cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anja Berggård Endresen
Anja Berggård Endresen (født 2. mars 1974) er en norsk politiker (V). Hun er gruppeleder for Sola Venstre siden 2011. I perioden 2015-2019 var hun gruppeleder i Venstres fylkestingsgruppe i Rogaland og ledet Regional- og kulturutvalget. I samme periode var hun også valgt medlem i Fylkesutvalget samt Fylkestinget i Rogaland.
Dornier Kiebitz
Dornier Lapwing var et ubemannet militært rekognoseringsplattform som brukes på krigsskueplasser til rekognosering som å fl lete etter mål.
Dexoris
Dexoris er en slekt av rødvinger der hunnene er larvelignende.
Utseende
Hannene er middelsstore (5-13 millimeter), slanke, brune til svarte rødvinger, dekkvingene brunrødlige. Antennene er slanke, gjerne med lys spiss. Hodet er forholdsvis lite, mørkt farget, med små, utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet til ovalt, noe bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede uten opphøyde lengderibber, fint hårete. Beina er mørke, ganske korte. Hunnene er foreløpig ukjente.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Kroppssurfing
Kroppssurfing er en aktivitet og sport som utføres ved å ri (på) en bølge uten å bruke surfebrett eller bodyboard. Utøvere bruker ofte svømmeføtter som er spesielt utviklet til denne aktiviteten.
På hawaiisk kalles aktiviteten for he’e umauma (å skli med brystkasse).
Tongzhi-restaurasjonen
Tongzhi-restaurasjonen videreførte selvstyrkingsbevegelsen ledet av Zeng Guofan og Li Hongzhang.
Selv om det ble holdt fast ved Kinas overlegenhet over Vesten i moralsk og filosofiske henseelse på grunn av landets konfucianisme, anerkjente man beholvet for å lære av utlandet innen økonomi, militærkunst og teknologi.
Det ble igangsatt studier av utenlandske kulturer, språk og teknologier, særlig ved utviklingen av sakssvarende høyere utdannelse (som høyskolen Tongwenguan) og ved å sende unge kinesere til utenlandsstudier. Det ble også forsert industrialisering ved bygging av et stort antall skipsverft, arsenaler og våpenfabrikker.
Michael Joseph Bransfield
Michael Joseph Bransfield (født 8. september 1943 i Philadelphia i Pennsylvania i USA) er en amerikansk geistlig og katolsk emeritert biskop emeritus av Wheeling-Charleston i Vest-Virginia. En kirkelig undersøkelse utført av erkebiskop William Edward Lori og fem lekeksperter fant sted etter hans pensjonering for å undersøke anklager om seksuell trakassering av voksne og økonomisk mislighold, rettet mot biskopen. Rapporten fant at anklagene om seksuell trakassering var troverdige og beskrev hans ekstravagante utgifter.
Bakgrunn
Bransfield studerte blant annet ved Philadelphias St. Charles Borromeo Seminary.
Prest
Den 15. mai 1971 ble Michael Joseph Bransfield presteviet for erkebispedømmet Philadelphia av erkebiskopen av Philadelphia, kardinal John Joseph Krol. Han mottok en mastergrad fra Catholic University of America i Washington, D.C. og ble senere lærer og kapellan ved Lansdale Catholic High School i Lansdale i Pennsylvania.
Bransfield ble utnevnt til assisterende direktør og til liturgiansvarlig (1980), finansdirektør (1982) og direktør (1986) for National Shrine of the Immaculate Conception i Washington, D.C. Da kirken ble gjort til basilica minor i 1990, nle han dens første rektor, og forble i den stillingen til 2004.
Biskop av Wheeling-Charleston
Den 9. desember 2004 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av Wheeling-Charleston. Erkebiskopen av Baltimore, kardinal William Henry Keeler, bispeviet ham den 22. februar 2005; medkonsekratorer var erkebiskop av Washingon kardinal Theodore Edgar McCarrick, og biskop emeritus av Wheeling-Charleston Bernard W. Schmitt.
Den 13. september 2018 innvilget pave Frans hans aldersmotiverte avskjedssøknad. Samtidig utnevnte han William Edward Lori, erkebiskop av Baltimore, til apostolisk administrator.
Granskning av påstander
Lori fikk også i oppdrag å undersøke påstander om seksuell trakassering av voksne fra Bransfields side, og økonomiske uregelmessigheter i bispedømmet.
Granskningen ble utløst av et brev fra august 2018 til erkebiskop Lori fra msgr Kevin Quirk, en kanonist som ved bispedømmets ledelse. I brevet hevdfet Quirk at Bransfield hadde ligget under for misbruk av medikanemter og alkohol, og var skyldig i seksuelle overtredelser og minsbriuk av bispedømmets midler.
Bispedømmet har vært i overskriftene en tid fordi under biskop Bransfield angivelig skulle ha utviklet seg et klima som bragte med seg geistlige seksuelle overgrep. Riksadvokaten i Vest-Virginia siktet bispedømmet Wheeling-Charleston for å ha engasjert pedofile personer. Bransfield ble selv beskyldt for seksuell trakassering og overgrep mot unge og voksne. Han avviste selv anklagene i pressen.
Michael Joseph Bransfield ble suspendert like etter at han trakk seg; det innebærer at han ikke fikk utøve prestelige eller bispelige funksjoner. Forundersøkelser ved Edward Lori ved hjelp av en ikke-geistlig komité på fem ble fullført våren 2019 og sendt til Vatikanet, som er ansvarlig for å bestemme videre kirkerettslig handling. Deres rapport oppfattet anklagene om seksuell trakassering som troverdige og beskrev Bransfields bruk av bispedømmets midler til å finansiere en overdådig livsstil.
Spesielt eksplosiv var avsløringen fra etterforskerne om at Bransfield, i løpet av mange år hadde sendt betydelige pengegaver på til sammen $350 000 til andre amerikanske geistlige, inkludert høye prelater, erkebiskoper og kardinaler fra alle kirkepolitiske ståsteder. Blant mottakerne var selveste erkebiskop Lori, den tidligere nuntius til USA, Carlo Maria Viganò, og viktige kirkefigurer som Donald Wuerl, Timothy Dolan, Kevin Farrell og Raymond Burke. De fleste av de berørte sa at de tok imotpengene i den tro at det var en privat donasjon ut fra generøsitet eller takknemlighet for mindre tjenester som ubetalte tjenestesubstitusjoner eller forelesninger. Mottakerne, som delvis betalte tilbake pengene, sa at de ikke hadde visst at Bransfield fikk tilbakebetalt pengegavene over bispedømmets budsjett. Ifølge medieoppslag var det blant mottakerne prester som var blitt seksuelt trakassert av Bransfield. Mye av pengene kom fra bispedømmeeide oljebrønner i Texas.
Pave Frans instruerte også at Bransfields erstatter som biskop skulle bestemme hvordan Bransfield skulle «gjøre personlig bot» for sine handlinger.. Baltimores hjelpebiskop Mark E. Brennan var blitt utnevnt til neste biskop av Wheeling-Charleston i slutten av juli 2019, og innført i embedet i august 2019.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Christian de Castries
Christian Marie Ferdinand de la Croix de Castries (født 11. august 1902 i Paris, død 29. juli 1991 i Paris) var kommandant for de franske avdelingene under slaget ved Dien Bien Phu i Fransk Indokina (Vietnam) i 1954. Han kom fra en adelig fransk familie med lange militære tradisjoner.
Castries gikk inn i den franske hæren 19 år gammel og ble i 1926 offiser. Han sluttet noe senere for å satse på hestesport. Ved utbruddet av andre verdenskrig gikk han inn i hæren igjen, han ble tatt til fange av de tyske styrkene i 1940, men lyktes å flykte fra krigsfangeleiren i 1941. Han kjempet senere med de allierte styrkene i Nord-Afrika, Italia og det sørlige Frankrike.
I 1946 ble Castries sendt til Det franske ekspedisjonskorps i Det fjerne østen i Fransk Indokina som oberstløytnant. Han ble såret og tilbrakte et år i rehabilitering i Frankrike, før han ble sendt tilbake til Vietnam som oberst. I desember 1953 ble han gitt kommandoen over forsvaret av basen ved Dien Bien Phu mot en overveldende vietnamesisk styrke mot seg. Han ble samtidig utnevnt til brigader.
Elgsletta aktivitetspark
Elgsletta aktivitetspark er en park langs Akerselva på Grønland i Oslo, ferdig i 2009. Parken inneholder blant annet sandvolleyballbaner.
Beliggenhet og navn
Elgsletta ligger langs Akerselva, fra Hausmanns bru og rundkjøringen der Nylandsveien krysser Hausmanns gate i syd til parken møter Lakkegata i nord med Oslo Østre frikirke, adresse Lakkegata 47, på andre siden av gaten. Mellom parken og elva går turvei B10.
Arealet på parken er knapt fem dekar, grunnen er eiet av kommunen og regulert til friområde.
Inntil Nylandsveien ble anlagt som firefelts vei på bro i 1970-årene sto det tre- og murbygninger der Elgsletta er nå, og det var brygger for fortøyning av småbåter. Adressene var Lakkegata 24 til 50.
Parkens utforming
Parken er en del av Akerselva miljøpark og ble anlagt med midler fra Handlingsprogram indre øst. Den er en av fem aktivitetsparker som i perioden rundt 2010 ble anlagt langs nedre del av Akerselva for å bekjempe kriminalitet og narkotikasalg. Så sent som i 2020 ble Elgsletta foreslått som et friområde for byens rusmisbrukere.
I parken finnes to sandvolleyballbaner, en terrengmur som sittekant, trær og stauder, to fastgriller, og gresskledte skråninger mot elva. I terrengvollene ut mot Nylandsveien ble det brukt forurensede masser som ble gravd ut i forbindelse med sandvolleyballbanene, for å redusere transport og miljøforurensning. Vollene beskytter mot støy og innsynet fra den trafikkerte veien. I 2010 ble sandvolleyturneringen Norway Tour spilt blant annet på Elgsletta.
Trærne i parken er hvitpil helt i syd, to almer i nord, og ellers eik og spisslønn. Mellom parken og elva står der det alm, svartor, spisslønn med flere arter.
På sletten mot Nylandsveien står den 210 cm høye bronseskulpturen «Elg» på granittsokkel, utført av Skule Waksvik og plassert ut i 1998. Skulpturen var en gave til kommunen fra Kreditkassen da banken fylte 150 år. I 2014 ble det bestemt å lyssette skulpturen.
Ristačohkka
Ristačohkka er et fjell i Narvik kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 688 meter over havet.
Trafikksinne
Trafikksinne er aggressiv eller sint oppførsel hos trafikanter. På engelsk er det kjent som «road rage», og Språkrådet har foreslått oversettelser som vegsinne/veisinne, trafikksinne, trafikkraseri eller å gå «bil(ber)serk».
Flere studier har vist at personer med trafikkraseri overveiende er unge (33 år i gjennomsnitt) og 96.6% menn. En britisk studie fra 2016 viste derimot at kvinner var de hissigste bilistene.
Kjørelærere og elever er et hyppig mål for trafikkraseri siden elevene har en tendens til å følge trafikkreglene veldig nøye og er tilbøyelige for å gjøre flere feil, men blir ofte motarbeidet av aggressive sjåfører.
Eksempler
Trafikksinne kan inkludere uhøflig oppførsel og verbale fornærmelser, roping, fysiske trusler eller farlig oppførsel rettet mot andre syklister, fotgjengere eller sjåfører i forsøk på å true eller slippe ut frustrasjon. Trafikksinne kan føre til krangling, skade på eiendom, angrep og kollisjoner som kan resultere i alvorlige fysiske skader eller død. Eksempler på utløp av trafikkraseri kan være avskjæring av andre trafikanter, upassende tuting, bevisst forsøke å irritere en annen sjåfør, vingling fra side til side, kjøre for tett, bremseteste eller vigle til slåssing. Trafikksinne kan også omfatte å stoppe et kjøretøy på siden eller midt på veien, gå ut av kjøretøyet for å true, angripe, slåss eller skade en annen person.
Utfall
Ifølge en studie av amerikanske Foundation for Traffic Safety som gikk gjennom amerikanske politiregistre har mange hendelser med raseri endt med alvorlige skader eller omkomne. En rapport fant at 6.8% av raserihendelsene resulterer i død.
Juridisk status
I noen jurisdiksjoner kan det være juridiske forskjeller mellom begreper som trafikkraseri og aggressiv kjøring. I USA har noen få stater vedtatt spesielle lover mot aggressiv kjøring. Amerikanske National Highway Traffic Safety Administration definerer trafikkraseri som bruk av motorkjøretøy på en måte som setter i fare eller har sannsynlighet for å skade personer eller eiendom. En tolkning av dette etter amerikanske definisjoner kan dermed være at aggressiv kjøring kan sees på som en trafikkforseelse og trafikkraseri som en kriminell handling.
Trafikkraseri kan bli håndtert som generelle forbrytelser (for eksempel legemsfornærmelse) eller bildrap. Noen lover om trafikkraseri har intensjon som forutsetning, men intensjon kan være vanskelig å bevise og politi kan derfor av og til velge å påtale trafikksinte etter andre regler som uforsiktig kjøring (for eksempel vegtrafikkloven paragraf 3 ) eller hensynsløs kjøring. Noen anser trafikksinte for å være kriminelle.
Effekt på trafikanter
En stresset sjåførs oppførsel avhenger av sjåførens mestringsevner. Generelt har sjåfører som scorer høyt på aggresjonstester en tendens til å velge direkte konfrontasjonsstrategier når de står overfor stress mens de kjører. Mange sjåfører som opplever raseri har innrømmet at de tror de begår flere trafikkforseelser. Kjøring er slitsomt for mange på grunn av høye hastigheter og handlinger fra andre sjåfører. Når stresset øker, øker også sannsynligheten dramatisk for at en person viser raseri. Yngre menn er ofte mest utsatt for raseri. De fleste rapporterte tilfeller av raseri oppstår på grunn av trafikanter som skal inn og ut av trafikken, bytte av kjørefelt, uenighet om parkeringsplasser eller frekke bevegelser.
Ifølge en studie er folk som tilpasser bilene sine med klistremerker og andre utsmykninger mer utsatt for raseri. I studien forutså antall territoriemarkører raseri bedre enn kjøretøyets verdi eller tilstand. Bare antall klistremerker (og ikke innholdet) predikerte raseri.
Psykologisk bakgrunn
Trafikkraseri er ikke en offisiell psykisk lidelse anerkjent i Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM). Men ifølge en artikkel publisert av Associated Press i juni 2006 kan atferd som vanligvis er forbundet med trafikkraseri være et resultat av en lidelse kjent som eksplosiv personlighetsforstyrrelse som er anerkjent i DSM. Denne konklusjonen var basert på undersøkelser fra 9200 voksne i USA mellom 2001 og 2003 finansiert av National Institute of Mental Health.
Oxyhammus
Oxyhammus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika (Tanzania og Malawi).
Niels Larsen
Niels Hansen Ditlev Larsen (født 21. november 1889, død 15. november 1969) var en dansk skytter som deltok flere olympiske leker, 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Antwerpen,
Larsen ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som vant lagskytingen 300 meter armégevær stående. Han kom på andreplass på 300 meter frigevær tre stillinger bak amerikaneren Morris Fisher
Michael Grady
Michael Grady (født 22. oktober 1996) er en amerikansk roer.
Han representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 5 i firer uten styrmann.
Erna Solbergs regjering
Erna Solbergs regjering var Norges regjering fra 16. oktober 2013 til 14. oktober 2021. Regjeringen hadde Erna Solberg som statsminister og regjeringssjef.
Frem til 17. januar 2018 var Erna Solbergs regjering en mindretallsregjering som utgikk fra Høyre og Fremskrittspartiet (FrP). Den ble også kalt Høyre–FrP-regjeringen og den «blåblå» regjeringen, og baserte seg på en samarbeidsavtale med Venstre og Kristelig Folkeparti (KrF).
Den 17. januar 2018 ble regjeringen utvidet med Venstre og ble da kalt den «blågrønne» regjeringen.
Den 22. januar 2019 ble regjeringen utvidet med Kristelig Folkeparti, og ble den første borgerlige flertallsregjering siden 1985.
Den 24. januar 2020 gikk FrP ut av regjeringen, og ble det første partiet i Norges historie som har forlatt en sittende regjering. Regjeringen fortsatte å styre på grunnlag av Granavolden-erklæringen.
Regjeringen tiltrådte etter den borgerlige valgseieren ved stortingsvalget i 2013 og fikk fornyet tillit etter stortingsvalget 2017. Stortingsvalget 2021 ga imidlertid et rødgrønt flertall. Regjeringen Solberg søkte avskjed 12. oktober 2021 og fortsatte som forretningsministerium frem til Jonas Gahr Støres regjering tok over 14. oktober 2021.
Stortingsvalget 2013
Regjeringen tiltrådte som følge av den borgerlige valgseieren ved stortingsvalget 2013. Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre fikk 96 mandater mot de rødgrønne partienes 72 (Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti). Sammen med Miljøpartiet De Grønne, som ble representert på Stortinget for første gang, fikk den rødgrønne blokken 73 mandater.
Et så stort flertall har ingen av blokkene hatt etter andre verdenskrig. Arbeiderpartiet gjorde sitt nest dårligste stortingsvalg siden stortingsvalget 1924. Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti gjorde begge sine dårligste stortingsvalg noensinne. Høyre ble valgets vinner med en fremgang på 18 mandater. Høyre fikk 48 mandater, mens Fremskrittspartiet fikk 29 mandater på Stortinget. Dette ga totalt 77 mandater. For å få det nødvendige flertall på 85 mandater, kunne de velge mellom støtte fra Kristelig Folkepartis 10 mandater eller Venstres 9 mandater.
De fire partiene bestemte seg likevel for å samarbeide.
Samarbeidsavtale
De fire partiene innledet sonderinger om et regjeringssamarbeid 16. september. 30. september undertegnet de en samarbeidsavtale, som innebar en mindretallsregjering bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, med støtte fra Venstre og Kristelig Folkeparti.
Samarbeidsavtalen ga Venstre gjennomslag for stans i en konsekvensutredning for oljeboring i Lofoten, Vesterålen og Senja i perioden 2013–2017, og økt avkastning fra miljøteknologifondet. KrF fikk gjennomslag for at kristendom igjen skulle bli mer fremtredende i grunnskolefaget «religion, livssyn og etikk» (RLE), som skiftet navn til «kristendom, religion, livssyn og etikk» (KRLE), og at alkoholpolitikken i hovedsak skal stå fast. Venstre og KrF fikk også gjennom et amnesti for asylbarn, mens FrP fikk gjennomslag for innstramning i innvandringspolitikken. Videre fikk FrP gjennomslag for lovfestede rettigheter til heldøgns pleie og omsorg i eldreomsorgen, betydelig satsing på veibygging utover rammene i Nasjonal transportplan og fjerning av arveavgiften.
Handlingsregelen ble beholdt, fedrekvoten ble satt til 10 uker, og det ble gjennomføres en kommunereform og regionreform, hvor nødvendige vedtak blir fattet i perioden. Fradragsordningen for gaver til frivillige organisasjoner ble styrket, mens byråkratiet overfor frivillige organisasjoner ble redusert. Engangsstønaden ble økt og det ble innført et skattefradrag for ENØK-investeringer i hjemmet. Minstefradraget på lønnsinntekt ble hevet. Privat eierskap og sparing ble styrket gjennom redusert formuesskatt og arveavgift, og bedre fradragsordninger for boligsparing, pensjonssparing og medeierskap. Det ble gjennomført et lærerløft i skolen, grunnbemanningen i politiet ble økt og kampen mot svart arbeid ble forsterket. Behandlingstilbudet ble styrket for rusmiddelavhengige og i psykiatrien.
Regjeringsplattformen til Høyre og Fremskrittspartiet
Regjeringsplattformen til Høyre og FrP bygde på et liberalistisk og konservativt verdigrunnlag med vekt på «frihet og tillit til enkeltmennesket, familien, gründeren, lokalsamfunnet og frivilligheten», på «rettsstatens og demokratiets prinsipper, og den kristne og humanistiske kulturarv» og på behovet for å «skape større rom for private, lokale og frivillige initiativ». Videre at ''«alle mennesker har universelle rettigheter uavhengig av hvor i verden de bor, slik som ytringsfrihet, trosfrihet og beskyttelse av privat eiendomsrett. Regjeringen vil arbeide for å spre kunnskap om menneskerettigheter og bekjempe vold og undertrykking, for eksempel kjønnslemlestelse, tvangsekteskap, menneskehandel og seksuelt misbruk av barn.»'' Deretter ble det utredet satsingsområder som konkurransekraft for næringslivet, «en enklere hverdag for folk flest» med redusert byråkrati, mindre politisk styring og større vekt på frivillighet, satsing på skole, veibygging, politi, et velferdsløft for eldre og syke, et sterkere sosialt sikkerhetsnett og et levende lokaldemokrati.
Tiltredelsen
Jens Stoltenbergs andre regjering søkte avskjed 14. oktober 2013 og fungerte som forretningsministerium frem til Solbergs regjering tok over. Erna Solbergs regjering tiltrådte 16. oktober 2013 klokka 12, som en mindretallsregjering med 11 statsråder fra Høyre og 7 fra Fremskrittspartiet.
Erna Solberg ble landets andre kvinnelige statsminister, etter Gro Harlem Brundtland (Ap) som innehadde embedet tre ganger fra 1981 til 1996. Hun ble også den første statsministeren fra Bergen, siden Johan L. Mowinckels (V) avgang i 1935.
Fremskrittspartiet kom i regjering for første gang i partiets 40 år lange historie.
17 statsråder var medlem i Den norske kirke, mens samferdselsministeren ikke tilhørte noe trossamfunn. Den ble således den mest kompakte folkekirkelige regjering siden 1960-årene.
Stortingsvalget 2017
Stortingsvalget 2017 ble avholdt 11. september 2017. Det ga de fire partiene et fornyet parlamentarisk flertall på 88 mandater, mot den rødgrønne blokkens 81 mandater (Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Miljøpartiet De Grønne og Rødt).
Høyre gikk tilbake med 3 mandater og fikk 45 mandater, mens Fremskrittspartiet fikk 27 mandater (tilbake 2). Venstre og Kristelig Folkeparti fikk begge 8 mandater, og gikk tilbake med henholdsvis 2 mandater og 1 mandat. Regjeringen kunne nå ikke velge mellom Kristelig Folkeparti eller Venstre som støtteparti – noe de teoretisk kunne gjøre etter stortingsvalget i 2013, men var avhengig av alle fire partier.
Utvidelse med Venstre
9. desember 2017 besluttet Venstres landsstyre å gå i forhandlinger med regjeringen, med sikte på regjeringsmakt. Venstre startet forhandlinger om regjeringssamarbeid 2. januar 2018 på Jeløya i Moss kommune i Østfold. 14. januar 2018 ble de tre partiene enige om en ny regjeringsplattform, som også gikk under navnet «Jeløyaerklæringen». 17. januar 2018 ble regjeringen utvidet med Venstre.
I Innledningen til regjeringsplattformen, heter det: ''«Målet for en regjering utgått av Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre er at folk skal få leve frie og selvstendige liv. Regjeringen har en sterk tro på at mennesker som blir gitt tillit også tar ansvar. Regjeringen vil slippe fri og støtte opp om skaperkraften i det enkelte menneske og i fellesskapene som dannes på arbeidsplassen, i familier og i frivillige organisasjoner. Et godt samfunn bygges nedenfra. Regjeringen vil spre makt og gi enkeltmennesker, familier og lokalsamfunn mulighet til å styre sin egen hverdag, og til å forme sin egen fremtid. Muligheter for alle og friheten til å leve egne liv sikres bare gjennom et rettferdig og bærekraftig velferdssamfunn hvor evner og innsats teller mer enn bakgrunn og opprinnelse. Et fritt samfunn oppstår ikke av seg selv. Vi er avhengige av fungerende fellesskap, felles verdier og institusjoner som rettssikkerhet, personvern, ytringsfrihet, tillit, frie medier, markedsøkonomi, eiendomsrett og frivillighet. Regjeringen vil stå opp for disse verdiene og institusjonene som bærer samfunnet vårt.»''
Utvidelse med Kristelig Folkeparti og ny regjeringsplattform
22. september 2018 foretok landsmøtet i Kristelig Folkepartis Ungdom (KrFU) et vedtak om at Kristelig Folkeparti burde søke regjeringssamarbeid sammen med Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, og gå inn i Erna Solbergs regjering. Vedtaket ble støttet av KrFU-leder Martine Tønnessen. Under et ekstraordinært landsmøte på Gardermoen den 2. november 2018 vedtok Kristelig Folkeparti med 98 mot 90 stemmer (2 blanke stemmer) å starte forhandlinger med Solbergregjeringen med sikte på et regjeringssamarbeid. 20. november 2018 ble partiet enige med regjeringspartiene om Statsbudsjettet for 2019.
22. november 2018 ble det klart at partiet ikke støttet et mistillitsforslag mot regjeringen i objektsikringssaken. 5. desember 2018 fattet Stortinget et daddelvedtak mot regjeringen i objektsikringssaken. Et mistillitsforslag mot regjeringen ble støttet av Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Rødt, men fikk ikke flertall. Det ble nedstemt av regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti, Miljøpartiet De Grønne og én representant fra Arbeiderpartiet.
Sonderingene med regjeringspartiene startet 22. november 2018. 18. desember 2018 vedtok partiene å starte forhandlinger. Forhandlingene startet 2. januar 2019 på Granavolden Gjæstgiveri på Hadeland i Gran kommune i Oppland. 17. januar 2019 la de fire partiene frem en regjeringsplattform, som samme dag ble godkjent av landsstyrene i alle fire partier.
Den nye firepartiregjeringen ble utnevnt 22. januar 2019. Dette ble den første borgerlige flertallsregjeringen siden 1985.
FrP forlater regjeringen
Den 20. januar 2020 avholdt FrP en pressekonferanse der partileder Siv Jensen informerte om at partiet ville gå ut av regjeringen. Det var saken med hentingen av en IS-kvinne og hennes barn som hadde fått «begeret til å flyte over» i følge Jensen. «Jeg tok FrP inn i regjeringen. Nå tar jeg FrP ut av regjeringen», sa Jensen. Hun sa at partiet hadde fått gjennom mange saker i sin regjeringsdeltakelse. Hun fremhevet håndteringen av migrasjonskrisen, oljeprisfallet, en strammere innvandringspolitikk og satsingen på samferdsel. Jensen viste også til regjeringen etter hennes syn var blitt gråere og mer konturløs, og at FrP ikke lenger fikk samme gjennomslag for sin politikk etter at Venstre og KrF kom med i regjeringen. FrP ville nå forholde seg til sitt eget program og ikke se seg bundet til Granavolden-plattformen. Partiet ville likevel støtte Erna Solberg som fortsatt statsminister. I løpet av regjeringsperioden hadde Jensen vervet som finansminister uavbrutt, men det var mindre kontinuitet blant FrPs andre viktige politikkområde, justispolitikken: i alt fire FrP-politikere trakk seg som justisministre i perioden, og ansvaret for beredskaps- og innvandringssaker ble også hyppig flyttet mellom departementene.
Fremskrittspartiets sju statsråder forlot regjeringen 24. januar 2020.
Sammensetning fordelt på partier
Ved opprettelsen bestod regjeringen av elleve statsråder fra Høyre og syv fra Fremskrittspartiet. 16. desember 2015 ble sammensetningen endret, og regjeringen bestod da av elleve statsråder fra Høyre og åtte fra Fremskrittspartiet. Dette skyldtes igjen utnevnelsen av en egen EØS- og EU-minister, et embete som eksisterte frem til 17. januar 2018.
Både 20. desember 2016 og 20. oktober 2017 ble tre statsråder byttet ut, uten at fordelingen mellom partiene ble endret.
I 2018 og 2019 var det flere utskiftninger av statsråder fra Fremskrittspartiet. Ingen av disse utskiftningene påvirket antall statsråder fordelt på de ulike partier.
Etter justisminister Sylvi Listhaugs avgang 20. mars 2018, ble fiskeriminister Per Sandberg utpekt som fungerende justisminister. 4. april 2018 ble Tor Mikkel Wara utnevnt til ny justisminister. Etter Per Sandbergs avgang som fiskeriminister 13. august 2018, ble Harald Tom Nesvik utnevnt til ny fiskeriminister. 31. august 2018 gikk olje- og energiminister Terje Søviknes og samferdselsminister Ketil Solvik-Olsen av. Ny olje- og energiminister ble Kjell-Børge Freiberg. Landbruksminister Jon Georg Dale ble ny samferdselsminister, mens Bård Hoksrud ble ny landbruksminister. Den 18. desember 2019 gikk Kjell-Børge Freiberg av som olje- og energiminister, og ble erstattet av Sylvi Listhaug. Listhaug på sin side gikk av som helse- og omsorgsminister og ble erstattet av Terje Søviknes.
Den 24. januar 2020 gikk Fremskrittspartiet ut av regjeringen, og Solbergregjeringen bestod deretter av tolv statsråder fra Høyre, fire fra Venstre og fire fra Kristelig Folkeparti. Den 20. september 2021 gikk barne- og familiemister Kjell Ingolf Ropstad ut av regjeringen, han ble erstattet av Olaug Bollestad som også er landbruks- og matminister. Antall regjeringsmedlemmer er dermed 19 inkludert statsministeren, og fordelingen er tolv regjeringsmedlemmer fra Høyre, fire fra Venstre og tre fra Kristelig Folkeparti.
Endringer i departementsstrukturen
Fra 1. januar 2014 ble det gjort en rekke endringer i departementsstrukturen. Det er ikke uvanlig med slike endringer ved et regjeringsskifte, men det normale er at omorganiseringene skjer først ved påfølgende årsskifte, noe som i hovedsak skyldes at en vil unngå omfattende budsjettflyttinger. Imidlertid kan en regjering beslutte at statsrådenes politiske ansvar allerede fra starten skal følge den planlagte nyordningen, noe som også skjedde ved dette skiftet.
Fra 1. januar 2014 ble de foreløpige endringene permanente, og det ble gjort følgende forandringer i departementsstrukturen:
I regjeringserklæringen fikk Thorhild Widvey tittelen kultur- og kirkeminister. Kulturministerens tittel ble likevel ikke endret, ettersom det kunne tolkes som prioritering av trossamfunn.
Elisabeth Aspaker var Norges representant i Nordisk ministerråd, med ansvar for samordningen av nordiske samarbeidsspørsmål.
Statsbudsjettet 2014
Finansminister Siv Jensen la frem en tilleggsproposisjon med regjeringens forslag til statsbudsjett for 2014 den 8. november 2013. Forslaget innebar skattelettelser på 8 milliarder kroner påløpt og 4,8 milliarder kroner bokført i 2014. Deriblant ble formuesskatten foreslått redusert fra 1,1 til 1,0 prosentpoeng, mens arveavgiften ble foreslått fjernet. 15. november 2013 ble et modifisert budsjettforslag, forhandlet frem med Kristelig Folkeparti og Venstre, lagt frem for Stortinget. Endringene innebar at det ble flyttet på 2,2 milliarder kroner. Staten skulle ikke bruke mer penger – men på en annen måte, enn regjeringen la opp til. Viktige endringer var økt kontantstøtte, økt elektrisitetsavgift som ga dyrere strøm, og større satsing på vedlikehold av jernbanen. Statsbudsjettet ble sanksjonert i statsråd 13. desember 2013.
Revidert nasjonalbudsjett 2014
Den 14. mai 2014 la finansminister Siv Jensen frem revidert nasjonalbudsjett for 2014. Budsjettet innebærer at bruken av oljeinntekter øker med knapt 20 milliarder 2014-kroner fra 2013. For 2014 og 2015 regnes det med en vekst i verdiskapingen i fastlandsøkonomien på rundt 2 prosent, sysselsettingen ventes å fortsette å vokse moderat, mens det strukturelle, oljekorrigerte underskuddet anslås å svare til 2,8 prosent av kapitalen i Statens pensjonsfond utland, mot et anslag på 2,9 prosent høsten 2013.
Fra 1. juli 2014 foreslås det innført fleksibel tax-free, fjerning av båtmotoravgiften, redusert sats for treforedlingsindustrien og en overgangsregel for friinntektssatsen i petroleumsbeskatningen.
Kommunereform og regionreform
Reformen innebar at det ble 72 færre kommuner i Norge gjennom kommunesammenslåinger. Den 1. januar 2017 ble antall kommuner i Norge redusert fra 428 til 426 og 1. januar 2018 til 422. Andre sammenslåinger fant sted 1. januar 2020, og det endelige antallet kommuner ble 356.
Kommunen er det laveste administrative og folkevalgte nivået i Norges politiske system. Kommunene har ansvar for en rekke basisoppgaver som grunnskole, barnehager, primærhelsetjeneste, arealplanlegging og tekniske tjenester. En effekt av reformen blir trolig at kommunene overtar oppgaver som i dag utføres av stat og fylke.
Den 8. juni 2017 behandlet og vedtok også Stortinget en regionreform, hvor 19 fylker ble erstattet av 11 regioner. Det nye fylket Trøndelag ble opprettet 1. januar 2018. De øvrige regionene ble etablert 1. januar 2020.
Offentlig forvaltning
Den 18. desember 2013 varslet regjeringen forenkling og effektivisering av offentlig forvaltning. Regelverk og prosedyrer skal forenkles og fjernes, og byråkratiet reduseres. En årsrapport om identifisering av tidstyver og forslag til endringer, skal legges frem innen 1. september 2014. 17. januar 2014 varslet kommunal- og moderniseringsministeren enklere regler for plan- og byggesaker, for å senke byggekostnadene. 10. juni 2014 varslet regjeringen fjerning av regler som tvinger utbyggere i å søke på nytt dersom oppstarten forsinkes. Videre ble det 18. februar 2014 foreslått å kutte i klageretten til kommuner. 8. mai ble det varslet forenkling av reglene for enklere bygg ved at man kan bygge garasje eller uthus på inntil 50 kvadratmeter på egen tomt – uten å spørre naboen eller søke kommunen; 11. juni ble det klart at Krf støttet regjeringens forslag.
Et forslag om lovendringer vil legges frem for Stortinget i 2014.
Reservasjonsretten mot abort
Under regjeringsforhandlingene fikk KrF gjennomslag for at fastleger skal få mulighet til å reservere seg mot å henvise pasienter til abort. Det var delte meninger om hvorvidt det har eksistert en reservasjonsmulighet tidligere, før Helse- og omsorgsdepartementet under Stoltenberg II den 31. oktober 2011 eksplisitt fastslo at en reservasjonsrett ikke finnes. Et forslag fra SV om å ikke innføre reservasjonsrett, ble nedstemt i Stortinget 27. februar 2014 med 61 mot 48 stemmer.
Motstanden mot reservasjonsretten ga rekordhøy oppslutning under kvinnedagen i 2014. 7. mai trakk regjeringen forslaget tilbake. Etter å ha signert en ny avtale med KrF, forklarte helseminister Bent Høie at fastleger ikke lenger skal henvise kvinner til abort i det hele tatt. Kvinner skal kunne begjære abort selv, uten henvisning fra lege, slik at fastlegens delaktighet forsvinner.
Endringer av arbeidsmiljøloven
10. juni 2014 varslet regjeringen endringer i arbeidsmiljøloven. Forslaget gikk ut på å innføre en generell adgang til midlertidig ansettelse i inntil 9 eller 12 måneder. Videre å fjerne eller redusere kollektiv søksmålrett, åpning for mer overtid gjennom individuelle ordninger, utvidelse av arbeidstilsynets adgang til dispensasjon for alternative arbeidstidsordninger, åpning for mer søndagsjobbing og heving av aldersgrensen for jobbing fra 70 til 72 år eller mer.
LO varslet demonstrasjoner mot forslaget foran Stortinget 19. juni, og den rødgrønne blokken varslet reversering av lovendringene ved et regjeringsskifte.
Goryeos militærregime
Goryeos militærregime (hangul:, hanja: , rr: Musin Jeonggwon, mr: Musin Jŏnggwŏn) viser til perioden i det koreanske kongedømmet Goryeos historie, som startet med et militærkupp i 1170 og som varte til fredsavtalen med Mongolriket ble etablert i 1270 etter flere invasjoner og da Sambyeolcho-opprøret startet.
Erna Solbergs regjering
Endringer av arbeidsmiljøloven
En høringsrunde startet 10. juli med frist til 25. september og deretter 9. oktober 2014.
Goryeos militærregime
Utover 1100-tallet utviklet det seg en indre maktkamp i landets adelskap og aristokrati. Etter et mislykket kupp ledet av Yi Ja-gyeom i 1126 ble kongemakten svekket og den indre maktkampen utviklet seg. I 1135 argumenterte Myo Cheong for å flytte hovedstaden til Seogyeong (dagens Pyongyang), noe som skapte splittelse. En del av landets ledende, ledet av Myo Cheong, støttet forslaget og ville dessuten ekspandere ekspandere riket inn i Mandsjuria. Den andre fraksjonen, ledet av Kim Bu-sik (forfatter av Samguk Sagi), ville beholde status quo. Etter å ha mislyktes i å få kongens støtte, gjorde Myo Cheong opprør mot sentralmyndighetene, og proklamerte et eget monarki, Daebang. Men opprøret ble slått ned av general Kim Bu-sik og Myo Cheong ble drept.
Erna Solbergs regjering
Helsereform
Den 15. juni 2014 la regjeringen frem et forslag til en helsereform. Forslaget innebærer fritt behandlingsvalg, i første rekke innenfor psykiatri og rusbehandling, en offensiv strategi fra de regionale helseforetakene for økt bruk av private gjennom anbud og fjerning av systemet som hindrer offentlige sykehus i å behandle flere pasienter, selv om de både har kapasitet og økonomi til det. Deler av reformen trer i kraft allerede i 2015.
Goryeos militærregime
Kong Uijong mislikte de militære og ofte tvang han de til å delta i kampsportkonkurranser for hans egen og embedsmennenes forlystelse. Han sørget også for at soldatene bare fikk symbolske landarealer når disse skulle fordeles. Kongen var ofte beruset, noe som også irriterte soldatene som stadig måtte se at de sivile embedsmennene fikk fordeler som de militære ikke fikk. De militære følte heller ikke at de fikk den anerkjennelse som de fortjente etter å ha slått tilbake flere invasjonsforsøk fra utenlandske armeer.
Erna Solbergs regjering
Trontalen til det 159. storting
2. oktober 2014 ble det 159. ordentlige storting åpnet av kong Harald. I trontalen varslet regjeringen Solberg slutten på oljealderen: «''Vi blir stadig flere. Og vi blir stadig flere eldre. Oljeaktiviteten vil ikke lenger være motoren for vår økonomiske vekst. Og vi må tilpasse oss det jordkloden tåler av karbonutslipp. For vårt samfunn vil hver og en av disse endringene kreve mye av oss. Til sammen vil de prege Norge fra i dag og i tiårene som kommer.''» Regjeringens svar på denne utfordringen er blant annet å satse på kunnskapspolitikk, et samfunn med små forskjeller og frihet for den enkelte. Det skal legges frem en langtidsplan for forskning og høyere utdanning, en stortingsmelding om høyere utdanning, tiltak for å få flere til å fullføre fagopplæring og tiltak for å gjøre læreryrket mer attraktivt.
Goryeos militærregime
Til slutt fikk de militære nok av den evigvarende diskrimineringen. Høsten 1170 gjennomførte en gruppe militære, ledet av kommandør Jeong Jung-bu et militærkupp. Flere embedsmenn ble drept, kong Uijong ble avsatt og erstattet av Myeongjong.
Erna Solbergs regjering
Trontalen til det 159. storting
Regjeringen vil videre fremme forslag om en forsøksordning med statlig finansiering av eldreomsorgen, i tråd med Fremskrittspartiets politikk. I tråd med regjeringsplattformen ble det varslet «mer mangfold og valgfrihet» og «mer effektiv bruk av ressursene». I praksis betyr dette fritt behandlingsvalg i helsesektoren og en nasjonal helse- og sykehusplan. Videre ble det varslet skattelettelser. Norges klimaforpliktelser for FN skal legges frem i første kvartal 2015, og regjeringen vil være en pådriver for en global klimaavtale.
Bernd Gröne
Bernd Gröne (født 19. februar 1963 i Recklinghausen, Tyskland) er en tidligere tysk landeveissyklist. 25 år gammel fikk han sitt gjennombrudd da han ble tysk mester for amatører og tok sølv i OL for Vest-Tyskland. Året etter gikk han til det nye tyske profflaget Team Stuttgart. Da Deutsche Telekom tok over sponsoratet to år senere, var Gröne en av flere ryttere som ble i laget.
Rennefjøl
Rennefjøl er et redskap til å skille fløte og melk med. Rennefjøler ble brukt i det gamle melkestellet. Etter melkingen fikk melken stå i ro i en melkeringe eller et annet kar slik at fløten steg opp og la seg i et lag på toppen. Rennefjøla ble så brukt til å holde fløten tilbake mens man helte melken forsiktig over i et annet kar.
Bernd Gröne
Gröne fikk sin første og eneste deltagelse i Tour de France i 1992, men fullførte ikke rittet.
Goryeos militærregime
De neste hundre åra ble Goryeo styrt at militære som Yi Ui-bang, Yi Ui-min og Gyeong Dae-seung og til slutt Choe Chungheon, som i sin periode (1196-1258) etablerte et personlig diktatur. De militære lederne overtok all politisk makt og landets økonomiske ressurser, særlig gjaldt dette Choe-familien. Kongeembedet ble beholdt men fikk bare symbolsk betydning. Ved hjelp av elitestyrken Tobang kontrollerte militærlederne hoffet og kongen.
Bernd Gröne
I 1995 fikk Gröne valget mellom å begynne å dope seg eller slutte i Telekom. Etter at han hadde snakket med laglegen Andreas Schmid om bivirkningene av EPO-bruk, bestemte han seg for at han ikke ville dope seg og avsluttet derfor karrieren minst to år tidligere enn han egentlig hadde planlagt. Da han la opp var han den, sammen med Udo Bölts, som hadde vært i Telekom/Stuttgart lengst, og var sammen med Bölts den første store veteranen i laget.
Gröne er uoffisielt den nest største syklisten gjennom tidene (1,96 m og 87 kg).
Billingley
Billingley er et sogn i Barnsley-distriktet i South Yorkshire med om lag 177 innbyggere.
Rennefjøl
Rennefjøler kan ha form som en stor kniv med et bredt, gjerne svakt buet blad eller som en halvsirkelformet plate med et hull til å holde i, i overkant.
Noen synonymer: fløteskummer, fløyg, fløytespade, melkekniv, melkeskei, mjølkeveng, rennespik, rømmeflis, rømmekniv, rømmesleik, silekniv, silkniv, siltre og skummekniv.
Goryeos militærregime
På 1200-tallet konsoliderte militærdiktaturet makta i landet. Klanen Ubong Choe ledet diktaturet mellom 1196 og 1258, en periode som er kjent som Choe-regimet. Choe Chungheon ble etterfulgt av sin sønn, Choe U, hans barnebarn Choe Hang og hans barnebarns barn Choe Ui. Choe Chungheon tvang Myeongjong til å abdisere og fikk han erstattet med keiser Sinjong, men etter at Sinjong døde, tvang han de neste to monarkene til å holde seg unna, inntil han fant den lettpåvirkelige keiser Gojong.
Da Mongolriket startet den første av i alt seks invasjoner av Korea i 1231 innvarslet dette starten på slutten på militærdiktaturet. Fredsavtalen med mongolene i 1270 satte endelig punktum. Deler av militærdiktaturets støttespillere aksepterte ikke betingelsene i fredsavtalen og fortsatte sin motstand i tre år til i Sambyeolcho-opprøret som først ble slått ned av et koreansk-mongolsk angrep mot opprørernes siste bastion på øya Jeju i april 1272 etter tre måneders kamper.
Goryeosa gir sin beskrivelse av perioden ved å beskrive en av Goryeo-kongene under militærregimet, Sonjong:
Ottesens Skipsbyggeri
Ottesens Skipsbyggeri innehar i dag oppgaven med vedlikehold og utvikling av eiendommen på Jensaneset som inneholder to spesialområder for bygningsvern og industri.
Historie
Ottesens Skipsbyggeri ble grunnlagt i 1825 av Otte Ottesen. Det var på den tiden allerede mye aktivitet i forbindelse med båtbygging i Sagvåg, og området huset flere mindre båtbyggerier. Fremover mot 1900 kjøpte Ottesen opp de andre båtbyggeriene som var lokalisert på selve Jensaneset. Båtene som ble bygd den første tiden var i hovedsak handelsskip til bruk i Østersjøen, samt fiskeskip til bruk i fiskevirksomhet i Nordsjøen og ved Island.
Barnebarna til Otte Ottesen, Gunvald og Nils Andreas Ottesen, overtok driften i 1902 og etablerte eget sagbruk, lysanlegg og flere slipper. Fremover mot 50-tallet fortsatte utbyggingen av verftet, og det bestod på det meste av 5 slipper, 2 flytekraner for løft opp til 8 tonn, sagbruk, snekkerverksted og et mekanisk verksted for reparasjon av båtmotorer.
I 1955 overtok to av sønnene til Gunvald Ottesen, Nils og Leif Ottesen, samt en av sønnene til Nils Andreas Ottesen, Reinert Ottesen, driften av verftet. I 1961 sluttet produksjonen av båter, og det ble i tiden fremover bare utført reparasjonsarbeid. Det ble, som nevnt ovenfor, bygd i alt 214 nye båter ved verftet fra 1902 til 1961.
Blant båtene bygd ved Ottesens Skipsbyggeri var enkelte spesialbåter. Dette inkluder bl.a. «Herman Friele», produsert i 1922 for Bergen Musæums Biologiske Stasjon på Herdla og ble brukt som havforskningsfartøy. Skipet var på utlån til Trondhjem biologiske stasjon i perioden 1955–1962. Ottesens Skipsbyggeri bygde også redningsskøyter, deriblant «Olav Østensjø jr.» og «Haakon 7». «Haakon 7» skilte seg ut ved å være en av tre båter som ble levert som stålbåt, og ikke trebåt.
Erna Solbergs regjering
FNs migrasjonsplattform
Regjeringen besluttet høsten 2018 at Norge skulle slutte seg til FNs migrasjonsplattform, Global Compact for Migration. Norges tilslutning skjer etter at Høyre og Venstre stemte for, og FrP stemte mot i regjeringen. Dette var første gang FrP tok dissens på en beslutning i regjeringen.
Samferdsel og bompenger
Regjeringen Solberg foreslo i 2015 en bompengereform, som siden er vedtatt av Stortinget. Reformen hadde fire deler: reduksjon av antall bompengeselskap, en utskilling av utstederrollen fra bompengeselskapene, en rentekompensasjonsordning for bompengelån og en forenkling av takst- og rabattsystemer.
Regjeringen Solberg økte samferdselsbudsjettet med 75 prosent fra 2013 til 2019. Andre bilrelaterte avgifter gikk ned, men bompengene økte med 37,5 prosent fra åtte til elleve milliarder i året, og antall bomstasjoner økte fra 170 til 245. I 2019 oppsto et bompengeopprør. Folkeaksjonen nei til mer bompenger ble registrert som politisk parti i august 2018, og ble tredje største parti i Bergen og Vestland ved kommunestyre- og fylkestingsvalget i Norge 2019. Under sitt landsmøte i 2019 vedtok FrP et krav om at 100 milliarder kroner fra oljefondet skulle finansiere samferdsel og redusere bompengebruken. Regjeringspartiene samtalte om en bompengereduksjon utover sommeren 2019. 18. august presenterte FrP en skisse for reduksjon av bompenger, men Venstre mente denne ikke ivaretok miljøet godt nok. 23. august la Erna Solberg frem et ultimatum vedrørende bompenger som de andre partiene sluttet seg til. Det innebar blant annet at staten skulle øke sin andel til storbypakkene fra 50 til 66 prosent, derav skulle halvparten gå til å redusere bompengene.
Henting av en IS-kvinne og hennes barn
Den 14. januar 2020 ble det kjent at regjeringen hadde besluttet å hente ut et «antatt sykt norsk barn» sammen med barnets mor og ett søsken fra flyktningleiren al-Hol i Syria, på humanitært grunnlag. Dette skulle skje med grunnlag i utenrikstjenestens tilbud om konsulær bistand. Politiets sikkerhetstjeneste hadde siktet moren for deltagelse i de islamistiske terrororganisasjonene An-Nuṣrah-fronten og ISIL. Statsrådene fra Fremskrittspartiet tok dissens, og ledelsen i partiet ville utforme en liste med krav til gjennomslag i regjeringen. Etter et ekstraordinært landsstyremøte varslet partileder Siv Jensen 20. januar 2020 at Fremskrittspartiet ville gå ut av flertallsregjeringen. Fremskrittspartiets sju statsråder forlot regjeringen 24. januar 2020.
IS-kvinnen ble i 2021 dømt til tre og et halvt års fengsel for deltakelse i en terrororganisasjon. Dommen ble anket.