cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sement
Sementproduksjon i Norge
Cementfabrik Norge CE-NO Portland Cement A/S ble etablert i mai 1915 og bygget en sementfabrikk på Gullaug utenfor Drammen. Produksjonen tok til i 1917. Man klarte imidlertid ikke å etablere en lønnsom produksjon blant annet på grunn av dyr produksjon og langvarige streiker hos arbeiderne. Driften stanset helt i 1927.
Dalen Portland Cementfabrik ble etablert i 1916 og bygget en sementfabrikk ved Dalen ved Brevik, Telemark. Produksjonen kom i gang i 1919 og drives i dag under navnet Norcem Brevik.
Nordland Portland Cementfabrik ble stiftet i 1918 og bygget en sementfabrikk i Kjøpsvik i Nordland. Produksjonen startet i 1920 og drives i dag under navnet Norcem Kjøpsvik.
I 1968 fusjonerte de tre norske sementprodusentene til Norcem AS.
Utslipp av karbondioksid
Sementproduksjon er energikrevende og bidrar til store utslipp av karbondioksid. Utslippene har to kilder; kalsinering og brensler. Kalsineringen står for ca 2/3 av utslippet, og brensler for ca 1/3. I en ordinær betong vil sement utgjøre ca 15-20 % av volumet, men står for over 80 % av karbonfotavtrykket.
Ytterligere reduksjon av miljøpåvirkningen gjøres ved å blande inn andre produkter med sementegenskaper. De mest brukte substitusjaonsmaterialene er flygeaske (FA) og slagg. Flygeaske er et avfallsprodukt fra kullfyrte kraftverk. Standard FA-sement fra Norcem inneholder for eksempel 18 % flygeaske. Flygeaske kan også tilføres i betongproduksjonen, og i spesielle konstruksjoner kan andelen flygeaske være opptil 50 %. For eksempel er Powerhouse Brattørkaia bygget med en slik betong. Slagg er et avfallsprodukt fra stål- og jernverk. I det norske markedet er det tilgjengelig sementer med 70 % andel av slagg.
Både flygeaske og slagg er eksempler på produkter som tidligere var industrielt avfall, men som nå er en del av en sirkulær økonomi.
Et karbonfangstanlegg er under prosjektering ved Norcem Brevik. Dette tar sikte på å fange ca 400.000 tonn CO2 pr år. Prosjektet er finansiert hovedsakelig gjennom Gassnova og er ledd i utviklingen av en verdikjede med fangst, transport og lagring av CO2.
På global basis slippes det ut ca. ett tonn CO2 for hvert tonn sement som produseres.
Annen bruk
Sement blandet med asbestfibre ble tidligere markedsført under varemerket Eternit.
GTK+
GTK+, eller GIMP Toolkit, er et fritt og åpent multiplattform widget verktøy for å lage grafiske brukergrensesnitt. Det er skrevet i programmeringsspråket C, er lisensisert under GNU Lesser General Public License 2.1, og er en del av GNU-prosjektet. GTK+ er et av de mest populære verktøyene for vindussystemet X og Wayland. Det har blitt brukt til å utvikle blant annet skrivebordsmiljøene GNOME, Xfce, LXDE, MATE, Cinnamon, ROX Desktop og Sugar.
GTK+ ble opprinnelig laget for GIMP i 1997 av Spencer Kimball og Peter Mattis, medlemmer av eXperimental Computing Facility ved University of California, Berkeley.
GTK+ benytter det objekt-orienterte program-biblioteket GObject. GObject var en del av GTK+, før lanseringen av GTK+ 2.0 den 27. februar 1999.
Plattformer
Etterhvert som årene har gått, har GTK+ blitt portert til vindussystemer for andre operativsystemer. Den nåværende versjonen er tilgjengelig for DirectFB, Windows 2000, Windows XP, Windows Vista, Windows 7, Mac OS X v10.4, Mac OS X v10.5, Mac OS X v10.6 og Mac OS X v10.7.
Tidligere versjoner av GTK+ har også vært tilgjengelige for Windows 95, Windows 98 og Windows NT 4.0.
Grafisk utseende
Brukere kan også endre det grafiske utseendet til GTK+. Det finnes en rekke programmer (display engines) som emulerer GTK+ til å benytte utseendet til andre populære verktøy og plattformer, deriblant Motif, Q Toolkit og NeXTSTEP.
Judolia cerambyciformis
Pachytodes cerambyciformis er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden finnes den bare i Danmark.
Levevis
Larven utvikler seg i døde røtter, både på løvtrær og bartrær, vanligst kanskje på bjørk, or og eik. Røtter på vindfelte trær ser ut til å være særlig attraktive såfremt de fortsatt er dekket med jord. Utviklingen tar to år. De voksne billene kan finnes i juni-juli, gjerne på blomster.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom-Europa og det nordlige Sør-Europa, østover til Kaukasus. I Norden finnes den bare i Danmark, der den forekommer på Jylland og Fyn.
Georg Winter
Georg Winter (født 1941 i Hamburg) er en tysk forretningsmann og miljøøkonom. Han regnes som grunnlegger av prinsippene for miljøbevisst bedriftsledelse.
Winter er opprinnelig utdannet jurist med doktorgrad i 1973. Fra 1972 var han direktør for det familieeide firmaet Ernst Winter & Sohn Norderstedt GmbH & Co. Allerede fra begynnelsen av sitt virke som bedriftsleder gjorde han miljøvern til et av sine viktigste anliggender. Han utformet den såkalte «Winter-modellen» for miljøbevisst bedriftsledelse, som han også gjennomførte i sin egen bedrift. Winter viste hvordan miljøvern kunne integreres i produktutvikling, marketing og materialanskaffelse. I 1984 grunnla han Bundesdeutsche Arbeitskreis für Umweltbewusstes Management, som flere hundre bedrifter etterhvert har sluttet seg til.
Han tok også initiativet til Haus der Zukunft, et hus som åpnet i 1998 og som gir plass til almennyttige organisasjoner som er aktive i krysningspunktet mellom næringsliv og miljøvern.
BA (andre betydninger)
BA, Ba og ba kan vise til:
Fylkesvei 3480
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 110 (Aust-Agder).
Christopher Plummer
Arthur Christopher Orme Plummer (født 13. desember 1929 i Toronto i Canada, død 5. februar 2021 ) var en canadisk skuespiller som først gjorde seg gjeldende på den canadiske scenen før han debuterte på Broadway i 1952. Han spilte en rekke mangeartede roller, og er blant annet kjent gjennom ulike Shakespeare-tolkninger. En av Plummers mest kjente roller var som baron von Trapp i The Sound of Music. Han vant Oscar for beste mannlige birolle for sin rolle i Beginners (2011).
Bakgrunn
Christopher Plummer ble født i 1929 i Toronto. Hans foreldre var John Orme Plummer og hans ektefelle Isabella Marys (neé Abbott); han var deres eneste barn. Moren var barnebarn av den kanadiske statsminister John Abbott. Plummer var også i slekt med skuespilleren Nigel Bruce. Plummers foreldre skilte seg ikke lenge etter han var født, og han vokste for det meste opp med moren, i familien Abbotts hjem i Senneville i Quebec, utenfor Montreal.
Skurspillerkarriere
Christopher Plummer debuterte på de kanadiske teaterscener i 1950, og i 1952 gjorde han Broadway-debut. Han ble ansett å være en svært respektert og dyktig Shakespeare-tolker. En av Christopher Plummers mest kjente roller var som syvbarnsfaren og den monarkistiske østerrikske marineoffiseren Georg von Trapp i Sound of Music fra 1965. Her spilte han en positiv offisersrolle fra nazitiden, senere skulle han også spille en negativ, som Obersturmbannführer Herbert Kappler i The Scarlet and the Black. Andre prestasjoner som er blitt særlig stående er som Rudyard Kipling i The Man Who Would Be King (1975) og Sherlock Holmes i Murder by Decree (1979). Han hadde hovedrollen i Eyewitness (1981) og biroller i Malcolm X (1992) og Wolf (1994).
I 2008 utkom Plummers memoarer, In Spite of Myself.
I 2010 bles Christopher Plummer nominert til både en Oscar og en Golden Globe for sin rolle som Lev Tolstoj i The Last Station. I 2011 vant han en Golden Globe såvel som en Oscar för Beste mannlige birolle som den homoseksuelle faren Hal i Beginners. 82 år gammel ble Plummer da den eldste skuespiller så langt som vant en Oscar.
Ekteskap
Christopher Plummer var gift tre ganger. Hans første hustru var skuespillerinnen Tammy Grimes; de giftet seg i 1956. Ekteskapet varte i fire år og de fikk i 1957 datteren Amanda Plummer, som også ble skuespiller. Plummer var så gift med journalisten Patricia Lewis årenr 1962–1967. Tre år etter sin andre skilsmisse giftet han seg med skkuespillerinnen Elaine Taylor (f. 1943); de bodde i Weston i Connecticut.
Ācamāpīchtli
Ācamāpīchtli begynte som cihuacóatl (guvernør). Han levde i Texcoco med sin mor, da han ble tilbudt å lede Tenochtitlan. Han giftet seg med Ilancueitl, datteren av herskeren av datidens Culhuacáh, Acolmiztli. For å integrere seg med Tenochtitlan fikk han også en kone fra en stormann fra hver av Tenochtitlans calpulli (bydeler) i tillegg til sin første kone.
Sjøfløyte
Sjøfløyte, også kalt kjøpefløyte og byfløyte, er en norsk variant av blokkfløyte. Disse trefløytene kom sjøveien fra kontinentet på 1700-tallet og 1800-tallet, og ble derfor kalt sjøfløyte. Etter hvert ble det laget mange fløyter på bygdene som mer eller mindre kopierte de stort sett tyske fløytene. Navnet "sjøfløyte" er mest vanlig i Numedal, Telemark og Agder. På Vestlandet kunne fløyta hete tyskfløyte, som jo peker på opprinnelsen. I Gudbrandsdalen, hvor det er funnet mange 1700-tallsfløyter, het den gjerne "trefløyte". Egil Storbekken skapte sin tussefløyte etter inspirasjon fra ei bygdefløyte fra Gudbrandsdalen.
Som en følge av pietistiske bevegelser i Norge i siste halvdel av 1800-tallet ble hardingfela erklært som syndig, og mange spelemenn begynte å spille danseslåttene på fløyte i stedet. I Flesberg i Numedal var det rundt 20 navngitte sjøfløytespelemenn i år 1900. Sjøfløytetradisjonen var i ferd å dø ut på 1900-tallet, men på 1970-tallet ble tradisjonen gjenopptatt av musikere som Per Midtstigen, Steinar Ofsdal, Tellef Kvifte og Ånon Egeland. Midtstigen og Ofsdal fikk i 1989 Spellemannprisen for utgivelsen "Sjøfløyta". Blant tidligere viktige sjøfløytespillere finnes Knut Juveli og Herleik Stuvstad samt sjøfløytemaker Nils Stuvstad.
Johan Georg Forchhammer
Johan Georg Forchhammer (født 26. juli 1794 i Husum i hertugdømmet Slesvig, død 14. desember 1865 i København) var en dansk mineralog og geolog, professor, betraktes som grunnleggeren av den danske geologien.
Bakgrunn
Forchhammer ble født i Husum i Slesvig som den gang var del av Danmarks rike. Han var bror til August Friedrich Wilhelm Forchhammer og Peter Wilhelm Forchhammer.
Faren, Johan Ludolph Forchhammer, var lærer ved Borgerskolen i Husum (flyttet i 1803 til Tønder, hvor han var utnevnt til rektor ved skolen og første lærer ved skolelærerseminariet); moren var Margrethe Elisabeth født Wiggers. Begge foreldre var av sønderjysk slekt. Forchhammer fikk undervisning i Borgerskolen i Husum, siden i Tønder, inntil faren døde i 1810, og det skyldes vesentlig denne at sønnens interesse tidlig ble vakt for naturen i alminnelighet.
Forsker
Etter å ha studert ved Universitetet i Kiel og Københavns Universitet i tiden 1815 til 1818 deltok han på den mineralogiske forskningsekspedisjonen til Bornholm sammen med Hans Christian Ørsted og Lauritz Esmarch, og hadde selv en betydelig andel i arbeidet. I 1820 tok han sin doktorgrad på en kjemisk avhandling, De mangano, og rett etter tok han en lengre reise til England, Skottland og Færøyene.
I 1823 ble han lektor i kjemi og mineralogi ved Københavns Universitet, i 1829 professor i de samme emnene ved den nyetablerte Polyteknikum i København og i 1835 professor ved universitetet i samme by. I 1848 ble han kurator ved det geologiske museum. I tiden 1835 til 1837 kom han med mange bidrag til den geologiske undersøkelsen av Danmark. Da Hans Christian Ørsted døde i 1851 ble han etterfølgeren som sekretær ved Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab og som direktør av Polyteknikum.
I 1850 begynte han sammen med Japetus Steenstrup og Jens Jacob Asmussen Worsaae med forskjellige antropologiske utgivelser som fikk god faglig mottagelse. Han hadde selv en posisjon i det danske samfunnsliv og interesserte seg for praktiske spørsmål som å introdusere gass til København, etableringen av en brannstasjon ved Rosenberg og boringen av artesisk brønn. I 1865 fant han ut andelen av salt i sjøvann ved flere ulike prøvetakinger holdt seg konstant. Denne andelen ble kjent som Forchhammers prinsipp eller prinsippet av konstante proporsjoner.
En liste av hans bidrag til danske, engelske og tyske vitenskapsmagasiner finnes i Catalogue of Scientific Papers utgitt av Royal Society i London. Kanskje en av de mest interessant og nyeste er «On the Constitution of Sea Water at Different Depths and in Different Latitudes», i ''Proceedings of the Roy. Soc.'' xii. (1862–1863).
Han døde i København i 1865.
Karl Hermann Frank
Karl Hermann Frank (født 24. januar 1898 i Karlsbad i Bøhmen i Østerrike-Ungarn, henrettet 22. mai 1946 i Praha) var en tsjekkoslovakisk politiker og sudettysk nasjonalsosialist (nazist) under andre verdenskrig. Han styrte Riksprotektoratet sammen med den tyske okkupasjonsmakten og var landets reelle leder fra 1939 til 1945.
Etter andre verdenskrig ble Frank dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser.
Bakgrunn
En nedsatt synsfunksjon på høyre øye gjorde at Frank hadde problemer med å bli antatt til den keiserlige østerrikske-ungarske hær under første verdenskrig. Men mot slutten av krigen ble han antatt og tjenestegjorde i årene 1918–1919 i grensestyrkene. Han var utplassert mot Schlesien, mens han samtidig arbeidet ved et stålverk i nærheten.
Fra 1920 livnærte Frank seg som selvstendig regnskapsfører.
Politisk utvikling
Han ble på denne tiden medlem og aktiv innen det senere forbudte sudettyske nasjonalsosialistiske partiet Sudetendeutsche nationalsozialistische Partei.
I 1921 fikk han arbeid i fødebyen Karlsbad og vendte tilbake dit og giftet seg i 1925 med Irma Müller (født 1899) og som han fikk to sønner med.
Frank fortsatte sitt politiske engasjement og fra 1925 drev han på fritiden et nasjonalistisk forlag og bokhandelen Buch & Kunst K.H. Frank. I 1933 gikk han for alvor inn i den sudettyske politikken som lokal partisjef for Sudetendeutschen Heimatfront som ble stiftet 1. oktober samme år av gymnastikklæreren Konrad Henlein. 19. mai 1935 ble denne organisasjonen omdannet til det sudettyske partiet (SdP). Samme år ble han valgt inn i den tsjekkiske nasjonalforsamlingen som representant for SdP, og året etter ble han Henleins nestkommanderende i Sudetenland for NSDAP (nazipartiet) som ble slått sammen med SdP.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1938.
Etter Münchenavtalen
Da Tsjekkoslovakia etter Münchenavtalen i 1938 måtte avstå Sudetenland til Tyskland, ble Frank utnevnt til stedfortredende Gauleiter (under Henlein) i den nye tyske provinsen.
Etter den tyske innmarsjen Tsjekkoslovakia 15. mars 1939 ble Frank utnevnt til statssekretær for Reichsprotektorat Böhmen und Mähren og nærmeste underordnet riksprotektoren Konstantin von Neurath. Frank var skuffet over ikke å bli riksprotektor selv, men var lojal tjener for den tyske ledelsen. Det var i kraft av denne stillingen Frank var ansvarlig for at 30 000 tsjekkere ble transportert til Tyskland som slavearbeidere. Etter dette ble Frank forfremmet til SS-Gruppenführer og sjef for okkupasjonsmaktens politivesen (Höherer SS- und Polizeiführer Böhmen und Mähren). I februar 1940 skilte Frank seg fra sin hustru Irma og giftet seg senere i april med den vakre Karola Blaschek (født 1913), som var medlem i Sudetendeutsche Partei. Paret fikk en sønn, Wolf-Dietrich (født 1942) og to døtre, Edda (født 1941) og Holle (født 1944). I 1941 tok Frank initiativ til at jødene i Riksprotekoratet skulle bære et identifiserende merke utenpå klærne.
Etter likvideringen av nestkommanderende riksprotektor Reinhard Heydrich i mai 1942 økte Franks innflytelse selv om Kurt Daluege ble Heydrichs formelle etterfølger. Men Daluege manglet Franks inngående kjennskap til land og folk. Sammen ga Daluege og Frank ordre om at de tsjekkiske byene Lidice og Lezáky skulle tilintetgjøres som represalie for mordet på Heydrich.
I 1943 fikk Frank enda større innflytelse ettersom både Daluege og Neurath var borte, selv om Wilhelm Frick innehadde stillingen som riksprotektor 1943-1945. Frank ble 21. juni 1943 utnevnt til SS-Obergruppenführer og 1. juli 1944 til general i Waffen-SS og politiet. Fra 20. august 1943 var han forfremmet til rang av tysk statsminister for Böhmen-Mähren.
Frank sto for et kraftig terrorregime mot den tsjekkiske sivilbefolkningen. I protokollen fra Nürnbergprosessen er det nedfelt at Frank i 1942 tok i mot en tsjekkisk delegasjon som henstilte til ham om at landets universiteter skulle få åpne. Frank svarte da «Om krigen vinnes av England, da kan dere åpne universitetene deres selv; om Tyskland vinner, kommer en femårig grunnskole til å være tilstrekkelig for dere». I egenskap som lokal Gestapo- og Schutzstaffel-sjef gjennomførte han Wannseekonferansens planer mot jødene. Omkring 70 000 av de anslagsvis 120 000 tsjekkiske jødene ble myrdet eller omkom. Frank benektet under rettergangen etter krigen at han hadde kjennskap til at de 38 000 av fangene i Theresienstadt skulle ha blitt transportert til Auschwitz-Birkenau.
Under avslutningen av andre verdenskrig flyktet Frank og overga seg til amerikanske styrker 9. mai 1945 i byen Plzeň. Han ble overlevert til tsjekkoslovakiske myndigheter i juli 1946.
Rettssak, dødsdom
Frank ble stilt for retten som krigsforbryter ved en folkedomstol i Praha. Rettsforhandlingene varte i tre måneder. Anklagepunktene konsentrerte seg om massakrene i Lidice.
Han ble forsvart av den tsjekkiske advokaten Kamil Rössler som forgjeves hadde forsøkt å slippe unna oppdraget. Forsvaret konsentrerte seg dels på at Frank innehadde folkerettslig immunitet i forhold til den tsjekkoslovakiske staten, og dels på at Frank ikke kunne pålegges ansvar for alt hva den enkelte tyske befalshaver måtte ha gjort seg skyldig i. Domstolen anså Frank som øverste leder for gjennomføring av tysk politikk i Riksprotektoratet. Han ivret for å deportere jødene fra landet og mente at Theresienstadt hadde vært et behagelig tilfluktsted for jødene.
Frank ble funnet skyldig i anklagepunktene og ble dømt til døden ved hengning. Han ble henrettet i fengselsgården i Pankrac i mai 1946 foran 5 000 tilskuere. Hans siste ord var «Det tyske folk vil leve selv om noen av oss må dø. Lenge leve det tyske folk, lenge leve den tyske ånd.» Han ble hengt med den østerriksk-ungarske pålemetoden.
Konrad Henlein
Konrad Henlein (født 6. mai 1898 i Maffersdorf, Böhmen i nærheten av Reichenberg, nåværende krets Liberec, Tsjekkia, død 10. mai 1945 i Plzeň) var en tsjekkoslovakisk nazistisk politiker og SS-general av sudettysk opphav. Fra 1943 hadde han graden SS-Obergruppenführer.
1. oktober 1933 stiftet Henlein (hans mors navn var Dvořáček) Sudetendeutsche Heimatfront (SHF), som hadde som formål å arbeide for at den tysktalende delen av Tsjekkoslovakia skulle bli innlemmet i det tredje rike. I 1935 ble SHF omdannet til Sudetendeutsche Partei (SdP) med Karl Hermann Frank som nestleder,  som 1938 hadde 1,3 millioner tilhengere.
Det sudettyske spørsmålet ble løst da Münchenavtalen i 1938 bestemte at Sudetenland skulle overføres til Tyskland. Rett etter ble Henlein Gauleiter i Gau Sudetenland og Reichsstatthalter. Men med tiden kom allikevel hans medarbeider Karl Hermann Frank til å være den reelle herskeren.
Ved andre verdenskrigens slutt ble Henlein arrestert av amerikanske styrker, men begikk selvmord rett etter ved å kutte pulsåren med sitt knuste brilleglass. Han ble lagt i en anonym grav i Plzeň.
Douai
Douai (nederlandsk: Dowaai) er en by og kommune i departementet Nord i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike. Beliggenheten, ved elven Scarpe, er rundt 40 km fra Lille og 25 km fra Arras.
Befolkningen i hele det bymessige området (fransk: aire urbaine), med Lens, var i 2010 på litt over 550,000 innbyggere.
I 1562 grunnla kong Filipp II et universitet i Douai,. Det ble i 1888 flyttet til Lille.
Byen er fødestedet til maleren Henri Edmond Cross.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Douai
Burgos
Historie
Burgos ble grunnlagt på 800-tallet som en viktig borg i kampen mot maurerne. På 1000-tallet ble den kroningsby for kongene av Kastilla. Fra dette området stammet også den spanske helten fra samme tid, Rodrigo Díaz de Vivar, kalt El Cid. Han ligger begravet i byens katedral, som er blitt del av UNESCOs liste over Verdensarven.
Torbjørn Gabrielsen
Han er fra 1997 leder for produksjonsselskapene Teater NOR og Stamsund Internasjonale Teaterfestival. Han er oppnevnt som medlem av Norsk kulturråd for perioden 2016–2019.
Jim Doyle
Jim Doyle (født 23. november 1945 i Washington, DC) er en politiker fra USA. Han representerer demokratene, og var guvernør i Wisconsin fra 2003 til 2011.
Doyle har en doktorgrad i jus fra Harvard University. Han var statsadvokat i Dane County fra 1977 til 1982, og gikk deretter over i privat praksis.
I 1990 ble Doyle Attorney General i Wisconsin (tilsvarende norsk justisminister). Han ble gjenvalgt i 1994 og 1998. I denne perioden gjorde han seg bemerket med flere søksmål mot tobakksindustrien.
Doyle ble gjenvalgt i guvernørvalget i 2006, etter å ha slått den republikanske kongressmannen Mark Green. Doyle fikk 53% av stemmene, mot Greens 45%.
Amerikansk Samoa under Sommer-OL 1988
Amerikansk Samoa under Sommer-OL 1988. Det deltok sju sportsutøvere, seks menn og en kvinne fra Amerikansk Samoa i fire sporter, friidrett, boksing, bryting og vektløfting under Sommer-OL 1988 i Seoul. Dette var første gangen Amerikansk Samoa deltok i et sommer-OL. De vant ikke noen medaljer.
Macks Ølbryggeri
L. Macks Ølbryggeri, egentlig AS L. Macks ølbryggeri og mineralvannsfabrikk, er et av Norges største norskeide bryggerier. Bryggeriet ble grunnlagt i 1877 av Ludwig Markus Mack.
Bryggeriet lå tidligere i Tromsø, men flyttet i 2012 til Nordkjosbotn, 55 km fra Tromsø i luftlinje og 72 km fra Tromsø i kjøredistanse.
I Tromsø har Macks Ølbryggeri en egen pub i bryggeriet som kalles for Ølhallen. Det er den eldste puben i Tromsø.
Selskapet
I 1877 grunnla Ludwig Mack verdens nordligste bryggeri, og startet dermed et industrieventyr langt nord for polarsirkelen. Bryggeriet har utviklet seg til å bli et av Nord-Norges største privateide selskaper, og er fremdeles eid av L. Macks etterkommere. Selskapet ledes av administrerende direktør Roger Karlsen. Mack-konsernet består av Ludwig Mack as som morselskap, samt av Mack Ølbryggeri as og Mack Eiendom as.
Historie
Bryggeriet ble etablert i 1877 av Ludwig Mack. Macks første ølsort ble kalt «Potøl». I 1878 lanserte bryggeriet Bayerøl, i 1883 introduserte Mack Bokøl, og fra 1888 kunne bryggeriet også tilby Pilsner og Lagerøl.
Driften ble utvidet i 1895 til å omfatte brus- og mineralvann; da ble brusen «Frugt Champagne Æble» lansert. Merkevarenavnet har siden blitt endret flere ganger, men smaken er den samme. I dag heter brusen «Mack Fruktsjimpanse»; bakgrunnen for det nye navnet var at vinbønder fra Champagne-distriktet i Frankrike på 2000-tallet fikk enerett på navnet champagne, og Mack måtte derfor slutte å kalle sitt produkt Frukt Champagne.
I 1915 overtok Lauritz Bredrup som administrerende direktør. I perioden 1920–1922 ble bryggeriet ombygd og modernisert. Dette førte til en firedobling av omsetningen. I 1928 åpnet bryggeriet serveringsstedet Ølhallen i Tromsø.
Bryggeriet ble rammet av brann i 1939, og store deler av fabrikken måtte bygges opp igjen.
Etter andre verdenskrig startet Mack opp med produksjon av syltetøy og marmelade; denne virksomheten pågikk helt fram til 1960.
I 1953 tok Reinholdt Bredrup over som administrerende direktør. Mack begynte å leietappe for Coca-Cola i 1965.
I 1981 ble ølsortene «Polar Beer» og «Arctic Beer» verdens første øl på Nordpolen, og i 1990 verdens første øl på Sydpolen.
Ølsorten «Haakon» ble lansert i 1993, i forkant av OL på Lillehammer.
I 2000 startet Mack sitt eget mikrobryggeri. Mack mottok Merket for God Design første gang i 2003, for emballasjen til ølsorten «White XMAS».
Den 10. desember 2000 startet Nordkapp Mikrobryggeri i Honningsvåg produksjon av eget øl, dette var frem til 1. oktober 2009 verdens nordligste bryggeri, men er nå nedlagt. Høsten 2015 ble Svalbard Ølbryggeri offisielt åpnet, og ble da verdens nordligste bryggeri; Mack kjøpte seg inn i Svalbard Ølbryggeri i 2017.
Ølsorten «Polar Beer» ble relansert som «Isbjørnøl» i 2014. I 2014 ble Mack grossistdistribuert, og produktene kunne fra da av kjøpes over hele landet.
Lisensproduksjon
Mack produserer drikke for blant annet:
Coca-Cola European Partners
COOP Norge SA
Mack Mikrobryggeri
Mikrobryggeriet til Mack var et teststed for utvikling av nye sorter og smaker. Mikrobryggeriet ble deretter registrert som en egen merkevare, og har et varesortiment på over 100 ulike produkter.
Prisbelønt emballasje
Emballasjeløsningen for Mack White Xmas ble tildelt Merket for god design fra Norsk designråd i 2003. Andre vinnere av denne prisen i Macks' sortiment er SMRPRTY (2004), Mack Cider (2011), GullMack (2011), Bokøl (2011) og Mack Smaksserie (2014). Designbyrået bak emballasjen er Tank Design.
Bærekraftig produksjon
Mack satser på karbonfangst fra produksjon av øl. Sammen med Coca-Cola var Mack de første i Norge som startet å bruke gjennvinningsemballasje i produksjonen. Per 2022 bruker alle norske drikkevareprodusenter gjenvinningsemballasje.
Gamtoos (elv)
Gamtoos er en elv i provinsen Eastern Cape i Sør-Afrika og er rundt 645 kilometer lang med et nedbørfelt på 34 635 km². Navnet Gamtoos stammer antagelig fra en khoikhoi–klan som fikk navnet «Gamtousch» av tidlige nederlandske nybyggere.
Nedbøren i nedbørfeltet er lav, men elva er kilde for en kommersiell irrigert jordbruk i det nedre nedbørfeltet hvor appelsiner, tobakk, sitrusfrukt og grønnsaker dyrkes. Gamtoos naturreservat ligger der Gamtoos renner ut i Indiahavet mellom Jeffreys Bay og Port Elizabeth. Byene Hankey, den eldste byen som ligger i elvedalen, og Patensie ligger i nedre del. Lenger inn i lander ligger byene Steytlerville, Joubertina, Uniondale, Willowmore og Murraysburg.
EM i svømmesport 1926
Europamesterskapet i svømmesport fant sted i Budapest, Ungarn 1926. Konkurransene i svømming forgikk på langbane.
Kebehsenuf
Kebehsenuf (også transkribert som Qebehsemuf, Kabexnuf, i betydningen «Han som forfrisker sine brødre») er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en dødsgud, en av Horus’ fire sønner, og deres mor var gudinnen Isis. Hans tre brødrene var Imset, Hapy og Duamutef, og sitt vesen var de personifiseringen av fire kanopiktiske krukker som fulgte de mumifiserte kroppene til de nylig døde.
Sammen med sine søsken fungerte Kebehsenuf som beskyttende gravvoktere. De hadde ansvaret for hver sin krukke (kanoper) som inneholdt deler av den dødes innmat. Kebehsenuf hadde ansvaret for retningen mot vest og krukken med innvollene. Hans krukke ble prydet med et falkehode og plassert til venstre for sarkofagen med de rituelt begavede.
Framtoning
Kebehsenuf ble først framstilt som et menneske, men siden tiden til Det nye rike ble hans framtoning et menneske med hodet til en falk.
Pyramidetekstene kalt Kebehsenuf for de dødes gud og en hjelper for å komme til himmelen. Han er beskytteren av den fjerde dagen av den fjerde måneden og den fjerde natten av dagen. Mens Kebehsenuf og hans tre brødre beskyttet de døde, sto de selv under beskyttelse av gudinnen Serket, som bar skorpionen som emblem.
Frank Becton
Frank Becton (født 11. mai 1873 i Preston, død 6. november 1909 i Liverpool) var en engelsk fotballspiller. Hans posisjon på banen var spiss.
Becton startet sin karriere som juniorspiller i Fishwick Rambles før han signerte for Preston i 1891. Her ble han værende til mars 1895 da han ble kjøpt til Liverpool for £100 av managerne John McKenna og W. E. Barclay. Dette var overgangsrekord for klubben på dette tidspunktet.
Han fikk sin debut, og første mål for de røde 25. mars samme år i 2-3 tapet på hjemmebanen Anfield mot Sunderland. Han fikk nok kamper denne sesongen til å være med på seieren i 2. divisjon.
I oktober 1898 signerte han for Sheffield United. Senere spilte han for Bedminster før han fikk et nytt opphold i Preston. Han var også innom Swindon, Nelson, Ashton Town og New Brighton Tower før han la opp som spiller.
Becton døde av tuberkulose 6. november 1909, kun 36 år gammel.
Kamper
Liverpool
Medaljer
Liverpool
Narsarsuaq
Narsarsuaq (grønlandsk for Den store sletten) er den yngste bygda i Narsaq kommune, syd på Grønland. Den ble etablert i 1941, og er mest kjent for sin flyplass, Narsarsuaq Airport.
Ellen DeGeneres
Ellen Lee DeGeneres (født 26. januar 1958 i Metairie i Louisiana) er en amerikansk standupkomiker, prisvinnende talkshowvert og skuespiller.
Narsarsuaq
Historie
Narsarsuaq var den viktigste byen på Grønland på Eirik Raudes tid. Han etablerte gården Brattahlíð like ved (Qassiarsuk), men denne bosettingen døde ut på slutten av middelalderen.
Ellen DeGeneres
Biografi
Fra 1994 til 1998 spilte DeGeneres i sitcom-serien Ellen, som opprinnelig het These Friends of Mine. DeGeneres spilte rollefiguren Ellen Morgan, og serien handlet om henne, hennes venner og familie. I sesong fire av serien kom Ellens rollefigur ut av skapet som lesbisk. Episoden hvor hun kom ut av skapet heter «The Puppy Episode». Serien ble avsluttet etter sesong fem pga lave seertall. I 2001 kom en ny sitcom med DeGeneres i hovedrollen, som het The Ellen Show. Det ble kun laget en sesong av denne serien. Betty White hadde blant annet en gjesterolle i serien.
Narsarsuaq
Historie
I 1941 etablerte USA en lufthavn i Narsarsuaq, under navnet Bluie West One, kun 9 km fra innlandsisen. 1941 angir dermed også året byen ble etablert – den ble etablert i tilknytning til lufthavnen. Lufthavnen ble brukt som mellomlandingsplass for fly som skulle fra fabrikkene i Nord-Amerika til kamper i andre verdenskrig i Europa. BW1 ble nedlagt i 1958, men gjenåpnet i 1959 da passasjerskipet MS «Hans Hedtoft» gikk ned utenfor Kapp Farvel, for å fungere som utgangspunkt for letearbeid på sydkysten. Fra 1960-tallet har flyplassen også blitt tatt i bruk til sivil trafikk.
Ellen DeGeneres
Biografi
Ellen DeGeneres eget talkshow, The Ellen DeGeneres Show, ble lansert i 2005 og sluttet i 2022. Programmet spilles inn mandag til torsdag, med dobbel innspilling på torsdagen. I Norge blir det sendt på TV3.
Narsarsuaq
Narsarsuaq i dag
I dag er det en blomstrende turistindustri i og rundt Narsarsuaq. Området har et stort utvalg av dyreliv, edelstener, isbreer, og rester fra vikingtiden, som replikaen av Tjodhildkirken. Byens skole heter Atuarfik Napaartoq, og er bygd i 2001.
Ellen DeGeneres
Biografi
DeGeneres var gjestedommer i sesong fem av So You Think You Can Dance sammen med Mia Michaels, Mary Murphy og Nigel Lythgoe, og dommer i 2010-sesongen av American Idol. Hun har vært konferansier for både Emmy-prisutdelingen og Oscar-prisutdelingen, nr. 79 i rekken. Hun var konferansier for også den 86. Oscar-utdelingen i 2014.
Steppenwolf (band)
I 1969 hadde gruppen sin siste topp-10 hit med «Rock Me» og gruppen fortsatte fram til tidlig på 1970-tallet med å gi ut album, men disse solgte ikke like godt lenger. Steppenwolf ble først oppløst i 1973, men startet igjen i 1974. Bandet ble endelig oppløst i 1976. I 1979 startet vokalist John Kay John Kay and Steppenwolf med en helt annen besetning.
Annelise Coberger
Annelise Coberger (født 16. september 1971 i Christchurch) er en tidligere newzealandsk alpinist.
Ellen DeGeneres
Biografi
DeGeneres bor i Beverly Hills sammen med konen sin Portia de Rossi. Både DeGeneres og de Rossi er praktiserende veganere.
Annelise Coberger
Coberger debuterte i verdenscupen i sesongen 1991/92. I de fire slalåmrennene før OL oppnådde hun gode resultater og kjempet seg inn i verdenstoppen. I Hinterstoder vant hun sin første og eneste verdenscupseier 14. januar 1992. I rennene i Schruns, Maribor og Grindelwald oppnådde hun to tredjeplasser og en fjerdeplass.
I den påfølgende sesongen oppnådde hun ytterligere fem pallplasseringer. Deretter dalte formkurven, og hun oppnådde ikke flere pallplasseringer. Hun kjørte sitt siste verdenscuprenn i mars 1995 i Bormio.
Kvasshovden Opp
Kvasshovden opp er et motbakkeløp som arrangeres av Ulvik Idrottslag.
Løpet ble første gang arrangert i 2008 og ble en stor suksess. I 2009 samlet løpet en rekke kjente idrettsutøvere og totalt mer enn 500 deltakere. Fra 2009 inngikk løpet også i Powerade Norgescup i motbakkeløp.
Løypen starter i Ulvik sentrum ca. 10 meter over havet, og har målgang på toppen av Kvasshovden 1030 meter over havet. Løypa har en lengde på 7,5 km.
I 2011 gjaldt som NM-øvelse i motbakkeløp. I 2014 var løpet en del av norgescupen i motbakkeløp.
Tiryns
Tiryns (gammelgresk: Τίρυνς; moderne gresk: Τίρυνθα) er et mykensk arkeologisk utgravningssted på Peloponnes i Hellas. Oldtidsbyen ligger sydøst for Mykene, noen kilometer nord for dagens by Nauplion, i det greske prefekturet Argolida. Sammen med Mykene, var Tiryns et viktig sentrum for mykensk kultur. UNESCO listet i 1999 Tiryns som en del av verdensarven.
Tiryns var en bygdeborg bosatt så langt tilbake i tid som for sju tusen år siden, fra før begynnelsen av bronsealderen. Den nådde sitt høydepunkt mellom 1400 – 1200 f.Kr. da den var en av mest betydningsfulle sentra i den mykenske verden og i særdeleshet rundt Argolida. De mest bemerkelsesverdige bygninger var dets palasset, dets kyklopiske tunneler og dets forsvarsmurer, som gjorde at Homer omtalte byen som «Tiryns med de mektige murene». Murene sies å være fra seks til sju og en halv meter tykke. I henhold til gresk mytologi var Tiryns er knyttet til mytene som omga Herakles; det ble sagt at byen var heltens bosted mens han gjennomførte sine tolv storverk, og en del kilder omtaler det også som hans fødested.
Kvasshovden Opp
NM i bakkeløp for politikere
Konkurransen har et ekstra aspekt ved at det også er uoffisielt Norgesmesterskap i motbakkeløp for politikere. Dette til minne om tidligere stortingspolitiker Hans Vestrheim som gikk fra Ulvik til Oslo på 1800-tallet. Blant andre har Lars Sponheim som tidligere har vært stortingspolitiker fra Ulvik, og som nå er fylkesmann i Hordaland, deltatt i politikerklassen.
Tiryns
Palassets berømte megaron har en stor mottakshall, et hovedrom med en trone plassert mot høyre vegg og et sentralt ildsted i midten mellom fire minoiske tømmersøyler, som støttet opp taket. To av megaronens tre vegger ble innlemmet i et arkaisk tempel til ære for Hera. På 1300-tallet hadde borgen og den nedre byen en befolkning på opp til 10 000 mennesker og dekket et område på 20-25 hektar. Til tross for at palasset ble ødelagt i tiden rundt 1200 f.Kr. fortsatte folket å øke og ved 1150 f.Kr. var det rundt 15 000 innbyggere ved stedet.
Legender
Den eldste skriftlige referanse til Tiryns er ved Homer som lovpriste byens sterke forsvarsmurer. Antikkens tradisjon hevdet at murene måtte være bygget av kykloper (enøyde mytologiske kjemper), ettersom kun kjemper med overmenneskelig styrke kunne ha løftet slik enorme steiner. Etter å ha sett murene av borgen i ruiner på 100-tallet e.Kr., skrev Pausanias at to muldyr som trakk sammen ville ikke ha greid å flytte selv de minste steinene.
Materialisten
Materialisten; tidsskrift for forskning, fagkritikk og teoretisk debatt var et norsk tidsskrift. Det ble opprinnelig grunnlagt i 1973 som et marxistisk tidsskrift utgitt av AKP(m-l), og formålet var å føre «en teoretisk kamp særlig mot Kommunistisk Universitetslag (kul) om hvem som var de rette forvaltere av den marxistiske arven». Etter en lengre pause gjenoppstod tidsskriftet i 1979, og ble utgitt frem til 2014, da det ble lagt ned. Materialisten var i mye av sin historie marxistisk orientert (sammenlign historisk materialisme) og tilknyttet ml-bevegelsen og AKP(m-l). De siste årene ble det utgitt av en uavhengig redaksjon og definerte seg som et frittstående tidsskrift for «forskning, fagkritikk og teoretisk debatt». Tidsskriftet ble i 2004 godkjent som vitenskapelig på nivå 1 i norsk vitenskapsindeks. Det utkom frem til 2014 med to enkeltnumre og ett dobbeltnummer i løpet av et år.
Tiryns
Legender
Tradisjonen har også assosiert murene med Proitos, bror av Akrisios, konge av Argos. I henhold til legende ble Proitos forfulgt av sin bror, flyktet til Lykia,i Anatolia og med hjelp fra lykerne kom han tilbake til Argolis. Der okkuperte han Tiryns og befestet det med hjelp fra kyklopene.
Materialisten
Blant bidragsyterne til tidsskriftet finner man bl.a. mange med tilknytning til Institutt for kriminologi og rettssosiologi, men også folk som ikke er akademikere, slik som Souhaila Andrawes og Stein Lillevolden.
Tiryns
Legender
Således knyttet gresk legende de tre sentrene i Argolis sammen med tre mytologiske helter: Akrisios, grunnleggeren av den doriske kolonien Argos; hans bror Proitos, grunnleggeren av Tiryns; og hans sønnesønn Persevs, grunnleggeren av Mykene. Men denne tradisjonen ble utviklet i begynnelsen av den historiske perioden da Argos kjempet for å skaffe seg overherredømme i området og trengte en strålende fortid for å konkurrere med de andre to byene.
Historie
Området har vært bosatt siden forhistorisk tid. En mindre neolittisk bosetning ble fulgt på midten av 3000-tallet f.Kr. av en blomstrende tidlig før-helladisk bosetning lokalisert rundt 15 km sørøst for Mykene på høyde som var 300 meter lang og 45-100 meter bred, og ikke mer enn 18 meter høy. Fra denne perioden er det avdekket et mykensk palass, en imponerende sirkulær bygning, 28 meter i diameter, som synes å være et befestet sted for byens innbyggere i krigstider, og/eller en residens for konge eller lokal høvding. Dens fundament var mektig og ble konstruert fra to konsentriske steinmurer hvor den på det tykkeste nådde 45 meter.
Materialisten
Overvåket
I Lund-kommisjonens rapport gikk det frem at Overvåkningspolitiet hadde regnet det å være redaksjonsmedlem eller bidragsyter til Materialisten som indikasjon på ekstreme politiske holdninger og dermed grunnlag for å registrere personen det gjaldt i Overvåkningspolitiets register eller arbeidsregister. I et notat om politiske ekstremister fra 1984, lagt frem på et arbeidsmøte om subversjon i 1985 hvor det ble vedtatt en enhetlig registreringspraksis i Norge, oppføres Materialisten som underorganisasjon av AKP («AKPs bedrifter, publikasjoner o.l.»), med angivelse av at redaksjonsmedlemmer skal registreres i Overvåkningspolitiets register og bidragsytere i politiets arbeidsregister. Overvåkningspolitiets praksis i forhold til tidsskriftet etter 1996 er ikke kjent. Den dømte terroristen Souhaila Andrawes satt i flere år i redaksjonen.
Tiryns
Historie
Overbygningen var gjort av leire og taket fra keramiske fliser. De første greske innbyggerne, opprettelsen av en mellom-helladisk sivilisasjon og en mykensk sivilisasjon etter denne, bosatte Tiryns i tidsrommet 2000-1600 f.Kr.. Byen hadde hadde sin største vekst i løpet av den mykenske tiden. Akropolis ble bygget i tre faser, den første ved slutten av perioden sen-helladisk II (1500-1400 f.Kr.), den andre i sen-helladisk III (1400-1300 f.Kr.) og den tredje i slutten av sen-helladisk III B (1300-1200 f.Kr.). De bevarte ruinene av den mykenske borgen er datert til slutten av tredje periode. Selv byen hadde vokst opp rundt akropolis på sletten nedenfor.
En generelt sammenbrudd i bronsealderen i den østlige delen av Middelhavet hvor økonomien brøt sammen og steder ble forlatt, rammet også Tiryns, men i motsetningen til mange andre steder ble stedet forlatt. Det er klart at området rundt palasset var fortsatt bebodd ut til midten av 700-tallet f.Kr., og noe senere ble et tempel bygget i ruinene av palasset.
Før klassisk tid var Tiryns ofte underlagt bystaten Argos. I henhold til Herodotos var Feidon av Argos, som styrte på 600-tallet f.Kr., den mektigste herskeren på Peloponnes. Imidlertid, da Sparta vokste i makt, ble Argos' dominans tilsvarende mindre. I begynnelsen av klassisk tid hadde Tiryns, slik også Mykene, bli et relativt ubetydelig by. Da Kleomenes I beseiret Argos, okkuperte deres slaver Tiryns i mange år. Herodotos nevner at Tirons deltok i slaget ved Plataiai i 479 f.Kr. med 400 hoplitter.
Både Tiryns og Mykene opprettholdt vennskapelig forhold til Sparta etter perserkrigene, noe som ble tatt ille opp av Argos, Spartas tradisjonelle fiende. I 468 f.Kr. overfalt Argos begge byene og la dem øde. I henhold til Pausanias ble befolkningen der overført til Argos, men ifølge Strabon, var det mange fra Tiryns som reiste og grunnla byen Halieis, dagens Porto Heli.
Til tross for Argos ødeleggelse av byen, var det fortsatt folk som bodde ved stedet flere århundrer senere. En liten bysantinsk kirke og dens gravlund ble dannet på akropolis over de mykenske ruinene for en liten landsby nedenfor høyden i middelalderen. Selv om stedet var kjent, førte den muslimske okkupasjonen til at området var stengt for vesteuropeere. Det var ikke før i 1668 en europeer, en franskmann ved navn Des Mouseaux, fikk besøke stedet og skrevet den første moderne omtale av Tiryns.
Virtual Control Program Interface
Virtual Control Program Interface (VCPI) er en standardisert spesifikasjon for DOS-utvidere som ble publisert av Phar Lap i 1989. Dens rolle i markedet ble erstattet av DOS Protected Mode Interface like etter sin introduksjon, hovedsakelig fordi den var inkompatibel med beskyttet modus i Windows 3.0.
Tiryns
Utgravninger
Utgravningene ble gjentatt senere av Dörpfeld i samarbeid med andre tyske arkeologer som fortsatte hans arbeid fram til 1938. Etter den andre verdenskrig ble arbeid fortsatt av Instituttet og Den greske arkeologiske tjeneste (Αρχαιολογική Υπηρεσία), som er ansvarlig for oversikten over alle arkeologiske undersøkelser, museer og Hellas’ arkeologiske kulturarv generelt.
Virtual Control Program Interface
VCPI ble opprinnelig utviklet av Quarterdeck Office Systems som en spesifikasjon for utvidet hukommelse i MS-DOS programmene CEMM, QEMM og EMM386. VCPI kjørte i 80386-prosessorens ring 0. Av denne grunn kom VCPI i konflikt med OS/2 2.x, 3.x og 4.x og beskyttet modus i Windows 3.0 (kalt 386 enhanced mode). Windows 3.x hadde støtte for VCPI i reell modus og standard modus, men ikke i 32-bit beskyttet modus.
Tiryns
Det arkeologiske stedet
Murene strekker seg rundt hele området på toppen av høyden. Deres fundament har overlevd gjennom hele deres lengde og deres høyde når noen steder 7 meter, kun noe under deres opprinnelige høyde, som er beregnet til mellom 9 og 10 mer. Murene er ganske tykke, vanligvis 6 meter, og opp til 17 meter enkelte steder hvor tunnelen går gjennom. En sterk tverrgående mur skiller akropolis i to seksjoner, den sørlige delen omfatter palassbygninger mens den nordlige beskytter kun toppen av høydeområdet. I denne andre seksjonen, som er datert til slutten av mykensk tid, er små porter og mange tunneler tidvis åpne, dekket med et trekantet tak som fungerte som tilfluktssted for befolkningen i den nedre byen i tider av fare.
Svensk sekkepipe
Svensk sekkepipe (svensk säckpipa,  pôsu, bälgpipa, drommpipa eller pipsäck) er en type sekkepipe som tradisjonelt er blitt brukt i Sverige blant annet i militærmusikken, men som senere fortrinnsvis bare spilles innen folkemusikken. Den svenske sekkepipen er liten sammenlignet med den skotske høylandssekkepipen, og blåses med munnen. Sekkepipetradisjonen i Sverige var nesten helt utdødd da noen gamle instrument ble funnet på et museum i 1930-årene og den siste svenske tradisjonsbæreren på instrumentet ble lokalisert i Västerdalarna. I de seneste tiårene er det blitt laget et økende antall varianter av svensk sekkepipe, med flere piper og mulighet til å spille i flere tonearter enn de tradisjonelle.
Tiryns
Det arkeologiske stedet
Inngangen til borgen var alltid på østsiden, men hadde en annerledes posisjon og form i hver av de tre konstruksjonsfasene. I andre fase hadde porten samme form som Løveporten i Mykene. Til venstre der var det et tårn og til høyre var det en arm av muren, slik at forsvaret kunne ramme fienden ovenfra og fra begge sider. I tredje fase var porten flyttet lengre ut. Kongens palass, som var på innsiden av borgen, var tilsvarende den i Mykene, målt 11,8 ganger 9,8 meter. Den besto av tre områder: den ytre portiko med to søyler, prodomos (forværelset) og domos (hovedrommet) med sirkelrundt ildsted som var omgitt av fire søyler av tømmer. Sidekomponentene av palasset synes å ha vært andre etasje.
Virtual Control Program Interface
Windows/386 2.10 var ikke kompatibel med noen DOS-utvider.
Svensk sekkepipe
Navn
I løpet av sin tid som originaltradisjon i Sverige har instrumentet, bortsett fra säckpipa, også blitt kalt bälgpipa, drompipa, pipsäck, spelpåse og i dagligtale: påse. Begge de sistnevnte ble dokumentert sammen med selve instrumentet som spälpôsô (i Nås) og pôsu (i Dala-Järna).
Tiryns
Det arkeologiske stedet
Dekorasjonen på veggene på den ytre arkaden var rik. De hadde et felt ved bunnen av platene av alabast dekket av relieffer med blomster- og rosettmotiver. Resten var dekorert med freskomalerier. Tre dører førte til prodomos og deretter til domos. I midten av den østlige veggen var det en form for trone, synlig på gulvet. Gulvet var rikt dekorert med ulike temaer i området rundt veggene og rommet mellom søylene ved ildstedet. Også her var veggene dekorert med malerier.
Svensk sekkepipe
Historie
Få svensker kjenner til at Sverige har og har hatt en sekkepipetradisjon; de fleste som hører ordet «sekkepipe», assosierer til Skottland. Middelaldermalerier i kirker tyder på at sekkepipen var spredd i hele Sverige og at den forekom i ulike modeller, både sylindrisk og konisk borrede. Egentlige bevis på at disse ulike typene av instrumentet har fantes, mangler imidlertid. Selv om det er mulig at kirkemaleriene avbilder instrumenter kunstnerne har sett på kontinentet, virker det mer rimelig at de avbildede instrumentene i de fleste tilfeller har fantes i nærområdet.
Virtual Control Program Interface
På slutten av 1980-tallet kom det en utvidet versjon av spesifikasjonen kalt XVCPI (eXtended VCPI), som ble benyttet av INTERACTIVE UNIX og DR-DOS.
Tiryns
Det arkeologiske stedet
I ruinene av palasset, som ble brent ned på 700-tallet f.Kr., ble dorisk tempel bygget under den geometriske periode (også kalt den mørke tidsalderen, på 1100-750-tallet f.Kr.; karakterisert blant annet av dens keramikk). Tempelet er mindre enn palasset, bestående av to deler, prodomos og cella. Bredden på tempelet var akkurat større enn halvparten av palasset, mens bakveggen til tempelet nådde høyden til ildstedets bakerste søyler. Tre vannkilder kom inn i sammensetningen, en på den vestlige siden av at en stor plass som kunne bli nådd via en hemmelige inngang, og to ved enden av nordsiden av muren, ankomst via to tunneler i muren. Disse og tilsvarende strukturer funnet i andre steder vitner om den omsorg som ble benyttet, her som ved andre mykensk akropolis, til det grunnleggende problem med tilgang på vann ved en beleiring.