cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Angelsaksisk mytologi
Angelsaksisk mytologi viser til førkristne trosforestillinger og polyteisme (flerguderi) som ble praktisert av angelsaksere i England fra 400-tallet til 600-tallet. Angelsaksisk mytologi hadde sine røtter i germansk mytologi og delte derfor trosforestillinger med norrøn mytologi i Norden og sørgermansk mytologi på det nordeuropeiske kontinentet. På grunn av den tidlige kristningen av England er angelsaksisk hedendom i liten grad dokumentert og langt vanskeligere å rekonstruere enn norrøn hedendom. De viktigste kildene er toponymi (studiet av stedsnavn) og arkeologi (særlig gravsteder som Sutton Hoo) foruten en del fragmentariske skriftlige vitnemål som Bedas skrifter og hva som kan leses ut av bevarte litterære verker av angelsaksisk poesi som Beowulf.
Opprinnelse og historie
Angelsakserne besto tradisjonelt, ifølge den angelsaksiske krønike, av tre germanske stammer fra kontinentet: anglere, saksere og jyder. Da den romerske statsadministrasjonen kollapset i provinsen Britannia kom det innvandrende befolkningsgrupper fra sør i Norden, sørlige Danmark, fra nordlige Tyskland og Nederlandene. Disse grunnla nye kongeriker i dagens England. Lignende hendelser skjedde i de øvrige romerske provinsene som en del av urolighetene i folkevandringstiden.
Den innfødte befolkningen i Britannia besto av en sammensatte befolkningsgruppe britonere, bestående av keltere og romerske folk som enten ble presset vekk eller gradvis gikk opp i den nye invasjonen av innvandrende angelsaksere. Disse romersk-keltiske britonene hadde vært kristne helt siden den nye troen fra Midtøsten hadde erstattet både keltisk og romersk hedendom på 300-tallet.
Mulla Abdulla kraftverk
Mulla Abdulla kraftverk er et varmekraftverk i Irak. Det har en installert produksjonskapasitet på 222 MW. Anlegget ble utbygd og stod ferdig i 1998. Brenselstypen er naturgass.
Angelsaksisk mytologi
Opprinnelse og historie
Angelsakserne brakte med seg sin religiøse tro og praksis til Britannia, og de området som de hovedsakelig slo seg ned og bosatte ble kjent som «Angle-land», noe som ble til «England» og folket ble kjent som «englisce» eller engelske. De områder som forble ubebodd av angelsakserne er de som i dag er kjent som Cornwall, Wales, og Skottland (unntatt sørlige Skottland som Lothian).
De angelsaksiske stammene var ikke forent. Det var minst syv betydelige kongedømmer, kjent kollektivt som det angelsaksiske heptarki og utgjorde Northumbria (= Nord for elven Humber), Mercia, East Anglia (= Østanglere), Essex (= Østsaksere), Wessex (= Vestsaksere), Sussex (= Sørsaksere), og Kent. Bestemte guddommer og religiøse praksiser var særskilte og egne for bestemte steder, eksempelvis var Seaxneat kun dyrket i Essex da han ble sett på som østsaksernes egen guddommelige stamfar. Vestsakserne og sørsakserne hevdet en annen guddommelig og mytisk stamtavle.
Silkeskjegg
Silkeskjegg er en fiktiv figur i en familieforestilling skrevet av Ingri Angell-Petersen Grønnesby. Spelet vises på Egge under Vikingfestivalen.
Angelsaksisk mytologi
Kilder
Det er to hoveddokumentasjoner: litterære bevis etterlatt av tidlige middelalderforfattere og arkeologisk bevis.
Silkeskjegg
Han er en morsom og mystisk skald som har reist den lange veien fra Gardariket til Egge. På veien tar han med seg mange forskjellige personer med et mangfold av oppfinnsomhet og rare påfunn. På Egge skjer det mange underlige og spennende ting som følge av Silkekjeggs besøk og hans påfunn, for han har nemlig vært der før.
Teksten er først og fremst basert på fri fantasi, men rammene rundt og personene i stykket er plassert i vikingtid og cirka et hundre år før slaget på Stiklestad. Stykket er stadig i utvikling og nye momenter blir skrevet inn hvert år. Historien om Silkeskjegg er spekket med dans og musikk, uvennskap og kjærlighet. Silkeskjegg spilles av Ola Fjellvikås og Trollaug spilles av Evy Kasseth Røsten som begge er profesjonelle skuespillere, de andre rollefigurene spilles av til sammen 50 lokale aktører som er knyttet til Steinkjer Teaterverksted.
Angelsaksisk mytologi
Litterære spor
Kun en del gammelengelsk poesi har blitt bevart og disse hadde alle kristne nedskrivere. Det episke diktet Beowulf er en betydelig kilder for angelsaksisk hedensk poesi og historie, men er opplagt adressert for et kristent publikum, inneholder tallrike referanser til den kristne gud og benytter kristne fraseringer og metaforer, men også en del førkristne referanser for et publikum som fortsatt hadde gamle, tradisjonelle forestillinger i minnet.
Det kjennes kun til ett eneste tekstfragment som stammer fra før kristendommen eller som ikke har blitt redigert av kristne redaktører, og det er Finnsburghfragmentet eller Finnsborgstriden. Referanser til angelsaksisk hedendom har også blitt bevart i varierende grad i andre tekster som Niurteforbannelsen (engelsk Nine Herbs Charm), en benevnelse av Woden (Odin) i Regler I (Maxims I) i Exeterboken, og en annen referanse til Woden som oppfinneren av runealfabetet i Salomo og Saturn, et angelsaksisk diskusjonsdikt som er bevart i en rekke tekstfragmenter.
Arkeologiske spor
En del betydningsfulle arkeologiske oppdagelser har bidratt til å etablere et mer fyldig bilde av angelsaksisk hedendom. Det meste av dette har kommet fra gravsteder, og kun to steder som kan bli tolket som templer har blitt funnet.
Trosforestillinger
Angelsaksisk mytologi og religiøse forestillinger er kun bevart i meget fragmentarisk form, men de elementer som kjennes viser trosforestillinger som var nært beslektet med de nordiske og sørgermanske. Ved å sammenligne levninger fra den hedenske angelsaksiske tradisjon med de yngre nordiske kildene og med de samtidige levninger fra de øvrige germanske områdene har historikere og religionsforskere kunne sette sammen et ufullstendig bilde av den førkristne religion i England.
Den angelsaksiske kultur var i den førkristne tid hovedsakelig skriftløs, og historier, myter og legender ble overlevert i muntlig form. Mytene ble med stor sannsynlighet fortalt i versform som var lettere å huske og som mer sjelden ble endret. Denne poesien ble framført av forskjellige skalder som ble kalt for skoper (engelsk scops).
Et sentralt emne i den angelsaksiske mytologi var forestillingen om wyrd (et ord som er etymologisk beslektet med det norske «å være» og det tyske «werden») som generelt oversettes til «skjebne», men dette moderne begrepet dekker langtfra de samme betydninger. Fra nordiske forhold kjennes et mulig parallell begrep i konseptet «lykke». Dorothy Whitelock mener derimot at wyrd var et begrep knyttet til kristen tid.
Et annet vesentlig element var ideen om eksistensen av en rekke forskjellige overnaturlige vesener, for eksempelvis «elfs» (tilsvarende norrøne alver) og «etins» (norrøne jotner). Det er mange eksempler på ord, stedsnavn og personnavn, som inneholder ordet «elf» i England, også i det bevarte kildematerialet med oversettelser fra gresk og latin hvor begrepet «nymfe» ble «wæterelf» (vannalv).
Antagelig trodde angelsakserne på etterlivet ettersom de tok godt vare på sine døde. I det angelsaksiske England ble døde enten kremert eller gravlagt med gaver. Slike gaver omfattet våpen for menn og husholdningsredskaper for kvinner, og en del gaver hadde også mat, muligens som niste for ferden mot etterlivet.
Guddommer
Angelsaksisk gudeverden besto av mange guder og gudinner, og de meste mektige var de som tilhørte en gruppe kalt Ése, tilsvarende de norrøne æser. De fleste guddommer var assosiert til bestemte aspekter av naturen, eksempelvis var Thunor (norrøne Tor) en gud for himmelen og torden.
Ved å ha germanske røtter hadde de angelsaksiske guddommen hovedsakelig de samme navn og samme områder som de guder som ble dyrket av folkene i Norden og i nordlige Tyskland. Navnene hadde delvis andre variasjoner grunnet forskjeller i språk mellom de germanske stammene. Angelsaksiske Thunor var den norrøne Tor og den germanske Donar. Likeledes var den angelsaksiske Woden den samme som germanske Wodan og den norrøne Óðinn / Odin.
Den fremste guden var Woden, lederen av «Den ville jakt» (norrønt Oskorei), og den som frakter de døde til de dødes verden. Woden tilsvarer den norrøne Odin, og som i den norrøne verden rettferdiggjorde også angelsaksiske konger sin guddommelige rett som konger ved å hevde å nedstamme fra gudene. Det ble hevdet at Woden var stamfar til høvdingene eller småkongene Hengist og Horsa, to legendariske figurer fra tidlig engelsk historie. Woden har gitt navnet til engelske «Wednesday», tilsvarende norske onsdag («Odins dag»).
Thunor, (angelsaksisk Þunor, norrønt Tor) var tordenguden som også beskyttet menneskene fra kjemper (norrønt jotner). Ukedagen torsdag var «Thunors dag», på moderne engelsk «Thursday».
Andre guder var Ing, en gud som antagelig tilsvarer den norrøne Frøy / Yngve-Frøy, og kanskje også Gēat, en guddom assosiert med den norrøne Gautr (Gaute) og germanske Gausus. Kathleen Herbert har i sin bok Lost Gods of England («Englands tapte guder») forklart at angelsakserne også dyrket en gud kalt Ing som ble likestilt med den norrøne Frøy. Dette for at Frøy ble dyrket som Yngve-Frøy i Sverige, sammen med den samme symbolisme som finnes uttrykt blant annet i Beowulf hvor bjørnen er Frøys symbol og i tillegg hans rolle som fruktbarhetsgud. Hun forbinder også Ing til Nerthus, tilsvarende som norske religionshistorikere og filologer har knyttet til Njord og dennes sønn Frøy, og siterer følgende fra Tacitus:
"De dyrket gudenes moder. Som ritenes emblem bar de formene til ville bjørner [...]."
Herbert diskuterer gudinnen Nerthus slik det ble nedtegnet av romeren Tacitus i Germania. Hun foreslår at det er sannsynlig at angelsakserne dyrket Nerthus som en jordmoder-gudinne ved å gjøre referanser til magi, beskyttelser og høstfester som varte i hundrevis av år.
Omtrent 1 500 år etter Tacitus beskrev Nerthus-riten, allerede lenge etablert blant de kontinentale anglere, hadde engelskmenn en gudinne for den fruktbare jord som fortsatt red på vogn, skred tilfeldige fram blant offentlig glede.»
Særskilte guddommer
Guden Seaxnēat / Saxnōt ble ikke dyrket av alle angelsaksere, kun de fra den østsaksiske stamme som bosatte seg i sørlige England og dannet kongedømmet Essex. Saxnōt er den mytiske grunnleggeren av sakserne, men kan muligens ha vært et annet navn for Tiw / Ty.
Eostre var i henhold til Beda en gudinne som ble feiret med en egen fest om våren. Beda forsikrer at den nåværende kristne festivalen, påskefesten, har tatt sitt navn fra Eostres fest i Eostur-monath Aprilis (april). Påske på engelsk er Easter. Det er ikke funnet annen referanse for denne ellers helt lokale angelsaksiske gudinne. En annen guddom nevnt av Beda som det heller ikke finnes annen bekreftende kilder til er gudinnen Hretha, hvis navn skal ha betydd ære.
En gudinne kjent som Helith / Helia var, i henhold til lokale legender, dyrket i Dorset, noe som ble forsøkt utryddet som hedensk av den kristne misjonæren Augustin av Canterbury.
Angelsakserne hadde også tro på husguder, kjent som cofgoda (engelsk «cove god»), som man antok beskyttet et hus eller hjem, og bli gitt egne ofringer slik at de ville bli der. Etter at England ble kristnet er det antatt at troen på cofgoda fortsatte i form av feer og alver kjent som hob. Tilsvarende er funnet i andre hedenske trosforestillinger som Lares i romersk hedendom og Agathos Daimon i gresk religion i antikken.
Heltefigurer
Hengest og Horsa opptrer som nevnt i historiske kilder, men det er også antydninger på at de senere ble tillagt guddommelige egenskaper. Deres navn kan ha hatt mytologisk betydning, Hengest betyr «hingst» og Horsa «hest». Dette dyret hadde stor mytologisk betydning i angelsaksisk kultur.
Andre figurer var blant annet Weyland, Wayland eller Welund, en legendarisk smed som også kjennes i Norden under navnet Volund. Han var sannsynligvis av alveætt og hadde evnen til å skifte ham, akkurat som sin hustru som var svanemø og valkyrie. Han er blant annet avbildet på et skrin fra Sutton Hoo hvor han muligvis symboliserte rikdom og partnerskap.
En annen figur som opptrer i angelsaksisk mytologi var den sørsvenske helten Beowulf («Krigsulven») fra Götaland. Selv om han ikke var angelsakser har han en egen episk fortelling som framstiller hans eventyr i Norden til han dreper monsteret Grendel som hadde terrorisert kongedømmet Hrothgar. Deretter dro han av sted for å drepe monsterets mor. Han ble selv konge av Götaland til han selv døde i kamp med en monster. Selve fortellingen har sin opprinnelse i Norden, men diktet kan ha blitt fullført og funnet sin endelig form i East Anglia.
Religiøs utøvelse
Som mange andre indoeuropeiske kulturer dyrket angelsakserne opprinnelig gudene på egne steder som hellige lunder, høyder og åser og andre særskilte steder. Den romerske forfatteren Tacitus fortalte om kontinentale germanske stammer at:
Blot var ofring, og november var i angelsaksisk førkristen tid kjent som blótmónað («blotmåneden»), og Beda beskrev det som følgende på angelsaksisk:
Det moderne engelske ord for å «velsigne», «bless», stammer opprinnelig fra det hypotetiske urgermanske ord *blothisojan, som betyr «å smøre med blod» (det vil si blod fra ofring).
En annen utbredt seremoni var symbel som var et rituelt drikkegilde hvor deltagerne oppnådde en merkelig ekstase og fikk åpenbaringer gjennom å drikke alkoholholdige drikkevarer, hovedsakelig mjød. Disse åpenbaringene ble typisk assosiert med spådom og varsel og ønske om å oppnå lykke gjennom en forsterket forbindelse med de krefter som kontrollerte skjebnen og wyrd. De deltagere som ikke tok del i drikkeriet var symbelgifa (verten), scop (skjalden), alekeeper (som serverte mjødet) og en þyle (som sørget for orden ved drikkingen).
Religiøse festivaler
Angelsaksernes religiøse tilstelninger er beskrevet i Bedas De Temporum Ratione («Beregningen av tid») som er en opplistning av den hedenske årskalenderen. Året besto av tolv månemåneder med enkelte år som hadde tretten måneder slik måne- og soltilpasningen kunne bli korrigert.
Beda hevdet at den største hedenske festen var Modraniht («Moder natt») som var ved vintersolverv og begynnelsen på det angelsaksiske året.
For februar måned, kjent som Solmonað, hevdet Beda at hedningene tilbød kaker for sine guddommer. En annen festival ble feiret på rundt samme tid, dedikert til gudinnen Eostre og var en vårfestival. Den senere kristne påskefeiringen på omtrent samme tid skal ha tatt sitt navn fra denne gudinnen.
September måned var kjent som Halegmonath, «Helligmåned», som kan indikere at den hadde en særskilt religiøs betydning.
November måned var kjent som Blod-Monath, «Blodmåneden», og ble feiret med ofring av et dyr, både til gudene og som en kilde for matlagring for vinteren. Denne tilstelningen tilsvarer vanlig norrøn bloting.
Magi
De førkristne angelsakserne trodde på magi, trolldom og overnaturlige fenomener i naturen og tilværelsen. De som praktiserte magi var kjent som wicce. De tidligste kristne bekjempet slik praksis som farlig overtro:
"«Vi påbyr at hver eneste prest nidkjært fremmer kristendommen, og utsletter totalt hedendommen, og forbyr dyrkelse av brønner, og åndemaninger, og spådomsvarsler, og trollkvinner, og dyrkelse av mennesker, og den intetsigende praksiser som blir gjort med ulike forhekselser, og med frithsplots, og med eldre, og også med ulike andre trær, og med steiner, og med mange forskjellige forblindelser hvor menn gjør mye som de ikke burde gjøre. – Og vi påbyr at hver eneste kristne mann nidkjært venner sine barn til kristendommen og lærer dem fadervår og trosbekjennelse. Og vi påbyr at på fastedagene skal [man] avholde seg fra hedenske sanger og djevelens spill» (Kong Edgars eklektiske regler, år 959"
Et magisk gjenstand som overlevde ødeleggelse fra presteskapet er det kostbare skrinet Franks Casket, et angelsaksisk kongelig kiste av hvalbein med runeinskripsjoner fra tidlig på 600-tallet. Den har avbildninger i relieff med scener fra romersk og germansk kulturbakgrunn foruten også et bilde av Magi som tilber Kristus. Disse utskjæringene med deres runer hadde til hensikt å påvirke skjebnen, wyrd, og gi beskyttelse for dens eier, en krigerkonge. Bildet av «De hellige tre konger» kan ha vært grunnen til skrinet faktisk ikke ble ødelagt.
Det er mulig å konkludere fra dette at magisk praksis var hyppig og fremherskende, og at vann, egne trær og steiner sto sentralt i den religiøse kulten i ulike former. Bemerkes skal også frithspottum som knyttes til kjernekonseptet for tro, og som fra frith (norrønt friðr) betyr «fred», men hadde også en dypere og videre meningsbetydning.
Religionsskiftet
Overgangen fra hedenskap til kristendom var en gradvis prosess som skjedde i løpet av 600-tallet, påvirket på den ene siden av keltisk kristendom og irsk misjon, på den andre siden av romersk katolisisme som kom til England ved Augustin av Canterbury i år 597. Den angelsaksiske adelen ble bortimot alle konvertert i løpet av et århundre, blant annet av at de hadde økonomiske fordeler: konvertering førte med seg større handelsmuligheter med naboland både vest i Irland og Wales, og øst i Frankrike. Men trosforestillingene til folk flest endret seg ikke like raskt, og en del av disse ble videreført i folkeminne og eventyr.
Da kristne misjonærer kom til Britannia forsøkte de ikke bare å fjerne alle spor av den gamle religion, men de kristnet alle tidligere fester og høytider og konverterte alle templer til kirker. Pave Gregor I instruerte abbed Mellitus om at:
Den siste hedenske konge i det angelsaksiske England var Arwald av Wight som ble drept i 686 av den kristne kongen Cædwalla av Wessex.
Germansk hedendom kom tilbake til England i tidsrommet 800- til 1000-tallet i form av norrøn hedendom av vikinger fra Norden, hovedsakelig dansker i øst og nordmenn fra nord og vest, men også disse lot seg etterhvert omvende til kristendommen.
Stedsnavn
Mange stedsnavn over hele England har navn etter de gamle gudene, eksempelvis Frigedene og Freefolk er navngitt etter Frige, Thundersley etter Thunor, og Woodway House, Woodnesborough og Wansdyke er opprinnelig navngitt Woden.
Ukedagene
Syvdagers uke hadde sin opprinnelse i hellenistiske Egypt fra 100-tallet f.Kr. og ble overtatt i interpretatio romana av greske guder i den romerske tiden, navngitt Sol, Luna, Mars, Mercurius, Jupiter, Venus og Saturnus. De engelske ukedagene er, med unntak av Saturday (lørdag) som er navngitt etter Saturn, den romerske gud for jordbruk og høsting, alle oversettelser av latinske navn i henhold til interpretatio romana til germanske guddommer.
Mens søndag og mandag må betraktes som direkte oversettelser av Dies Solis «solens dag» og Dies Lunæ «månens dag», er navnene for Tuesday (tirsdag, «Tiws dag», oversatt fra «Mars’ dag»), Wednesday (onsdag, «Wodens dag», ovesatt fra «Merkurs dag»), Thursday (torsdag, «Thunors dag», oversatt fra «Jupiters dag») og Friday (fredag, «Fríges dag», oversettelse av «Venus’ dag»), noe som gjør det klart at lånoversettelsene var basert på teonomi enn noe annet.
Nyhedendom
På slutten av 1900-tallet, som en del av nyhedenske bevegelser, ble en rekonstruert form for angelsaksiske hedendom gjenoppstått som undergruppe av generell germansk nyhedendom. En tradisjon av wicca, kjent som Seax-Wica, ble grunnlagt av Raymond Buckland i 1973, og benytter symbolisme og ikonografi fra angelsaksisk mytologi, men innenfor wiccas tradisjonelle rammer.
Cat Scratch Fever
Cat Scratch Fever er et album og tittelsangen på et Ted Nugent-album fra 1977.
Sporliste
† De to siste sporene var ikke med på originalalbumet, men er kommet med på CD-utgivelsen.
Drivhus
Et drivhus, eller veksthus, er en bygning med tak og vegger av gjennomskinnelig glass eller plast, for dyrking av planter som grønnsaker, frukt og blomster.
Denne passive oppvarmingen er sjelden nok, og derfor er drivhus alltid forsynt med utstyr for kunstig oppvarming. Små, uoppvarmede glasshus bør derfor egentlig kalles veksthus.
I tillegg til tradisjonelle veksthus finnes vertikale dyrkingsanlegg, hvor mat dyrkes i lukkede systemer med lysdioder.
SOS-barnebyer
SOS-barnebyer (tysk SOS-Kinderdorf) er en internasjonal organisasjon som arbeider for å gi barn et trygt hjem. SOS-barnebyer opererer uavhengig av nasjonalitet, kultur og religion i 135 land og territorier over hele verden.
SOS-barnebyer ble grunnlagt i 1949 i Østerrike av medisinstudenten Hermann Gmeiner som ønsket å hjelpe foreldreløse barn etter andre verdenskrig. Organisasjonen bygger på Gmeiners idé om familiebasert barneomsorg, med en SOS-mor og søsken som fungerer som en familie. Den første barnebyen åpnet i Imst i Østerrike i 1950.
Den internasjonale paraplyorganisasjonen SOS Children's Villages International (tidligere SOS-Kinderdorf International) ble grunnlagt i 1960, etter etableringen av nasjonale organisasjoner i Frankrike, Tyskland og Italia. Organisasjonen er i dag aktiv i 132 land og driver over 2,100 programmer som SOS-barnebyer, familieprogram, medisinske sentre, barnehager, skoler, yrkesopplæringssentre og nødhjelpsprogram. Det internasjonale sekretariatet ligger i Innsbruck og Wien.
SOS står for Societas Socialis, «sosialt samfunn».
Familieprogrammer
SOS-familieprogram retter seg mot vanskeligstilte familier. Målgruppene er alenemødre med barn, familier som ledes av barn eller besteforeldre, samt familier der omsorgspersonene er syke. Familiene får ulike tilbud som rådgivning, yrkesopplæring, hjemmebesøk, psykososial oppfølging, matvaresikkerhet og hiv- og aidsforebyggende tiltak. Det fokuseres på «hjelp til selvhjelp», og målet er at familiene skal klare seg selv og kunne ta vare på barna.
I Norge
«Komiteen for norske venner av SOS-barnebyer» ble etablert i 1964, og ble senere til Stiftelsen SOS-barnebyer Norge. Organisasjonen støtter SOS Children's Villages Internationals internasjonale aktiviteter. SOS-barnebyer Norge har i underkant av 100,000 fadderskap og 150,000 øvrige givere, og er den største private innsamlingsorganisasjonen innen bistand i Norge.
I 2009 åpnet den første norske SOS-barnebyen i Olsvik i Laksevåg bydel i Bergen. Barnebyen er et fellesskap med åtte nye hjem for barn som ikke kan bo sammen med sin egen familie, og som er under omsorg av barnevernet. Søskengrupper blir prioritert ved inntak.
Baji kraftverk
Baji kraftverk er et varmekraftverk ved elva Eufrat 200 km nord for Bagdad i Salahuddin i Irak. Det har en installert produksjonskapasitet på 624 MW, men skal etter planen bli 1320 MW fordelt på 6 like store blokker / turbiner. Teknologien er italiensk.
Anlegget ble utbygd i årene 1988–1998. Det ble gjenstartet og rehabilitert i 2004. Brenselstypen er råolje og naturgass.
Anne Gravir Klykken
Anne Gravir Klykken (født 26. desember 1970) er en norsk sanger fra Skien. Gravir Klykken har sin musikkutdanning fra Høgskolen i Oslo, Universitetet i Agder og Høgskolen i Telemark – institutt for folkekultur.
Sammen med Frøydis Grorud (saksofon/fløyte) og Torjus Vierli (tangenter) utgjør hun trioen Vintermåne. Vintermåne har tre plateutgivelser og over tyve år med konserter og turneringer bak seg.
Gravir Klykken har gitt ut to soloplater - Husk op i ring (2000) og Jeg har vel ingen kjærere (2012).
Hun har gjennom en rekke ulike prosjekter samarbeidet med blant andre Iver Kleive, Bugge Wesseltoft, Ingebjørg Harman Bratland, Aasmund Nordstoga, Audun Kleive, Helge Andreas Norbakken, Tre Sopranos, Mattis Kleppen, Sigmund Groven, Knut Buen og Bjørn Kjellemyr.
Karl Jenkins
Karl William Pamp Jenkins (født 17. februar 1944 i Penclawdd på Gowerhalvøya) er en walisisk komponist og musiker (treblåseinstrument og tangenter).
Karl Jenkins er utdannet ved University of Wales, Cardiff og Royal Academy of Music i London. I 1970-årene spilte han bl.a. med rockegruppa Soft Machine, men har siden den gang fokusert på komponistgjerningen. Mest kjent er han nok for gigantverket Adiemus.
Lop Nor
Lop Nor (uigursk: لوپنۇر; forenklet kinesisk: 罗布泊; tradisjonell kinesisk: 羅布泊; pinyin: Luóbù Pō) er en gruppe små, nå sesongmessige saltsjøer og sumper mellom ørkenene Taklamakan og Kuruktag i den sørøstre delen av regionen Xinjiang i nordvest Kina.
Sjøene, som elva Tarim løper ut i, er den siste rest av den post-glasiale Tarimsjøen, som etter siste istid dekte mer enn 10 000 km² av Tarimbekkenet. Lop Nor er hydrologisk endorheisk, det vil si den har intet utløp. Selv om tidligere tiders kinesiske geografer kom fram til at den var en enkeltstående saltsjø, så har den stort sett tørket helt opp fra det arealet på 3100 km² som ble målt i 1928.
De tidligere vannressursene til Tarimelva og Lop Nor ga liv til kongedømmet Loulan, en gammel kinesisk sivilisasjon langs Silkeveien, som gikk langs det vannfylte bekkenet. Loulan ble en klientstat til det kinesiske imperiet i 55 e.kr., under navnet Shanshan. Engang støttet også innsjøen opp under en blomstrende tokarisk kultur. Arkeologer har oppdaget begravde rester av bosetninger, så vel som mange såkalte tarimmumier langs sjøens gamle strandlinjer. Marco Polo passerte i nærheten av sjøen, og utforskerne Ferdinand von Richthofen, Nikolai Przhevalskij og Sven Hedin besøkte området.
Siden 1964 har området ved sjøen vært brukt som kjernefysisk testområde. Fram til 1996 har det blitt utført 45 tester av atomvåpen her. Hovedkvarteret til testbasen er ved Malan, rundt 125 km nordvest for Qinggir.
Ruy Barbosa (Rio Grande do Norte)
Ruy Barbosa er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Bosnia-Hercegovinas flagg
Bosnia-Hercegovinas flagg er Bosnia-Hercegovinas nasjonalflagg. Det ble etablert og innført 4. februar 1998, i tide til at det kunne benyttes ved Vinter-OL 1998 i Nagano. Flagget ble vedtatt og innført av høyrepresentanten for Bosnia-Hercegovina, Carlos Westendorp. Flagget ble innført av en utenlandsk institusjon, siden Bosnia-Hercegovinas folkevalgte ikke klarte å enes om et flagg som kunne erstatte landets første flagg.
Bakgrunn
Bosnia-Hercegovinas første flagg fra 1992 var en hvit duk med våpenskjoldet til kong Tvrtko Kotromanić (1377–1391). Flagget var opprinnelig valgt som et nøytralt og samlende symbol som unngikk etniske eller nasjonale symboler, men ble under Bosnia-krigen 1992–1995 etter hvert knyttet til den bosnisk-muslimske siden.
Landets politikere startet derfor prosessen med å designe og innføre et nytt nasjonalflagg, men landets tre store folkegrupper (kroater, bosnjaker og serbere) klarte ikke å bli enige om et nytt flagg. I stedet måtte til slutt høyrepresentanten for Bosnia-Hercegovina, Carlos Westendorp, gripe inn og få presset gjennom et vedtak til nytt flagg.
Utseende
Det gule triangelet er en forenklet utgave av landets geografiske form, mens de tre hjørnene symboliserer landets tre største folkegrupper: kroater, bosnjaker og serbere.
Den blå fargen og stjernene representerer Europa. Antallet stjerner skal være ubestemt, derav de halve stjernene lengst oppe og lengst nede. Fargene hvitt, blått og gult assosieres også ofte med nøytralitet og fred.
Down by the Salley Gardens
«Down by the Salley Gardens» (irsk: Gort na Saileán) er et dikt av William Butler Yeats (1865–1939) utgitt i diktsamlingen The Wanderings of Oisin and Other Poems fra 1889. Diktet er senere fått melodi, en irsk folketone fra 1600-tallet, som også blir brukt på Sondre Bratlands voggesang «Gje meg handa di, ven» fra 1988.
Det har blitt foreslått at «Salley Gardens» var på bredden av elven ved Ballysadare nær Sligo der beboerne dyrket trær for produksjon av materialer til taktekking. Salley eller sally er en variant av engelsk sallow (irsk saileach), treslag i vierslekten som inkluderer selje. Ordet weirs i andre vers er en liten demning på tvers av elven. I 1899 skrev Yeats at diktet var en utvidelse av tre linjer fra en folkesang fremført av en gammel kvinne i Ballysodare. Yeats kallte opprinnelig diktet «An Old Song resung». En samling ballader i et manuskript i Irlands nasjonalbibliotek viser at den opprinnelige folkesangen hadde tre strofer og Yeats sløyfet trolig den tredje som han ikke likte.
I en avstemning hos RTE kom sangen på andre plass (bak Whiskey in the Jar) i kategorien folk & traditional.
Benjamin Britten laget et arrangement for sangen mens han var i USA under andre verdenskrig.
Adolf Kainz
Adolf Kainz (født 5. juni 1903, død 12. juli 1948) var en østerriksk padler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Kainz ble olympisk mester i padling under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han vant K-2 1000 meter sammen med Alfons Dorfner, foran Ewald Tilker/Fritz Bondroit fra Tyskland og Nicolaas Tates/Wim van der Kroft fra Nederland.
Guizhou
Guizhou (forenklet kinesisk: 贵州, tradisjonell kinesisk: 貴州, pinyin: Guìzhōu) er en provins i Folkerepublikken Kina.
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 黔 for Qian.
Hovedstaden i provinsen heter Guiyang.
Guizhou er en av de fattigste provinsene i Kina. Bare 11 % av naturen brukes til dyrking av mat. Ris er en av de viktigste eksportvarene, men det høstes bare en avling i året. Det dyrkes også en del mais og hvete.
Det går mange jernbaner gjennom provinsen, men mange av landsbyene har ikke veiforbindelse i det hele tatt.
Administrative enheter
Guizhou er inndelt i seks byprefekturer og tre autonome distrikter:
Historie
Guizhou var godt kjent av kineserne i oldtiden, men det var ikke før under Ming-dynastiet at området kom fast under kinesisk kontroll og ble organisert som provins. Deretter fulgte masseinnvandring av kinesere fra nærliggende provinser som Sichuan og Hunan.
Den folkegruppen som stod sterkest i området fra før, miaofolket, gjorde stadig opprør. Under Qing-dynastiet het det at det var mindre oppstander hvert tredevte år, og større hvert sekstiende. Opprørene ble slått ned av regjeringen.
Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie
Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie, (Danske Selskab) er et dansk vitenskapelig selskap som ble stiftet i 1745 med Jacob Langebek som initiativtaker. Selskapets formål har fra starten vært å fremme viten om Danmarks historie, noe som primært har skjedd gjennom utgivelsen av tidsskriftet Danske Magazin.
Second Helping
Second Helping er et studioalbum av Lynyrd Skynyrd, utgitt i januar 1974. Det var bandets andre album, og inneholdt deres største hitsingle, «Sweet Home Alabama». Dette var det første albumet som hadde bandets kjente «tripple guitar attack».
Amfetamin
Amfetamin er et sentralstimulerende stoff som ligner på metylfenidat som brukes i behandling av ADHD og narkolepsi. Metylfenidat er et amfetamin-liknende stoff som brukes i legemidler for behandling av Attention Deficit Hyperactivity Disorder (ADHD) hos barn og voksne. Amfetamin brukes for å bedre konsentrasjon og motvirke tretthet. Amfetamin har en anorektisk effekt som gjør at det i noen tilfeller er anvendelig i behandling av sykelig overvekt. Fordi amfetamin har en prestasjonsøkende effekt på noen områder, er det også et populært stoff på det illegale markedet. Amfetamin finnes i flere varianter, men har utgangspunkt i en racemisk form.
Historie
Stoffet ble først syntesert av Lazar Edeleanu ved Universitetet i Berlin i 1887, men stoffets sentralstimulerende effekt ble ikke oppdaget før i 1929 av Gordon Alles. Rettighetene til stoffet ble solgt til legemiddelfirmaet Smith, Kline and French, som begynte å markedsføre det som det første antidepressive legemiddelet i 1938.
Samme år markedsførte det Berlin-baserte firmaet Temmler det under navnet Pervitin, mens firmaet Knoll markedsførte en lett modifisert versjon med navnet Isophan.
Militærlegen Otto Ranke, som ble professor ved universitetet i Erlangen etter krigen, ble oppmerksom på stoffet etter å ha lest en artikkel i det medisinske tidsskriftet Klinische Wochenschrift om hvordan effekten av amfetamin tilsvarer reaksjonen på kroppens eget adrenalin. I september 1939 testet Ranke ut Pervitin på nitti studenter, og fant at søvnbehovet minsket, samtidig med at forsøkspersonene tålte smerte, sult og tørst bedre. Han konkluderte med at det kunne hjelpe Wehrmacht, den tyske «vernemakten», å vinne andre verdenskrig.
De første blant Wehrmacht-staben som fikk utdelt Pervitin, var sjåførene under invasjonen i Polen 1939. Særlig under felttogene mot Polen og Frankrike benyttet Wehrmacht seg av amfetamin. Mellom april og juli 1940 fikk troppene utdelt over 35 millioner 3 mg-doser av Pervitin og Isophan. Emballasjen var merket Stimulant («stimulerende»), og anbefalte en dose på 1-2 tabletter «etter behov, for å opprettholde våken tilstand». Den tyske forfatteren Heinrich Böll, som ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1972, var med på felttoget i Polen og skrev 9. november 1939 til familien hjemme i Köln: «Det er tøft her ute, og jeg håper dere forstår at jeg snart kommer til å skrive til dere bare hver annen eller fjerde dag. I dag skriver jeg mest for å be om noe Pervitin...Kjærlig hilsen Hein.» 20. mai 1940 skrev han: «Kanskje dere kan skaffe meg noe mer Pervitin som jeg kan ha som ekstraforsyning?» Tyske sivile kunne kjøpe Pervitin reseptfritt.
Doura kraftverk
Doura kraftverk er et varmekraftverk ved Bagdad i Irak. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW, fordelt på 4 like store blokker / turbiner. Teknologien er italiensk.
Amfetamin
Historie
Under andre verdenskrig brukte amerikanske, tyske og japanske soldater amfetamin, utdelt av deres eget militærvesen, så de holdt seg våkne og oppmerksomme lenger. Etter krigen hadde mange utviklet avhengighet av stoffet.
Røyrvik kirke
Røyrvik kirke er en langkirke i Røyrvik kommune. Nybyggere og samer i Røyrvik fikk tillatelse til å bygge kapell etter kongelig resolusjon 16. februar 1828. De samme samer stod for oppførelsen, og bygningen i tømmer ble innviet 11. september 1828, med plass til 180. Opprinnelig navn var «Rørvigens capell».
Amfetamin
Historie
Hitler selv brukte også amfetamin, utskrevet av hans lege som et forsøk på å behandle Parkinsons sykdom.
Doura kraftverk
Anlegget ble utbygd i årene 1987–1988. Brenselstypen er råolje.
Røyrvik kirke
I denne periode rådet presten i Grong Prestegjeld, Hans Peter Schnitler Krag. Kapellet var i mange år åsted for «Storpreka», der lensmann og prest i flere dager avholdt de nødvendige kirkelige funksjoner som dåp, konfirmasjon og bryllup. På kvelden var det fest.
Amfetamin
Historie
Helseministeren i Nazi-Tyskland, Leonardo Conti som hengte seg på cellen sin i Nürnberg i oktober 1945, var betenkt over utviklingen, og fikk under henvisning til den tyske loven om opium registrert Pervitin som legemiddel under restriksjoner gjeldende fra 1. juli 1941. Like fullt ble ti millioner tabletter sendt til militæret samme år. 18. juni 1942 sendte man ut Rettledning for å oppdage og motvirke utmattelse inneholdende følgende råd: «Øyeblikkelig inntak av to tabletter eliminerer behovet for søvn i tre til åtte timer, og to doser på to tabletter hver er normalt virkningsfullt i 24 timer.»
Virkning
Farmakologisk
Røyrvik kirke
Den rødmalte bygningen ble restaurert i 1901 (arkitekt O. Alfstad), ble hvit, og fikk da status som kirke. Maleriet av «presten Krag» ble gitt som gave. Døpefatet av tinn kom i 1828, antakeligvis fra Nærøy. Dagens tyskbygde orgel tilkom i 1926. I 1959 ble kirken del i det nyutskilte Røyrvik og Namsskogan prestegjeld. Kirken ble renovert i 1965. Av prester nevnes Bjarne Tvete og Odd Rønneberg.
Amfetamin
Virkning
Det oppnår sin virkning ved å binde seg til monoamin-transporterne, og dermed øke andelen av signalstoffene dopamin, noradrenalin og serotonin i hjernen.
Kallenavn i slang
Amfetamin er i rusmiljøene tradisjonelt kalt speed (= «fart» på engelsk), men kjennes i slang også under navn som «marsipan», «nebbet», «fortis», «joggesko», «makka», «kvitt», «skjerf», «joggebukse», «pluss», «elefant», «krydder», «pepper», «wago» og «gass».
Al-Mussaib kraftverk
Al-Mussaib kraftverk, også kjent under navnet Isnandariyah kraftverk, er et varmekraftverk i Babil i Irak. Det har en installert produksjonskapasitet på 1280 MW, fordelt på 4 like store blokker / turbiner. Teknologien er koreansk (Hyundai).
Anlegget ble utbygd i årene 1987–1988. Brenselstypen er råolje.
Det Norske Jentekor
Det Norske Jentekor er et sangkor med ca. 110 jenter fra 6 til 26 år. Koret består av rekruttgruppa (1., 2. og 3. klasse), aspirantkoret (4., 5. og 6. klasse), hovedkoret (7., 8., 9. og 10. klasse) og studiokoret (videregående skole og opp til 26 år).
Historikk
Marie Foss stiftet NRKs pikekor i 1947 og ledet det fram til 1985, deretter var dirigent etterfulgt av Stefan Sköld, Reza Aghamir og.
NRKs jentekor ble lagt ned i 1994, da NRK ikke lenger ønsket å stå som ansvarlig, men gjenoppsto straks som en selvstendig organisasjon under navnet Det Norske Jentekor. I perioden 1995 til 2005 var dirigent. Anne Karin Sundal-Ask er dagens kunstneriske leder og dirigent for koret og har vært ansatt i organisasjonen siden mai 2005.
Koret har hatt mange oppdrag, som operaframførelser, urframførelser og konserter med kjente solister. Det Norske Jentekor får stadig nye samarbeidspartnere og strekker seg mot målet om å være Hele Norges Jentekor.
Konkurranser og utmerkelser
Bestillingsverk  Det Norske Jentekor har i alle år bestilt mye musikk. De seneste årene har disse verkene blitt urfremført av Det Norske Jentekor
Parodi
Parodi (fra gresk παρῳδία parōdía) er en etterligning som gjør narr av originalen, for eksempel gjennom overdrivelser, gjentagelser, eller absurde nye vrier på gamle framstillinger. Parodiering kan brukes til å latterliggjøre et verk, en person eller et tema, på vennlig eller ondskapsfull måte. Verk som er utilsiktet komiske, ofte fordi de oppfattes som så dårlige at de er latterlige, omtales ofte som parodier.
Det Norske Jentekor
Diskografi
1999: CD med blant annet musikk fra konkurransen i Llangollen
Parodi
Å parodiere et verk fører ofte til at parodien er såpass lik originalen at det kan oppfattes som et plagiat. Personer som misliker å ha fått sine verk plagiert, kan gå til søksmål for opphavsrettsbrudd, snarere enn for ærekrenkelse. Men i nordisk opphavsrett er retten til sitere for å parodiere regnet som sterkt, selv om parodi eller satire ikke er direkte nevnt i åndsverkloven.
Det Norske Jentekor
Diskografi
2007: ”Julens hjerte” en samling gamle julesanger arrangert av Henning Sommerro på plateselskapet Kirkelig Kulturverksted. (hovedkoret)
2016 ”Gjenta Jenta” - Meg og kammeraten min og Det Norske Jentekor (aspirantkoret)
2016 ”Multiverse” Anette Askvik (Det Norske Jentekor korer)
2017 Snydelig – Meg og kammeraten min, Kringkastingsorkesteret og Det Norske Jentekor (aspirantkoret)
2017 Folketoner – Det Norske Jentekor utgitt på 2L (studiokoret)
Ibisfluer
Ibisfluer (Athericidae), er en liten familie av fluer som er beslektet med klegger, selv om de ligner mer på snipefluer. Larvene lever i vann, og hunnene til noen slekter suger blod.
I Norge er bare en art funnet, ibisflue Atherix ibis, foreløpig bare i Finnmark.
Utseende
Ibisfluene er middelsstore, hårete fluer som som oftest har mer eller mindre flekkete vinger. Bakkroppen er kjegleformet.
Hodet er forholdsvis lite og tett hårete. Fasettøynene er ganske store hos hannene, mindre hos hunnene. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli). Antennene er nokså små, med et nyreformet tredje ledd og en lang antennebørste (arista).
Vingene er store med mange tydelige årer, beina er slanke med lange sporer på leggene (tibiae).
Larvene er pølseformet med en tilspisset forende, hodekapselen er ganske smal. Bakkroppsleddene har lange, fingeraktige utvekster. På det bakerste leddet har disse utvekstene lange hårfrynser.
Levevis
Hunnene av slekten Atherix legger ofte egg mange sammen, og dør rett etter eggleggingen. Eggene legges i vegetasjon, under broer e.l. rett over rennende vann, og eggklynger kan inneholde flere tusen døde hunner samt eggene de har lagt. Det er mulig at larvene tilbringer det første larvestadiet i eggklyngen, der de kanskje spiser på de døde hunnene, men dette er ikke sikkert vist.
Larvene er vannlevende rovdyr, som spiser forskjellige insektlarver. De voksne insektene finner man gjerne ved rennende vann, den arten som finnes i Norge synes å ha flygetid i juni-juli. Hunner av slektene Atrichops og Suragina suger blod.
Systematisk inndeling
Norsk entomologisk forening har også utgitt en rekke Insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Et av heftene tar for seg de norske ibis-, snipe- og vindusfluene.
Santa Cruz (Rio Grande do Norte)
Santa Cruz er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
There Is So Much World to See
«There Is So Much World to See» er en filmsang, skrevet av Randy Starr. Den ble fremført av Elvis Presley i Metro-Goldwyn-Mayer-filmen Double Trouble (1967). Guy Lambert (Presley) sang «There Is So Much World to See» til Jill Conway (Annette Day), mens hun satt i sengen.
Barnombudsmannen
Barnombudsmannens kanselli ligger på adressen Norr Mälarstrand 6 i Stockholm. Kanselliet er organisert i en stab og fire avdelinger: Kanselliavdelingen, Juridisk avdeling, Informasjonsavdelingen, og Prosjekt- og utredningsavdelingen.
There Is So Much World to See
Han spilte den inn i Radio Recorders, Hollywood, 28. juni 1966. «There Is So Much World to See» ble utgitt på soundtrackalbumet Double Trouble (RCA Victor LPM 3787 (mono) og RCA Victor LSP 3787 (stereo)) i 1967. MGM-produsent var Jeffrey Alexander
Barnombudsmannen
Den første svenske barneombudsmannen, Louise Sylwander, tiltrådte 1. juli 1993.
There Is So Much World to See
Sue Moreno har også spilt inn en versjon. Den ble utgitt på albumet Bye Bye Blues (Jungle Records TCB-3131CD) i 2005.
Pachygronthidae
Pachygronthidae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Gruppen, som tradisjonelt har blitt regnet som en undergruppe i familie Lygaeidae, er ganske artsfattig, med 78 beskrevne arter, to av disse er funnet i Europa, men ingen i Norge. De fleste artene er tropiske. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever av å suge ut næring fra frø av gress og beslektede grupper.
Utseende
Tegene er avlange, slanke, vanligvis bleke på farge. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Pronotum er trapesformet, vanligvis med en grunn tverr-grop i midten. Forlårene er fortykkede med kraftige pigger på undersiden. Forvingene er ikke utvidet mot sidene, den membranøse delen med enkle, uforgrenede årer. De fleste er langvingede, men kortvingede former forekommer.
Levevis
Disse artene ser ut til å være spesialisert på enfrøbladete planter i grasfamilien (Poaceae), halvgrasfamilien (Cyperaceae) og familien Restionaceae, som bare finnes på den sørlige halvkulen. De kryper opp på stråene og suger på frø som fortsatt henger på akset.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Pachygronthidae har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie i familien frøteger (Lygaeidae), men er nylig skilt ut som egen familie.
Yusuf Islam
Yusuf Islam (født Steven Demetre Georgiou; 21. juli 1948), også kjent under artistnavnet Cat Stevens, Yusuf, og Steve Adams, er en britisk sanger og låtskriver. Hans musikalske stil består av folkemusikk, pop, rock, og senere i sin karriere, islamsk musikk. Han gjennopptok "ikke-religiøs musikk" i 2006. Han ble opptatt i Rock and Roll Hall of Fame i 2014.
Biografi
Han ble født i området Marylebone i London i England av svensk mor og gresk far. Fra 1966 til 1978 gav han ut populærmusikk under navnet Cat Stevens. Han skrev det aller meste av materialet selv, men ikke alt.
Stevens debutalbum var Matthew and Son i som ble utgitt i desember 1966. Han komponerte mye av musikken til komediefilmen Harold og Maude (1971).
23. desember 1977 konverterte han til islam og tok navnet Yusuf Islam. Han trakk seg deretter tilbake fra offentligheten og stiftet familie. I 1989 skapte han sterke reaksjoner på grunn av uforsiktige kommentarer omkring Salman Rushdie-saken.
I 2004 ble Islam nektet adgang til USA og flyet hans omdirigert til en annen flyplass hvorfra FBI-agenter eskorterte Islam tilbake til Storbritannia. Amerikanske myndigheter uttalte at Yusuf Islam sto på en liste over personer med tilknytning til terrorisme. Islam hadde vært i USA to måneder tidligere. Jack Straw, britisk utenriksminister, klaget til USAs utenriksdepartement over utvisningen av Islam. I 2006 besøkte han USA uten problemer.
I mai 2012 hadde Moonshadow, en musical som bygget på hans musikk, premiere på Princess Theatre i Melbourne. Den ble møtt med blandet mottagelse og ble tatt av plakaten tidligere enn planlagt.
Album
Som Yusuf Islam
Som Yusuf
Som Yusuf / Cat Stevens
Salman Rushdie og Sataniske vers
Under et møte med studenter på Kingston University i 1989 uttalte Yusuf Islam at han støttet fatwaen mot Salman Rushdie etter hans Sataniske vers. Etter dette ble musikken hans boikottet av en del radiostasjoner. Han har senere sagt at han ble misforstått og at pressen med vilje pisket opp denne kontroversen. I 2000 uttalte han at kommentaren i 1989 bare uttrykte hans forståelse av islams straffebud for blasfemi. I et innlegg i The Telegraph skrev Salman Rushdie at Yusuf Islam forsøkte å omskrive historien. I 2010 kritiserte Rushdie Jon Stewart for å ta med Yusuf Islam i et fjernsynsprogram. Stewart konkluderte etterpå at Yusuf Islam hadde store problemer med å forsøke å forene to ulike verdener.
Penclawdd
Penclawdd er en landsby i Swansea i Wales med om lag 3 600 innbyggere.
Vossebanen
Vossebanen er den opprinnelige jernbanestrekningen mellom Bergen og Voss. Den ble åpnet i 1883 som smalsporet jernbane og ombygget til normalspor i 1904.
Strekningen (Tunestveit-) Garnes – Midttun drives i dag som veteranjernbanen under varemerkenavnet Gamle Vossebanen. Gamle Vossebanen er fredet av Riksantikvaren. Strekningen Voss - Tunestveit inngår i dag i Bergensbanen.
Historikk
Andreas Tanberg Gløersen skrev et leserbrev i Bergensposten i 1871 der han foreslo en jernbane ikke bare til Voss, men helt til Kristiania. Han så for seg at dette kunne gjøre Bergen til Norges svar på Liverpool, og alt et par måneder etter gikk et enstemmig bystyre inn for å utrede en slik jernbaneforbindelse som ble anslått å ville koste ti millioner kroner. Gløersens forslag til rute ble i stor grad fulgt da Bergensbanen ble bygget.