cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dinamo
Dinamo har gjennom årene vunnet gull i en rekke kreative konkurranser som Gullblyanten, Merket for god Design, Visuelt og markert seg i flere byråundersøkelser, blant annet som nominert i Årets Byrå 2016 (i regi av dagens Næringsliv) og på topplisten i Byråprofil 2016 (i regi av TNS Gallup og Kampanje).
Frem til 2014 var også TV-produksjonsselskapet Eyeworks Dinamo et datterselskap. Selskapet het opprinnelig Dinamo Story men byttet navn til Eyeworks Dinamo da Dinamo inngikk samarbeid med nederlandske Eyeworks i 2010. I 2014 kjøpte Warner Bros. Eyeworks, og Eyeworks Dinamo ble en del av Warner Bros. International Television Production. Under navnet Dinamo Story produserte selskapet blant annet Eldrebølgen (2002), Lyden av lørdag (2007) og Landeplage (2007) for NRK.
Navosoma
Navosoma er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art som lever i Sør-Amerika.
Utseende
En nokså stor (35-40 millimeter), litt bred, matt brunsvart til svart trebukk. Hodet har ikke forstørrede kjever, antennene er kraftige og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er stort og bredt, nesten rektangulæer med krumme, fint sagtakkede ytterkanter. Det er matt med kraftig mikroskulptur. på hver side av midtlinjen med en liten, men dyp, trekantet til rombeformet grop, utenfor denne med tre små, punktlignende groper. Dekkvingene er litt flate, hver dekkvinge med tre lave, opphøyde lengderibber, i spissen ved sømmen med en liten pigg. Beina er ganske spinkle.
Systematisk inndeling
Artlisten er i henhold til
Kaare Landfald
Kaare Landfald (født 17. april 1899 i Verdal, død 3. september 1996 i Asker) var en norsk banksjef og politiker (H).
Kaare Landfald var kasserer i Verdal Sparebank fra 1920 til 1934 og administrerende direktør i Levanger og Skogns Sparebank fra 1934 til 1969.
Han var medlem av Levanger bystyre for Høyre, herav som byens ordfører fra mars til desember 1941 og i årene 1948 og 1949. Landfald skjøttet også mange andre offentlige og organisatoriske verv, blant annet som ordfører i representantskapet i Levanger-Avisa, styreformann i Innherredsferja, formann i Trøndelag Sparebankforening fra 1959 til 1965 og blant grunnleggerne av Levanger Rotaryklubb.
Han ble i 1969 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sin samfunnsnyttige innsats.
Olderfjorden
Olderfjorden er navnet på flere fjorder i Norge:
Sykkelbukse
Sykkelbukse er en spesialbukse / shorts som brukes i forbindelse med sykling. I de fleste varianter har den en form for padding for å beskytte der setet er i friksjon med underlivet. Sømmene i buksen er plassert slik at det ikke kan gi gnaging av friksjon som oppstår ved sykling.
Paddingen som brukes er ofte trukket med et coolmax eller annet stoff som har en avkjølende effekt samtidig som den transporter svette.
Stoffet er av slik art at det transporterer bort fuktighet fra svette og regnvær, slik at en unngår fuktighet og ubehag.
Jamaicas kvinnelandslag i fotball
Jamaicas kvinnelandslag i fotball representerer Jamaica i internasjonal fotball.
Jamaica debuterte i 1991 i mesterskapssammenheng, da de spilte i CONCACAF-mesterskapet. Jamaica tapte to av kampene med ett mål, og den siste, mot Canada. Jamaica deltok ikke i mesterskapet i 1993, men i 1994 kom Jamaica på sisteplass, etter å ha møtt svært vanskelig motstand som USA, Canada og Mexico. Et ettmålstap mot Trinidad og Tobago beseglet sisteplassen.
Jamaica var ikke med på de neste to mesterskapene, men i 2002 kvalifiserte Jamaica seg igjen ve å lå ut Haiti. Imidlertid ok Haiti igjen i gruppespilet og slo Jamaica, som også tapte for de to andre lagene, Costa Rica og Canada. I neste mesterskap i 2006, kom Jamaica seg til semifinalen, blant annet ved å slå ut Panama og Haiti. Jamaica tapte imidlertid semifinalen, om enn med «bare» 0-4, og senere bronsefinalen mot Mexico med 0-3. I sitt første Pan-amerikanske sluttspill kom Jamaica på tredjeplass i sin gruppe, etter et OK tap mot Brasil og et svært stygt 1-11 tap mot Canada.
Kvinnelandslaget ble midlertidig nedlagt i 2010 grunnet dårlig økonomi i det jamaikanske forbundet, og laget deltok dermed ikke i kvalifiseringen til VM 2011. Trolig vil laget heller ikke stille opp i kvalifiseringen til OL 2012.
Brachinus crepitans
Brachinus crepitans er en av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Den har et avansert kjemisk forsvar, evnen til å sprøyte kokende, etsende kjemikalier mot truende fiender.
Utbredelse
Brachinus crepitans finnes i Europa nordover til Finland. Den er funnet i både Sverige og Danmark (bare Bornholm), men ikke i Norge.
Utseende
Brachinus crepitans er mellom 9-15 millimeter lang. Den har en matt svart farge på dekkvingene. Dekkvingene har en svak antydning til lengdestriper (riller) og litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, halsskjoldet, hodet og beina har en mer orange-rød farge. Følehornene er også orange, men særlig, tredje og fjerde følehornsledd, har noen mørkere flekker.
Levevis
Brachinus crepitans finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Når billen trues av for eksempel maur, blander den hydrogenperoksid og resorcinol fra to separate kjertler i et analkammer. Enzymer i kammerveggen får hydrogenperoksiden til å dekomponere voldsomt til vann og oksigen. Reaksjonen varmer opp blandingen til kokepunktet og trykket sender den delvis fordampede blandingen ut av en dyseformet analåpning med et hørbart «piff». Resorcinol virker irriterende på øyne og luftveier, og i noen tilfeller vil kombinasjonen av varmen og dette stoffet være nok til å drepe fienden.
Tinne
Tinne, også kalt Tinnelva og Tinnåa, er en elv i Notodden kommune i Vestfold og Telemark. Den renner fra Tinnsjå ned til Heddalsvatnet, hvor den munner ut i Notodden by. Elva er en del av Skiensvassdraget. I elva er blant annet Tinnfossen og Sagafossen, vannfallene som har blitt utnyttet til produksjon av elektrisk kraft i vannkraftverket Tinfos kraftverk.
Britt Lindeborg
Britt Lindeborg (født 22. mars 1928 i Solna, død 5. august 1998 i Stockholm) var en svensk sangtekstforfatter som har skrevet mange slagere. Hun utgav den selvbiografiske fortellingen Lyckliga Gatan – Du finns inte mer...
Six Flags México
Parken het opprinnelig Reino Aventura og hadde meksikanske eiere. Denne ble åpna i 1982, og hadde hvalen Keiko som hovedattraksjon. Parken ble kjøpt opp av Six Flags i 1999 og gjenåpna under det nye navnet 19. april 2000.
Blant parkens største attraksjoner er «Batman The Ride» og «Superman: El Último Escape».
Kveite
Kveite (Hippoglossus hippoglossus) tilhører gruppa kveiter og er en flat beinfisk i flyndrefamilien. Arten står oppført som truet på IUCNs rødliste fra 1996, men i Norge ble den etter 2006 nedgradert fra nær truet til livskraftig på Norsk rødliste for arter for 2010, fordi den nasjonale bestanden er økende. Kveitas nærmeste slektning er blåkveita, som tilhører samme biologiske slekt, men er som regel mye mindre dimensjoner.
Beskrivelse
Kveita er en saltvannsfisk. Kveita har en flat kropp med begge øynene plassert på høyre side av hodet. Faktisk svømmer fisken med venstre side vendt ned mot bunnen og høyre side opp. På larvestadiet har den først normal kropp, som altså gjennomgår en morfologisk omvandling (også kalt øyevandring eller metamorfosen) når larven utvikles til fisk. Under metamorfosen vil larven legge seg på den ene siden, først som pelagisk larve, og siden nær knyttet til bunnen (kalt bunnslåing). Venstresiden blir bunnsiden (blindsiden) og høyresiden toppsiden (dorsalsiden). Voksne kveiter har en pigmentert overside som kan variere fra grønn-brun til mørk nøttebrun i fargen. Ungfiskene har nærmest hvit blindside, mens eldre individer kan få flekkvise pigmenteringer i lysere grå og lyserøde toner. Den lyse undersiden bidrar til å skille arten klart fra blåkveita, som har mye mørkere pigmentering på undersiden.
Kveita er en rovfisk som lever av å spise annen fisk og annet liv som lever på og langs havbunnen. Den kan bli mer enn tre meter lang og vekten kan overstige 300 kg, men bare hunnkveitene blir normalt tyngre enn 50 kg. Mindre kveiter (opp til cirka 40 kg) regnes som god matfisk.
Kveita lever på ulike dyp (typisk 40–2000 m) i det nordlige Atlanterhavet, avhengig av størrelse og alder. Voksen kveite er en utpreget dypvannsfisk som jakter på føde i alle vannlag, også nær overflaten. Kveita regnes som stedbunden, og gyter ofte innenfor et svært begrenset område. Hunnen kan legge opp mot 7 millioner egg. Gytingen foregår i tidsrommet desember–mai, i dype groper (typisk på 300–700 m dyp) på havbunnen, på kystnære fiskebanker og i fjordene langs kysten. Eggene utvikles først til yngel, og så til larver. Utviklingen fra larve til fisk tar omkring 12 måneder. Arten trives på flat bunn med myke sedimenter, som sand, grus og småstein. Fisken utvikler seg sent og kan bli opp mot 60 år gammel. Hunnene blir sjelden gyteklare før i 8–10-årsalderen, mens hannene gjerne blir kjønnsmodne i 7-årsalderen.
Utbredelse
Kveita er utbredt i kystnære farvann på begge sider av Nord-Atlanteren. Den er spesielt tallrik utenfor Newfoundland og Labrador. Arten finnes fra Cape Cod i USA og nordover til vestkysten av Grønland, og i et belte fra Øst-Grønland og Island over Svalbard til Novaja Semlja og sørover langs norskekysten, De britiske øyer og kysten av Vest-Europa helt ned til Biscayabukten.
Kveitefangst
Fiske etter kveite er regulert i norske farvann og minstemålet ble i 2010 økt fra 60 til 80 cm. Det er også maskeviddeavgrensninger. Det er dessuten forbudt å fiske etter kveite med garn, trål og snurrevad i gyteperioden (mellom 20. desember og 31. mars). Det er imidlertid lov å fiske etter kveite med krokredskaper nord for 62°N. Kveite som fanges med line har typisk stamper med mellom 40 og 50 store kroker som er agnet med sild eller småsei. Vanlig bifangst er torsk, brosme og også steinbit. Noen sjeldne ganger dras det også opp kveite med jukse.
Noen ganger stiger store kveiter opp til overflaten og blir værende der over lengre tid. Årsaken til fenomenet er lite kjent, men har trolig med artens matvaner å gjøre. Vanligvis vil fisken dykke om den føler seg truet, men en slik kveite på bortimot 200 kg ble fanget uten bruk av tradisjonelt fiskeutstyr utenfor et fiskebruk på Arnøya i Skjervøy kommune i februar 2007.
Rekordkveiter
Den største dokumenterte kveita som er fanget i norske farvann veide 314,5 kg og ble tatt i garn utenfor Sørøya i Vest-Finnmark den 6. oktober i 2007 av yrkesfiskeren Tom Richard Kristiansen (29). Monsterkveita var cirka 3 meter lang og 1 meter bred. Rekorden på stang er ei kveite som veide 223 kg, tatt av tyskeren Günther Kinnermann fra Leipzig i Magerøysundet i Nordkapp kommune (mai 2011). Kveita målte 2,56 m i lengde. En annen tysker, den tidligere politimannen Reinhard Wuhrmann (62) fanget i september 2011 utenfor Senja ei kveite som målte litt over 2,51 m og veide 243 kg på stang, men han trengte hjelp til å redde fangsten, da stanga brakk. Det er derfor usikkert om kveita kan registreres som rekord for stang. Den 31. oktober 2014 fanget Erik Traasdahl ei kveite på stang utenfor Kvaløya som veide 180 kg og målte 2,3 m.
Filip Forejtek
Filip Forejtek (født 3. november 1997) er en tsjekkisk alpinist.
Han representerte Tsjekkia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 38 i utfor.
Villreinnemnd
Villreinnemnd er et politisk oppnevnt utvalg som er satt til å forvalte den norske populasjonen av fjellrein i 23 villreinområder. Nemndene fatter vedtak om tildeling av villreinløyver til de ulike jaktvaldene i villreinområdet. Fylkesmannen sitter oftest som sekretær i villreinnemnda. Miljødirektoratet er overordnet forvaltningsorgan og klageinstans.
I tillegg til villreinnemnder har hvert av villreinområdene et villreinutvalg. I villreinutvalget sitter representanter for grunneierne. Villreinutvalget foreslår forvalting og tildeling til villreinnemnda som har myndighet til å fatte vedtak. Alle villreinnemndene og de aller fleste villreinutvalgene er medlem av villreinrådet i Norge. Villreinrådet har et styre på fem personer pluss sekretær og redaktør for tidsskriftet Villreinen.
William FitzEmpress
William X, greve av Poitou (født 22. juli 1136 ved Argentan i Normandie, død 30. juli 1164 i Rouen i Normandie) var den yngste av de tre sønnene til Geoffrey V, greve av Anjou og keiserinne Matilda. William var vicomte av Dieppe og greve av Poitou. Han var også kjent som William FitzEmpress («Keiserinnesønn») og som William av Anjou.
Virke
I 1156 var han sammen med sin bror Henrik i beleiringen av Chinon. Denne beleiringen skjedde på grunn av opprøret til deres bror Geoffrey. William ledet også beleiringen av festningen Mountreuil-Bellay. I løpet av denne fikk han lest opp skriftene til den romerske militærteoretikeren Vegetius, Epitoma rei militaris, fra 400-tallet. Da han gjorde som Vegetius hadde gjort ble beleiringen avgjort i løpet av den neste dagen.
I september 1155 holdt kong Henrik råd i Winchester hvor han entusiastisk overveiet å invadere Irland og gjøre William til konge der. Planene ble oppgitt da deres mor keiserinne Matilda protesterte da hun mente at Irland ikke var verd å erobre. Henrik gjorde derimot William til en av de rikeste i England, bevilget ham flere herskapshus og eiendommer; Maldon i Essex; Dartford, Hoo, og Shorne i Kent; Aylsham og Cawston i Norfolk; og Hintlesham i Suffolk. Han hadde også land i områdene rundt Dieppe, Normandie, hvor han var blitt gjort til vicomte.
I 1162 ble det forberedt bryllup mellom ham og Isabel de Warenne, 4, grevinne av Surrey. Hun var en av de mest betydningsfulle arvinger i England ved å være enke etter William av Blois, greve av Boulogne og Mortain, sønn av kong Stefan av England, og en kusine av William. På grunn av slektskapet var det nødvendig med dispensasjon fra blodslektskap for at bryllupet kunne gjennomføres. Thomas Becket, erkebiskop av Canterbury, nektet å støtte forespørselen for dispensasjon, og den ble da heller ikke tildelt på grunn av Backets innvending.
William døde brått kort tid etter dette. Det ble sagt at grunnen var knust hjerte. Han ble gravlagt i katedralen i Rouen. Kong Henrik II klandret Thomas Becket for brorens død, og dette kan gjerne ha vært begynnelsen på den store konflikten mellom de,. Da Becket ble myrdet den 29. desember 1170 var en av de fire ridderne som drepte ham Richard le Breton som hadde vært i Williams tjeneste. Da han avleverte det drepende slaget skal han ha skreket ut: «Ta den, for kjærlighet til min herre William, kongens bror!».
Nøtterøy golfklubb
Nøtterøy golfklubb er en golfklubb i Færder kommune i Vestfold. Den holder til ved Nøtterøy golfbane, som befinner seg i Hella, like ved Borgheim. Klubben ble stiftet i 2003, da banen åpnet.
Nøtterøy Golfbane er tegnet av arkitekten Jeremy Turner.
Smørfjorden
Smørfjorden (nordsamisk: Smiervuotna) er en fjordarm av Porsangerfjorden på nordsiden av Bringsnes i Porsanger kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Seljenes i nord og Ankervik i sør og strekker seg åtte kilometer sørvestover til bygden Smørfjord i enden av fjorden.
Gårdsbrukene Solberg og Solbakken ligger på vestsiden av fjorden. Sør for Solbakken ligger det smale sundet Straumen (samisk Rivdŋi) og delen av fjorden innenfor sundet blir bare kalt Innsjøen. Her ligger bygden Smørfjord på vestsiden helt innerst. I enden av fjorden ligger Nordeidet, et om lag 800 meter bredt eid som går over til enden av Olderfjorden på andre siden.
Fjorden er 120 meter på det dypeste, like sør for Seljeneset. Europavei 69 går langs hele nordvestsiden av fjorden.
Elevasjon (liturgi)
Elevasjon i den katolske kirkes messeliturgi innebærer at presten ved nattverdsfeiringen rett etter konsekrasjonen løfter opp hostien og kalken for menighetens skue og tilbedelse.
Den liturgiske skikk er første gang bevitnet ved en bestemmelse gitt av biskopen av Paris, Odo de Sully (1196–1208).
Elevasjonen forutsetter troen på at brødet og vinen i er blitt forvandlet til Kristi legeme og blod og derfor er formål for tilbedelse. Innen de reformatoriske trossamfunn er derfor elevasjonen blitt avskaffet - skjønt i alle fall de lutherske kirker tildels har en nattverdstelogi som ligner på den katolske. Den er imidlertid kommet tilbake innen Svenska kyrkan på 1900-tallet.
Picnic ved Hanging Rock
Picnic ved Hanging Rock (originaltittel: Picnic at Hanging Rock) er en australsk drama og mysteriefilm fra 1975 regissert av Peter Weir. Filmen handler om en jenteklasse på en pikeskole som deltar på en utflukt til en liten fjellformasjon i sørlige Australia. Der forsvinner tre av jentene og den ene lærerinnen på mystisk vis. De ledende rollene spilles av Anne-Louise Lambert, Helen Morse, Rachel Roberts, Vivean Gray og Dominic Guard. Manus er basert på Joan Lindsays roman med samme tittel fra 1967. Både filmen og boka er fiksjon, men historien er påstått basert på noe som skal ha skjedd i Australia i år 1900.
Den ble meget godt mottatt av kritikerne, og ble tildelt både en BAFTA og en Saturn Award, som begge gikk til Russell Boyd for hans fotoarbeid.
Handling
Handlingen er lagt til Appleyard College, en pensjonatskole for piker i Australia. Skolen forfekter en streng og viktoriansk seksualmoral og jentene får innprentet at sex er et nødvendig onde som hører ekteskapet til.
På St. Valentines dag i 1900 legger en av jenteklassene ved skolen ut på en landtur under ledelse av to lærerinner. Turen går til Hanging Rock, en fjellformasjon i Victoria. Ved Hanging Rock oppdager flere at klokkene deres har stanset nøyaktig på tolv. Etter en stund velger fire av jentene å dra avgårde på en egen utflukt lenger oppe fjellene. Samtidig som de beveger seg oppover, synes tre av dem å forsvinne inn i en drømmeverden der naturens mystiske krefter overtar. En av lærerinnene forsvinner også på mystisk vis. En uke senere blir en av jentene funnet oppe i en kløft av letemannskaper, men hun klarer ikke å huske noen ting av hva som har skjedd. Noen uker senere blir levningene til lærerinnen funnet. De andre forblir borte. Ingen klarer å gi noen forklaring på forsvinningene og det hentydes at noe overnaturlig har skjedd i fjellet.
Popularitet og økonomi
Filmen har per 2004 innbrakt 5,1 millioner AUD i Australia. Produksjonskostnadene var på AUD 443 000.
Anmelderne
Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 95 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner i 1980. I 1998 gav han directors cut-versjonen 4 av 4 stjerner, og plasserte den på sin eksklusive liste over «Great movies».
Filmen er av flere anmeldere blitt beskrevet som et mesterverk.
Video
En director's cut-versjon ble utgitt i 1998. Denne har en varighet på 1 time og 47 minutter, åtte minutter kortere enn kinoversjonen.
Filmen var meget vanskelig å oppdrive på video før 1998.
Priser og nominasjoner
Den ble tildelt både en BAFTA og en Saturn Award, som begge gikk til Russell Boyd for hans fotoarbeid. Manusforfatter Cliff Green ble i tillegg tildelt en pris av Australian Writers' Guild og Peter Weir ble tildelt en Golden Charybdis ved Taormina Film Fest.
Det kan også nevnes at den ble nominert til ytterligere to BAFTAer i klassene beste kostyme og beste lyd. Den ble også nominert til beste foto av British Society of Cinematographers og en Saturn Awards for beste manus.
Produksjon
Den ble innspilt vinteren og våren 1975. Det meste av opptakene ble gjort ved Hanging Rock, men også andre steder som blant annet Martindale Hall, Adelaide og Mintaro ble benyttet. Produksjonskostnadene er estimert til 440 000 australske dollar.
Fortellerstil
På grunn av dvelende fortellerstil, duse og softede bilder i pastell- og jordfarger, vakre tenåringsjenter som til stadighet grer sitt lange hår, snører igjen hverandres korsetter og fniser med lys stemme til panfløytemusikk, oppfattes filmen først som romantisk, men i dette er bare tilsynelatende. Filmen er full av undertrykte følelser og latent lengsel, helt uuttalte. Slik bygges det etterhvert opp en sterk spenning i det ellers så idylliske skolemiljøet. Når jentene drar på landtur, og seerne følger fire av dem opp mellom klippene der noe ubestemmelig kommer over dem, utvikler filmen seg til en ren grøsser. Det spesielle er at man aldri helt er klar over hva man frykter. Det skumle forsterkes av kontrasten til det ellers så harmoniske visuelle uttrykket. I tillegg er lyden av vindsus mellom steinformasjonene et styrkende element.
Når de fire jentene - ledet av Miranda (Anne Lambert) - beveger seg i klippelandskapet, befinner kamera seg ofte bak dem, litt på avstand og med klipper eller busker i forgrunnen, slik at man får følelsen av iakttagelse.
Picnic at Hanging Rock beveger seg på et metaforisk nivå, der tolkningsmulighetene er flere. Særlig de seksuelle hentydningene skinner gjennom. Bildenes komposisjon, linsebruk og ofte nedsatte hastighet skaper en suggererende og grøssende atmosfære.
Den har blitt sammenlignet med filmer som Michelangelo Antonionis L'Avventura (1960) og Blow-Up (1967), og David Leans En reise til India (1984).
Musikk
Hovedmusikken er basert på to rumenske panfløyte-stykker: "Doina: Sus Pe Culmea Dealului" og "Doina Lui Petru Unc". Disse fremføres av rumenske Gheorghe Zamfir på panfløyte og sveitsiske Marcel Cellier på orgel. I tillegg til dette så bidrar australske Bruce Smeaton med originalmusikk.
Andre klassiske stykker inkluderer Bachs Prelude Nr. 1 i C fra Das Wohltemperierte Klavier; Mozarts Eine kleine Nachtmusik; Tchaikovskys String Quartet No. 1, Op. 11, og Beethovens Klaverkonsert nr. 5.
Bakgrunn for historien
Weirs film og boka med samme navn anses ofte for å være en sann historie, da begge versjonene hevder dette. Mer vitenskapelig kilder mener at alt er rent oppspinn, men uavhengig av dette er det liten tvil om at denne forvirringen utelukkende har tilført filmen styrke og ikke minst kultstatus. De fleste som har sett filmen sitter igjen med en rekke spørsmål: Hva skjedde denne valentinsdagen? Ble de drept? Klarte de på mystisk vis å rømme, for så å aldri vise seg igjen? Ble de innhentet av en annen dimensjon? Spekulasjonene er mange og irrasjonelle, og svaret er umulig å finne. Enkelte mener dette utgjør fundamentet for Weirs film: desperasjonen etter å finne et svar.
All for You: A Dedication to the Nat King Cole Trio
All for You (A Dedication to the Nat King Cole Trio) er det tredje albumet til den canadiske jazzpianisten og vokalisten Diana Krall, utgitt i 1996 på plateselskapet GRP Records.
Grenrør
Et grenrør eller manifold er en del på stempelmotorer som fordeler luft og eventuelt bensin fra forgasser til innsugningsinntaket på flere sylindre (innsugningsmanifold), eller samler eksos fra flere sylindre til ett enkelt eksosrør (utblåsning-,eller eksosmanifold). Navnet «manifold» hentyder sannsynligvis til at luft fra ett rør skal fordeles til flere rør, og at eksos fra flere rør skal samles i ett rør. Grenrørene skal sørge for at gassen har riktig retning og for at det er liten luftmotstand, så motorkraften ikke tapes til annet enn fremdrift.
I hver ende er det feste for bolter til forgasser, luftfilter, topplokk og eksosrør. Siden det er viktig at det ikke er lekkasje i disse overgangene, er det viktig å bruke nye pakninger hver gang manifolden er løsnet.
Innsugningsmanifold
På motorer med forgasser er innsugningsmanifolden forbindelsen mellom forgasseren og topplokket. På motorer med direkteinnsprøyting finnes ikke forgasser, så der fører innsugningsmanifolden luft fra luftfilteret via luftmengdemåleren til topplokket.
Eksosmanifold
Eksos fra flere sylindre skal samles fra topplokkene til ett eller to eksosrør.
Universitetet i Bangui
Universitetet i Bangui (grunnlagt 12. november 1969) er et offentlig universitet som holder til i hovedstaden i Den sentralafrikanske republikk, Bangui. Det er det eneste universitetet i landet (per 2006). Det har 6 500 studenter. Til å begynne med hadde universitetet bare landbruksutdanning, men i dag har det også fagene juss, økonomi, rural utvikling og humaniora.
Storsteinsfjell
Storsteinsfjell er et fjell i Finnemarka i Lier kommune, Viken fylke. Toppen på fjellet ligger 540 meter over havet og har løyper videre til blant andre Skimten og Tverken.
Michał Kłusak
Michał Kłusak (født 20. juli 1990) er en polsk alpinist.
Han representerte Polen under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 42 i utfor.
Arthur Conolly
Arthur Conolly (født 2. juli 1807 i London; halshugget 17. juni 1842 i Bukhara) var en britisk reisende, militær og diplomat. Conolly utmyntet i et brev til en venn begrepet «The Great Game».
Bakgrunn
Arthur Conolly var den tredje av de seks sønner av Valentine Conolly, som var blitt rik i India. Han ble foreldreløs som tolvåring - foreldrene døde da med få dagers mellomrom.
Virke i Sør- og Sentral-Asia (The Great Game)
Etter at han hadde vært i England for å komme seg etter en sykdom, fikk han tillatelse til å vende tilbake til Østen landeveien. Den 10. august 1829 reiste han via Hamburg, St. Petersburg, Tbilisi og Teheran til Astrabad. Der forkledte han seg som en innfødt handelsmann og forlot byen den 26. april 1830 med kurs mot Khiva.
Klemens XIV
Klemens XIV (Clemens XIV) var født Giovanni (Gian) Vincenzo Antonio Ganganelli (født 31. oktober 1705 i Sant' Arcangelo di Romagna ved Rimini i Kirkestaten, død 22. september 1774 i Roma), var Den katolske kirkes pave fra 19. mai 1769 til sin død.
Bakgrunn
Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli var av enkel bakgrunn som andre barn av en kirurg i Sant' Arcangelo i Romagna, Lorenzo Ganganelli og hans hustru Angela Serafina Maria Mazza. Han vle døpt 2. november 1705. Han ble sendt til skoler drevet av jesuitter i Rimmi og av piarister i Urbino.
Arthur Conolly
Virke i Sør- og Sentral-Asia (The Great Game)
I 1838 var han på hjemlov i London.
Klemens XIV
Fransiskaner, prest
Han inntrådte som 19-åring i fransiskanerordenen, i 1723. Han fikk der ordensnavnet «Lorenzo». Mellom 1724 og 1728 levde han i forskjellige ordenshus i Pesaro, Recanati og Fano, og studerte der fremfor alt teologi. Deretter fortsatte han sine studier 1728-31 ved det romerske kollegium S. Bonaventura under ledelse av Antonio Lucci, den senere biskop av Bovino, og tok doktorgraden i teologi i 1731. Trolig ble han på denne tiden presteviet.
Arthur Conolly
Virke i Sør- og Sentral-Asia (The Great Game)
På denne tiden ble russiske og persiske borgere solgt som slaver i de sentralasiatiske stater Khiva, Khokand og Bukhara, bestemte Russland seg for å sende straffekspedisjoner til regionen, og var dermed i begrep med å kunne utvide sitt innflytelsesområde i Sentral-Asia. Dette utløste i sin tur bektyring i London i henblikk på India, som var dominert av Det britiske ostindiske kompani. Conolly foreslo da at man skulle innlede forhandlinger med regionens makthavere og slik bygge allianser med deres stater mot den russiske maktutberedelse.
Conolly forlot London 11. februar 1839, utstyrt med anbefalelsesskriv fra Lord Auckland. Etter et opphold i India kom han våren 1840 til Kabul, der han ble engasjert i den britiske sendemann William Hay Macnaghtens stab og tok del i erobringen av Afghanistan under den første anglo-afghanske krig.
Klemens XIV
Fransiskaner, prest
Så underviste han i filosofi og teologi i ti år i Ascoli, Bologna og Milano. Hans innstilling til jesuittene var positiv, for eksempel viet han ett av sine skrifter, Diatriba theologica historico-critico-dogmatica, til Ignatius av Loyolas minne.
Atauro
Atauro (Ilha de Atauro, Ata'uro) er en øy i Øst-Timor, 25 km nord for hovedstaden Dili. Øya er omtrent 25 km lang og 9 km bred, med et areal på omtrent 105 km². Atauro er bebodd av omtrent 8 000 mennesker. Nærmeste naboøy er den indonesiske øya Liran, ca 12 km nordøst.
Arthur Conolly
Virke i Sør- og Sentral-Asia (The Great Game)
Han forlot Afghanistan mot slutten av september, og reiste om Merv til Khiva og Kokand. Han ankom Bukhara i oktober 1841 og ville der bevirke løslatelsen av Charles Stoddart, som hadde sittet fengslet der siden desember 1838. Til å begynne med ble Conolly tatt vennlig imot. Men da emiren ikke fikk noe svar på et brev han hadde sendt til dronning dronning Victoria, følte han seg ført ved nesten og så på Conolly som en bedrager. Da Storbritannia så under første anglo-afghanske krig ble tilføyet en militær katastrofe og fornedrelse ved generalmajor William Elphinstones tilbaketog gjennom Khyberpasset, bestemte emiren seg for å la henrette begge sine britiske fanger for spionasje.
Klemens XIV
Fransiskaner, prest
Han var rådgiver for Inkvisisjonen, og fikk ry på seg som dyktig, intelligent og hensynsfull i dette henseende. Ganganelli ble venn med pave Benedikt XIV, som i 1758 utnevne ham til nok en gang å granske anklager mot jødene om ritualmord; Ganganelli gjorde så og fant anklagene grunnløse.
Kardinal
Han utnevnt til kardinalprest i 1759, med San Lorenzo in Panisperna på Viminalhøyden i Roma som tittelkirke. Senere skiftet han til Santi XII Apostoli.
Arthur Conolly
Virke i Sør- og Sentral-Asia (The Great Game)
Den 17. juni 1842 ble Stoddart og Conolly henrettet på plassen foran Ark-citadellet.
Klemens XIV
Pave
Etter en mer enn tre måneder lang konklave ble han valgt som pave den 19. mai 1769; han var den franske konges foretrukne kandidat.
Arthur Conolly
Virke i Sør- og Sentral-Asia (The Great Game)
I 1845 foretok pastoren Joseph Wolff en reise for å finne ut hva som var skjedd med de to offiserene. Han og hans hustru kom så vidt fra det med livet, og skrev om omfattende skildring av sine reiser i Sentral-Asia, som gjorde Conolly og Stoddart til velkjente navn i Storbritannia for lange tider.
John Reid (seiler)
John Sidney Reid (født 27. november 1918 i Atlanta, død 17. mai 1954 i Miami) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Reid vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den amerikanske båten «Comanche» som kom på andreplass i starbåt-klassen bak den italienske båten «Merope». Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 23. juli 1952. Mannskapet på «Comanche» besto av John Reid og John Price.
Klemens XIV
Pave
Han opphevet bullen In coena Domini i 1770.
Han var en lærd og kunstelskende mann, men hadde liten fremgang i sin streben etter å få bragt orden i Kirkestatens finanser. Hele hans pontifikat var preget av strider vedrørende jesuittordenens opphevelse. Klemens, som på ingen måte var blind for jesuittenes betydning for den pavelige kirkelige og sekulære styringsmyndighet og politikk, forsøkte først å skyve på avgjørelsen av spørsmålet inn i fremtiden. Men det bygde seg opp et veldig trykk, og til slutt gav han etter for overmakten. I 1772 ble Collegio Romano og jesuittenes øvrige institusjoner stengt i selve Kirkestaten, og den 21. juli 1773 underskrev pave Klemens Dominus ac Redemptor noster, den forordning som opphevet ordenen.
Dette tiltaket ble mottatt av de fleste makter med tilfredsstillelse. Det gjaldt for eksempel Portugal - paven fikk på nytt sendt en pavelig nuntius i Lisboa. Tsarrussland var imidlertid ikke glad for opphevelsen av jesuittordenen, som drev høyt skattede utdannelsesinstitusjoner der. Dermed kunne ordenen bestå der, nærmere bestemt i landsdelen Hviterussland.
Avignon og Venaissin, Benevento og Pontecorvo ble i april 1774 tilbakeført til Pavestolens verdslige domene.
Etter hans død gikk det rykter om at han var blitt forgiftet av jesuittene, siden han hadde oppløst ordenen året før.
Klemens XIV døde allerede 22. september 1774, og som ikke sjeldent er, oppstod det rykter om at han var blitt tatt av dage. Noen mente at han var blitt forgiftet av jesuittene, andre mener at han døde av skrekk - redd for at jesuittene ville forgifte ham. På sitt dødsleie sa han: «Jeg drar mot evigheten, og jeg vet hvorfor!» Da liket gikk raskt i oppløsning, tok man dette som bevis for at han hadde hatt rett i sin mistanke, men trolig døde han av lungebetennelse etter å ha ridd til kirken Santa Maria sopra Minerva i pøsregn, for å forestå utdelingen av legater til brudeutstyr på Maria bebudelsesdag.
Ingen senere pave har valgt Klemens som navn.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Gruveulykken i Sør-Afrika 2009
Gruveulykken i Sør-Afrika hendte sent mai/tidlig juni 2009 i Free State provinsen, Sør-Afrika. Minst 82 gruvearbeidere, mange fra Lesotho, Mosambik og Zimbabwe, døde ved inhalering av giftig gass fra en brann i gruvesjakten 18. mai.
Ulykkesgruven (Eland shaft ) eies av Harmony Gold
Diogenes
Diogenes er et gresk navn som betyr «født av Zevs» - en sammentrekning av Διος (Dios) som betyr «av Zevs» og γενης (genes) som betyr «født».
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Diogenes og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Thomas Hansen (svømmer)
Thomas Hansen (født 1974) er en norsk tidligere svømmer som representerte Nero og Skedsmo SK. Han var på det norske juniorlandslaget fra 1989-1991, og på elitelandslaget fra 1991-1994.
Han vant 10 NM-gull og 20 NM-medaljer på seniornivå i perioden 1991–1994. I tillegg vant han 16 jr. NM-gull i perioden 1990-1992, og satte norske juniorrekorder på 400 meter fri (kortbane), 1500 meter fri (kortbane) 400 meter medley (kort- og langbane), og 200 meter butterfly (langbane).
Internasjonalt oppnådde han 13. plass i langbane-EM i Sheffield i 1993 (400 meter fri), 3. plass i det åpne australske mesterskapet i Brisbane i 1994 (800 meter fri), og ble tre ganger "All-American" under det amerikanske college-mesterskapet i Texas i 1996.
Under høydetrening med det norske landslaget i forkant av VM i 1994 pådro han seg en alvorlig skulderskade, som forhindret ham fra å stille til start i VM. Skaden førte til slutt til at han la opp i 1996.
Han har doktorgrad i psykologi fra University of Pittsburgh i USA.
Pål Trøan Aune
Pål Trøan Aune (født 29. mars 1992) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Steinkjer Skiklubb. Han gikk også for Team LeasePlan Go og Team Jobzone. Han konkurrerte i verdenscupen fra 2013 til 2023 med fjerdeplass på sprint fristil i Dresden i 2020 som beste resultat.
Karriere
Aune debuterte i verdenscupen i langrenn i desember 2013 i Asiago, der han ble nummer 51 i sprint. Hans neste verdenscuprenn var i mars 2014 på sprinten i Drammen, hvor han ble nummer 38. I NM på ski i januar 2015 på Røros kom han på andreplass i sprintkvalifiseringen, men endte konkurransen som nummer 20. I verdenscupen i Östersund i februar 2015 ble han nummer 20 i sprint. Dette var hans første verdenscuppoeng.
Peipus
Peipus (estisk: Peipsi-Pihkva järv, russisk: Чудско-Псковское озеро) er en stor innsjø på grensa mellom Estland og Russland. Med et areal på 3 555 km² er den Europas fjerde største ferskvannssjø, etter Ladoga, Onega og Vänern. Av det samlede arealet er 1 570 km² (44 %) estisk territorium, mens resten tilhører Russland. Innsjøen er det som er igjen av en større sjø som lå i dette området i istiden.
Midas-kvartalet
Midas-kvartalet, svensk: Kvarteret Midas, er et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Schönfeldts gränd i nord, Lilla Nygatan i øst, Tyska brinken i sør og Mälartorget i vest. Kvartalet består i dag av tre bygårder: Midas 5-7. Tidligere bestod kvartalet av bare to eiendommer: Midas 1 og 2.
Peipus
Geografi
Peipus er en grunn innsjø, med største dybde på 15 meter og gjennomsnittsdybde på 7 meter. Hovedtilløpene er elva Velikaja, som munner ut lengst sør i sjøen, like nordvest for Pskov og Emajõgi, som renner inn i Peipus fra Võrtsjärv i vest. Sjøen har også tilløp fra rundt 30 mindre elver, hvorav de viktigste er Võhandu og Piusa (Pimzja) som renner inn fra sørvest, og Zjetsja som kommer fra øst. Peipus har utløp mot nord gjennom elva Narva, som munner ut i Finskebukta. Øyene i innsjøen er ganske små, de viktigste er Piirissaar, Kolpin og Kamenka.
Midas-kvartalet
Kvartalet
I middelalderen lå området for dagens Midas-kvartal under vann i innsjøen Mälaren, og det ligger også utenfor der den gamle bymuren gikk. Strandlinja flyttet seg gradvis ved landhevning, og ikke minst ved utfylling langs stranden.
Peipus
Geografi
Ettersom sjøen er såpass grunn kan den oppvarmes til temperaturer til rundt 22 °C om sommeren. Peipussjøen er derfor svært populær som badesjø. Badeturismen er for det meste i nord, der strendene har brede sanddyner bak vakre skogsbelter – ikke minst mellom de estiske småstedene Kauksi og Vasknarva. Her er det en del enkelt utrustede campingplasser. Men utenfor den lett tilgjengelige nordbredden utnyttes sjøen svært lite i turismeøyemed.
Midas-kvartalet
Kvartalet
Heller ikke i 1651, da sydvestre Stadsholmens eldste kjente tomtekart ble tegnet, fantes hverken Mälartorget eller kvartalene omkring. Mälartorget ble ikke tørrlagt før på slutten av 1600-tallet. På et tomtekart fra 1700 er Assistenten Emporage oppført som grunneier. På Peter Tillaeus kart fra 1733 har kvartalet nummer 55 og har en rektangulær form. Deretter fulgte en inndeling i to like store tomter; Midas 1 og 2, med nr. 1 mot nord og Schönfeldts gränd.
Amy Van Dyken
Amy Van Dyken (født 15. februar 1973 i Englewood, Colorado) er en amerikansk tidligere svømmer som under Sommer-OL 1996, i Atlanta vant fire gullmedaljer på 50 m frisvømming, 100 m butterfly, 4x100 m frisvømming og 4x100 m medley stafett. Hun vant også to gullmedaljer på stafett under Sommer-OL 2000 i Sydney. Van Dyken har også vunnet tre gullmedaljer, to sølvmedaljer og en bronsemedalje fra langbane-VM 1994, Roma, og langbane-VM 1998 i Perth. I tillegg har hun også tre gullmedaljer og en sølvmedaljer fra Panamerikanske leker og to gullmedaljer og en sølvmedalje fra Stillehavslekene.
Peipus
Geografi
Om vinteren fryser innsjøen vanligvis over. Den maksimale istykkelsen er som regel i mars, på 50 til 60 cm.
Midas-kvartalet
Kvartalet
På slutten av 1600-tallet og begynnelsen av 1700-tallet var kvartalet bebygd med boliger mot Lilla Nygatan, mens det på Mälarsiden var driftsbygninger. I dagens Midas 5 (Mälartorget 15/Lilla Nygatan 16) ble det mellom 1741 og 1743 anlagt et av Stockholms tre sukkeraffinerier. I bygningen som vender mot innsjøen Mälaren var det kokerom, tørkerom og lager, og mot Lilla Nygatan var det boliger. Sukkerraffineriet hadde i 1750-årene også lager i det tilstøtende kvartalet Jason. Midas 5 ble revet i april 1902 og ble erstattet av nåværende boligbygning mot Mälartorget, tegnet av arkitekt Sam Kjellberg. På tomten mot Lilla Nygatan 16 var det i 1973 planlagt riving og bygging som imidlertid aldri fant sted. Forslaget var tegnet av arkitekt Ernst Grönwall.
Peipus
Geografi
Snøsmeltingen om våren kan heve vannspeilet med innpå én meter, noe som innebærer en forbigående arealutvidelse på 780 km² med oversvømmelser av den for det meste tynt befolkede strandsonen.
Dansk 1. divisjon fotball 1945–46
Dansk 1. divisjon fotball for menn i 1945/1946 sesongen bestod av 10 lag og Boldklubben af 1893 vant serien.
Rotten Tomatoes
Rotten Tomatoes er en nettside som setter sammen beskrivelser, informasjoner og anmeldelser av filmer og videospill. Navnet går tilbake til en klisjé fra vaudevilletiden om at publikum kunne finne på å bombardere skuespillerne med råtne tomater (tomatoes) dersom de ikke likte forestillingen.
Peipus
Geografi
Fisket i sjøen er rikt. De viktigste fiskeslagene er abbor, brasme, gjørs, mort og sik. Fiskeriet på sjøen oppbringer gjennomsnittlig pr år en fangst på 10 000 tonn fisk. Men sjøen er forurenset etter utslipp av miljøgifter, særlig fra landbruket i Sovjet-tiden.
Rotten Tomatoes
Nettstedet ble opprettet av Senh Duong som et prosjekt på fritiden og lansert den 12. august 1998. Hans målsetting med Rotten Tomatoes var «å skape et nettsted hvor folk fikk tilgang til omtaler fra en rekke anmeldere i USA». Medarbeiderne i Rotten Tomatoes leter gjennom Internett for å oppdrive så mange anmeldelser og omtaler av nye filmer som mulig, og teller antallet positive og negative anmeldelser.
Vann over ild
Vann over ild er en norsk film fra 2018 skrevet og regissert av Jørn Utkilen. Filmen er Utkilens første langfilm som regissør, og er en westerninspirert komedie hvor handlingen er lagt til et lite gruvesamfunn i forfall hvor innbyggerne bor i campingvogner og kjører på mopeder. Innspillingen ble gjort i sanddeponiet til den tidligere norske gruvebyen Knaben i Agder.
Midas-kvartalet
Kvartalet
I dagens Midas 7 (Mälartorget 13) ble det i 1858-1860 bygget et av Stockholms første utleiehus av kontinental type. Arkitekt var Johan Fredrik Åbom som tegnet fasader inspirert av antikken med gigantpilastre i mellometasjene og en vindusrekke med små buede vinduer under en taklist med tannsnittprofil. Rundt førsteetasjens buede utstillingsvinduer er fasaden rustikk, men ellers er den pusset og fargesatt i grått, rødt og gult. I tredje etasje tegnet Åhbom en bred balkong med svars konsoler bars upp av fyra kvinnogestalter i form av karyatider (numera borttagna).
I husets første etasje mot nord, nærmest Schönfeldts gränd, lå rundt århundreskiftet A. Modins vinhandel, som hadde sitt lager av vin og spirituosa her. Eieren Eric W. Lundqvist reklamerte med å være «närmast belägna vinhandel till Mälarehamnen». På selskapets etiketter vistes Åboms bygning. I mai 1936 ble det i bygningens søndre del åpnet Gamla stans eneste kino. Den ble kalt Hansa og hadde 110 sitteplasser. Over inngangsdøren lyste ordet "BIO" i neonbokstaver. Filmvisninger opphørte i 1954, deretter ble lokalene tatt over av Teatern i Gamla stan, som tidligere hadde ligget på Yxsmedsgränd 1.
I Midas 6 (Lilla Nygatan 14) var det opprinnelig en bygning fra 1600-tallet, som ble revet på midten av 1970-tallet og ble erstattet med en kontorblokk på fire etasjer med fasader i pastischarkitektur som ser ut til å være eldre enn den faktisk er. Arkitekt var Stein B. Jonson og byggeherre SACO som fortsatt har sitt hovedkvarter der. I første etasje er det butikker.
Vann over ild
Cato Skimten Storengen spiller hovedrollen, og dette var hans første større filmrolle. For rollen ble han nominert i klassen «Beste mannlige hovedrolle» under Kanonprisen 2018. Filmen ble også plukket ut til konkurranseprogrammet under Filmfest München i 2018.
Handling
En cowboy rir inn i en velstående gruve-by i ørkenen hvor ingen lenger behøver å arbeide.
Cowboyen begynner snart å hisse opp til forskjellige problemer, i det som muligens kan bli noen av byens aller siste dager.
Rotten Tomatoes
Et fåtall av filmene når opp til klassifiseringen «Certified Fresh». Disse må ha minst 75 % positive anmeldelser og være basert på minst 40 anmeldelser (inkludert fem toppkritikere). Disse filmene får et eget emblem. Eksempelvis er den Oscar-belønnede filmen Storbyhavnen «Certified Fresh» med nærmere 100 %.
Nettsiden endret design i 2018. Dette var den mest omfattende visuelle endringen siden oppstarten i 1998.
Peipus
Byer og kommunikasjoner
De største byene ved sjøen er Mustvee og Kallaste vest på estisk side av Den store sjø, og Gdov i sør, på russisk side. Den sistnevnte ligger imidlertid ikke helt nede ved sjøen, men ved elva Gdovka to kilometer før dens utløp i innsjøen. Like sør for Mustvee ligger landsbyen Tiheda, som er Europas lengste rekkelandsby. Den strekker seg 7 km langs en hovedvei helt nede langs sjøen – mellom Mustvee og Kasepää. Tiheda ble grunnlagt av russiske Gamle troende, på flukt fra tsarens forfølgelse av denne arkaisk-ortodokse sekten, på slutten av 1600-tallet.
Langs vestkysten går Estlands riksvei 3.
Slaget på isen
Historisk er innsjøen best kjent for slaget på isen. Ute på den tilfrosne innsjøen beseiret den 5. april 1242 en russisk hær under Novgorods fyrst Aleksander Nevskij de tyske og danske korsriddere fra Den tyske orden og Sverdbroderordenen og deres estiske allierte.
Slaget har senere inngått i russisk og sovjetisk patriotisk propaganda ettersom det var den siste gang på århundrer at tyskere hadde gått til angrep på Russland. Slaget skildres i Sergej Eisensteins storfilm Aleksandr Nevskij fra 1938, men i filmen ender slaget feilaktig med at isen brast under korsfarerne. De tyske ridderne bærer i filmen hjelmer som minner om datidens tyske militærhjelmer, og var også dekorert med hakekors.
Ettersom filmen var ferdig postprodusert rett før Molotov-Ribbentrop-traktaten ble inngått i august 1939, ble den ikke vist med det samme – ikke før i 1941, etter det tyske angrepet på Sovjetunionen.''
Peipus i kunsten
En rekke russiske og estiske kunstmalere har arbeidet ved Peipussjøen. Blant de mer kjente er estiske Johannes Uiga (1918–1998), Luulik Kokamägi, Roman Nyman (1881–1951), Alfred Kongo (1906–1990), Varmo Pirk (1913-1980), Jaan Vahtra (1882–1947) og Lembit Saarts (1924–). De viktigste temaene har, foruten det rene landskapsmaleri, vært de gammelmodige, russiske fiskersamfunnene langs vestkysten av Peipus, opprinnelig etablert av gammeltroende fra siste tiår av 1600-tallet.
Diosyris
Diosyris er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, brunspraglete trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen, med lange hår, i tillegg er det fjerde, femte og sjette leddet utstyrt med "flagg" av tette hår. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover, rundede i spissen. Lårene er klubbeformede, leggene på bakbeina har "flagg" i spissen.
Utbredelse
Arten lever på Borneo.
Diogenes Laertios
Diogenes Laertios (gresk: Διογένης Λαέρτιος, latinisert Diogenes Laërtius) var en gresk filosofihistoriker, som levde rundt år 200 e.Kr. Man antar at han har fått sitt etternavn fra byen Laerte i Kilikia i Lilleasia, eller fra den romerske familien Laërtii. Han er forfatteren bak et senantikt filosofihistorisk verk bestående av 10 bøker, som er den viktigste sekundærkilden som er på området. En av de mest brukte navnene på verket er Liv, lære og utsagn av kjente filosofer.
Liv
Nesten ingenting er kjent fra hans liv. Han må ha levd en gang etter legen og filosofen Sextus Empiricus (ca. 200 e.Kr.), som han nevner i sin tekster, og før Stephanus av Bysants (ca. 500 e.Kr.), som siterer ham. Det er sannsynlig at han var virksom på den første halvdelen av 200-tallet under regimet til Alexander Severus (222–235) og dennes etterfølgere.