cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Selvmord
Selvmord og medieomtale
Synet på psykiske lidelser har imidlertid forandret seg mye de siste årene. Det er i dag vanligere å betrakte selvmord som en psykisk reaksjon på et voldsomt press eller forårsaket av psykisk sykdom. Selvmord er blitt noe som kan forhindres og er ikke lenger bare et abstrakt og unevnelig tabu. Derfor har også Norsk Presseforbund valgt å justere sin Vær varsom-plakat med virkning fra 2006. Tidligere het det at «selvmord eller selvmordsforsøk skal som hovedregel ikke omtales». Nå skal teksten i stedet lyde: «Vær varsom ved omtale av selvmord og selvmordsforsøk. Unngå omtale som ikke er nødvendig for å oppfylle allmenne informasjonsbehov. Unngå beskrivelse av metode eller andre forhold som kan bidra til å utløse flere selvmordshandlinger.» Selvmord omtales ofte i aviser med standardformuleringen «personlig tragedie».
Historie
Synet på selvmord har variert gjennom historien og i forskjellige kulturer. Mens kristendommen, jødedommen og islam sterkt fordømmer selvmord, var selvmord i antikken mer akseptert, og blir ofte beskrevet som en heltemodig løsning utført av sterke personligheter. I det gamle Hellas ble likevel selvmordere begravd på et ensomt sted; som regel ble de brent. Den legemsdel som foretok handlingen, vanligvis armen, ble begravd for seg selv langt unna folk.
Gulatingsloven og Frostatingsloven fastslo at selvmord var ubotamål (en forbrytelse det ikke fantes bot for). Selvmordere ble derfor i det førkristne Norge gravlagt i flomålet, der sjø og land møtes. Kirkefaderen Augustin (354 – 430) hevdet i sitt verk Gudsstaten at livet er en gave fra Gud, og at selvmord derfor er en synd nettopp mot Gud. I 1096 ble det endelig vedtatt ved kirkemøtet i Nîmes at selvmordere skulle nektes begravelse i vigslet jord. I Magnus Lagabøtes landslov, som stod ved makt fra 1274 til 1687, ble selvmord fremdeles regnet som ubotamål, og i Dantes Inferno beskrives selvmordere som dømt til evig vandring i selvødeleggelsens skoger i det syvende helvete – vel å merke under kjettere og mordere. I opplysningstiden ble synet på selvmord gradvis formildet, og i 1842 ble det i Norge gitt tillatelse til at selvmordere kunne gravlegges i vigslet jord. Før 1842 forbød lovens § 2-10-4 at en person som «har myrt sig selv med Villie», kunne gravlegges på kirkegården. Loven sa imidlertid ingenting om hvor man skulle gjøre av den døde. Forordning av 18. desember 1767 gjaldt den som var «kjed af Livet», men ikke klarte å begå selvmord, og i stedet ved å begå et ellers motivløst mord ble dødsdømt og overlot dermed saken til bøddelen. Slike selvmordsforsøk ble straffet med fengsel på livstid, pisking og brennemerking, årlig offentlig pisking og ydmykelse. Etter at personen var avgått ved en naturlig død, ble kroppen halshogd og lagt på steile og hjul.
Fra 1844 kunne selvmorderes formue tilfalle familien, og ikke staten, som tidligere. I 1897 kom Emile Durkheims verk Selvmordet. Fra samme år ble forbudet mot jordpåkastelse opphevet i Norge, og i 1902 forbudet mot likpreken over selvmordere.
I Storbritannia var selvmordsforsøk frem til 1960 regnet som en forbrytelse. Nils Retterstøl måtte som ung lege i London i 1956 utstyre pasienter med erklæringer om at de hadde begått sine selvmordsforsøk som et resultat av psykisk sykdom, og derfor var strafferettslig utilregnelige i gjerningsøyeblikket. Den siste som ble dømt for selvmordsforsøk i England, var en mann som i 1960 ble idømt to års fengsel – for å ha forsøkt å henge seg i cellen.
Flere asiatiske religioner har godtatt selvmord under visse omstendigheter, blant annet i Kina og Japan. Ifølge den strenge, japanske morallæren bushidō («krigerens vei») er rituelt selvmord, seppuku, også kalt harakiri («bukskjæring»), bedre enn å leve med vanære. Harakiri er kjent fra 900-tallet. Det er også eksempler på at ofre for enkebrenning og menneskeofringer har gått i døden tilsynelatende frivillig, antakelig etter sterkt sosialt press fra samfunnet rundt.
Historiske selvmord
Det er en rekke kjente selvmord gjennom historien. Årsakene kan ha vært personlige som sykdom, nød, depresjon, overanstrengelse og kjærlighetstap, men flere har også blitt presset til selvmord av ytre omstendigheter, for eksempel etter nederlag i maktkamper. Andre har dødd som følge av overdoser av narkotika eller medikamenter, og det er i flere tilfeller uklart hvorvidt dødsfall er ulykker eller selvmord. Andre påståtte eller angivelige selvmord har vært skjulte mord eller likvideringer. Selvmord har også blitt brukt som politisk protest, for eksempel ved at en har tent på seg selv på et offentlig sted eller sultet seg til døde. Under ekstreme forhold har dessuten kamikazepiloter og selvmordsbombere gått i døden i militære angrep eller terroraksjoner. Det er også historiske eksempler på selvmord avsagt ved dom eller militær ordre, samt såkalte assisterte selvmord.
Kollektive selvmord
Gjennom historien er det flere eksempler på kollektive selvmord, først og fremst blant religiøse grupper, såkalte dommedagssekter, men også andre grupper som har vært utsatt for ideologisk hjernevasking eller hensynsløse ledere. Frivilligheten kan imidlertid diskuteres da det har blitt funnet tegn på tvang og mord etter slike dramatiske hendelser. I kriger og konflikter har det også vært flere selvmordsoppdrag. Det har vært handlinger og kamper der krigerne bevisst har ofret livet i selvmordsaksjoner eller farefulle oppdrag som umulig kunne vinnes, men som måtte gjennomføres for å unngå dødsstraff for ordrenekt.
Selvmord i litteraturen
Selvmord har lenge blitt skildret i litteraturen. Den greske skalden Homers heltefigur Ajax begår selvmord ved å kaste seg over sverdet sitt når han ble beseiret av Odyssevs.
Litteraturhistoriens kanskje mest kjente selvmord finner sted i William Shakespeares skuespill om forbudt kjærlighet, Romeo og Julie. Det slutter med at de to forelskede ungdommene begår selvmord etter en misforståelse.
Den tyske forfatteren Johann Wolfgang von Goethe skrev i 1774 den korte brevromanen Den unge Werthers lidelser om maleren Werther som er ulykkelig forelsket i sin beste venns forlovede, Charlotte. Den følsomme Werther holder ikke ut og skyter seg. Romanen var opphavet til en bølge av følsomhet og sverming omkring begrep som Weltschmerz. Mest oppstandelse vakte alle selvmordene som ble tilskrevet romanen (se Werther-effekt).
«Det finnes bare ett eneste riktig alvorlig filosofisk problem: selvmordet.» Slik begynner Camus' filosofiske roman Myten om Sisyfos, som behandlar det absurde livets valg og kvaler. Ifølge forfatteren er selv en trells ensformige liv, uten håp eller mening, verdt å leve.
Kibergsneset
Kibergsneset (også skrevet Kibergneset) er et nes i Vardø kommune i Finnmark. Det ligger på fastlandet, rundt 10 kilometer sør for Vardø by og nordøst for Kiberg. Spissen på Kibergsneset er det østligste punktet på Norges fastland.
På den sørøstre delen av neset ligger restene av et stort kystfort bygget av tyskerne under andre verdenskrig. Batteriet, Marine Küsten Batterie Kiberg 3./513, ble oppsatt med tre 28 cm kanoner sommeren 1942. Under frigjøringen av Øst-Finnmark i 1944 ble batteriet sprengt og evakuert av sine egne styrker.
Kjell Sjöberg
Kjell Allan Sjöberg (født Dahlqvist, 11. mai 1937 i Själevad, død 10. september 2013 ) var en svensk skihopper som representerte IF Friska Viljor. Han satte blant annet verdensrekord i skiflyging to ganger, og tok bronsemedalje i VM i Oslo i 1966.
Sjöberg var aktiv som skihopper mellom 1950 og 1973. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1960/61, 1961/62, 1965/66 og 1967/68, med 2.-plass i Oberstdorf 30. desember 1960 som beste enkeltresultat. Sammenlagt ble han som best nummer 6 i 1960/61.
Han var med i VM i 1962 og 1966, og tok bronsemedalje i storbakken i Oslo i 1966. Han deltok i OL i 1960, 1964 og 1968, med 5.-plass i storbakken i Innsbruck i 1964 som beste plassering.
I 1964 vant han skiflygingsuka i Oberstdorf. Under denne konkurransen, 15. februar 1964, tangerte han Jože Šlibar og Peter Lessers verdensrekord i skiflyging på 141 meter. Rekorden ble for øvrig slått alt samme dag. 10. februar 1967 satte han igjen verdensrekord i Oberstdorf, med 148 meter. Denne rekorden ble slått dagen etter.
Kjell Sjöberg ble svensk mester i skihopping to ganger, i 1962 og 1966.
Jørgen Herman Vogt
Bakgrunn
Hans foreldre var trelasthandler, senere sorenskriver i Nordfjord Niels Nielsen Vogt (1755–1809) og Abigael Jørgensdatter Monrad (1757–1812), en prestedatter fra Gjerpen. Farmor var Anna Maria Cudrio. Jørgen Herman Vogt tok artium i 1800, 16 år gammel. Hans far solgte sin trelastbedrift for at sønnene kunne studere i København. Han begynte der høsten 1800 og tok juridisk embedseksamen i 1806 og fikk stilling som fullmektig i Finanskollegiet.
Karriere
I 1825 begynte han en 33-årig statsrådskarriere. Han var I 1845 ble Vogt stilt for riksrett, men frikjent. Advokat, senere statsminister, Frederik Stang var Vogts forsvarer i riksrettssaken.
Vogt var i tillegg konstituert som sjef for en rekke departementer i kortere perioder. Vogt gikk av som «statsminister» i desember 1858 etter å ha kritisert kronprins Karls vurderinger i noen militære utnevnelser.
Vogt fant i 1858 grunn til å kritisere visekongen kronprins Carls beslutninger i militære utnevnelser. Han ble på dette grunnlaget bedt om å søke avskjed. Dette hadde også sammenheng med at kronprinsen ønsket amtmann Christian Birch-Reichenwald og hans tilhengere inn i regjeringen. Den 4. desember 1858 fratrådte Vogt, men fikk sympati også blant dem som hadde vært hans politiske motstandere.
Familie
Vogt giftet seg 26. november 1822 i Christiania med den svenske grevinnen Hedvig Lovisa Frölich (født 26. juni 1787, død 7. januar 1880 i Kristianstad), de fikk datteren Ingeborg Hedvig Vogt (født 11. februar 1825 i Christiania, død 17. august 1904 i Tosterup, Skåne, Sverige). Hun ble gift i 1852 med greve Albert Ehrensvärd (1821–1901), svensk utenriksminister, hvis svigersønn var utenriksminister Ludvig Douglas (1849–1916). Vogt var onkel til Niels Vogt. Og han hadde i et første ekteskap med Ingeborg Maria Lorentzen (1788–1821), datter av Jacob L. i Drammen og Karen Rosenberg Stranger, døtrene Karen Rosenberg Vogt (1810–1855) og Marie Louise V. (1817–1900), som begge ble gift (1835 og 1860) med kommandanten på den nye festning Oscarsborg, Henrich Sigvard Scheel (1806–1891).
Utmerkelser
Vogt ble tildelt en rekke ordener for sitt virke. Han var innehaver av Borgerdådsmedaljen og ble i 1857 av kongen utnevnt til storkors av St. Olavs Orden «for fortjenstfuld Embedsvirksomhed». Han var ridder av Serafimerordenen og hadde storkors av Nordstjerneordenen. Vogt var også ridder av den russiske Sankta Annas orden.
Vogts gate i Oslo er oppkalt etter Vogt.
Saltinho (São Paulo)
Saltinho er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Fabiana Beltrame
Fabiana Beltrame (født 9. april 1982) er en brasiliansk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 13.
Nordekspedisjonen
Nordekspedisjonen (kinesisk: 北伐, pinyin: Běifá) var et militært felttog ledet av Kuomintang (KMT) fra 1926 til 1928. Målet var å spre den kinesiske revolusjon og å gjenforene landet som i mange landsdeler var oppstykket blant lokale krigsherrer.
Uttrykket «nordekspedisjonen» benyttes tidvis slik at den såkalte annen nordekspedisjon i 1928 medregnes; det var i denne fasen at den nasjonale revolusjonshær erobret Beijing (8. juni 1928) og med det banet veien for Kinas gjenforening i 1928.
Ekspedisjonens mål
Krigsmålene var særlig uskadeliggjørelsen av tre særlig mektige og beryktede kinesiske krigsherrer: Zhang Zuolin som hersket i Mandsjuria, Wu Peifu på sentralsletten (Zhōngyuán), og Sun Chuanfang ved østkysten. Etter råd fra den russiske general Vasilij Bljukher (med pseudonymet Galen), bestemte man seg bruke all sin makt på å ta for seg disse krigsherrene den ene etter den andre: først Wu, så Sun, og til slutt Zhang. Chiang satte i gang det hele med å tale til sine 100.000 soldater den 9. juli 1926. Hans hær var ledet av offiserer som var blitt utdannet ved militærakademiet i Whampoa og bevæpnet av russerne. Disse styrkene var langt bedre organiserte enn krigsherrenes styrker, de hadde også bedre våpen, gode rådgivere og kommissærer fra kommunistpartiet som skulle egge dem til dåd. De ble også sett på som en folkelig frigjøringshær og ble vel tatt i mot av bønder i arbeidere som de rykket inn i nye områder. Det viste seg å gå glatt å rykke frem fra Perlefloden til Yangtze på under et halvt år, og på veien nedkjempe Wus og Suns hovedstyrker, og samtidig øke sine egne troppestyrker fra 100.000 til 250.000.
Resultat
I ettertid minnes kinesere flest nordekspedisjonen som noe svært positivt ettersom den fikk slutt på de kaotiske tilstander i landet og førte til en sterk sentralregjering. Men strengt tatt klarte ikke ekspedisjonen fullt ut å løse krigsherreproblemet. Det var mange krigsherrer igjen, og flere av dem kommanderte store styrker.
Etter at sterke krigsherrer som Wu og Sun mistet makten, oppstod det flere nye grupperinger, og nye krigsherrer vokste seg sterke: Chiang, Li Zongren og hans nye Guangxiklikk oppstod, likeså Yan Xishans Shanxiklikk, Feng Yuxiang og Guominjunklikk (eller nordvestklikken), og Zhang Xueliang og Fengtianklokken (eller nordøestklikken).
De krigene som så fulgte mellom vekslende allianser av krigsherrer skulle bli et stort problem gjennom 1930-årene, og flere menneskeliv enn noensinne etter Qing-dynastiets fall gikk tapt.
For Chiang var likevel utfallet av ekspedisjonen nokså tilfredsstillende, for nå var hans lederstilling sikret. Etter hvert gjorde han det militære lederskap til viktigere enn det politiske lederskap over KMT, og dette la grunnlaget for hans senere diktatoriske styre.
Columbine High School
Columbine High School er en videregående skole i Jefferson County i Colorado i USA. Skolen ligger, som navnet viser, i tettstedet Columbine, 1,6 km vest for Littleton og 1 km sør for Denver. Selv om Columbine High School er en del Jefferson Countys og ikke Littlesons skoledistrikt, angis «Littleton» i skolens adresse siden postnummeret, 80123, først og fremst knyttes til denne byen. nåværende rektor er Frank DeAngelis, han var også daværende rektor under skolemassakren i 1999.
Nordekspedisjonen
Resultat
Enn før krigsmålene var nådde, brøt alliansen mellom KMT og kommunistene sammen. Det skjedde i april det året, og dette bruddet skulle gi støtet til den kinesiske borgerkrig mellom nasjonalister og kommunister, en borgerkrig som kommunistene skulle vinne i 1949.
Columbine High School
Columbine-massakren, en av de dødeligste skolemassakrene i USAs historie, fant sted på Columbine High School 20. april 1999.
Nordekspedisjonen
Resultat
Nordekspedisjonen var den ane av kun to ganger i historien at Kina ble forenet etter militære fremstøt fra sør. Første gang var da Ming-dynastiet kom til makt etter å ha angrepet Yuan-dynastiet sørfra.
Columbine High School
Historie
Columbine High School åpnet dørene høsten 1973 og den første avgangsklassen gikk ut fra skolen i 1975. Skolen er oppkalt etter det lille tettstedet Columbine, hvor skolen ligger. Første rektor ved skolen var Gerald Difford.
Skolefarger
Skolens offisielle farger er blå og sølv. Fargene ble valgt av studenter ved Ken Caryl Junior High School og Bear Creek High School som kom til å bli Columbine High Schools første elever da skolen åpnet i 1973.
La Huasteca
La Huasteca er en region i Mexico som omfatter deler av det nordlige Veracruz, sørlige Tamaulipas og deler av delstatene San Luis Potosí og Hidalgo. I tillegg omfatter regionen veldig små deler av Puebla og Querétaro. Inndelinga svarer til området hvor folkegruppa huastekerne opprinnelig levde.
Columbine High School
Skolemassakre
En skolemassakre fant sted 20. april 1999 da Eric Harris og Dylan Klebold, som var elever ved skolen, drepte tolv medelever og én lærer, før de begge begikk selvmord. Massakren fikk oppmerksomhet verden over. Navnet Columbine knyttes derfor ofte direkte til massakren heller enn skolen og tettstedet.
Nordekspedisjonen
Eksterne lenker
北伐
Columbine High School
Skolemassakre
Etter episoden ble undervisningen flyttet til Chatfield High School, en annen skole som ligger like i nærheten, for de tre ukene som var igjen av skoleåret.
La Huasteca
Regionen har rundt 80 000 talere av huastekisk og rundt en million talere av La Huasteca-varianter av nahuatl.
Columbine High School
Ombygging
Skolen hadde blitt kraftig ombygd fire år før skolemassakren og både nytt bibliotek og ny kantine ble bygget. Etter massakren ble det bestemt at biblioteket, som lå over kantinen, skulle rives, siden det var her flesteparten av drapene fant sted. Stedet ble gjort om til et minnesmonument og atrium. Et nytt, større bibliotek ble bygget på åsen hvor skytingen begynte. Biblioteket ble kalt HOPE Columbine Memorial Library og står til minne for ofrene for tragedien.
Sport
Skolen har flere sportslag. Både skolens cheerleader- og fotballag har gjort det bra i mesterskap for skoler.
Yvette Higgins
Yvette Higgins (født 5. januar 1978) er en australsk vannpolospiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes tok gull.
Samantha Charlton
Samantha Charlton (født 7. desember 1991) er en newzealandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på fjerdeplass med det newzealandske landslaget.
Kelvin kullkraftverk
Kelvin kullkraftverk er et kullkraftverk i Johannesburg i Sør-Afrika. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 13 turbiner. Anlegget stod ferdig i 1969 etter installasjonsarbeider siden 1957.
Katarina Witt
Katarina Witt (født 3. desember 1965 i West-Staaken, i dag Berlin) er en av de mestvinnende kunstløperne i de olympiske lekers historie. Hun er den eneste utover Sonja Henie som har forsvart sitt OL-gull i kunstløp for kvinner (Kunstløp under Vinter-OL 1984 og Kunstløp under Vinter-OL 1988). Videre vant hun verdensmesterskapet i 1984, 1985, 1987 og 1988, og seks europamesterskap på rad i perioden 1983 til 1988. Dette gjør henne til en av de mestvinnende kunstløpere gjennom tidene.
Katarina Witt ble i 2010 oppnevnt som leder av Münchens markedsføringskomite for Vinter-OL 2018.
Opéra national de Lyon
Opéra national de Lyon er et operahus i den franske byen Lyon.
New Britain
New Britain (tidligere Neupommern) er den største øya i Bismarckarkipelet, tilhørende Papua Ny-Guinea. Før første verdenskrig var øya kontrollert av Tyskland, og ved utbruddet av krigen ble den erobret av australske soldater. I 1942 ble øya erobret av japanske soldater som kontrollerte øya inntil 1944.
Kystredningstjenesten
Kystredningstjenesten er en tjeneste under Søværnet som forestår redningsaksjoner på havet fra land. Tjenesten hørte tidligere under Farvandsvæsenet, men ble overført til Søværnet den 1. januar 2012 som følge av nedleggelsen av Farvandsvæsenet.
Historie
Redningsvæsenet ble opprettet ved lov av 26. mars 1852 etter anbefaling fra Christopher Berent Claudi som hadde fått ideen etter britisk inspirasjon. Tjenesten, underlagt Indenrigsministeriet, ble delt i to avdelinger; en nørrejydsk og en bornholmsk. I 1896 ble ansvaret overført til Landbrugsministeriet og allerede i 1906 ble tjenesten igjen flyttet, denne gang til Marineministeriet. I 1926 ble de to avdelingene slått sammen og fikk en samlet organisatorisk ledelse plassert i København innen tjenesten ble flyttet til Forsvarsministeriet i 1950.
I 1973 ble Redningsvæsenet (omdøpt til Kysteredningstjenesten) sammenlagt med en rekke andre myndigheter som tilsammen dannet Farvandsvæsenet. Denne konstellasjonen holdt frem til 2012 da Farvandsvæsenet ble oppløst og Kystredningstjenesten ble overført til Søværnet underlagt 1. Eskadre.
Redningsstasjoner
Kystredningstjenesten råder over 21 redningsstasjoner, fordelt over hele landet:
26. serierunde i Tippeligaen 2006
26. serierunde i Tippeligaen 2006 var den siste serierunden i Tippeligaen 2006 og ble spilt den 5. november. Serierunden var en full runde hvor alle syv kamper ble spilt samtidig grunnet at ingen kunne spille på resultatet av andre kamper. Rosenborg ble kåret som seriemester, mens sølv og bronse gikk til henholdsvis Brann og Vålerenga. HamKam og Molde rykket ned til 1. divisjon, mens Odd Grenland må spille kvalifisering mot Bryne. De fire øverste lagene blir forøvrig kvalifisert til Royal League 2006/2007.
Ascension Parish
Ascension Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og det grenser mot East Baton Rouge Parish i nord, Livingston Parish i nordøst, St. John the Baptist Parish i øst, St. James Parish, Louisiana i sørøst, Assumption Parish i sørvest og mot Iberville Parish i vest.
Ascension Parish totale areal er 784 km² hvorav 29 km² er vann. I 2010 hadde fylket 107,215 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Donaldsonville. Det ble grunnlagt i 1807 som et av de nitten opprinnelige fylkene.
Carl Petersen (arkitekt)
Johan Carl Christian Petersen (født 17. januar 1874 i København, død 19. juni 1923 i København) var en dansk arkitekt, keramiker og professor ved Kunstakademiets Arkitektskole. Carl Petersen var en nøkkelperson i gjenoppblomstringen av Nyklassisismen, ikke minst gjennom hovedverket Faaborg museum. Han døde ung, men nådde å påvirke en hel generasjon i retning av nyklassisismen. Han var i 1909 en av medstifterne av den kortlivede utbrytergruppe Den fri Architektforening.
Ungdom, utdannelse og virke
Carl Petersen var sønn av guide, senere veiassistent i Ribe og Århus Amter Poul (Pavia) Simon Petersen og Nicoline Christine Buch. Hans skolegang foregikk på Sorø Akademi, han tok præliminæreksamen i 1890, ble tømrersvenn og ble dimittert fra Teknisk Skole. Han ble opptatt på Kunstakademiet i alminnelig forberedelsesklasse i september 1896 og var elev her til 1901. Deretter gjennomgikk han et fruktbart selvstudium, især sammen med vennene Hans Koch, Ivar Bentsen og Povl Baumann. Han var medarbeider hos Martin Borch, Martin Nyrop (ved København rådhus) og på Statsbanernes tegnestue under Heinrich Wenck 1901-1902 og 1907-1911. Han var på reiser til Lübeck og Berlin.
Han ble medlem av Akademiets Plenarforsamling og av Akademiraadet i 1918, professor i bygnings­kunst ved Akademiet 1918, medlem av Det særlige Bygningssyn 1918, Akademiets representant ved Teknisk Skole 1918 og var arkitekt for Thorvaldsens Museum 1919-1922.
Carl Petersen ble foreldreløs som 8-årig og ble hos frøken Betty Schlegel i Sorø oppdratt i et hjem preget av kunstneriske idealer fra kretsen om H.E. Freund og M.G. Bindesbøll. I Sorø Akademi levde han i rom dekorert av Hilker, og i Christen Dalsgaard fikk han en tegnelærer som også arbeidet med gullaldertidens klare farver. Carl Petersen mintes bestandig senere, at en av Dalsgaards stuer hadde vegger i ren koboltblåt. Disse barndomsinntrykk av 1840-årenes kultur, der overvintret i Sorø, fikk etter hans egne utsagn avgjørende betydning for hans senere utvikling. Studier og iakttagelser av – særlig asiatisk – keramikk blant annet på etnografisk samling utviklet ytterligere hans sans for stoff- og farvevirkninger. I sin første større artikkel Porcelæn (Kunstbladet 1910) skriver han: «vor Tid savner kunstnerisk Maalbevidsthed, den ejer hverken Klassicismens sikre Herredømme over Linie og Form eller Østasiaternes overlegne Behandling af Farve- og Stofvirkninger den dekorative Kunsts fire Elementer».
Kampen om Frue kirkes spir kalte ham frem sammen med Hans Koch og andre – til en ivrig og varm fortolkning av C.F. Hansens kunst ved artikler og utstillingen i 1911. Samtidig med at han og hans venner fikk vendt stemningen, skapte de en stigende interesse for C.F. Hansens arkitektur. Maleren Peter Hansen gjorde Faaborgs mesén Mads Rasmussen oppmerksom på Carl Petersen, og i 1912 ble det overlatt ham å tegne Faaborg Museum. Eksteriøret har særlig i utformningen av inngangspartiet tydelige trekk av C.F. Hansen, interiørene er sterkere påvirket av Gottlieb Bindesbøll, men ingen steder er det noen direkte etterligning. En mer bevisst utnyttelse av arkitekturens estetiske virkninger var ikke sett i nyere bygningskunst.
De sparsomme detaljer var kun benyttet for å artikulere og understreke hovedformenes markante motsetninger. Farver, belysning, stoffvirkninger, alt ble presist utnyttet. Hans egenartede følsomhet for kunst var koblet med en usedvanlig evne til å analysere og klarlegge estetiske prinsipper, således som han gjorde det i artiklene om Modsætninger og Stoflige Virkninger og den utrykkte om Farver. Han fant åndsfrender i den samtidige Vilhelm Wanscher, der skrev om Den æstetiske Opfattelse af Kunst, Ivar Bentsen, som på sin måte analyserte tidens danske bygningskunst, Povl Baumann, der fortolkede den tyske og engelske. Han kom til å stå som en fører for en mer bevisst arkitektur og ble i 1918 professor ved arkitekturskolen. Valget av denne autodidakt hadde en sterkt moralsk virkning som et tegn på en overraskende og forjettende idealisme hos en gammel institusjon.
På det tidspunktet var hans helse imidlertid allerede svekket, og han innfridde ikke helt de forventninger, man måtte stille til ham. Ubegavede epigoner skapte en åndløs nyklassisisme, der for offentligheden kom til å stå som uttrykk for hans bestrebelser. Selv så han klart, at nåtiden måtte uttrykke seg annerledes enn empiretiden. Da grunnen mellom Kastelvej og Classensgade tilhørende Det Classenske Fideikommis skulle bebygges, foreslo han i samarbeide med Hans Koch å forme bebyggelsen som en eneste stor randbebyggelse omkring et større parkanlegg mod syd, i stedet for som foreslått av kommunen å legge den ene halvdel ut til park og bebygge den andre med små trange lukkede karreer.
Disposisjonen var revolusjonerende og slående riktig og ble gjennomført etter hans død - bebyggelsen ved Classens Have - ved andre arkitekter (Povl Baumann, Ole Falkentorp og Peter Nielsen). Beslektet med denne store idé var hans i praktiske henseender problematiske forslag til et nasjonalmuseum liggende som én lang stokk i Kongens Have langs Gothersgade.
Utstillin­ger
Carl Petersen utstilte verk på Kunstnernes Efterårsudstilling 1905, 1918, Charlottenborg Forårsudstilling 1915-16, 1920-22, 1924, Grønningen 1915-17, Den fri Architektforening 1915 (medstifter 1909), Stockholm 1918, Verdensudstillingen i Paris 1925, hvor han vant gullmedalje for keramiske arbeider. Posthumt ble hans verker vist på Soransk Kunst 1936 og Danish Art Treasures, London, 1948.
Finns folkhögskola
Finns folkhögskola er en tidligere folkehøyskole som ligger i bydelen Esbogård i byen Esbo i Sør-Finland. Finns var 2008-2011 en del av skolen Axxell. På Finns ble det på slutten utdannet ungdoms- og fritidsinstruktører.
Historie
Finns folkhögskola ble grunnlagt i 1891 under navnet Mellersta Nylands folkhögskola. Eieren av Esbo gård, kaptein Arthur Myrberg, donerte Finnsbacken der skolen ligger til dette formålet. I 1950 byttet skolean navn til Finns folkhögskola. I 1973 kjøpte Svenska folkskolans vänner skolen og ved å innføre korte kurser så økte elevantallet. På 1990-tallet ble det krise igjen og Finns ble slått sammen med Solvalla idrottsinstitut. I 1995 ble Solvalla/Finns slått sammen til Yrkeshögskolan Sydväst og elevantallet på Finns var cirka 200. I 2000 flyttet de fleste utdanningslinjene bort fra Finns. I 2008 ble Finns en del av den nyopprettede skolen Axxell, og deretter solgte Svenska folkskolans vänner i 2011 skolen til det finskspråklige yrkesinstituttet Omnia.
Gustave Lefebvre
Gustave Désiré Louis Lefebvre (født 18. juli 1879 i Bar-le-Duc, død 1. november 1957 i Versailles) var en fransk egyptolog.
Paraphrixia
Paraphrixia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). Disse billene utvikler seg i død ved.
Utseende
En middelsstor, avlang, skinnende metallisk farget praktbille. Forkroppen og dekkvingene skinner gjerne metallisk i flere ulike farger: bronseaktig, grønnlig, blålig eller purpurfarget. Oversiden er nokså tett og kraftig punktert. Hodet er rundet, pronotum firkantet, dekkvingene tilspissede.
Utbredelse
Arten lever på Mauritius.
Veikko Huhtanen
Veikko Aarne Aleks Huhtanen (født 5. juni 1919 i Viborg, død 29. januar 1976 i Helsingfors) var en finsk turner.
Han var med i et OL og et VM for Finland. Han deltok i OL i 1948 i London, der han vant hele fem medaljer. Finland vant gull i lagkonkurransen, og han vant i tillegg gull i bøylehest og mangekampen. Gullet i bøylehest delte han med to landsmenn; Heikki Savolainen og Paavo Aaltonen. Han fikk også sølv i skranke og bronse i svingstang. Ut over dette kom han på sjetteplass i hopp, 11.-plass i ringer og 34.-plass i frittstående. Med sine fem medaljer ble han OLs mestvinnende turner.
I VM-sammenheng har han to medaljer; han var med på det finske laget som fikk sølv i lagkonkurransen under VM i 1950, der Sveits vant på hjemmebane. I tillegg fikk han sølv i svingstang i samme VM.
The Stain
The Stain er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Frank Powell.
Handling
Mr. Stevens, en bank-funksjonær, er veldig ambisiøs. Hans store ønske er å bli advokat, men han er alt for fattig til å begynne ved college. Han håndterer enorme pengesummer hver dag, og blir sterkt fristet til å stjele fra lasset. Han bekjemper dette ønsket, frem til en kveld en forsinket kunde kommer for sent til banken med et depositum på flere tusen dollar. Stevens tar alle disse pengene, men hans kone nekter å være med på dette. Så mannen forlater henne, og deres lille datter, og reiser sin vei. En tid senere bor han i en fremmed by, under et fiktivt navn. Hans ambisjoner blir også tilfredsstilt når han blir utnevnt til dommer.
I mellomtiden har Mrs. Stevens blitt stadig mer nødlidende, og ute av stand til å forsørge datteren sin eller seg selv. Hun gir derfor fra seg datteren sin, til en offentlig institusjon. Men Mrs. Stevens klarer ikke å skaffe seg arbeid, og blir til slutt oppdaget bevisstløs og fraktet til sykehus. Håndvesken hennes, som blant annet inneholder identifikasjonspapirene hennes, blir mistet på gaten - og deretter plukket opp av en annen kvinne. Når denne andre kvinnen kort tid senere bukker under for kulden, og senere blir funnet, antas det at hun er fru Stevens. Hennes død som «fru Stevens» blir også rapportert til avisene.
Dommer Harding (tidligere Mr. Stevens) får øye på rapportene om dette dødsfallet. Han er derfor fri til å gifte seg med datteren til hans nåværende sjef. Men senere kommer datteren hans også tilbake igjen, og oppdager at dommer Harding faktisk er den biologiske faren hennes.
Barinas (delstat)
Barinas er en delstat i Venezuela. Hovedstaden er Barinas. Barinas dekker et areal på 35 200 km². Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten 816,264 innbyggere.
Venezuelas president, Hugo Chávez, ble født i denne delstaten. Hans far var guvernør og ble etterfulgt av sønnen, Adán Chávez i 2008.
Kate Hooper
Kate Hooper (født 26. februar 1978) er en australsk vannpolospiller.
Salto Grande
Salto Grande er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Dahua vannkraftverk
Dahua vannkraftverk er en demning med et vannkraftverk ved elva Hongshui He i provinsen Guangxi i det sørlige Kina, ikke langt fra Bailongtan-demningen. Arbeidet med anlegget ble ferdigstilt i 1980 av selskapet DongFang Electric. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 412 MW. Det er siden utvidet med 110 MW med byggearbeider fra 2007 til 2009. Utvidelses-trinnet kalles Guangxi Dahua Hydropower Plant. Totalt er effekten oppe i ca. 600 MW fordelt på fire turbiner.
Operatør er energiselskapet China Datang Corporation. Anlegget har hatt betydelige sosiale og miljømessige omkostninger og vært omstridt. Demningen er 78,5 meter høy.
Lokalhefte
Lokalhefter selges ofte til overpris i forhold til pålydende. Et eventuelt overskudd går til utgiveren.
Det første lokalheftet i Norge ble utgitt sommeren 1991 av Harstad postkontor for salg om bord på hurtigruteskipet MS «Midnatsol».
Før 2000 ble det utgitt 33 forskjellige lokalhefter, og ved utgangen av 2005 var det utkommet i alt 71 ulike lokalhefter.
Lokalhefter varierer mye i størrelse og layout.
Lokale frimerkehefter må ikke forveksles med private frimerkehefter, som utgis på eget initiativ og ikke i samarbeid med lokale postkontorer. Lokale frimerkehefter og private frimerkehefter er egne samleområder innen filateli.
Leucantigius ataylica
Leucantigius ataylica er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
En middelsstor stjertvinge med en lang, tynn stjert på bakvingen. Oversiden er gråbrun uten metallisk glans, med en liten, svart flekk ved bakvingens bakhjørne. Undersiden er lyst gråbrunlig, med to tynne, brune tverrstreker og en oransje flekk ved bakvingens bakhjørne.
Boundary-demningen
Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 1 024 MW. Anlegget var ferdig i 1967. Demningen er 105 meter høy, og 130 meter lang.
Protonarthrini
Protonarthrini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore trebukker, mønstret i brunt, svart og hvitt. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet uten pigger på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene har nokså avrundede "skuldre".
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Vest-Afrika og Kongo, dessuten én art i Tanzania.
Andreas Hansson
Andreas Hansson (født 23. september 1853, død 14. oktober 1923) var en norsk handelsmann og pressemann fra Tromøy ved Arendal. Han var medlem av Venstre, og satt i tre perioder på Stortinget. På et tidspunkt spilte han også en sentral rolle i den gryende arbeiderbevegelsen.
Hansson var sønn av en gårdbruker og snekker på Gjerstad i Tromøy. Tretten år gammel reiste han til Vigsnes i Karmøy og jobbet som gruvearbeider et års tid. I årene 1869 til 1871 var han krambusvenn samme sted. Deretter var han sjømann fra 1872 til 1873 og gikk folkehøgskole 1873–74. Fra 1874 til 1877 var han på nytt ansatt på krambu, mens han i perioden 1877–16 var landhandler i egen forretning hjemme på Tromøya.
I 1886 rammet imidlertid krisen sørlandsbyen, med sviktende frakter og slapt trelastmarked. Arendals Privatbank gikk konkurs, og banksjef Herlofson ble arrestert da han forsøkte å forlate landet. I kjølvannet av bankkrakket samlet distriktets arbeidere seg i oktober i foreningen «Samhold».
Hansson ble sentral i denne bevegelsen, som foredragholder og som redaktør for Samholds Avis i Arendal. Den begynte å komme ut i februar 1887. Bladet skulle virke for «Arbeiderstandens Frigjørelse fra det uretferdige Aag som Kapitalen og Samfundet har lagt paa dens Skuldre». Inspirert av egen framgang tok «Samhold» initiativ til samling av alle «virkelige Arbeiderforeninger», noe som ledet til det såkalte Arendalsmøtet i august 1887. Der møttes 29 utsendinger fra ulike foreninger, blant andre Carl Jeppesen og Christian Holtermann Knudsen. Det forente norske arbeiderparti ble stiftet på dette møtet, og Andreas Hansson var sekretær i partiets første styre, som hadde basis i Arendal. Samhold-bevegelsen i Arendal gikk i oppløsning alt første året, men partiet som ble stiftet, skulle få stor betydning i norsk historie.
Hansson vendte tilbake til partiet Venstre og flyttet til Risør. Fra 1888 var han utgiver og redaktør av avisen Folketanken, som kom ut der fra 1889. Han ledet denne avisen helt til han døde. Hansson var medlem av bystyret i Risør fra 1887 til sin død, også skolestyreformann og forlikskommissær i flere år. Han var ordfører i Risør i 1922.
I stortingsperioden 1904–1906 og 1907–1909 representerte Hansson kretsen Østerrisør og partiet Venstre på Stortinget. I den første perioden var han medlem av gasje- og pensjonskomiteen, i den andre sekretær i sosialkomiteen. Han ble på nytt valgt inn for bykretsen Risør i perioden 1916–1918. Da var han medlem av justiskomite nr. 1. Hansson ble også valgt for 1919–1921, men valget ble forkastet av Stortinget, og ved omvalg 20. februar 1919 ble han ikke valgt.
Christian Horneman
Christian Hersleb Horneman (født 10. desember 1781, død 22. juni 1860) var en jurist, eidsvollsmann og stortingsmann fra Trondheim.
Biografi
Horneman var født i Trondheim som sønn av justisråd, grossist og eier av Reins kloster Henrik Horneman og hustru Abel Margrethe Hersleb. Han gikk på katedralskolen i hjembyen, hvor han ble student i 1798. Tre år senere ble han cand.jur. i København. Deretter var han auditør ved kongens regiment i Helsingør og garnisonsauditør på Kronborg slott. I 1806 ble han auditør ved 2. jyske infanteriregiment. I 1810 giftet han seg med sin kusine Fredrikke Horneman (1787–1852). Fra 1810 var han byfogd og byskriver i Kragerø. På riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 var Horneman utsending fra Kragerø. Han sluttet seg der til selvstendighetspartiet. I 1814 leide han et lite hus ved sjøen. Huset ble revet allerede i 1824.
Jacob Aall skrev i sine erindringer at han trodde at Horneman tilhørte hans side, noe som gjorde at Horneman i et brev av 15. januar 1858 påpekte at han stemte med flertallet.
I seglet han satt på Grunnloven av 17. mai 1814 er det monogram av bokstaver og ikke hans slektsvåpen.
Paradise Hotel (andre betydninger)
Paradise Hotel har flere betydninger:
Christian Horneman
Biografi
I 1815 slo Horneman seg ned i fødebyen som assessor ved Trondhjems stiftsoverrett. Her praktiserte han de neste førti årene. I denne perioden hadde han mange offentlig verv: formann i representantskapet for Norges Bank, medlem av bankens styre 1832–48, og preses i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab 1833–38. Han overtok også det store trepaleet Hornemansgården etter sin avdøde far.
Horneman var stortingsrepresentant for Trondheim i 1824, 1827, på det overordentlige Storting 1828, i 1830, 1836, på overordentlig Storting 1836–37 og i 1839. I 1824 var han sekretær i konstitusjonskomiteen og medlem av Lagtinget. Gjennom posisjonen i konstitusjonskomiteen fikk han stor innvirkning på behandlingen av grunnlovsforslagene. Han var av de som sterkest slo ring om Grunnloven, noe som også gjaldt på senere Storting.
Også i 1827 var Horneman medlem av Lagtinget, i tillegg var han formann i komiteen om brennevinsbrenning, samt sekretær i både fullmaktskomiteen, konstitusjonskomiteen og traktatkomiteen. I 1828 var han sekretær i fullmaktskomiteen og revisjonskomiteen. Han var i 1830 formann i protokollkomiteen. I 1836 og 1836–37, da han møtte som varamann, var han medlem av protokollkomiteen. Han var atter medlem av Lagtinget i 1839, og formann i gasje- og pensjonskomiteen.
Horneman døde i Trondheim i 1860 og ble gravlagt på kirkegården ved Domkirken.
Prinsens gate (Stavanger)
Prinsens gate (5–29, 6–28) er en gate på Eiganes i Stavanger. Gaten går fra Løkkeveien i vest til området rundt Kannik ungdomsskole. Gaten løper parallelt med St. Svithuns gate og Jens Zetlitz gate.
Péter Módos
Péter Módos (født 17. desember 1987) er en ungarsk bryter, som spesialiserer seg i gresk-romersk stil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i 55-kilosklassen.
Chaplin i pensionat
Chaplin i pensionat (The Star Boarder) er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av George Nichols.
Handling
Charlie, som bor ved et pensjonat, er populær hos utleierens kone. Men de andre mannlige gjestene ved pensjonatet er misunnelig på denne situasjonen, og de misliker Charlie på grunn av dette. De forsøker derfor å skremme ham, men Charlie blir redd og løper til politiet. I mellomtiden har en landstryker gjemt seg i et skap ved pensjonat, og politiet oppdager ham når de dukker opp.
Den rampete unge sønnen til pensjonat-eieren har imidlertid tatt en rekke kompromitterende fotografier, og viser dem frem til alle gjestene ved pensjonatet. To skandaler blir snart avslørt: Ett fotografi viser Charlie som kysser pensjonat-eierens kone. Et annet fotografi viser denne innehaveren som flørter med en annen kvinne.
Kungliga Akademien i Åbo
Kungliga Akademien i Åbo ble opprettet den 26. mars 1640. I forbindelse med finskekrigen i år 1808 (Russland invaderte og underla seg Finland) fikk akademien navnet Kejserliga Akademien. Etter den store bybrannen i Åbo i 1828 ble det flyttet til Helsingfors og fikk navnet Kejserliga Alexander-universitetet. Siden 1917 har det benyttet navnet Helsingfors universitet.
Kungliga Akademien bør ikke forveksles med Åbo Akademi eller Åbo universitet, selv om også disse regner seg som arvtakere til akademien.
United Airlines Flight 93
United Airlines Flight 93 var det fjerde og siste flyet som ble kapret i terrorangrepet 11. september 2001. Flyet tok av fra Newark i New Jersey med San Francisco i California som mål. I henhold til ordinær rute skulle flyet ta av omtrent samtidig som de tre andre flyene. Men flyet var cirka 25 minutter forsinket da det tok av klokken 08.42 lokal tid. Klokken 09.28 ble flyet kapret og kursen deretter endret til Washington, DC. Etter at passasjerene igjennom telefonsamtaler fra flyet ble klar over flystyrtene i World Trade Center og Pentagon, forsøkte de å ta tilbake kontrollen over flyet. Men klokken 10.03 ble flyet styrtet av kaprerne i Shanksville i Pennsylvania. Alle de 44 ombord omkom i styrten.
Hans Ommedal
Hans Karolus Olson Ommedal (født 16. januar 1901 i Ommedal i Hyen, død 23. oktober 1984 på Vereide i Gloppen kommune) var en lærer, klokker og stortingsrepresentant for KrF.
Ommedal var lærer og ordfører i Alversund i Nordhordland, før han flyttet til Gloppen i 1946 og ble lærer der. Han var klokker i Vereide kirke fra 1946 til 1974, og slo seg ned på Vereide med en festekontrakt på en eiendom under prestegården. I 1953 ble han skolesjef i Gloppen. I 1954 ble han valgt som representant til Stortinget fra Sogn og Fjordane, og satt i tre sammenhengende perioder frem til 1965.
Ommedal giftet seg med Ester Annaniasdatter Ommedal (f. 1905). De fikk syv barn.
Sovjetunionen under Sommer-OL 1968
Sovjetunionen under Sommer-OL 1968. 313 sportsutøvere, 246 menn og 67 kvinner fra Sovjetunionen deltok i seksten sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var femte gangen som Sovjetunionen deltok i et sommer-OL, de ble nest beste nasjon med tjueni gull-, trettito sølv- og tretti bronsemedaljer. Vektløfteren Leonid Zhabotinskij var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Luana de Assis
Luana Bartholo de Assis (født 26. februar 1985) er en brasiliansk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 13.
Clarissa Eshuis
Clarissa Eshuis (født 18. mars 1987) er en newzealandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på fjerdeplass med det newzealandske landslaget.
Gail Miller
Gail Miller (født 30. november 1976) er en australsk vannpolospiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes tok gull.
The Straight Road
The Straight Road er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Allan Dwan.
Nils Collett Vogt
Nils Collett Vogt (født 24. september 1864 i Christiania, død 23. desember 1937) var en norsk dikter. Han debuterte med «Digte» i 1887.
Barndom
Han vokste opp i et konservativt hjem i Oslo. Hans far, ingeniøren Jens P. Vogt, innførte hestesporvei i byen, og moren var forfatteren Johanne Vogt.
Han var en venn av en annen elev på Hamar katedralskole, Tryggve Andersen, og fascinert av hans søster Valborg. I 1884 tok han examen artium.
Diktning
I Hamar katedralskole 1153-2003 ble Vogts diktning beskrevet som «velskrevne dikt i konservativ form som hyller radikalismen i enhver sammenheng og kvinnen». I sitt litterære virke ble han blant annet støttet av litteraturkritikeren Carl Nærup. I alt ga han ut åtte diktsamlinger og en rekke prosabøker.
Hans siste verk var selvbiografien Fra gutt til mann, og om den skriver Edvard Beyer i sin litteraturhistorie at den skildrer «en hel tidsalder. I små impresjonistiske glimt gir han et makeløst bilde av en kamptid, boken er kulturhistorie, politisk historie, personalhistorie – og et kunstverk. I sitt slag eier den neppe sidestykke i norsk litteratur.» (sitert i Hamar katedralskole 1153-2003).
Ulla Procopé
Ulrika Eleonora Matilda «Ulla» Procopé (født 17. november 1921 i Helsingfors, død 21. desember 1968 i Tenerife) var en finsk formgiver.
Arbeid
Hun arbeidet ved Arabia fra 1948 til hun døde i 1968. Hun var spesialist på brukskeramikk og hun formgav mange serviser, både modeller og dekorer.
Servise og modeller
et utvalg
Hun formgav også modellen til de velkjente marmeladekrukkene modell FA som Raija Uosikkinen laget dekoren Pomona til. Hun fomgav også en annen velkjent marmeladekrukke, modell AL med basthank. Den ble glasert i samme glasurfarger som Kaj Francks Kiltaservise.
Luuka Jones
Luuka Jones (født 18. oktober 1988) er en newzealandsk padler som konkurrerer i slalåm. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 14 i K-1.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 6 i K-1.
Miekojärvi
Miekojärvi kan vise til
Miekojärvi (Sverige)
Miekojärvi er en innsjø i Överkalix og Övertorneå kommuner i Sverige. En stor del av sjøen danner grense mellom de to kommunene, og vassdraget utgjør også grense mot det Tornedalsfinske området i øst.
Miekojärvi er også navnet på grenda som ligger på en halvøy og en øy i sjøen, med veiforbindelse mot vest.
Sjøen har sin hovedtilførsel via Raitajoki fra nord. Utløpet er nær sørenden, der Niva leder til Miekolompolo og videre til Kiilisjärvi.
Den økologiske tilstanden er vurdert som «moderat» (svensk:«måttlig»), vesentlig på grunn av luftbårne forurensninger. Kvikksølvinnholdet i fisk ble undersøkt i 2011. Det ble funnet fra 0,22 mg/kg til 0,37 mg/kg, og grenseverdien for matfisk er 0,50 mg/kg.
Assumption Parish
Assumption Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørlige delene av staten og det grenser mot Iberville Parish og Ascension Parish i nord, St. James Parish i nordøst, Lafourche Parish i øst, Terrebonne Parish i sørøst, St. Mary Parish i sørvest, Iberia Parish i nordvest og mot St. Martin Parish i vest.
Assumption Parish totale areal er 944 km² hvorav 67 km² er vann. I 2010 hadde fylket 23,421 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Napoleonville. Det ble grunnlagt i 1807 som et av de opprinnelige nitten fylkene.
Kristiansand Kunsthall
Kristiansand Kunsthall, tidligere Christianssands Kunstforening, er en kunstforening i Kristiansand, stiftet i 1881, medlemsstyrt og delvis finansiert gjennom offentlige midler. Foreningen har et 650 m² utstillingslokale i Kristiansand sentrum, i fjerde etasje i Kristiansand folkebibliotek.
Santa Juana-demningen
Santa Juana-demningen er en demning som besørger vannforsyning og irrigasjon beliggende 30 km øst for Vallenar i kommunen Alto del Carmen, provinsen Huasco og regionen Atacama, sentrale Chile. Det ligger i vassdraget Río Huasco. Anlegget ble utbygget fra 1992 til 1995.