cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matīss Burģis
Matīss Burģis (født 31. august 1989) er en latvisk bordtennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Vasilij Tsjiginskij
Vasilij Valerjevitsj Tsjiginskij (Васи́лий Вале́рьевич Чиги́нский; født 1969) er en russisk regissør og manusforfatter.
Erik Tangen
Erik Tangen (født 13. juni 1964) er en norsk fotballspiller som spilte for Viking FK i perioden fra 1981 til 1985. Han spilte totalt 65 kamper for klubben. Etter avsluttet fotballkarriere har han jobbet som fotballtrener ved siden av jobben i sportsbutikk. Tangen har trent flere fotballag i Rogaland, blant annet Randaberg G19 og Brodd.
Snakehead
Snakehead er bok nr.7 i Alex Rider-serien. I Snakehead finner Alex veien til underverdenen i Bangkok, hvor han arbeider sammen med Ash, som jobber for en australsk etterretningsorganisasjon, som er den eneste i denne bransjen han endelig kan stole på. Han ser den virkelige siden av dette yrket og tar en siste beslutning om han skal være med eller ikke.
Handling
Historien starter der bok nummer 6 i serien slutter. Alex Rider, som er hovedpersonen, lander i stillehavet etter å ha vært i verdensrommet. Han blir plukket opp av en amerikansk hangarskip hvor han kommer seg etter å ha vært i verdensrommet. Etter dette kommer han i land i Australia. Meningen er at han skal dra rett hjem til England og gå på skole, men mangler visum, og må oppholde seg i en militærleir i mellomtiden.
Samtidig blir den kriminelle organisasjonen Scorpia hyret for å ta livet av åtte kjendiser som befinner seg på Reef Island nordøst for Australia. De skal holde en konferanse om å avskaffe fattigdom i verden. Dødsfallene må se ut som en naturkatastrofe for å ikke vekke mistanke. En av medlemmene fra Scorpia ved navn Winston Yu får ansvaret for oppdraget. Han er lederen for en asiatisk kriminell bande kalt Snakehead som smugler varer og mennesker til rikere land. Scorpias agenter bryter seg inn i et forskningslaboratorium og stjeler en prototybe av en bombe kalt "Royal Blue". Som skal smugles til Reef Island og brukes til å ta livet av kjendisene. Bomba skal detoneres i havet, og forårsake en tsunami som skal ramme hele øya.
De drar til Bangkok i India og Ash forklarer planen: han og Alex skal forkle seg som Afghanere og betale Snakehead for å smugle dem inn i Australia. På denne måten kan de identifisere og finne ut informasjon om medlemmer i Snakehead og hvordan de smugler menneskene. De blir forkledd og sent til Chinatown i Bangkok.
Alex blir tatt med til en ulovlig boksearena i en av basene til Snakehead, hvor han må slåss mot snakeheads sin sterkeste utøver i kampsporten Muay Thai. Han vinner ved å spytte vann i ansiktet på han for så å angripe mens han er distrahert. Den uventede seieren gjør at det bryter opp et opprør blant tilskuerne, men han klarer å rømme.
Dagen etter legger han merke til en mann som forfølger han i gatene. Han fanger Alex, men mannen viser seg å være en mann ved navn Ben Daniels, en MI6 agent som han har trent med tidligere. Alex får vite om Royal Blue og at Major Yu er medlem av Scorpia. Han går med på å finne Royal Blue for MI6 og får en rekke hjelpemidler. En klokke med GPS så MI6 kan finne han, tre eksplosive Indiske mynter, og et belte med skjult overlevelsesutstyr.
Alex og Ash blir smuglet videre på ruten, til neste stopp som er Indonesia. Snakehead kommer i et opprør med de Indonesiske spesialstyrkene, men Alex og Ash kommer seg videre og om bord i et containerskip. De blir plassert i hver sin container. Mens de er på åpent hav bruker Alex en av myntene til å komme seg ut og utforsker skipet. Han finner Royal Blue, og ser Major Yu skanner inn fingeravtrykket sitt på bomba. Så bare han har kontroll over den. Så snart han er ute av syne, skanner Alex sitt eget avtrykk og rømmer fra skipet ved å bruke enda en mynt. Senere blir Ash tatt til fange, og Alex må overgi seg.
Han blir slått bevisstløs og bortført av Yu. Alex blir sendt til et sykehus i den Australske reinskogen hvor han skal bli ufrivillig brukt til ulovlige organdonasjoner. Han rømmer ved å bruke sin siste eksplosive mynt. Etter å ha rodd ned elva i kajakk kontakter han MI6 ved å bruke GPS-klokka. Han blir hentet og sendt av gårde, men en rekke andre agenter, inkludert Ben Daniels til Oljeriggen der Royal Blue skal detoneres.
Alex og Ben konfronterer Yu og medhjelperen hans. Ben skyter medhjelperen, som viser seg å være Ash. Han var dobbeltagent for Scorpia og hadde som oppdrag å drepe en narkolanger. Yu klatrer gjennom en luke og rømmer med båt. Bomba er umulig å desarmere, og Alex må detonere den før den er på plass under havbunnen. Siden bomba ikke var på plass, ble eksplosjonen liten, men sjokkbølgene var nok til å drepte Yu.
Robert H. Grubbs
Robert Howard Grubbs (født 27. februar 1942 i Marshall County i Kentucky, død 19. desember 2021) var en amerikansk kjemiker og nobelprisvinner. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 2005 sammen med Yves Chauvin og Richard Schrock, for utviklingen av metatese-metoden innen organisk syntese.
Kunstig virkelighet
Kunstig virkelighet, eller virtuell virkelighet (etter det engelske virtual reality, ofte forkortet VR), er en datateknologi som lar brukeren påvirke og bli påvirket av et dataskapt miljø som skal etterlikne en virkelighet. De fleste «miljøene» med kunstig virkelighet omfatter både syns- og lydinntrykk og blir vist på en skjerm eller gjennom et spesielt stereoskopisk apparat. Utviklingen av VR blir stor grad utviklet av store teknologiselskap som Meta, Apple og Sony. Bruksområdene for VR er mange og blir i dag brukt til opplæring av helsepersonell i Norge.
Markedet for utvidet virkelighet (AR) og VR har allerede blitt et milliard dollarmarked, og det forventes å vokse godt over et 120 milliarder dollarmarked i løpet av få år.
Ovodda
Ovodda (sardisk: Ovòdda) er en italiensk kommune i provinsen Nuoro i regionen Sardinia. Den har 1 602 innbyggere og ligger rundt 751 meter over havet.
Richard Bingham
Bakgrunn
Richard Bingham var sønn av en far av samme navn, Richard Bingham, og hans hustru Alice, og var den eldste av tre brødre. Lite er kjent fra hans tidligste leveår, men han var kortvokst og innledet en militær løpebane innen han var fulgt tyve år.
Karriere
Han deltok i Lord Protector Somersets skottlandsekspedisjon i 1547. Et tiår etter tjenestegjorde han med spanjolene mor franskmennene i slaget ved St. Quentin. I oktober året etter, 1558, var han med på en skipsekspedisjon til Hebridene i Skottland.
Under Middelhavskrigen mot tyrkerne kjempet Bingham under Johannes av Østerrike (Don Juan de Austria) på samme side som spanjolene og venetianerne. Under denne kampanjen ble han engasjert i arbeidet for å redde øya Kypros og han var med under avgjørende sjøslaget ved Lepanto den 7. oktober 1571. De neste to årene ble tilbrakt i Nederlandene der han videresendte etterretning til dronningens viktigste sekretær, Lord Burghley.
Grenaa kommune
Grenaa kommune er en tidligere kommune i Århus amt i Danmark opprettet ved Kommunalreformen (1970). Ved region- og kommunalreformen i 2007 ble kommunen en del av den nye Norddjurs kommune i Region Midtjylland. Byen Grenaa fortsatte med å være administrasjonssenter også for den nye kommunen.
Richard Bingham
Karriere
I 1579, ble Bingham sendt til Irland for å hjelpe til under det andre Desmond-opprøret. I september året etterm tjenestegjorde han som kaptein på Swiftsure under admiral William Winter, og i løpet av denne ekspedisjonen deltok han i massakren ved Smerwick, av hundrevis av italienske og spanske soldater som hadde overgitt seg til engelskmennene, en hendelse som han rapporterte til en annen av dronningens sekretærer, Francis Walsingham.
I september 1583 ble Bingham gitt en kommisjon for å pågripe pirater i de trange havområdene. I 1584 ble Bingham utnevnt til guvernør i den irske provinsen Connacht, et embete som førte til at han inn i stor forargelse for resten av hans karriere. Hans brødre George og John var assisterende kommissærer, og han selv ble slått til ridder av Lord Perrot på en mottakelse ved Dublin Castle den 12. juli 1584.
Han døde 15 år senere, i 1599, i en alder av 71 år.
Liste over kulturminner i Moskenes
Liste over kulturminner i Moskenes er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Moskenes. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Conference League (andre betydninger)
Conference League kan vise til:
Jennifer McFalls
Jennifer McFalls (født 10. november 1971 i Arlington i Texas), amerikansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney.
McFalls ble olympisk mester i softball under sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det amerikanske laget som vant softballturneringen foran Japan og Australia. USA vant finalen mot Japan med 2-1.
Śūnyatā
Śūnyatā (sanskrit; pali: suññatā) er et ord som kan betyr tomhet, åpenhet eller romslighet. I buddhismen er det et begrep med mange betydninger, avhengig av dets doktrinære sammenheng. Innenfor theravada, refererer suññatā ofte til Anatman eller ikke-selv. I prajnaparamita brukes ordet til beskrive at fenomenene er tomme, i den forstand at de er konseptuelle og mentale konstruksjoner.
Wittenau stasjon
Wittenau stasjon er en jernbanestasjon som ligger i området Wittenau i Berlin. Den blir betjent av S- og U-bane.
Opprinnelig hette stasjonen Wittenau (Nordbahn) for å skille den fra Wittenau (Kremmener Bahn). Denne stasjonen fikk navnet Karl-Bonhoeffer-Klinik i 1995, derfor er en tilleggsbetegnelse unødvendig idag.
Fekting under de britiske samveldeleker 1970
Fekting under de britiske samveldeleker 1970. Fekting var en av flere sporter under British Commonwealth Games som ble arrangert i Edinburgh i Skottland i perioden 16. til 25. juli 1970. Det var de niende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. I lekene i 1970 ble det konkurrert i åtte fektøvelser, seks for menn og to for kvinner. Kårde, sabel og florett både individuelt og i lag for menn og for kvinner en individuell og en lagkonkurranse i florett. England ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Skottland med en.
Metate
En metate er en mesoamerikansk morter som blei brukt til å male korn og frø. Den består av en rektangular stein. I tillegg blei det brukt en håndstein som blei kalt metlapilli («metatens sønn»). Ordet metate kommer fra nahuatl metlatl.
Fra Hompetitten til Bakvendtland
Fra Hompetitten til Bakvendtland er tittelen på ei sangbok fra 1966 og to ulike musikkalbum med Alf Prøysens barneviser.
Boka Fra Hompetitten til Bakvendtland – 39 barneviser ble første gang utgitt av Tiden i 1966, men har kommet i flere opplag siden. Boka ble illustrert av Tore Bernitz Pedersen.
Anita Hegerlands musikkalbum
Fra Hompetitten til Bakvendtland – Anita synger Alf Prøysens barneviser er ei plateinnspilling med barnestjerna Anita Hegerland. Den ble utgitt i 1971. Albumet inneholder elleve viser skrevet av Alf Prøysen. Melodiene er tradisjonelle eller ved Finn Ludt, Bjarne Amdahl, Gustav R. Wahlberg og Johan Øian. Plateprodusent var Stein Robert Ludvigsen, og musikken ble spilt inn ved Rosenborg Studios i Oslo oktober 1971.
Elin Prøysens musikkalbum
Fra Hompetitten til Bakvendtland er også tittelen på en dobbelt-CD med Alf Prøysens datter Elin Prøysen og mannen hennes Egil Johansson. Platene inneholder i alt 35 av Alf Prøysens barneviser. Utgivelsen kom i 2010.
Zakaz
Zakaz (originaltittel: Заказ) er en russisk film fra 2005 regissert av Vera Glagoleva.
Elektrisk blått
Elektrisk blått er en farge som ligger nær opp til cyan. Den er en representasjon av fargen til lyn, en elektrisk gnist og neonrør; den er oppkalt etter ionisert luftglød som skapes av elektrisk utladning.
Den første nedtegnede bruken av fargenavnet på engelsk var i 1884.
Björkborn (herregård)
Björkborn er en herregård i Karlskoga, Karlskoga kommune, Värmland i Sverige, hvor Alfred Nobel tilbrakte sine siste år i Sverige. Herregården har i dag funksjon som museum – Nobelmuseet, men har tidligere vært brukt som bestyrerbolig.
Gårdens historie
Herregården ble reist på begynnelsen av 1800-tallet med det formål å tjene som bolig for familien som eide Björkborn Jernverk.
Proatimia
Proatimia er en slekt av biller som tilhører gruppen stubbebukker i familien trebukker (Cerambycidae).
Björkborn (herregård)
Gårdens historie
Herregården var tidligere eid av familien Lagerhjelm.
Proatimia
Levevis
Larvene av denne arten utvikler seg i furu. De voksne billene er gjerne nattaktive og besøker ikke blomster.
Björkborn (herregård)
Gårdens historie
I løpet av somrene 1894–1896 bodde også Alfred Nobel i herregården, som kom til å bli avgjørende for å skape Nobelprisen. Selv om han døde i villaen sin i Sanremo, Italia og hadde et hjem i Paris, Frankrike, ble det bestemt at hans bolig var på Björkborn i Karlskoga. Herregården ble inkludert i kjøpet da Alfred Nobel kjøpte Bofors-Gullspång i 1894.
Proatimia
Utbredelse
Arten lever i Kina (Yunnan).
Björkborn (herregård)
Gårdens historie
Herregården har blant annet hatt besøk av flere svenske kongelige, deriblant Oscar II.
Kjemosyntese
I Kjemosyntese utnytter bakterier uorganiske molekyler og energi som frigjøres ved oksidasjon, men ellers er den helt lik fotosyntesen. I begge syntesetypene brukes energien til å spalte vannmolekylene og bygge hydrogenet sammen med karbondioksid til energirike karbohydratmolekyler.
H2S → S → SO4
Jernbakterier oksiderer toverdig jern til treverdig.
Fe2+ → Fe3+
Når liv først ble til var alt liv på jorden sannsynligvis lignende former av autotrofe bakterier, de fleste biologer tror at fotosyntesen ble utviklet hos organismer med kjemosyntese som utviklet klorofyll.
Soumyajit Ghosh
Soumyajit Ghosh (født 10. mai 1993 i Siliguri) er en indisk bordtennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Ozieri
Ozieri (sardisk: Otièri) er en italiensk kommune i provinsen Sassari i regionen Sardinia. Den har 10 602 innbyggere og ligger rundt 390 meter over havet.
Highgate gravlund
Highgate gravlund (engelsk: Highgate Cemetery) er en gravlund i Highgate i nordre London, Storbritannia. Det er utpekt som kulturarv av klasse I i registeret for historiske hager og parker av særskilt historisk interesse. Gravlunden ble anlagt på begynnelsen av 1800-tallet etter en beslutning i parlamentet (som også ga ytterligere seks andre private gravlunder i Londons indre by). Den vestre siden av Highgate gravlund ble tatt i bruk i 1839. I 1854 kom i tillegg en østlig del (East Cemetery). På slutten av 1800-tallet ble den ansett som Londons vakreste gravplass. Den er delt i to deler, kalt øst og vest, og rundt regnet 170 000 mennesker er gravlagt i rundt 53 000 graver. Gravlunden er bemerkelsesverdig både for en del av de personer som er gravlagt her og for dens de facto status som naturreservat.
Den vestre eldre delen inneholder mange viktorianske monumenter. Gravlunden var i ferd med å forfalle og vestsiden ble stengt i 1975. En støtteforening – Friends of Highgate Cemetery – ble dannet og denne har i dag ansvar for stell og vedlikehold. Gjennom ideelt arbeid og sponsorfinansiering har alle større bygninger, gravsteiner og monumenter blitt restaurert. Denne delen, som i dag på mange steder nærmest er gjengrodd, kan nå for tiden bare besøkes i guidede selskap og den brukes ofte i skrekkfilmer som skal utspilles på gamle kirkegårder.
Den nyere, østre delen, kan besøkes helt fritt. Den mest berømte som ligger begravet her er Karl Marx. Hans grav har gjennom årene blitt vandalisert flere ganger, blant annet har rødmaling blitt helt over gravsteinen hans. Blant øvrige kjente personer som har sin siste hvile her kan nevnes forfatteren George Eliot og poeten Christina Rossetti.
Highgate gravlund er oppført på kulturarvlisten English Heritage.
Lokalisering
Gravlunden er lokalisert på begge sider av veien Swain's Lane i Highgate, N6, ved siden av Waterlow Park. Hovedporten er lokalisert rett nord for Oakshott Avenue. Det er en annen port som ikke er i bruk ved Chester Road. Gravlunden ligger distriktene Camden, Haringey og Islington. Den nærmeste transportforbindelsen er Archway undergrunnsstasjon.
Villingsberg (herregård)
Villingsberg er en herregård i Karlskoga kommune i Sverige, blant annet knyttet til den adelige von Hofsten-familien. Herregården ligger i østre del av Karlskoga kommune, ved Valån mellom innsjøene Noren og Våtsjön.
Det svenske forsvaret kjøpte Villingsberg og tilhørende land i 1942 og etablerte Villingsberg skytebane.
Herskapshuset ble et statlig byggnadsminne som kulturhistorisk verdifulle bygninge, i 1947.
Fryske Akademy
Fryske Akademy, grunnlagt i 1938, er et forskings- og dokumentasjonssenter for spørsmål knyttet til Friesland og til frisisk språk, samfunn og kultur. Institusjonen har hovedkontor i "Coulonhûs" i Ljouwert.
Karl Staaffs andre regjering
Karl Staaffs andre regjering regjerte i Sverige fra 7. november til 17. februar.
Skibotndalen
Skibotndalen er et dalføre i Storfjord kommune i Troms. Dalen er 38 kilometer lang og strekker seg i sørøstlig retning fra Skibotnbukta ved Lyngen til riksgrensa mot Finland. Skibotnelva renner gjennom dalen. Europavei 8 går gjennom hele dalen, og Europavei 6 krysser dalen helt nederst, og her ligger også tettstedet Skibotn, som dalen har navn etter.
Europæisk Ungdom
Europæisk Ungdom er en tverpolitisk ungdomsorganisasjon, som arbeider for at øke forståelsen av og interessen for Den europeiske union blant unge i Danmark.
Organisasjonen er søsterorganisasjonen til Europeisk ungdom i Norge og Unga européer i Sverige. De er også medlem av paraplyorganisasjonen Jeunes Européens fédéralistes.
Alexander Dennis
Alexander Dennis (tidligere kjent som Transbus International) er en av Storbritannias største bussbyggere.
Alexander Dennis ble startet som Transbus etter sammenslåing av Walter Alexander Coachbuilders og Dennis Chasses, begge eid av Mayflower Group, og Plaxton, eid av Henlys.
Delahaye
Delahaye var et fransk bilmerke startet av Emile Delahaye i 1894 i Tours. De første bilene var med reimdrift, men en- eller tosylindrete motorer.
Selskapet bygde luksusbiler i et begrenset antall, men også lastebiler, busser og brannbiler.
Grafteori
Grafteori er en gren i matematikk og informatikk der man studerer egenskapene til grafer. Grafer er matematiske strukturer som brukes til å lage modeller for parvise relasjoner mellom objekter. I informatikken regnes graf som en abstrakt datastruktur, en teoretisk struktur som kan implementeres på ulike måter. Studier av algoritmer som behandler grafer er en viktig disiplin med mange praktiske anvendelser, i dag er dette i stor grad knyttet mot moderne datateknikk, men slike algoritmer var også utviklet før den digitale tidsalderen. Grafer og behandling av grafer er viktige verktøy i mange hverdagslige problemstillinger som f.eks. ruteplanlegging, datanettverk og design av mikrobrikker.
Delahaye
Delahaye gjorde en rekke tekniske nyvinninger i de første årene og etter å ha etablert en racing-avdeling i 1932, ble selskapet fremtredende i Frankrike på midten og slutten av 1930-tallet, med sine Type 138, Type 135SC og type 145 som vant en rekke løp og satte internasjonale rekorder.
Grafteori
Grafteoretiske begreper
En graf består av en mengde noder (også kalt hjørner), og en mengde kanter, der hver kant forbinder to noder med hverandre. Figuren ovenfor viser et eksempel på en graf med ti noder og femten kanter, kjent som Petersen-grafen.
Formelt defineres en graf G som et par (V,E), der V er en ikke-tom mengde med noder og E er en mengde med nodepar der \{u,v\} angir at grafen inneholder en kant mellom nodene u og v. Dette er en urettet graf. I en rettet graf går kantene bare en vei. Hvis en rettet graf inneholder kanten (u,v) angir at det er en kant fra node u til node v, men ikke nødvendigvis den andre veien. Slike grafer blir gjerne tegnet med piler mellom nodene.
En graf er simpel, hvis det aldri er mer enn én kant mellom to gitte noder, og hvis ingen kanter forbinder en node med seg selv. En slik kant kalles en løkke (loop). En graf som inneholder en løkke, eller noder som er forbundet med mer enn en kant, kalles en multigraf.
En planar graf er en graf som kan tegnes i planet (eller ekvivalent, på en kuleoverflate) slik at ingen kanter krysser hverandre. Grafer som ikke er planare, er K_{3,3} og K_{5}.
To noder er naboer hvis de er forbundet med en kant. En kant er insident til nodene den forbinder.
En vei i en graf består av en mengde kanter i rekkefølge, slik at to på hverandre følgende kanter alltid har en node felles. En sti er en vei hvor hver node besøkes høyst én gang. En sykel er en vei hvor det første og det siste noden er det samme, men hvor alle andre noder opptrer høyst én gang.
To grafer er isomorfe hvis det finnes en avbildning fra nodene til den ene grafen til nodene i den andre grafen, slik at to noder er naboer i den første grafen hvis og bare hvis de korresponderende nodene er naboer i den andre grafen.
Graden til en node er antall kanter som starter eller slutter i denne noden. Vanligvis er dette antall naboer til denne noden, men en løkke øker graden med 2. For rettede grafer skiller vi mellom inngrad, som er antall kanter som går til denne noden, og utgrad, som er antall kanter som går fra denne noden.
I en regulær graf av grad n, har alle nodene grad n.
I en komplett graf, er alle nodene direkte forbundet med hverandre. Hvis grafen har N noder, er dette en regulær graf av grad N-1.
Korteste vei
Å finne korteste vei i en graf er en grunnleggende operasjon som trengs i mange sammenhenger f.eks. for å planlegge en reiserute.
I en uvektet graf kan man finne korteste vei fra en bestemt node ved å merke alle nodene avstand 1. Deretter tar man alle de umerkede nodene som har avstand 2 og så videre. Alle nodene blir da merket med korteste tilgjengelige rute. Tidsbruken til denne algoritmen øker eksponensielt med antall noder. En mer effektiv metode er å bruke en "kø" der man først setter inn den noden man starter på. Så lenge køen ikke er tom tar man ut første node og legger nodene som kommer etter denne sist i køen. Nodene kommer da i riktig rekkefølge med en lineær tidsbruk.
Dijkstras algoritme er en grådig algoritme som kan brukes for å finne korteste vei i en vektet graf uten negative kanter. Algoritmen er mye brukt i transport-, tele- og datanettverk.
Fremgangsmåten er at alle noder merkes med en avstand og en peker til noden man kom fra for å få denne avstanden. I tillegg merkes hver node med kjent eller ukjent. Man begynner med å sette alle nodene til avstand uendelig og "ukjent". Noden man begynner med får avstand 0. Først merkes alle nodene rundt startnoden med avstand og deretter tar man utgangspunkt i den noden med lavest avstand til start. Denne merkes som kjent og kan deretter ikke endres. Man merker så avstand til start på nodene rundt den nye kjente og det merkes hvilken node man kom fra. Hvis algoritmen finner en ny og kortere vei til en node må den merkes om med ny avstand og ny bakoverpeker. Når alle nodene er merket kjent er hele grafen kartlagt.
Dijkstras algoritme øker eksponensielt med antall noder. Dette gir god ytelse for grafer med mange kanter og få noder. I grafer med få kanter og mange noder kan ytelsen økes ved å legger noder under behandling i en prioritetskø.
Algoritmen kan håndtere negative kanter hvis man håndterer noder som oppdateres med en kø istedenfor å merke noder med kjent og ukjent. Dette minker imidlertid algoritmens effektivitet vesentlig. Man må også gardere seg mot negative sykler i grafen (som fører til evige løkker).
Minimalt spenntre
Et minimalt spenntre er en sammenbinding av alle nodene i en graf med minimal lengde på kantene. Et praktisk eksempel kan være å legge kabel mellom hus i et boligområde – hvor skal kablene gå for at den samlede strekningen skal bli så kort som mulig?
Prims algoritme er en grådig algoritme som begynner i en tilfeldig node og fortsetter med å velge veien til den noden som er nærmest en valgt node helt til alle noder er valgt.
Kruskals algoritme er en grådig algoritme som tar utgangspunkt i de kantene i grafen som har lavest vekt. Først knytter den sammen nodene som det er kortest mellom, deretter nodene som er nest kortest og så videre. Algoritmen må hele tiden sjekke at det ikke oppstår sykler, hvis det allerede finnes en vei fra en node til en annen skal den ikke knyttes sammen på flere måter.
Fargelegging av grafer
Man fargelegger en graf når man tilegner hver node i grafen en farge slik at ingen nabonoder har samme farge. Gitt en graf er det et mål å bruke så få farger totalt som mulig slik at det fortsatt går an å fargelegge grafen. Det er enkelt å vise at det alltid går an å fargelegge en planar graf med maksimalt 5 farger totalt. Et kjent problem kalt 4-fargeteoremet sier at det alltid går an å fargelegge en planar graf med maksimalt 4 farger totalt. Dette er blitt bevist ved hjelp av datamaskiner som har tatt for seg alle mulige typer planare grafer, men er aldri blitt bevist med enklere metoder og regnes derfor idag fortsatt av noen som et uløst problem.
Topologisk sortering
Topologisk sortering vil si å lage en lovlig rekkefølge av alle elementer i en graf med rettede kanter. En svært enkel algoritme for å gjøre dette er å finne en node med null inn-kanter, føre den opp i lista/utskriften, fjerne den og oppdatere inngraden til nodene den peker mot for så å gjenta til det ikke er flere noder igjen. Dette er imidlertid svært lite effektivt, man risikerer eksponensiell økning i tidsbruken med økende datamengde. En forbedret algoritme tar ut alle nodene med inngrad null og setter dem i en "boks". Den tar så en node fra boksen, registrerer noden i utskriften, fjerner den fra grafen og oppdaterer inngraden til nodene rundt. Den sjekker så om noen av nodene rundt har fått inngrad null, og hvis de har det settes de inn i boksen. Så tar den for seg neste node i boksen.
Kåre Berg (lege)
Kåre Ingmar Berg (født 1. mars 1932 i Hammerfest, død 24. januar 2009 i Oslo) var en norsk lege, professor i medisinsk genetikk, sykehusleder og internasjonalt kjent forsker.
Utdannelse og stillinger
Kåre Berg ble cand.med. i 1957 og dr.med. i 1964 ved Universitetet i Oslo. Fra 1964 til 1967 hadde han forskningsopphold ved Rockefeller University, New York.
I 1967 ble han den første professor i medisinsk genetikk ved Universitetet i Oslo, og i 1976 leder for Avdeling for medisinsk genetikk ved Ullevål universitetssykehus (avdelingen lå den gang i Oslo Helseråd). Han hadde begge stillinger inntil han oppnådde pensjonsalderen i 2002. Fra 1993 til 2002 var han klinikksjef for Klinikk for forebyggende medisin ved Ullevål universitetssykehus.
Som sjef for Avdeling for medisinsk genetikk var Berg i en årrekke leder av all genetisk fosterdiagnostikk i Norge, og av genetisk veiledning for Oslos befolkning.
Forskning og undervisning
Kåre Berg publiserte om lag 650 vitenskapelige arbeider, herunder 10 bøker og et leksikalsk verk. Han holdt mer enn 120 inviterte foredrag ved internasjonale vitenskapelige kongresser og gjesteforeleste ved om lag 40 universiteter i utlandet.
Han var i flere perioder Scholar-in-Residence ved National Institutes of Health i USA. Forskerveiledning og egen forskning fortsatte han med som pensjonist.
Oppdrag og tillitsverv
Han var rådgiver i genetiske sykdommer og medisinsk etikk for Verdens helseorganisasjon (WHO) fra 1973. Fra 1986 var Berg leder av WHO Collaborating Centre for Community Control of Hereditary Diseases.
Berg var medlem av den permanente komiteen for de internasjonale kongresser i medisinsk genetikk 1981-1996 og komiteens president 1991-1996. Han var nasjonal delegat til etikk-komiteer i Europarådet 1987-1996 og medlem av Bioteknologinemnda 1991-1998. Fra 1995 var han medlem av etikk-komiteen til The Human Genome Organization (HUGO), fra 2005 som nestleder. Han var medlem av ”Editorial Board” for flere internasjonale vitenskapelige tidsskrifter og redigerte ”Clinical Genetics” 1970-1997.
Kåre Berg ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1974, der han var medlem av styret fra 1975 til 1988. Fra 1984 til 1991 var han styremedlem i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening.
Berg var medlem av Norske Selskab.
Priser
Kåre Berg mottok i 1964 den internasjonale Jean Juilliard-prisen og i 1970 Anders Jahres medisinske pris til nordiske forskere under 40 år, «for hans klarleggelse av visse arvelige egenskaper i blodserum hos mennesker».
Tyvendedag jul
Tyvendedag jul eller tjugondag Knut er i Sverige, Finland og i (deler av) Norge en dag som faller på den 13. januar, tyve dager etter juledag, og feires som slutten på julehøytiden. Dagen fikk Knuts navn til minne av den helgenkårede Knut Lavard (kanskje også påvirket av en minnedag for Knut den hellige), og ble kalt også Knutdagen (eller Knutsdagen).
Ordspråk koblet til tjugondag Knut finnes i Sverige i litt forskjellige varianter: «tjugondag Knut körs julen ut», «tjugondag Knut kastas granen ut» er to moderne eksempler, og «Knut driver julen ut» et eldre.
Bakgrunn
Knutsdagen falt på 7. januar i svenske almanakker helt frem til 1600-tallet, da Knut likesom julens avslutning ble flyttet frem en knapp uke til sin nåværende plass på 13. januar,  (tyve dager etter jul, regnet fra juledag). Talemåten «Knut driver julen ut» fulgte med. Alf Henrikson koobler imidlertid sammen Knut den 13. januar like meget med prins Knuts farbror, Knut den hellige.
Det er flere teorier om hvorfor julens avslutning ble flyttet frem. I de fleste av de julefeirende land avsluttes julen med trettendehelgen. Folkelivsforskeren Ebbe Schön mener at den lutherske kirke ville styrke kirkelivets stilling ved å forlenge julen. Knut som da alt var intimt knyttet med julens slutt fulgte så å si med flyttingen av juleavslutningen.
Etnologen Bengt af Klintberg skriver at bakgrunnen er at hver større kirkehøytid i eldre tid hadde en oktav, en slags etterfest åtte dager senere, som dermed ble en ny høytid. Klintbergs yrkeskollega Jan-Öjvind Swahn nevner samme forklaring, men skriver også at man trolig på visse hold hadde en hevdvunnen oppfatning at julen varte i tyve dager, samtidig som den ellers ble feiret på trettendagen. Han skriver også at en mulighet er at man «ville dra in de dagar då våra hedniska förfäder firade sitt midvinterblot» [i julefeiringen].
Alf Henrikson kobler også eventuelt sammen dagen med Knut Lavards onkel, Knut den hellige, som i de katolske helgenkalendere har 19. januar som minnedag, noe som formodentlig var dagen for hans skrinlegging. At Knut har havnet på den 13. er nok en tilfeldighet, mener Henrikson, det kan ha hatt å gjøre med at man har hatt vanskelig for å skille Knut den hellige fra Knut Lavard og dennes minnedag knapt et par uker før.
Fylkesvei 874 (Rogaland)
Fylkesvei 874 i Rogaland gikk mellom Strømsund bru og Sveinsvolljordet i Kopervik i Karmøy kommune. Veien var 788 meter lang.
Tyvendedag jul
Feiring
Dagen assosieres nå med juletreplyndring, å «kasta ut granen», og å ta bort juldekorasjoner. I blant annet Gimo i Uppland feires dagen med papier-maché-masker i en karnevalslignende tilstelning, en feiring som går under navnet Knutmasso. På noen hold lever fortsatt skikken å kle seg ut til «Knutgubbar», ikke minst i trakten omkring Munkfors i Värmland.
Fylkesvei 874 (Rogaland)
2019 ble veien arm av fylkesvei 511.
Tyvendedag jul
Feiring
Før ble Knutdagen kjennetegnet særlig av at gildene under store festligheter da ble avsluttet, og tradisjonelt var det også dagen da all julemat skulle spises opp. Å kle seg ut til Knutgubbe var også vanligere.
Jan-Öjvind Swahn skriver at tjugondag Knut feires i Sverige, av svensker og en del «purfinnar» i Finland, og i Norge, mens Nationalencyklopedin skriver at dagen foruten i Sverige och Finland feires i deler av Norge.
Fjellprydvikler
Utseende
En middelsstor (vingespenn 15-19 millimeter), brun vikler. Forvingens grunnfarge er brun med et litt utydelig, mørkbrunt nettmønster. Vingen har to uregelmessige, hvite tverrbånd med lysbrun midtstripe. Bakvingen er lyst gråbrun.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa og også i det nordlige Asia. I Norge er den utbredt i fjellet i Sør-Norge, i Nord-Norge finnes den også ned til kysten.
Ozeaneum Stralsund
Ozeaneum er et stort akvarium i den tyske byen Stralsund. Det tilhører Tysk Oceanographic Museum (Deutsches Meeresmuseum), en av de tre største institusjoner av sitt slag i Europa.
I mai 2010 ble OZEANEUM Stralsund kåret til Årets museum i Europa for 2010.
Claviger
Claviger er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur. De ble før gjerne regnet som en egen familie, men nyere fylogenetiske undersøkelser tyder på at de bør regnes som en undergruppe av kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (0,5 – 6 mm), rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Disse artene har reduserte øyne og er ofte blinde. Kroppsformen varierer mye. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.
Levevis
Sannsynligvis er alle medlemmene i gruppen Clavigeritae knyttet til maur (de er myrmekofiler). Den mest kjente av disse er blind køllebille, Claviger testaceus, som lever i koloniene til gul jordmaur, Lasius flavus. Disse små, gulaktige billene, som mangler øyne, er helt avhengige av maurene. På bakkroppen har billen noen hårtufser som skiller ut et stoff som maurene er svært glade i – det har neppe noen næringsverdi, men kan kanskje fungere som et rusmiddel. Maurene slikker i seg stoffet fra hårtufsene. Skulle maurkolonien bli forstyrret, for eksempel hvis man løfter opp steinen de lever under, bærer maurarbeiderne billene i sikkerhet sammen med koloniens larver og pupper.
Utbredelse
Slekten utbredt i dne vestlige delen av Palearktis.
Vera Glagoleva
Vera Glagoleva (Ве́ра Вита́льевна Глаго́лева (1956-2017)) er en russisk regissør, skuespiller og manusforfatter.
Bangweuluskjoldet
Bangweuluskjoldet, eller Bengewulu-blokken, er et mer enn to milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) med et om lag halvparten så gammelt kratonbelte rundt. Det er lokalisert i det sørlige Afrika, hovedsakelig i dagens sørøstre Kongo, Zambia og Malawi. Det er fra eldre proterozoikum, og dermed like gammelt som mange av de støre kratonene i Sørlige Afrika og Sør-Amerika som ble dannet for 1,0–2,5 milliarder år siden.
Alderen er usikker, men beltet omkring kratonkjernen ble dannet ved en kollisjonspreget hendelse for 1,3–1,0 milliard år siden, fra tiden da superkontinentet Rodinia ble dannet. Hendelsen var preget av platebue-magnetisme. Grunnfjellsskjoldet er på drøyt 150 000 km2, men er omgitt av foldebelter (Kibara, Irumide) som ble dannet i forbindelse med den generelle tektoniske hendelseskjeden som omgir hele Kalahariskjoldet og som forbindes med dannelsen av Rodinia.
De østlige marginene av Bangweuluskjoldet og dets Irumidebelte, er preget av platebue-skorpe fra midtre proterozoikum. I nyere (neo-) proterozoikum for mindre enn én milliard år siden brakk Rodinia opp og dannet riftsoner som etter hvert utviklet seg til små havområder. I påfølgende kollisjonshendelser for anslagsvis 750 millioner år siden, og 575–505 millioner år siden (Gondwana-kollisjonen), skapte fjellkjedefoldinger som støter mot Kongo-Saldania-beltet i vest og Mosambikbeltet i øst. Den sistnevnte kollisjonen mellom Vest-Gondwana og Øst-Gondwana som skapte superkontinentet Gondwana, løp langs den senere Vest-Pokot-sprekken i øst.
Harald Moi
Harald Moi (født 29. mai 1942 i Hornnes) er lege og professor ved Universitetet i Oslo. Han er spesialist i dermatologi og venerologi. Han har siden 1993 arbeidet som avdelingsoverlege ved Olafiaklinikken i Oslo, et senter for rådgivning, undersøkelse og behandling av seksuelt overførbare infeksjoner og HIV.
Biografi
Etter å ha fullført studiene i medisin i 1968 arbeidet Harald Moi i mange år på sykehuset i Örebro. Han tok den medisinske doktorgraden ved Universitetet i Uppsala i 1990 på avhandlingen Bacterial vaginosis – clinical and epidemiological studies – aspects on pathogenesis. Fra 1991 til 1993 arbeidet han i Nuuk på Grønland, men i 1993 ble han sjef på Olafiaklinikken i Oslo. Han sluttet som sjef i 2010, men fortsatte som overlege.
St. Veronika
Sankt Veronika, er i legenden satt i forbindelse med videreformidlingen av det sanne Kristusbildet.
Legenden om St. Veronika og svetteduken
Legenden har ingen grunnlag i Bibelen, men en klut som en mente var St. Veronikas slør er (trolig siden det 700-tallet) blitt bevart blant relikviene i Peterskirken i Roma. Legenden hadde stor appell og ble vidt utbredt blant de kristne.
Morten Strand (journalist)
Morten Strand (født 1957 i Drøbak) er en norsk forfatter og journalist, og har jobbet som utenriksjournalist- og kommentator i Dagbladet siden 1991. Før det jobbet han i Arbeiderbladets utenriksavdeling, og som utenriksmedarbeider i Akershus Arbeiderblad.
St. Veronika
I folkelig etymologi «vera eikon»
Navnet «Veronika» er egentlig et latinsk kvinnenavn, trolig avledet av det gamle makedonske, Berenice, som betyr «den seierbringende» (som også korresponderer med det greske *phere-nikē). I folkeetymologien har imidlertid navnet «Veronika» blitt forbundet med ordene 'vera' (latinsk "sant") og 'ikon' (gresk for "bilde"). Enten dreier det seg altså om en forvanskning av navnet eller så er det basert på en sekundær fortolkning ved at det opprinnelig var sløret som ble benevnt "vera ikon" (= sant bilde) og deretter gitt til den medlidende kvinnen. Vera er også brukt som kortform av Veronika. Navnedagen er 4. februar.
Edinburgh
Edinburgh (uttales IPA: ˈɛdɪnb(ə)ɹə) (skotsk-gælisk Dùn Èideann) er hovedstad og nest største by i Skottland (etter Glasgow). Administrativt utgjør den sammen med omegnen regionen City of Edinburgh. Den ligger ved bredden av Firth of Forth. Historisk er den en del av grevskapet Midlothian (omvekslende med Edinburghshire før 1921). Byen er lokalisert i regionen Lothian på den sørlige kysten av fjorden Firth of Forth. Edinburgh er Skottlands nest mest folkerike by, etter Glasgow, den sjuende mest folkerike by i Storbritannia.
St. Veronika
Kunstnerisk motiv
Legenden om St. Veronika som ga Jesus sin svetteduk har inspirert flere kunstmalere. I legenden finner en indirekte det tidligst eksisterende uttrykk for prinsippene bak trykkekunsten og billedtrykk.
Morten Strand (journalist)
Strand har særlig skrevet om Russland og det tidligere Sovjetunionen, men dekket også krigene på Balkan tett. Han var EU-korrespondent for Dagbladet fra1992 til 1994, og Russland-korrespondent fra 2006 til 2010.
Edinburgh
Byen har vært Skottlands hovedstad siden 1437, og er nå sete for Skottlands parlament, som ble gjenopprettet i 1999. Den er også sete for Skottlands regjering og de høyeste domstoler i Skottland. Byens Holyrood Palace er den offisielle residensen for det britiske monarkiet i Skottland. Byen har lenge vært et sentrum for utdannelse, særskilt innen medisinske fag, skotsk lov, litteratur, filosofi, og ingeniørvitenskap. Den er den nest største finansielle sentrum i Storbritannia, og byens historiske og kulturelle attraksjoner har gjort den til Storbritannias nest mest besøkte turistattraksjon som tiltrakk seg 4,9 millioner besøkende, inkludert 2,4 millioner utenlandske i 2018. Magasinet Time Out klassifiserte Edinburgh som den beste byen i verden i 2022.
Edinburghs offisielle befolkningstall er beregnet til 506 520 (midten av 2020) for lokaliteten, 518 500 (midten av 2019) for City of Edinburghs rådsområde, som inkluderer en del fjerntliggende landsbyer i den vestlige delen av området, og 1 384 950 (2019) for det vidtfavnende Edinburgh og South East Scotland byregion. som også inkluderer East Lothian, Fife, Midlothian, Scottish Borders og West Lothian.
Edinburgh er base for flere verdenskjente arrangement. Blant disse er Edinburgh Festival, som er et samlebegrep på eksplosjonen i festivaler som skjer i august hvert år – blant disse er Edinburgh Fringe Festival, Edinburgh Book Festival, Edinburgh Film Festival og Edinburgh Military Tattoo.
Både den gamle og den nye byen ble tatt inn på UNESCOs liste over Verdensarven i 1995. Statusen har blitt administrert av Edinburgh World Heritage siden 1999.
Etymologi
«Edin», roten i byens navn, er avledet fra Eidyn, navnet for denne regionen på kumbrisk, det brittonisk-keltiske som tidligere ble snakket her. Navnets mening er ukjent. Distriktet Eidyn er sentrert rundt det gamle festningsverket Din Eidyn, en dun eller bygdeborg i Eidyn. Dette festningsverket er antatt å ha vært lokalisert på Castle Rock, en vulkansk plugg som ligger midt i dagens Edinburgh, og som nå er sete for Edinburgh Castle. Eidyn ble erobret av anglere fra Bernicia på 600-tallet og senere okkupert av skotter på 900-tallet. Da språket skiftet til nordhumbrisk gammelengelsk, som utviklet seg til skotsk, ble det brittonisk din i Din Eidyn erstattet av burh, noe som skapte Edinburgh. Tilsvarende ble din til dùn i skotsk-gælisk, noe som Dùn Èideann.
Kallenavn
Byen har også kjærlig kallenavnet Auld Reekie («Gamle røykfylte») grunnet synet fra landet rundt til den røykfylte gamlebyen. En bemerkning om et dikt fra en 1800-samling av diktene til Allan Ramsay sa: «Auld Reeky. Et navn som bøndene ga Edinburgh fra skyen av røyk eller damp som alltid er hengende over den.»
Thomas Carlyle sa «Røykskyer henger over gamle Edinburgh, — for, helt siden Aeneas Silvius’ tid og tidligere, har folk hatt den kunst, svært merkelig for Aeneas, i å brenne en bestemt form for svart stein, og Edinburgh med dens skorsteiner er kalt for ’Auld Reekie’ av bøndene.»
En litterær figur i Walter Scotts roman The Abbot (1820) sier «...der står Auld Reekie — du kan se røyken sveve over henne fra en avstand på 32 km.»
Edinburgh har populært blitt kalt for «Det nordlige Athen» siden tidlig på 1800-tallet. Referansene til Athen, slik som «Storbritannias Athen» og «Moderne Athen» har blitt gitt så tidlig som på 1760-tallet. Sammenligningene har blitt forstått som topografiske, men også intellektuelt. Edinburghs Castle Rock minnet utdannede turister om Athens Akropolis, men det samme gjorde den nyklassiske arkitekturen i Edinburghs nye by og den skotske opplysningstiden på 1700-tallet har gitt den kallenavnet «Det nordlige Athen».
Byen har også vært kjente under ulike latinske navn, slik som Edinburgum, mens de adjektivisk formene Edinburgensis og Edinensis er benyttet utdannelse og vitenskapelige sammenhenger.
Tidligste historie
Den tidligste kjente menneskelige bosetningen i området Edinburgh var ved Cramond hvor det er funnet bevis av en mesolittisk leir som er datert til rundt 8500 f.Kr. Spor fra bosetninger fra senere bronsealder og jernalder har blitt avdekket på høydedrag som Castle Rock, Arthur's Seat, Craiglockhart Hill og Pentland Hills.
Da romerne kom til Lothian ved slutten av 100-tallet e.Kr. kom de over en britonisk stamme som de nedtegnet under navnet Votadini. Votadiniene utviklet seg til kongeriket Gododdin i tidlig middelalder da Eidyn fungerte som et av rikets distrikter. I løpet av denne perioden er det antatt at Castle Rock var festningen Din Eidyn som ble kongerikets sentrum. Middelalderdiktet Y Gododdin beskriver en hær samlet fra hele den britoniske verden som samlet seg i Eidyn før deres skjebnesvangre angrep. Dette kan beskrive en historisk hendelse fra tiden rundt 600 e.Kr.
I 638 ble Gododdins festning beleiret av styrker som var lojale til kong Oswald av Northumbria, og på omtrent samme tid gikk kontrollen over Lothian over til anglerne. Deres innflytelse fortsatte i de nest tre århundrene, fram til rundt 950 da under det skotske styret til Indulf, sønn av Konstantin II, ble «burh» (festning/borg) navngitt i Den piktiske krønike som oppidum Eden, overgitt til skottene. Den ble fra da av hovedsakelig liggende under deres styre.
Den kongelige burgh ble grunnlagt av kong David I av Skottland tidlig på 1100-tallet på land som tilhørte kronen, men datoen for dets charter er ukjent. Det første dokumenterte bevis av middelalderens burgh er et kongelig charter, ca 1124-1127, av kong David I som bevilget et landområde in burgo meo de Edenesburg til priorinnekloster Dunfermline. Edinburgh var i stor grad på engelske hender fra 1291 til 1314 og fra 1333 til 1341 under den skotske uavhengighetskrig. Da engelskmennene invaderte Skottland i 1298 valgte kong Edvard I av England ikke å gå inn i den engelskkontrollerte byen Edinburgh, men passerte den med sin hær.
Rundt 1365 beskrev den franske kronikøren Jean Froissart Edinburgh som hovedstaden i Skottland og Jakob III av Skottland (1451–1488) refererte til den som «den viktigste burgh i vårt kongerike». Til tross for ødeleggelsen som ble påført av et engelsk angrep i 1544 kom byen seg langsomt, og var senter for hendelsene under den skotske reformasjonen og 1600-tallets krig med covenanters. I 1582 ble Edinburghs byråd gitt et kongelig charter av kong Jakob VI av Skottland som ga tillatelse for etableringen av et universitetet; grunnlagt som Tounis College (dvs Town's College), en institusjon som utviklet seg til Universitetet i Edinburgh, og som bidro til den sentrale intellektuelle rollen som Edinburgh fikk i de påfølgende århundrene.
1600-tallet
I 1603 etterfulgte kong Jakob VI på den engelske tronen som Jakob I av England, noe som forente kronene i Skottland og England i en personalunion, kjent som «Union of the Crowns», men Skottland forble et adskilt kongerike. I 1638 forsøkte kong Karl I anglikanske kirkereformer i Skottland, men fikk sterk presbyteriansk motstand som kulminerte i krigen med tre kongeriker. Påfølgende skotsk støtte for Karl II tilbakelevering til tronen i England endte med at Edinburgh ble okkupert av Oliver Cromwells samveldestyrker i 1650.