cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gallienus
Tidlige år
Da Valerianus ble utropt til keiser den 22. oktober 253 anmodet han senatet om bekrefte forfremmelsen av Gallienus til titlene som Cæsar og Augustus. Han ble også forfremmet til Consul Ordinarius for 254. Som Marcus Aurelius og hans adopterte bror Lucius Verus hadde gjort et århundre tidligere, delte Gallienus og hans far riket. Valerianus dro øst for å demme opp for den persiske trusselen, og Gallienus ble igjen i Italia for å slå tilbake germanske stammer langs grensene ved Rhinen og Donau. Delingen av riket hadde blitt en nødvendighet grunnet dets enorme størrelse og de tallrike trusler mot det, og det krevde forhandlinger med fiender som krevde å kommunisere direkte med keiseren.
Tidlig styre og opprøret til Ingenuus
Gallienus tilbrakte det meste av sin tid i provinsene i området langs Rhinen (Germania Inferior, Germania Superior, Raetia, og Noricum), skjønt det er bortimot sikkert at han besøkte området ved Donau og Illyricum i løpet av 253 til 258. I henhold til Eutropius og Aurelius Victor, var han særlig energisk og suksessfull i å forhindre angrep på de germanske provinsene og Gallia, til tross for svekkelsene som forsaket av Valerianus' marsj i Italia mot Aemilianus i 253. I henhold til numismatisk kunnskap synes det som om han vant flere seirer der, og en seier i romerske Dakia som kanskje også kan bli datert til denne perioden. Selv den fiendtlige latinske tradisjonen har tilskrevet suksess til ham ved denne tiden.
I 255 eller 257 ble Gallienus gjort til konsul igjen, noe som antyder at han kortvarig besøkte Roma ved disse anledningene, skjønt ingen nedtegnelser er bevart om det. I løpet av hans opphold ved Donau, kanskje i tiden 255 eller 256, utropte han sin eldre sønn Valerianus II til Cæsar og således offisielt gjorde ham til sin arving. Gutten ble antagelig med på Gallienus krigstokt ved denne tiden og da Gallienus bevegde seg vest for provinsene ved Rhinen i 257, ble han igjen ved Donau som en personifisering av den keiserlige autoritet.
En gang mellom 258 og 260, den nøyaktige datoen er uklar, mens Valerianus var distrahert med den pågående østlige invasjonen av områdene til Sjahpur I av Persia, og Gallienus var opptatt med sine problemer i vest, grep Ingenuus sjansen og utropte seg selv til keiser. Han var antagelig guvernør av en eller flere av provinsene i Pannonia. Valerianus II hadde antagelig dødd ved Donau, mest sannsynlig i 258. Ingenuus kan ha vært ansvarlig for den ulykken. Alternativt var nederlaget til Valerianus II og at han ble tatt til fange i slaget ved Edessa vært hva som utløste de påfølgende opprørene til Ingenuus, Regalianus, og Postumus. I uansett tilfelle reagerte Gallienus så raskt han bare kunne. Han etterlot sin sønn Saloninus som Cæsar (arveprins) ved byen som i dag er Köln, under oppsyn av Albanus (eller Silvanus) og det militære lederskapet under Postumus. Deretter hastet han av sted til Balkan, og tok med seg sitt nye kavalerikorps (comitatus) under ledelse av Aureolus og beseiret Ingenuus ved Mursa (i dagens Kroatia) eller Sirmium. Seieren må hovedsakelig tilskrives bruken av kavaleriet og dens dyktige hærfører. Ingenuus ble drept av sine egne soldater eller begikk selvmord ved drukne seg etter at hans hovedstad Sirmium falt.
Alamannernes invasjon
Mellom 258 og 260 kom det betydelige invasjoner av alamannerne og andre germanske stammer, antagelig grunnet det vakuum som ble etterlatt da soldater ble trukket ut for å bekjempe Ingenuus. Frankerne brøt gjennom nedre Rhinen, invaderte Gallia, og en del nådde så langt sør som Hispania, og herjet Tarraco (dagens Tarragona). Alamannerne invaderte, antagelig gjennom Agri Decumates (et område mellom øvre Rhinen og øvre Donau), sannsynligvis fulgt av juthungere. Etter å ha herjet Germania Superior og Raetia (deler av sørlige Frankrike og Sveits), gikk de inn i Italia, den første invasjonen av Den italienske halvøya, med unntak av de mest fjerne nordlige regionene, siden kartagiske Hannibal rundt 500 år tidligere. Da germanerne nådde utkanten av Roma, ble de slått tilbake av en improvisert hær samlet av det romerske senatet, bestående av lokale tropper (antagelig pretorianergarden) og krigere fra den sivile befolkningen. Da germanerne trakk seg tilbake gjennom nordlige Italia ble de brutt og beseiret i slaget ved Mediolanum (i nærheten av dagens by Milano) av hæren til Gallienus som hadde marsjert fra Gallia, eller fra Balkan etter å ha tatt seg av frankerne. Dette slaget var avgjørende og alamannerne kom ikke til å forstyrre Romerriket igjen i løpet av de neste ti årene. Juthungerne greide å krysse Alpene med deres krigsbytte og fanger fra Italia. En moderne historiker har foreslått at initiativet til senatet førte til sjalusi og mistenksomhet fra Gallienus, og bidro til at han stengte senatorer ute fra posisjoner som militære ledere.
Opprøret til Regalianus
På omtrent samme tid utropte Regalianus, en militær leder i Illyricum, seg som keiser. Årsakene for dette opprøret er uklare, og bortimot den eneste kilden til disse hendelsene er Historia Augusta, som er generelt en upålitelig kilde. Det er mulig at årsaken var misnøye blant de sivile og militære som følte at forsvaret av provinsen ble neglisert.
Regalianus holdt makten i rundt seks måneder og utstedte mynter med sitt portrett. Etter en del suksess mot sarmatere, ble hans opprør beseiret ved at en invasjon av roksolanere, muligens en skytisk folkegruppe, strømmet inn i Pannonia. Regalianus selv ble drept da barbarene erobret byen Sirmium. Det er blitt foreslått at Gallienus selv fikk roksolanere til å angripe Regalianus, men andre historikere avviser dette forslaget. Det er også foreslått at invasjonen ble til sist slått ned av Gallienus i nærheten av Verona, og at han selv ledet gjenoppbyggingen av provinsen.
Valerianus fanget og Macrianus' opprør
Den romerske hæren ble beseiret i slaget ved Edessa, og Valerianus ble tatt til fange av fienden. Sjahpurs hær herjet Kilikia og Kappadokia i Anatolia (dagens Tyrkia), og herjet i henhold til Sjahpurs egne inskripsjoner, hele 36 byer. Det var en motoffensiv av den romerske offiseren Balista (også kjent som Callistus), en myndighetsperson og skatteinnkrever ved navn Fulvius Macrianus, levningene av den romerske hæren i øst, og Odenathus og hans kavaleri fra Palmyra, som klarte å demme opp for Sjahpurs angrep. Perserne ble drevet tilbake, og i denne suksessen utropte Macrianus sine to sønner Quietus og Macrianus (tidvis feilstavet Macrinus) som keisere. Det ble preget mynter med deres bilder i de store byene i øst som inkerte anerkjennelse for tilranelsen av keisermakten. De to Macriani etterlot Quietus, Ballista, og antagelig Odenathus til å ta seg av den persiske trussel mens de invaderte Europa med en hær på rundt 30 000 menn, i henhold til Historia Augusta. I begynnelsen møtte de ingen opposisjon.
I kjølvannet av slaget hadde opprøret til Postumus allerede begynt. Gallienus hadde derfor ikke tid til å bry seg om de øvrige opprørerne, Balista og Quietus. Han kom til en avtale med Odenathus, som vendte tilbake fra seierrikt angrep på perserne. Odenathus mottok tittelen dux Romanorum og beleiret opprørerne i Emesa (dagens by Homs i Syria). Til sist ble Quietus drept av folket i Emesa, og Odenathus fikk arrestert og deretter henrettet Balista i november 261.
Opprøret til Postumus
Etter nederlaget ved Edessa, mistet Gallienus kontroll over provinsene Britannia, Hispania, deler av Germania, og store deler av Gallia da enda en general, Postumus, erklærte sitt eget rike, det som ble kalt for det galliske riket. Opprøret sammenfalt delvis med opprøret til Macrianus i øst. Gallienus hadde plassert sin sønn Saloninus og hans verge Silvanus i Colonia (dagens Köln) i 258. Postumus hadde kommandoen over troppene ved bredden av Rhinen, beseiret en del germanske angrep og tok besittelse i deres rikdommer. Istedenfor å tilbakelevere det, foretrakk han å fordele det blant sine egne soldater og ble således populær. Da Silvanus fikk høre dette krevde han at krigsbytte skulle overleveres til ham. Postumus lot som om han underkastet seg, men soldatene hans gjorde opprør og utropte ham til keiser. Under hans kommando beleiret de Köln, og etter en del uker åpnet forsvarerne byportene og overleverte Saloninus og Silvanus til Postumus som fikk dem henrettet. Dateringen av disse hendelsene var lenge usikre, men en inskripsjon som ble avdekket i 1992 ved Augsburg indikerer at Postumus ble utropt som keiser ved september 260. Postumus krevde konsulskap for seg selv og en av sine medarbeidere, Honoratianus, men han forsøkte aldri å fjerne Gallienus eller invadere Italia.
Da informasjonen om mordet på hans sønn nådde Gallienus, begynte han å samle styrker for å møte Postumus. Invasjonen til Macriani tvang ham til å sende Aureolus med en stor styrke for slå opprøret ned. Det etterlot ham med for få soldater til konfrontere Postumus. Etter en del innledende nederlag, beseiret Aureolus opprørerne og vendte tilbake til Gallienus og Postumus ble forvist. Aureolus fikk ansvaret å jage ham, men han lot bevisst Postumus slippe unna og samle nye styrker. Gallienus vendte tilbake i 263 eller 265 og omringet Postumus i en gallisk by. Under beleiringen ble Gallienus alvorlig skadet av en pil og måtte forlate slagmarken. Stillstanden fortsatte fram til hans senere død, og det galliske riket forble uavhengig fram til 274.
Opprøret til Aemilianus
I 262 begynte myntprodusentene i Alexandria igjen å prege mynter for Gallienus, demonstrerte at Egypt igjen hadde kommet inn under hans kontroll etter at opprøret til Macriani var slått ned. Våren 262 ble byen preget av stor urolighet som følge av et nytt opprør. Opprøreren denne gangen var prefekten i Egypt, Lucius Mussius Aemilianus, som allerede hadde gitt sin støtte til Macriani. Brevvekslingen til biskop Dionysius av Alexandria har gitt en fargerik kommentar til den mørke bakgrunnen for invasjonen, innbyrdeskrigen, pesten og sulten som preget denne tidsalderen.
Invasjoner, opprør og død
I årene 267–269 invaderte gotere og andre germanske stammer grensene i et stort antall. Kildene er meget forvirrende i dateringen av disse angrepene, deltagerne og deres mål. Moderne historikere er ikke en gang i stand til å klargjøre om det var to eller flere angrep, eller kun ett langvarig. Det synes som at, i begynnelsen, et betydelig sjøangrep ble ledet av herulere begynte nord i Svartehavet og førte til at mange byer i Hellas ble herjet, blant dem Athen og Sparta. Deretter skal en enda mer tallrik hær ha kommet i andre bølge sjøveien. Romerne bekjempet angriperne til sjøs først. Gallienus' hær vant deretter et slag i Trakia, og keiseren selv jagde barbarene. I henhold til en del historikere ledet han en hær som vant det store slaget ved Naissus, skjønt de fleste historikere mener at seieren må tilskrives hans etterfølger Claudius II.
I 268, ved en tid før eller kort tid etter slaget ved Naissus, ble Gallienus' autoritet utfordret av Aureolus, kommandanten av kavaleriet stasjonert i Mediolanum (Milano), og som hadde ordre om vokte for invasjon fra Postumus fram til de siste dagene av hans opprør, og deretter synes å ha krevd tronen for seg selv. Det avgjørende slaget skjedde ved det sted som i dag heter Pontirolo Nuovo i nærheten av Milano. Aureolus ble klart beseiret og drevet tilbake til Milano hvor han forskanset seg. Gallienus beleiret byen, men ble myrdet under beleiringen. Det er ulike redegjørelser av mordet, men de fleste kildene er samstemte at de fleste av Gallienus' myndighetspersoner ønsket ham død. I henhold til Historia Augusta, en upålitelig historie sammenstilte lenge etter hendelsene, ble en konspirasjon ledet av hærførerne Aurelius Heraclianus og Lucius Aurelius Marcianus. Sistnevntes rolle er ikke bekreftet av andre kilder.
Cecropius, kommandant av soldater fra Dalmatia, spredte ryktet at styrkene til Aureolus var i ferd med å forlate byen, og Gallienus forlot sitt telt uten livvakter, kun for å bli slått ned av Cecropius. En versjon hevder at Claudius ble valgt til keiser av konspiratørene, en annen at han ble valgt av Gallienus mens han døde. Historia Augusta var opptatt av å etablere et tvilsom avstamning fra Claudius og til det konstantinske dynasti, noe som kan forklare hvorfor historieverket ikke involverer Claudius i mordet. Andre kilder, som Zosimus og Johannes Zonaras, forteller at konspirasjonen var organisert av Heraclianus, Claudius, og Aurelianus.
I henhold til Aurelius Victor og Zonaras, da senatet i Roma hørte at Gallienus var død, ble det beordret å henrette hans familie, inkludert hans bror Valerianus og sønnen Marinianus, og i tillegg deres støttespillere. Deretter fikk senatet beskjed fra Claudius om spare deres liv og utlyse Gallienus som gud.
Arv og ettermæle
Gallienus' ettermæle ble ikke godt behandlet av antikkens forfattere, delvis grunnet at Gallia og Palmyra løsrev seg fra Romerriket, og hans manglende evne til å vinne disse områdene tilbake. I henhold til den moderne forskeren Patricia Southern blir han langt mer positivt vurdert. Han frambrakte blant annet en del nyttige reformer.
Han bidro til militærhistorie som den første som benyttet seg av hovedsakelig kavalerienheter, comitatenses (senere palatini), som kunne bli sendt hvor som helst i Romerriket på kort varsel. Denne reformen skapte sannsynligvis en presedens for framtidige keisere som Diokletian og Konstantin den store. Biografen Aurelius Victor rapporterte at Gallienus nektet senatorer å bli militære kommandanter. Denne politikken underminerte senatorenes makt da mer dyktige equestriske kommandanter kunne bli forfremmet. I Southerns vurdering bidro disse reformene og minskningen av senatorenes makt til ikke bare Aurelianus redde riket, men de gjorde også Gallienus til en av keiserne mest ansvarlig for konsolideringen av Dominatet (den siste epoken av Romerriket), sammen med Septimius Severus, Diocletian, og Konstantin.
St. Gallen bispedømme
St. Gallen bispedømme er et av Sveits' seks katolske bispedømmer. Det omfatter kantonene St. Gallen, Appenzell Ausserrhoden og Innerrhoden, selv om Appenzell-kantonene har en særstatus. Bispedømmets katedral er stiftskirken i St. Gallen, som stammer fra den senbarokke høyhetstiden til bispedømmets forgjengerinstitusjon, fyrsteabbediet St. Gallen. Bispedømmet skytshelgen er den hellige Gallus.
Historie
Området for dagens bispedømme lå inntil begynnelsen av 1800-tallet delvis i bispedømmene Konstanz og Chur, men storparten hørte til det eksempte fyrsteabbediet St. Gallen. Dette hadde vært et av Det tysk-romerske rikes mektigste riksklostre, men ble opphevet i 1805 og innlemmet i kantonen St. Gallen. Kantonen ble i 1819 (etter at også Konstanz bispedømme var blitt opphevet) i sin helhet overført til Chur bispedømme. Det fantes imidlertid sterke bestrebelser etter å knytte an til St. Gallens mangehundreårige historie som viktig territorialabbedi. For å fremheve St. Gallens betydning endret Chur bispedømme derfor i 1823 navn til ''Chur-St. Gallen bispedømme''. 1847 ble så St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.
Særtrekk ved bispevalget
St. Gallen bispedømme er unik blant romersk-katolske bispedømmer i at valget av ny biskop involverer noen basisdemokratiske elementer: Alle troende i bispedømmet kan foreslå kandidater. Domkapitelet velger ut noen av kandidatene og sender listen til Vatikanet for godkjenning. Til slutt velger domkapitelet biskopen blant de godkjente kandidatene.
Oddvar Nilsen
Oddvar Nilsen (født 16. november 1931 i Halden, død 1. september 2007) var en kristen predikant, forfatter og redaktør, tilknyttet den norske pinsebevegelsen. Han regnes som en av bevegelsens mest kjente og avholdte hedersmann og leder. Oddvar Nilsen døde 75 år gammel og var svært produktiv helt til det siste. Han har etterlatt seg en mengde artikler foruten de om lag 500 bøkene han har forfattet eller oversatt til norsk. Han ble også mye brukt som tolk.
Oddvar Nilsen ble omvendt og døpt i 1944, noen år senere, i 1951 ble han utsendt som evangelist fra Salen Halden. Han var hjelpeforstander i Pinsekirken Tabernaklet Bergen og forstander i Zion Stavanger i tidsrommet fra 1954 til 1962. Oddvar Nilsen var selvlært som teolog og preget av en helt uvanlig bibelinnsikt.
Det er sagt om Oddvar Nilsen at «''…han hadde en god fortellerevne, stor bibelkunnskap og en smittende forkynnerglede. Han var så velsignet enkel, liketil, hyggelig og omgjengelig. Han hadde en enestående detaljkunnskap som pinsehistoriker og et ry som kjenner av internasjonal pinsekristendom. Han var nøyaktig og ytterst systematisk i alt han foretok seg.''»
Filadelfiaforlaget
Oddvar Nilsen arbeidet det meste av sitt liv i Filadelfiaforlaget. Fra 1962 som redaktør av Barnas Beste et tidsskrift for barn. Senere i 1966 som redaktør av Korsets Seier en ansvar han hadde i nærmere 30 år senere til han gikk av med pensjonen. Han har også hatt redaktøransvaret for Bibelsk Tidsskrift og Livets Gang, og hatt engasjement i ulike sammenhenger som en av den norske pinsebevegelsens fremste ledere.
Forfatter
Oddvar Nilsen har skrevet omtrent 30 bøker. Hans forfatterskap består av kristne oppbyggelsesbøker, andaktsbøker, bibelkommentarer og historiske oppslagsverk relatert til bibelhistorien og Israel. Blant de viktigere bøkene er Daglig bibelkommentar, … og Herren virket med, Lys på stien og Ut i all verden.
Oddvar Nilsen har også bidratt vesentlig til Studiebibelen. Pinsens århundre er blant de siste bøkene han arbeidet med. Nilsen var aktiv til det siste. Han leverte et betydelig bidrag til et ettbinds oppslagsverk om norsk pinsekristendom og karismatisk fornyelse. Oddvar Nilsen oversatte nærmere 450 bøker til norsk, de fleste er utgitt på Filadelfiaforlaget.
Smalbånd
Smalbånd er et retronym brukt for å beskrive en internett-tilkobling med lav hastighet, det vil si tilkoblinger via et modem eller en ISDN terminal adapter. Maksimale hastigheter var opptil 56 kbit/s for modem og 64 kbit/s for ISDN.
Uttrykket oppsto samtidig med at bredbånd-utbyggingen startet i Norge og folk i grisgrendte strøk ikke hadde tilgang på bredbånd.
Nonneseter holdeplass
Nonneseter holdeplass er en bybaneholdeplass på Bybanen i Bergen. Holdeplassen ligger i Bergenhus bydel, og åpnet 22. juni 2010 sammen med resten av holdeplassene på Bybanen. Holdeplassen deler trafikk med buss, og har overgang til lokal- og regiontog på Bergen stasjon.
Navnet er hentet fra et kloster som lå på denne plassen. Like vest for holdeplassen er en del av klosteret bevart som Nonneseter klosterruin.
Vest for holdeplassen ligger også Bergen Offentlige Bibliotek (hovedbiblioteket) og kjøpesenteret Bergen Storsenter, like i nærheten finner man Bergen kunst- og håndverksskole, Statens hus i Hordaland og sydenden av Lille Lungegårdsvannet. På vestsiden av Lille Lungegårdsvannet ligger de tre bygningene til Bergen kunstmuseum. Dette er den bybaneholdeplassen med kortest vei til Grieghallen.
«17. mai-pensen»
På 17. mai vil denne holdeplassen være endestasjon for Bybanen i den tiden prosesjonen går langs Christis' gate. Gaten krysser bybanetraseen like før den ordinære endestasjonen Byparken. Det er tilrettelagt ekstra sporskifter for at ruteavviklingen skal kunne fungere uten å komme i konflikt med prosesjonen.
.fo
.fo er Færøyenes nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Registrering
Registrering foregår direkte på andre nivå. Ethvert domenenavn forutsettes å korrespondere med et varemerke til registranten (Type A søknad). Det er imidlertid tillatt å registrere et domenenavn uten å eie et matchende varemerke (Type B søknad), men enhver som måtte eie et slikt varemerke kan protestere innen 20 dager etter registreringen av domenet og få det aktuelle domenet for seg selv.
Eksterne lenker
Toppdomän
Mongolia under Vinter-OL 1972
Mongolia under Vinter-OL 1972. Fire utøvere, alle menn, fra Mongolia deltok i to grener, langrenn og hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1972 i Sapporo i Japan. Mongolia, som deltok for tredje gang i et vinter-OL, vant ingen medaljer. Beste plassering var en 24.-plass på 10 000 meter skøyter.
30px|Langrenn Langrenn
Herrer
Capital Beltway
Capital Beltway, også kjent som Interstate 495, er en motorvei i USA.
Den går som en ringvei rundt Washington, D.C. gjennom statene Virginia og Maryland. I sør og øst deler den veitrasé med Interstate 95.
Aud
Aud er et kvinnenavn med opprinnelse i det norrøne ordet auðr som betyr «rikdom» eller «lykke». Navnedag: 30. juli.
Etymologi
Aud har opprinnelse i det norrøne ordet auðr som betyr «rikdom» eller «lykke». Det gammelengelske navneleddet Ead- har samme betydning.
Utbredelse
Ead er ikke kjent brukt som selvstendig navn, men var et vanlig navneledd i mange engelske navn fra 600-tallet til 1100-tallet, blant annet kvinnenavnene Eadburg, Eadgifu og Eadgyth, og mannsnavnene Eadwulf, Eadberht og Eadbald.
Det finnes ingen runeinnskrifter med navnet Auð, så dette var neppe brukt mye som selvstendig navn i Norden i vikingtiden. Auð- var allikevel et vanlig navneledd, mest brukt i mannsnavn, blant annet Auðbiôrn. I tillegg er kortformene Auða og Auði for henholdsvis kvinner og menn kjent i flere runeinnskrifter.
Aud var blant de mest brukte navnene på nyfødte jenter i Norge i perioden ca. 1930–1950.
Aud er i dag et vanlig navn i Norge. Varianten Auður er vanlig på Island.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kicki Ilander
Kicki Ilander (født 1957) er en svensk kostymedesigner og scenograf.
Optimistene
Optimistene er en norsk dokumentarfilm fra 2013 regissert av Gunhild Westhagen Magnor som også har filmet og skrevet manus. Filmen er produsert av Skofteland Film. En TV-versjon av filmen bestående av tre episoder ble vist første gang på NRK i januar 2014.
James Stott
James Stott (født 6. november 1871 i Darlington, død 8. oktober 1908 i Newcastle upon Tyne) var en engelsk fotballspiller.
Kicki Ilander
Priser
Ilander har vunnet Guldbaggen for beste kostyme fire ganger; i 2008 for Arn – Tempelridderen, i 2014 for Monica Z, i 2017 for Den allvarsamma leken og i 2021 for Nelly Rapp – Monsteragent.
Optimistene
Filmen handler om volleyballaget Optimistene fra Hamar som består av damer i alderen 66 til 98 år som har trent sammen i 40 år. For første gang på mange år skal de spille kamp mot et annet lag, et svensk herrelag med spillere på samme aldersnivå. Filmen følger de i oppkjøringen mot kampen.
James Stott
Stott startet sin karriere i South Bank og Middlesbrough før han ble hentet til Liverpool av managerne John McKenna og W. E. Barclay i august 1893. Hans første kamp for klubben kom i bortekampen mot Middlesbrough Ironopolis på Paradise Ground 2. september 1893, i kampen Liverpool vant 2-0. Hans første scoring kom i bortekampen mot Ardwick 16. september samme år, i en kamp Liverpool vant 1-0. Liverpool vant 2. divisjon dette året, med Stott som en viktig bidragsyter siden Stott scoret 14 mål på 15 ligakamper, (14 mål på 17 kamper totalt), og ble med dette klubbens topscorer.
Kicki Ilander
Priser
I 2016 vant hun Robertprisen for årets kostymedesigner for Skammerens datter.
Optimistene
Filmen og regissør Magnor og har vunnet flere priser. Blant prisene er Kanonprisen 2013 i klassen beste klipp ved, gledesprisen under Filmfestivalen i Haugesund i 2013, AOK-prisen under filmfestivalen i Emden-Norderney i Tyskland, publikumsprisen under Nordisk Panorama 2014 i Malmö og publikumsprisen under DocsMX 2014 i Mexico by. Under fjernsynsprisutdelingen Gullruten 2014 vant Birgit Myklebust klassen årets deltaker mens TV-utgaven var nominert i klassen beste dokusåpe.
James Stott
Stott fikk tross dette kun en sesong i Anfield-klubben, i det han signerte for Grimsby i august 1894. Han ble også i denne klubben en sesong. Stott signerte for Newcastle i 1895. Han ble her klubbens kaptein, og var med på opprykket fra 2. divisjon i 1898. Etter en sesong i 1. divisjon med Newcastle returnerte han til Middlesbrough i 1899.
Han klarte ikke å spille seg til fast plass, så han la støvlene på hylla i 1900.
Dessverre hadde han en hjernesvulst, og han døde på et Psykiatrisk sykehus i 1908.
Medaljer
Liverpool
Xhosores
Xhosores er en slekt av løpebiller.
Utseende
En liten, lang og slank løpebille, kroppen er matt og tett punktert. Pornotum er rundet, litt lengre enn bredt, med tre lengdefurer. Hodet er nokså lite og rundet, med nokså små fasettøyne og en Y-formet fure i midten. Dekkvingene er noe rundede med kraftige punktrader.
Levevis
Disse billene er knyttet til død ved og kan finnes under barken på døde trær, der de lever som rovdyr.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Sør-Afrika.
Pygmésjøhest
Pygmésjøhesten (Hippocampus bargibanti) er en sjøhest i nålefiskfamilien. Den finnes i de sentrale delene av det vestlige Stillehavet. Det er en liten sjøhest, ikke mer enn 2,4 cm, og den er funnet i to fargevarianter, grå med røde tuberkler og gul med oransje tuberkler.
Arten er bare funnet ved gorgoniekoraller av typen Muricella, og har utviklet seg til å ligne på verten sin. Tuberklene og snuten har samme farge som polyppene på gorgoniene mens kroppen har samme farge som stammen. Kamuflasjen er så effektiv at de første eksemplarene av pygmésjøhesten ikke ble oppdaget før vertsgorgonien hadde blitt høstet og plassert i et akvarium.
Liste over gjester i Først & sist
Sesong 1 (høst 1998)
[Sesong 1 Episode 1: #1.1] (11. september)
[1.2] (18. september)
[1.3] (25. september)
[1.4] (2. oktober)
[1.5] (9. oktober)
[1.6] (16. oktober)
[1.7] (23. oktober)
[1.8] (30. oktober)
[1.9] (6. november)
[1.11] (20. november)
[1.12] (27. november)
Sesong 2 (høst 1999)
[2.1] (17. september)
[2.2] (24. september)
[2.3] (1. oktober)
[2.5] (15. oktober)
[2.6] (22. oktober)
[2.7] (29. oktober)
[2.8] (12. november)
[2.9] (19. november)
[2.10] (26. november)
[2.11] (3. desember)
[2.12] (10. desember)
Sesong 3 (vinter-vår 2000)
[3.1] (14. januar)
[3.2] (21. januar)
[3.3] (28. januar)
[3.5] (11. februar)
[3.6] (18. februar)
[3.7] (25. februar)
[3.8] (3. mars)
[3.9] (10. mars)
[3.10] (17. mars)
[3.11] (24. mars)
[3.12] (31. mars)
[3.13] (7. april)
[3.14] (14. april)
Sesong 4 (høst 2000)
[4.1] (22. september)
[4.3] (6. oktober)
[4.4] (13. oktober)
[4.5] (21. oktober)
[4.6] (27. oktober)
[4.7] (3. november)
[4.8] (10. november)
[4.9] (17. november)
[4.10] (24. november)
[4.11] (1. desember)
[4.12] (8. desember)
Sesong 5 (vinter-vår 2001)
[5.2] (19. januar)
[5.3] (26. januar)
[5.4] (2. februar)
[5.5] (9. februar)
[5.7] (23. februar)
[5.8] (2. mars)
[5.11] (23. mars)
[5.12] (30. mars)
Sesong 6 (høst 2001)
[6.1] (14. september)
[6.2] (21. september)
[6.3] (28. september)
[6.4] (5. oktober)
[6.5] (12. oktober)
[6.6] (19. oktober)
[6.7] (26. oktober)
[6.8] (2. november)
[6.9] (9. oktober)
[6.10] (16. november)
[6.11] (23. november)
[6.12] (30. november)
[6.13] (7. desember)
[6.14] (14. desember)
Sesong 7 (vinter-vår 2002)
[7.1] (11. januar)
[7.2] (18. januar)
[7.3] (25. januar)
[7.5] (8. februar)
[7.6] (1. mars)
[7.7] (8. mars)
[7.9] (22. mars) (Oscar-spesial)
[7.10] (5. april)
[7.11] (12. april)
[7.12] (19. april)
[7.13] (26. april)
[7.14] (3. mai)
Sesong 8 (høst 2002)
[8.1] (13. september)
[8.2] (20. september)
[8.3] (27. september)
[8.4] (4. oktober)
[8.5] (11. oktober)
[8.6] (18. oktober)
[8.7] (25. oktober)
[8.8] (1. november)
[8.9] (8. november)
[8.10] (15. november) '''Episode nr. 100'''
[8.11] (22. november)
[8.12] (29. november)
[8.13] (6. desember)
Sesong 9 (vinter-vår 2003)
[9.1] (10. januar)
[9.2] (17. januar)
[9.3] (24. januar)
[9.4] (31. januar)
[9.5] (7. februar)
[9.6] (14. februar)
[9.7] (21. februar)
[9.8] (28. februar)
[9.9] (7. mars)
[9.10] (13. mars)
[9.11] (21. mars)
[9.12] (28. mars)
[9.14] (11. april)
[9.15] (25. april)
[9.16] (2. mai)
Sesong 10 (høst 2003)
[10.1] (19. september)
[10.2] (26. september)
[10.3] (3. oktober)
[10.4] (10. oktober)
[10.5] (17. oktober) (spesial-sending fra New York)
[10.6] (24. oktober)
[10.7] (31. oktober)
[10.8] (7. november)
[10.9] (14. november)
[10.10] (21. november)
[10.11] (28. november)
[10.12] (5. desember)
[10.13] (12. desember)
Sesong 11 (vinter-vår 2004)
[11.1] (9. januar)
[11.2] (16. januar)
[11.3] (23. januar)
[11.4] (30. januar)
[11.6] (13. februar)
[11.7] (20. februar)
[11.8] (27. februar)
[11.9] (5. mars)
[11.11] (19. mars)
[11.12] (26. mars)
[11.13] (2. april)
[11.14] (16. april)
[11.15] (23. april)
[11.16] (30. april)
Sesong 12 (høst 2004)
[12.2] (10. september)
[12.3] (17. september)
[12.4] (24. september)
[12.5] (1. oktober)
[12.6] (8. oktober)
[12.7] (15. oktober)
[12.8] (22. oktober)
[12.9] (29. oktober)
[12.10] (5. november)
[12.12] (19. november)
[12.13] (26. november)
[12.14] (3. desember)
Sesong 13 (vinter-vår 2005)
[13.1] (14. januar)
[13.2] (21. januar)
[13.3] (28. januar)
[13.4] (4. februar)
[13.5] (11. februar)
[13.6] (18. februar)
[13.7] (25. februar)
[13.8] (4. mars)
[13.9] (11. mars)
[13.10] (18. mars)
[13.11] (1. april)
[13.12] (8. april)
[13.13] (15. april)
[13.14] (22. april)
[13.15] (29. april) (sending fra Sverige)
Sesong 14 (høst 2005)
[14.1] (16. september)
[14.3] (30. september)
[14.4] (7. oktober)
[14.5] (14. oktober)
[14.6] (21. oktober)
[14.7] (28. oktober)
[14.8] (4. november)
[14.9] (11. november)
[14.10] (18. november)
[14.11] (25. november)
[14.13] (9. desember)
[14.14] (16. desember)
Nordatlantens brygge
Nordatlantens Brygge er et kultursenter for Nord-Atlanteren – beliggende i Københavns gamle havneområde. Senteret drives i samarbeid mellom Danmark, Island, Grønland og Færøyene og består av tre kunstgallerier og konferansefasiliteter. Senteret huser også den islandske ambassade og Grønland og Færøyenens faste representanter i Danmark.
Senteret arrangerer kunstutstillinger, konserter og debatter, og virksomheten dekker et bredt felt: Samtidskunst, dans, musikk, forestillinger, film og foredrag.
Bygningen
Senteret holder til i en gammel sjøbod (pakkhus) fra 1767 i Københavns havneområde Christianshavn, sentralt i byen. Pakkhuset ble bygget i 1766-67 av murermester Johan Christian Conradi.
Gjennom 200 år var bygningen senter for dansk handel til og fra Færøyene, Island, Finnmark og spesielt Grønland. Tørrfisk, saltsild, hvalolje og skinn er noen av varene som ble lagret i og omkring lagerboden før det ble solgt videre til markedene i Europa.
Ventrilo
Programmet finnes for Microsoft Windows og Mac OS X. Det er også planlagt en klientversjon for Linux-operativsystemet. Sistnevnte er mest brukt på serversiden. Programmet krever at brukerne har en klientversjon av Ventrilo installert og at de kobler seg opp mot en server som kjører Ventrilos serverversjon. Klientversjonen er gratis, mens serverversjonen er gratis inntil 8 brukere. Skal man ha over 8 brukere tilkoblet må man leie en Ventriloserver fra et autorisert firma.
Det er best å bruke høretelefon med mikrofon (hodetelefoner), men vanlig høyttaler og mikrofon kan også brukes. Lydkvaliteten kan justeres fra nær CD-kvalitet til dårlig mobiltelefon. Beste kvalitet krever større båndbredde.
Cubansk utviklingsarbeid i Bolivia
Cubansk utviklingsarbeid i Bolivia inkluderer tre millioner gratis konsultasjoner og har blitt gitt av de 2000 cubanske legene som befinner seg i landet i løpet av 2006. Det betyr at cirka 30% av befolkningen i landet har nytt godt av det cubansk-drevne helsetilbudet. I tillegg har Cuba donert 20 sykehus, sette opp tusener av solcellepaneler og drive alfabetiseringskampanje i Bolivia. I 2007 sa Cubas ambassadør i Bolivia, Rafael Dauzá, at hjelpen vil bli utvidet i 2008. Cuba vil blant annet dele ut 200 000 briller til fattige som ikke har råd til å betale. De vil donere ytterligere 23 sykehus til landet og alfabetiseringskampanjen vil utvides, fra å ha gitt lese- og skriveferdigheter til 300 000, vil den i 2008 gi en million bolivianere dette tilbudet. President Evo Morales erklærte i 2009 at Bolivia er tilnærmet fritt for analfabetisme.
Cuba regnet med å gjennomføre 50 000 gratis synsoperasjoner i Bolivia i 2007. 50 000 ble gjennomført i 2006. Det dreier seg i hovedsak om lett kurerbare sykdommer som grå stær, som en stor del av befolkningen ikke har råd til å søke behandling for hos private leger.
Skrankefoss kraftverk
Skrankefoss kraftverk var et vannkraftverk i Søndre Land kommune i Innlandet.
A/S Skrankefoss Træsliperi var en bedrift med eget kraftverk, etablert i 1910.
Det utnyttet et fall på 76 meter fra Trevatna. Installert effekt var 1100 kW.
Kraftverket var i drift fram til 2009, da det ble erstattet av Fall kraftverk.
Bundesliga (fotball kvinner) 2004–05
Bundesliga i fotball for kvinner 2004–05 er den femtende sesongen av Bundesliga i fotball for kvinner, Tysklands øverste fotballiga. Sesongen begynte den 5. september 2004 og sluttet den 10. mai 2005. Frankfurt vant serien med syv poeng på Duisburg. TSV Crailsheim rykket ned i sin debutsesong i Bundesliga. Også Wolfsburg rykket ned, etter at de hadde, under forskjellige navn, vært i Bundesliga siden 1998/99-sesongen.
Sluttabell
K = Kamper spilt; V = Kamper vunnet; U = Kamper endt uavgjort; T = Kamper tapt; + = Scorede mål; - = Inslupne mål; MF = Målforskjell; P = Poeng
Tai Tzu-ying
Tai Tzu-ying (født 20. juni 1994) er en taiwansk badmintonspiller. Hun representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen i singel.
Bundesliga (fotball kvinner) 2004–05
Sluttabell
Vinner er markert i grønt og nedrykkslag i rosa. (N) markerer lag som rykket opp før sesongen, og (M) markerer forrige sesongs seriemester.
Tai Tzu-ying
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo tok hun sølv i singel.
24. serierunde i Eliteserien 2018
24. runde i Eliteserien i fotball for menn 2018 startet med –  Lørdag 29. september, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 30. september 2018, mens runden ble avsluttet med –  Mandag 1. oktober.
Kampfakta
'''Lørdag 29. september''' '''Søndag 30. september''' <div id="Haugesund v Bodø/Glimt"> <div id="Lillestrøm v Stabæk"> <div id="Sarpsborg 08 v Strømsgodset"> <div id="Vålerenga v Start"> '''Mandag 1. oktober''' <div id="Tromsø v Brann">
Steinalderbosetting på Durud
Steinalderbosetting på Durud er et funnsted og mulig boplass ved Durud, Ytre Enebakk.
Arkeologiske prøveundersøkelser i området i august 1999 resulterte i bemerkelsesverdige funn i dette området. Disse funnene har imidlertid aldri blitt særlig kjent utover de arkeologiske kretser. Totalt ble det funnet ni flintavslag på fire lokaliteter. Det mest oppsiktsvekkende funnet var en kjerneøks av flint, som trolig er nærmere 10 000 år gammel og som kan ha tilhørt noen av de første menneskene i pionerbosetningen. Lokalitetene som ble undersøkt ligger på mellom 171 og 193 meter over havet. Havnivået lå den gang 200 til 220 meter høyere enn i dag.
Bjerkelandshøgda var en liten øy og beskyttet mot uvær fra øst. Nordåsen la også en beskyttende hånd over stranda, der det har vært lett å legge til land. Vannet var grunt og den åpne sletta var perfekt for slakting av sel og sløying av fisk.
Funnet på Durud kan være blant de eldste vi har i Norge, kanskje eldre enn funn som er gjort på Høgnipen ved Skjeberg, Stunner i Ski og Nøstvet i Ås. Det må imidlertid presiseres at funnene er gjort ved foreløpige prøveundersøkelser. Sikker viten kan man først få etter fullstendig undersøkelse ved arkeologisk utgravning.
Jegor Junin
Jegor Vladimirovitsj Junin (født 17. juli 1997) er en russisk skøyteløper.
Hans eldre bror, Aleksej Junin, har også deltatt internasjonalt i hurtigløp på skøyter.
Eragon (film)
Eragon er en fantasy-/eventyrfilm basert på romanen Eragon av Christopher Paolini. Filmen er regissert av Stefen Fangmeier. Filmen er hans første i regissørstolen, men han har tidligere arbeidet innen visuelle effekter i filmer om Lemony Snicket's En serie uventede hendelser og Master & Commander. Manusforfatteren er Peter Buchman, som er mest kjent for å ha skrevet manuset til Jurassic Park 3. Innspillingen begynte på Mafilm Fot Studios i Ungarn den 1. august 2005.
Filmen hadde internasjonal premiere 15. desember 2006. Produksjonsselskapet er 20th Century Fox.
Handling
Eragon handler om en bondegutt ved navn Eragon, som bor i landsbyen Karvahall i den fiktive verdenen Alagesia. Som 17-åring finner han et drageegg. Egget klekker, og en rekke påfølgende hendelser snur livet hans opp ned.
En vis historieforteller ved navn Brom slår seg sammen med ham, og Eragon tar opp arven etter de legendariske dragerytterne. Han lærer seg magi, sverdkamp og drageriding for å forberede seg på sin hevn mot de som var ansvarlige for familiens død.
Etter hvert slår han seg sammen med Varden, en gruppe rebeller som har som mål å frata kong Galbatorix makten. Innbyggerne i Alagesia lider under denne onde kongens makt.
Kong [albatorix forstår at en ny drageridder har blitt født. Etter hvert finner han ut at drageridderen heter Eragon. Han befaler sine undersåtter å gjøre alt for å drepe den nye drageridderen. Til tross for mange forsøk, mislykkes han med dette, og Eragon allierer seg med Varden. Sammen tar de opp kampen mot ondskapen...
Videospill
Videospillet, basert på handlingen i filmen, ble lansert 17. november 2006. Spillet er tilgjengelig for følgende plattformer: Microsoft Windows, Xbox 360, Xbox, PlayStation 2, PlayStation Portable, Nintendo DS & Nintendo Game Boy Advance. Utviklerne er Stormfront Studios og Amaze Entertainment. Utgiveren av videospillet er Vivendi Universal Games.
Eksterne lenker
エラゴン
Stereo (TV-serie)
Programmet hadde lave seertall. Premieren ble bare sett av 32 000. Tallene økte litt utover våren, men endte opp på et snitt på bare 36 000.
Stereo var en av de første norske tv-programmene (og det første egenproduserte programmet til NRK2) som sendte i bredformat. Dette skjedde høsten 2003, da de lanserte fjerde og siste sesong.
Filotera
Filotera (gresk: Φιλωτέρα, født 315/309 f.Kr. - død antagelig etter 282 f.Kr. og før 268 f.Kr.) var en gresk-makedonsk adelskvinne og en gresk-egyptisk prinsesse fra ptolemeerdynastiet i Egypt.