cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helly Hansen
Historie
I 1920-årene utviklet Helly Hansen en ny tekstil som de kalte Linox. Overflaten var skinnende og attraktiv og kanskje best av alt – den var ikke-klebende. Gjennom de neste 30 årene ble navnet Linox overført til en PVC (polyvinylklorid) applikasjon.
Banebrytende produktutvikling
Fibre pile, på norsk fiberpels, et nytt isolasjonsmateriale ble gjennombruddet for utendørs- og arbeidsklær-markedet. Materialet var varmt, lett og tørket fort og var ideelt til bruk under vanntette klær. Produktet fikk sitt fremspring da svenske tømmerarbeidere tok arbeidsklærne i bruk etter at de fant ut hvor godt isolasjonen virket mot kulde, samt at det ventilerte under hardt, fysisk skogsarbeid. Materialet var til og med beskyttende mot snø og lett regn, og viste seg å holde like godt selv etter flere runder i vasken.
LIFA
LIFA ble utviklet i 1970-årene ved Joh. Mikkelsen Trikotasjefabrikk (Senere LIFA), etter at italienske forskere oppdaget hvordan man kunne spinne garn av polypropylen-fibere. Oppdagelsen ble belønnet med Nobelprisen i kjemi i 1963. Det fantastiske fiberet, brukt i LIFA, holdt huden tørr og varm ved å føre fuktighet vekk fra kroppen, noe som gjorde det til et ideelt materiale til å innerst mot kroppen til bruk utendørs og under arbeid. Dette var starten på 3-lags systemet for «Dress with LIFA» tett på kroppen, Fiberpels som isolasjonslag, og ytterst regnklær for beskyttelse.
Tan Xue
Tan Xue (født 30. januar 1984 i Tianjin) er en kinesisk, profesjonell fekter, som fekter i klassen sabel. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun tok sølv i lagkonkurransen.
Helly Hansen
North Sea Oil Exploration
Etter olje-industriens fremspring i 1970-årene, begynte Helly Hansen å produsere overlevelsesdrakter for offshorearbeidere. Tradisjonen for å lage klær for tøffe forhold var noe de kunne, og kvaliteten på design og produksjon var lovpriset over hele verden. Med flere designpriser for innovasjon og eksport, fortsatte deres arbeid mot en ny drøm: Helly Hansen begynte å lage sitt eget pustende, vanntette materiale, Helly Tech, som ble lansert i 1980.
Geumsan
Geumsan (Geumsan-gun) er et fylke i provinsen Sør-Chungcheong i Sør-Korea.
Helly Hansen
Teknologien bak klærne
Helly Tech materialet bruker både hydrofil og microporous teknologien under fremstilling. Hydrofile materialer har vann-tiltrekkende molekylære kjeder som lar vanndamp passere til utsiden. Microporous, eller mikroporerte, materialer har små porer som lar vanndamp passere ut av materiale uten å la vanndråper slippe inn. Den eneste ulempen med teknologien, er hvis trykket på utsiden (og temperaturen) er høyere, og prosessen vil virke andre vei. Det er derfor ekstremt viktig å unngå å få hull i for eksempel en tørrdrakt, da disse «pusteegenskapene» så vil reduseres eller settes ut av drift.
Selskaps overtagelse
I 1997 ble Helly Hansen kjøpt opp av Investcorp. I oktober 2006, solgte Investcorp sine interesser i Helly Hansen til Altor Equity Partners, et privat aksjeselskap som fokuserer på å investere i selskaper lokalisert i den Nordiske regionen.
Streetwear
Helly Hansen ble veldig populært blant urban ungdom i den britiske arbeiderklassen i 1990-årene. Jakker med nytt, røft design appellerte til «scallie» urban ungdom i det nordlige England til bruk i kalde vinternetter. Merket utviklet en kjempeetterspørsel og Helly Hansen-klær blir nå solgt i sportbutikker til allment bruk, og blir brukt i helt andre sammenhenger enn tidligere, da merket hovedsakelig var sett innenfor spesialiserte nisjer.
Thetamuseet
Thetamuseet er et museum som befinner seg på Bryggen i Bergen. Det er et museum på ett rom; et rom som var brukt av den norske motstandsbevegelsen Theta-gruppen for å sende radiobeskjeder til England under andre verdenskrig. Rommet ble åpnet for publikum i 1982. Det er trolig Norges minste museum.
Bakgrunn
Rommet befant seg i en av gårdene på Bryggen, godt gjemt for tyske øyne. Ungdommene som utgjorde Theta-gruppen brukte sine ingeniørutdanninger til å lage et spesielt elektrisk låssystem for å holde døren til oppholdsrommet sitt skjult. De fleste dørene på Brygge-gårdene var blitt tildekket og stengt på den tiden, og det gjorde det vanskelig for tyskerne å finne skjulte rom.
Tyskerrazzia
17. oktober 1942 utførte tyskerne en razzia på Bryggen, og rommet ble ved en tilfeldighet oppdaget. En råtten gulvplanke i etasjen over rommet kollapset da en tysker trakket på den, og tyskerne oppdaget det godt skjulte rommet. Ingen av medlemmene i Theta-gruppen ble tatt. Theta-medlemmene hadde forberedt en stor ladning med TNT i fall rommet skulle bli oppdaget og finkjemmet. TNT-et var plassert i et skap med en utløser på døren. Heldigvis gikk ikke denne ladningen av. Om den hadde gjort det, sies det at hele Bryggen hadde eksplodert.
Rommet ble skadet etter tyskerrazziaen på Bryggen. Alle gjenstander i rommet ble fjernet av tyskerne. Til dagens museum er det blitt samlet inn gjenstander som er tilnærmet lik møblementet fra krigstiden. Donorer fra hele landet har kommet med gjenstander fra krigen for å stille dem ut i rommet. Eneste originalgjenstand i rommet er et salongbord, som ble funnet på et tysk kontor etter at okkupasjonstiden var over.
Omvisning i museet
Museet er til for å gi en følelse av hvordan de som kjempet i skjul mot tyskerne hadde det. Du vil her få god informasjon om hvordan radiosendingene foregikk under krigen, og det blir fortalt om resultatene til radiosendingene. Blant annet stammer radiosendingen som gjorde at britene kunne senke «Tirpitz», fra Theta-gruppen.
Hans Abelsnes
Hans Bernt Abelsnes (født 2. februar 1886, død 29. desember 1948) var en norsk pressemann, redaktør og politiker, hjemmehørende i Arbeiderpartiet, senere i Norges Kommunistiske Parti.
Han kom opprinnelig fra det vesle stedet Abelsnes ved Flekkefjord. Abelsnes utdannet seg til typograf, og i 1912 flyttet han til Kristiania og arbeidet i mange år ved ulike trykkerier i hovedstaden. Han kom snart med i fagorganisasjonen, og var i mer enn 40 år medlem av Norsk Centralforening for Boktrykkere. Han var også en aktiv organisasjonsmann på annet hold, både i fylkespartiet av AP og i Oslo hagebyselskap i Ullevål hageby.
I mars 1924 ble han redaktør for Akershus Arbeiderblad på Lillestrøm. Etter splittelsen i Arbeiderpartiet i november 1923 hadde det vært en bitter strid om denne avisen, som både Arbeiderpartiet og det nye Norges Kommunistiske Parti prøvde å overta. Ved årsskiftet hadde AP sikret seg avisen, men da Abelsnes to måneder senere tok over var økonomien så dårlig at den en ukes tid faktisk ikke var kommet ut. Han satset egne sparepenger og egen arbeidskraft, og fikk AP-avisen på fote igjen.
Hans nye avis Lillestrøm Blad ble lansert 3. august 1934. Abelsnes var journalist, redaktør, setter, ombrekker og trykker, - og ordnet med familiens hjelp andre oppgaver i avisen. Den kom ut to ganger i uka. Lillestrøm Blad var først og fremst en lokalavis, men Abelsnes skiltet med en uavhengig stilling og radikale meninger. Han slo alt i første nummer fast at avisens oppgave var «å renske opp i all politisk lummerhet som trives bak lukkede dører og nedrullede gardiner.» Han lovet at «metoder av den art som nu er innført i Akershus fylkes arbeiderparti bli uforsonlig bekjempet og avslørt.»
Abelsnes' private avis fikk fortsette å komme ut de første par krigsårene. Den hadde før krigen undertittelen «Uavhengig blad for Romeriksbygdene», men i september 1940 fjernet han det vesle ordet «uavhengig». Han unnlot å trykke noe tyskerne fant direkte uakseptabelt. Men han var lite villig til ta inn stoffet okkupasjonsmakten påla avisene å bringe. I 1942 gikk det ikke lenger. Fredag den 13. mars møtte gestapo opp på trykkeriet og plomberte maskinene. Forsiden og baksiden på den firesiders avisen var alt ferdig, - innsiden forble utrykt. Heller ikke nå ville Abelsnes la seg diktere. Dagen etter møtte han opp hos tyskerne på Victoria terrasse for å klage på stengningen. Uten at det hjalp.
Da frigjøringen kom i mai 1945 reagerte Abelsnes raskt. Han fikk lensmannen til å fjerne plombene på trykkeriet. Han hadde første nummer av avisen på gata 14. mai. Og han meldte seg tvert inn i Norges Kommunistiske Parti. Abelsnes fortsatte å gi ut avisen som et privat foretak, men «stilte den uinskrenkt til rådighet for partiet».
Ved kommunevalget i 1947 ble Abelsnes valgt inn i herredsstyret som NKP-representant. Han ble også første varamann til formannsskapet, og satt i flere sentrale kommunale utvalg.
Da Abelsnes døde i desember 1949 gikk avisen hans inn. Siste nummeret kom 7. januar 1949, tre dager etter begravelsen. Det var en ekstrautgave, et minnenummer viet Abelsnes.
Det liberale parti (Sør-Korea)
Det liberale parti (hangul:, hanja: , mr: Chaju-tang) var et konservativt og antikommunistisk politisk parti i Sør-Korea.
I en tale den 15. august 1951 gjorde president Syngman Rhee det klart at han ønsket å organisere et politisk parti før presidentvalget året etter. Rhee bad Yi Bum-seok, dengang ambassadør i Kina, om å etablere partiet. Yi tok utgangspunkt i den sterke organisasjonen til Koreas nasjonalistiske ungdomsforbund og innlemmet Koreas borgerråd, Koreas arbeiderforbund, Bondeforbundet og Koreas koneråd som midlertidige sideorganisasjoner i Det liberale parti. Syngman Rhee fungerte som partiets formann frem til han ble tvunget til å gå av som president i 1960. Under Rhees styre hadde Det liberale parti høy oppslutning.
Partiet stilte ingen kandidater ved valgene i 1963, og man greide ikke å få noen valgt i 1967. Omkring 1970 forsvant den gjenværende aktiviteten i partiet. Deler av Det liberale parti gikk inn i Det demokratisk-republikanske parti ledet av Park Chung-hee.
Francesco De Bonis
Francesco De Bonis (født 14. april 1982 i Isola del Liri) er en italiensk syklist som syklet for det profesjonelle kontinentallaget Serramenti PVC Diquigiovanni-Androni Giocattoli. I 2008 vant han fjerde etappe samt klatretrøyen i Romandiet rundt.
27. mai 2010 ble han suspendert i to år av den italienske olympiske komité etter krav fra ICU (Union Cycliste Internationale). Han ble da den første syklisten som ble utestengt etter å ha blitt felt av sitt biologiske pass.
ACT (plateselskap)
ACT Music + Vision er et tysk plateselskap som er mye brukt av skandinaviske jazzmusikere.
Det ble etablert som ACT Jazz and World-jazz 1992 i Hamburg av Siegfried Loch som tidligere ledet ACT Publishing Ltd. i London (1988–90) og Act Music and Vision i Berlin med Annette Humpe og Jim Rakete. I 2003 flyttet det til Feldafing ved Starnberger See i  Oberbayern.
Selskapet har gitt ut over 250 plater, deriblant med artistene Viktoria Tolstoy, Jan Lundgren, Lars Danielsson, Esbjörn Svensson og Paolo Fresu. Det ble nominert til Grammy i 1992 for WDR Big Band sin utgivelse Jazzpaña, samt mottok den tyske jazzprisen Echo 2010 som årets label.
Ni Hong
Ni Hong (født 28. februar 1986i Beijing) er en kinesisk, profesjonell fekter, som fekter i klassen sabel. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun tok sølv i lagkonkurransen.
Olof Swartz
Olof Peter Swartz (født 22. september 1760, død 18. september 1818) var en svensk botaniker. Har er mest kjent for sine taksonomiske studier av karsporeplanter. Han studerte ved Uppsala universitet under Carl von Linné den yngre og mottok sin doktorgrad i 1781.
Slekta Swartzia (Fabaceae) er oppkalt etter ham av Schreber.
Yugan
Yugan (kinesisk: 余干县; pinyin:  Yúgān Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Shangrao.
Olof Swartz
Autor-forkortelse for Swartz er Sw.
Josef Nairz
Josef Nairz (født 5. november 1936) var en østerriksk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble. Nairz vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass firerbob bak Canada. De andre på laget var Reinhold Durnthaler, Adolf Koxeder og Erwin Thaler.
Yugan
Befolkningen var 841,443 i 1999.
Harding University
Harding University er et privat, kristent universitet i Searcy i delstaten Arkansas, USA. Det ble grunnlagt i 1924, og er tilknyttet Church of Christ (Kristi Forsamling).
I 2006 var det i alt 6 085 studenter og 391 vitenskapelig ansatte ved Harding , og skolepengene dette året var på US$ 11 650.
Fagfokuset er alle de klassiske liberal arts-fagene, samt sykepleie og programmer opp til doktorgradsnivå innen kristent menighetsarbeid (Ministry).
Su Wanwen
Su Wanwen (født 2. oktober 1982 i Guangzhou) er en kinesisk, profesjonell fekter, som fekter i klassen florett. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun ble slått ut i tredje runde.
Wallflower
«Wallflower» er en sang skrevet og spilt inn i 1971 av Bob Dylan. Dylans egen innspilling ble ikke gitt ut før tjue år senere som en del av The Bootleg Series Volumes 1–3 (Rare & Unreleased) 1961–1991.
Sangen ble spilt inn med Dylan på bakgrunnsvokal for Doug Sahms album, Doug Sahm and his Band, fra 1973. Sangen har i senere tid blitt covret av en rekke artister.
Coverversjoner
Ett antall artister har spilt inn en coverversjon av denne Dylanlåten (ukomplett liste):
Tagelmust
Tagelmust (også tagelmoust), også kalt litham, er en 3 til 5, men noen ganger opptil 10 meter lang indigo-farget kombinert slør og turban laget av bomull. Den bæres for det meste av mannlige tuareger, men benyttes av og til av menn fra andre stammer. I den senere tid har andre farger også blitt benyttet, og da reserveres indigoslørene til spesielle anledninger.
Tagelmusten er et svært praktisk plagg for regionen, det vil si Sahara, ettersom den både dekker hodet og forhindrer innånding av flyvesand. Fargestoffet indigo mener mange av dem som bærer den dessuten både er helsebringende og vakkert, da oppsamling av indigo i huden hos den som bærer plagget generelt anses å være av det gode. Fordi tagelmusten ofte blir farget ved å dunke tørr indigo inn i den istedenfor den ordinære prosessen grunnet vannmangel, lekker fargen ofte permanent inn i huden hos bæreren. Som en følge av dette blir tuaregene ofte omtalt som «ørkenens blå menn». I Norge var det i gamle dager vanlig å omtale negre som «blåmenn», så kanskje dette uttrykket også har samme opprinnelse.
Blant tuaregfolket blir menn som bærer tagelmust kalt kel tagelmust, eller «slørets folk». Tagelmusten bæres kun av voksne menn, og den tas av kun i nærvær av den nærmeste familie. For tuaregmenn blir det ofte sett på som skammelig å vise munn eller nese til fremmede eller folk av høyere rang enn dem selv, og de vil ofte dekke til sine ansiktsdrag med hendene dersom en tagelmust ikke er tilgjengelig. Tagelmusten har også andre kulturelle betydninger ettersom måten den pakkes og foldes ofte er en måte å vise klanstilhørighet og hvilken region man kommer fra, og mørkheten i fargingen viser bærerens velstand.
Tryin’ to Get to Heaven
"Tryin' to Get to Heaven" er en sang av Bob Dylan, utgitt på hans 30. studioalbum Time Out of Mind i 1997.
Hampton University
Hampton University er et privat, ikke-kommersielt universitet i Hampton i delstaten Virginia, USA. Det ble grunnlagt i 1868 av nordstatsgeneralen Samuel C. Armstrong, som et overveiende universitet for svarte (afro-amerikanere).
Ulrik Bugge
Ulrik Bugge (født 1806 i Drøbak, død 1878 på Nordfjordeid) var en norsk prest og politiker. Han var 4. representant til Stortinget for Lister og Mandals amt i periodene 1851 til 1853 og 1854 til 1856.
Hampton University
Allerede i 1861 ble det undervist svarte nær dagens campus – i strid med datidens forbud mot å gi svarte eller mulatter undervisning. Hampton ble dermed et av de såkalte Historiske svarte læresteder i USA.
Ulrik Bugge
Etter presteeksamen i 1831 jobbet han noen år som lærer, før han ble sogneprest til Herad Vest-Agder i 1843. Dette kallet beholdt han frem til 1855, da han overtok sogneprestkallet til Eid prestegjeld i Sogn og Fjordane. Her virket han som sogneprest frem til sin død i 1878. Han var bosatt på Nordfjordeid.
Hampton University
I 2006 var det i alt 6 152 studenter og 447 vitenskapelig ansatte ved Hampton , og skolepengene dette året var på US$ 14 818.
Ulrik Bugge
Ulrik Bugge var far til distriktslege og ordfører i Gloppen Johan C. Bugge.
Hampton University
Studiene tilbys opp til doktorgradsnivå.
Hemverk
Et hemverk, (fra tysk), escapement (fra engelsk) eller gang er den delen av et mekanisk urverk som regulerer energitilførselen til den svingende delen av uret. Hemverket tilfører pendel eller uro en energipuls som kompenserer for friksjonen som ellers vil bremse pendel eller uro til uret stopper.
Det er hemverket som lager den tikkende lyden i et urverk. Det kommer av to haker som vekselvis låses og åpnes av urverket første tannhjul. Kraften kommer fra et lodd eller en opptrukket fjær.
Hemverket gjorde det mulig fra 1200-tallet å lage mekaniske urverk for å overta for de tidligere vannurene.
Wannian
Wannian (kinesisk: 万年县; pinyin:  Wànnián Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Shangrao.
Befolkningen var på 344,847 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Funnstedene Xianrendong og Diaotonghuan (Xianrendong, Diaotonghuan yizhi, 仙人洞、吊桶环遗址) fra tidsrommet mellom paleolitikum og neolitikum er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Gunnlaug
Gunnlaug er et nordisk kvinnenavn og mannsnavn.
Gunnlaug har norsk navnedag 6. august.
Etymologi
Kvinnenavnet Gunnlaug har norrøn opprinnelse og er dannet av norrøne gunnr, «kamp», og urgermanske *-lauʒ, «for å feire ekteskapet, å sverge en hellig ed, å være dedikert, lovet». Gunløgh var en gammeldansk form av navnet.
Riverside (California)
Riverside er en by i den amerikanske delstaten California. Byen har en befolkning på 305 255 (2006) og er hovedstad i Riverside County.
Gunnlaug
Etymologi
Mannsnavnet Gunnlaug er en nyere form av det norrøne mannsnavnet Gunnlaugr, som var en maskulin form av Gunnlaug.
Riverside (California)
Nåværende borgermester i byen er Ronald O. Loveridge.
Gunnlaug
Utbredelse
Navnet er kjent brukt fra ca. 1050 på Island og slutten av 1300-tallet i Norge. Navnet har i Norge vært mest utbredt i Telemark og Agder.
Riverside (California)
Vennskapsbyer
Riverside har seks vennskapsbyer :
Hanamakonda
Hanamakonda, også kalt Hanumakonda, Hanmakonda og Hanamkonda, er en forstad til byen Warangal i delstaten Telangana i India. Den er en mandal i distriktet Warangal. Sammen med Warangal og Kazipet er den en del av Warangal Municipal Corporation. Stedet har det kjente Tusensøylerstempelet, et hindutempel fra 1160-tallet, bygget da Kakatiya-dynastiet regjerte i området. I tiden da Hyderabad var en fyrstestat, var Hanamakonda hovedbyen i divisjonen og distriktet Warangal.
Gunnlaug
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Hanamakonda
Fram til 2008 var Hanamakonda en valgkrets ved valg til Lok Sabha.
Kasımpaşa
Kasımpaşa er en bydel i det sentrale Istanbul, på Det gylne horns venstre bredd i kommunen Beyoğlu. I Kasımpaşa lå det en gang berømte ottomanske marinearsenalet. På 1500-1600-tallet gjorde arsenalet et mektig inntrykk på utenlandske tilreisende, ettersom det kunne betjene 120 skip på en gang. Det hadde avgjørende betydning i oppbyggingen av Det ottomanske riket som en stor sjømakt. De tyrkiske krigsskipene som var frykta over hele Middelhavet ble bygd og vedlikeholdt her, i et verft som var uten sidestykke i sin tid. I nedgangstida for Det ottomanske imperiet ble verftet mer og mer vanskjøtta, og på 1800-tallet var den ottomanske flåten fullstendig ineffektiv som krigsmakt. I dag er det gamle arsenalet ikke stort mer enn en reparasjonsdokk som betjener fraktebåter, ferger og et mindre linjerederi.
Noe høyere opp langs Det gylne horn ligger en nyere tyrkisk flåtestasjon. Kommandanten holder til i et lite 1800-talls ottomansk palass, Aynalı Kavak. På dette stedet lå et eldre palass fra tidlig 1700-tall, der Aynalí Kavak-traktaten, som endte en krig mellom Russland og Det ottomanska riket, ble undertegna i 1779.
I hellinga et stykke opp fra stranda ligger Ok Meydanı, bueskytterplassen, der sultanene pleide å øve seg i bueskyting. Her står fortsatt flere marmorsøyler til minne om oppsiktsvekkende skudd av ulike sultaner. Plassen har også en namazgah, en utendørs bønneplass, der sultanene kunne be mellom skyteøvelsene.
Tyrkias statsminister, Recep Tayyip Erdoğan, er fra Kasımpaşa.
Den grønne bande
Den grønne bande fikk meget av sin maktbase fra kontrollen med opiumshandelen, som lenge var helt lovlig, men som gav banden finansiell styrke til å bygge seg opp og få kontroll med byens gambling og prostitusjon. Bandens samarbeider med interessenter innenfor det franske miljø i byen, i den franske konsesjon, og dens viktigste rival i forbryterverdenen var den røde bande, som holdt seg inne med britiske interesser. Den grønne bande viste seg å være den sterkere – etterhvert fikk banden kontroll over så å si all organisert kriminalitet i hele Shanghai.
Captain Abu Raed
Captain Abu Raed er den første spillefilmen som er produsert i Jordan på over 50 år.
Den grønne bande
Banden ble ofte bedt om å bryte opp fagforeningsmøter og streiker. Banden var også involvert i de kinesiske borgerkriger. Den var ansvarlig for den hvite terror-massaker av rundt 5 000 pro-kommunistiske streikere i Shanghai i april 1927, noe som hadde Kuomintang  leder general Chiang Kai-sheks stilltiende støtte. Chiang hadde på et tidligere tidspunkt vært en aktør i banden selv. Han gav bandelederen Du Yuesheng generals rang i nasjonalisthæren etterpå.
Den grønne bande organiserte også en vesentlig del av den finansielle støtte som Chiang Kai-shek trengte. Han var kommet i et nært forhold til banden da han bodde i Shanghai fra 1915 til 1923. Den grønne bande delte sine inntekter fra opiumshandelen med Kuomintang etter at Byrået for bekjempelsen av opium var opprettet.
Captain Abu Raed
Handling
Abu Raed arbeider på flyplassen Dronning Alia internasjonale lufthavn i Amman. Etter å ha oppdaget utstyr fra en ansatt i Royal Jordanian i en søppel-kasse, tror noen barn at han er en ordentlig pilot, og barna ber ham fortelle historier om alle eventyrene som de tror han har vært med på. Han forteller om sine fiktive reiser til England, Frankrike og New York, og bruker kallenavnet "Captain Abu Raed"
Men et eldre barn, Murad, vet hvem Abu Raed egentlig er, og ønsker å bevise at de andre barna tar feil. Murad reiser sammen med de andre barna til flyplassen for å vise dem sannheten om Abu Raed. Barna blir sønderknuste når de får øye på deres store idol som skrubber gulvet på flyplassen. Abu Raed blir kjent med Nour, en vakker kvinnelig pilot. Abu Raed må også forholde seg til Tareq, et av barna han fant på historier til - hvis far fikk ham til å selge ting på gaten for å tjene penger - i stedet for å gå på skole.
Árpád Pusztai
Árpád Pusztai (født 8. september 1930) er en ungarsk biokjemiker og ernæringsforsker som arbeidet 36 år ved Rowett Research Institute i Aberdeen i Skottland. Han er ekspert i plante-lektiner og har skrevet 270 artikler og tre bøker om emnet. I 1988 erklærte Pusztai offentlig at hans forskning viste at rotter tok skade av å bli fôret med genmodifiserte poteter. Saken fikk stor medieoppmerksomhet, men forskningen ble sterkt kritisert av det vitenskapelige miljø både fordi resultatene ble fremlagt før studien var fullført og fordi begrensninger i designet av studien gjorde det umulig å trekke de konklusjoner som ble gjort. Kritikken førte til at Pusztai ble suspendert av Rowett og hans engasjement ble ikke fornyet.
Selv om det er bred vitenskapelig konsensus om at Pusztais forskningsresultater er verdiløse, har noen forskere reagert på instituttets behandling av Pusztai.
Dangjin
Dangjin (Dangjin-si) er en by i provinsen Sør-Chungcheong i Sør-Korea. 1. januar 2012 ble byens administrative status endret fra gun (fylke) til si (by) på grunn av folketallsutviklingen.
Natalja Buzunova
Natalja Vasiljevna Buzunova (russisk: Наталья Васильевна Бузунова født 4. mars 1958) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Buzunova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey i Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Buzunova spilte fem kamper og scoret fem mål i OL-turneringen.
Unani
Unani eller unanimedisin er klassisk gresk medisin videreutviklet av araberne til en behandlingsform der de fire kroppsvæskene blod, slim, gul galle og svart galle, samt balansen mellom disse, spiller en sentral rolle. Planter, urter og oljemassasje benyttes i behandlingen. Denne type behandling er utbredt blant muslimer i Midtøsten, Pakistan og India. I India praktiseres unanimedisin ved sykehus som har offentlig godkjennelse.
Lepronota
Utseende
Middelsstore (ca. 5 - 6 millimeter), avlangt ovale, mer eller mindre metallisk skinnende bladbiller. Som vanlig for metallisk fargede biller er de ganske variable i fargen. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Slekten ble navngitt alt av Chevrolat i 1836, men da uten inkluderte arter, slik at navnet først ble gyldiggjort av Chapuis i 1874.
Fenyi
Fenyi (kinesisk: 分宜县; pinyin:  Fēnyí Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Xinyu.
Befolkningen var på 299,464 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Fylket består av seks storkommuner og fire kommuner:
Sealed Valley
Sealed Valley er en amerikansk stumfilm fra 1915 regissert av Lawrence McGill.
Flaggermusen
Flaggermusen (Die Fledermaus) er en operette i tre akter med musikk av Johann Strauss d.y.. Librettoen er skrevet av Karl Haffner og Richard Genée. Stykket hadde premiere i Wien i 1874. Det regnes gjerne blant høydepunktene i den såkalte «gyldne» tid for Wieneroperetten.
Flaggermusen er i all hovedsak en forvekslingskomedie, og handlingen er lagt til adelsstanden i Østerrike-Ungarn. mini|En oppsetning av Flaggermusen i Düsseldorfer Opernhaus i 1954
Roots Manuva
Roots Manuva (født Rodney Smith i 1972) er en rapper fra Stockwell i Sør-London, med Jamaicansk bakgrunn.
Kaiyuan (Tieling)
Det har en befolkning på 574,344 i 1999.
Roots Manuva
Biografi
Rodney Smith vokste opp i Stockwell i Sør-London, med foreldre fra en liten landsby på Jamaica kalt Banana Hole, hvor hans far var predikant og skredder. Smiths oppvekst i fattige kår og som pinsevenn kommer ofte til syne i tekstene.
Hayedeh
Hayedeh (persisk: هایده, født Ma'soumeh Dadehbala, den 10. april 1942 i Teheran, død 20. januar 1990 i San Francisco) var en  persisk (iransk) sanger med utpreget kontraaltstemme.
Roots Manuva
Biografi
Smiths første kommersielle utgivelse kom i 1994. Det samme året debuterte han som Roots Manuva på Blak Twangs single Queen's Head, og gav samtidig ut sin egen single Next Type of Motion.
Hayedeh
Biografi
Hayedehs musikalske karriere strakte seg over mer enn tjue år, og to tiår etter hennes død, regnes hun som en av de mest innflytelsesrike persiske vokalister i det 20. århundre. Hayedeh var en eldre søster av en annen berømt persisk musiker, Mahasti. Hayedehs profesjonelle karriere som sanger begynte i 1968 i en alder av tjueseks år, som sanger av tradisjonell persisk musikk på radioprogrammet Golhaa-yeh Rangarang (På norsk: fargerike blomster) som gikk på Teheran Radio og ble regissert av Davoud Pirnia.
Roots Manuva
Biografi
Roots Manuvas første album kom i 1999, på Big Dada, et underselskap av Ninja Tune. Tittelen Brand New Second Hand kommer fra et uttrykk brukt av Smiths mor når Smith fikk «nye», brukte leker. Manuva fikk en MOBO-pris for beste hiphop-artist det året.
Hayedeh
Biografi
Hayedeh studerte musikk sammen med den berømte persiske fiolinisten og komponisten Ali Tajvidi. Hayedeh utførte arbeider med Golha Orchestra på Radio Teheran i 1968. Hayedeh bodde i Los Angeles fra 1982 frem til hun døde i januar 1990. Veksten i det persiske samfunnet i Sør-California på grunn av det økende antallet mennesker som forlot Iran etter den iranske revolusjonen styrket Hayedeh sin musikalske karriere på 1980-tallet. Heyedeh ga ut mange suksessfulle album i løpet av denne tiden.
Roots Manuva
Biografi
Roots Manuva har nå sitt eget plateselskap, Banana Clan Records, som han bruker til å få fram unge britiske hiphop-talenter.
Flaggermusen
Første akt
Gabriel von Eisenstein (tenor) må møte til kortvarig soning på grunn av en injuriedom – godt hjulpet av sin inkompetente advokat Blind (tenor), men hans venn dr. Falke (baryton) overtaler ham til å tilbringe natten før soningen på et ball hos prins Orlofsky (mezzosopran, en såkalt «bukserolle»). Falke har en baktanke, nemlig å hevne seg for en spøk Eisenstein utsatte ham for da Eisenstein forlot en bedugget Falke, i flaggermuskostyme, efter et maskeball. Falke måtte vandre hjem i kostymet, og var utsatt for spott fra gateguttene. I mellomtiden har fengselsdirektøren Frank (bass) allerede foretatt en arrestasjon, idet Eisensteins kone Rosalinde (sopran) har en beundrer, sanglæreren Alfred (tenor), på besøk. For ikke å sette Rosalinde i en vanskelig situasjon, utgir Alfred seg for faktisk å være Eisenstein, slik at han blir sperret inne. I avvente av frierbesøket har Eisensteins kone også gitt kammerpiken Adele fri, siden Adele (sopran) hevder å måtte på sykebesøk hos en tante.
Annen akt
Alle hovedaktørene, også Adele, som bare hadde foregitt å ha en syk tante, er å treffe på maskeballet hos Orlofsky, og dr. Falke lover prinsen en kostelig spøk. Eisenstein opptrer som «Marquis Renard», mens Adele utgir seg for å være kunstneren Olga. Fengselsdirektøren blir introdusert som «Chevalier Chagrin». Rosalinde dukker opp som mysteriøs grevinne. Eisenstein, som ikke gjenkjenner sin egen kone, blir fascinert av henne, og hun lykkes i å tilegne seg lommeuret hans som bevis på at Eisenstein har flørtet med en fremmed kvinne. På dette tidspunktet forteller Eisenstein under stor munterhet hvordan han hadde utsatt Falke for sin spøk noen år tidligere.
Tredje akt
Neste morgen kommer fengselsdirektøren, som lider av eftervirkningene efter nattens utskeielser, på arbeide, hvor han treffer på den adskillig mer forfyllede fengselsvokteren Frosch (som ikke har noen sangrolle, men utelukkende tjener som komisk figur, hva som tradisjonelt gir skuespilleren anledning til å improvisere kommentarer til aktuelle hendelser på et satirisk vis). Av forskjellige årsaker møtes alle gårsdagens hovedpersoner i arresten, og Eisenstein må til sin store forundring, og efterhvert sinne, oppdage at «han» (dvs. Alfred) er blitt påtruffet hjemme i slåbrok og allerede soner dommen. Da han vil stille sin kone til regnskap, viser hun ham lommeuret og påpeker at heller ikke han har vært helt trofast. Da også resten av selskapet, blant annet prins Orlofsky, ankommer, avslører Falke at det hele har vært en revansje han har iscenesatt for Eisensteins tidligere spøk med ham. Orlofsky, som morer seg stort over dette, lover å støtte Adele i kunstnerambisjonene hennes.
Hayedeh
Biografi
Hayedeh kritiserte Irans regime, og hun var en tilhenger av et monarki i hjemlandet. Hayedeh var gift og skilt tre ganger og hadde tre barn som heter Kamran, Keyvan og Noushin Nouri og alle er bosatt i USA. Hennes eldste barnebarn Soheil er den førstefødte sønnen til Keyvan Nouri, og arbeider som komponist i Los Angeles.
Lørdag 20. januar 1990, dagen etter en av hennes konserter på Casablanca Club i San Francisco, California, døde Hayedeh av et hjerteinfarkt i en alder av 47 år. Hayedeh hadde klaget over ubehag siden morgenen, men hennes lege i Los Angeles hadde forsikret henne om at det var ingenting alvorlig som feilte henne. Hayedeh hadde en lang historie med hjerteproblemer, diabetes og hypertensjon. Hun hadde også en historie med alkohol- og narkotikamisbruk bak seg. Hennes far var også en diabetiker som døde av et hjerteinfarkt. Hennes to eldre brødre døde også av hjerterelaterte problemer.
Hayedeh ble gravlagt ved Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles, California. Hennes begravelse ble fulgt av tusenvis og de fleste av de persiske sangere og underholdere som bodde i eksil. Hayedeh sist ble intervjuet en uke før hun døde. Bladet som hadde intervjuet ble løslatt dagen etter hennes død, og ble en bestselger.
I 2009 laget Pejman Akbarzadeh en dokumentarfilm om Hayedeh.
Kaiyuan (Tieling)
Administrative enheter
Subdistrikter:
Storkommuner:
Kommuner:
Cheongyang
Cheongyang (Cheongyang-gun) er et fylke i provinsen Sør-Chungcheong i Sør-Korea.
Kaiyuan (Tieling)
Jernbane
Hada-banen, en høyhastighetsbane åpnet i 2012, går gjennom området fra Harbin til Dalian.
Vei
Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.
Dumitru Armășel
Dumitru Armășel (født 1901) var en rumensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Antwerpen.
Armășel vant en olympisk bronsemedalje i rugby union under Sommer-OL 1924 i Antwerpen. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i rugbyturneringen bak USA og Frankrike. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Romania tapte begge sine kamper, 3-59 mot Frankrike og 0-39 mot USA.
Reinholdshain (Dippoldiswalde)
Reinholdshain er en del av den store kretsbyen Dippoldiswalde i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Sachsen. Før 1. januar 1994 var den også en selvstendig kommune. Reinholdshain ligger omkring 3 km øst for bykjernen. Staatsstraße 190 går gjennom stedet. Rote Weißeritz flyter vest for stedet.
Reinholdshain grenser i nordvest til Malter, i vest til bykjernen Dippoldiswalde, i nord til Oberhäslich, i nordøst til Hirschbach, i øst til Reinhardtsgrimma, i sørvest til Elend, i sør til Oberfrauendorf og i sørøst til Niederfrauendorf.
Reinholdshain ble i 1875 innlemmet som en kommune i Amtshauptmannschaft Dippoldiswalde i kongeriket Sachsen. I 1949 ble kommunen innlemmet i Den tyske demokratiske republikk, og i 1952 ble Reinholdshain en kommune i Kreis Dippoldiswalde. Etter Tysklands gjenforening i 1990 var byen en del av Landkreis Dippoldiswalde, frem til kommunesammenslåingen i 2004.
Navneformer
Følgende navneformer for stedet er registrert siden 1445:
Pirbrua
Pirbrua er ei bru over Nidelva i Trondheim mellom Havnegata på Brattøra og Transittgata i Nedre Elvehavn. Den ble åpnet 10. juli 2009.
Brua er del av riksvei 706 og forbinder Nordre avlastningsvei med Strindheimtunnelen og E6 Trondheim–Stjørdal. Brua er konstruert av arkitektkontoret Dissing+Weitling som en klaffebru med fem spenn, den blir styrt fra kontrolltårnet på Nidelv bru. Kostnadene var prosjektert til 145 mill. kroner (2008).
The Second in Command
The Second in Command er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av William J. Bowman.
Barbro
Barbro er et kvinnenavn opprinnelig dannet som en bøyning av Barbra, en kortform av Barbara, som har opprinnelse i greske βαρβαρος (barbaros), «utenlandsk».
Utbredelse
Barbro var et populært navn på norske jentebarn på 1700-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Buyeo (Sør-Chungcheong)
Buyeo (Buyeo-gun) er et fylke i provinsen Sør-Chungcheong i Sør-Korea.
Bø kirke
Bø kirke finnes flere steder:
Arkitekturåret 1891
Arkitekturåret 1891 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1891.
Desi Bouterse
Desiré «Desi» Delano Bouterse (født 13. oktober 1945 i Domburg) er en surinamsk militæroffiser og politiker. Han var sentral i militærstyret i Surinam fra 1980 til ut på 1990-tallet. I 2010 samlet han tilstrekkelig støtte i parlamentet til å bli valgt til landets president. I 2020 ble han ettefulgt i presidentembetet av Chan Santokhi.
Bakgrunn
Bouterse vokste opp i den nederlandske kolonien Surinam. Fra 1968 til 1975 bodde han i Nederland, der han giftet seg med Ingrid Figueira i 1970. De ble senere skilt, etter å ha fått to barn.
Bouterse fikk militær utdannelse i Nederland.
Leder for militærstyret
Han tjenestegjorde i hæren etter Surinams uavhengighet og grep makten i landet ved et militærkupp i 1980. Han ble landets sterke mann, som kontrollerte de som ble innsatt i formelle posisjoner. Bouterse har erkjent politisk ansvar for desemberdrapene i 1982, da militærregimet drepte 15 opposisjonelle, men benektet at han selv var direkte involvert. En rettssak om ansvaret for drapene, der Bouterse var én av 25 tiltalte, gikk for retten fra 2007. I november 2019 ble han kjent skyldig og idømt fengselsstraff på 20 år. Bouterse anket dommen.
Fra 1986 ledet Bouterse den militære kampen mot opprørere, ledet av hans egen tidligere livvakt, Ronnie Brunswijk, i jungelen.
I 1987 tillot Bouterse at det ble holdt valg og at en ny regjering ble dannet, men han fortsatte som sjef for hæren og avsatte i 1990 igjen regjeringen. Maktovertagelsen i 1990 er kalt «telefonkuppet», fordi den ble gjennomført ved at Bouterse ringte presidenten for å meddele at han var avsatt. I 1991 vendte Surinam igjen tilbake til sivilt styre og Bouterses makt avtok.
Bouterse ble i 1999 av en nederlandsk domstol dømt til 11 års fengsel for narkotikasmugling. Han ble deretter ettersøkt av Interpol.
President
Bouterse ble leder av Nationale Democratische Partij. Ved valget i 2010 organiserte han koalisjonen De Mega Combinatie, som vant 23 av 51 mandater i parlamentet. Etter å ha sikret seg støtte fra tidligere motstandere, blant dem Ronnie Brunswijk, skaffet han seg flertall for sitt presidentkandidatur i nasjonalforsamlingen.
Umiddelbare internasjonale reaksjoner og fra menneskerettighetshold uttrykte bekymring for at Bouterse igjen kom til makten, både på grunn av hans fortid som militærdiktator og fordi Bouterse har gitt sin kone offentlige oppdrag og utnevnt sin narkotikadømte sønn til en stilling i ledelsen for Surinams antiterrorenhet.
Mens forholdet til Nederland ble dårligere ved Bouterses tiltreden, førte han som president Surinam i nærmere samarbeid med Venezuela og Cuba. Forholdet til USA var avhengig av Surinams innsats i bekjempelse av narkotikasmugling, en innsats som har fortsatt under Bouterse. I hans presidentperiode ble forholdet til Frankrike, som Surinam deler grense med ved departementet Fransk Guyana, styrket.
Sinnattugaq
Sinnattugaq («Drømmen»), noen ganger skrevet SingnagtugaK, er den første boken som ble utgitt på grønlandsk (kalaallisut).
Boken er en roman, som ble utgitt av Mathias Storch i 1914. Dette var hans debutroman. Det er en sterkt samfunnskritisk roman, som kritiserer Grønlands opplysnings- og utdanningsnivå. Tittelen gjenspeiler det som boken ender opp i, som er en framtidsvisjon av hvordan Grønland kan bli i år 2105. Visjonen inkluderer velutdannede innbyggere, gode internasjonale forbindelser og politisk demokrati. Romanen ble senere utgitt på dansk med tittelen "En grønlænders drøm" i 1915, av Knud Rasmussen.
Handling
Bokens hovedperson, Pavia, og hans sjelevenn Silas lover hverandre at de skal gjøre alt som står i deres makt for å stoppe den andre, dersom en av dem noen gang vurderer å gå qivittoq. Silas er stesønn i familien sin, og når hans stemor bestemmer at den piken han elsker skal gifte seg med en av hennes biologiske sønner, bestemmer han seg for å gå qivittoq. Dette gjør han etter at bryllupsseremonien er gjennomført.
Silas rekker å sende brev til Pavia om sin beslutning om å gå qivittoq, men Pavia går skole i Godthåb, og kan ikke stoppe Silas. Han faller i søvn over dagdoken sin, og i sin drøm ser han denne framtidsvisjonen av hvordan Grønland kan være i 2105. Her er grønlenderne velutdannede, tospråklige, og innehar sentrale stillinger i grønlandsk næringsliv, politikk, kirke og utdanning. I drømmen ser han også sitt eget navn, og han omtales som en av de grønlenderne som har gjort mest for at grønlenderne har oppnådd det de har (i framtidsvisjonen).
Inspirert av denne drømmen gikk han inn for å kjempe for nettopp dette da han våknet.
Christian Norberg-Schulz
Thorvald Christian Norberg-Schulz (født 23. mai 1926 i Oslo, død 28. mars 2000 i Oslo) var en norsk sivilarkitekt og professor, dr.techn., som er verdenskjent for sine bøker om arkitekturteori.
Liv og virksomhet
Christian Norberg-Schulz var utdannet i Zürich under den kjente teoretikeren Sigfried Giedion. Etter endt utdannelse var han ansatt som assistent hos arkitektene Dagfinn Morseth og Mads Wiel Gedde. Han arbeidet også hos Arne Korsmo og samarbeidet med ham om et prosjekt for tre hus i Planetveien 10–12–14 i Oslo (1954). Norberg-Schulz bodde selv i nr. 14 en tid, Korsmo i nr. 12. Han studerte ved Harvard University, med et Fulbright-stipend og har i tillegg studert i Roma. I 1963 startet han å undervise ved Arkitekthøgskolen i Oslo (AHO). Han fikk sin dr. techn.-grad i arkitektur fra NTH i 1964 og ble professor ved Yale University i USA, året etter. I 1984 ble han Arkitekthøyskolens første rektor, noe han var fram til han ble pensjonert i 1994.
Han er mest kjent som arkitekturteoretiker og rådgiver og forfatter i ledende arkitekturtidskrifter. Mange av bøkene hans er utgitt på en rekke språk.
Doktoravhandlingen Intentions in Architecture ble skrevet av Christian Norberg-Schulz med den hensikt å finne en «åpen» arkitekturteori som kunne brukes i forskjellige sammenhenger. Han ønsket ikke at teorien skal erstatte arkitekturopplevelsen, men gjøre den rikere og mer dyptgående.
Ifølge Norberg-Schulz er oppgaven til «kunsthistorikeren» å beskrive enkeltverkene, det historiske forløpet og til det bruke arkitekturteorien. Analyse av det enkelte verket består i å beskrive det, analysere byggeoppgaven og det han kaller «de semantiske relasjonene». Han angir en rekke spesialundersøkelser som kan foretas: som «byggehistorien» som er basert på dokumenter, bevarte tegninger og «arkeologiske  undersøkelser» og «monumentkronologi» som ikke bare er en samling daterte byggverk, men også oppmålinger og fotografier. Stilhistorien viser hvordan stilene oppstår og hvordan de slites ut, og særlig interessante er overgangstidene.
Byggeteknikkens historie viser det karakteristiske ved de tekniske systemenes, materialer, bearbeidingsmetoder og arbeidsgangen ved oppføring. Men byggeoppgavens historie har en spesiell sentral stilling som undersøkelsesobjekt, fordi de sosiale og kulturelle forholdene som avspeiles i byggeoppgaven kan påvise sammenhenger mellom byggeoppgaver og kulturelle strukturer. De semantiske relasjoners historie tar for seg de vekslende former for symbolisering ned gjennom tidene. Norberg–Schulz mener at det kan være forsvarlig å bare behandle ett av de historiske problemområdene når en har et stort materiale.
I 1993 ble han utnevnt til storoffiser av Republikken Italias fortjenstorden.
I 2000 døde Christian Norberg-Schulz av kreft.
Presenning
Presenning (også kalt tarp, fra engelsk forkortelse av tarpaulin ) er en vanntett duk eller et stykke stoff som typisk brukes til utendørs beskyttelse mot vind og vær. Den kan være laget av eksempelvis armert plastfolie eller oljeimpregnert stoff.
Sun Chao
Sun Chao (født 23. januar 1983 i Tianjin) er en kinesisk, profesjonell fekter, som fekter i klassen florett. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun ble slått ut i første runde.
Iolaus
Iolaus er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Middelsstore stjertvinger, bakvingen med to lange stjerter. Oversiden er mer eller mindre skinnende blå. Undersiden er lyst gråbrun, gjerne med en mørk tverrlinje i ytre del eller en oransje flekk ved bakhjørnet av bakvingen.
Levevis
De fleste artene har larver som lever på halvparasittiske planter i mistelteinfamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika sør for Sahara, dessuten i det sørlige Arabia, som biogeografisk er en del av Afrika, og nord til Israel.
John Arne Markussen
John Arne Markussen (født 20. mai 1953) er en norsk forfatter, pressemann og næringslivsleder, fra 2011 til 2018 var han sjefredaktør i Dagbladet.
Markussen er opprinnelig fra Nordkapp, startet livet i Repvåg, og har sjøsamiske røtter. Han gikk på ungdomsskole i Båtsfjord og videregående skole i Alta. Der begynte han også sin journalistiske virksomhet, i Altaposten.
Han begynte å arbeide i Dagbladet for første gang i sommerjobb i 1977. Siden har han arbeidet som journalist, utenrikskorrespondent og nyhetsredaktør i avisen. Markussen har også arbeidet som frilanser og i A-pressens tidligere TV-satsing Nyhetskanalen.
Da han i 2011 overtok sjefredaktørstillingen i Dagbladet etter Lars Helle hadde han de siste årene vært konsernredaktør i Berner Gruppen, avisens eierselskap. I hans redaktørtid tok Dagbladet viktige steg i retning av å bli et moderne, digitalt mediehus med sterke posisjoner på nye plattformer, samtidig som det ble satset betydelig ressurser på undersøkende journalistikk. I perioden 2012 til 2018 tok Dagbladet den ettertraktede SKUP-priser tre ganger, vant Den store journalistprisen tre ganger og høstet også internasjonal heder for flere redaksjonelle prosjekter. Tidlig i hans redaktørperiode fikk Dagbladet nytt eierskap. Mediehuset ble solgt til det danske Aller konsernet. Etter mange krevende økonomiske år med store nedbemanninger har Dagbladet fra 2016 og senere oppnådd bedre økonomiske resultater.
Markussen gikk av som sjefredaktør i Dagbladet 18. juni 2018, etter nærmere syv år i jobben. Fra sommeren 2018 er Markussen direktør for forretningsutvikling i Aller Media.
Fylkesvei 3780
Fylkesvei 3780 går mellom Gullsmedmoen i Evje og Hornnes og Byglandsfjord i Bygland.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 305 (Aust-Agder).
Michael Stilson
Michael Christopher Stilson (født 4. juli 1987) er en norsk forfatter og tidligere fotballspiller. Han medvirket også i NRKs dramaserie Heimebane, der han spilte seg selv.
Fotballkarriere
Han starta sesongen 2015 i Mjøndalen IF, men etter lite spilletid returnerte han til Ranheim Fotball på lån ut sesongen. Han kom til Ranheim fra Strindheim da han signerte en toårskontrakt med klubben vinteren 2011.
Forfatterskap
Stilson er også skribent og skriver blant annet for nettmagasinet.
Stilson debuterte som forfatter med ungdomsboka Bare spille ball i 2018. Han mottok Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres debutantpris Trollkrittet for boka samme år, og i 2019 ble den kåret til årets beste ungdomsbok, og Stilson ble tildelt Uprisen i 2019. Prisen lar ungdom kåre den beste norske ungdomsboka og arrangeres av Foreningen !les i samarbeid med Norsk Litteraturfestival på Lillehammer og Den kulturelle skolesekken. Hvert år deltar rundt 1,000 ungdommer i kåringen.
Sammen med Luis Guaragna vant han prisen Ordknappen i 2021 for tegneserieromanen Elastico.
Skuespiller
Stilson har en cameo-rolle i den norske serien Heimebane.