cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint John (Jersey)
Geografi
St. John deler grenser med St Mary i vest, Trinity i øst, og St Lawrence og Saint Helier i sør. St. John er hovedsakelig en landbruksområde, men sognet har et lite kjøpesenter og en landsbypub. Ved siden av står sognekirken og forsamlingshus. St John har en grunnskole med 205 elever i alderen fra 3-11 år. Det er også en ambulanse tjeneste ved stedet.
Rasmus Olai Steinsvik
Rasmus Steinsvik var redaktør for avisen «Den 17de Mai» fra 1893 og frem til han døde i 1913. Tirsdag 9. januar i 1894 kom første utgaven av Den 17de Mai. Sammen med Arne Garborg var han grunnleggeren av bladet.
Saint John (Jersey)
Geografi
Sognekirken er dedikert til Johannes Døperen, men kirken og sognets emblem er et malteserkors, det samme som ble benyttet av Johanitterordenen i Jerusalem (som siden etablerte seg på Malta). Emblemet er et gullkors på grønn bakgrunn som symboliserer eiketre, noe som har gikk kirkens fulle navn, St John of the Oaks.
Rasmus Olai Steinsvik
Han var gift med forfatteren Marta Steinsvik fra 1896. De var foreldre til redaktør Kjell Steinsvik og besteforeldre til industrilederen og museumsmannen Kjell Rasmus Steinsvik.
Saint John (Jersey)
Geografi
Sognekirken er hjertet i kirkesognet, i dag som i eldre dager. På innsiden av «Vår frues kapell» er det veggpaneler med de ti bud, trosbekjennelse og Fader vår, alle skrevet på fransk. Prekener ble holdt på fransk helt fram til tidlig på 1900-tallet. Tidligere var det inne i kirken en søyle som menigheten ønsket å fjerne for bedre å se presten. Sognepresten nektet, men da han var på ferie i 1831 gjorde menigheten som de selv ønsket og fjernet den. De plasserte søylen i prestegården hvor den fortsatt står.
Rasmus Olai Steinsvik
Eksterne lenker
]
Saint John (Jersey)
Geografi
Klippene ved nordkysten har en av de bedre utsiktene på Jersey. Etter sognet Trinity ligger den nest største høyden på Jersey ved Mont Mado, 144 moh. Sognet dekker et areal på 4 846 vergées (8,7 km².). Det har blitt brutt rødaktig granitt fra Mont Mado siden forhistorisk tid. Det største steinbruddet i dag er ved Ronez på nordsiden, men ikke lenger i kommersiell drift.
Vingtaine
St. John er inndelt i vingtainer av administrative årsaker. En vingtaine (fransk: «gruppe av tjue») er et politisk inndelingssystem av prestegjeldene på Jersey. I St. John er de som følgende:
Kirkesognet er et valgdistrikt og velger en representant.
Vennskapsbyer
Til tross for at St. John mer et tettsted enn en by har det følgende vennskapsbyer:
Demografi
St. John er det nestminste befolkede kirkesogn på Jersey med sine kun 2 911 innbyggere (2011). Det er en svak økning de siste tiårene.
Tigridia acesta
Tigridia acesta er en sommerfugl som tilhører underfamilien Nymphalinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
En middelsstor sommerfugle som ligner sterkt på artene i slekten Colobura. Oversiden er brungul, den ytre halvdelen av forvingen svart med et smalt, gult bånd. Vingenes underside er hvit med et mønster av brune streker, litt gult ved bakvingens ytterkant.
Levevis
Arten er vanligst i regnskog men kan også forekomme i andre skogtyper. Larvene lever på trær i slekten Cecropia.
Utbredelse
Arten er utbredt fra det sørlige Mexico til Brasil.
Systematisk inndeling
Arten blir noen ganger ført til gruppen Coeini.
Djurgården
Djurgården er en bydel og parkområde i østre del av Stockholm, hvor en (på øya Södra Djurgården) bl.a. finner Skansen, Vasamuseet og underholdningsområdet Gröna Lund.
Norges ambassade i Sverige ligger også her.
Diego Contento
Diego Armando Valentin Contento (født 1. mai 1990) er en italiensk-tysk fotballspiller som spiller for SV Sandhausen.
Hans familie er egentlig fra den italienske byen Napoli. De kalte opp gutten etter tidligere SSC Napolis argentinske stjernespiller Diego Maradona.
Jin Mao Tower
Jin Mao Tower (forenklet kinesisk: 金茂大厦; hanyu pinyin: Jīn Mào Dàshà) er en skyskraper i Lujiazui i bydistriktet Pudong i Shanghai. Bygningen var den høyeste skyskraperen i Folkerepublikken Kina frem til september 2007, da den ble overgått av Shanghai World Financial Center.
Tårnet ble åpnet i 1999 og er på 421 meter og 88 etasjer. Den øverste delen rommer Shanghai Grand Hyatt hotell som er verdens høyeste hotell regnet i høyde over bakken. Fra hotellet løper verdens lengste skittentøyssjakt ned hele tårnets lengde til kjelleretasjen. De øvrige etasjene inneholder kontorer. Bygget, som er tegnet av arkitektfirmaet Skidmore, Owings & Merrill, skal klare å stå i mot både kraftige jordskjelv og sterke tyfoner.
Francesco Feo
Francesco Feo (1691–1761) var en italiensk operakomponist.
Li-Lobanov-avtalen
Avtalen tillot Russland å styrke sitt nærvær i det nordøstre Kina ved at russisk personell og politi fikk ekstraterritorial jurisdiksjon. Den tillot russerne å benytte kinesiske havner i tilfelle krig, og sikret Kinas samtykke til bygginghen av Den østkinesiske jernbane (en del av den transsibirske jernbane). Jernbanen var nominelt et felles prosjekt, men i realiteten var den finansiert og kontrollert av Russland.
Litt senere fremsatte Russland et nytt stort krav, og det ved kanonbåt diplomati i desember 1897. I forbindelse med et russisk flåtebesøk ble Kina nødt til å lease sørspissen av Liaodonghalvøya til Russland og til å tillate byggingen av en jernbanelinje derfra som knyttet an til den russiske hovedlinjen.
Byggingen av russiske jernbaner i Kina var med på å forøke det antifremmede sinne blant kineserne, og bidrog til utblåsningen under bokseropprøret i 1900.
Den russiske politiske og økonomiske dominans over de kinesiske nordvestområder som Li-Lobanov-avtalen åpnet for, vedvarte til 1904.
Francesco Feo
Liv
Den første operaen, L'amor tirannico, ossia Zenobia, sto ferdig i 1713. Til karnevalet i 1714 presenterte han oratoriet Il martirio di Santa Caterina. Feo ble berømt for sin operaserie Siface, re di Numidia som han oppførte på Napolis Teatro San Bartolomeo i 1723.
Med berømmelsen fulgte også utnevnelse til lærer ved Conservatorio di Sant'Onofrio. Av Feos studenter kan nevnes, Niccolò Jommelli, og Gennaro Manna. I 1739 ble Feo Francesco Durantes etterfølger ved Conservatorio dei Poveri di Gesù Cristo, der han ble til 1743.
Feos verk ble hovedsakelig oppført i Napoli og andre steder i Italia, men han oppførte også verk i Madrid og Praha.
Verk
Den siste operaen fra Feos hånd, Arsace, ble uroppført i Torino i anledning gjenåpningen av Teatro Regio i 1740, og det aller siste autografe manuskriptet er Quoniam tu solus sanctus for tenor og strykere fra 1760.
Operaer
<div style="">
Kvalsund (Herøy)
Kvalsund er et tettsted og en av tre grunnkretser på Nerlandsøy i Herøy kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har innbyggere per 1. januar i tillegg er det noe over hundre innbyggere i Kopperstad. Kvalsund har påviste bosetninger som er 6000 år gamle. Grunnkretsen omfatter to matrikkelgårder, Kvalsund og Teige. Kvalsund grenser til Kopperstad i vest og Kvalsvik i nord. Tettstedet er vokst sammen med Kopperstad og de to omtales gjerne som ett tettsted.
Nerlandsøybrua forbinder Kvalsund med Igesund over Søre Vaulen. Like ved brua ligger Kvalsund gartneri og Herøy Byggsenter, mens havnen med dypvannskai og småbåthavn ligger litt lenger nord. Ovenfor havnen ligger Handelshuset, en dagligvarebutikk etablert i 1908. Ved gartneriet ligger det også en gravplass.
Tettstedet har hatt en tydelig vekst de siste årene. Etterspørselen etter tomter og hus har ført til et større utbyggingsprosjekt i området mellom Handelshuset og Teigane. Første trinn som ble påbegynt i 2011 fikk opp et leilighetskompleks på 14 leigheter som ferdigstilles i 2012 og et boligfelt med 30 tomter. Tre hus blir ferdigstilt i 2012 og over halvparten av tomtene er solgt. Andre trinn i utviklingsprosjektet ble påbegynt i 2012 og omfatter et stort et nytt leilighetskompleks på 14 leiligheter, 14 nye tomter, 16 naust, 19 rorbuer og et offentlig badeområde med kunstig strand. Oppunder fjellet Teigetua der det i dag er en større granskog er det potensial for et hundretalls tomter og et trinn tre, om interessen for tomter opprettholdes.
Næringsliv
Handelshuset er en Spar-butikk som ble etablert i 1908 som «S. Madsen». Tidlgere var det to dagligvarehandler i bygda, men den andre ble lagt ned på begynnelsen av 1980-tallet. Byggevarekjeden Bygger'n har et større senter på Kvalsund som både selger byggartikler og bygger hus. Kvalsund Gartneri deriver også planteproduksjon her. Hovednæringsveien i tettstedet er likevel fiske og flere sjarker har tilhold der. Mange jobber også innen offshore. Det er ett gårdsbruk i drift på Kvalsund.
Kvalsund har et større havneområde beskyttet av to moloer, med småbåthavn og rorbuer. Flere sjarker og mindre fiskebåter har dette som hjemmehavn. Havnen var ferdigbygget tidlig på 1970-tallet.
Geografi
Kvalsund strekker seg fra Søre Vaulen og opp på Kvalsundfjellet. Fylkesvei 20 kommer over til Kvalsund fra Bergsøya og går videre til Kopperstad. Fylkesvei 21 starter fra fylkesvei 20 og går utover mot Kvalsvik. Kvalsund er rimelig flatt nede ved sjøen, før det går brattere og brattere først opp mot Teige og videre opp på fjellet. På fjellet finner man toppen Teigetua og et mindre vann. I nordøst ligger Langeneset og Teigeneset, og Kyrkjeholmen. Mellom Teigeneset og Grønholmen ligger Breidsundet i Holmefjorden, samt noen mindre skjær.
Historie
I 1920 ble det funnet to skip som man senere har datert til 600-tallet i myren på gården Kvalsund. Det største har fått navnet Kvalsundskipet, mens det minste kalles Kvalsundfæringen. Arkeologiske utgravninger i 2011 har påvist 6000 år gamle bosettinger i Kvalsund, samt et omfattende samfunn for rundt 2400 år siden.
UMB
UMB kan bety:
Birgenair Flight 301
Birgenair Flight 301 var en flyulykke som skjedde 6. februar 1996, fem minutter etter take-off fra flyplassen i Puerto Plata i Den dominikanske republikk.
Hendelsesforløp
Et fly fra Birgenair lettet kl. 23.42. Mens flyet fremdeles var på rullebanen og farten passerte 80 knop under start, oppdaget fartøysjefen at hans fartsmåler ikke fungerte korrekt. Styrmannens fartsmåler syntes å fungere riktig. Da flyet klatret gjennom 4700 fot viste fartøysjefens fartsmåler 350 kts. Denne fartsmåleren ga også signal til autopiloten som løftet nesa på flyet og reduserte motorpådraget for å redusere farten til normal stigehastighet. Styrmannens fartsmåler viste at farten falt og passerte gjennom 200 kts. Besetningen ble forvirret av at de fikk feilmeldinger som ikke burde kunne komme samtidig. Blant annet kom varsel om for stor flyhastighet samtidig med det fysiske varslet i styrestikka om at hastigheten var for lav (stick-shaker). Dette gjorde at besetningen ikke turde stole på noen fartsmåler. Etter hvert innså de at farten var for lav, koplet ut autopiloten og ga full motorkraft. Kl 23:47:17 kom varselet for at flyet var i fare for å kollidere med bakken (GPWS) på. 8 sekunder senere traff flyet sjøen.
Alle de 180 passasjerene og mannskapet på ni omkom.
Undersøkelse
Luftfartsmyndigheten i Den dominikanske republikk, Dirección General de Aeronáutica Civil (DGAC), undersøkte ulykken. Rapporten etter undersøkelsen angir at den sannsynlige årsaken til ulykken var: "'Besetningen forstod ikke at det fysiske varselet i styrestikka (stick-shaker) var et varsel om at flyet stod i umiddelbar fare for å steile, og de utførte ikke prosedyrene for å vinne tilbake kontrollen over et fly som var i ferd med å komme ut av kontroll.'"
Årsaksforhold
De motstridende informasjonene gjorde besetningen desorientert. Alarmer viste feilaktig at flyet hadde for stor hastighet, samtidig som andre viste at hastigheten var for lav. Autopiloten fikk sin hastighetsinformasjon fra samme system som fartøysjefen og den reduserte farten for å korrigere for for stor indikert hastighet. Besetningen måtte dermed også arbeide mot autopilotens styresignaler før de etter hvert slo den av. Fartsredusksjonen førte til at flyet var i ferd med å steile og sank med høy nese. Da besetningen ga fullt motorpådrag, oppstod det motorsteiling på venstre motor på grunn av manglende lufttilførsel grunnet flyets uvanlige flygestilling. Den høyre motoren akselererte og motorpådraget her førte til at flyet kom i spinn og endte opp på ryggen. Besetningen lyktes ikke med å få flyet ut av spinn før flyet traff vannet.
Erfaringer
Det som skjedde har gitt grunnlag for en rekke forbedringsforslag.
Fartøysjefens beslutning om å fortsette starten selv om det ble konstater feil i fartsmålersystemene, riktignok i strid med gjeldende prosedyrer, ga grunnlag for endringer prosedyrer og trening.
Det ble konstatert at det at autopiloten bare kunne hente fartsinformasjon fra ett av tre parallelle systemer var en designsvakhet.
Opptak fra flyets taleregistrator viste at både styrmannen og tredje-flygeren hadde forsøkt å gi hint til fartøysjefen om at flyets nesestilling var for høy da stick-shaker varselet kom på. Dette ga grunnlag for å forbedre samarbeidsprosedyrer i cockpit slik at underordnede besetningsmedlemmer i større grad skulle opptre mer bestemt i slike situasjoner.
Birgenair gikk konkurs senere samme år.
Freedom Call
Freedom Call er en power metal-gruppe fra Tyskland startet i 1998.
Katerina Thanou
Katerina Thanou (gresk: Κατερίνα Θάνου; født 1. februar 1975) er en gresk sprinter.
Thanou vant sølvmedalje på 100 meter i OL 2000 i Sydney. Etter at Marion Jones innrømmet bruk av doping under OL i 2000, er det mulig at Thanou overtar gullmedaljen. Hun vant gull på 100 meter under EM i 2002 i München. Thanou ble utestengt i to år etter å ha uteblitt fra en dopingtest før OL i Athen i 2004.
Suresh Chandra Shukla
Suresh Chandra Shukla (født 10. februar 1954 i India) er en forfatter bosatt i Oslo.
Han er utdannet ved Norsk Journalisthøgskole i 1985. Han har også tilleggsutdanning innen grafiske fag. Litterær produksjon innen genrene lyrikk, novelle og prosa på hindi og norsk. Han er redaktør av tospråklig flerkulturelt tidsskrift Speil utgitt i Oslo, siden stiftet: 1988. Han har vært bystyremedlem (vara) i Oslo fra 2003 til 2007. Han fikk pris av Den norske forfatterforeningen, Hindi Akademi i New Delhi i 2001 og i 4th World Hindi Conference i Mauritius (1993) og 6th World Hindi Conferece i London (1999). Seks studenter har gjort ferdig M-fil grad fra indiske Universiteter.
Bibliografi
På hindi:
På norsk:
User Friendly
User Friendly er en daglig tegneseriestripe om en liten Linux-basert ISP og er sentrert rundt teknologihumor, eller nerdehumor. Den er skrevet og tegnet av J.D. "Illiad" Frazer og har vært en av de største og mest populære internettegneseriene siden den første stripen kom ut den 17. november 1997. Den har inspirert mange andre lignende serier som Penny Arcade og PvP.
User Friendly har i tillegg blitt trykket i flere aviser, og er derfor verdens første tegneserie til å ta turen fra internett til trykket medium.
Bibliografi
Flere samlebøker har blitt trykket:
1429 Pemba
1429 Pemba er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 2. juli 1937 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Didrik Søderlind
Han er også initiativtager til klubben Kjettersk Kjeller.
I 2015 utgav Søderlind sammen med prest Stian Kilde Aarebrot boka Presten og ateisten, der de to gjennom brevveksling diskuterer tro og tvil på tvers av sine ulike livssyn.
Manzini
Manzini (som var kjent som Bremersdorp fram til 1960) er en by og et industrielt senter som ligger i Eswatini, der den også er den største byen. Innbyggerantallet var i 2004 cirka 73 000.
Ofoten (kommune)
Ofoten er en tidligere kommune i Nordland fylke. Kommunen dekket størstedelen av det som i dag er Narvik og Evenes kommuner.
1. januar 1884 ble Ofoten kommune delt opp i Evindnæs (nå Evenes) og Ankenes kommune. Ved delingen hadde Evindnæs kommune 2 397 innbyggere, mens Ankenes kommune hadde 1 734 innbyggere.
1. januar 1902 ble Narvik kommune utskilt fra Ankenes kommune. Ved delingen hadde Narvik kommune 3 705 innbyggere og Ankenes kommune 3 023 innbyggere.
1. januar 1912 ble en del av Trondenes kommune med 291 innbyggere overført til Evenes kommune.
1. juli 1925 ble Ballangen kommune utskilt fra Evenes kommune. Ved delingen hadde Ballangen kommune 3 270 innbyggere og den gjenværende delen av Evenes kommune 2 323 innbyggere.
1. januar 1962 ble Efjorden og Barøya i Lødingen kommune overført til Ballangen kommune. Den overførte delen hadde 433 innbyggere.
1. januar 1964 ble gården Ramnes i Evenes kommune overført til Tjeldsund kommune.
1. januar 1974 ble Narvik og Ankenes kommuner slått sammen igjen til nye Narvik kommune. Ved sammenslåingen hadde Narvik kommune 12 758 innbyggere og Ankenes kommune 7 022 innbyggere.
1. januar 1999 ble gården Veggen med 3 innbyggere i Narvik kommune overført til Evenes kommune.
Elise Wærenskjold
Elise Amalie Wærenskjold (født 19. februar 1815 i Tvedestrand, død 22. januar 1895 Hamilton, Texas) var en norsk-amerikansk kvinnesaksforkjemper, redaktør og forfatter.
Elise Wærenskjold var født i Dybvåg i Aust-Agder som datter av sogneprest Nicolai Seiersløv Tvede og Elisabeth Meldahl. Hun giftet seg den 4. april 1839 med Svend Foyn (1809–1894), men de ble separert i 1842. I 1846 til 1847 var hun redaktør for bladet «Norge og Amerika». I 1847 emigrerte hun fra Christiania til Texas. I 1848 giftet hun seg med presten Johan Matheus Christian William Wærenskiold (født 1823, også kalt Wilhelm Wærenskjold) før ekteskapet med Foyn var oppløst. Hun hadde blitt kjent med Wilhelm Wærenskjold da han sonet en tukthusstraff i Norge. Han ble myrdet i Texas i 1866.
Blodige Grøss
Blodige Grøss er en tegneserieantologi som presenterer norskproduserte tegneserier i sjangrene skrekk og grøss. Antologien blir utgitt av Kelpie forlag. Foreløpig har det blitt utgitt tre nummer i serien. Nummer 1 ble utgitt i 2005, nummer 2 i 2007, mens tredje og foreløpig siste nummer kom ut i 2008.
Blodige Grøss 1
Inneholder:
Blodige Grøss 2
Inneholder:
FNs permanente forum for urfolk
FNs permanente forum for urfolk (UNPFII – United Nations Permanent Forum on Indigenous Issues) er et rådgivende organ for FN, i spørsmål som omhandler urfolk. Rådet rapporterer til FNs økonomiske og sosiale råd (ECOSOC).
Historie
Etableringen av FNs permanente forum for urfolk ble diskutert på FNs verdenskonferanse om menneskerettigheter i Wien i 1993. Wien-erklæringen som ble vedtatt der anbefalte at et slikt forum skulle etableres, som en del av FNs første tiår for urfolk. Det ble oppnevnt en arbeidsgruppe, og avholdt en rekke møter som ledet fram til at forumet ble opprettet gjennom vedtagelse av FNs økonomiske og sosiale råds resolusjon 2000/22.
Mandat
Forumets mandat er å diskutere urfolksaker, i forhold til sosial utvikling, kultur, miljø, utdanning, helse og menneskerettigheter.
Forumet skal:
Incroyables og merveilleuses
Les incroyables (uttales omtent le ængkroajabl, fransk for «de utrolige») og deres kvinnelige motstykker les merveilleuses (uttales le mervejøses, «de vidunderlige») var klengenavn for unge moteløver som tilhørte en subkultur i det franske direktoriet i 1790-årene. De ble kjent for en overdådig, nesten uflidd klesstil og for å forvrenge uttalen av visse konsonanter og stadig gjenta ordene c'est incroyable! («det er utrolig!»).
FNs permanente forum for urfolk
Medlemmer
Av de 16 medlemmene er 8 nominert av regjeringene i medlemslandene, og 8 nomineres direkte av urfolk-organisasjoner. De regjeringsnominerte velges av FNs økonomiske og sosiale råd, basert på i hvilken grad de ulike regionale gruppene er representert (se nedenfor). De som er nominert av urfolk-organisasjoner oppnevnes av Presidenten av ECOSOC, og representerer de 7 sosiokulturelle regionene, for å sikre en representativ dekning av verdens urfolk.
Sesjoner
Per 2023 er følgende sesjoner avholdt, alle ved FNs hovedkvarter i New York:
Incroyables og merveilleuses
Klesstil
Les incroyables og les merveilleuses ble først og fremst lagt merke til i motebildet i Paris i direktoriet-tiden fra 1795 til 1799. Klesstilen deres regnes derfor som en ytterliggående variant av det som er blitt kalt direktoarstil (style directoire). Tilhengerne introduserte nye og utfordrende klesdrakter ved å overdrive motestrømningene fra England, også kalt à l'anglaise. Der hadde nyklassismen blant annet medført nye frisyrer og Werther-drakt og chemisekjole etter antikke forbilder. De franske draktene som karikerte denne stilen, ble laget av fargerike, ofte stripete tekstiler. I tillegg hadde både kvinner og menn rufsete frisyrer, kjempestore halsbind, hodeplagg og øreringer. Den etablerte direktoardrakten var preget av de samme moderne stilidealene, men på en mer dempet måte. De markerte overgangen til 1800-tallets empirestil med «nakenmote» for kvinnene og enklere klesdrakt for mennene.
FNs permanente forum for urfolk
Første tiår (1995–2004)
Det første internasjonale tiåret for verdens urfolk het «Indigenous people: partnership in action», og ble etablert av FNs hovedforsamling med resolusjon 48/163, og hadde som hovedmål å styrke internasjonalt samarbeid for å løse de problemene urfolk står overfor innen områder som menneskerettigheter, miljø, utvikling, helse og utdanning.
Andre tiår (2005–2015)
Det andre internasjonale tiåret for verdens urfolk heter «Partnership for Action and Dignity», og ble etablert av FNs hovedforsamling på hovedforsamlingens 59. sesjon. Handlingsplanen for tiåret ble vedtatt på den 60. sesjonen.
Incroyables og merveilleuses
Klesstil
I 1798 ble det for øvrig arrangert en utstilling av nye møbler og andre produkter fra Frankrike som viste påvirkningen fra antikkens former og naturlige letthet og forkjærligheten for luksus.
FNs permanente forum for urfolk
Andre tiår (2005–2015)
Målene for det andre tiåret var:
Regionale grupper
FN opererer med følgende regionsinndeling land:
De syv sosio-kulturelle regionale gruppene er:
1430 Somalia
1430 Somalia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 5. juli 1937 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Kvalaberg
Kvalaberg er et delområde i Hillevåg bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 2,19 km² og innbyggertallet i 2005 var 5112 personer. Kvalaberg er inndelt i seks grunnkretser.
Grunnkretser
11031900 Kvalaberg består av
Solbjørg tilhører Eiganes og Våland bydel
Gouldvaran
Gouldvaran er en stor øgle som er vanlig i nesten hele Australia.
Totallengden er opptil 160 cm, og halen er omtrent halvannen gang så lang som kroppen. Ryggen har en grunnfarge som varierer mellom blekgul og svart, og lysere eller mørkere flekker danner uregelmessige tverrbånd. Hodet har en svart stripe med lyse skjell på begge sidene. Buksiden er lys med mørke flekker.
Gouldvaranen jakter på små pattedyr, store insekter, agamer, gekkoer, mindre varaner og slanger. Når den får sjansen eter den gjerne åtsler, for eksempel døde kenguruer. Eggene legges i termittuer der temperatur og fuktighet er ideell for eggenes utvikling.
Utbredelsen omfatter nesten hele det australske kontinentet. Underarten V. g. flavirufus forekommer i ørkenen i det indre av landet. I mer nedbørrike strøk overtar nominatunderarten V. g. gouldii. Arten mangler kun på Kapp York-halvøya, og i de fuktige områdene lengst sørvest og sørøst.
En annen art, V. rosenbergi, overtar for gouldvaran i sørvest, og ble tidligere regnet som en underart. Det har nå vist seg at de to artene noen steder, for eksempel ved kysten av Australbukta, lever side om side uten å danne hybrider.
Begge artene tilhører underslekten Varanus, som også omfatter seks andre storvokste arter fra Australia, Ny-Guinea og De små Sundaøyer.
Arkeologiåret 1938
Arkeologiåret 1938 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1938.
Doktor Faustus (Thomas Mann)
Doktor Faustus er en roman av den tyske forfatteren Thomas Mann, utgitt 1947. I denne romanen benytter Thomas Mann den gamle tyske Faust-myten, om mannen som selger sin sjel til djevelen.
Romanens forhold til øvrig Faust-litteratur
Både Marlowe og Goethe har benyttet denne myten i sine skuespill – henholdsvis Doctor Faustus og Faust. I Manns verk finner vi innslag både av folkebokens Faust, som Marlowes skuespill legger seg tett opptil, og Goethes friere bearbeidelse. Påvirkningen fra Goethe finner vi imidlertid først og fremst gjennom en rekke sitater, mens Mann tematisk går tilbake til den opprinnelig folkelige Faust-beretningen. I motsetning til de fleste tidligere arbeider gir han ikke noe skinn av at det handler om den historiske Johann Faust, men legger handlingen til sin samtid og til det borgerlige, kultiverte Tyskland i første halvdel av 1900-tallet. Først og fremst er dette et verk preget av Thomas Mann selv, både temamessig og innholdsmessig.
Thomas Manns utlegning
Dette er Manns siste store verk, og byr på mange ulike aspekter og tolkningsmuligheter. Til tross for at Mann selv i sitt verk ''Die Entstehung des Doktor Faustus. Roman eines Romans'' har skrevet utførlig om hva som inspirerte ham til å skrive denne romanen, og om psykologiske, musikkfaglige, filosofiske, etiske og religiøse tanker han gjorde seg under arbeidet med boka, forblir meningene mange om hva som er det viktigste tema eller budskap i det ferdige verket. Dette er helt i tråd med Thomas Manns kultursyn, idet han satte opp som en ledetråd for sitt virke «Tvetydighet som system», og han har uttalt at kunst som er navnet verdig, gjenspeiler «selve livets tvetydighet». En «sannhet er», sier han i et intervju, «tre- til firedimensjonal og kan i heldigste fall forestilles, men aldri sies».
Andres tolkninger
En kan lese den som en litterær innfallsvinkel til europeisk musikkhistorie i første halvdel av det 20. århundre, eller som en roman først og fremst om den oppdiktede komponisten Adrian Leverkühn. Men de religiøse og eksistensielle undertonene er svært tydelige. Da Thomas Mann skrev romanen, var andre verdenskrig avsluttet to år tidligere, og romanen omhandler indirekte nazistenes ugjerninger og hvordan mennesker som i utgangspunktet sto langt fra denne ideologien ble trukket inn i dem. I de første etterkrigsårene var denne tolkningen nærmest enerådende. Dette er forståelig, ut fra det nære historiske perspektivet, og det faktum at Mann dro i eksil kort tid etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen og under krigen lot seg verve til antinazistisk propaganda. En annen årsak til at en slik fortolkning slo rot, er muligens en forveksling mellom Thomas Manns verk og sønnen Klaus Manns roman Mephisto (Mefisto), som utkom 1936, og forteller om skuespilleren Hendrik Höfgen, som var bygget på en virkelig person Gustaf Gründgens, som finner seg til rette under tysk nasjonalsosialisme til fordel for sin egen karriere.
Selv om det utvilsomt er en kobling mellom Adrian Leverkühns og det nasjonalsosialistiske Tysklands skjebne, noe som understrekes ved at deres sammenbrudd faller sammen i tid, er det som alltid når Thomas Mann er på sitt beste en dobbelt eller flerdobbelt bunn, slik han selv er inne på i sitt brev til Paul Amann. Etter hvert som krigen kom på avstand, har det da også blitt vanlig å se verket i et videre perspektiv, dels som en lodding av den tyske folkesjel, dels som en kritikk av den protestantiske pliktmoral. En alternativ synsvinkel har vært at det dreier seg om den demoniske og megalomane siden ved hele den europeiske kultur.
Fylkesvei 2364
Fylkesvei 2364 går mellom Kapp og Birkeland i Østre Toten kommune.
Strekningen mellom Festiviteten og Birkeland var opprinnelig del av fylkesvei 33.
The Puppini Sisters
The Puppini Sisters er en dametrio sangere bestående av den italienske Marcella Puppini fra Bologna og de engelske Emma Smith og Kate Mullins. Gruppen spesialiserer seg på 1940-tallets close harmony-stil. Gruppen ble grunnlagt i 2004.
Historie
Gruppen ble grunnlagt etter at Marcella var blitt inspirert av tegnefilmen Belleville Rendez-vous. Selv om de ikke er i slekt, valgte de sitt navn fordi det skulle være som en tributt til The Andrews Sisters. Puppini studerte første motsdesign ved St Martins School of Art, men begynte senere ved Trinity School of Music i London, der også Stephanie O'Brien og Kate Mullins.
Også The Puppini Sisters' debutsingel, "Boogie Woogie Bugle Boy", viser deres inspirasjon fra The Andrews Sisters; dette var i sin tid en av deres store slagere.
En av de mer uvanlige sanger i deres repertoar er Kate Bushs "Wuthering Heights", sunget i Andrews Sisters' close harmony-stil. Gruppens første album kom i 2006 og deres første opptreden på amerikansk fjernsyn var i juni 2007.
John Lennon-muren
John Lennon-muren var tidligere en vanlig mur i Praha, Tsjekkia, men siden 1980-tallet har folk fylt den med John Lennon-inspirert graffiti og sitater fra Beatles-sanger.
I 1988 var muren en kilde til irritasjon for det daværende kommunistregimet til Gustav Husak. Unge tsjekkere skrev klager på muren, og det kom til et sammenstøt mellom hundrevis av studenter og politi på Karlsbroen.
Bevegelsen disse studentene fulgte ble ironisk beskrevet som Lennonisme, og tsjekkiske myndigheter beskrev disse menneskene vekselsvis som alkoholikere, mentalt tilbakestående, sosiopater og agenter for vestlig kapitalisme.
Veggen gjennomgår kontinuerlig forandring, og originalportrettet av Lennon er tapt for lenge siden under flere lag av ny maling. Selv da muren ble overmalt av offentlige myndigheter, var den allerede dagen etter full av dikt og blomster. Muren skal symbolisere ungdomsidealer som kjærlighet og fred. Muren eies av Malteserordenen, som har tillatt graffiti. Den ligger på Velkopřevorské náměstí i Malá Strana.
I Paraplyrevolusjonen i 2014 i Hongkong, oppstod en lignende Lennon-mur langs trappen utenfor Hongkongs sentralstyrekontorer. Inspirert av originalen i Praha, postet mange tusen mennesker fargerike post-it notater som uttrykte demokratiske ønsker for Hongkong. Fem år senere, under anti-utleveringlovsprotestene i Hongkong i 2019, ble den samme muren igjen opprettet, med nye post-it-notater. Innen dager hadde dusinvis av Lennon-murer med post-it-notater «blomstret overalt» over hele Hongkong. Lennon-murer har også dukket opp utenfor Hongkong, i byene Toronto, Vancouver BC og Tokyo.
Tokyo Night
«Tokyo Night» er en sang skrevet av Aggie Peterson og fremført av Karoline Garfjell under Melodi Grand Prix 2010.
Sangen fikk billett til «siste sjansen» under den tredje delfinalen i Skien 23. januar. «Siste sjansen» gikk av stabelen i Sarpsborg 30. januar, hvor hun tapte i duellen mot Venke Knutson.
Norsk Flyteknikerorganisasjon
Fagforeningen organiserer idag flyteknikere som jobber med fly i Avincis, Norse Atlantic, KAMS og de tre største flyselskapene i Norge – SAS, Norwegian Air Shuttle og Widerøes Flyveselskap. Foreningen ble stiftet i 1938 under navnet Autoriserte Flymekanikeres Forening (AFF), og byttet navn til Norsk Flyteknikerorganisasjon i 1977.
NFO er tilsluttet Aircraft Engineers International (AEI), den internasjonale flyteknikerorganisasjonen.
Sulasundet
Sulasundet er et ferjested på sørsida av øya Sula på Sunnmøre i Møre og Romsdal med forbindelse over Sulesundet til Hareid. Fra Sulasundet går veien videre til Sula med tettstedet Langevåg og til Ålesund. Sulesundet forbinder Storfjorden i øst med Breisundet i vest.
Zakynthos (prefektur)
Zakynthos (gresk: Ζάκυνθος Zákynthos) er et prefektur i Hellas i periferien De joniske øyer. Hovedstaden i prefekturet er Zakynthos by. Prefekturet består av øyen Zakynthos, samt en del mindre øyer.
Ivan Fuqua
Ivan William Fuqua (født 9. august 1909, død 14. januar 1994) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Fuqua ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som vant 4 x 400 meter stafett foran Storbritannia og Canada. Fuqua løp første etappe og de andre på laget var Edgar Ablowich, Karl Warner og Bill Carr. De vant løpet med tiden 3.08,2 som var ny verdensrekord
VM i turn 1913
Det sjette verdensmesterskapet i turn ble arrangert i perioden 15. til 16. november 1913, i Paris i Frankrike.
Medaljeoversikt
1: Siden medaljevinnerne som representerte det østerriks-ungarske imperiet kom fra Böhmen, ble de vunnede medaljene flere år senere overført til Tsjekkoslovakia av FIG.
Askerudfoss kraftverk
Askerudfoss kraftverk er et vannkraftverk som ligger ved Askerudfoss ved Viul i Ringerike kommune, Viken.
Verket utnytter et fall på 21 meter i Randselven. Det stod ferdig i 1946.
Det er installert en kaplanturbin og tre francisturbiner på totalt 13 MW. Midlere årsproduksjon er på 74 GWh.
Eier er Viul Kraft AS.
Radio Atlantic
Radio Atlantic Ryfylkeradioen ble opprettet i 1995 av Rolf Pedersen. Sendingene startet opp på Vestre Åmøy i Rennesøy kommune ved en nedlagt Nato-leir. Den flyttet senere til Tastagata 36 i Stavanger. Der var den i fra 1996-2002 og flyttet deretter til Ryfylkegata 22. Radioen har etablert FM-sendere i Stavanger (Tasta 105,9), Rennesøy (Vestre Åmøy 103,8), Ombo, Ropeid og Sauda. Radioen sender også på DAB.
Radioen har konsesjon på FM til 31.12.2026, og på DAB til 31.12.2031.
Programledere
Radio Atlantic arbeidet seg opp til å bli den kanalen som dekket flest lyttere i Ryfylke. Da Radio Atlantic Dalane ved Rolf Pedersen overtok konsesjonen etter Radio Dalane i 2000 ble sendingene utvidet fra Tasta til Egersund. Kanalen ble i 2003 solgt til Jærradiogruppen, som driver den i dag.
Fremtidig renteavtale
En fremtidig renteavtale (engelsk: forward rate agreement, forkortet FRA) er en avtale mellom to parter, som regel tilbudt av banker til sine kunder, om å fastlåse rentesatsen for et forestående lån eller bankinnskudd i en avtalt periode for å skape forutsigbarhet for begge parter. Kontraktene som inngås baseres ofte på gjeldende pengemarkedsrente, som har sterk samvariasjon med referanserenten NIBOR, hvilket gjør at disse fremtidige renteavtalene som regel er standardiserte og baserer seg på 3, 6 eller 12 måneders varighet i Norge. I det ordinære FRA-markedet kan renteavtaler sikres i opptil to år frem i tid.
Rentebytteavtaler, såkalte «swaps», er i utgangspunktet flere fremtidige renteavtaler buntet sammen i ett verdipapir.
Kistefoss I kraftverk
Kistefoss I kraftverk er et vannkraftverk ved Kistefoss i Jevnaker kommune i Viken.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 10 meter i Randselva.
Installert effekt er 1,5 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er anslått til ca 9 GWh. Slukeevne er ca 20 m3/s.
Kraftverket ligger rett ved siden av det større Kistefoss II kraftverk. Disse samkjøres slik at Kistefoss I stenges når Bergerfoss kraftverk slipper mindre enn 48 m3/s i elven. Det kjøres i snitt 254 dager i året. Samlet årsproduksjon for begge er 40,4 GWh.
Eier er Viul Kraft AS gjennom AS Randsfjord Tremasse- & Papirfabrikk. Hadeland Kraftproduksjon AS og Ringerikskraft AS eier 50% hver av Viul Kraft.
Korthalevaran
Korthalevaran er den minste av alle varaner med en total lengde på 25 cm. Halen er omtrent like lang som kroppen, noe som er uvanlig kort i forhold til andre varaner.
Korthalevaran tilhører underslekten Odatria, som også omfatter 19 andre småvokste arter fra Australia og Timor.
Erkebiskop
En erkebiskop er en høyere biskopsrang i en kristen kirke. Ordet er en sammensetning av gresk arkhe (først) og biskop (som igjen er avledet av greske episkopos som betyr 'tilsynsmann'). Han leder (normalt) et erkebispedømme, som på grunn av sin størrelse, geografiske plassering eller historiske betydning er gitt en fremtredende posisjon i den kirkelige struktur.
I de kirker som har egen ordinasjon for biskoper blir det ikke utført noen ny ordinasjon ved utnevnelse til erkebiskop. Det betyr at erkebiskopens rang over biskopen først og fremst gjelder administrative og rettslige spørsmål; i teologisk forstand er de sidestilt.
En erkebiskop har ikke nødvendigvis mer makt enn en vanlig biskop. Men mange erkebispedømmer er også metropolitanseter (se metropolitt), hvilket betyr at de har et overordnet ansvar for flere omkringliggende bispedømmer (som i noen kirkesamfunn da kalles suffraganer). I vest er de fleste erkebispedømmer også metropolitanseter, mens det i øst finnes langt flere erkebispedømmer som ikke har denne status.
I Den katolske kirke finnes også titulærerkebiskoper, på samme måte som man har titulærbiskoper. De har samme formelle rang som erkebiskoper, men leder ikke egne bispedømmer. De fleste av dem arbeider i kirkens administrasjon, den romerske kurie.
Erkebiskoper i Norden
Norge fikk sin første erkebiskop i 1153, i Nidaros. Embetet ble nedlagt da kirken i Norge ble underlagt dansk styre ved reformasjonen i 1537. Kirken i Danmark-Norge valgte, da bispetittelen noen år senere ble tatt i bruk igjen, å ikke gjeninnføre erkebispeembetet. I stedet gjorde man biskopen i den politiske hovedstaden – København, for Norges vedkommende Christiania fra 1814 – til ledende biskop med status av fremst blant likemenn (primus inter pares). I Folkekirken i Danmark er dette fortsatt ordningen. I Den norske kirke ble dette i 1917 endret til årlig valg av formann (fra 1932 preses) i Bispemøtet, også her med status som "fremst blant likemenn". Fram til 1998 ble Oslo biskop alltid valgt som preses av biskopene. 1998-2010 ble andre enn Oslo biskop valgt til preses, for fire år om gangen. Fra oktober 2011 har Den norske kirke fast preses, med sete sammen med biskopen i Nidaros – Norges gamle erkebispeby.
Kirken i Sverige beholdt ved reformasjonen erkebispesetet i Uppsala, men slik at embetet ikke lenger var overordnet de andre biskopene – bare "fremst blant likemenn". Den evangelisk-lutherske kirke i Finland opprettet sitt erkebispesete i Åbo etter svensk mønster i 1817, da politiske endringer gjorde at kirken ikke lenger var under svensk styre.
De fleste lutherske kirker i verden har ikke erkebiskop.
Erkebiskoper i Storbritannia
Den engelske kirke beholdt erkebispeembetet ved reformasjonen på 1500-tallet, med erkebispeseter i Canterbury og York. Erkebiskopen av Canterbury er symbolsk (men ikke kirkerettslig) overhode for Den anglikanske kirke, som består av 44 nasjonale og regionale kirker i alle verdensdeler – der de fleste bruker erkebispetittelen om den ledende biskopen.
Øyvind Eriksen
Øyvind Eriksen (født 1. juni 1964 i Larvik) er en norsk jurist og næringslivsleder. Han overtok 1. januar 2009 som konsernsjef og daglig leder i Aker ASA etter Leif-Arne Langøy. Som konsernsjef er Eriksen i dag styreleder i Aker BP ASA, Cognite AS, Aker Capital AS, Aker Holding AS, Aker Horizons, Aker Property Group AS, C4IR Ocean og REV Ocean AS, styremedlem i Aker Solutions ASA, Aker BioMarine ASA, Aker Energy AS, Aker Carbon Capture AS, The Resource Group TRG AS, TRG Holding AS og Kreftforeningen, samt medlem av World Economic Forum C4IR Global Network Advisory Board.
Bakgrunn
Han ble først kjent for almenheten gjennom Tore Tønne-saken. Eriksen var ansvarlig for den mye omtalte fakturaen fra BA-HR til Kjell Inge Røkkes selskap Aker RGI. Fakturaen på 2,5 millioner kroner beskrev kun advokatbistand, og skjulte det faktum at 1,5 millioner kroner skrev seg fra konsulentarbeid utført av tidligere helseminister Tore Tønne. For dette ble Eriksen ilagt et forelegg på kr 50 000.
Som forretningsadvokat jobbet Eriksen blant annet med strategisk og operasjonell utvikling, transaksjoner (M&A) og forhandlinger. Eriksen har hatt en rekke styreverv i ulike bransjer, deriblant shipping, finans, kapitalforvaltning/investeringsselskaper, offshore drilling, fiskeri, media, handel og industri.
Aker Scholarship
Eriksen er også styreleder i Aker Scholarship, som finansierer master- og doktorgradsstudenter ved noen av verdens ledende universiteter internasjonalt. Målet er å gi talentfulle stipendiater inspirasjon til å utgjøre en forskjell i utviklingen av norsk næringsliv og samfunnsliv til beste for kommende generasjoner. Aker Scholarship deles ut av «Anne Grete Eidsvig og Kjell Inge Røkkes allmennyttige stiftelse for utdanning».
Stiftelsen VI
I 2018 ble Stiftelsen VI etablert med Eriksen som styreleder. Stiftelsen VI arbeider for funksjonshemmedes muligheter og rettigheter. Gjennom stiftelsen har Aker, Aker-eide selskaper og Kjell Inge Røkkes private selskap, TRG forpliktet seg til å bidra med 125 millioner kroner til paraidretten i perioden 2018–2023.
Kreftengasjement
Øyvind Eriksen har engasjert seg for kreftsaken. Sommeren 2012 ble han operert for kreft i skjoldbruskkjertelen ved Rikshospitalet. Operasjonen var vellykket, og Eriksen var raskt tilbake i jobb hos Aker. Etter behandling ved det gamle Radiumhospitalet fikk Eriksen sommeren 2014 et ledende arkitektkontor til å tegne et utkast til nytt Radiumhospital i Oslo. Forslaget ble gitt som en gave til styret i august samme år. Eriksen og eiendomsinvestor og tidligere kreftpasient Arthur Buchardt har som mål å få reist klinikkbygget som et offentlig ideelt samarbeid, der et eventuelt overskudd går til kreftforskning. I juni 2016 ble oppføringen av det nye klinikkbygget for kreftbehandling ved Radiumhospitalet vedtatt. I statsbudjsettet for 2018 ble bevilget midler til bygging av et nytt klinikkbygg for Radiumhospitalet med tilhørende senter for protonbehandling. Eriksen er nestleder i styret i Kreftforeningen.
Aleppo armensk-apostoliske bispedømme
Aleppo bispedømme er et av tre bispedømmer som den armenske apostoliske kirke har i Syria. Med sine nærmere 70 000 medlemmer utgjør det samtidig det største av de ni kristne bispedømmer med sete i Aleppo, og et av de største armenske diasporasamfunn.
Aleppo bispedømme omfatter de nordlige delene av landet, med menigheter i flere av de større byene (Latakia, Rakka m.fl.). Enkelte landsbyer lengst i nordvest har sågar et armensk flertall av befolkningen (spesielt i og rundt Kesab). I selve byen Aleppo har bispedømmet fem kirker og driver blant annet flere skoler.
Historie
Aleppo var en viktig stasjon for armenske pilegrimer på veien fra Armenia (og fra det armenske kongedømmet Kilikia) til Jerusalem. Derfor regner man med at byen hadde en armensk menighet minst fra det 7. århundre. En armensk erkebiskop i byen (ved navn Hovagim Periatsy) er dokumentert fra 1432. Bispedømmets katedral, som er viet de førti ridderne, ble nevnt for første gang i 1476.
Før første verdenskrig anslås bispedømmets medlemstall til ca. 8500. Under første verdenskrig tok byen imot rundt 70 000 armenske flyktninger. På sitt meste utgjorde armenere en fjerdedel av byens befolkning. Også katolikos av Kilikia hadde fra 1921 til 1930 sitt eksil i Aleppo. Aleppo bispedømme hadde fra grunnleggelsen hørt til katolikatet Kilikia, men alle de andre bispedømmene i katolikatet ble utradert under folkemordet.
Det nordvestlige Syria var i perioder organisert i Antiokia bispedømme, sist med sete i Latakia, men dette ble slått til Aleppo bispedømme i 1939. Til gjengjeld ble Syrias østligste provins al-Hasakah i 1942 skilt ut som Jazirah bispedømme med sete i al-Qamishli.
Hans Hermann von Katte
Hans Hermann von Katte (født 28. februar 1704 i Berlin, død 6. november 1730 i Küstrin) var en løytnant i den prøyssiske hær og en nær ungdomsvenn av den framtidige kong Fredrik II av Preussen.
Fredrik og Katte planla å flykte til Kongeriket Storbritannia, men planen ble avslørt og Katte henrettet, dømt for Fahnenflucht.
Liv
På farssiden stammet Hans Hermann von Katte stammet fra en aristokratigodseierslekt fra Wust i Altmark. Faren, Hans Heinrich von Katte (1681–1741), var en av kong Fredrik Vilhelm I av Preussens mest aktede kyrassér og ble senere generalfeltmarskalk. Moren, Dorothee Sophia von Wartensleben (1684–1707), var datter av den aktete generalfeltmarskalk Alexander Hermann von Wartensleben. Etter morens død vokste Katte opp hos slektninger i Deventer, i Berlin og i Wust.
Fra 1717 til 1721 studerte Katte noen semestre i Königsberg og Utrecht, blant annet fransk og juss, og foretok deretter en lengre dannelsesreise.
I 1724 gikk han inn i Kürassierregiment Gens d’armes, der han i 1729 ble utnevnt til løytnant, og året etter til Premierleutnant. Sammen med faren ble han i 1728 slått til ridder av Johanniter-ordenen.
Henrettelsen
Begge ble stilt for krigsrett i Schloss Köpenick. Retten fant Katte skyldig i desertering og dømte ham til fengsel på livstid, men erklærte at de ikke hadde myndighet til å dømme kronprinsen. Kongen skjerpet dommen over Katte til dødsstraff, sannsynligvis fordi han ønsket å statuere et eksempel overfor adelsfamilier i Magdeburg og Altmark som han mente viste tendenser til frondevirksomhet. Kongen kan også ha vært av den oppfatning at Katte hadde forført Fredrik, og ønsket å straffe ham for de feminine tendensene han avskydde så inderlig hos sønnen.
Katte ble halshugget på festningen Küstrin og kongen tvang kronprins Fredrik til å overvære henrettelsen fra et festningsvindu. Fredrik, som sannsynligvis falt bevisstløs om rett før sverdet falt, var dypt deprimert i tre dager og nevnte senere knapt Katte med et ord.
Kattes levninger hviler i krypten til kirken i Wust.
Ettermæle
I Hans Hermann von Kattes siste brev til sin far uttrykte han en dypfølt gudstro og hans siste ord før henrettelsen var «Herre Jesus Kristus...»
I samtidens nedtegnelser om von Katte framstilles han på ulik måte. Kronprins Fredriks søster, Wilhelmina, beskrev ham som gretten og mutt, men kjekk og med tykke øyenbryn. Andre beskrev ham som meget kjekk, og ryktet sa han var en skjørtejeger.
Vennskapet mellom von Katte og kronprinsen og det tragiske endeliktet har gitt inspirasjon til en rekke romaner, teaterstykker og filmer som i varierende grad vektlegger ryktene om et homoseksuelt forhold mellom de to.
Vikhammer
Vikhammer er Malvik kommunes mest folkerike område og det ene av to befolkningsmessige tyngdepunkter i Malvik kommune i Trøndelag. Det andre tyngdepunktet i kommunen er Hommelvik der kommuneadministrasjonen er lokalisert. Vikhammer sentrum er beliggende ca. 13 km fra Trondheim sentrum, og har jernbanestasjon (12,7 km fra Trondheim sentralstasjon), kjøpesenter, sykehjem, lege og ikke langt unna ligger Malvik videregående skole, Vikhammer barneskole og Vikhammer ungdomsskole. Navnet Vikhammer kommer fra en gård med samme navn.
Peter Rumjantsev
Peter Alexandrovitsj Rumjantsev-Zadunajskij, russisk: Пётр Александрович Румянцев-Задунайский, (født, død ) var en russisk greve og en av de mest kjente russiske generalene på 1700-tallet. Han var Katarina den stores guvernør i Ukraina fra 1764 og fram til hennes død 32 år senere.