cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TopPop
Opprinnelse
TopPop var langt på vei en fornorsket versjon av det britiske Top of the Pops. Det var tiltenkt å ha sendestart i 1986, men ble utsatt til februar 1987. Disse planene ble imidlertid stoppet av Harald Tusberg i underholdningsavdelingen, og det skulle derfor gå ytterligere syv måneder før programmet kom på lufta. Utsettelsene skapte en konflikt mellom Tusberg og Ivar Dyrhaug, som var programmets skaper.
Den stadige synkende interessen for NRK blant ungdommen og tilsvarende økning av interessen for satellittsendinger og video, var en medvirkende årsak til at programmet ble realisert.
Det ble i alt sendt 43 sendinger. Det inkluderer tolv såkalte «TopPop Spesial» hvor en artist eller gruppe ble portrettert. Alle episodene ble produsert på Rockefeller Music Hall i Oslo. Fjernsynsbransjen hadde blitt oppmerksomme på nyåpnede Rockefeller (åpnet 14. mars 1986) etter de sponset «norsk uke» på Sky Channel høsten 1987 med 15 norskproduserte pop-/rockvideoer – alle tatt opp på Rockefeller.
NM i mangekamp innendørs 2022
NM i mangekamp innendørs 2022 ble arrangert i Bærum idrettspark 22.–23. januar 2022. Arrangør var IK Tjalve og IL Koll.
Venor
De regnes som oppfinnerne av de moderne lavvuene som etterhvert er blitt allemannseie i Skandinavia. Av modeller som de var først ute med å utvikle, er blant annet Enstangslavvuene, Ovnslavvuene og Venorgammene. Firmaet har fremdeles sin produksjon i Kautokeino på Finnmarksvidda.
Nigeriansk naira
Naira er myntenheten i Nigeria. 1 naira (₦) = 100 kobo. Forkortelsen er NGN, og symbolet for valutaen er ₦. Valutaen finnes i valørene 1, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 og 1000 naira.
Ekseption
Ekseption var et nederlandsk band som hadde sin storhetsperiode på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet. Bandets hitsingler var for det meste poprockarrangementer med jazzsoloer av kjente klassiske temaer. Ekseptions mest kjente medlem var Rick van der Linden, som var pianist og organist, og gjennom suksessårene fra 1969 til 1973 bandets komponist og leder.
Ekseption ble dannet i 1958 som The Jokers, og spilte frem til 1968 jazz, rhythm and blues og popmusikk, for det meste andres låter. Etter å ha brukt navnet Incrowd i et drøyt år valgte bandet i 1967 å endre navnet til Ekseption. Etter suksess med to poprock-arrangementer med klassiske temaer valgte man i 1968 å satse på slike arrangementer, og dette innledet suksessperioden som varte til 1973, under ledelse av Rick van der Linden. I den perioden ga bandet ut seks LP-er, og rundt halvparten av materialet var slike arrangementer – resten var egne komposisjoner innen popmusikk, rock og semi-klassisk, ofte med jazzpreg. Etter at van der Linden forlot bandet ga Ekseption ut to LP-er i 1974 og 1975 som fortsatte i omtrent samme spor, men med en mer avslappet stil med sterkere fremtreden av jazz-elementene.
Stil
Ekseption ble mest kjent for sine bearbeidelser av kjente temaer fra klassiske komponister, i pop- og rockpregede settinger med jazzsoloer, men ca. halvparten av produksjonen var egne komposisjoner. Instrumenteringen var spesiell i datidens nederlandske populærmusikk, da Ekseption til tross for pop- og rockelementene sjeldent brukte elektrisk gitar, men i stedet trompet og saksofon. Tangentinstrumentene hadde en dominerende rolle.
Stilen har endret seg gjennom årene. Mellom 1967 og 1969 var stilen preget av jazz, rhythm and blues og popmusikk.
Inspirert av gruppa The Nice valgte bandet i 1968 å arrangere kjente klassiske temaer. Seks av de ti sporene på deres første LP (1969) var slike arrangementer, mens resten av plata besto av jazz og rock. Denne stilen ble beholdt frem til 1973, med en synkende andel klassiske arrangementer.
Historikk
Ekseption ble startet som The Jokers i 1958 med blant andre trompetist Rein van den Broek og gitarist/saksofonist Huib van Kampen. Bandet skiftet navn til Incrowd i 1965. Et annet band hadde allerede det navnet, så man valgte da navnet Ekseption i 1967, etter sigende etter å ha pekt på et tilfeldig ord i en engelsk ordbok. Nye medlemmer i 1967 var saksofonist Rob Kruisman, som tok på seg lederjobben, og klassisk utdannet pianist Rick van der Linden, som også hadde spilt jazz.
Etter forslag fra Rick van der Linden, og inspirert av The Nice, spilte bandet inn en rockversjon av Aram Khatsjaturians Sverddans (sabeldans). Ved Loosdrecht Jazz Festival i 1968 spilte Ekseptions «Sabre Dance», Hank Mobleys «Avila and Tequila» (kalt «Avilla at the Tequila») og Dizzy Gillespies «Taboo». De vant førsteprisen og en platekontrakt med Philips. Det var meningen å utgi «Sabre Dance» som singel, men da man hørte at bandet Love Sculpture allerede hadde en hit med «Sabre Dance», valgte man å spille in et arrangement av åpningstemaet og deler av førstesatsen av Beethovens femte symfoni, under tittelen «The 5th» – i noen land også kjent som «The Fifth».
Singelen ble utgitt i mars 1969. «The 5th» slo ikke an i begynnelsen, men salget tok seg kraftig opp i august etter iherdig innsats av en kjent radioprogramleder, og da var Ekseptions hovedformel grunnfestet: kjente klassiske temaer arrangert som poprock med jazzelementer – jazz oftest som soloer som midtdelen i en ABA-form.
I kjølvannet av singelen spilte bandet inn et album som for 60 prosent besto av klassiske temaer i Ekseptions utforming. Fra den tid og frem til 1973 var Ekseption dominert av Rick van der Lindens ledelse og musikalske retning, og av en rekke hits og godt solgte album i mange land, blant andre Nederland, Israel og de nordiske landene.
Ekseptions suksess begynte å minke etter Ekseption 5 (1972), og uroen i bandet økte, med endringer i besetningen som resultat. Etter Trinity (1973) fikk van der Linden beskjed om at han var uønsket som leder og medlem, og han forlot bandet og startet Trace.
Deretter fortsatte bandet med forskjellige stilendringer og besetninger, også med Rick van der Linden og flere andre tidligere oppsagte medlemmer, men suksessen uteble. Ekseption hadde flere gjenforeninger opp til 1990-tallet, og spilte sammen med en hel ny besetning så sent som i 2003, men etter at van der Linden døde den 22. januar 2006 virker det trolig at en epoke er over.
Singler
Nederlandske utgivelser
Husebyrennet
Husebyrennet var et skirenn som ble avholdt hvert år i perioden 1879 til 1891 med unntak av 1880 og 1882 i Ullern i daværende Aker herred. Rennet var den direkte forløperen til Holmenkollrennene.
Bakgrunn
Det var på 1860- og 1870-tallet avholdt skirenn på Iversløkka i Ila, og Centralforeningen for Udbredelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug hadde avholdt skirenn i Bærum i 1875 og 1876. Sondre Norheim hadde deltatt i fire renn i Kristiania, men deltok aldri i Husebyrennet. Da Christiania Skiklub ble stiftet i 1877 valgte den Huseby som arena for sitt renn.
Til 1883 ble Husebyrennet avholdt av Christiania Skiklub og fra 1884 av Skiforeningen.
Kastellbakken
Hoppbakken, som lå på Søndre Huseby, ble ansett som gigantisk den gang, og ble kalt Kastellbakken. Den ble også kalt Husebybakken. Bakken hadde unnarennet i skrenten ned mot nåværende Smestad gjenbruksstasjon (hvor Smestad brannstasjon lå tidligere), ovarannet om lag ved det som i dag er Husebybakken 20. En bronseplakett markerer nå stedet rennene ble avholdt. Det er i dag ellers ingen synlige rester av hoppbakken, og den må ikke forveksles med Skuld-bakken, som ligger lenger øst, i dalsøkket som dannes av Makrellbekken.
Konkurransene
Konkurransen var en kombinasjon av hopp, langrenn og delvis slalåm og delvis utfor. Hopplengdene som ble oppnådd var om lag 20 meter, men lengden ble i den første tiden ikke målt. I stedet avgav dommerne en karakter mellom 1 og 5, basert både på stil og lengde. Langrennsdelen var heller ikke basert bare på tid, men også på dommerkarakterer.
I 1880 var det ikke mulig å få arrangert rennet på grunn av snøforholdene.
Det andre rennet i 1881 var bare for voksne, og ble igjen dominert av telemarkinger. 15 av 47 deltakere var telemarkinger. Fridtjof Nansen ble med sin sjuendeplass nest best av dem som ikke var fra Telemark.
I det tredje rennet i 1883, det første som ble avholdt av den nystartede Skiforeningen, ble det dobbeltseier til brødrene Torjus og Mikkjel Hemmestveit.
I 1884 var det bare hopprenn, og første gang gikk en utøver som ikke representerte Telemark til topps. 18-åringen Richard Blichfeldt fra Kristiania vant, selv om han også opprinnelig var fra Telemark. Fridtjof Nansen, som da studerte i Bergen, ble nummer ni etter at han hadde gått på ski over fjellet fra Voss for å delta, og han returnerte samme vei etterpå.
I 1885 var langrenn igjen tatt inn på programmet, og det var forlenget til 4000 meter. Mikkjel Hemmestveit ble best både i kombinert og langrenn.
I 1886 gikk rennet over to dager med langrenn søndag og hopping mandag. Langrennet var forlenget til 11 km. Mikkjel Hemmestveit var igjen best både i langrenn og kombinert. Det var også innført en ny øvelse som ble kalt «svingrenn», som var slalåm, bortsatt fra at navnet slalåm ikke var i bruk ennå.
I 1887 var hopprennet sløyfet, og langrennet var utvidet til 20 km og arrangert med fellesstart. Det var denne gang ikke individuell premiering, men en lagkonkurranse der Bærums Skiklub vant. For første gang var det tillatt å bruke to skistaver.
I 1888 var det igjen kombinert med individuell premiering. I hopprennet var det for første gang to omganger. Langrennet var utvidet til 25 km. I tillegg ble det for første og eneste gang i Husebyrennet avviklet et 50 km langrenn med hele 400 kroner i gull i førstepremie. Dette var verdens første 50 km langrenn. Tolv av 17 startende fullførte, og 27 år gamle Torjus Hemmestveit vant på tiden 4.26.30.
Verdens ytterpunkter
Se også
Fakta geografi dunia
Nico D
Nicolas Albert Holter (født 27. januar 1982), kjent under artistnavnet Nico D, er en norsk hiphop- og reggaemusiker.
Bakgrunn
Han ble født i Sèvres i Paris, men vokste opp i Oslo.
Musikalsk virke
Han har spilt med OnklP, Admiral P og Jah Mason, og har samarbeidet med reggaemusikeren Jah Ark Manifest.
Som første skandinav havnet Nico D (sammen med Jah Mason) på førsteplass på hitlistene på Jamaica med reggae-låta «Ruff Times» i 2009.
Sammen med Admiral P vant han klassen årets hit under Spellemannprisen 2014 for låten «Engel».
Gunder Anton Jahren
Familie, utdannelse og yrke
Han var sønn av gårdbruker Johannes Gundersen Jahren og hustru Sidsel Johanne Arnesdatter Grimstad på Jaren i Rakkestad. En yngre bror var Kristian E. Jahren, som ble stortingsmann og ordfører i Rakkestad.
Utover folkeskolen fikk han en beskjeden teoretisk utdannelse, men som likevel var god for bondesønner på hans tid; han gikk amtsskolen i flere vintre, jordbruksskole og handelsskole i Kristiania. I 1884 begynte han som kasserer og bokholder for Hans Jacob Hofgaard på trevarefabrikken på Sjåstad i Lier, hvor det ble produsert dører, vinduer og lister, så vel som høvlede bord og planker. Senere gikk Jahren til en tilsvarende stilling hos Hofgaards gamle forretningspartner Kristofer Myhre ved Christiania Trævarefabrik, hvor det ble produsert rullegardiner og persienner.
I 1888 giftet han seg med Lisa Georgine Hansdatter Bjørneby (Torp), datter av gårdbruker Hans Pedersen Bjørneby og Dorthea Kristine Torp i Degernes. De fikk flere barn. I 1889 kjøpte de gården Brekka med tilliggende eiendommer i Tomter i Hobøl. Han drev gården frem til 1918, men viet allerede fra 30-årsalderen mye av sine krefter til offentlige verv.
Politiske og offentlige verv
I sin ungdom hadde Jahren venstresympatier, men kom til å bli høyremann. Han var innvalgt i Hobøl herredsstyre 1891–1910 og ordfører 1894–1898. Han var innvalgt på Stortinget fra Smaalenenes amt/Østfold fylke 1895–1900 og 1904–1930; i perioden 1906–1921 med flertallsvalg i enmannskretser som valgordning var han valgt fra Rygge krets.
Han nedla størstedelen av sin innsats i komitéarbeidet i Stortingets landbrukskomité, hvor han satt som formann 1910–1912, 1919–1920 og 1922–1930. Han var lagtingspresident 1909–1920, 1922–1924 og 1925–1930 samt stortingspresident 1925–1927. Han har blitt beskrevet som «lun, overbærende, tøyelig, rolig og smidig i sin fremferd», «alltid rommelig overfor andres meninger og derfor lett å samarbeide med». At Venstre lot ham sitte som lagtingspresident mens de hadde flertall, «var en honnør til hans saklighet og rutinerte politiske dyktighet». Han stod også lenge i spissen for en bondegruppering utenfor partiene på Stortinget. Jahren var landbruksminister i Otto B. Halvorsens første regjering 1920–1921.
Han opparbeidet seg en del økonomisk kunnskap. Han var statsrevisor 1910–1911, og i 1912 utnevnt til «direktør» (styremedlem) i Norges Hypotekbank. Jahren hadde ingen stor ballast som bankmann fra før, men hadde hatt verv i Hobøl sparebank, og tok med seg «den sosiale bondevennlige innstillingen» inn i direksjonen, som ble ledet av Otto Blehr. Jahren satt der frem til sin død.
Utmerkelser
Han ble i 1921 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for statsborgerlig og embedsfortjeneste». Han ble også tildelt 7. juni-medaljen og Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930.
Pierre Nihant
Pierre Nihant (født 5. april 1925 i Blegny, død 12. januar 1993 i Blegny) var en belgisk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Nihant vant en olympisk sølvmedalje i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på andreplass på 1000 meter tempo bak Jacques Dupont fra Frankrike.
Gustav Adolf von Hohenlohe-Schillingsfürst
Gustav Adolf, prins von Hohenlohe-Schillingsfürst  (født 26. februar 1823 i Rotenburg ved Fulda i Tyskland, død 30. oktober 1896 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Liv og virke
Prins Gustav Adolf var bror av rikskansler, fyrst Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst.
Han ble kreert til kardinal i 1866 av pave Pius IX. Han skulle bli kardinalbiskop av Albano, men gav avkall på dette grunnet de høye kostnader dette ville innebære. Han ble da gitt San Callisto som tittelkirke, og fikk i 1895 over til San Lorenzo in Lucina.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Carlo Orazi
Carlo Orazi (født 20. mai 1673 i Castorano i provinsen Ascoli Piceno i Italia, død 1. februar 1755 samme sted) var en italiensk katolsk kinamisjonær og prest tilhørende fransiskanerordenen.
Liv og virke
Han trådte inn i fransiskanerordenens konvent i Teramo, og ble sendt som misjonær til Kina, der han ankom i 1700. I 1707 ble han vikar for biskop Bernardino Della Chiesa. Etter biskop Della Chiesas død i 1721 overtok han midlertidig ledelsen av bispedømmet Beijing, men uten å bli bispeviet, og innehadde dette vervet til 1725.
Orazi ble en av de fremste motstanderne av jesuittenes linje i ritestriden. Det var han som på Romas og biskop Della Chiesas oppdrag dro til Beijing og publiserte de romerske dekreter med sine fordømmelser av de omstridte riter (1704, 1710, 1715). Dekretene møtte stor misbilligelse ved Kangxi-keiserens hoff, og ved en anledning ble pater Orazi holdt i fangenskap, skjønt bare for en uke.
Han vendte tilbake til Italia i oktober 1733, og residerte så lenge ved Ara Coeli i Roma, der han fortsatte sin kritikk av jesuittene.
I 1742 vendte han hjem til sine hjemtrakter i Marche, og bodde der frem til sin død.
Ted Turner (musiker)
David Allen Turner (født 2. august 1950 i Birmingham, England) er en engelsk musiker. Han er kjent som gitarist i bandet Wishbone Ash og som studiomusiker for artister som George Harrison, John Lennon, Billy Preston og Al Stewart.
Turner startet å spille gitar i en alder av 17 år og da han var 19 spilte han i et lokalt band. I 1969 svarte han på en annonse i musikkmagasinet Melody Maker hvor det ble arrangert en audition etter en gitarspiller for et da navnløst band. Han og en annen gitarist, Andy Powell, svarte på den samme annonsen og Powell foreslo at bandet burde prøve begge gitaristene for å teste hvordan det ville høres ut. Dette skulle senere komme til å bli Wishbone Ash' varemerke og en ny unik teknikk i rocken kalt «doble gitarharmonier» som senere skulle påvirke andre band, som f.eks. Iron Maiden.
I 1971 spurte John Lennon Ted om å spille gitar på låten «Crippled Inside» på hans nye album Imagine. Våren 1974 forlot han Wishbone Ash og musikkbransjen for å reise jorden rundt og prøve å finne seg selv. I løpet av 1975 hadde han kommet til New Orleans for å starte et prosjekt i et forsøk på å øke den globale bevisstheten gjennom rockemusikk. Senere dette året flyttet han til Los Angeles for å spille inn, skrive og produsere for artister som George Harrison, Billy Preston, og Al Stewart. På begynnelsen av 1980-tallet var han medlem av flere mindre rockeband før han igjen begynte med innspilling for artister som Brian Auger og Rod Stewart.
Spike
Spike har flere betydninger:
Ralph L. Wilson
Ralph L. Wilson (født 1872, død 1951) var teknisk ingeniør i Bergen. I 1891 reiste han til USA og var blant annet med som konstruktør for verdensutstillingen i Chicago i 1893. Han reiste også til München hvor han fullførte sin tekniske utdannelse og tok sin ingeniøreksamen. I 1909 ble han vannverkssjef i Bergen og kommer til å lede damprosjektene i byfjellene. Han hentet mange av ideene sine fra utlandet og en del av utstyret konstruerte han selv. Deriblant brannhydrantene med byvåpenet på som gikk under navnet ”Bergenshydranten”.
Ralph Wilson var også en dyktig amatørfotograf. Han begynte å fotografere rundt 1895 og fotograferte aktivt både i jobbsammenheng og på fritid. Bildene er som oftest estetiske vakre og mange viser hans humoristiske side. Ralp L. Wilson var også eksperimentell i måten han presentere sine bilder på. Deler av hans fotografiske uttrykk høre hjemme i piktoralismen. Bildene er donert til Billedsamlingen ved Universitetsbiblioteket i Bergen og består av ca 2800 negativer.
Macrodorcas linwenhsini
Macrodorcas linwenhsini er en stor, svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (hannen ca. 40 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Hannen har lange, nokså rette mandibler med en tann omtrent i midten og et par ganske små tenner lenger ute. Hunnen har to knøler i pannen og antydning til lengdestriper på dekkvingene, sidene av hodet og pronotum er tett og grovt punkterte, midten svært blank.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Kina (Yunnan).
Eksterne lenker
Macrodorcas linwenhsini
Huset Aukrust
Huset Aukrust (tidligere: Aukrustsenteret) ligger i Alvdal i Innlandet og viser Kjell Aukrusts tegninger, malerier og fantasiverden. Museet ble innviet i 1996.
Bakgrunn
I 1988 donerte Kari og Kjell Aukrust 250 tegninger, akvareller og malerier til Alvdal, der Kjell Aukrust var født og oppvokst. Denne gaven var foranledningen til etableringen av Aukrustsenteret, som senere ble omdøpt til Huset Aukrust. Kjell Aukrust uttalte i forbindelse med donasjonen: «Min inspirasjon og grunnlaget for det jeg har gjort kommer fra Alvdalsbygda, derfor skal mitt livsverk tilfalle denne bygda, men det skal komme Alvdal til gode i videst mulig forstand.»
Bygget
Bygget er tegnet av arkitekt Sverre Fehn og ble offisielt åpnet av kong Harald den 23. mai 1996. Det er en lang smal bygningskropp, som er relativt lukket mot parkeringen og riksvei 3, men som har store vindusflater og diverse utbygg på den andre siden. Det er brukt naturmaterialer som skifer, ubehandlet furu og naturstein i bygget. Bygget fikk Statens Byggeskikkpris i 1996 og Norges Handikapforbunds Tilgjengelighetspris i 2000 for den vellykkede kombinasjonen av estetikk og funksjonalitet.
Kulturtilbudet
Foruten billedkunst inneholder senteret mange av Kjell Aukrusts fantasifulle tekniske innretninger, som en modell av «Il Tempo Gigante», bilen som er kjent fra filmsuksessen Flåklypa Grand Prix. Her er også Aukrusts figurer Solan, Ludvig og Emanuel Desperados og redaksjonen til avisen Flåklypa Tidende med kontorpulten til sportsjournalist Melvind Snerken. I Reodor Felgens verksted er en sjokolademaskin der besøkende kan lage sin egen sjokolade.
Senteret har også et auditorium med plass til 130 personer, kalt «Flåklypasalen», som brukes til kurs, møter og kino. Senteret har også kafeteria og en egen butikk som selger Aukrust-effekter.
Huset Aukrust er turistinformasjon for Alvdal kommune, og det er også kommunens tusenårssted.
I 2014 åpnet Huset Aukrusts nyeste attraksjon, «Flåklypatoppen», hvor man kan bli utdannet «Flåklypa-astronaut, tilkallingsklasse 1a, med eikeløv».
Det arrangeres også temporære kunstutstillinger i Huset Aukrust.
Byåsen videregående skole
Historie
Byåsen videregående skole ble bygget som en følge av at Sør-Trøndelag fylkeskommune etter hvert fikk behov for flere elevplasser.
Skolen er bygget på tomten hvor Munkvoll militærforlegning tidligere lå.
Arkitekt for skolen var HUS arkitekter AS. Skolen var opprinnelig planlagt mer omfattende enn det som er oppført, men andre byggetrinn ble utsatt.
Organisering
Skolen har også tilbud innenfor voksenopplæring samt nettskole.
Bydelsfunksjoner
En av tankene bak det nye skoleanlegget var at det også skulle romme forskjellige bydelsfunksjoner:
Skolen driver også eget bilverksted som del av opplæringen.
Skolens idrettshall benyttes i utstrakt grad til idrett og flere lokale lag benytter i dag hallen til treninger.
Lokaler
I tillegg til idrettshallen har skolen også flere fasciliteter som benyttes i den daglige opplæringen. Det er en stor avdeling for realfag med tilhørende laboratorium, bilverksted, lakkeringsverksted, kantine samt demonstrasjonskjøkken.
Skolens arealer er ikke inndelt etter den tradisjonelle klasseromsløsningen, men er fordelt på opplæringsareal, formidlingsrom og fellesarealer. Man har i tillegg flere verksteder for de forskjellige studieretningene som aktivt benyttes i opplæringen.
Linje 2 (Montreals metro)
Linje 2 (Line 2 Orange / Ligne 2 Orange) er en undergrunnsbanelinje ved Montreals metro i Canada. Linjen er den lengste, travelste og den første planlagte linjen i nettverket.
Linjen var del av det opprinnelige metronettverket som ble åpnet i 1966. Og ble utvidet mellom 1980 og 1986. I 2007 ble linjet utvidet med tre nye stasjoner i Laval utenfor Montreal.
Etter den siste utvidelsen foreslo Gilles Vaillancourt (borgermesteren av Laval) og utvide linjen med seks stasjoner, tre i Laval og tre i Montreal slik at linjen går i loop.
AS Vita Club
Association Sportive Vita Club (stiftet 1935) er en kongolesisk fotballklubb fra Kinshasa.
Balgö
Balgö utenfor Tångaberg i Varberg kommune, Hallands län i Sverige er med sine 250 hektar landområde den største av Hallands øyer. Til Balgö regnes et antall mindre øyer, blant andre selreservatene Stora og Lilla Både.
Her finnes fortidslevninger, geologisk interessante områder og et rikt fugleliv. Øya er blitt brukt som beitemark for sauer og kyr.
Masters 2021 (snooker)
Masters 2021 var en turnering for profesjonelle snookerspillere, som ble arrangert i London fra 10. til 17. januar 2021.
Masters er ikke en rankingturnering, men er ansett som en av de mest prestisjefulle turneringene innen snooker.
Regjerende mester fra 2020 var Stuart Bingham.
Resultater
Tallene til venstre for navnet angir spillernes seeding før turneringen.
Bangsundtunnelen
Bangsundtunnelen er en 148 meter lang veitunnel på fylkesvei 17 i Namsos i Trøndelag. Drivingen av tunnelen begynte oktober 2013, og gjennomslaget kom 21. november 2013. Tunnelen åpnet 12. juni 2015.
Keşan
Keşan er en by med 81 747 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Edirne. Den ligger nordøst for Enez, sør for Uzunköprü, øst for İpsala og vest for Malkara.
Oxeoschistus
Oxeoschistus er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Ganske store, brune sommerfugler, vingenes ytterkant er litt bølgete. Oversiden er brun med et oransje tverrbånd med mørke flekker. Det oransje tverrbåndet finnes også på forvingens underside, mens bakvingens underside er brun med lyse tverrbånd og gjerne også øyeflekker.
Levevis
Larvene lever sannsynligvis på bambus i slekten Chusquea.
Utbredelse
De fleste artene lever i Mellom-Amerika, der er dermed en av få slekter av Pronophilina som forekommer utenfor Sør-Amerika. Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Bolivia i sør.
Antonio Matteucci
Antonio Matteucci (født 15. mars 1802 i Fermo i Italia, død 9. juli 1866 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var knyttet til Den romerske kurie.
Liste over Fijis statsoverhoder
Liste over Fijis statsoverhoder omfatter monarken av Fiji i det kortvarige Kongegdømmet Fiji fra 1871 til 1874, monark og generalguvernør i perioden 1970–1987 da Fiji var en del av Det britiske samvelde, og landets presidenter etter at landet fikk sin selvstendighet i 1987. For perioden 1874–1970 da landet var britisk koloni henvises til Liste over britiske monarker.
Særtillegg
Særtillegg gis til den som har tjent opp liten eller ingen tilleggspensjon i Folketrygden. Hvis du har tjent opp tilleggspensjon som er minst like stor som særtillegget, får du ikke særtillegg. Hvis tilleggspensjonen din er mindre enn særtillegget, blir differansen utbetalt som særtillegg. Størrelsen på særtillegget avhenger av om pensjonisten er enslig, har ektefelle/partner/samboer som også mottar pensjon, eller forsørger ektefelle/partner/samboer. Den som forsørger ektefelle over 60 år, får høyest særtillegg.
En minstepensjon består av grunnpensjon (som er lik 1G for enslige og 0,85G for gifte) med tillegg av særtillegget.
Linje 4 (Montreals metro)
Linje 4 (Line 4 Yellow / Ligne 4 Jaune) er en undergrunnsbanelinje ved Montreals metro i Canada. Linjen er den minste på nettverket med bare tre stasjoner
Linjen var del av det opprinnelige metronettverket som ble åpnet i 1966. Og er nummerert etter planene som forelå i 1966. Linje 3 ble senere strøket fra planene og benevnelsen er derfor ikke i bruk. Linjen ble fort populært siden den forbandt sentrum av Montreal med Expo 67 verdensutstillingen og La Ronde på Île Sainte-Hélène.
Himmelske hustruer fra Mari-slettene
Nebesnyje zjony lugovykh mari (originaltittel: Небесные жёны луговых мари) er en russisk film fra 2012 regissert av Aleksej Fedortsjenko.
Tanger
Tanger er en havneby nord i Marokko med 669 685 innbyggere i 2004. Byen har blant annet skipsverft, hermetikkindustri og turisme. Byen har fergeforbindelse med Spania og Gibraltar. Den gamle bydelen (medinaen) har bebyggelse fra middelalderen. Tanger med omegn dekker omtrent 583 km².
Byen utgjorde i årene 1923–1956 en internasjonal sone ifølge Tanger-traktaten mellom Frankrike, Storbritannia og Spania. Tanger var et kjent smuglersentrum i årene etter 2. verdenskrig.
Kaffeklubbøya
Kaffeklubbøya (dansk: Kaffeklubben Ø; grønlandsk: Inuit Qeqertaat) er en øy nordøst for Grønland. Øya regnes som det nordligste landpunkt i verden.
Øya ble oppdaget av Robert Peary i 1900, og er omtrent en kilometer lang. Den befinner seg på 83°40′N 29°50′V, 37 km øst for Kapp Morris Jesup på Grønland. Den første som gikk i land på øya var den danske oppdageren Lauge Koch i 1921 da han var med på Den danske Jubilæumsekspeditionen. Han oppkalte øya etter kaffeklubben i Københavns geologiske museum. I 1969 regnet et kanadisk arbeidsutvalg ut at det nordligste punktet på øya ligger 750 meter nord for Kapp Morris Jesup, og dermed kunne kalles verdens nordligste landfaste punkt.
Siden den gang er flere sandbanker funnet lengre nord, men siden disse sandbankene ikke er permanente har de som regel ikke vært regent med når verdens ytterpunkter skulle listes opp.
I 1991 ble øya besøkt av grønlenderne Peter «Piitaaraq» Brandt, Kaaleeraq Bech og Johan Brandt. I anledning Lauge Kochs hundreårsdag fikk øya et grønlandske navn Inuit Qeqertaat som betyr «Menneskenes øy». Navnet ble offisielt godkjent 1993.
I 2021 ble det avdekket at sandbankene i området egentlig er morenemateriale på toppen av isfjell, og at Kaffeklubbøya er den eneste egentlige øya i området.
Arkitekturåret 1852
Arkitekturåret 1852 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1852.
Hoel kraftverk
Hoel kraftverk var et vannkraftverk ved Hukusjøen i Åsnes kommune i Innlandet.
I 2010 ble det gitt konsesjon til å restaurere og sette i drift et nytt kraftverk i det gamle bygget. Men konsesjonen utløp etter 5 år uten oppstart.
Pieter Aertsen
Pieter Aertsen (ca. 1509 – 1575) var en nederlandsk maler.
Liv og virke
Aertsen gikk i lære hos maleren Allart Claesz i Amsterdam. Etter en lengre vandretid gjennom Nederlandene, slo han seg i 1630 ned i Antwerpen der han etablerte seg som fri maler. I 1635 ble han opptatt som regulært medlem av lauget Sint-Lucasgilde. I medlemsregisteret er han oppført under navnet «Langhe Peter», et tilnavn han fikk han på grunn av sin uvanlig store kroppshøyde. Fra rundt denne tida signerte han sine verk med initialer og en trefork.
Aertsen bodde og arbeidet lenge i Antwerpen, men i 1556 slo han seg ned i Amsterdam ettersom flesteparten av oppdragsgiverne kom derfra.
Aertsens sønner Pieter, Aert og Dirk ble også malere. Andre kjente elever er Jan van der Straet (Stradanus) og Aertsens nevø Joachim Beuckelaer som videreutviklet Aertsens stil og temavalg.
Aertsen malte sjangerbilder og religiøse motiver. Mange bilder framstiller realistisk utførte torg- og kjøkkenscener i forgrunnen med motiver fra bibelhistorien eller folkelivet i bakgrunnen. Disse arbeidene fikk stor innflytelse på den flamske stilleben-kunsten.
Mange av Aertsens alterbilder ble ødelagt under kalvinistene bildestorming i 1566 og mye annet av Aertsens produksjon er ødelagt i seinere konflikter.
Få år etter Aertsen malte Pieter Brueghel den eldre bilder fra folkelivet som er blitt langt mer kjente enn Aertsens arbeider.
Kunsthistorikeren Harry Fett hevdet at den gamle altertavla i Andebu kirke er malt av Pieter Aertsen eller en av hans elever, men antakelsen betviles av andre fagfolk. Bildet fra 1569 er helt i hollandsk smak, med brød og frukt i forgrunnen og en detaljert utarbeidet framstilling av Nattverden i bakgrunnen.
Linje 5 (Montreals metro)
Linje 5 (Line 5 Blue / Ligne 5 Bleu) er en undergrunnsbanelinje ved Montreals metro i Canada. Linjen ble åpnet i 1986 og er den nyeste i nettverket.
Macrodorcas melliana
Macrodorcas melliana er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (hannen 22-33 millimeter), slank, matt, mørkbrun hjortebille. Hannen har lange, rette kjever med en brem av korte, gule hår på innersiden i den indre delen, flere litt uregelmessige tenner i spissen. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Hunnen er blank, med brunsvart forkropp og rødbrune dekkvinger, forkroppen fint og jevnt punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Vietnam og det sørlige Kina.
Iliotona
Iliotona er en slekt av stumpbiller.
Levevis
Disse artene finnes gjerne under barken på døde trær. De er rovdyr.
Utbredelse
Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika og Karibia.
Domenico Consolini
Domenico Consolini (født 7. juni 1806 i Senigallia i Italia, død 20. desember 1884 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var knyttet til Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i 1866 av pave Pius IX.
Enez
Enez er en by med 10 434 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Edirne. Den ligger nordvest for Marmarahavet og sørøst for Hellas.
V ozjidanii morja
V ozjidanii morja (originaltittel: В ожидании моря) er en russisk film fra 2012, regissert av Bakhtyar Khudojnazarov.
Handling
Fra havnebyen Abasta (som ligner på Mojnaq) legger kaptein Marat ut på en fisketur - til tross for advarsler om veldig dårlig vær. Etter litt nøling tar han også med seg sin kone Dari, men sender hennes yngre søster Tamara hjem. Skipet synker under stormen, og etterlater Marat som den eneste overlevende. 10 år senere blir Marat løslatt fra fengsel, og vender tilbake til hjembyen - bare for å oppdage at hele havet har forsvunnet. Havet er nå langt unna, og en brygge i havnen strekker seg utover en vidstrakt ørken med gamle, rustne skip. De andre innbyggerne behandler fremdeles Marat med fiendtlighet, på grunn av tapet av hans slektninger under ulykken 10 år tidligere.
Ingen av de savnede besetningsmedlemmene ble noen gang funnet igjen. Torturert av skyldfølelse begynner Marat å reise med skipet sitt, på jakt etter havet. Bare hans gamle venn Balthazar forsøker å støtte ham. Tamara, den yngre søsteren til hans druknede kone Dari, elsket Marat helt siden de var barn. Hun forsøker nå desperat å vinne hans hjerte. Men Marat insisterer på at Dari fremdeles er hans kone. Marat tror at hvis han klarer å finne igjen havet, vil han også møte mannskapet sitt - og sin elskede kone Dari - igjen.
Daring Club Motema Pembe
Daring Club Motema Pembe (stiftet 12. februar 1936) er en kongolesisk fotballklubb fra Kinshasa.
Hans Olav Østgaard
Hans Olav Østgaard (født 13. oktober 1944) er en norsk jurist og statstjenestemann.
Østgård ble i 1969 cand.jur. ved Universitetet i Oslo. Han begynte deretter i 1970 i Justisdepartementet, der han var lovrådgiver og seksjonssjef fram til 1981. Østgaard ble så ekspedisjonssjef i departementets Polaravdelingen, deretter i Utlendingsavdelingen og til sist i Kriminalomsorgsavdelingen. I 1993 ble han utnevnt til sjef for Politiets overvåkningstjeneste, der han satt til 1997. Fra 1997 til 2012 var Østgaard assisterende departementsråd i Justisdepartementet.
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1977
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1977 ble arrangert i Taiwan. Det var det andre arrangementet av Asiamesterskapet i fotball for kvinner (det første ble arrangert to år før). Taiwan slo Thailand i finalen og ble de andre asiatiske mestre. Regjerende asiamester New Zealand var ikke med i turneringen.
Gruppespill
De seks landene som deltok: India, Hongkong, Indonesia, Taiwan, Singapore og Thailand ble fordelt i to grupper. Vinner og nummer to gikk videre til semifinalen. Ettersom bare Thailand blant forrige mesterskaps semifinalister deltok også i denne turneringen, var det få holdepunkter i forhold til seeding av lagene.
Semifinale
! align=right|Vinner !! Resultat !! align=left|Taper
Det magiske hjertet
Det magiske hjertet, spansk El corazón de piedra verde, er en bok av Salvador de Madariaga. Den ble først utgitt i 1942, og kom på norsk i 1946, utgitt av Nasjonalforlaget.
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 1977
Bronsefinale
! align=right|Vinner !! Resultat !! align=left|Taper
Finale
! align=right|Vinner !! Resultat !! align=left|Taper
Eksterne lenker
Resultater og tabeller Fra RSSSF.com
Arkitekturåret 1872
Arkitekturåret 1872 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1872.
Bernkonvensjonen
Bernkonvensjonen kan peke på:
Rasskazy
Rasskazy (originaltittel: Рассказы) er en russisk film fra 2012 regissert av Mikhail Segal.
Panling lanshan
Lanshan (kinesisk: 襴衫, pinyin: Lánshān) er en tradisjonell kinesisk drakt for menn. Dette var den formelle drakt båret av akademikere og av studenter (生員) som tok den keiserlige embedsmannseksamen på Mingdynastiets tid. Den har vide ermer, svarte bårder, og rund krage som festes med knapp. Under skulle det benyttes en drakt med krysskrave. Den kan ha, men ikke nødvendigvis, sideslisser (med sidepaneler (暗擺) for å skjule undertøysdrakten). Den kom i bruk på Tangdynastiets tid.
SGLT2-hemmere
SGLT2-hemmere (SGLT2 inhibitor) er en gruppe legemiddel som reduserer reabsorpsjonen av glukose i nyrene, og dermed senker blodsukkeret. Legemidlene øker andelen glukose som blir skilt ut med urinen, fremfor at glukosen blir tatt opp i blodet. Legemidlene brukes vanligvis ved diabetes type 2.
Gaius Flaminius
Gaius Flaminius Nepos var en konsul og statsmann i den romerske republikk i det 3. århundre f.Kr. Han var den mest populære lederen som utfordret autoriteten til det romerske senatet før Gracchus-brødrene et århundre senere.
Flaminius ble magister equitum under Fabius Maximus i 221 og valgt til censor året etter. I sin periode bygget han Via Flaminia fra Roma til Ariminium, etablerte kolonier ved Cremona og Placentia, reorganiserte centuriate-forsamlingen for å gi de fattige klassene mer stemmemakt og bygget Circus Flaminius på Marsmarken. Han var den eneste senatoren i 218 som støttet Lex Claudia som forbød senatorer fra å delta i oversjøisk handel.
Under Hannibals invasjon av Italia i 217 ble han gjenvalgt til konsul sammen med Gnaeus Servilius. Flaminius satte sammen nye legioner og marsjerte nordover for å møte Hannibal, men ble tatt i bakholdsangrep ved innsjøen Trasimene. Hæren ble ødelagt og Flaminius drept. Hans støttespillere i senatet begynte å miste makten til mer aristokratiske fraksjoner, og romerne fryktet at Hannibal ville beleire byen. Senatet utnevnte Fabius Maximus til diktator.
Kwajalein
Kwajalein eller Kwajaleinatollen (marshallesisk Kuwajleen) er en atoll blant Ralik-kjeden i det nordlige Stillehavet og tilhører Marshalløyene.
Geografi
Kwajalein ligger ca. 400 km nordvest for hovedøya Majuro.
Atollen er en korallatoll med et totalt areal på ca. 145,6 km², med en landmasse på ca. 16,39 km² og en lagune på ca. 2.173,78 km². Lagunen er ca 130 km lang og ca 32 km bred. Atollen er den største bland Marshalløyene, og består av ca 93 øyer, hvorav den høyeste toppen ligger på kun 10 moh. Atollen regnes som den tredje største i verden, og den indre lagunen, med et areal på ca 839,3 km², regnes som den største i verden.
Folketellingen i 2011 viste at Kwajalein hadde en befolkning på 11,408. Dette utgjør 21,5 % av landets folkemengde.
Forvaltningsmessig utgjør atollen en egen kommune. Hovedøya har en liten flyplass Kwajalein Airport (IATA-kode «KWA») med kapasitet for lokale fly.
Historie
Ralik-kjeden har trolig vært bebodd av mikronesiere siden ca 1000 f.Kr., og Kwajalein har vært en kulturell betydelig øygruppe i Ralik-kjeden.Noen øyer ble oppdaget alt i 1526, av den spanske kapteinen Alonso de Salazar.
Kwajalein ble oppdaget den 7. januar 1565 av den spanske kapteinen Alonso de Arellano. Øyene havnet senere under spansk suverenitet.
Neuguinea-Compagnie, et tysk handelsselskap, etablerte seg på Ralik-kjeden omkring 1859 og den 22. oktober 1885 kjøpte det tyske keiserrike hele Marshalløyene av Spania. Selskapet forvaltet øyene frem til den 13. september 1886 da området først ble et tysk protektorat, og i 1906 ble en del av Tysk Ny-Guinea. Også japanerne besøkte øyene i 1885.
Under første verdenskrig ble området okkupert av Japan i oktober 1914, som i desember 1920 fikk et forvaltningsmandat — det japanske stillehavsmandatet — over området av Folkeforbundet etter Versaillestraktaten i 1919.
Under andre verdenskrig ble øygruppen brukt som militærbase av Japan frem til USA erobret området våren 1944. Deretter havnet øygruppen under amerikansk kontroll. I 1947 ble Marshalløyene, sammen med Karolinene, utnevnt til Trust Territory of the Pacific Islands av FN, og ble forvaltet av USA frem til landets selvstendighet i 1979.
Under den amerikanske prøvesprengningen av kjernefysiske våpen på 1940- og 1950-tallet på Bikiniatollen og Enewetakatollen, ble lokalbefolkningen evakuert til Kwajalein.
Atollen har blitt leid av USA siden 1950-tallet, og brukes til utvikling av ballistiske missiler ved Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site (også Kwajalein Missile Range).
Ethelda Bleibtrey
Ethelda Bleibtrey (født 27. februar 1902 Saratoga County, New York død 6. mai 1978 West Palm Beach, Florida) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Bleibtrey ble olympisk mester i svømming tre ganger under OL 1920 i Antwerpen. Hun vant 100- og 300 meter fri. Hun var også med på det amerikanske laget som vant 4 x 100 meter fri. De andre svømmerne på gull-laget var Margaret Woodbridge, Irene Guest og Frances Schroth. Tre olympiske gullmedaljer og tre nye verdensrekorder, 100 meter 1.13,6, 300 meter 4.34,0 og 4 x 100 meter fri 5.11,6.
Jan André Aasland
Jan André Aasland (født 26. august 1989) er en norsk ishockeytrener. I desember 2018 ble han trener for Frisk Asker Ishockey og tok laget til NM-tittelen samme sesong, 29 år gammel.
Som ishockeyspiller spilte Aasland for Vålerenga Hockey og Manglerud Star Ishockey.
Meritter
Som trener.
Band-Maid
Band-Maid er et japansk rockeband dannet i 2013, bestående av vokalist Saiki Atsumi, gitarist og vokalist Miku Kobato, sologitarist Kanami Tōno, bassist Misa og trommeslager Akane Hirose. Bandet kombinerer en rockesound med et maid-image basert på japanske maid cafe. De er for tiden signert til Pony Canyon, og deres siste fullengder, Unseen World, ble utgitt i 2021.
Alnön
Alnön, utenfor Sundsvall, er en 75 km² stor øy som ble dannet for 570 millioner år siden ved vulkansk aktivitet i området. Øya er 15 km lang og 6 km bred på bredeste stedet. Innbyggertallet vinterstid er ca. 7 500, på sommeren det doble. Bebyggelsen er ganske spredt, men har sin største konsentrasjon omkring brofestet i Vi, der det finnes kjøpesentre og butikker. En stor del av befolkningen arbeider i Sundsvall.
På grunn av den vulkanske historien inneholder Alnöns berggrunn flere verdensunike mineraler, der det mest kjente er alnöitt. På den nordlige delen av Alnön finnes flere interessante geologiske lokaliteter samt flere fortidslevninger som gravhauger.
Spikarö Kapell har gudstjenester og musikkvelder om sommeren. Galleri Glasverandan ordner musikkvelder. Restaurang Piren holder hus i et av Alnös 19 forhenværende sagbruk som ligger i Karlsvik. Restauranter finnes også i Tranviken og i Vindhem, som også har en av Alnös fire småbåthavner.
Sågverksmonumentet, minnet over sagbrukstiden fra 1860 til 1963, er plassert på torget i Alnö sentrum. I sentrum finnes også bensinstasjon, bank, post, butikker, gatekjøkken og restauranter. Schymbergsgården er beliggende på Alnön, Denne gården er Hjördis Schymbergs barndomshjem og ble donert til stiftelsen i 1999 med målet om igjen å fylle denne med sang, musikk og kulturelt liv.
Minstepensjon
Minstepensjon i Folketrygden består av grunnpensjon (G) + særtillegg (97% av G).
Gifte/partnere og samboere med felles barn får redusert grunnpensjonen med 0,15 G. Endringer i grunnbeløpet, gjerne referert til som «G», gir utslag i både grunnpensjonen og tilleggspensjonen.
Per november 2017 var 17% av alle norske alderspensjonister minstepensjonister.
Referanser
Pensions in Norway
Käärijä
Jere Pöyhönen (født 21. oktober 1993 i Helsingfors i Finland), kjent under artistnavnet Käärijä (uttales [ˈkæːrijæ]), er en finsk rapper, sanger og låtskriver. I 2020 ga han ut debutalbumet Fantastista, og i 2023 vant han den finske sangkonkurransen Uuden Musiikin Kilpailu med låten «Cha cha cha». Han representerte Finland med samme låt i Eurovision Song Contest 2023, der han ble nummer to.
Bakgrunn
Pöyhönen vokste opp i Ruskeasanta-området i Vanda i Hovedstadsregionen. Han oppdaget sin lidenskap for musikk da han lærte seg trommer som tenåring, og startet med rapping med Eminem, Steen1 og Gorillaz som forbilder.
Han begynte å produsere egen musikk i 2014 og utga musikk på eget forlag frem til 2017 da han fikk platekontrakt med Monsp Records. Han ga ut dobbeltsingelen «Koppi tules» / «Nou roblem». Året etter ga han ut EP-en Peliä. I 2020 slapp han debutalbumet Fantastista.
Han valgte artistnavnet Käärijä (norsk: innpakning), etter en spøk med kompisene om gambling – et gjennomgående tema i tekstene hans.
I januar 2023 ble Pöyhönen kunngjort som en av syv deltakere til den finske sangkonkurransen Uuden Musiikin Kilpailu 2023, der vinneren får representere Finland i Eurovision Song Contest 2023. Han deltok med låten «Cha cha cha», som han har skrevet med Aleksi Nurmi og Johannes Naukkarinen, og låten ble utgitt 18. januar. Under finalen lørdag 25. februar vant han både jury- og telefonavstemningen, og han fikk dermed representere Finland i Eurovision Song Contest i Liverpool i mai.
Holocaust i Tyskland
Holocaust i Tyskland var det nazistiske regimets utryddelse av landets jødiske befolkning. Holocaust foregikk over hele det tyskkontrollerte Europa under andre verdenskrig særlig i det okkuperte Polen og de okkuperte delene av Sovjetunionen. Deportasjon fra selve Tyskland til ghettoer i det okkuperte Polen og andre erobrede områder i øst begynte høsten 1941. Etter at nazistene kom til makten i 1933 hadde over 304,000 av de om lag 525,000 jødiske tyskerne flyktet eller blitt presset til å emigrere. Av 237,723 gjenværende jøder i Tyskland i 1939 ble 165,200 myrdet. De siste deportasjonen fra selve Tyskland til Theresienstadt og Auschwitz gikk tidlig i 1943. Jødiske tyskeres eiendeler ble beslaglagt av staten og fordelt etter egne bestemmelser.
Käärijä
Bakgrunn
I Eurovision Song Contest 2023 var Käärijä siste deltaker ut i semifinale 1 tirsdag 9. mai. Han vant semifinalen og kvalifiserte seg dermed til finalen lørdag 13. mai. I finalen ble han nummer to, bak Sveriges Loreen. Finland vant telefonavstemningen, og andreplassen er landets nest beste plassering gjennom tidene, bare slått av seieren med Lordi i 2006.
Holocaust i Tyskland
Bakgrunn
Folketellingene i Tyskland registrerte i 1925 og 1933 medlemskap i kirkesamfunn eller andre religiøse organisasjoner. Før 1925 omhandlet folketellingene religiøs tro (tysk: Glauben). Folketellingen i 1939 forsøkte å klassifisere jøder som rase i henhold til de antijødiske Nürnberglovene. Det tyske statistikk-kontoret laget i 1940 på grunnlag av dette en rapport om jøder og jøder av blandet opphav (tysk: Mischlinge). Personopplysninger fra folketellingen i 1939 ble trolig brukt som grunnlag for deportasjonene som begynte i 1941. I tillegg påla Gestapo i mai 1941 de jødiske organisasjonene å lage oversikt over den jødiske befolkningen.
Omkring 100 000 jødiske tyskere tjenestegjorde ved fronten under første verdenskrig.
Hitlers antisemittisme
I Mein Kampf (1925) skrev Adolf Hitler om sitt hat mot jøder og advarte om at han kom til å drive dem ut av Tysklands politiske, intellektuelle og kulturelle liv. Han skrev ikke at han kom til å utrydde dem, men han skal ha vært mer direkte privat. Så tidlig som 1922 skal han sagt til major Joseph Hell, på den tiden en journalist: