cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Folque
Reunions og nyetablering
Folque ble formelt oppløst i 1984, men utover på 1980-tallet spilte Jenn Mortensen, Lars Helljesen og Morten Bing sammen som Jomfru Mortensens Trio. Folque kom sammen igjen for å spille konserter både på 1990- og 2000-tallet, og spilte blant annet på Norsk Folkemuseum St. Hansaften 2004.
Folque ble gjenforenet i 2014 med Lisa (Helljesen) Ormestad som vokalist og markerte sitt 40 år jubileum med konsert på John Dee i oktober 2014 og på Rockefeller i april 2015. I forbindelse med den siste konserten ble deres første album gjenutgitt på vinyl. Folque tok avskjed med sitt publikum i 2017 med en konsert på John Dee i Oslo 25. mars og til slutt en konsert på Rockheim i Trondheim 29. april.
i 2021-22 ble alle Folques studioalbum gjenutgitt på CD som del av prosjektet «Norske albumklassikere på CD»
Festivaler
Folque har optrått på følgende festivaler :
Singler
Gruppas siste album, Sort messe, skiller seg fra de tidligere ved først og fremst å inneholde egenkomponert materiale og være uten fele.
Jean Bernard Léon Foucault
Jean Bernard Léon Foucault (18. september 1819 – 11. februar 1868) var en fransk fysiker som blant annet utviklet et meget presist forsøk for å bestemme lysets hastighet. Han er likevel kanskje mest kjent for sitt eksperimentelle bevis for Jordens rotasjon om sin egen akse, den såkalte Foucaults pendel. Én utgave av denne pendelen henger i dag på Fysisk institutt ved Universitetet i Oslo, en annen i Realfagsbygget ved NTNU i Trondheim. Han ga også navn til von Bohnenbergers gyroskop.
Maskulinum
Maskulinum (hankjønn) er et grammatisk kjønn som finnes på mange språk, deriblant tysk, romanske språk og nynorsk samt bokmål. På bokmål kan man imidlertid også bruke kun to kjønn, som på riksmål og andre skandinaviske språk. Det kalles da utrum og bøyes likt med norsk maskulinum. Maskulinum betegner på norsk naturlig hannlige substantiver, for eksempel mann, gutt, far, sønn, hingst, samt en rekke andre substantiver uten naturlig tilknytning til hanndyr eller hannplanter, som for eksempel vei, busk, stol, snø, gaffel, stein. Ord fra visse andre ordklasser, bl.a. adjektiver, bøyes forskjellig avhengig av om de hører til substantiver av han-, hun- eller intetkjønn.
Se også
Maskulinum
Hunkjønn
Hunkjønn eller hunnkjønn kan ha flere betydninger:
Wexford Harbour
Wexford Harbour (irsk: Cuan Loch Garman) er en naturlig havn i grevskapet Wexford i Irland ved munningen av elven Slaney. Byen Wexford ligger innerst i bukten ved elvemunningen. I tidligere tider var området ved havnen betydelig større enn det er i dag, opptil 16 km bredt på det bredeste punktet, med store strender bestående av gjørmeflater på begge sider. Disse ble kjent som North Slob og South Slob fra det irske ordet slab, som betyr gjørme.
Bukten har flere øyer, blant dem var den store øya Beggerin kjent for å være et trygt tilfluktssted for tidlig kristne bosetninger. Havnen var godt kjent som et sted for handel og en klosterbosetning lenge før norrøne nordboerne kom i 819. Kjølen på de norrøne langskipene stakk ikke dypt i vannet og det gjorde det mulig for nordboerne å opprette en base i havnen med dens øyer, grunner og smale kanaler som langskipene ikke hadde problemer å navigere i.
Tidlig historie
Norrøne nordboere ankom som vikinger i 819 og opprettet en base innerst i bukten som de kalte Veisafjǫrðr, «Veisafjord». Denne basen utviklet seg til byen Wexford, avledet fra navnet Veisafjǫrðr, som er forstått som å ha betydningen «innløpet til mudderflatene». I løpet av rundt 300 år slo nordmenn seg ned i Wexford, giftet seg med lokalbefolkningen og konverterte gradvis til kristendommen. De inngikk midlertidige allianser med irske konger, noen ganger kjempet de med andre norrøne byer; andre ganger, som i 933 og 1161, ble de angrepet av irene. De norrøne hadde i kontrollen fram til 1169 da Wexford ble angrepet av en overlegen styrke av normanniske og irske soldater. Det ble en kort kamp hvoretter hiberno-norrønene trakk seg innenfor bymurene og etterlot skipene sine ubeskyttet. Disse ble satt i brann av angriperne. Dette kan ha vært opphavet til byen Wexfords emblem, de tre brennende skipene. Nordboerne aksepterte nederlag og deres land og eiendeler ble konfiskert av normannerne.
1600-tallet
Wexford ble en stor havn som eksporterte fisk, tøy, ull og huder. Det var Irlands ledende fiskehavn på 1400- og 1500-tallet og eksporterte hovedsakelig til havner langs vestkysten av England og Wales. I 1642 beskrev myndighetene i Dublin Wexford til en utsendelse fra London som «et sted rikelig i skip og sjøfolk, og hvor opprørerne har satt opp spanske farger på veggene sine i trass mot kongene og kongeriket i England, og har fått inn fra utlandet store lagre av våpen og ammunisjon». Dette var bare ett år etter det irske opprøret i 1641 da flamske sjøfolk ble oppfordret til å bruke Wexford Harbour for å angripe britiske skip som passerte langs Irskesjøen fra havnene Whitehaven i nordlige England til Bristol og til og med i Den engelske kanal. Havnen i Wexford var en enestående base for operasjoner; det var strategisk plassert i krysset mellom Irskesjøen, de vestlige innløpene til Den engelske kanal og Atlanterhavet. Den vanskelige navigeringen av havnen ga sikkerhet til lokalbefolkningen, da større angripende skip ikke kunne komme inn. Sandbankene og de smale kanalene ga ikke store problemer for Dunkirk-fregattene eller de lokale lasteskipene som ikke gikk dypt.
Cromwell
På midten av 1640-tallet hadde samfunnet av irske, flamske og franske kapere og sjørøvere med base i Wexford en flåte på 200 lasteskip og 21 fregatter med den hensikt å angripe engelske skip mellom Biscayabukten og Østersjøen. I løpet av få år hadde denne flåten doblet seg. Det kunne imidlertid ikke vare. I 1649 landet en parlamentarisk hær under Oliver Cromwell i Dublin og etter noen måneder dro de ut for å erobre Wexford. En hær på 7000 fotsoldater og 2000 kavalerier slo leir nord for byen og sendte en avdeling for å erobre festningen på Rosslare ved munningen av havnen. Dette gjorde det mulig for Cromwells flåte å gå inn i havnen uten motstand. Hæren flyttet sør for byen og bombarderte Wexford Castle. Etter en uke eller så brøt Cromwells tropper forsvaret da festningen overga seg. Kanonene ble vendt mot byen og Cromwells tropper satte i gang et angrep på byens forsvarere. Irske tropper tok oppstilling på torget, men de ble raskt nedslaktet. Cromwell og hans offiserer gjorde ingen forsøk på å holde tilbake soldatene sine, som herjet og plyndret byen. Hundrevis av sivile ble skutt eller druknet da de prøvde å unnslippe blodbadet ved å flykte over elven Slaney.
Unionsloven av 1800
I 1764 beskrev historikeren Amyas Griffith at Wexfords viktigste eksport var korn, sild, øl, storfekjøtt, huder, talg, smør og lignende. og de handler til alle deler av kloden, men særlig til Liverpool, Barbados, Dublin, Norge og Bordeaux. Byen fortsatte å oppleve ekspansjon og økonomisk vekst, og i 1772 ble to viktige organer opprettet: Quay Corporation med fullt ansvar for skipsfart, kaier og havn og Bridge Corporation for å bygge to broer over Slaney ved Wexford og Ferrycarrig. I 1788 var Wexford, med 44 lasteskip og 200 sildebåter, den sjette travleste havnen i Irland. Den farlige tilstanden til havnen var imidlertid en stor hindring for handel. Et nytt organ - The Corporation for the Improvement of the Bar, Town & Harbor of Wexford ble opprettet for å forbedre og forbedre kanalen og bygge kaier, brygger og brygger.
Karmsund (valgkrets)
Karmsund var en valgkrets i Stavanger amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Karmsund valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Wexford Harbour
Unionsloven av 1800
Det irske opprøret i 1798 resulterte i den hastige vedtakelsen av unionsloven i 1800. Dette skapte Det forente kongerike Storbritannia og Irland, og Irland ble styrt utelukkende gjennom det britiske parlamentet i Westminster. Fra da til Irland oppnådde uavhengighet, ble alle viktige beslutninger angående Wexford Harbour tatt av Westminster. Dessverre fungerte ikke dette til fordel for havnen og forbedringen av navigasjonen. De som var interessert i å utbedre havnen, koblet sine foreslåtte forbedringer med landgjenvinning; en kobling som til slutt ville bidra til å ødelegge tilgangen til Wexford for alle dypgående fartøyer.
Karmsund (valgkrets)
Valgkretsen Karmsund bestod av herredene Skudenes, Åkre/Åkra, Avaldsnes, Torvestad, Skaare, Tysvær, Bokn, Skudeneshavn, Kopervik herred og Kopervik ladested med rundt 18 000 innbyggere og 9 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Wexford Harbour
Unionsloven av 1800
I 1832 ble Ballast Bank i Wexford Harbour, ikke en bank, men en menneskeskapt struktur og voll i Wexford, konstruert for å lette lasting og lossing av ballast fra skip som besøkte havnen. Det er nå en beskyttet struktur.
Ødeleggelse av havnen ved dreneringsarbeider
På 1800-tallet ble det bygget diker og installert pumpesystemer for å drenere området, og produserte godt jordbruksland under havnivå i poldere som ligner på de i Nederland. Størrelsen på havnen ble betydelig redusert. Det som var igjen var stort sett grunt og lider fram til i dag av alvorlige siltproblemer. Tidevannet og strømmene i elven sender mye gjørme og sand ut i havnen. Øyer med sand kan dukke opp og deretter forsvinne i løpet av noen uker, spesielt ved munningen av havnen. Som et resultat er havnen ikke egnet for store skip og brukes hovedsakelig av mindre fiskebåter etter blåskjell og fritidsbåter.
Første verdenskrig
Under den første verdenskrig opererte den amerikanske marinen en marineflystasjon, kjent som U.S. Naval Air Station Wexford, ved Ferrybank på østsiden av havnen.
Navigering
Det er ikke enkelt å gå inn for seilere som ikke er kjent med havnen. Det er best innen to timer på hver side av høyvann og tryggest for båter som trekker mindre enn 1,5 meter (5 fot). I sterk vind mellom sørøstlig og nordøstlig-retning bryter sjøen «on the bar», det vil si en begrensning i vanndybden, forårsaket av en opphopning av sand eller silt på bunnen, i en elv eller over inngangen til en havn. Mengden last vil være helt avhenge av vannstanden på tidspunktet. Inngang er da farlig og bør ikke forsøkes.
Regjeringen Erik Eriksen
Regjeringen Erik Eriksen var Danmarks regjering 30. oktober 1950 – 30. september 1953. Endringer: 13. september 1951, 24. april 1952, 30. april 1952
Den besto av følgende ministre fra Venstre og Det Konservative Folkeparti:
Yilong
Yilong (kinesisk: 仪陇县; pinyin: Yílǒng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Nanchong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde fylket en befolkning på 973,119.
Quixabá
Quixabá er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Navnet Quixaba kommer fra språket Tupí, qüessaba, quixaba, som betyr et sted å sove, hengekøye, slappe av.
Ved begynnelsen av 1900-tallet ble to gårder, Quixabá Velha og Quixabá eid av Manoel Pereira og Manoel José de Maria, til det som ble den nåværende kommunen Quixabá.
Trogoxylon
Trogoxylon er en slekt av splintvedbiller som borer i ved. Noen arter har blitt spredt over store deler av jorden med treverk, blant annet møbler. De fleste artene lever i tropene.
Utseende
Små, smale, gjerne rødlige biller. Kroppen er nokså sylindrisk. Antennene er svakt klubbeformede.
Levevis
Splintvedbillene kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).
Skadedyr
Disse artene kan gjøre betydelig skade på møbler og annet treverk i hus.
«Mayflower»
«Mayflower» var et seilskip som transporterte pilegrimsfedrene fra Plymouth, England til «North Virginia» (i det som senere skulle bli USA) i 1620. Skipet forlot Plymouth 6. september og ankret opp nær Cape Cod 11. november.
Skipet
«Mayflower» ble brukt som frakteskip i handelen mellom England og andre européiske land, først og fremst Frankrike, men også Norge, Tyskland og Spania. Det ble styrt av Christopher Jones, mellom 1609 og 1623. Han var kaptein på skipet og bosatt i Rotherhithe. Han ble gravlagt på gravplassen til St Mary's Rotherhithe etter at han døde i mars 1623. Det er sannsynlig at skipet ble hugget opp til tømmer der det følgende året. «Mayflower Barn» som ligger rett utenfor den lille kvekerlandsbyen Jordans i Buckinghamshire, England, skal ha blitt bygget av dette tømmeret.
Detaljer om dimensjonene på skipet er ukjent, men det har blitt anslått ut fra vekten på dets last, og den vanlige størrelsen på 180-tonns handelsskip i perioden, til å ha vært 30-37 meter langt og rundt 12 meter bredt. Nøye undersøkelser ble foretatt da kopien «Mayflower II» (sjøsatt 22. september 1956) ble bygget, for å gjøre det så likt det opprinnelige skipet som mulig.
Pilgrimsfedrene
Pilegrimsfedrene var kalvinister som i sin misnøye med at deres syn på Bibelen ikke ble tatt nok hensyn til i det engelske samfunn, i 1607 hadde flyttet til Leyden i Nederland, der den religiøse toleransen ble for mye for dem, siden den også omfattet de religiøse gruppene som de selv mislikte. Mens de fleste ble igjen i Leyden, inngikk en annen gruppe avtale med handelsselskapet Virginia Company i London om å frakte dem til Den nye verden.
Innledningsvis var planen at reisen skulle gjøres i to farkoster, «Mayflower» og det mindre «Speedwell». På det første forsøket forlot skipene Southampton, 5. august 1620, men «Speedwell» begynte å lekke og måtte repareres ved Dartmouth. I det andre forsøket nådde skipene Atlanterhavet, men igjen ble de tvunget til å snu, denne gang til Plymouth. Etter noe reorganisering ble reisen gjort med kun «Mayflower». Målet var en seksjon i området nær Hudson-elven. Etter å ha blitt tvunget ut av kurs av dårlig vær, ankom «Mayflower» Cape Cod etter 65 dager til sjøs. De var 102 passasjerer som gikk ombord, men to døde under overfarten; Den ene ble skylt over bord, men da han var kjent som en ustyrlig person som bannet, ble dette berømmet som Guds forsyn. To ble født under overfarten, og fikk navnene Oceanus Hopkins og Peregrine White. Det var igjen 102 passasjerer om bord, men av disse stammet visstnok bare 37 fra kalvinist-kolonien i Leyden.
Resultatet av forsinkelsen var at bosetterne ikke ankom før starten på en hardfør vinter i New England. For å sikre seg at alle adlød puritanerlederne, slapp ingen i land før alle de 41 voksne mennene hadde underskrevet Mayflower Compact, en pakt som påla alle å adlyde lederne i den nye kolonien. I praksis ble det den første grunnloven i «Den nye verden» underskrevet av europeere. Den etablerte en Guds stat på jorden, og dette skjedde 11. november 1620. Trolig kjente en del av de reisende seg ubundet av den inngåtte avtalen med lederne, siden Virginia Company hadde avtalt å landsette dem lenger sør, ved Hudson-elven. Kalvinistene så det derfor som viktig å få skriftlig dokumentert at deltakerne kom til å forbli lydige mot dem. På 1. juledag 1620 gikk nybyggerne i land i Massachusetts-bukten, og slo seg ned på tuftene av en indianerlandsby som lå der ubebodd etter en epidemi noen år tidligere. Stedet ble kalt Plimouth Plantation, senere omdøpt til Plymouth Plantation. I perioden 1630-43 kom nærmere 20 000 dissentere til å dra til «Den nye verden», de fleste til samfunnet ved Massachusetts-bukten, i det som ble kalt «The Great Migration» (den store utflytningen). Stemmerett i dette samfunnet hadde bare de som ble regnet som «vakte», de godkjente menighets-medlemmene.
5. april 1621 satte «Mayflower» seil fra Plymouth-kolonien på returreisen til England og kom frem 6. mai samme år.
Passasjerene på «Mayflower» var de tidligste permanente bosetterne i New England, derfor hadde mange senere medlemmer av samfunnet stor interesse i å spore sitt opphav tilbake til en av disse. Reisen og skipet ble senere berømt som et symbol på en farlig enveisreise til et nytt liv, og mange forskjellige ting har blitt oppkalt etter den.
«Mayflower» er også emblemet til den engelske fotballklubben Plymouth Argyle F.C., som er kjent under kallenavnet «The Pilgrims» (pilegrimene).
Prenzlau
Prenzlau er en kretsfri by og i tillegg administrasjonssted for Landkreis Uckermark i den tyske delstaten Brandenburg. Prenzlau var hovedstad i den historiske landskapet Uckermark og i middelalderen en av de fire største byene i Mark Brandenburg. De øvrige tre byene var Cölln, Frankfurt (Oder) og Stendal.
Navnet har slavisk opprinnelse og betyr oversatt «bostedet til Pribizlaus». Pribizlaus var en slavisk fyrste oppnevnt av keiser Lothar. Han fikk ved dåpen også det tyske navnet Heinrich. Pribizlaus-Heinrich døde i 1142.
Prenzlau har gitt navnet blant annet til Berlins ortsteil Prenzlauer Berg (norsk: Det prenzlauske berg i betydningen berget i retning Prenzlau).
Feiring jernverk
I 1799 startet Carsten Anker byggingen av Feiring Jernverk, som ble anlagt ved Torgunrudelva, høyt oppe i åsen, like på oversiden av Kastfossen. Anker hadde i 1794 kjøpt Eidsvoll Verk av daværende verkseier Iver Elieson. Jernverket på Eidsvoll hadde vært i drift siden 1600-tallet. Eidsvold Verk hadde i all tid hentet sin jernmalm fra gruver i Feiring, blant annet Pålsgruva og Flesvikgruva. Anker ønsket å forenkle produksjonen ved Eidsvold verk ved å la det nye, lokale verket smelte råjern fra gruvemalmen og så transportere dette råjernet til Eidsvoll Verk for foredling. Det nye verket trengte en elv til å drive blåsebelgen til masovnen samt verkets pukkverk. Anker anla det nye verket ved Torgunrudelva, som allerede var delvis regulert til møller og sagbruk. Anker fikk bygget to nye dammer. Den ene, Atthaldsdammen ligger mellom verket og Bladtjern og er i behold (selv om steinkiste-demningen er borte). Den andre dammen, rett nord for verket, kan man bare se sporene av. Feirng jernverk var i drift fra 1806 til 1819. Råjernet ble transportert nedover åsen på Verkensvegen, ned til Sotodden ved Torgunrud, der råjernet ble lastet opp i føringsbåter (Føringsbåt (Mjøsa) se også Torgunrudbåten) og ført videre sørover. Forvalteren ved Feiring Jernverk var tysk og het Klouman. Carsten Anker flyttet i 1811 inn i Eidsvollsbygningen, men lot oppføre et lysthus ved Feiring Jernverk, på en topp nord for Stefferudkollen. Denne toppen heter i dag Lysthuskampen.
I forbindelse med prins Christian Frederiks ferd gjennom Norge før stormannsmøtet på Eidsvoll i 1814, besøkte Carsten Anker og den danske arveprinsen Feirng Jernverk 8. juni 1813. De krysset Mjøsa med båt, tok båten fra gården Skrårud på Morskogen til Sotodden ved Torgunrud. Det ble i anledningen støpt en minneplate med følgende inskripsjon: ''Christian Frederik/Prins til Dannem. Og Norge/bivaanede et utslag/af Fejrings marsovn/den 8. juni 1813./ Dette verk nød saadan hæder/skiønne dag dit minde glæder/''.
Kongsvegen
Kongsvegen er en isbre på Spitsbergen på Svalbard. Den munner ut innerst i Kongsfjorden, rundt 14 kilometer sørøst for Ny-Ålesund.
Feiring jernverk
Napoleonskrigene med britisk blokade av norske havner, gikk hardt utover Ankers eksportinntekter på trelast og jern. Samtidig satt han i svært høy gjeld, særlig skattegjeld. Etter den store brannen i Bjørvika i 1819, gikk store mengder uforsikret trelast tapt. Men Anker var lenge optimist og ventet til 1821 med å si opp forvalter Klouman. I 1822 krevde Finansdepartementet innbetalt skyldig skatt. Dette kravet klarte han ikke å dekke. Carsten Anker ble da slått konkurs. Bygningene ved Feiring Jernverk ble solgt på auksjon. Fortsatt er deler av masovnpipa og hustuftene bevart.
Kongsvegen
Navnet er en norsk oversettelse av det tidligere brukte engelske navnet Kings Highway. Sir Martin Conway og E. J. Garwood krysset breen 27. - 28. juli 1897. Senere, i juli 1910, ble den også krysset av Gunnar Isachsen og hans følge. Samme måned krysset også Arve Staxrud breen, da han kom fra Sefströmbreen ved Ekmanfjorden og over til Kongsfjorden, sammen med sine assistenter fra Isachsen-ekspedisjonen.
Feiring jernverk
I dag
Feiring jernverk er et av de best bevarte jernverksområder i Norge fra tiden etter den industrielle revolusjon. Hustuftene har stått nesten helt urørte fram til i dag. Jernverkstuftene og restene etter masovnen er blitt restaurert, og Eidsvoll historielag har satt opp informasjonstavler på verksområdet.
Sammen med Eidsvoll bygdetun og Okkupasjonsmuseet utgjør disse tre Eidsvoll museum.
Feirng Jernverks historie blir i dag holdt levende gjennom spelet som årlig blir vist i Jernverkshelga i den første helga i august, der mange fra lokalbefolkningen spiller i skuespillet. Både voksne og barn er med og bidrar som skuespillere. Det arrangeres også kulturhistoriske aktiviteter, blant annet omvisning i St. Pauls gruve like under Skreikampen.
Sparkekoret
Sparkekoret er en norsk kortfilm fra 2020 regissert av Torfinn Iversen. Filmen ble kortlistet til prisen "Oscar for beste kortfilm" ved den 93. Oscar-utdelingen.
Handlingsreferat
10 år gamle Gabriel har en fantastisk stemme og ønsker å bli med i det lokale sangkoret. Koret fester sparker sammen på rekke, som de bruker til å kjøre rundt i bygda å synge og samle inn penger til asylmottaket.
Når Gabriels far havner i slåsskamp med en av flyktningene på mottaket ser det mørkt ut for Gabriels sjanser til å bli med i koret. Faren lar til sist sønnens ønsker komme først og forsoner seg med mannen han slåss med.
Bernt Erik Larssen
Bernt Erik Larssen (født 14. september 1918, død 10. september 2003) var en norsk skuespiller.
Oslo2022
Oslo2022 var en midlertidig etat i Oslo kommune, underlagt byrådsavdelingen for miljø og samferdsel, som hadde ansvaret for å utarbeide Oslos søknader og nødvendig dokumentasjon i forbindelse med Vinter-OL 2022 og Paralympiske vinterleker 2022.
Etablering og oppgaver
Etaten ble opprettet på bakgrunn av at idrettsstyret i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité i november 2011 vedtok å gå inn for at Norge skulle søke om de olympiske og paralympiske vinterleker i 2022. Alle de syv vinterolympiske særforbundene pekte på Oslo som den mest aktuelle søkerbyen.
Byrådet i Oslo etablerte etaten 12. juni 2012 for å følge opp bystyrets vedtak om å utarbeide en søknad om olympiske leker/paralympics. Eli Grimsby ble engasjert som direktør. Kommunen bevilget 50 millioner kroner til utarbeidelse av OL-søknad i 2012. Etaten hadde 11 ansatte per 31. desember 2012, syv på utlån og fire midlertidig ansatte.
Etatens oppgaver var i første omgang å utarbeide søknad til Kulturdepartementet om statsgaranti og tilskudd fra staten og melde sin interesse for å være vertsby for de olympiske og paralympiske vinterleker for Den internasjonale olympiske komité (IOC), sistnevnte ble gjort i november 2013. Første søknad til IOC ble sendt 14. mars 2014, mens endelig søknad etter planen skulle leveres i januar 2015.
7. juli 2014 offentliggjorde IOC at Oslo var valgt som offisiell kandidatby sammen med Almaty og Beijing.
Kostnadsberegninger
Planlegging og gjennomføring av lekene – gjennomføringskostnadene, leie av arenaer og landsbyer, administrasjonskostnader, utgifter knyttet til rekruttering av frivillige, IT og data, sikkerhet, seremonier og programmer for 30 dagers Oympiske og 10 dagers Paralympiske leker ble beregnet til mellom 14,5 og 17 milliarder kroner. Brutto statsgaranti ble beregnet til 35 milliarder kroner, mens netto offentlig tilskudd ble beregnet til mellom 21 og 25 milliarder avhengig av om man valgte å plassere OL-landsbyen og mediesenteret på Økern eller Kjelsrud. Brutto statsgaranti «inkluderer alle kostnader og investeringer som staten må garantere for, uavhengig om de er tiltenkt finansiert av offentlige eller av private», men i «bruttoregnskapet var ingen arrangementsinntekter tatt med, med unntak av tilskuddene fra IOC» – brutto statsgaranti er «et tall som fremkommer når nærmest alt som kan gå galt, går galt.» Netto offentlig tilskudd er «den forventede kostnaden for det offentlige ved å arrangere et OL/PL i Oslo i 2022 og fremkommer ved å trekke arrangementsinntekter og bidrag fra private fra brutto statsgaranti.»
Søknaden om statsgaranti ble overlevert 19. juni 2013. Staten besluttet å kvalitetsikre søknaden og oppdraget ble tildelt DNV GL AS, Samfunns- og Næringslivsforskning AS og ÅF Advansia AS. Deres rapport ble overlevert 20. desember 2013. Rapporten konkluderte med at «det ikke er funnet vesentlige svakheter i søknaden.», og i tillegg til å beregne brutto statsgaranti og netto offentlig tilskudd ble «[d]en samfunnsøkonomiske kostnaden ved å arrangere et OL/PL i Oslo i 2022 […] beregnet til 15,9 mrd. kroner, før de ikke-tallfestede effektene av et OL/PL er vurdert.»
Planlagt omfang
Oslo-OL 2022 var planlagt med 98 øvelser, 2,600 deltakere, 17,500 frivillige, 12,300 mediarepresentanter og 1,795,312 solgte billetter. IOC stilte krav om at arrangørene hadde 23,300 rom til disposisjon for innkvartering av akkrediterte. Det var ifølge søknaden behov for 18,640 rom i Oslo og 4,660 rom i Lillehammerområdet. Per 1. februar 2013 var hotellkapasiteten innenfor en radius på 50 km fra referansepunktene (Oslo S i Oslo og Jernbanetorget på Lillehammer) på 1,206 hotellrom i Oslo og 2,899 hotellrom i Lillehammerregionen.
Anlegg
Etaten planla en rekke nye arenaer samt oppgradering av eksisterende anlegg:
Landsbyanlegg
IOC stilte krav til totalt 10,475 sengeplasser for media (ca. 9,500 rom).
Valgresultat og opinion
Ved den rådgivende folkeavstemningen som ble avholdt samtidig med Stortingsvalget 2013 stemte 55 % ja og 45 % av velgerne i Oslo nei til spørsmålet: «Bør Oslo kommune søke om De olympiske vinterleker og Paralympiske leker i 2022?». Valgdeltagelsen var 68 %.
Die Firma heiratet
Die Firma heiratet er en tysk stumfilm fra 1914, regissert av Carl Wilhelm.
Handling
Gertie, en sjarmerende, livlig ung kvinne som bor i en liten landsby, blir uteksaminert fra videregående skole. Moren sender straks datteren til hennes tante Amelia, eier av en fasjonabel klesbutikk i Leipzig. Når hun ankommer Leipzig blir Gerie umiddelbart satt i arbeid av sin tante, som er en meget dyktig forretningskvinne. Kontrasten mellom hennes nåværende liv i Leipzig er veldig stor, sammenlignet med gamle tilværelsen i landsbyen hvor Gertie kommer fra.
Kort tid senere kommer Sigmund Phillippsohn til Leipzig, som er ansatt for en større klesbutikk i Berlin. Han tilbyr Gertie en jobb ved hans egen forretning i Berlin, hvor hun gjør rask karriere som modell. Sigmund blir også forelsket i henne, og ønsker snart å gifte seg.
Oslo Grand Prix
Nettavisen Oslo Grand Prix på Bjerke Travbane er et internasjonalt travløp i en serie av tilsvarende løp på europeiske travbaner. Det kan sammenlignes med World Cup for andre idrettsgrener og har navnet Grand Circuit International. Det består av 14 løp i åtte land og er iscenesatt av Europaunionen (UET). Norge har gjennomført «Nettavisen Oslo Grand Prix» (tidligere «VG Oslo Grand Prix») siden 1966, da den norske hesten Scott Protector og Karsten Buer vant.
I tillegg til dette hovedløpet går det ti andre internasjonale løp samme dagen. Premiebudsjettet er på ca. 5,2 millioner kroner. Førstepremien i hovedløpet er på 1,5 mill.kroner.
Oslo2022
Valgresultat og opinion
I en landsdekkende måling fra InFact for VG i mai 2014 svarte 34% ja og 57% nei på spørsmålet «Ønsker du at Oslo skal søke OL i 2022?»
I en landsrepresentativ måling fra TNS Gallup for Oslo2022 i juni 2014 oppgav 36% at de var positive og 50% at de stilte seg negative som svar på spørsmålet «Stiller du deg positiv eller negativ til at Oslo skal søke om vinter-OL og Paralympics i 2022?»
Oslo kommune trakk sin søknad om statsgaranti 1. oktober 2014 da Høyres stortingsgruppe sa nei til statsgaranti. Dette førte til at det ikke blir sendt en OL-søknad til IOC.
Bystyret besluttet at Oslo2022 skulle avvikles 31. desember 2014, og at en ny midlertidig etat som skal bygge og forvalte kultur- og idrettsbygg, Kultur- og Idrettsbygg, ble opprettet 1. januar 2015.
Nuklide
En nuklide er en gruppe av atomer som har et bestemt antall protoner og nøytroner i kjernen. Ustabile nuklider som omdannes til stabile eller ustabile datternuklider kalles radionuklider. Det kan finnes flere isotoper med samme atomnummer, på grunn av forskjellig antall nøytroner.
Dyrafjellet
Dyrafjellet er et fjell helt nordøst i Karmøy kommune, på fastlandet like øst for Haugesund. Med sine 171,5 m o.h er toppen det høyeste punktet i Karmøy kommune.
Weilbachs Kunstnerleksikon
Weilbachs Kunstnerleksikon, ofte bare kalt Weilbach, er et biografisk oppslagsverk over danske billed- og bygningskunstnere. Det finnes fire utgaver med varierende titler utgitt fra 1877 og fremover.
Remígio
Remígio er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Absolutt størrelsesklasse
der \lg står for logaritmen med grunntall 10.
Grunnen til at logaritmen opptrer, er at størrelseklassebegrepet ikke direkte uttrykker lysstyrken i Watt, men forholder seg til denne via en logaritmisk skala, slik at størrelsesklasseskalaen mest mulig skal følge loven om hvordan øyet naturlig vurderer synsinntrykk av forskjellig styrke.
En stjernes absolutte størrelsesklasse er intet annet enn det dens tilsynelatende størrelsesklasse ville ha vært, dersom den ble observert fra en standard avstand på 10 parsec.
Weilbachs Kunstnerleksikon
Historie
Philip Weilbach skrev den første utgaven av leksikonet, som kom ut i ett bind 1877–78 med tittelen Dansk Konstnerlexikon. I 1895–96 ga han ut andreutgaven i to bind og denne ble kalt Nyt dansk Kunstnerlexikon.
Allerede i 1917 planla man en tredje utgave, men den lot seg først realisere da Merete Bodelsen ble hovedredaktør i 1943. Utgivelsen skjedde i 1947–52 under tittelen Weilbachs Kunstnerleksikon og var i tre bind. Povl Engelstoft var medredaktør.
Absolutt størrelsesklasse
Andre norske betegnelser for absolutt størrelsesklasse er absolutt størrelse, og absolutt lysstyrke. På fransk heter det «magnitude absolue», på tysk «absolute Helligkeit», på engelsk «absolute magnitude» og på nederlandsk «absolute helderheid».
Weilbachs Kunstnerleksikon
Historie
Til bruk for leksikonet startet Weilbach et arkiv som ble betydelig utvidet med de nyere utgavene. Merete Bodelsen var medvirkende til å stifte institusjonen Den selvejende institution Weilbachs Kunstnerleksikon i 1980. Denne har siden sørget for det videre arbeidet med arkivet, først under ledelse av Elisabeth Fabritius og Elisabeth Kofoed-Hansen. Institusjonen har dessuten sørget for at arkivet ble tilgjengelig for forskere og andre interesserte på Danmarks Kunstbibliotek. Rundt 1990 inneholdt arkivet materiale om mer enn 35,000 kunstnere.
Absolutt størrelsesklasse
Eksempel
Polarstjernen har tilsynelatende størrelsesklasse 2,m12 og dens avstand fra solsystemet er 460 lysår, som er 141 parsec. Dens absolutte størrelsesklasse blir da, d.v.s. M = −3,m6.
Weilbachs Kunstnerleksikon
Historie
4. utgave inngår i Kulturarvsstyrelsens Kunstindeks Danmark (KID).
Carl Jacobsen
Carl Christian Hillman Jacobsen (født 2. mars 1842, død 11. januar 1914) var sønn av brygger J.C. Jacobsen, som grunnla Carlsberg-bryggeriet.
I 1871 ble han forpakter av farens nyoppførte bryggeri Ny Carlsberg. I 1906 direktør for Carlsberg-konsernet.
Jacobsen stiftet flere store legater, bl.a. Ny Carlsbergfondet i 1902, og skjenket tallrike skulpturer, bl.a. Den lille Havfrue, til København. Av andre folkegaver kan nevnes Ny Carlsberg Glyptotek og Jesuskirken i Valby. Bryggeren bygget opp en betydelig kunstsamling, som han skjenket offentligheten i 1888. Carl Jacobsen brakte en stor samling av antikke egyptiske, greske, etruskiske og romerske kunstgjenstander til Danmark, og disse kan ses på Glyptoteket i dag.
Også spiret på Sankt Nikolaj kirke i København skyldes Carl Jacobsen. Hans plan om å gjenskape spiret på Vor Frue kirke (ødelagt 1807) på samme måte, strandet på myndighetenes motstand.
Sønnen Vagn Jacobsen overtok ledelsen av Carlsberg Bryggerierne, mens Helge Jacobsen overtok ledelsen av Ny Carlsberg Glyptotek.
Carl Jacobsen var blant annet kommandør av 1. grad av Dannebrogordenen og ridder av Æreslegionen.
A Flirt’s Mistake
A Flirt's Mistake er en amerikansk stumfilm fra 1914 regissert av George Nichols.
Femininum
Femininum (hunkjønn) er et grammatisk kjønn som finnes på mange språk, deriblant tysk, romanske språk og nynorsk samt bokmål. På bokmål kan man imidlertid også bruke kun to kjønn, som på riksmål og andre skandinaviske språk. Det kalles da utrum og bøyes likt med maskulinum. Femininum betegner på norsk naturlig hunnlige substantiver, for eksempel kvinne, jente, mor, datter, høne, samt en rekke andre substantiver uten naturlig tilknytning til hunndyr eller hunnplanter, som for eksempel gate, avling, bok, sol, suppe, hånd. Ord fra visse andre ordklasser, bl.a. adjektiver, bøyes forskjellig avhengig av om de hører til substantiver av hun-, han- eller intetkjønn.
Valdemar Bydelsbak
Valdemar Bydelsbak til Gavnø (– ca. 1430) var en dansk ridder.
I 1401 solgte han Gavnø til dronning Margrethe, som der lot stifte et kloster. I 1417 beseglet Bydelsbak kongens overtagelse av København, og i 1419 ses at han har ledet forhandlinger med Russland og Polen. 1419 var hans lensmann på Stegehus.
Frank Adcock
Frank Ezra Adcock (1886–1968) var en britisk klassisk historiker som var professor i oldtidshistorie ved Universitetet i Cambridge mellom 1925 og 1951. I tillegg til sitt akademiske arbeid, fungerte han også som en kryptograf under både første verdenskrig og andre verdenskrig.
Bakgrunn
Adcock ble født i Desford i Leicester i Leicestershire den 15. april 1886. Han var sønn av Thomas Draper Adcock, leder av Desford Industrial School, og Mary Esther Adcock (født Coltman). Han ble utdannet ved Wyggeston School, en grammar school i Leicester. Han fortsatte med å studere oldtidshistorie ved King's College, University of Cambridge.
Karriere
I 1911 ble Adcock valgt som en stipendiat og foreleser ved King's College, Cambridge. Han var leder av fakultetet for oldtidshistorie ved Universitetet i Cambridge fra 1925 til 1951, da han pensjonerte seg. Blant hans historiefaglige tyngdepunkter var den greske og den romerske antikken. Han forfattet arbeider om Gaius Iulius Caesar, Thukydides, Marcus Licinius Crassus og Augustus. Den sistnevnte innordnet han – til fortskjell for eksempel Ronald Syme – ikke i «den romerske revolusjon» (Roman Revolution), for han så i Augustus en konservativ mann som aktet å bavare Den romerske republikks institusjoner.
Hans tyskkunnskaper bidro til at han var interessant i etterretningsarbeid. Mellom 1915 og 1919, under den første verdenskrig, arbeidet Adcock for Naval Intelligence Division i Royal Navy. Han fungerte også som  orlogskaptein i Royal Navy frivillige reserve fra 1917 til 1919. Hans viktigste rolle var som oversetter av koder og krypteringsnøkler, og som sådan var han stasjonert i Room 40 av Admiralitetet.
Sammen med J. B. Bury og S. A. Cook redigerte han Cambridge Ancient History, som ble utgitt fra 1923 til 1939. Han skrev også ti kapitler av det verket.
Adcock var president i Society for the Promotion of Roman Studier fra 1929 til 1931. Han var også president for Classical Association fra 1947 til 1948. Han arbeidet i Bletchley Park fra 1939 til 1943.
Den 22. februar 1968 døde Adcock ved King's College i Cambridge.
Utmerkelser
I 1918 ble Adcock utnevnt til Offiser av Order of the British Empire (OBE) for tjenester i forbindelse med Første verdenskrig. Han ble valgt som et Fellow av British Academy (FBA) i 1936.
EM i duatlon 1996
EM i duatlon 1996 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Mafra i Portugal i 1996.
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
.mo
.mo er Macaos nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Registrering
Registrering på andre nivå er bare tilgjengelig for registranter som tidligere hadde registrert samme navn på et tredjenivå domene. Registrering på tredje nivå gjøres under et av disse subdomenene på andre nivå:
Eksterne lenker
Toppdomän
Tarzan Mama Mia
Tarzan Mama Mia er en dansk barnefilm som ble utgitt i. Den ble regissert av Erik Clausen.
Handling
Elleve år gamle Rikke bor alene sammen med faren sin i en fattig slum i København. Hun har alltid ønsket seg en hest, og en dag vinner hun en ponni i et lotteri. Rikkes far er ikke fornøyd med hesten, som Rikke gir navnet Tarzan, i leiligheten deres som ligger i andre etasje.
Tarzan skaper imidlertid glede og omveltninger for flere av nabolagets innbyggere, og gjør etter hvert at faren hennes blir god venn med læreren til Rikke. Men Rikke møter også ponniens tidligere eier, som måtte selge hesten og hadde gitt den navnet Mama Mia.
Royal Pacific Islands Regiment
Royal Pacific Islands Regiment (RPIR) er et infanteriregiment i Papua New Guinea Defence Force. Regimentet har sin opprinnelse i bataljoner med lokale soldater og australske offiserer som ble rekruttert i Papua Ny-Guinea under andre verdenskrig. Regimentet ble oppløst etter krigen og ble etablert på nytt i 1951 som del av den australske hæren. Etter uavhengigheten i 1975 ble den overført til Papua New Guineas hær. I dag består regimentet av to bataljoner.
Dingxiang
Dingxiang (kinesisk: 定襄县; pinyin: Dìngxiāng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Xinzhou nord i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det en befolkning på 209,196.
Kulturminner
Hongfutempelet (Hongfu si, 洪福寺), Guanwangtempelet i Dingxiang (Dingxiang guanwang miao, 定襄关王庙) og tunnelkrigsskueplassen i Xihetou (Xihetou didaozhan yizhi, 西河头地道战遗址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Giorvis Duvergel
Giorvis Duvergel Rojas (født 8. september 1979 i Guantánamo), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.
Duvergel vant en olympisk sølvmedalje i baseball under sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det cubanske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sør-Korea. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var femte og siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.
Og bakom synger skogene (1959)
Og bakom synger skogene (tysk: ) er en østerriksk film fra 1959. Filmen er basert på Og bakom synger skogene, den første boka i Bjørndaltrilogien av Trygve Gulbranssen. Filmen kom ut i Vest-Tyskland den 15. september 1959 og trakk 7 millioner besøkende.
Filmen ble fulgt opp av Arvingen til Bjørndal i 1960.
Handling
Den stivnakkede storbonden Dag og hans sønner har i mange år hatt en nabokrangel gående med adelsfamilien von Gall på godset Borgland. Under en fest på Bjørndal gjør Dags temperamentsfulle sønn Tore tilnærmelser til Galls datter, Elisabeth. Hennes sjalu venn, løytnant Margas, dreper den ubevæpnede Tore med en kårde i kamp. Tore forsvinner i fossen, men liket blir ikke funnet. Adelheid Barre, den pensjonerte major Barres datter, overhører en samtale mellom Elisabeth von Gall og løytnant Margas og får da vite om mordet på Tore. Hun avbryter oppholdet på Borgland fordi hun ikke lengre kan leve under samme tak som Elisabeth.
På hjemvei fra Borgland finner Adelheid Barre Dags yngste sønn, unge Dag, som er alvorlig såret av en bjørn. Hun bestemmer seg for å bli en stund på Bjørndal for å pleie Dag, og det ender med at hun forelsker seg i den saktmodige og dypsindige ungdommen.
Adelheid forteller Gammel-Dag om mordet på sønnen Tore, og han sverger at von Gall skal få smake en grusom hevn.
Dag inviterer Adelheid og faren til julefeiring på Bjørndal, og etter påtrykk fra Dags far gifter de to unge seg. Gammel-Dag legger beslag på svigerdatteren og viser henne rundt på godset. Dette gjør at far og sønn fremmedgjøres, og det unge paret trekker seg midlertidig vekk for å kunne leve et normalt samliv.
Fra oberst von Galls bank overtar Gammel-Dag sikkerheten for en kreditt von Gall ikke lengre får siden forretningene hans er i ferd med å gå over ende. Til gjengjeld pantsetter Dag godset Borgland for å få kontroll over von Gall. Dag gir svogeren, kjøpmann Holder, innsikt i opplegget sitt mot at han lover å holde tett overfor familien von Gall.
Banken informerer Elisabeth om hva Gammel-Dag har for seg, og hun svarer med å forsøke å sperre for Bjørndals tømmerfløting i et parti som går over hennes område, og gjennomfører forsettet under våpentrussel. Dag lar arbeidsfolkene under store anstrengelser transportere tømmerstokkene med bark og greiner over fjellet og slippe dem ned en foss. Dermed klarer Dag å levere til rett tid og unngå dagbøter.
Gammel-Dag sitter nå igjen alene og finner ingen glede ved triumfen over von Gall-familien siden han føler seg ensom uten familien rundt seg. Han forsoner seg sågar med oberst von Gall og lar ham bo på Borgland igjen.
Senere får Gammel-Dag vite av husholdersken, jomfru Kruse, at sønnen unge Dag og svigerdatteren har vendt tilbake for at deres felles barn skal komme til verden på Bjørndal. De holder til i en fjellhytte, men gamle, syke Dag våger seg opp til hytta. Etter at han har fått vite at sønnesønnen skal kalles opp etter hans avdøde bror, Tore, dør Gammel-Dag.
Om filmen
Forfatteren av Bjørndaltrilogien, Trygve Gulbranssen, hadde mange innspill til filmatiseringen, men følte seg oversett og var ikke fornøyd med resultatet. Filmen har, til tross for publikumssuksess, fått et noe frynsete rykte. Mange, blant annet Tore Hoel, som har skrevet avhandlinger og bøker om Gulbranssen, ser på filmen som et makkverk og et svik mot bøkene.
Produksjon
Filmen ble produsert av det østerrikske filmselskapet Wiener Mundus-Film, mens Deutsche Film Hansa og Saschafilm Wien stod for distribusjon.
Besetning og innspillingssted
På rollelisten sto mange av datidens berømte skuespiller, blant annet Gert Fröbe, Hansjörg Felmy og Joachim Hansen. Filmen ble blant annet spilt inn i Gudbrandsdalens sidedaler. Bjølstad gård i Heidal var innspillingstedet for gården Bjørndal.
Tibás
Tibás er en kanton i provinsen San José i Costa Rica. Den ligger like nord for landets hovedstad San José, og utgjør en del av dennes storbyområde. Tibás hadde 64 842 innbyggere i 2011, og har et areal på 8,15 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Juan.
Kantonen Tibás blei etablert 27. juli 1914 under navnet San Juan del Murciélago.
Tibás er kjent som hjemstedet til Costa Ricas mest meritterte fotballag, Deportivo Saprissa, som spiller hjemmekampene sine på Estadio Saprissa.
Distrikter
Tibás er delt inn i fem distrikter:
The Big Bang – The Essential Collection
The Big Bang – The Essential Collection er en samleplate med TNT, utgitt i 2003. Albumet lå syv uker på VG-lista og endte med femteplass som beste plassering.
Fani Khalkia
Fani Khalkia (gresk: Φανή Χαλκιά; født 2. februar 1979 i Larisa) er en gresk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.
Khalkia fikk sitt store gjennombrudd under OL 2004 i Athen, der hun vant gull på 400 meter hekk. Hennes beste tid på distansen før 2004 var 56,40. I OL-semifinalen satte hun ny olympisk rekord med tiden 52,77. I finalen gikk det litt langsommere, men 52,82 holdt til en klar seier.
Hun deltok også under EM 2006, der hun tok bronse, etter Russlands Jevgenija Isakova, på tiden 54,02. Hun deltok også under VM 2007, men ble her utslått i semifinalen.
I 2008 avla hun positiv dopingtest på en treningsleir før OL.
Riacho de Santo Antônio
Riacho de Santo Antônio er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Dinamo Moskva (bandy)
Dinamo Moskva (bandy) er bandyavdelingen til det russiske idrettslaget Dinamo Moskva, som ble grunnlagt i 1923. Som alle andre dinamoklubber i den tidligere Sovjetunionen har den sitt utspring som en av KGBs klubber. Dinamo Moskva er blant Russlands aller beste bandylag og spiller hjemmekampene sine i skøytehallen Krylatskoje.
Dinamo Moskva har blitt sovjetisk og russisk mester i bandy 21 ganger. I perioden 2000/01–2004/05 var klubben imidlertid i russisk andredivisjon. Etter opprykket i 2005 satset klubben stort og hentet inn så å si alle spillerne fra det da dominerende laget Vodnik. Satsingen bar frukter og førte til sju russiske mesterskap de neste åtte sesongene. I tillegg har Dinamo Moskva vunnet Europacupen i 2006, 2008 og 2009, samt klubbturneringen Bandy World Cup i 2006 og 2007.
Strikkefasthet
Strikkefastheten er antallet masker og rader som blir 10 cm høyt og 10 cm bredt når man strikker. Strikkefasthet er et mål som gjør det enklere å få riktig størrelse på resultatet hvis man følger en strikkeoppskrift eller lager strikkemønstre selv. Når man skal begynne på et nytt strikkearbeid bør strikkefastheten først sjekkes ved å lage en prøvelapp med de pinner og garn som angis i strikkeoppskriften. De fleste oppskrifter oppgir ønsket strikkefasthet for å få riktig størrelse på et strikkeplagg.
Et garns strikkefasthet er som regel oppgitt på garnbanderolen sammen med anbefalt pinnenummer. Anbefalt fordi strikkefastheten varierer fra person til person. Hvis det for eksempel står 26 masker x 30 rader på pinne nummer 3 måler 26 masker i bredden 10 cm og 30 rader i høyden 10 cm på resultatet. Passer ikke prøvelappen med den oppgitte strikkefastheten må man forsøke med et halvt eller helt nummer tykkere eller tynnere pinner. En annen mulighet er å bytte garn for å få riktig strikkefasthet. Hvis en strikkeoppskrift krever 3-trådet garn er strikkefastheten viktig dersom en ønsker å bytte garntype, da det ikke er selvsagt at alle 3-trådete garn har identisk tykkelse.
Morten Leuch Elieson
Han var sønn av kjøpmann i Christiania Iver Elieson (1683–1753) og Karen Mortensdatter Leuch (d. 1765). Blant søsknene var Peder Elieson, som eide Hafslund, og Karen Elieson, gift med Christian Ancher.
Den 5. desember 1758 ble han gift med Dorothea Mogensen (omkr. 1742–1786), datter av trelasthandler i Christiania Erik Mogensen og Johanna Neve.
Morten Leuch Elieson kjøpte i 1756 Hafslund hovedgård. Han var også eier av Magistratgården i Dronningens gate i Christiania.
I 1749 fikk han rang av kanselliråd, og i 1755 justisråd.
Gudbjørg Fønhus Stensrud
Gudbjørg Fønhus Stensrud (født 1934 i Begnadalen i Sør-Aurdal, død 27. juni 2012 samme sted) var lærer, lokalpolitiker og kulturarbeider fra Sør-Aurdal. Hun var særlig kjent for sin innsats for å bevare arven etter faren, forfatteren Mikkjel Fønhus. I 2011 mottok hun Kongens fortjenstmedalje i sølv.
Som kulturarbeider var hun engasjert i arbeidet med bygdeboka Gard og bygd i Sør-Aurdal (4 bind, 1987-92), i redaksjonen for den lokalhistoriske årboka Sagn og Soger i Søndre Ourdal, som styrer av bibliotekfilialen i Begnadalen, som lærer, forfatter og i arbeidet med å gjøre barndomshjemmet Nissebakken om til et museum over faren. Hun skrev også artikler i Årbok for Valdres. Hun var styreleder for Bagn Bygdesamling 1993-98.
Som lokalpolitiker fra 1980 til 1995 satt hun både i kommunestyre og formannskap.