cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikolaj Leskov
Leskov og ettertiden
Den litterære sjanger som la grunnlaget for den russiske prosaens gullalder er hovedsakelig den realistiske roman, med psykologiske og filosofiske skildringer og analyser, og ofte med sterk samfunnskritisk brodd. Dette var en sjanger hvor Leskov skrev lite, og det han skrev hører på ingen måte blant denne periodens fremste romaner.
Leskov fremstår heller ikke i sitt forfatterskap som en stor psykolog. Hans fortellinger gir oss ikke svarene på gåtene i menneskesjelen på samme måte som romanene til Dostojevskij og Tolstoj. Selv var Leskov overbevist om at om femti år etter hans død ville hans tanker og ideer overskygge hans verker. Men dette har vist seg å være en feilslått profeti. Hans ideer er glemt, i beste fall settes de i sammenheng med tolstojanismen, og noen form for «leskovianisme» er aldri oppstått.
Leskovs mesterskap fremtrer i stedet på to andre felter, ordkunsten og fortellerkunsten. Ikke uten grunn har Leskov ofte blitt beskrevet som «språkets mester». Hans verker er et lappeteppe av forskjellige stiler, forskjellige dialekter og mye bruk av kirkeslaviske vendinger. I tillegg til dette skapte han også neologismer.
Leskovs språkkunst hadde likevel ikke bare positive sider for utbredelsen av hans verker. Han tunge språkstil har trolig vært en av grunnene til at han ikke har vært mer lest, verken i Russland eller i utlandet. Selv satte Leskov Tolstojs mer enkle stil høyt, og hevdet selv at sin egen stil var grunnet manglende talent: «Å skrive så enkelt som Lev Nikolajevitsj er ikke blant mine talenter». Dette har også skapt utfordringer for oversettere, siden Leskovs særegne stil er vanskelig å gjengi på andre språk. Å oversette hans neologismer og dialektord på en måte som yter originalteksten rettferdighet, har også vært problematisk.
Stoll
En stoll er en vannrett eller svakt skrånende gruvegang fra en fjellside og inn mot en gruvesjakt. Stoller tjener primært som forbindelse mellom jordoverflata og underjordiske gruveganger og bidrar til å bedre ventilasjonen i gruven. Stollen blir også benyttet til å fremskaffe kunnskaper om malmforekomster. Denne forbindelsen letter også arbeidet med å frakte malm og å drenere gruven.
Nikolaj Leskov
Leskov og ettertiden
Han regnes også som en av den russiske litteraturens fremste fortellere. Leskovs fortellerkunst fremhever også Walther Benjamin i sitt kjente essay «Fortelleren»:
Stoll
For arbeiderne var stollarbeidet i mange tilfeller spesielt krevende. Dårlig ventilasjon i lange, fyrsatte stollorter gjorde arbeidsforholdene vanskelig, i noen tilfeller livsfarlige når det dannet seg kullos. Driften av større stoller krevde derfor særskilte lufttilførselstiltak for at arbeidet kunne fullføres.
Stavne stoppested
Stavne stoppested er en nedlagt jernbanestasjon på Dovrebanen ved Stavne i Trondheim. Stasjonen ble åpnet senest 1921 med status som holdeplass, men ble oppgradert til stoppested betjent for reisende og gods i 1922. I 1936 forsvant godsmulighetene ved stasjonen og i 1941 ble Stavne igjen redusert til en holdeplass mens byggingen av Stavnebanen pågikk, noe den hadde helt til nedleggelsen 7. januar 2001.
Stavne ble nedlagt som følge av åpningen av Marienborg stasjon, som lå nærmere St. Olavs hospital og skulle fungere bedre som en atkomstmulighet for sentralsykehuset. Det sørliggende tilknyttningssporet til Dovrebanen er i dag ikke lenger brukt aktivt, mens det nordre tilknyttningssporet går fra Stavne til Marienborg og blir brukt av lokaltog mellom Lerkendal til Trondheim S og Steinkjer. Stavne stasjon ligger for øvrig 549,24 km fra Oslo S.
Den tidligere ekspedisjonsbygningen ble revet i 2011 i forbindelse med veiutbygging.
Anarkali
Anarkali er et indisk kvinnenavn. Det betyr «granatepleblomst» på sanskrit.
Utbredelse
Anarkali er sannsynligvis er sjeldent navn.
Kidō Butai
Kidō Butai (japansk: 機動部隊, mobil enhet) var navnet på den største japanske flåteenheten i begynnelsen av andre verdenskrig i Stillehavet. Den ble dannet av den keiserlige japanske marinen ved etableringen av den 1. marineluftflåten 10. april 1941. Kjernen i denne flåten var de syv hangarskipene med deres 474 kampfly som Japan hadde på den tid.
Senere ble 5. hangarskipsdivisjon med Shōkaku og Zuikaku, 1. hangarskipsdivisjon med Akagi og Kaga samt 2. hangarskipsdivisjon med Sōryū og Hiryū tilføyet i enheten. Disse divisjonene utgjorde nå kjernen av Kidō Butai. I tillegg kom mindre eskortehangarskip og et antall slagskip, kryssere og jagere. Den store flåten seilte med admiral Isoroku Yamamoto østover for å gjennomføre angrepet på Pearl Harbor. Den øverstkommanderende for 1. marineluftflåte var på dette tidspunktet viseadmiral Chuichi Nagumo.
Skipene i Kidō Butai opererte til dels uavhengig av hverandre. Ved slaget om Midway fra 4. til 6. juni 1942 mistet flåten imidlertid fire hangarskip. Dette markerte begynnelsen på slutten av den keiserlige japanske marinens herredømme i Stillehavet.
Skip i Kidō Butai
Status ved utgangen av november 1941
Shiqihua
Shiqihua (kinesisk: 石岐话) eller Shiqidialekt er en dialekt av kantonesisk. Det tales av ca 160 000 personer i distriktet Shiqi i byprefekturet Zhongshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Det er noe forskjellig fra standard kantonesisk, med litt annet ordtilfang og en litt annen uttale.
Wouldn’t It Be Nice
«Wouldn't It Be Nice» er en sang med The Beach Boys, skrevet av Brian Wilson og Tony Asher i januar 1966. Mike Love ble tilkjent låtskriverkreditering etter en rettssak i 1992, men Asher mener at Love ikke bidro med noe som helst av låtskriving på sangen. Sangen er det første sporet på albumet Pet Sounds og ble utgitt som singel sommeren 1966. En konsertversjon ble utgitt som singel i april 1971. Sangens hovedvokalist er Brian Wilson, med Mike Love som sanger på avslutningsfrasen «Good night, my baby. Sleep tight, my baby», som han også senere hevdet at han skrev.
Singelen var den tredje fra albumet Pet Sounds og kom på 8.-plass på Billboard Hot 100 i USA og ble liggende på listen i 11 uker. I Storbritannia, hvor A- og B-sidene var byttet om, kom singelen på 2.-plass på UK Singles Chart.
Phuket internasjonale lufthavn
Phuket internasjonale lufthavn er en lufthavn som betjerer Phuket og omegn i Thailand. Den ligger nord på øya Phuket, 32 km fra sentrum av Phuket by. Den er Thailands nest travleste flyplass, etter Suvarnabhumi lufthavn i Bangkok.
Wouldn’t It Be Nice
Bakgrunn
Instrumentsporet ble spilt inn 22. januar 1966 i Gold Star Studios i Los Angeles. Lydtekniker var Larry Levine og Brian Wilson produserte. Det 21. opptaket ble mastertapen av låten, og høydepunkter fra disse innspillingene samt to alternative versjoner finnes på samleboksen The Pet Sounds Sessions. Alle 21 opptakene finnes på samleboksen Sea of Tunes Unsurpassed Masters Vol. 13.
Musikken ble spilt inn av studiomusikere, hovedsakelig medlemmer av The Wrecking Crew, mens resten av The Beach Boys la inn sine vokalspor senere. Harmonivokalsporene ble spilt inn 10. mars i Columbia Studios. Samme dag jobbet bandet også med sangene «I'm Waiting for the Day», «God Only Knows» og «I Just Wasn't Made for These Times». Hovedvokalen til både «Wouldn't It Be Nice» og «God Only Knows» ble spilt inn 11. april i Columbia Studios.
Pneumoridae
Pneumoridae er en gruppe av rettvingene (Orthoptera) og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene.
Liao He
Liao He (kinesisk: 遼河, pinyin: Liáo hé, Wade-Giles: Liao Ho; «Liaoelven») er den største elven i det sørlige Mandsjuria i Kina, og er 1 345 km lang. Både provinsen Liaoning og Liaodonghalvøya har sine navn fra elva. Liao He har to større sideelver:
Nidarvoll Ungdomskorps
Nidarvoll Ungdomskorps (NUK) er et amatørkorps ved Nidarvoll i Trondheim som ble stiftet 30. august 1968. Korpset har sitt øvingslokale ved Steindal skole og dirigent er Nicolai Kjenstadbakk Berg.
Liao He
Laoha He og Dongliao He møtes i fylket Changtu i Liaoning, nær der Liaoning, Jilin og Indre Mongolia grenser mot hverandre. Derfra heter den samlede elven for Liao He og renner sørover til Bohaibukten. På sin vei sørover mottar den sideelvene Hun He og Taizi He, som begge flyter ned fra fjellkjeden Qianshan.
Pneumoridae
Utseende
Store (noen arter blir over 10 cm lange) gresshopper. Hunnene ser ut som temmelig ordinære gresshopper, hannene utmerker seg ved en stor, oppblåst, gjennomsiktig bakkropp. Hodet er kort med loddrett ansikt og ganske små fasettøyne, antennene er tynne om omtrent så lange som hodet er høyt. De kan ha fullt utviklede vinger, eller disse kan være reduserte. Bakbeina er ikke utviklet til kraftige hoppebein, bare litt større enn for- og mellombeina.
Nidarvoll Ungdomskorps
Til 40 års-jubiléet i 2008 fikk korpset Idar Torskangerpoll til å skrive et bestillingsverk, «Tingly Dents», en suite med tre kontrasterende satser.
Liao He
En rekke storbyer ligger ved Hun He; de største er provinshovedstaden Shenyang og Fushun. Anshan ligger lenger sør og Yingkou nær munningen.
Pneumoridae
Levevis
Familien lever i tørre områder. Hannens store, oppblåste bakkropp fungerer som et resonanskammer og gjør at den kan produsere kraftige, ganske lavfrekvente lyder. Hannen synger fra busker om natten, lyden blir gjerne forvekslet med den fra større dyr, for eksempel frosker. Også hunnene lager lyder, men mindre kraftige. Familien har ingen kjent økonomisk betydning.
Nidarvoll Ungdomskorps
I 2015 ble aktiviteten satt på pause fram til 2020, da det nye styret i NUK gikk sammen for å sette i gang korpset på nytt. NUK skal også være en sosial møteplass hvor unge mennesker med felles interesser kan møtes, på øvelser og konsert, men også sosiale arrangementer utenfor øvingslokalet. Styret arbeidet med ny oppstart av korpset gjennom høsten 2020, og 17. desember 2020 ble det innsatt et nytt styre i NUK med ny oppstart av korpset fra 2021.
Liao He
Liao He har et nedlagsområde på over 232 000 kvadratkilometer, men det tømmer bare om lag 500 kubikkmeter vann i sekundet ut i havet. Det er ca. 5% av vannmassen i f.eks Perleelven i Sør-Kina.
Likesom Huang He fører Liao He med seg en svært stor mengde sedimentmasse fordi den mange steder renner gjennom områder med pulveraktig løss. I 1958 endret den sitt løp, noe den har gjort mange ganger i løpet av kjent historie.
Pneumoridae
Utbredelse
Denne familien finnes bare i det sørlige og østlige Afrika.
Liao He
Litteratur
Cihai. Shanghai cishu chubanshe, Shanghai 2002, ISBN 7-5326-0839-5
Atle Jebsen
Atle Jebsen (født 10. november 1935 i Bergen, død 13. oktober 2009 i Voss ) var en norsk skipsreder.
Yrkesliv i familiens selskaper
Jebsen var sønn av Kristian Stange Jebsen, som grunnla rederiet Kristian Jebsens Rederi AS i 1929. Jebsen ble først befrakter i dette rederiet i 1962. Da faren omkom i en togulykke i USA overtok Atle Jebsen som administrerende direktør og leder for rederiet fra 1967, bare 31 år gammel.
Alexander Ruud Tveter
Alexander Ruud Tveter (født 7. mars 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Sandefjord Fotball.
Atle Jebsen
Verv i organisasjoner
Atle Jebsen var president i Norges Rederiforbund 1982–83, og i Baltic and International Maritime Conference 1985–87. Han var styreformann i Den Norske Krigsforsikring for Skib 1984-2002.
Annet
Atle Jebsen omkom i en bilulykke 13. oktober 2009.
Alexander Ruud Tveter
Han meldte overgang fra Fredrikstad FK til Follo FK før 2013-sesongen.
Alexander Ruud Tveter scoret sitt første mål i Tippeligaen i en kamp for FFK mot Stabæk 25. april 2011. I den påfølgende serierunden scoret han igjen, denne gangen mot Lillestrøm.
Romjulen 2012 var han med og vant futsal-turneringen Umbro5Cup i Mysen. På vinnerlaget Mats Paaj, spilte han blant annet med Haitam Aleesami og Etzaz Hussain.
DS «Suldal» (1890)
DS «Suldal» ble bygget av Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 18. Hun ble levert til reder Madsen & Jespersen, Stavanger i november 1890. Seilte for samme rederi frem til forlis januar 1915
Elektrodynamikk
Elektrodynamikk er den del av fysikken som omhandler krefter mellom elektrisk ladete partikler og deres bevegelse som skyldes elektrisk og magnetiske felt. Egenskapene til disse elektromagnetisk feltene utgjør elektromagnetisk teori som er basert på Maxwells ligninger.
Sammenhengen mellom en elektrisk strøm og det magnetfeltet den skaper, ble først påvist av Hans Christian Ørsted i 1820. Han ga denne oppdagelsen navnet elektromagnetisme da den viste at elektriske og magnetiske fenomen er koblet sammen i en større enhet. Så snart dette ble kjent, satte André-Marie Ampère i gang mer nøyaktige undersøkelser av egenskapene til det skapte magnetfeltet og hvordan det igjen gir opphav til krefter som kan virke på andre elektriske strømmer. Han så dermed for seg en utvidelse av klassisk mekanikk til også å gjelde elektromagnetiske krefter og kalte den elektrodynamikk.
Mens Ampère betraktet disse nye kreftene som om de virket direkte på hverandre, kom Michael Faraday frem til en bedre forståelse basert på at både elektriske krefter mellom ladete partikler beskrevet ved Coulombs lov og de magnetiske krefter mellom strømførende ledere beskrevet ved Ampères kraftlov, skyldes elektriske og magnetiske felt som formidler disse kreftene. Det var denne innføringen av elektromagnetiske felt som gjorde det mulig for James Clerk Maxwell i 1865 å formulere en helt generell teori for alle slike fenomen.
Maxwells teori viste seg å ikke være konsistent med galileisk relativitetsteori og var derfor i konflikt med klassisk mekanikk på den tiden. Dette problemet hadde også direkte forbindelse med beskrivelsen av elektromagnetiske krefter mellom ladete partikler og legemer i bevegelse. Løsningen ble funnet av Albert Einstein ved formuleringen av den spesielle relativitetsteorien som han publiserte i sitt berømte arbeid Zur Elektrodynamik bewegter Körper.
Noen få år senere ved etableringen av Bohrs atommodell ble det klart at hvis klassisk elektrodynamikk er gyldig på så små avstander som i et atom, vil ikke det være stabilt fordi de bundne elektronene ville sende ut elektromagnetisk stråling og falle inn i atomkjernen. Elektrodynamikken måtte derfor reformuleres for å bli i overensstemmelse med moderne kvantemekanikk. Dette lyktes først 40 år senere da Feynman, Schwinger og Tomonaga hadde utviklet en konsistent kvanteelektrodynamikk. Dette er nå en integrert del av standardmodellen for alle vekselvirkninger mellom elementærpartikler.
Mellersta Finland
Mellersta Finland (finsk: Keski-Suomi) er et av Finlands 19 landskap. Landskapet ligger midt i det sørlige Finland. Administrasjonssetet i landskapet er Jyväskylä. Mellersta Finland grenser til landskapene Päijänne-Tavastland, Birkaland, Södra, Mellersta og Norra Österbotten samt Norra og Södra Savolax.
Kommuner og regioner
Mellersta Finland består av 23 kommuner, hvorav seks er bykommuner. I de siste årene har følgende kommunesammenslåinger funnet sted. Den 1. januar 2008 ble Leivonmäki slått sammen med Joutsa. Den 1. januar 2009 ble Korpilahti og Jyväskylä landkommune slått sammen med Jyväskylä by, Pylkönmäki ble slått sammen med Saarijärvi, og Jämsänkoski ble slått sammen med Jämsä.
Elektrodynamikk
Maxwells ligninger
Alt dette prøvde Maxwell å forklare i en mekanisk modell for eteren. Den besto av en slags tannhjul som kunne rotere med små kuler seg i mellom. Disse kunne bevege seg mellom tannhjulene og dermed overføre bevegelsen av et tannhjul til andre i nærheten og skulle tilsvare en strøm av elektrisk ladning. Innenfor denne modellen kunne han identifisere elektriske og magnetiske felt samt hvordan de vekselvirket med hverandre. Dette uttrykte han i tyve ligninger som han mente var mer gyldige enn den spesifikke, mekaniske modellen hadde hadde benytte for å komme frem til dem. Av avgjørende betydning for denne teoretiske konstruksjonen, var hans resultat at lys kunne forklares som elektromagnetiske bølger. Lyshastigheten lot seg beregne ut fra naturkonstanter som opptrådte i bestemmelsen av elektriske og magnetiske krefter.
Mellersta Finland
Kommuner og regioner
Kommunene i landskapet utgjør seks økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de seks økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.
Elektrodynamikk
Maxwells ligninger
I 1865 kunne Maxwell presentere den endelige versjonen av dette arbeidet. Et par tiår senere benyttet Heaviside moderne vektoranalyse til å sammenfatte de sentrale ligningene i Maxwells teori til fire vektorielle differensialligninger. De omtales i dag som Maxwells ligninger
Mellersta Finland
Kommuner og regioner
{| ==== Jämsä økonomiske region ==== ==== Joutsa økonomiske region ==== ==== Keuru økonomiske region ==== ==== Jyväskylä økonomiske region ==== ==== Saarijärvi-Viitasaari økonomiske region ====
Elektrodynamikk
Kildeligninger
Elektriske E = E(r,t) og magnetiske felt B = B(r,t) blir skapt av elektriske ladningstettheter ρ = ρ(r,t) og strømtettheter Disse virker som «kilder» for de elektromagnetiske feltene. Denne sammenhengen uttrykkes ved de to Maxwell-ligningene
hvor det elektriske forskyvningsfeltet D = ε0 E i vakum. Her er ε0  den elektriske konstanten i SI-systemet. Likedan er de to magnetfeltene knyttet sammen ved  der μ0  er den magnetiske konstanten.
Den første av disse to ligningene er Gauss' lov på differensiell form og viser hvordan det elektriske feltet har sitt opphav på elektriske ladninger. Slik uttrykker den indirekte Coulombs lov for kraften mellom to ladete partikler på en mer generell måte. På samme måte er den andre ligningen en utvidelse av Ampères sirkulasjonslov og viser sammenhengen mellom en elektrisk strøm og det magnetfelt den skaper. Det siste leddet i ligningen er Maxwells forskyvningsstrøm som viste at lys er elektromagnetiske bølger.
Da divergensen av en curl er null, ser man fra den andre ligningen at
Konsistensligninger
De to resterende Maxwell-ligninger viser hvordan elektriske og magnetiske felt er koblet sammen på en konsistent måte,
Den første har samme struktur som Gauss' lov for det elektriske feltet, men viser at det ikke finnes magnetiske ladninger eller monopoler. Alle magnetiske feltlinjer må derfor være lukkete kurver som ikke kan oppstå eller forsvinne på en tilsvarende ladning.
At divergensen til magnetfeltet alltid er null, må bety at det er gradienten av et vektorfelt. Betegnes det med, har man derfor at
I det statiske tilfellet er det siste leddet lik null, og man ser at Φ er det elektriske potensialet.
Elektromagnetiske krefter
Grunnlaget for alle elektromagnetiske krefter kan føres tilbake til Coulombs lov for kraften mellom to elektrisk ladete partikler. Den har samme, matematiske form som Newtons gravitasjonslov og kan likedan forklare alle vekselvirkninger mellom statiske ladningsfordelinger. Dette omtales derfor også som elektrostatikk.
Etableringen av tilsvarende, fundamental lov for magnetiske krefter var målet for André-Marie Ampère i hans arbeid fra 1820 med å utforske vekselvirkningene mellom elektriske strømmer. Selv om hans innsats i dag kan sammefattes i Ampères kraftlov, fikk denne likevel ikke like stor betydning som loven til Coulomb.
På samme måte som Newtons tyngdelov er begge disse lovene eogså fjernvirkningsteorier hvor for eksempel forandringen av ladningen i et punkt gir i samme øyeblikk en forandring av kraften som virker på en ladning i et annet punkt. Det er da ikke nødvendig å innføre noen eter eller elektromagnetiske felt som skal formidle dette signalet fra den ene ladningen til den andre.
Gjennom Ampères undersøkelser hadde det blitt vanlig å beskrive magnetiske krefter mellom strømførende ledninger som sammensatt av mindre krefter mellom korte strømelementer i hver ledning. Et slikt lite strømelement er ekvivalent med en liten ladning som beveger seg med en viss hastighet i samme retning som strømelementet. Det var derfor ikke unaturlig å tenke seg at magnetiske krefter kunne la seg forklare ved å utvide Coulombs lov til å gjelde for partikler i bevegelse.
Webers elektrodynamikk
Den som i størst grad utviklet en slik fjernvirkningsteori for elektromagnetiske krefter, var Wilhelm Weber. Han hadde gjennom mange år et nært samarbeid med Gauss. Etter dennes død i 1855 ble det blant hans notater funnet forsøk på å lage en utvidelse av Coulombs lov som også skulle gjelde for ladninger i bevegelse. Det er nært å anta at Weber var kjent med disse idéene.
hvor vektoren r = r1 - r2 forbinder de to ladningene med avstand r = |r| = r(t), mens enhetsvektoren n = r/r  peker langs deres forbindelseslinje. På Webers tid var konstanten c ikke kjent som lyshastigheten. Men den opptrådte naturlig i hans ligninger og hadde en verdi tett opp til dagens verdi. Ut fra denne to-partikkelkraften kunne kraften mellom to vilkårlige ladningsfordelinger i bevegelse i prinsippet beregnes.
To år senere viste Weber at hans kraftformel kunne avledes som gradienten av et potensial som for en vanlig, konservativ kraft. Det tar den enklere formen
hvor det første leddet er det vanlige Coulomb-potensialet. Denne potensielle energien representerer arbeidet som må utføres for å bringe partiklene fra uendelig separasjon til en gjensidig avstand r  og med relativ hastighet  Da er  som finnes ved direkte derivasjon.
Weber-kraften og den resulterende Newtons bevegelsesligning kan også utledes fra Hamiltons virkningsprinsipp som påpekt av Bernhard Riemann. Han kjente til disse problemstillingene og ga i tiden rundt 1860 en serie forelesninger om elektrisitet og magnetisme. Da den potensielle energien er hastighetsavhengig, er ikke Lagrange-funksjonen gitt ved differensen mellom kinetisk og den potensielle energien UW. Derimot visste Riemann at den må være
Riemann foreslo også en alternativ vekselvirkning på formen
Kobling av ladning til felt
Webers elektrodynamikk viste seg å ha mange svakheter og førte til nye problem. Det samme gjaldt Riemanns alternativ. . En av de som prøvde å finne ut av denne situasjonen, var Rudolf Clausius. Han viste i 1877 at en kombinasjon av disse to teoriene som unngikk mange av problemene, kan formuleres ved vekselvirkningen
Her opptrer de absolutte hastighetene v1 og v2 til partiklene, mens i Webers teori involverer bare relative hastigheter. I denne vekselvirkningen til Clausius må hastighetene derfor være de som finnes i Newtons absolutte rom eller målt relativt til en mulig eter.
Vekselvirkningen kan lett generaliseres til en ladning q med hastighet v som vekselvirker med flere partikler. Da tar denne koblingen formen
hvor Φ er Coulomb-potensialet skapt av de andre ladningene og A det tilsvarende vektorpotensialet som skyldes deres bevegelse.
Syntese
På den tid Clausius lanserte sin vekselvirkning, var de fleste gått bort fra Webers opprinnelige fjernvirkningsteori og blitt mer overbevist av Maxwells elektromagnetiske feltteori. Mye av denne holdningsendringen skyldes Helmholtz. Det som ble stående igjen av Webers innsats, var betydningen av å konsentrere seg om vekselvirkningen mellom elementære ladninger. Også Clausius la vekt på dette spesielt etter at han forklarte elektrolyse ved transport i motsatt retning av slike «elektriske molekyler». Dette var i kontrast til Maxwell som så elektriske ladninger og strømmer som kontinuerlig fordelt i eteren. Men han døde i 1879 og fikk ikke oppleve den triumfen hans egen feltteori hadde.
Det ble snart klart at de elektromagnetiske potensialene Φ og A som inngår i Clausius' vekselvirkning, måte være retarderte løsninger av Maxwells bølgeligninger. En slik løsning var tidligere blitt foreslått av Riemann og benyttet av Ludvig Lorenz i hans teori for lys. På slutten av 1800-tallet og spesielt etter at elektronet var oppdaget i 1896, ble dermed en endelig formulering av moderne elektrodynamikk mulig. Den skyltes i stor grad innsatsen til Lorentz. I 1900 skrev Larmor en større sammenfatning av hele teorien, mens Karl Schwarzschild i 1903 ga den en matematisk utforming som fremdeles benyttes idag. De fundamentale utledningene ble av begge to gjort ved bruk av Hamiltons virkningsprinsipp. Men denne utvidete syntesen forutsatte en elektromagnetisk eter som syntes å være i motstrid med Michelson–Morley-eksperimentet. Det problemet ble løst i 1905 da Einstein lanserte sin spesielle relativitetsteori. Dermed var det heller ikke behov for noen eter mer.
Lorentz-kraften
For en ikke-relativistisk partikkel med masse m, ladning q og hastighet v som vekselvirker med et elektrisk skalarpotensial Φ = Φ(r,t)  og et magnetisk vektorpotensial er Lagrange-funksjonen
Bevegelsen til partikkelen kan nå finnes fra Hamiltons virkningsprinsipp og den resulterende Euler-Lagrange-ligningen. I dette tilfelle kan den skrives på den kompakte formen
hvor den kanoniske impulsen er
Dermed tar bevegelsesligningen formen
Da på venstre side akselerasjonen dv/dt til partikkelen inngår, vil kraften som virker på den ifølge Newtons andre lov være gitt ved de to termene på høyresiden. De finnes ved direkte derivasjon med resultatet
etter å ha innført det elektriske feltet E = -∇ Φ - ∂ A/∂ t og det magnetiske feltet B = ∇ × A. Den totale kraften på høyresiden er Lorentz-kraften. For en relativistisk partikkel tar den samme form, kun akselerasjonen på venstre side vil forandres på grunn av en mer generell, kinetisk energi.
Selv om det er Lorentz som har fått sitt navn knyttet til denne elektromagnetiske kraften, er den implisitt tilstede også i Maxwells arbeider. Den ble gjenoppdaget av Heaviside i 1889, men det var Lorentz som noen få år senere gjorde den kjent.
Darwin-vekselvirkningen
Den generelle koblingen av en ladet partikkel til de elektromagnetiske potensialene Φ og A som Claussius kom frem til, har den spesielle egenskapen at den er invariant under gaugetransformasjoner. Det ble først klarlagt mange tiår senere og har vist seg å være av stor viktighet.
En ikke-relativistisk partikkel med ladning q og hastighet vil ifølge Biot-Savarts lov gi opphav til et magnetfelt
der enhetsvektoren n = r/r peker fra ladningen til det punkt hvor feltet opptrer og etter å ha benyttet at cμ0 = 1/cε0 ut fra definisjon av lyshastigheten. Generelt har man at dette feltet kan uttrykkes ved vektorpotensialet som. En direkte utregning viser at det enkle uttrykket
oppfyller denne betingelsen. Men ved gaugetransformasdjoner kan man også skrive mange andre potensial som gir samme svar.
Coulomb-gauge
Coulomb-potensialet Φ forandres også ved slike transformasjoner. Vil man at det skal ha den opprinnelige formen Φ = q/4π ε0r  for en ladning som beveger seg, må man benytte den spesielle Coulomb-gaugen hvor ∇⋅A = 0. Det enkle uttrykket som ble funnet for A, oppfyller ikke denne betingelsen.
Ved å gå tilbake til de opprinnelige Maxwell-ligningene kan man vise at vektorpotensialet i Coulomb-gaugen er gitt ved den transverse strømmen som ladningen skaper. Det kan finnes alternativt ved gaugetransformasjon A → A + ∇ χ  hvis man velger χ = - r⋅v/2r multiplisert med konstanten q/4π ε0c2. Det transformerte vektorpotensialet blir dermed
og oppfyller nå ∇⋅A = 0 da partikkelhastigheten v kan betraktes som en konstant under disse romlige derivasjonene.
Lagrange-funksjon
Man kan nå finne Lagrange-funksjonen for en ladet partikkel q1 med hastighet v1 som beveger seg under påvirkning av en annen partikkel med q2 med hastighet v2. Den har formen hvor den første delen beskriver deres kinetiske energi. Det siste leddet er vekselvirkningen
hvor separasjonen mellom partiklene nå er gitt ved vektoren r = r1 - r2 med størrelse r = |r|. Det siste leddet her er Darwin-vekselvirkningen mellom de to partiklene. Den avhenger både av avstanden mellom dem og deres hastigheter.
Da denne vekselvirkningen er omtrent en faktor v 2/c 2 mindre enn den vanlige Coulomb-vekselvirkningen, må man inkludere tilsvarende, relativistiske korreksjoner i den kinetiske energien til partiklene slik at den er
Den komplette Lagrange-funksjonen for to partikler med Darwin-vekselvirkningen kan dermed skrives som
hvor de konjugerte impulsene finnes fra definisjonen p = ∂L/∂v. Resultatet kan da igjen skrives på formen hvor den kinetiske delen  Hkin kan finnes fra  Lkin ved å uttrykke hastighetene ved de tilsvarende impulsene. Vekselvirkningsenergien blir da
da man har kan ganske enkelt sette v1 = p1/m1 og likedan for den andre partikkelen. Den er ikke helt ulik den potensielle energien Weber kom frem til og som var utgangspunktet for den videre, teoretiske utviklingen av elektrodynamikken.
Grytelva
Grytelva kan vise til:
Piaget
Piaget kan vise til:
The Sea Devils
The Sea Devils er en historie på sju episoder i den britiske TV-serien Doctor Who. Den ble vist for første gang på BBC One fra 26. februar til 1. april 1972. bes
Produksjon
Under planleggingen av Doctor Whos niende sesong, bestemte Barry Letts og Terrance Dicks seg for at de ville ha en historie som foregikk i eller rundt sjøen. Malcolm Hulke ble kalt inn for å skrive en oppfølger til sin historie Doctor Who and the Silurians fra sesong sju. Denne gangen skulle Doktoren møte på sjøutgavene av silurerne og The Sea Silurians ble bestilt 29. mars 1971.
For den åttende sesongen hadde Letts fått til et samarbeid med Royal Air Force og han henvendte seg denne gang til marinen. De gikk med på å låne ut mannskap og utstyr mot at marinen ble skildret i et positivt lys. The Sea Devils var satt opp som den tredje historien i sesong ni, noe som normalt ville ha betydd at innspilling på location skulle ha foregått rundt årsskiftet 1971–72. Letts bestemte seg for å bytte om på innspillingsrekkefølgen av historie to og tre slik at de kunne dra ut på marinens innspillingssteder tidligere på høsten før været ble for kaldt. Dette var første gang at to historier ble spilt inn i en annen rekkefølge enn de ble vist.
Stockholmskonvensjonen
Stockholmskonvensjonen ble undertegnet i Stockholm 4. januar 1960, og etablerte fra og med 3. mai 1960 Den europeiske frihandelsorganisasjonen (EFTA) mellom Østerrike, Danmark, Norge, Portugal, Sverige, Sveits og Storbritannia. Handelsorganisasjonen ble etablert som et alternativ for stater som ikke kunne eller ønsket å bli med i De europeiske fellesskap (i dag Den europeiske union (EU)). I dag er det kun Sveits, Island, Norge og Liechtenstein som fortsatt er medlem av EFTA. Med unntak av Sveits er alle disse landene i tillegg knyttet til EU gjennom EØS-avtalen.
Speking
Til speking brukes salt, luft og vann i kombinasjoner, avhengig av råvaretype og saltmetoden som skal benyttes. Det finnes to måter å salte råvaren på, såkalt tørrsalting (som mest vanlig til kjøtt) og lakesalting (som mest vanlig til fisk). Lakesaltet fisk tørkes ikke, i motsetning til kjøtt, men oppbevares i laken til man tar opp fisken for utvanning og påfølgende bruk. Vanligvis vil fisken spises innen et år fra saltingen.
Tidligere ble spekingen fortrinnsvis gjort hjemme, men gjøres i dag av næringsmiddelindustrien. Speket mat er populært i mange land.
Rosemarie Köhn
Rosemarie Köhn (født 20. oktober 1939, død 30. oktober 2022 ) var en tyskfødt norsk teolog som var biskop av Hamar bispedømme fra 1993 til 2006. Köhn var Den norske kirkes første kvinnelige biskop, og de lutherske kirkers tredje på verdensbasis etter tyske Maria Jepsen og amerikanske April Ulring Larson.
Bakgrunn og utdannelse
Köhns far var en tysk optiker og moren en norsk sykepleierassistent: Hun ble født i 1939 i Rathenow i Havelland vest for Berlin. Som barn opplevde hun bombingen av Berlin under andre verdenskrig. Hun kom til Norge med sin mor i 1946 og vokste opp i Gjerdrum på Romerike. Etter artium studerte hun teologi og ble cand.theol. i 1966. I 1969 ble hun ordinert til prest av biskop Per Lønning.
Tidlig karriere
Hun arbeidet som hjelpelærer i hebraisk ved Universitetet i Oslo fra 1967–1977 og var vitenskapelig assistent i gammeltestamentlig teologi fra 1968 til 1970. Deretter var hun stipendiat i gammeltestamentlig teologi frem til 1975. Hun ble ansatt som universitetslektor i bibelfag ved Institutt for religionshistorie og kristendomskunnskap i 1976 og underviste også ved det integrerte praktikum innen sjelesorg, homiletikk og pastorallære, og ved Institutt for sykepleievitenskap i prinsipiell etikk. Hun var avdelingsbestyrer ved Institutt for religionshistorie og kristendomskunnskap i åtte år og leder av forskningsprosjektet «Presterollen» 1986–1989. I 1989 ble hun rektor ved Det praktisk-teologiske seminar ved Universitetet i Oslo.
Norges første kvinnelige biskop
Da Hamar bispedømmeråd i november 1992 nominerte to kvinner til Hamar bispestol, var det første gang kvinner var blitt nominert til et bispeembete i Den norske kirke. Köhn og stiftskapellan Irene Wenaas Holte ble de to første kvinnene på en slik liste. Bispedømmerådet nominerte også de daværende generalsekretærene Ole Christian Kvarme og Aage Müller-Nilssen og domprost Nils Kristian Lie. Lie vant den rådgivende avstemningen, med Kvarme og Köhn på de neste plassene. Kirkerådet satte Kvarme på førsteplass, med Lie og Köhn på andre- og tredjeplass.
Den norske kirke var den gang fortsatt statskirke, og høyere kirkelige embeter ble avgjort og utnevnt av regjeringen. Da Kongen i statsråd utnevnte Köhn til Norges (og Nordens) første kvinnelige biskop i 1993, var dette en historisk hendelse. Hun ble vigslet av daværende preses for Den norske kirke Andreas Aarflot i Hamar domkirke 20. mai 1993 med kongeparet til stede.
Som biskop ble hun regnet til den liberale fløyen innen kirken. Hennes innsettelse og hennes vigsling av praktiserende homofile prester var kontroversiell og førte til en del splittelse i Den Norske Kirke. I april 1995 åpnet hun sammen med sine kollegaer Sigurd Osberg og Ola Steinholt for at homofilt samboende kunne ansettes i vigslede stillinger, og for at homofile som hadde inngått partnerskap kunne få en forbønnshandling i kirken.
Kritikken mot henne dreidde seg hovedsakelig om hennes liberale syn på homofili og særlig at hun lot den lesbiske presten Siri Sunde fortsette som kapellan i Nordre Land etter at Sunde hadde inngått partnerskap selv om det var flertall på Kirkemøtet i 1997 for at personer som levde i homofilt samliv, ikke kunne inneha kirkelig tjeneste som vigslet prest, diakon eller kateket. Köhn sa i denne sammenheng: «Kirken har mye å be de homofile om unnskyldning for. Jeg håper ettertiden vil vise at dette var en god dag for Den norske kirke. Homofile har langt inn i dette århundre vært en utstøtt og trakassert gruppe mennesker som kirken ikke har forsvart og vist omsorg for - slik en skulle forvente ut fra evangeliet og kristen etikk. Selv opplever jeg at denne saken i siste instans handler om 'å være tro mot sannheten i kjærlighet'. Med samme rett som kirken har endret standpunkt i andre saker, bør kirken nå endre sitt syn på homofili».
Fratreden og senere leveår
Köhn opplyste i januar 2006 at hun ville gå av som biskop ved oppnådd pensjonsalder. I oktober 2006 ble Solveig Fiske utnevnt til hennes etterfølger.
Hun ble i 2006 samboer og senere ektefelle med Susanne Sønderbo, en dansk prest og psykolog. Sammen skrev de bøkene Mellom en prest og en klovn: gode ord til livet og Drømmer: gode ord til livet.
En statue av Rosemarie Köhn foran Hamar domkirke skal avdukes 20. mai 2023, 30 år etter at hun ble ordinert til biskop.
Rosemarie Köhn ble begravet på statens bekostning fra Hamar domkirke 3. november 2022. Dronning Sonja, statsforvalter Knut Storberget og statsrådene Kjersti Toppe, Annette Trettebergstuen og Trygve Slagsvold Vedum var til stede.
20th Century Studios
20th Century Studios, tidligere Twentieth Century Fox Film Corporation (stilisert som 20th Century Fox), er et amerikansk filmstudio som ble etablert 31. mai 1935. Hovedkontoret ligger i Los Angeles. Selskapet eies av The Walt Disney Company.
Mest innbringende spillefilmer
† = Alle summer er oppgitt i amerikanske dollar.
Fylkesvei 516
Fylkesvei 516 (Fv516) går mellom Hommersåk og Hove i Sandnes.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2019 ble veien forlenget til Hommersåk kai med den tidligere fylkesvei 341.
Da Ryfylketunnelen ble tatt i bruk 30. desember 2019 ble veien forlenget 8,5 km med den tidligere delstrekningen av riksvei 13 fra Langholen til Hove.
Pamphagidae
Utseende
Pamphagidae er stort sett store (opptil 10 cm lange), kraftige og trege gresshopper som ofte ligner på steiner eller barkbiter. Pronotum er hvelvet i en jevn bue, gjerne med en midtkjøl. De fleste har mer eller mindre reduserte vinger.
Levevis
De fleste artene lever på relativt tørre steder. De er planteetere, men er ikke regnet som vesentlige skadedyr da de nesten aldri er tallrike. Mange av artene har svært begrenset utbredelse og kan være truet av ulike menneskelige aktiviteter.
Utbredelse
Familien er utbredt i den gamle verden, med de fleste artene i Afrika og noen få i Europa og Asia.
Huabeifeltet
Huabeifeltet er et oljefelt i det nordlige Kina. Det ligger i den sentrale delen av provinsen Hebei, og ble oppdaget i 1975.
Riverside kraftstasjon
Riverside kraftstasjon er et varmekraftverk i delstaten Maryland i USA. Anlegget ligger ved Patapsco River i Dundalk, Baltimore County, og har en installert produksjonskapasitet på 261 MW. Brenselstypen er naturgass og fyringsolje.
Anlegget stod ferdig i 1942, med nye blokker installert i 1944, 1948 og 1951. Moderniseringen til gassdrift startet i 2008. Operatør er Constellation Power, som har sine historiske røtter her fra Baltimore Power & Light.
Anlegget må ikke forveksles med Riverside kraftverk (Ok), Riverside gasskraftverk (Mn), Riverside kullkraftverk (Mn), eller Riverside kraftverk (Ok).
Filadelfiakirken Sarpsborg
Filadelfiakirken Sarpsborg er en kristen frikirkelig menighet i Sarpsborg, i Østfold. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen.
Menigheten hadde 657 tilskuddstellende medlemmer i 2022. «Fila ungdom» er menighetens ungdomsarbeid. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.
Historikk
Menigheten ble stiftet i Folkets Hus, 23. september 1924. Navnet på menigheten var da Filadelfiamenigheten. Møtene ble holdt i hjemmene hos menighetens medlemmer eller de leide lokalet Fram. Først i 1960 fikk menigheten eget lokale, i Pellygaten 50.
Misjon
Filadelfiakirken Sarpsborg er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid.
I 2023 støtter menigheten arbeid i Kongo, Niger, flyktninger fra Ukraina, både som har kommet til Norge, og som har fått opphold på Europa i Fokus sitt senter i Romania.
Elina Vähälä
Elina Vähälä (født 1975) er en finsk fiolinist. Vähälä hadde sin debutkonsert som 12-åring med Lahti Symphony. Elina Vähälä har medvirket på en rekke CD-utgivelser og konserter.
Södra Österbotten
Södra Österbotten (finsk: Etelä-Pohjanmaa) er et av Finlands 19 landskap. Administrasjonssetet i landskapet er Seinäjoki. Södra Österbotten grenser til landskapene Birkaland, Satakunta, Österbotten, Mellersta Österbotten og Mellersta Finland.
Kommuner og regioner
Södra Österbotten består av 17 kommuner hvorav åtte er byer. Den 1. januar 2009 ble følgende kommunesammenslåinger gjennomført. Alahärmä, Kortesjärvi og Ylihärmä ble slått sammen med Kauhava kommune. Lehtimäki ble slått sammen med Alajärvi kommune. Nurmo og Ylistaro ble slått sammen med Seinäjoki kommune og Jurva ble slått sammen med Kurikka kommune.
De 17 kommunene utgjør fire økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de fire økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.
{|
Suupohja
==== Seinäjoki økonomiske region ====
Zeche Vereinigte Präsident
Zeche Vereinigte Präsident var et gruveselskap som utvant steinkull nær byen Bochum i provinsen Westfalen i kongeriket Preussen. Selskapet var oppkalt etter den første overpresidenten i provinsen Westfalen, Ludwig von Vincke. Driften i den første sjakten startet i 1840, og gruveselskapet var aktivt helt til anlegget ble fullstendig ødelagt under et luftangrep den 29. august 1943. Sjaktene II-IV ble fylt igjen i 1966.
Tørrsalting
Tørrsalting er en gammel konserveringsmetode. Den foregår ved at råvaren som skal konserveres blir saltet med tørt krystallinsk salt. Maten skal ligge i saltet til den får riktig saltinnhold, noe som varierer med både råvaren og råvarekvaliteten. Eksempler konservert mat ved tørrsalting er klippfisk og spekemat. Ved tørrsalting renner eventuell lake som danner seg bort. Andre måter å konservere mat gjennom salting er lakesalting og pickling som ligner tørrsalting, men i tett kar slik at den naturlige laken ikke renner bort.
Salting konserverer maten siden de fleste bakterier, muggsopp og andre organismer som bryter ned maten og skaper forråtnelse ikke overlever ved høy konsentrasjon av salt. En levende celle i et slikt miljø vil bli dehydrert gjennom osmose, og enten dø eller bli midlertidig uvirksom.
Jørn Landes diskografi
Jørn Landes diskografi er en opplisting av musikkalbum med den norske vokalisten Jørn Lande.
Thomas Johansson (fotballspiller)
Thomas Johansson (født 13. januar 1969) er en svensk tidligere fotballspiller. Johansson, som var midtbanespiller, har en kamp for Malmö FF i Allsvenskan, samt fem kamper for Lillestrøm i Tippeligaen fra samme år.
Det europeiske sørobservatoriet
Det europeiske sørobservatoriet (engelsk: European Southern Observatory, forkortet ESO) er et samarbeid mellom elleve europeiske land om å drive et astronomisk observatorium. Forskningsinstituttet har hovedkvarter i Garching nær München, men observasjonene blir gjort fra La Silla-observatoriet i Chile.
Medlemslandene er (etter innmelding) Belgia, Tyskland, Frankrike, Nederland, Sverige, Danmark, Sveits, Italia, Portugal, Storbritannia, Finland, Spania, Tsjekkia, Østerrike og Brasil.
Heine T. Bakkeid
Heine Torgersen Bakkeid (født 15. januar 1974 i Gratangen) er en norsk forfatter. Bakkeid vokste opp på Belnes i Gratangen og i Kvæfjord ved Harstad og bodde så flere år i Stavanger. Senere ble han igjen bosatt i Kvæfjord.
Bakkeid har en bachelorgrad i systemutvikling. Han debuterte i 2005 med den humoristiske science fiction-romanen Bobejim – spesialagenten. Krimbøkene hans er utgitt i 18 land.
Liste over stasjonene til Toulouses metro
Dette er en liste over stasjonene til Toulouses metro i Frankrike.
Linje B
Linje B åpnet den 30. juni 2007.
Labège extension (planlagt - 2013)
NB: Dette er ikke de virkelig navnene til stasjonene, bare indikasjoner på stedene rundt
Jidongfeltet
Jidongfeltet er et oljefelt som ligger offshore utenfor kysten av byprefekturet Tangshan i provinsden Hebei i Folkerepublikken Kina. Industriell utvikling av feltet begynte i 1978.
Zhongyuanfeltet
Zhongyuanfeltet (中原油田) er et kinesisk oljefelt på grensen mellom provinsene Shandong i nord og Henan i sør. Det ble oppdaget i 1975, og har en årlig produksjon på rundt fire millioner i tonn.
Fridtjof Frank Gundersen
Fridtjof Frank Gundersen (1934–2011) var en norsk jurist, professor ved Norges handelshøyskole og stortingsrepresentant for FrP. Han satt på Stortinget for partiet i 16 år (fra 1981 til 1985 og igjen fra 1989 til 2001).
Panfløyte
Rumenerne har imidlertid utviklet en fløyteutforming (rørene limes sammen i en bue, og kalles på rumensk "nai") og blåseteknikk (bl.a. svært raske dobbel og trippel ansatser), og i den rumenske folkemusikken er panfløyten nærmest som hardingfela å regne i vår egen norske folkemusikk. Gheorghi Zamfir, eksilrumener bosatt i Frankrike i flere år, er på mange måter den som introduserte panfløyta til et bredere lag av befolkningen i Vest-Europa, og hans musikk finnes vel i mang et norsk hjems CD-samling av "sviskemusikk".
I Norge har Roar Engelberg gjort mye for å gjøre instrumentet kjent. Han har også arrangert flere sommerkurs, gitt privat undervisning og hatt en omfattende konsertvirksomhet, bl.a. gjennom Rikskonsertene.
Fridtjof Frank Gundersen
Bakgrunn
Gundersen gjennomførte Forsvarets russiskkurs og ble cand. jur. fra Universitetet i Oslo (1961). Deretter gikk han på Utenriksdepartementets aspirantkurs. Fra sommeren 1965 var han tilknyttet Det juridiske fakultet ved UiO som universitetslektor. I 1973 ble han tildelt graden dr. juris med avhandlingen Statlige handelsmonopoler og EF. Ved Norges handelshøyskole i Bergen underviste han i norsk og internasjonal markedsrett. Der tiltrådte han også 1. januar 1975 stillingen som professor i rettsvitenskap og forble fra da av tilknyttet NHH, fra 1. januar 2002 som professor II.
Gundersens viktigste forskningsarbeider var innenfor EU-rett.
Politisk karriere
Fram til midten av 70-tallet var Gundersen aktivt medlem i Høyre. Han var blant annet formann i Høyres «Tenkegruppe 99» fra 1966 til 1971 og medlem av Høyres politiske råd fram til 1975.
Gundersen satt på Stortinget i fire perioder fra 1981 til 1985 og igjen fra 1989 til 2001. Han ble valgt inn på Fremskrittspartiets program som «uavhengig» og partiløs kandidat i 1981, han meldte seg inn i partiet i 1990, og ut igjen det siste halvåret på Tinget i 2001. I den første perioden var han en av fire FrP-representanter. I 1985 kom han med boka «Fri og frank på Tinget», som handlet om hvordan han opplevde å bli valgt inn i nasjonalforsamlingen.
Vinteren 2001 ble han vraket som Fremskrittspartiets førstekandidat i Akershus og havnet i konflikt med Carl I. Hagen. Like etter meldte han seg ut av partiet med begrunnelsen at han ikke lenger følte seg vel i stortingsgruppa. Bakgrunnen skal ha vært striden som oppstod i partiet høsten 2000, der partileder Hagen hadde beskyldt Gundersen og flere andre for illojalitet.
Gundersen markerte seg med hyppige innspill i norsk samfunnsdebatt både som politiker og som jussprofessor. Han var sterkt engasjert både i forsvarspolitikk og eldrepolitikk.
Agent for etterretningstjenesten
I desember 2006 innrømmet Gundersen at han hadde rapportert til den militære etterretningen etter å ha deltatt på kommunistkongresser i Sovjetunionen på 1950- og 1960-tallet. Dette kom frem etter press fra Dag Seierstad (SV) som over lengre tid hadde anklaget Gundersen for dette forholdet. Til Klassekampen uttalte Gundersen: «Jeg var bedt av et lovlig organ om på vegne av NATO-staten Norge å rapportere om det jeg så. Jeg mente faktisk at det var min plikt.»