cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wind River Indian Reservation
Wind River Indian Reservation er et indianer-reservat i vestlige Wyoming. Stammene østlige-shoshone og nordlige-arapaho deler reservatet. Den største byen er Riverton. Hovedkvarteret for reservatet er i Fort Washakie.
Administration
Østshoshonene og nordarapahoene har hver for seg 50 % andel i indianerreservatet og stammene har hvert sitt styrende råd. Dessuten finnes et råd for reservatets fellesadministrasjon sammensatt av medlemmer fra begge stammer.
Beliggenhet
Reservatet omfatter omkring en tredjedel av Fremont County og en femtedel av Hot Springs County med et total arear på 9 148 km², noe som gjør det til USAs syvende største indianerreservat. Reservatet ligger på østre side av Rocky Mountains i Wind Rivers bekken og omgis av Wind River Range, Owl Creek Mountains og Absaroka Mountains.
Bosettinger
Den største byen i reservatet er Riverton og reservatet har sitt administrative sete i Fort Washakie. Øvrige mindre steder er Arapahoe, Boulder Flats, Crowheart, Ethete, Hudson og Johnstown.
Historie
Reservatet ble etablert for østshoshonene i 1868. Camp Augur ved nåværende Lander ble det første høykvarteret, men ble i 1871 flyttet til det nåværende Fort Washakie, som fikk sitt navn etter shoshonehøvdingen Washakie i 1878. Fortet var i funksjon frem til 1909, og her ble det grunnlagt en internatskole og et sykehus. Kirken St. Michael's i Ethete ble oppført 1917-20.
Stedet Arapahoe ble opprinnelig etablert som handelspost der mat ble distribuert til arapahoene. I 1906 ble deler av reservatet avstått til nybyggere, blant annet stedet der Riverton ble grunnlagt. Under 1800-tallet drev regjeringen en kampanje for å få reservatets innbyggere til å anta mer engelske navn og bli bofaste jordbrukere, og blant annet kom det stand kunstig vaning og en kornmølle.
En langdragen juridisk strid om markretten til nybyggerbosettinger etablerte på reservatet ble avgjort delvis til stammenes fordel i 2013, da USAs føderale myndigheter beslutte at loven fra 1906 som tillot byen Riverton å avdeles fra reservatet var ugyldig. Den nøyaktige juridiske statusen er fortsatte omstridt mellom lokalbefolkning, lokale og føderale myndigheter, men føderale myndigheter definerer siden desember 2013 Riverton som en offisiell del av reservatet, noe som blant annet gir stammene rett til å fatte beslutninger om miljøspørsmål. Reservatet er også sted for Wyomings eneste lovlige kasinoer.
Befolkning
Befolkningen på reservatets område oppgikk til 40 237 innvånere ved 2000 års folketelling. Av disse oppgav seg 6 728 (28,9 prosent) å være helt eller delvis av innfødtamerikansk opphav, og av disse var 54 prosent arapahoer og 30 prosent shoshoner. 22 prosent av indianerne hadde et annet morsmål enn engelsk.
I populærkulturen
Thrillerfilmen Wind River (2017), med manus och regi av Taylor Sheridan, utspilles i indianerreservatet.
Gnadenhütten-massakren
Bakgrunn
Landsbyen Gnadenhutten var blitt grunnlagt av tyske immigranter og lenape-indianere med tilknytning til den kristne Brødremenigheten i oktober 1772. Det tyske navnet betyr ordrett «Nådens hytte». Siden menigheten var pasifistisk, deltok den ikke i organiserte stridigheter omkring uavhengighetskrigen.
Lenape-stammen i Ohio Country dypt splittet i synet på hvilken side, dersom noen, en skulle ta i uavhengighetskonflikten. Saken ble kritisk viktig på grunn av at lenapenes landsbyer som lå rundt hovedlandsbyen Coshocton som lå mellom de to motstående pionérfestningene, amerikanernes viktigste militære utpost ved Fort Pitt og britene med sine innfødte allierte i og rundt Fort Detroit.
Noen lenaper bestemte seg for å ta til våpen mot amerikanerne og beveget seg nærmere Detroit og slo seg ned ved elvene Scioto og Sandusky. Lenaper som sympatiserte med USA forble ved Coshocton og signerte en avtale med amerikanerne i 1778 som de håpet skulle etablere Ohio Country som en stat befolket av innfødte stammer innenfor det nye USA. En tredje gruppe bestod av kristne munseere som levde i flere nærliggende landsbyer som ble drevet av herrnhutiske misjonærer.
Lenapelederen White Eyes som hadde fremforhandlet avtalen med USA ble tilsynelatende myrdet i 1778 av amerikanske militsmenn, og mange av lenapene ved Coshocton sluttet seg til slutt til krigen mot amerikanerne. Til respons ble Coshocton ødelagt av en ekspedisjon fra Fort Pitt ledet av oberst Daniel Brodhead den 19. april 1781, og innbyggerne flyktet mot nord. Men oberst Brodhead overbeviste militsmennen om å la de kristne indianerne i de herrnhutiske landsbyene være i fred, siden de var ubevæpnede ikke-stridende.
Det at Brodhead måtte holde igjen den amerikanske militsen fra å angripe disse kristne landsbyene, viser brutaliteten i krigføringen på vestfronten under den amerikanske uavhengighetskrigen. Forholdene mellom offiserer i den kontinentale armé i øst (som Brodhead) og vestlige militsmenn ble ofte anstrengt. Spenningene ble verre av den amerikanske regjeringens politikk i å forsøke å rekruttere indianere som allierte. Vestlige militsmenn, der flere hadde mistet venner og familie i brutale indianerangrep, la ofte skylden på alle indianere for handlingene til noen få.
Tvangsforflytting og massakre
De britisk-allierte indianerne, hovedsakelig wyandoter og lenaper, tvangsforflyttet i september 1781 de kristne munseene og de hvite misjonærene fra herrnhuttlandsbyene og plasserte dem i en ny landsby («Captive Town») ved Sandusky-elven. Misjonærene David Zeisberger og John Heckewelder ble ført til Detroit og stilt for retten av britene som mistenkte dem for å gi etteretningsopplysninger til den amerikanske hæren i Fort Pitt. Misjonærene ble frikjent, selv om historikere senere har oppdaget at Zeisberger og Heckewelder faktisk holdt amerikanerne informert om bevegelsene til britene og deres indianske allierte.
Imens gikk de kristne munseene sultne i Captive Town. I februar 1782 returnerte over 100 av dem til deres gamle landsbyer for å høste avlingene de ble tvunget til å etterlate seg.
Men pionérkrigen raste fremdeles, og tidlig i mars 1782, samlet en avdeling på 160 militsmenn fra Pennsylvania kristne munseer sammen og anklaget dem for å delta i pågående raid i Pennsylvania. De benektet anklagene, men militsmennene holdt et råd og stemte for å drepe dem alle. Noen militsmenn motsatte seg denne handlingen og trakk seg bort fra området. Munseene ble informert om sin skjebne og tilbrakte natten i bønn og i sang av salmer.
Morgenen den 8. mars ble de kristne munseene drept knelende. Totalt ble 28 menn, 29 kvinner og 39 barn myrdet og skalpert. De andre forlatte hernnhuttlandsbyene ble også brent. To gutter, en av dem skalpert, overlevde og fortalte om massakren.
Etterspill
Mange hvite amerikanere ble rasende da de hørte om Gnadenhütten-massakren. Men mange pionérere som var herdet av en grusom krig som var helt ulik den i øst, talte til støtte for militsmennenes handlinger. Selv om der var snakk om å føre morderne for retten, ble det ikke satt i verk tiltak mot dem.
Lenapene som var i krig med amerikanerne søkte hevn for Gnadenhütten. Da general George Washington hørte om massakren, beordret han at ingen amerikansk soldat kunne tillate seg å bli tatt i live. Han visste hva som ville skje dersom militante lenaper tok en amerikaner. Men Washingtons venn, oberst William Crawford, ble tatt mens han ledet en ekspedisjon mot indianere ved Sandusky. Crawford hadde ikke deltatt i Gnadenhütten-ekspedisjonen, men ble torturert i timevis av lenaper og wyandoter før han ble brent. En deltaker i massakren var kaptein Charles Builderback. Selv om han overlevde Crawfords nederlag i juni 1782, ble han senere tatt og drept i Ohio i juni 1789 av indianere.
Torre Mural
Torre Mural er en bygning i Avenida de los Insurgentes 1605 i distriktet Benito Juárez i Mexico by. Den er med sine 133 meter den nest høyeste bygninga langs avenyen, etter World Trade Center. Torre Mural har 33 etasjer og et totalt areal på 38 000 m². Konstruksjonen starta i 1993, og bygninga sto ferdig i 1995.
Erling Folkvord
Erling Folkvord (født 15. juni 1949 i Levanger) er en norsk politiker (Rødt) og sosialarbeider. Han var stortingsrepresentant i perioden 1993–1997, og har også sittet 19 år i Oslo bystyre.
Bakgrunn, utdannelse og yrke
Han er sønn av skolesjef Sverre Folkvord og lærer Eldrid Kjesbu, og avsluttet gymnaset i 1968. Folkvord utdannet seg ved sosialskolen i Trondheim, og ble ferdig sosionom i 1974. Han jobbet som sosialfullmektig ved Oslo kommunes omsorgstiltak for rusmiddelbrukere 1974–77, som verneassistent 1977–88, og har arbeidet som miljøarbeider etter det.
Politisk virke
Folkvord var leder for Organisasjonen mot politisk overvåking (OPO) 2003–2005. Han er blitt særlig kjent som korrupsjonsjeger og har stått bak flere avsløringer av maktmisbruk. Selv om partiet har slitt med oppslutningen er Folkvord kjent som en høyt respektert og populær politiker, også blant velgere på den politiske høyresiden.
I 1994 ble han dømt for ærekrenkelse mot Olav Thon. Folkvord ble idømt en bot på 13 000 kroner, samt 50 000 i oppreisning.
Han er også sterkt engasjert for kurdernes sak og har gjennomført flere reiser i de kurdiske områder.
Familie
Datteren Jorunn Folkvord var på 90-tallet leder av Rød Ungdom og leder av Oslo AKP. Hun arbeider nå som lærer. Storesøsteren er Magnhild Folkvord som er forfatter og tidligere journalist i Klassekampen.
Rød purk
Rød Purk (originaltittel: Red Heat) er en amerikansk action- og kriminalfilm fra 1988 med Arnold Schwarzenegger og James Belushi i hovedrollene. Regi er ved Walter Hill. Filmen handler om en sovjetisk offiser som blir sendt til Chicago for å fange en sovjetisk narkobaron. Det oppstår kulturkollisjon når han må utføre oppdraget sammen med en amerikansk politietterforsker.
Filmen fikk en forholdsvis brukbar mottakelse av amerikanske anmeldere og har oppnådd 50% på Rotten Tomatoes og 61% på Metacritic. Den ble en moderat publikumssuksess i USA hvor den innbrakte $35 millioner. Den havnet dermed på en 31.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1988.
Rød purk ble historisk etter at den ble den første amerikanske spillefilmen, som fikk tillatelse til å filme på Den Røde Plass. Filmens ingredienser har flere likhetstrekk med 48 timer, også denne av Walter Hill.
Handling
Den georgiske gangsteren Viktor Rostavili (Ed O'Ross) herjer bak jernteppet, og har også begynt en lukrativ narkokarriere innenfor kokain. Lederne i Sovjetunionen ser ikke med milde øyne på at et typisk amerikansk problem begynner å få fotfeste i Sovjet, og sender sin beste mann for å stoppe ham. Da kaptein Ivan Danko (Arnold Schwarzenegger) i Moskvapolitiet mislykkes i sitt forsøk på å arrestere Rostavili, stikker gangsteren av gårde til vesten, nærmere bestemt Chicago. Danko sendes etter, og Chicagopolitiet har lovet å bistå ham i jakten på Rostavili. Politiinspektør Art Ridžić får i oppdrag å geleide Danko. Problemer oppstår imidlertid da det viser seg at amerikaneren er Chicagos mest ustyrlige politimann. Handlingen er deretter konsentrert til deres jakt på Rostavili, og etterhvert viser det seg at kontrastene mellom dem ikke være så store likevel.
Om filmen
Innspillingsteder: Den Røde Plass (Moskva), Budapest, Chicago og Los Angeles.
Anmelderne og publikum
Filmen fikk en forholdsvis brukbar mottakelse av amerikanske anmeldere og har oppnådd 50% på Rotten Tomatoes og 61% på Metacritic. Den kjente amerikanske filmkritikeren Roger Ebert var blant dem som gav den mest ros og endte opp med å tildele den tre av fire stjerner. Amerikanske aviser og publikasjoner som TV Guide, Chicago Tribune, Los Angeles Times og Variety var også positive, mens The New York Times og USA Today var noe mer blandet. Washington Post gav den dårlig omtale og beskrev den som «likegyldig» og «gledesløs».
Den ble en moderat publikumssuksess i USA hvor den innbrakte $35 millioner. Den havnet dermed på en 31.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1988. Det kan ellers nevnes at den ble sett av 99 000 i Sverige og 892 000 i Vest-Tyskland.
I Norge
Filmen fikk dårlig mottakelse av de norske anmelderne. Dagbladets anmelder gav den terningkast to, og senere vurderinger har vist seg like dårlige. DVDarkivets anmelder gav den bare 3 av 10 oppnåelige i 2001 og mente at selve historien i filmen hadde mange hull og var svært tynn. Vedkommende skrev videre at: «''Dette er rett og slett en Actionfilm som det går 14 av på dusinet, og de langt fleste er bedre. Actionscenene bærer preg av å være lite gjennomtenkt, med noen unntak''». Filmsiden CINERAMAs anmelder var heller ikke særlig begeistret og gav den terningkast tre under en vurdering i 2009. Anmelderen skrev blant annet følgende: «''Filmen var i sin tid kompetent nok til at man kunne slå i hjel noen timer med den på innleid videokassett, men med visse unntak var ikke actionfilmene like bra i 1988 som i dag. Når filmen ikke har noen andre verdier heller, fremstår den bare som en samlebåndproduksjon med dårlig utnyttede ideer og – etter nåtidens mål – klønete filming''».
Mika (sanger)
Michael Holbrook Penniman, kjent som Mika, (født 18. august 1983 i Beirut i Libanon) er en sanger og pianist, som er bosatt i London. Han hadde sin første suksess med låten «Grace Kelly» våren 2007 og har blitt et internasjonalt fenomen i musikkverdenen.
Biografi
Penniman ble født i Beirut, Libanon i 1983 som mellomste sønn i en søskenflokk på fem, med libanesisk mor og amerikansk far. Navnet har vært kilde til mye spekulasjon, det diskuteres om Mika er kort for Michael, men i senere år har han kommet ut med at dette er også hans virkelige navn. Mika har selv uttalt: «Mitt navn er Mica, stavet med C. Min far er kalt for Michael. Han ville at også jeg skulle hete Michael, men mor sa at det ble over hennes lik.» Han byttet ut C'en med en K da han startet sin karriere, siden han hele tiden ble kalt Maika, hvilket er feil uttale. Han mener også det er litt urettferdig at han fikk nettopp navnet Mica; søsknene hans heter Fortuné («lykke»); Paloma («due»); Allegra; («sjelfull; livlig»); og Yasmine (etter blomsten sjasmin); mens han endte opp med navnet Mica- som betyr «plastpose» i Marokko.
Han sendte etterhvert ut materiale til forskjellige plateselskaper, men fikk alltid svar tilbake at han var for slik eller så, men om han forandret seg ville de gjerne signere han, så i protest skrev han «Grace Kelly», et opprør mot platebransjen generelt. Ironisk nok ble dette en internasjonal storhit som har solgt i millioner – på et annet plateselskap.
Hans stil kan forklares som ukonvensjonell, skjønt også som camp. Han har selv sagt at han kledte seg spesielt allerede som barn (gjerne tversoversløyfer og rosa shorts). Han dukker gjerne opp på scena og intervjuer med knallgrønne bukser, fem fargerike klokker på armen (til tross for at han er så dyslektisk at han ikke klarer å tyde en eneste av dem), og tamagochier rundt halsen.
På grunn av hans noe spesielle stil har det blitt reist spørsmål om hans seksualitet, noe som har blitt dempet ved at han nektet å kommentere det. I august 2012 gikk han ut i et intervju med magasinet Instinct hvor han bekreftet at han er homofil.
Mika har en unik måte å blande mørke tekster med lyse og muntre melodier, og dermed kan han belyse temaer som fordommer, sneversynthet, menneskeskjebner, og krig i musikken sin. Et eksempel er sangen «Lollipop» som har en typisk sommerhit-sound, men som i realitet er en advarsel til hans lillesøster om å holde seg unna menn så lenge som overhodet mulig fordi de kommer til å såre henne. Senere i 2019 skrev han en sang til søsteren Paloma om den gangen da hun falt ned fra vinduet sitt og holdt på å dø.
Karriere
I 2007 ble Mikas «Grace Kelly» den mestselgende singelen i Norge, mens både Life In Cartoon Motion og «Relax, Take It Easy» havnet på topp 10 over de mest solgte album og singler i Norge.
Singlene «Love Today», «Big Girl (You Are Beautiful)», «Lollipop» og «Happy Ending» ble også utgitt på verdesbasis, med varierende suksess.
Etter en stor Europa-turné i 2007 hvor de siste to konsertene i England ble avlyst på grunn av hals-problemer, har Mika hatt en lang pause, bare ispedd noen prisutdelinger og festivalopptredener i 2008.
Gojong av Korea
Gojong eller Gojong av Korea (hangul: 고종, hanja: 高宗 RR: Gojong, MR: Kojong), keiser Gwangmu (hangul: 광무제, hanja: 光武帝 RR: Gwangmuje, MR: Kwangmuje) (født 8. september 1852 i Unhyeongung, Hanseong, i det daværende Korea, dagens Sør-Korea, død 21. januar 1919 i Tokujukyū i Keijō, i det daværende Keiserriket Japan, dagens Sør-Korea), var en koreansk monark, den 26. og siste i Joseondynastiet, og den første i det koreanske keiserdømmet. Han var koreansk konge mellom 1863 og 1897 og keiser mellom 1897 og 1907. Gojong erklærte kongedømmet Korea for keiserdømme i 1897.
Mika (sanger)
Karriere
En DVD med materiale fra turnéen («Live In Cartoon Motion») ble gitt ut, samt en konsert-DVD fra 2008, «Live – Parc Des Princes, Paris».
Gojong av Korea
Gojong ble tvunget til abdisere 20. juli i 1907 etter japansk press. Det skjedde etter at han i all hemmelighet sendte tre utsendinger, Yi Jun (이준, 李儁), Yi Sang-Seol (이상설, 李相卨) og Yi Wi-Jong (이위종, 李瑋鐘) til den andre fredskonferansen i Haag som avholdt mellom 15. juni og 18. oktober 1907. Gojong ønsket å få erklært Eulsatraktaten ugyldig, og for å sikre hans egen rolle og rettigheter til å styre Korea uavhengig av Japan. Datidens stormakter, nektet imidlertid utsendingene adgang til konferansen og fikk ikke en gang adgang til konferansesalen. Korea ble ikke lenger sett på som en uavhengig nasjon av stormaktene, og Japan ble ansett som Koreas representant.
Mika (sanger)
Karriere
I mai 2009 ble det utgitt 4 nye låter på en EP kalt «Songs of Sorrow» sammen med en illustrert bok på 68 sider med sangtekster.
I mars 2010 ble tildelt den franske ordenen Ordre des Arts et des Lettres for sine tjenester for musikken.
Gojong av Korea
Gojong ble holdt isolert i Deoksupalasset fram til hans død i 1919. Han ble begravet sammen med sin kone Min Myongsong i den keiserlige grav Hongneung (홍릉, 洪陵) i Namyangju.
Mika (sanger)
Karriere
Mikas andre studioalbum The Boy Who Knew Too Much ble utgitt 21. september 2009. Han har innspilte det meste av sin musikk i Los Angeles med produsent og musiker Greg Wells, som også produserte hans debutalbum Life In Cartoon Motion. Hans tredje album ble The Origin of Love, utgitt på slutten av 2012. Den første singlen fra albumet var «Elle me dit», Mikas første franske sang.
Diskografi
Album
Gojong av Korea
Gojongs sønn Sunjong led en tilsvarende sjebne etter den japanske annekteringen av Korea i 1910, da han ble sendt til Changdeokpalasset, selv om han beholdt sin tittel til sin død i 1926.
Mika (sanger)
Diskografi
EP
Gojong av Korea
Gojong er foreløpig den siste statssjef og regent for et samlet og uavhengig Korea.
Mika (sanger)
Diskografi
Singler
Gojong av Korea
Keiser Gojongs fulle navn posthumt
Hans keiserlige Majestet Keiser Gojong Tongcheon Yung-un Jogeuk Donyun Jeongseong Gwang-ui Myeonggong Daedeok Yojun Sunhwi Umo Tanggyeong Eungmyeong Ripgi Jihwa Sinryeol Oehun Hong-eop Gyegi Seonryeok Geonhaeng Gonjeong Yeong-ui Honghyu Sugang Munheon Mujang Inik Jeonghyo av Korea (대한제국고종통천융운조극돈윤정성광의명공대덕요준순휘우모탕경응명립기지화신렬외훈홍업계기선력건행곤정영의홍휴수강문헌무장인익정효황제폐하 / 大韓帝國高宗統天隆運肇極敦倫正聖光義明功大德堯峻舜徽禹謨湯敬應命立紀至化神烈巍勳洪業啓基宣曆乾行坤定英毅弘休壽康文憲武章仁翼貞孝皇帝陛下).
Mika (sanger)
Diskografi
DVD
U.S. Southern Command
U.S. Southern Command (SOUTHCOM) er en av de ni felles hovedkommandoene i det amerikanske forsvarsdepartementet. Kommandoen har et geografisk ansvarsområde som omfatter Sentral-Amerika, Sør-Amerika og Karibia. Hovedkvarteret ligger i Miami, Florida.
Et av SOUTHCOMs viktigste oppdrag er å bidra i USAs langvarige kamp mot narkotikasmugling fra Sør-Amerika til USA. SOUTHCOM gir logistikkstøtte til amerikanske etater som DEA, Justisdepartementet og ICE, og overvåker luftrommet og havområdet som narkotikasmuglere benytter for å transportere narkotika til USA. For dette arbeidet mottar SOUTHCOM rundt én prosent av USAs totale føderale antinarkotikabudsjett (17,8 milliarder dollar i 2000).
I tillegg er det SOUTHCOM som driver forvaringssenteret for terrorister på marinebasen Guantanamo Bay.
I likhet med de andre felles hovedkommandoene ledes SOUTHCOM av en firestjerners general som rapporterer direkte til USAs president gjennom forsvarsministeren.
Underliggende avdelinger
SOUTHCOM er et rent stabselement og ingen operative styrker er permanent underlagt kommandoen. I stedet har SOUTHCOM et antall underliggende kommandoer, som bringer kampstyrker under SOUTHCOMs kontroll.
Zdzisław Kawecki
Zdzisław Szczęsny Kawecki-Gozdawa (født 21. mai 1902, død april 1940) var en polsk rytter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Kawecki vant en olympisk sølvmedalje i hestesport under OL 1936 i Berlin. Han var med på det polske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i feltritt bak Tyskland. Deltakere på laget var; Henryk Leliwa-Roycewicz på hesten «Arlekin III», Kawecki på «Bambino» og Seweryn Kulesza på «Tóska». I den individuelle konkurransen i feltritt kom de, Kawecki og «Bambino», på attendeplass.
Károly Takács
Károly Takács (Ungarsk rekkefølge på navn: Takács Károly) (født 21. januar 1910, død 5. januar 1976) var den første skytteren som vant to olympiske gullmedaljer i øvelsen 25 m silhuettpistol.
Han ble født i Budapest og etter en ulykke med en granat i 1938 måtte han gå over til å skyte med venstre hånd. Han mestret dette og overrasket alle med å vinne gull under Sommer-OL 1948 i London.
Historien har gitt ham en plass blant de olympiske helter hos IOC. Etter hans andre seier i Helsingfors i 1952, deltok han også under lekene i 1956 i Melbourne, men klarte ikke å ta en tredje medalje. Det skulle gå helt til 2004 før en skytter klarte å ta tre olympiske gullmedaljer i denne øvelsen.
Rødfotdroneflue
Rødfotdroneflue (Eristalis cryptarum) er en middelsstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt langs kysten i Norge.
Utseende
En middelsstor (9–13 mm), bred og kraftig, oransje og svart blomsterflue. Den kjennes ganske lett på at beina, scutellum og bakkroppens sideflekker er rødoransje. Ansiktet har en bred, blank, svart midtstripe. Fasettøynene er kledt med korte, fine hår. Antennene er oransje, antennebørsten med svært korte hår. Thorax er temmelig blank, nesten kvadratisk sett ovenfra. på sidene tett kledt med gule hår. Bakkroppens andre ledd har et par rødoransje, trekantede sideflekker, de øvrige leddene er svarte bortsett fra gul søm langs bakkanten av hvert ledd. Beina er for det meste oransje, men den indre delen av lårene mørke. Vingene er klare med et stort, brunt område i den indre og fremre delen.
Levevis
Arten finnes helst på litt fattige til middels rike myrer. Larven er ukjent, men utvikler seg trolig i torvmyrer. De voksne fluene flyr i mai-juli og besøker mange slags blomster, men har kanskje er særlig preferanse for blomstene til myrhatt (Comarum palustre).
Malibu (andre betydninger)
Malibu kan vise til:
Persisk litteratur
Den persiske klassiske diktning er enestående i verdenslitteraturen. Diktene i denne litteraturen kan ikke leses isolert, men inngår som deler i en stor bygning som hver enkelt dikter har vært med på å bygge, så å si ett stort Gesamtkunstwerk som kulminerer i Hafez. Også i Vesten har den persiske diktningen satt spor etter seg, med Goethes West-östlicher Divan i Tyskland, Edward Fitzgeralds Rubaiyat i Storbritannia, Seippels Sjønna på Elbursfjell i Norge, Atterboms Lycksalighetens ö i Sverige og Coleman Barks Rumi i USA.
Den antikke periode
Profan litteratur Av de gammeliranske språkene er gammelpersisk rikt representert med akamenidekongernes kileinnskrifter, særskilt Dareios den store Bisutuninnskrift, som beskriver hvordan han i løpet av et år bragte orden i det kaotiske imperium. Dareios den stores innskrifter kjennes også fra steder i det gamle Iran som Persepolis, Susa og Hamadan.
Det eksisterer idag ingen litteratur på parternes språk, kun noen innskrifter og flere manikeiske tekster, særskilt noen viktige hymnesamlinger, men alt fra sasanidisk tid. Dog var partertiden ingenlunde uten poesi. Det skyldes den tids kulturbærer av rang var den vandrende poet, gosan. Den muntlige tradisjon var i høysetet, fordi den ble betraktet som langt mere sikker enn den skriftlige. Dog ble noe fra parthertiden bevart, men kun fordi det senere ble skrevet ned. Det gjelder det erotisk dristige, atypiske Vis og Ramin om dronning Vis' forhold til Ramin, kongens broder; det ble bevart og nedskrevet av den persiske dikter Gorgani i midten av 1000-tallet. Det samme gjelder rangstridsdiktet Det babyloniske tre (Drakht asurik), som kun er kjent i en sasanidisk redaksjon; det gjengir ordstriden mellom en daddelpalme og en buk, som søker å overgå hverandre i godord.
Under sasaniderne derimot ble det skrevet på middelpersisk, men denne litteratur er nesten rent religiøs, særskilt zoroastrisk. Unntak er Boken om Papaksønnen Ardashirs bedrifter (Karnamag-i Ardashir-i papagan), hvor sasanidedynastiets gründer og hans eventyrlige liv som «lykkemand» skildres, Sjakkboken om sjakk- og nardspillets opprinnelse og betydning, Iranrikets byer og en rekke andre. Det skrevs også profan poesi. Trubaduren Barbad som virket ved kongen Khosrau Parviz hoff var en av det sassanidiske tidens fremste poeter.
Religiøs litteratur
Den persiske litteraturen har antikke tradisjoner. Røttene til iransk mytologi, med konger og helter, finner man i den zoroastriske religionens hellige skrift, Avesta, skrevet på vers for ca 3,000 år sedan. Avesta har samme stilling i iransk litteratur som Veda-skriftene i den indiske litteraturen. På sasanidisk tid ble restene av den opprinnelige Avesta samlet og oversatt til middelpersisk. Til Avestas viktigste del hører Gathahymnene som tilskrives Zarathustra selv.
Den religiøse litteratur var helt dominerende på sassanidisk tid, først og fremst Troens verk (Denkart) med bl.a. en liste over hele tekstsamlingen Avestas innhold, Bundahishn, en kosmogoni og kosmologi, Visdommens avgjørelser (Menok-i Khrat) samt en rekke apokalyptiske tekster, bønner, bots- og lovprisningstekster.
Songun
Songun opphøyer folkearméen i Nord-Korea til den viktigste blant landets myndighetsorgan. Politikken er retningsgivende for både innenriks- og utenrikspolitikk. Politikken fungerer som et rammeverk for regjeringen og gjør militæret til den suverene maktbase i landet. Landets regjering sørger for at folkearméen sikres førsteprioritet i alle økonomiske disposisjoner, og gjør prioriteringen til en modell for det øvrige samfunnet. Songun er også bakgrunnen for den politiske endringen som har funnet sted i landet siden 1994 som har understreket militærets stadig viktigere posisjon.
Persisk litteratur
Den antikke periode
Av helt avgjørende betydning var imidlertid at den originale Avesta ble skriftlig standardisert etter århundrers muntlig overlevering. I denne forbindelse ble avestaskriften (med 46 bokstaver) skapt, men kun deler av den opprinnelige Avesta på 21 avsnitt («nasker») er bevart. Dog foreligger middelpersiske oversettelser av Gatha, Jasna, Videvdad og Nirangistan. På sasanidetiden ble videre en omfattende samling av manikeiske tekster til.
Songun
Historie
Songun ble først innført som offisiell politikk etter Kim Il-sung's død i 1994. I 1995 ble politikken introdusert som en «revolusjonær ide om å knytte større makt til hæren» og som «en politikk som understreker den perfekte foreningen mellom Koreas arbeiderparti, Den koreanske folkearméen og folket, og hærens rolle som spydspiss.» Dette var en viktig endring fra tidligere regjeringers politikk som i hovedsak var knyttet til Kim Il-sung's juche-politikk.
I 1997 publiserte regjeringsorganet Rodong Sinmun en lederartikkel som slo fast: «Aldri før har statusen og rollen til Den koreanske folkearméen vært så ekstraordinært framtredende som i dag der den ledes med stor energi av den respekterte og elskede kamerat øverste kommandør». På dette tidspunkt var Den koreanske folkearméen også blitt «synonymt med folket, staten og partiet.» Alt dette indikerte at den nye lederen i landet, Kim Jong-il, var sterk tilhenger av songun.
I 1998 begynte songun å opptre sammen med andre termer som «militæret først revolusjonære ide», «militæret først revolusjonære lederskap» og «militæret først politikk», noe som utvidet konseptet med songun til å gjelde stadig flere områder i det nordkoreanske samfunn.
Songun ble enda mer prominent i januar 1999 da det ble gjenstand for den viktige nyttårs-lederen som publiseres av de viktigste regjeringsorganene i landet, foruten Rodong Sinmun folkearmeens avis Joson Inmingun og partiets ungdomsorganisasjons avis Chongnyon Jonwi. Her ble songun knyttet direkte til Kim Jong-il ved å erklære at han praktiserte «militæret først lederskap» der hæren fungerer som hovedstyrken i revolusjonen og der enheten mellom hæren og folket sikrer og bygger sosialismen.»
I januar 2003 supplerte nyttårslederen med «militæret først ideologi» («songun sasang»). I desember 2003 ble «Essensielle tillegg til militæret først-politikken» publisert som en ny visjon for en ledende styrke i klassekampen. Denne utpekte hæren som hovedstyrken i klassekampen i landet. I en kommunistisk stat er denne rollen normalt forbeholdt proletariatet eller som i Kina til bøndene. I Nord-Korea var det bare «hæren som møtte kriterier som lojalitet, revolusjonær ånd, kameratskap og esprit de corps.» I januar 2004 ble songun ytterligere fokusert ved at det ble benyttet mer enn noe annet ord i nyttårslederen, og ble brukt for å beskrive alt fra politikk til Korea i seg selv.
Songun har økt i betydning og er nå en del av den ideoligiske diskusjonen knyttet direkte til gjenforeningen med Sør-Korea. Nordkoreanske medier understreker at «songun-politikken er garantisten som vil sikre gjenforeningen av fedrelandet.» I Nord-Korea tillegges songun æren for forsvaret av freden på den koreanske halvøy og understreker at det er det eneste som hindrer USA fra å angripe Nord-Korea. Songun er blitt bærebjelken i Nord-Koreas innenriks- og utenrikspolitikk og i all annen beslutningstaking og har tatt sin plass ved siden av juche («sjølberging») som et bærende prinsipp for landets regime.
Hvorfor Songun?
To årsaker er lansert som hovedårsaken til hvorfor songun har overtatt som landets ledende politiske hovedideologi. Den ene er Nord-Koreas ønske om å styrke militæret på grunn av landets internasjonale posisjon. Sett i denne sammenheng er songun en aggressiv og truende politikk som styrker militærets styrke på bekostning av andre deler av samfunnet. Denne argumentasjonen peker ofte på flere kriser på begynnelsen av 1990-tallet, som begynte med kommunismens fall, at landets viktigste allierte Sovjetunionen ble avviklet i 1991, Kim Il-sungs død i 1994 som senere ble etterfulgt av flere naturkatastrofer som førte til omfattende hungersnød, samt en generell økonomisk forverring fram til 1999. En styrking av militæret kan også sees på som en ny måte å konsolidere den politiske makten på.
Den andre teorien fokuserer landets innenrikspolitikk. Da Kim Il-sung døde etterlot han seg lederskapet til sin sønn, Kim Jong-il. Ved farens død var sønnens fremste posisjon nestkommanderende for de militære styrkene. Dermed hadde han bare militæret som maktmiddel for å konsolidere sin egen maktbase. For å opprettholde kontrollen over den politiske myndigheten måtte Kim Jong-il styrke sin egen base innenfor militæret. Denne argumentasjonen påpeker at Kim Jong-il bevisst valgte å sette til side alle andre forhold til fordel for Den koreanske folkearméen. Inkludert en avvikling av Den sentrale folkekomiteen og presidentvervet, samt å sette til side landets sivile administrasjon.
Politiske følger
Prioriteringen av folkearméen skaper bekymring i Sør-Korea og påvirker også den sørkoreanske politikken overfor nord. Nord-Korea insisterer på at songun skal være en del av den koreanske gjenforeningen noe som skaper vansker for de bilaterale samtalene om gjenforening. I Sør-Korea støtter regjeringen slett ikke songun-politikken og har gått så langt å forby nettsteder i landet som støtter songun-ideen.
Songun-politikken har også ført til konsekvenser for det nordkoreanske atomvåpenprogrammet. USAs mål er å fjerne alle atomvåpen fra den koreanske halvøy. Songun ser ut til passe utmerket sett fra nordkoreansk side sammen med landets atomvåpenambisjoner, og kan bli sett på en måte å gjøre atomvåpen en del av sjølbergingspolitikken. Jo lenger «militæret først»-politikken er den nordkoreanske statens politikk, jo mindre sjanse er det for USA å overtale Nord-Korea til å gi opp sitt atomvåpenprogram. Andre mener at en avvikling av atomvåpenprogrammet kan bli sett på som en trussel av det nordkoreanske militæret, selv om det vil kunne innebære en normalisering av forholdet til USA. En avvikling av atomvåpenprogrammet vil kunne sees på som en svekkelse av det nordkoreanske militæret og dermed en svekkelse av målet for songun-politikken, noe som gjør at mange tviler på at Nord-Korea vil gi opp sitt atomvåpenprogram.
Persisk litteratur
Den klassiske periode
Profan litteratur
Etter den arabiske erobringen av Persia 636–651 var arabisk gjennom flere hundre år administrasjons- og skriftspråk i Iran, men etter den gradvise svekkelsen av kalifenes makt og fremveksten av uavhengige persiske fyrstedømmer begynte persene fra slutten av 800-tallet på ny å skrive på morsmålet sitt. Med Firdausis Kongeboken, som ble avsluttet 1010, ble det innledet en 500-års litterær blomstringsperiode med få sidestykker i verdenslitteraturen. Etter hvert spredte denne litterære høykulturen seg til hele det muslimske Østen, og persisk ble dannelses- og litteraturspråket i en iransk kulturkrets som strakte seg fra Balkan til Bengal. Flere av de største persiske dikterne levde og virket utenfor Iran: Rumi i Tyrkia, Nezami i Kaukasus, Amir Khosrau og Iqbal i India. Denne litterære tradisjonen er fortsatt levende i Iran, Tadsjikistan og Afghanistan.
Karakteristisk for perioden 900–1200 er sekulært innhold og en relativt enkel stil. Det første store navn er Rudaki (død 940), som er blitt kåret til Tadsjikistans nasjonalpoet. Han går for å være «den persiske diktnings far», men den som virkelig fortjener denne betegnelsen, er Firdausi som i sitt epos Kongeboken (Shahname) gjennom 60,000 vers med rytme og klingende rim forteller Irans historie fra Verdens skapelse til den siste Sasanide]keisers død i 751. Med dette verket skapte han ikke bare verdenslitteratur, men reddet samtidig Irans antikke myte- og historietradisjon fra å bli glemt og gjengav iranerne sin nasjonale identitet. Firdausis Kongeboken er (i originalversjonen) fortsatt populær lesning i dagens Iran. Middelpersisk kulturtradisjon ligger også til grunn for Fakhr al-din Gorganis romantiske epos "Vis og Ramin" fra ca. 1050. Sannsynligvis stammer de europeiske fortellingene om Tristan og Isolde i siste instans fra samme middelpersiske kilde. Qasida-formen, lange dikt i monorim med en lyrisk innledning etterfulgt av panegyrisk lovprisning av dikterens mesen, ble utviklet av Rudaki, Farrokhi, Manuchehri og Auhad al-din Anvari. Fra denne perioden stammer også de ekte delene av Omar Khayyams Rubaiyat.
Hva som preger perioden etter 1200-tallet er fremkomsten av en rik litteratur knyttet til sufismen, samt utviklingen av ghazal-formen, det korte lyriske dikt med tvetydig, mystisk-erotisk innhold. Den første store sufidikter var den meget produktive Farid ud din Attar, som skrev flere masnavi-dikt, deriblant Fuglenes forsamling (Manteq al-teir), den berømte allegorien om fuglene som drar ut for å finne sin konge.
Den største av alle sufidikterne var Jalal al-din Rumi, hvis store Det åndelige mathnavi (Masnavi-ye ma'navi) er kjent som «sufienes bibel». Sheikh Sa'di kan kalles den persiske litteraturens Cicero. Han anses å ha skrevet det fornemste persisk, og hans Rosehagen (Golestan), livskloke prosafortellinger med innflettede vers, er gjennom århundrer blitt brukt som skolebok. Både Rumi og Sa'di dyrket ghazal-formen, men ghazalens ubestridte mester er Hafez, hvis dikt allerede i hans levetid ble berømt over hele den iranske kulturkretsen. Den siste store representant for den klassiske stilen er den allsidige Abd al-Rahman Jami.
Den moderne periode
Den moderne periode karakteriseres først og fremst ved at prosalitteraturen er blitt viktigere enn poesien. Frem til 1900-tallets begynnelse hadde prosalitteraturen stått i skyggen av poesien. I de første århundrer foretrakk man dessuten å benytte arabisk til prosalitteratur, selv om mektig persisk prosa finnes allerede i ghaznavidekrøniken til Abolfazl Beihaqi. Fra omkring 1200 begynte det likevel å vokse frem en betydelig prosalitteratur på persisk, som etter hvert mer eller mindre fortrengte arabisk i de fleste litterære sjangere (unntatt teologien). Særlig ble historieskrivningen dyrket, men vi møter også skjønnlitterære verker (fabler, eventyrsamlinger, ridderromaner), visdomsbøker, fyrstespeil, memoarer, biografier og vitenskapelig og filosofisk-religiøs litteratur.
Irans første boktrykkeri ble etablert så sent som i 1812, og det varte nesten hundre år før moderne romaner og noveller av litterær verdi begynte å se dagens lys. Novellesamlingen Det var engang (Yek-i bud, yek-i nabud) av Mohammad Ali Jamalzade markerer det moderne gjennombrudd i persisk litteratur. Den best kjente 1900-tallsforfatter er Sadeq Hedayat, kalt «Irans Kafka», hvis hovedverk Den blinde ugle (Buf-e kur, 1937) også er oversatt til norsk. Fremtredende skjønnlitterære prosaister er Bozorg Alavi, Samad Behrangi, Sadeq Chubak, Simin Daneshvar, Mahmoud Dowlatabadi, og Shahrnush Parsipur. Poeten Forugh Farrokhzad er oversatt til en lang rekke språk.
Den iranske revolusjonen i 1979 har ikke ført Iran til litterær stagnasjon. Undertiden trives litteratur best under trykk, og siden revolusjonen har det trass i sensur og undertrykkelse vært en omfattende litterær aktivitet og utvikling i landet.
Diakonhjemmet Sykehus
Diakonhjemmet sykehus er et lokalsykehus i Oslo som tilbyr spesialisthelsetjenester på henholdsvis Steinerud (fysisk helse) og Vinderen (psykisk helse). Sykehuset eies av den ideelle stiftelsen Det norske Diakonhjem, og har avtale med Helse Sør-Øst om å ivareta lokalsykehusfunksjon for tre bydeler vest i Oslo: Vestre Aker, Ullern og Frogner. Administrasjon, de somatiske avdelinger og Alderspsykiatrisk avdeling ligger på Diakonhjemmets område på Frøen/Steinerud. VID vitenskapelige høgskole (tidligere Diakonhjemmet Høgskole), som også eies av Det norske Diakonhjem og som blant annet utdanner sykepleiere, ligger i tilknytning til sykehuset. De øvrige psykiatriske avdelinger er lokalisert på Vinderen.
Det er ca. 1,700 fast ansatte ved sykehuset og ca. 1,350 faste årsverk.
Behandlingstilbud
Sykehuset tilbyr spesialisthelsetjenester innen medisin, kirurgi (for voksne) og psykiatri for bydelene Vestre Aker, Ullern og Frogner i Oslo, med nærmere 150,000 innbyggere. Sykehuset har også regionsykehusfunksjon innen revmatologi og revmakirurgi, samt funksjon som kompetansesenter innen psykisk helse og arbeid, revmatologisk rehabilitering (NKRR) og psykofarmakologi. Sykehuset samarbeider med bydelene om tre FACT-team (fleksibel aktiv oppsøkende behandling) innen allmennpsykiatri, rus/psykiatri og alderspsykiatri. Innen psykiatri tilbys tjenester til barn og unge på BUP Vest (barne- og ungdomspsykiatri), til eldre på Alderspsykiatrisk avdeling, Steinerud og til øvrige pasienter på Voksenpsykiatrisk avdeling på Vinderen. Sykehuset har også et utvidet sektoransvar for eldre med behov for psykiatrisk behandling og eldre med bruddskader fra andre bydeler, et område med til sammen ca. 330,000 personer. Diakonhjemmet sykehus samkjører behandlingstilbudene til den eldre pasient. Under begrepet Helsetjenester til eldre inkluderes ulike faggrupper og disipliner innen både kirurgi, medisin og psykiatri, med tjenester rettet mot denne pasientgruppen. Avdeling for medisinsk biokjemi og Senter for psykofarmakologi er akkrediterte avdelinger etter internasjonale standarder.
Utdanning og forskning
Diakonhjemmet sykehus er praksisplass for utdanning innen flere helseprofesjoner, der leger og sykepleiere utgjør den største gruppen. Det er flere professorer knyttet til sykehuset, innen revmatologi, psykofarmakologi, medisin og psykiatri. Innenfor revmatologi har Diakonhjemmet sykehus siden 2008 vært godkjent som Eular Center of Excellence, som betyr at avdelingen er blant de 18 ledende revmatologiske forskningsmiljøer i Europa. Revmatologisk avdeling har også i oppdrag fra Helse Sør-Øst å utvikle et regionalt forskningsnettverk innen revmatologi.
Det foregår systematisk forskning og formidling innen Helsetjenester til eldre. Dette skjer også i nært samarbeid med VID vitenskapelige høyskole, som blant annet har etablert et masterstudium i helsetjenester til eldre. Diakonhjemmet sykehus er blant de sykehusene i landet med størst forskningsproduksjon.
Historie
I løpet av de siste femti årene er Diakonhjemmet Sykehus blitt slik man kjenner det i dag: Et lokalsykehus med ansvar for akutt- og elektiv behandling innen medisin, kirurgi, revmatologi, psykisk helsevern og tverrfaglig spesialisert rusbehandling for bydelene Vestre Aker, Ullern og Frogner. I tillegg har sykehuset flere nasjonale og regionale funksjoner og samarbeider tett med de andre sykehusene i Oslo om fordeling av spesialiserte funksjoner. Sykehuset avhjelper også Helse Sør-Øst med akuttpasienter fra Groruddalen.
Sykehuset samarbeider tett med de andre virksomhetene i Diakonhjemmet og med andre høyskoler og universiteter. Sykehuset har helt fra starten deltatt i utdanningen av diakonene. Diakonelevene fikk opplæring som sykepleiere. Sykehuset har alltid vært et viktig praksissted både for sykepleiere, leger og andre helsefaglige utdanninger.
Referanser
Diakonhjemmets historie
Live EP (Live at Fashion Rocks)
Live EP (Live at Fashion Rocks) er en konsert-EP som ble spilt inn den i 2005 av Arcade Fire & David Bowie. De spilte sammen den 8. september under Fashion Rocks 2005 i New York. Siden Apple introduserte iTunes Plus Tracks, er ikke dette albumet lenger tilgjengelig for nedlasting fra iTunes.
Kong Oscar IIs kapell
Kong Oscar IIs kapell ligger i Grense Jakobselv i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark fylke. Kapellet ble reist som grensevern mot Russland, etter at russerne ikke hadde respektert den norske grensen etter grenseoppgangen i 1826. Det er ei langkirke i stein med 72 plasser. Det ble vigslet den 26. september 1869 av biskop Fredrik Waldemar Hvoslef, og restaurert i 1992. Arkitekt for kapellet var Jacob Wilhelm Nordan.
Reist for å markere grensen
Det hadde helt siden den første norske bosettingen i Grense Jakobselv i 1851 vært et ønske blant den norske befolkningen å få et eget kapell. Videre var det etter grenseoppgangen i 1826 fortsatt uenighet mellom norske myndigheter og russiske fiskere om riksgrensen. Etter innrapportering av flere harde konfrontasjoner mellom norsk øvrighet og russiske fiskere, foreslo amtmannen i Finnmark å la et orlogsfartøy fra marinen foreta fiskerioppsynet de månedene fiskeriet foregikk. Innenriksdepartementet ønsket en uavhengig granskning av forholdene og sendte kapteinløytnant Heyerdahl nordover for å sette seg inn i saken. Heyerdahl delte imidlertid ikke amtmannens syn på hvilken løsning som ville være den mest tjenlige, og han foreslo i stedet å reise et kapell ved Grense Jakobselv.
Navnet
Navnet sitt fikk kapellet først da kong Oscar II besøkte det 4. juli 1873. Til minne om besøket skjenket han kapellet en marmorplate med innskriften: «Kong Oscar II hørte Guds ord her den 4de Juli 1873» og på samisk: «Gonagas Oscar II gulai Ibmel sane dobe dam 4 ad Juli 1873». Samtidig ytret han et ønske om å få kirken oppkalt etter seg. Det ble den selvfølgelig, og det ble laget en navneplate som fortsatt henger over døren.
Senere historie
Alt kirkesølvet ble stjålet under frigjøringen av Øst-Finnmark i 1944.
Kong Olav V besøkte kapellet 1959 og 1969, og en navneplate sattes opp for dette.
Kulturminne
Kong Oscar IIs kapell er et kulturminne med vernestatus listeført kirke i Riksantikvarens kulturminnebase. I tillegg er Grense Jakobselv kirkegård like ved registrert med uavklart vernestatus.
Kumlinge
Kumlinge har egen flyplass.
Kumlingeslaget
Kumlingeslaget er navnet på en strid i finskekrigen, da en gruppe soldater bestående av noen hundre ålandske bønder seiret over en russisk styrke som hadde kommet til Åland. Den ålandske motstanden kalles også for opprøret på Åland. Slaget skjedde 9. mai 1808 og stod ved Kumlinge prestegård. Tre ålendinger døde som en følge av slaget. En minnestein er reist på Fälberget ved apoteket på Kumlinge.
Boxedommeren
Boxedommeren er en bok skrevet av Georg Antonius Brustad og utgitt i 1922 av A/S Idrætsliv. Boka beskriver en dommers oppgaver, plikter og betydning. Den gir en innføring i poengberegning og kampbedømmelse. I tillegg inneholder boka et utdrag av Norges boxeforbunds «Regler for Boxing».
Innholdsfortegnelse:
Mills College
Ved Mills var det 1 410 studenter og 189 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene var samme år i alt US$ 33 024.
Studiene gis opp til doktorgradsnivå. Det mest anerkjente fagprogrammet er musikkutdanningen. Mills College Art Museum har mer enn 8 000 gjenstander.
11. desember
11. desember er den 345. dagen i året og den 346. i skuddår. Det er 20 dager igjen av året.
Ifølge gammel overtro er denne dagen Fandens fødselsdag. Det skyldes at renter og avdrag forfalt på de to datoene 11. juni og 11. desember.
Navnedag
Dan, Daniel
Fødsler
Se flere som er født 11. desember i Kategori:Fødsler 11. desember.
Dødsfall
Se flere som døde 11. desember i Kategori:Dødsfall 11. desember.
Halsnøytunnelen
Halsnøytunnelen er en undersjøisk veitunnel mellom fastlandet og Halsnøya i Kvinnherad kommune i Vestland. Den er en del av fylkesvei 500 og åpnet 8. mars 2008. Tunnelen er 4 120 meter lang og når 135,5 meter under havet.
Hele Halsnøysambandet består av tunnel og ny vei i dagen (totalt 6,3 km) mellom Sunde på fastlandet og Tofte på Halsnøya. Det var ferdig i mars 2008, og har kostet 427 millioner kroner. Tunnelen gir bedre kommunikasjon i Sunnhordlands-bassenget. For øyfolket åpnet Halsnøytunnelen forbindelsen til fastlandet og førte med seg muligheter for samarbeid og utveksling av kompetanse. Både kulturelle foretak og næringslivet fikk bedre arbeidsvilkår.
Det var bompengeinnkreving fram til 5. september 2019.
Da Halsnøytunnelen ble åpnet, ble Sunde ferjekai nedlagt og sambandet Sunde-Ranavik-Skjersholmane ble forkortet til Ranavik–Skjersholmane.
Sunde ferjekai blir i dag brukt som opplagskai, hurtigbåtanløp og reservekai for Ranavik–Skjersholmane.
Candelaria
Candelaria eller Candelária kan vise til: