommer har en motivstruktur og samling av enkelmotiv som gjenspeiler eierens og eierfamiliens verdensbilde, både i religiøs og i praktisk, næringsmessig forstand. Folldalstromma er en av de best dokumenterte samiske trommene i Norge: Eierne Bendix Andersen Frennings Fjeld og Jon Torchelsen Fipling-Skov møtte Thomas von Westen i 1723 og gav ham en forklaring på trommas symboler og deres betydning.
Folldalstromma er en av flere samiske trommer som ved avbildning av båter gjenspeiler at fiske og sjørettet virksomhet var en del av sørsamenes næringsgrunnlag.
Tollkningen av motivene er imidlertid ikke entydig. Religionshistorikeren Håkan Rydving viser i to ulike artikler hvordan både Olaus Graans tromme fra Lycksele og Folldalstromma har blitt åndeliggjort gjennom Ernst Mankers tolkende beskrivelser. Rydving viser hvordan Graan tolker symbolene som uttrykk for næringsvirksomhet, mens Manker tolker symbolene som overnaturlige vesen. Symboler som Graan forklarer som snøvær, et skip, regn og ekornskog, tolker Manker som en vindgud, et båtoffer, en værgud og en skogsånd. Symboler som samene selv tolker som kristne skikkelser har også ofte fått en ny tolkning som samiske mytologiske figurer; når Bendik forklarer en figur på Folldalstromma som den kristne Gud, tolkes dette senere som den høyeste guden i samisk mytologi, Raedienaehtjie. Dette til tross for at samene i flere hundre år hadde vært utsatt for kristen påvirkning og hadde integrert kristne forestillinger i sin egen tro.
Rydving mener at trommene og trommemotivene fra et kildekritisk utgangspunkt kan deles inn i fire grupper:
Rydvings innfallsvinkel står i motsetning til den tidligere/vanlige antagelsen at samene «kristnet motivene» for å redusere inntrykket av hedenskap når de beskrev trommene og deres motiv for prester og andre kristne tilhørere.
Spådomsredskap
Om trommas bruk til spådomskunst ble følgende forklaring nedtegnet i samtale med eieren Bendix Andersen i 1723:
Charles August Lindbergh
Charles August Lindbergh sr. (1859–1924) var en amerikansk politiker og advokat, født i Sverige. Han var medlem av Representantenes hus for Minnesota fra 1907 til 1917, som representant for Det republikanske parti. Han var far til den kjente flyveren og politiske aktivisten Charles Lindbergh.
Liv og virke
Charles August Lindbergh giftet seg i 1887 med Mary LaFond fra Little Falls, som han fikk to døtre med. Tre år etter at han ble enkemann, giftet han seg på nytt i 1901 med Evangeline Lodge Land (1876–1954) fra Detroit. Paret fikk sønnen Charles Lindbergh. Paret ble separert i 1918.
Han studerte jus ved University of Michigan. Han var privatpraktiserende advokat i Little Falls og senere i Minneapolis, og en periode offentlig anklager i Morrison County. Han ble også involvert i gårdsdrift og eiendomsutvikling.
Fra 1907 til 1917 var han medlem av Representantenes hus for Minnesotas 6. distrikt, som blant annet omfattet hjemtraktene i Stearns County. Lindbergh ble snart blant de ledende progressive og isolasjonistiske republikanerne i Kongressen. Han var en skarp kritiker av president Woodrow Wilsons forsøk på å bistå ententemaktene under den første verdenskrig. I 1917 skrev han en pamflett i protest mot USAs krigføring, men denne ble inndratt.