cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atle Torbjørn Karlsvik
Militær karrière
Da han den 2. september 2005 ble utnevnt til stillingen som kontreadmiral og sjef for fellsstaben i Forsvarsstaben, var det en nyopprettet avdeling. Fellesstaben har det overordnede driftsansvaret for Forsvarets fellesavdelinger, blant annet innen logistikk, kommando og kontroll.
Annet
Utnevnelsen av Karlsvik som kontreadmiral var omstridt, da det ble stilt spørsmål om daværende forsvarsminister Kristin Krohn Devold var inhabil fordi hun var venn med Karlsvik og hadde deltatt på totalforsvarskurset samtidig som han.
Karlsvik ble i 2005 tiltalt for grovt bedrageri fordi han urettmessig skulle ha ført private middager, ferieturer og golfkurs på statens regning. Den 24. mai 2007 ble han frikjent på alle punkter i tiltalen. Påtalemyndigheten anket frifinnelsen inn for Gulating lagmannsrett, og den 29. februar 2008 ble han igjen blankt frifunnet for tiltalen. Straffesaken var dermed rettskraftig avgjort.
Forsvarsdepartementet tok i tillegg ut sivil sak mot Karlsvik for at han skulle fradømmes stillingen på bakgrunn av det påståtte økonomiske misligholdet. Den 7. april 2008 ble det inngått forlik mellom partene. Dette innebar at Karlsvik fratrådte sin stilling. Han måtte betale tilbake 240 000 kroner, og beholdt full lønn på om lag 800 000 kroner i ett år og sin tjenestebolig frem til den 30. juni 2011.
Utmerkelser
Karlsvik har mottatt følgende utmerkelser:
Felix Salten
Felix Salten (født 1869, død 1945) var en østerriksk-jødisk forfatter. Hans egentlige navn var Siegmund Saltzmann til 1911.
Han ble født i Ungarn, men familien flyttet til Wien like etterpå. Han bodde der mesteparten av sitt liv, men i 1939 flyttet han til Sveits, der han ble til sin død.
Han huskes best for Bambi: Eine Lebensgeschichte aus dem Walde (1923), som var forelegget for Disney-filmen Bambi.
Oldereid kraftverk
Oldereid kraftverk er et vannkraftverk i Misvær i Bodø kommune i Nordland. Kraftverket utnytter Oldereidvassdraget og øvre del av Skridelvvassdraget.
Kraftverket utnytter fallet på 321 meter fra reguleringsmagasinet Børnupen. Vanner reguleres mellom 320 og 308 moh. Det overføres også vann fra Gjømmervann og Mangevann. Gjømmervann reguleres mellom 398 og 389 moh. Mangevann reguleres mellom 472 og 465 moh. Samlet nedslagsfelt er på 50 km². Kraftverket eies av Salten kraftsamband og startet produksjonen i 1953.
Eier har fått konsesjon til ytterligere utbygging og vannene Tindvatn og Lurfjellskavlen vil bli overført til kraftverket. Det skal også bygges en kraftstasjon ved Svartevatn som vil bruke eksisterende overføringstunnel som vannkilde. Utbyggingen forventes å gi 14 GWh i økt årsproduksjon.
Kraftverket erstattet opprinnelig seks mindre elvekraftverk i området.
Opprinnelig installasjon
Kommunene Bodø, Skjerstad, Fauske, Saltdal og Sørfold startet forhandlinger om bygging av en felles kraftstasjon i 1945. Det stod mellom alternativene Daja i Sulitjelmavassdraget eller Oldereidvassdraget, men kommunene greide ikke å komme til enighet. Det ble til at NVE måtte avgjøre valget. Beslutningen ble tatt i 1948 og størrelsen av anlegget bestemt av de retningslinjer som var satt opp for elektrisitetsforsyningen. Bare Bodø og Skjerstad godkjente avgjørelsen, og Salten Kraftlag ble stiftet i april 1949. Bodø kommune ble aksjonær med 90 % eierskapet og Skjerstad med 10 %.
Nytt kraftverk
Et nytt kraftverk sto ferdig i 2015. Det er koblet på den eksisterende rørgaten. En francisturbin på 15 MW sørger for en årlig produksjonsøkning på 7 GWh, til 72 GWh. Det er sprengt ut ny avløpskanal.
Terråk
Terråk var opprinnelig en nokså stor gård med flere husmannsplasser og egen seter. Det var her Nord-Norges første postkontor ble opprettet i 1804 under navnet Nordlands Postkontor. Peder Knoph (født 1760, død 1821), som eide gården Terråk, ble postkontorets første postmester.
Næringsliv
Det har vært lange båtbyggertradisjonener i Terråk og omegn. I dag kan Terråk tilby post i butikk, to frisørsalonger, blomsterhandler, Bindalsbruket, sykehjem, Bygger'n, bank i butikk, Coop S-marked, pub og gjestegård (spise og overnattingssted), samt en rekke idrettslige aktiviteter.
Bindalsbruket er, som nevnt over og foruten primærnæringene, hjørnesteinen i det private næringslivet i Bindal. Plahte-familien var eiere av bedriften inntil de ble nødt til å selge aksjeandeler til andre, blant andre Bindal kommune. «Bruket» som bedriften populært blir kalt, skal ha mye av æren for at Terråk er blitt det stedet det er i dag. Ellers er kommunen i seg selv en stor arbeidsgiver.
Mye av samferdselen i Bindal har sitt utgangspunkt i Terråk, her kan nevnes båtruteforbindelse til Bindalseidet, Røytvoll og Harangen.
Ylva
Ylva er et svensk kvinnenavn, dannet som en feminin form av Ulf, en moderne form av det norrøne navnet Ulfr, som betyr «ulv».
Ylva har norsk og svensk navnedag 11. april. Finlandssvensk navnedag er 13. september.
Utbredelse
I Norge får ca 60 nyfødte navnet hvert år, og pr.1.1.2010 var det 880 i Norge med navnet – Sverige har over 10.000, Danmark bare 40 med navnet Ylva.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Nazistenes kunsttyverier
Nazistenes kunsttyverier før og under den andre verdenskrig var omfattende og både private og statlige institusjoner ble plyndret. I 1937 ble det igangsatt et prosjekt i fødebyen til Adolf Hitler, Linz i delstaten Oberösterreich i Østerrike, det skulle bygges et gigantisk kunstmuseum. For å skaffe til veie kunst ble kunst samlet inn fra besatte områder og personer som av noen grunn vakte okkupantenes interesse. Etter hvert som ryktet om aktiviteten spredte seg ble kunstsamlinger gjemt unna. Noen kunstverk ble satt på loft og kjellere, andre ble plassert hos slekt og venner. Statlige institusjoner deponerte kunstsamlinger i hemmelige hvelv og gruver.
Kunsttyverier i Tyskland
En serie kunsttyverier skjedde i Tyskland i forbindelse med deportasjon av jøder, sigøynere og annerledestenkende borgere.
Som et slag kunsttyverier kan også regnes at entartete kunst i store mengder ble transportert til Sveits og tilbudt på egne auksjoner. De verkene som forble usolgt ble så sendt tilbake til Tyskland og destruert. Mange av verkene var allerede i offentlig eie, men også beslag fra private inngikk i denne virksomheten.
Jakob og Rosa Oppenheimers kunstgalleri
Jakob og Rosa Oppenheimer hadde et kunstgalleri og ble tvunget til å flykte. Nazistene solgte deretter kunstverkene i april 1935, men uten at Jakob og Rosa, eller noen av deres ettlinger, fikk noen del i verdiene. Alle verdier gikk med til å betale Reichfluchtsteuer, en skatt for å flykte fra landet, og andre skatter og avgifter som var for å konfiskere verdiene til de som flyktet. I 1941 døde Jakob Oppenheimer i Frankrike. Senere ble Rosa arrestert og sendt til Auschwitz hvor hun ble drept 3. november 1943.
I 1972 ble «Hearst Castle», William Randolph Hearst sin store eiendom, overført til California State Parks. Som en del av denne overføringen ble det overført tre malerier, og disse blir vist frem i en bok om «Hearst San Simeon State Historic Monument» som kom ut i 1976. I denne boken blir det gjort klart at maleriene ble solgt fra «Galerie van Diemen» ved et salg i 1935. Dette var galleriet til Jakob og Rosa Oppenheimer. Hearst kjøpte ikke maleriene direkte fra galleriet, og det er indikasjoner på at Hearst eller en formidler av kunst kjøpte dem fra et annet galleri. Det er også grunn til å tro at Hearst var ukjent med malerienes forhistorie.
Malerienes forhistorie ble kjent i 2007 da det ble reist krav om tilbakelevering fra boet til Oppenheimer. Det ble deretter satt i gang en etterforskning og det ble funnet at boets arvinger hadde et rettmessig krav på maleriene. To av maleriene ble deretter tilbakeført til etterkommere, mens etterkommerne lot ett maleri forbli i eie hos California State Parks. De to andre maleriene vil det bli lagd reproduksjoner av, og alle tre vil bli utstilt i «Hearst Castle». Dette er gjort slik at malerienes historie kan fortelles, sammen med historien om kunsttyveriene og til Holocaust-offrene.
Kunsttyverier i Norge
I Norge er det noen få kjente tilfeller hvor statlige institusjoner deponerte eldre og nyere kunst. Det ene tilfellet er Snartemosverdet fra gården Snartemo i Hægebostad i Vest-Agder. Sverdet er fra folkevandringstiden og ble funnet høsten 1933. I en steinkiste var det en stasgrav fra tidlig på 500-tallet med et sverd som senere ble kjent som Snartemosverdet.
Snartemosverdet flyttes til Fagernes
Snartemosverdet ble gjemt sammen med andre nasjonale klenodier i et hvelv under det ordinære bankhvelvet til sparebanken på Fagernes. Det ble antatt at Fagernes ville være trygt da gjemmestedet ble valgt i 1939 av Hærens Overkommando. Senere viste det seg at noen av de hardeste kampene mellom norske og tyske styrker under felttoget var i Valdres.
Initiativtaker til evakueringen av sverdet var professor Anton Wilhelm Brøgger. Under krigen ble det gjort tre fremstøt for å lokalisere sverdet.
I slutten av januar 1941 får Oldsakssamlingen ved professor Brøgger krav om utlevering av gjenstander, og 25. januar blir Snartemosverdet og to andre gjenstander navngitt og skal hentes senere samme dag. Universitetet trenerer saken og de svarer først 4. februar og spør om å få oppgitt hvilken gjenstander saken gjelder til tross for at dette allerede er opplyst.
Under planleggingen av utstillingen høsten 1941 Fem dager etter åpningen av utstillingen «Normannafolket» på Skansen, 11. september 1941, slår Gestapo til og arresterer Didrik Arup Seip. Han blir senere sendt til konsentrasjonsleir i Tyskland.
Det er antatt at noe av forklaringen på tyskernes nidkjærhet i å få tak i sverdet lå i de 1500 år gamle vevde hakekors som prydet sverdet.
Nasjonalgalleriets deponering i Kongsberg, på Hadeland og i Bagn
Nasjonalgalleriet hadde allerede i 1939 startet å evakuere sine mest utsatte kunstverk. Disse gikk til Hadeland Folkemuseum.
Kunst ble også fraktet til Bagn Bygdesamling. Dette skjedde i flere omganger. 278 malerier i 20 kasser ble sendt dit 22. oktober 1942. Deretter gikk det en last 10. november samme år med 134 malerier i 11 kasser. Deretter gikk det en last med 16 kasser 6. oktober 1943 fra Nasjonalgalleriet. Transporten ble organisert av Nasjonalgalleriets sjef Johan H. Langaard og Olaus Islandsmoen. På Bagn Bygdesamling var det reist en ny murbygning med depot. Transporten gikk med P. Nilsens Spedisjonsforretning og Bjørn Jahr som var sønn til eieren kjørte. Sammen med ham reiste konservator Haug fra Nasjonalgalleriet.
Det skulle vise seg at den siste turen ble meget problematisk. På Sollihøgda punkterte lastebilen på det innerste dekket på tvillinghjulene bak, og det måtte skiftes i snøvær. I henhold til det som var oppgitt i kartverket skulle det være 3 cm klaring på jernbaneundergangen i Hønefoss. Da de kom frem viste det seg at veien var gruset og de kom ikke gjennom.
Fremme i Sør-Aurdal kom det lokale karer med hest og slede for å transportere kassene med malerier den siste biten opp til museet. Under dette arbeidet dukket det opp en sivilkledd politimann som ville vite hva som skjedde. Sjåføren kom i klammeri med ham og ble anmeldt, men ikke noe skjedde senere. Det er antatt at den lokale lensmannen Skattebo stoppet saken. Han var under krigen medlem av Nasjonal Samling mens han samtidig forsynte den lokale hjemmefronten med kjøresedler.
Under resten av krigen var det ingen arrangementer ved museet. Det ble kjent at det var på grunn av noe «hemmelig». I en kommune som på samme tid huset både en omfattende avdeling av Hjemmestyrkene, hadde to droppområder for flyslipp, og rett sør for kommunegrensa hadde en leir russiske krigsfanger synes det merkelig at ingenting ble oppdaget.
Fra Bagn ble kasser med malerier videresendt til Kongsberg høsten 1944, men det stod fortsatt igjen kasser med malerier ved frigjøringen i 1945.
Andre kunsttyverier
Under krigen forsvant totalt 46 bilder. To år etter krigen var 41 kommet tilbake. Fem bilder er fortsatt savnet
Janet L. Kavandi
Janet Lynn Kavandi (født 17. juli 1959 Jasper County i Missouri) er en amerikansk astronaut med tre romferder med romfergen, inklusive en ferd til Mir og en til Den internasjonale romstasjonen. Hun har logget over 33 dager i verdensrommet totalt.
Hege & Holmen
Hege & Holmen (først kjent som Hege & Kjersti) er et norsk humorprogram med Kjersti Holmen og Hege Schøyen som gikk på NRK1 fra 2002 til 2003. Programmet besto i hovedsak av diverse sketsjer som Holmen og Schøyen spilte hovedrollen i. Det ble vist rundt 12 sketsjer i hver episode. Mindre roller ble spilt av Johannes Joner, Anders T. Andersen, Dennis Storhøi, Even Rasmussen og Anders Mordal. Første sesong ble sendt på torsdager, mens andre sesong ble sendt på lørdager.
Første sesong ble i snitt sett av 670 000.
Et utdrag av første sesong ble sendt som Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux.
Tjukke Bertha
Tjukke Bertha (tysk Dicke Bertha) var et oppnavn på en modell av haubits med 42 cm kaliber som første gang ble brukt under første verdenskrig og var en av denne krigens mer kjente våpen. «Tjukke Bertha» under det offentlige navnet  42 cm M-Gerät Kurze Marine-Kanone ble utviklet av Krupp-konsernet for de tyske styrkene. Hovedfunksjonen til våpenet var å bekjempe fortifikasjoner og andre forsvarsanlegg. Tjukke Bertha var virkningsfull mot eldre anlegg, men viste seg å ha problemer mot de nyere befestningene.
Navn
Haubitsen var designet og utviklet av Krupp-arsenalets designdirektør Fritz Rausenberger og hans forgjenger, direktør Dräger. Navnet «Tjukke Bertha» er en respektløs henvisning til Kruppkonsernets daværende eier Bertha Krupp von Bohlen und Halbach, hustru til Gustav Krupp von Bohlen und Halbach, som på denne tiden var konsernets leder. («Dicke» som betyr tykk eller stor på tysk, er angivelig ikke en henvisning til fru Krupps fysikk. ) De fleste kilder aksepterte denne opplysningen, men ikke samtidig ettersom haubitsvåpenet hadde fått flere kallenavn i tillegg. Det meste kjente kallenavnet ble adoptert av militære i ententemaktene, som henvisning til meget store artillerivåpen benyttet av det tyske militæret under krigen, som jernbanekanonen «Langer Max» og den store langdistansekanonen «Pariskanonen». Men begrepet Dicke Bertha, eller «Big Bertha» på engelsk, sikter tradisjonelt til 42 cm M-Gerät haubitsvåpenet.
Historie
Opprinnelsen bak det sværkalibrerte beleiringsskytset kom av observasjoner under den russisk-japanske krigen 1904-1905, da det japanske beleiringstrenet tok i bruk 28-cm haubitser fra kystartilleriet mot de russiske fortifikasjoner rundt Port Arthur. Dette var nytt ettersom man hadde hittil trodde det ikke var mulig å transportere tyngre artilleristykker med større kalibre enn 20 cm som del av beleiringstyrkens arsenalet. Tyskerne og østerrikerne som noterte denne nyheten, mente sværkalibrerte våpen kan fraktes inntil det fiendtlige festningsanlegget.
Fraps
Fraps er en applikasjon for operativssystemet Windows som benyttes for å ta skjermdumper (fotografere skjermbildet), innspille skjermen til en videofil og for å tester skjermkortet og avgi med «benchmarking», det vil si data for sammenligning. Navnet «Fraps» er avledet fra «frames per second», skjermbilde per sekund. Det støtter programmer som benytter DirectX og OpenGL (slik som spill).
Tjukke Bertha
Historie
Den tyske interessen skyldes et langvarig syn på en videreutvikling av beleiringsskytset i møte med nyere fortifikasjoner siden 1880-årene, da Generalfeldmarschall von Moltke forlangte en løsning på noe han kalte «festningsdilemmaet», ettersom nye og permanente fortifikasjoner av moderne konstruksjon ble oppført i Frankrike, Belgia og Russland som vil tvinge angriperen til å investere disse. Store strategiske beliggenheter ble befestet med ringfestninger med grupper av gjensidige fortifikasjoner som kunne fungere som en del av en forsvarslinje med støttepunkter for forsvarsstyrkene i møte med en angriper. Det vil ikke lenge være mulig å omgå disse, og nyere konstruksjonsmidler som betong gjorde eldre beleiringskyts utdatert, samtidig som man må bekjempe fortenes egne artilleri.
Fysisk aktivitet
Anbefalinger for fysisk aktivitet
Fra Helsedirektoratet anbefales det for voksne, 30 minutter fysisk aktivitet daglig. Disse 30 minuttene kan deles opp i bolker, men ikke under 10 minutter. For barn anbefales det 60 minutter, dette er også viktig for motorisk utvikling. Fysisk aktivitet har flere gunstige effekter på kroppen. Det kan nevnes: bedre blodsirkulasjon, gunstigere blodfettprofil, styrker immunforsvaret, reduserer risikoen for enkelte typer kreft, god effekt på hormonsystemet og mental helse. Fysisk aktivitet er nøkkelen til forebygging av livsstilssykdommer. Dette er sykdommer som skyldes en ugunstig livsstil. Diabetes type II og hjerte- og karsykdom har vist å ha veldig gunstig effekt av fysisk aktivitet. Mange går med en antagelse om at man må trene for å forebygge visse livsstilssykdommer, men dette er en feilaktig sannhet. Trening vil være med å forebygge, men ikke på bakgrunn av å løfte vekter eller løpe på tredemølle. Derimot har det vist seg å være ens totale energiforbruk som har innvirkning på forebygging av diabetes og hjerte- og karsykdom. Det viste seg at så lenge det totale energiforbruket var det likt, hadde intensiteten kun noe å si for ytterligere forebygging. Dette betyr at det er ikke trening som er den avgjørende faktoren for forebygging.
Tjukke Bertha
Historie
Oppgaven for det tyske Fußartillerie (fotartilleriet) hadde blitt uoppnåelig i møte med disse ringfestningene, ettersom man hadde ikke annet enn 15 cm og 20 cm skyts. Sværkalibrerte skyts måtte dermed utvikles som svar på «festningsdilemmaet». Det japanske eksemplet om hvordan man kunne transportere svære morterskyts rett fra kystartilleriet til landskapet mot de russiske forsvarsverkene rundt byen Port Arthur, gav tyskerne en eventuell løsning på dilemmaet. Den nye generalfeltmarskalken, von Moltke den yngre i 1906 informerte Artillerieprüfungskommission (artilleritestkommisjonen, APK) og generalstaben om å studere hvordan man kunne ødelegge de sterkeste belgiske og franske fortifikasjoner.
Fysisk aktivitet
Effekter på psykisk helse
Fysisk aktivitet har positiv effekt på flere psykologiske tilstander, for eksempel humør, nervøsitet, depresjon. Regelmessig hverdagslig fysisk aktivitet bedrer humøret og selvfølelse over tid. Derimot vil trening av maksimal styrke kunne ha god effekt på søvn. Det har også blitt vist at fysisk aktivitet kan gi en positiv forbedring av ens generelle sinnstilstand etter en lengre periode med hverdagslig fysisk aktivitet. Fysisk aktivitet stimulerer tilveksten av nye hjerneceller, samt produksjon og frisetting av nervevekstfaktoren BNDF og neuropeptiden NPY (som man mener er forbundet med depresjon). De er viktige for hjernens plastisitet og påvirker både humøret, hukommelsen og innlæringsevnen. Fysisk aktivitet har dokumentert positiv effekt på blant annet depresjon.
Stress
Den som er regelmessig i fysisk aktivitet har større kapasitet til å håndtere mentalt stress, gjennom lavere utskillelse av stresshormoner (kortisol).
Tjukke Bertha
Beddingsskyts
Gamma avfyrte tungkaliber granater opptil 1,160 kg i vekt. Som en Bettungsgeschütz («beddingskyts») var skytset montert på en stillestående vogn plassert ovenpå et betongfundament, med en samlet vekt på 150 tonn. Det måtte transporteres i deler fordelt på ti jernbanevogner - seks for selve skytset og fire for beddingen. Forflyttingen av stykket og forberedelsesarbeidet var dermed meget ressurskrevende. Derfor bad APK Krupp om en mer mobil versjon av dette våpenet. Til da hadde prosjektet vært mer basert på beddingskytskonseptet, der et fundament måtte skapes for utplassering av skytset med sin vekt. Den eldre 30,5 cm Beta-Gerät på 30 tonn måtte deretter hvile på et solid fundament, som forstørres i takt med vektøkningen.
Det ble bygd ni 30,5 cm L/8 Beta-Gerät, to 30,5 cm L/16 Beta-Gerät 09 og ti 42 cm L/16 Gamma Gerät beddingskyts fra 1897 til 1918. Det var fem tilgjengelige Gamma-Gerät skyts ved krigsutbruddet i 1914.
Minenwerfer
De store beddingskytsene som var under utvikling som respons på «festningsdilemmaet», fikk en rival i 1907 med et helt nytt konsept utviklet av ingeniørkommisjonen som hadde vært ansvarlig for fortifikasjonskunsten, i samarbeid med Krupps konkurrenten Rheinische, småstørrelsesskyts for kortavstandsbombardement med sværkalibrerte høyeksplosive granater. Disse var egentlig en nedskalaversjon av det tradisjonelle morterskytset med rekylsystem og riflede løp. Dette konseptet fikk sin egne tekniske betegnelse for deres tiltenkte funksjon, Minenwerfer eller «minekaste», ettersom man mere lobbet en mine på befestninger og forsvarsverk.
Det første våpenet som var utviklet og deretter introdusert, var 25 cm schwerer Minenwerfer med en HE-granat på 97 kg, selv om selve stykket hadde en vekt på bare 955 kg under transport. Den korte rekkevidden på knapt 1,050 meter ble ikke et stort ulempe i møte med de belgiske og franske fortene, og fant et nytt bruksområde som skyttergravvåpen utover krigsårene. Stilt mot beddingsskytset med alle ulemper det hadde med hensyn til mobilitet ble minenwerfer-våpenet meget forlokkende for APK som da ønsket en liknende minenwerfer, bare større og bedre. Sjefdesigneren hos Krupp, professor Rausenberger, ønsket istedenfor å forstørre Minenwerfer-våpenet inn i en mer konvensjonell design. Deretter fikk det nye våpenet som var under planlegging i 1911-1912, betegnelsen Minenwerfer Gerät eller forkortet til M-Gerät.
Lavettskyts
Allerede i 1907 hadde ingeniørene i Krupp studerte bruk av Räderlafette (hjullavett) for forflytting på veiunderstell og solid grunn, og med en serie av in Räderlafette (i.R) skytsene i 28 cm til 30,5 cm kaliber som ble bygd i 1907-1912, hadde man skaffet seg betydelig ekspertise som ble tatt i bruk etter 1911. Denne serien av enkelskytsene var 28 cm L/12 i.R, 28 cm L/14 i.R og 30,5 cm Beta i.R. Den siste av de tre haubitser med en vekt på 24 tonn kunne deles inn i tre biter for transport og settes sammen på nytt på mindre enn fire timer, ble en naturlig forgjenger for det nye våpenet. Siden 1904 hadde man fått en teknisk løsning fra Italia på problemet med at tunge skyts synker ned i bløt eller upreparerte grunn, rektangulære blokker montert på hjulen for å ha større bakkekontakt og vektfordeling. Den tyske betegnelsen er Radgürtel.
Bare få måneder etter APK og Krupp var enig om spesifikasjoner for det nye skytset ble det første designutkastet utarbeidet. Da hadde erfaringene fra beddingskytsserien og lavettskytsserien smeltet sammen i designen som ble akseptert for produksjon.
42 cm M-Gerät
Det nye haubitsvåpenet var i stand til å forflytte seg på landveg i motsetning til forgjengeren, og hadde en egne affutasje av konvensjonell konstruksjon med to svære hjul. Det var meget forskjellig fra Gamma-Gerät med et kortere og lettere kanonløp ned til L/12 i kaliberlengde og tynnere løpevegg, som kunne skyte ut en granat på omtrent 830 kg. Lukkemekanismen for det nye våpenet i sluttstykket var ikke skruemekanismen som tidligere, men kilemekanismen som normal praksis for det tyske artillerivåpenet.
Ved fullstendig montasje etter omtrent seks timer vil stykkvekten medregnet affutasjen være på 43 tonn, og trengte ikke å settes ned i en bedding. Istedenfor ble det lagt ned spesielle «matter» (kalles Rohrmatten) av stål som hjulene hvilt på, sammen med en massiv spadebrems på «ankeret» der blokksvansen sluttet, som tillatt begrenset sideretting opptil 4° av hver side. En plattform ble reist over blokksvansen for at besetningen skal kunne komme til sluttstykket, med en hånddrevet kran for å heise opp ammunisjon. På eldre i.R skytsene ble ammunisjon førte oppover blokksvansen på en skinnegang. Til forskjell fra både i.R og M-Gerät skytsene hadde Gamma en innbygd heis for ammunisjon.
Hongyuan
Fylket Hongyuan (kinesisk: 红原县 ; pinyin : Hóngyuán Xiàn) er en administrativ enhet i det autonome prefektur Ngawa for tibetanere og qiangfolk i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det hadde i 1999 et innbyggertall på 34751.
Fraps
Programmet brukes vanligvis for å teste en datamaskins evne til å kjøre et videospill og til å ta opptak av spillmateriale. Fraps kobler seg til skjermkortet og lagrer visningen av programmer som kjøres av dataen. Mange bruker Fraps til å ta opp at de selv spiller, for deretter å legge filmen ut på videonettsider.
En gratisversjon av Fraps er tilgjengelig for nedlasting, men den fulle versjonen må kjøpes.
Hongyuan
Administrative enheter
Fylket består av to storkommuner og ni kommuner:
Proof (rapper)
Proof (egentlig DeShaun Dupree Holton, født 2. oktober 1973 i Detroit i Michigan i USA, død 11. april 2006 i Detroit ) var en amerikansk rapper og medlem av rappegruppen D12.
Proof begynte sin karriere i en freestyle-turnering arrangert av en hiphop-organisasjon i Detroit. Det var der han møtte og ble venner med flere av medlemmene av det som senere ble D12. Han ble skutt og drept 11. april 2006.
Tjukke Bertha
42 cm M-Gerät
For at våpenet ikke skulle kjøre seg fast på bløt grunn, ble hjulene bekledt med Radgürteln, brede blokker montert på hjuloverflatene for større bakkekontakt og dermed mindre lastbelastning. Det var bare mulig å transportere haubitsen med motortrekk, for dette formålet utviklet Krupp og Daimler en traktor, men andre trekkekjøretøyer var også brukt. Under transport ble våpenet brutt ned i fem deler underveis på en vanlig landveg. Hver vogn hadde en vekt på mellom 16 og 20 tonn. På gode veger kan en traktor med en trekkekraft på 80 hestekrefter trekke en vogn på 7 km/t hastighet, i senere tid ble hjulene modifiserte med hjulblokker for ferd på mykere grunn.
Ved avfyring vil stykket ha en vekt på 42,6 tonn, være ti meter langt, 4,7 meter bredt og 4,5 meter høyt med et 5,04 meter langt kanonløp og et massiv skjold som skulle beskytte haubitsbesetningen mot munningseksplosjonen. Munningsflammen som kom ut etter granaten var utskutt, er så massiv at den får eksplosjonslignende virkninger, så besetningen måtte beskyttes med dette skjoldet. Prisen som måtte betales for mobiliteten i forhold til Gamma-Gerät var en reduksjon på 30 % i skuddvidde fra 14 km til 9,3 km, mindre treffsikkerhet og mindre ødeleggelseskraft. Det ble mulig å avfyre en granat hver sjuende eller åttende minutt.
Det hydropneumatiske rekylsystemet besto av to store regeneratorer montert ovenpå kanonløpet forbundet med sluttstykket, og to rekylsylindre med lufttank på undersiden av kanonløpet, som hvilte på tappleiet i affutasjen. Rekylkreftene ble motarbeidet med en væskeblanding og komprimerte luft, men også ved å ha en massiv spadebrems dels begravd i solid grunn. Rekylsystemet var en fortsettelse fra Gamma-Gerät, men med spadebremsen som erstatning for beddingen.
Tre type ammunisjon ble utviklet for det tyske beleiringsskytset - Panzergranate (pansergranat), Langgranate og kurze Haubengranate (kort granat med ballistisk topp). Pansergranaten var designert for å penetrere betongvern og jern eller stålpanser, men vist seg lite effektiv mot armert betong. Langgranatene er egentlig ikke annet enn sværkalibrerte høyeksplosive granater (HE) med mindre prosjektilvekt og et brannrør som kan omstilles for direkte virkning som dyp penetrering før detonasjon. Et krater etter et direktetreff kan bli 6 meter dypt og 9 meter bredt, ved dyp penetrering kan granaten tvinge seg opptil 12 meter jord og betong. Kortgranatene med halvparten av vekten for langgranaten var utviklet for størst mulig rekkevidde.
I tjeneste
Det første skuddet av en M-Gerät ble avfyrt den 12. august mot Fort Pontisse ved utkanten av Liège. I løpet av ett døgn ble det avfyrt 51 42 cm granater, med 36 direktetreff på fortet, som overga seg. Den mest spektakulære suksessen var mot Fort Loncin i det samme området, da et direkte treff på et ammunisjonsmagasin ødela festningsanlegget den 15. august. Det skulle vise seg at oppbyggingen av den belgiske festningskonstruksjonen var dårlig, blant annet var det ikke brukt stålforsterkning utover lag etter lag av betong.
Dicke Bertha ble legendarisk for begge parter under krigen og deretter som et resultat av suksessen mot de belgiske fortene i Liège-området. Den tyske pressen var entusiastisk over nyhetene om våpenet og resultatene som var oppnådd med dette, og erklærte dette for å være et «Wunderwaffe» - «mirakelvåpen». Senere, under det tyske angrepet i februar 1916 som innledet slaget ved Verdun, kom det fram at våpenets effektivitet ikke var nok mot nyere festningskonstruksjoner med armert betong. Bare Fort Vaux ble alvorlig skadet under kampene, blant annet ved å ødelegge vannlagringen - noe som tvang garnisonen til å overgi seg til de tyske soldatene. Fort Moulainville var truffet med 339 42 cm haubitsgranater, uten å bli slått ut av funksjon under kampene.
Kontrabatteri-ild fra fiendtlige batterier utgjorde en alvorlig trussel for de tyske beleiringsskytsene som ikke kunne flytte seg fra sine posisjoner, som i dager med klarvær kunne bli avslørt av karakteristiske og massive røyksøyler ved avfyring. Dermed ble det brukt røyklegging og falske etterlikninger for å lede bort oppmerksomheten, siden tok man i bruk forskjellige former for kamuflasje mot luftrekognosering. Avstanden mellom haubitsene i batteriet ble større utover krigen, etter fire år var den øket fra 80 meter til 1 kilometer. I august 1917 ved byen Oostende ble et batteri bombardert av flere krigsskip som ødela det ene haubitsskytset og skadet det andre.
Til sammen ble 12 M-Gerät haubitser bygget, foruten de to tilgjengelige eksemplarene ved krigsutbruddet ble 10 andre eksemplarer bygget som et resultat av krigen. Mellom 18 og 20 kanonløp skulle ha blitt bygd for det tyske artillerivåpenet. Etter hvert utover krigsårene ble kanonløpene skadet, blant annet på grunn av feil ammunisjon. Senere ble affutasjen fra Tjukke Bertha brukt som lavett for et L/30 30,5 cm kanonløp for å ha større rekkevidde for sine granater. Disse ble kjent som Schwere Kartaune eller Beta-M-Gerät.
Overlevende eksempler
To Tjukke-Bertha haubitser ble erobret av det amerikanske US Army ved slutten på krigen. Det hendt i november 1918, da batteriet KMK 5 på Spincourt overga seg til de amerikanske styrkene ved Verdun. Begge M-Gerät haubitsene ble fraktet over til USA i 1920 for utprøving på Aberdeen Proving Ground, den amerikanske hærens prøvingsområdet. Det ene skytset ble montert sammen mens det andre forble oppdelt på sine fem transportvognene.
Skytset som hadde blitt montert sammen, ble senere utstilt på museet United States Army Ordnance Museum. Men dessverre ble det skrotet i 1943. Det andre skytset ble også skrotet i 1950-årene. Dermed finnes det ikke lenge eksempler av 42 cm M-Gerät haubitser.
Seige påstander om bruk av Tjukke-Bertha under den andre verdenskrigen er basert på en misforståelse, ettersom det var faktisk en Gamma-Gerät som overlevd på Krupp-arsenalets egne prøvingsområde ved Meppen. Dette våpenet ble satt i operativ tilstand på nytt av Krupp, og sendt til den tyske hæren som tok det i bruk under slaget om Sevastopol i 1942 sammen med mye større skyts som Mörser Karl og Schwerer Gustav. Dette våpenet forsvant etter returen fra østfronten.
Dodekagon
I geometri er en dodekagon en polygon med tolv sider og tolv vinkler.
Regulær dodekagon
En regulær dodekagon er en polygon som hvor alle sider har lik lengde og alle vinkler er lik 150°.
Arealet til en regulær dodekagon med alle sider lik a er gitt ved:
Konstruksjon av en dodekagon
En regulær dodekagon kan konstrueres med passer og linjal. Følgende 23-trinns animasjon illustrerer en måte å gjør det på. Merk at kompassradiusen forblir uendret mellom trinn 8 til 11.
Eksempler på dodekagon
Dodekagonale bygg er ikke vanlige, men det finnes noen. Torre del Oro er et tidligere militært vakttårn, og landemerke i Sevilla. Inngangsporten Porta Venere (Venus' porter) i Spello, Italia har to tårn som er dodekagonale.
I Norge er tidligere STK høyspenningslaboratorium på Økern i Oslo, som nå er skolebygget BiKuben, tilknyttet Kuben videregående skole, et dodekagonalt bygg. Bygget står på Byantikvarens gule liste.
En rekke mynter har fått den 12-kantede utformingen. Blant disse er britiske Threepence, kroatiske 25 kuna og Mexicos 20 centavos.
Paul Wartelle
Paul Wartelle (født 9. januar 1892 i Lille, død 7. desember 1974) var en fransk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Wartelle vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp med bak Italia og Belgia. Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920
Liste over ordførere i Horten
Liste over ordførere i Horten viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere og varaordførere i Horten kommune fra opprettelsen av ladestedet i 1858 til i dag, inkludert perioden da kommunens navn var Borre (1988–2002).
Ted van der Parre
Ted van der Parre (født 21. september 1955 i Amsterdam, Nederland) er en tidligere strongman fra Nederland, som vant Verdens sterkeste mann (WSM) i 1992. Med sine 213 cm i høyden, er han den høyeste deltakeren noensinne i WSM. Han hadde en konkurransevekt på om lag 159 kg, altså en BMI på 35, uvanlig lavt for en deltaker i WSM. Parre har også tre seirer i Nederlands sterkeste mann (1991, 1992 og 1994).
Odderøya fyr
Odderøya fyr er et havnefyr ved innseilingen til Vestre havn i Kristiansand. Fyret ble opprettet i 1832.
Blake McGrath
Blake McGrath (født 21. november 1983) er en kanadisk profesjonell danser, koreograf, skuespiller og popartist, mest kjent for å ha vært med i MTV-serien DanceLife, og vært blant de 6 beste i So You Think You Can Dance. Han har også opptrådt for Michael Jackson i 2001, og danset med andre artister som Madonna, Britney Spears, Janet Jackson, Ashanti, Destiny's Child, Jewel og P!nk.
Odderøya fyr
Fyrstasjonen er landfast og ligger på halvøya Odderøya, 1 km sør for kvadraturbebyggelsen. Fyrstasjonen er bygget samtidig med Oksøy fyrstasjon og har funksjonell og visuell forbindelse med denne og Grønningen fyrstasjon.
Blake McGrath
Han har også koreografert mye for So You Think You Can Dance Canada, i tillegg til at han er en tredje dommer for programmet. McGrath har også vært med i filmer som Chicago, Rent, Butterbox og Life with Mikey. Han har nettopp gitt ut sin første singel som popartist, «The Night».
Ted van der Parre
Verdens sterkeste mann resultat
Magnús Ver Magnússon Gary Taylor
Odderøya fyr
Fyrbygningen er oppført i tre med det opprinnelige lyktehuset innebygd i gavlen. En tåkeklokke henger i en galge foran hovedbygningen.
Anlegget omfatter maskinhus/fyrbetjentbolig, bryggerhus, oljebod, naust og brygge. Dagens bygningsmasse er i hovedsak oppført i 1874 da fyret ble flyttet og det første fyrhuset revet.
Fyrets utvikling
Den opprinnelige fyrbygningen var liten, skrøpelig og lå lavt i terrenget ytterst på pynten. Fyrdirektøren hadde satt følgende ramme for anlegget: «Bekvemeligheder med største Økonomi og saavidt at et Par enslige Folk kan bo der». Også teknologien var enkel i starten. Hovedlampen var en rundbrenner med parabolsk reflektor som vendte sørover. Den var skjermet for bare å være synlig i trygt farvann mellom Grønningen og Oksøy og for å markere leden videre innover. I tillegg hadde fyret to flatbrennerlamper med reflektorer, én i retning Dybingen og én inn mot havnen. Alle tre lampene lyste ved brenning av rapsolje. Hovedlampen skulle være tent fra solnedgang til soloppgang hele året.
I 1874 ble fyret flyttet høyere opp dit den fredede fyrstasjonen ligger i dag og fikk høyere standard. Men heller ikke nå fungerte fyrlykten tilfredsstillende. I 1885 ble det derfor montert en fyrlampeoperatør som ga et blinkende lys for å skille fyrlyset fra bakgrunnsbelysningen fra byen. Året etter ble det satt opp en 700 kg tung tåkeklokke i en galge foran gavlveggen mot sjøen.
I 1914 fikk fyrlykten på Odderøya et 4. ordens linseapparat.
I 1984 ble det satt opp en ny, moderne fyrlykt foran den gamle fyrbygningen. Linseapparatet fra 1914 ble overført til den nye lykten. Samtidig ble fyrstasjonen automatisert og avfolket.
Status
Fyrstasjonen på Odderøya er et typisk, lite trefyr med tårn og lykt i gavlen på bolighuset. Fyrstasjon er et karakteristisk trekk i Kristiansands havnebilde og har fyrhistorisk og opplevelsesmessig verdi ved sin forbindelse til Oksøy og Grønningen fyrstasjoner. Det frittliggende tåkeklokkeanlegget er det eneste av sitt slag som er bevart i Norge. Fyrstasjonen ble fredet etter lov om kulturminner i 1994. Området har vært båndlagt av forsvaret, men er nå delvis frigitt som turområde. Vest-Agder fylkeskommune kjøpte anlegget fra Kystverket for 500 000 kroner i 2005.
Imperiet
Imperiet var et svensk nyveivband, og ble opprinnelig dannet som et sideprosjekt til Ebba Grön under navnet Rymdimperiet. Da Ebba Grön gikk i oppløsning i 1983 ble Imperiet, etter noe utskiftning av medlemmer, et fulltidsprosjekt. Gruppa rakk å spille inn sju studioalbum og opparbeide seg ett solid navn innenfor den svenske musikkscenen før oppløsningen i 1988.
Utgivelser
Singler som Rymdimperiet
Singler som Imperiet
Hovedserien 1948–49
Hovedserien 1948-49 var navnet på det øverste nivået i det norske seriesystemet i fotball som gikk fra august 1948 til mai 1949. Hovedserien var delt opp i to avdelinger, med åtte lag hver. Vålerengen vant gruppe A, og Fredrikstad gruppe B. De to klubbene spilte finale over to kamper. Fredrikstad vant begge, henholdsvis 3–1 og 3–0.
Gruppe B
2 Runde 1948/1949
Xiaojin
Fylket Xiaojin (kinesisk: 小金县 ; pinyin : Xiǎojīn Xiàn) er en administrativ enhet i det autonome prefektur Ngawa for tibetanere og qiangfolk i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Befolkningen er på 74.430 (1999).
Krupp-prosessen
Krupp-prosessen, offisielt 'The United States of America vs. Alfried Krupp, et. al.', var en rettergang som omhandlet krigsforbrytelser begått av Kruppkonsernet under andre verdenskrig.
Under rettssaken ble det lagt fram bevis for Kruppkonsernets samrøre med nazistene fra 1930-tallet og fram til 1945. Konsernet hadde allerede ved den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 innledet et samarbeid med nasjonalsosialistene som ble sterkere da opprustningen startet året etter og dette ga konsernet store ordrer. Adolf Hitler besøkte Kruppverket i Essen flere ganger.
Under krigen benyttet konsernet seg av tusenvis av tvangsarbeidere fra de okkuperte områdene og fra de tyske konsentrasjonsleirene. I 1944 fantes det 70 000 tvangsarbeidere ved konsernets fabrikker. Flere vitner fortalte domstolen om de umenneskelige forholdene og de brutale SS-vaktene som konsernet benyttet seg av. Alfried Krupp holdt en lav profil under hele prosessen og holdt bare en redegjørelse helt på slutten av rettsforhandlingene.
Alfried Krupp ble dømt til 12 års fengsel for plyndring og bruk av slavearbeidere. Han satt i Landsberg fengsel i Landsberg am Lech, og hans eiendom Villa Hügel ble konfiskert av de allierte. Han satt fengslet i tre år og ble løslatt i 1951. Han gikk da igang med å bygge opp konsernet igjen. Villa Hügel ble senere tilbakelevert.
De anklagede
Alle elleve som ble funnet skyldig ble dømt etter anklagen om bruk av tvangsarbeidere, og seks av de ti som ble anklaget for økonomisk utnyttelse ble dømt for dette. 31. januar 1951, altså 2 1/2 år etter dommen, ble alle de syv gjenværende løslatt fra fengselet. Siden det ikke fantes noen kjøper til Krupp-selskapet, gikk Alfried Krupp tilbake til dette i 1953.
East Anglia
East Anglia er en region i England. Det har ingen offisielt fastsatte grenser, og ingen administrativ rolle. Det omfatter begge grevskapene Norfolk og Suffolk, samt deler av Essex og Cambridgeshire; noen regner også med hele Essex og/eller Cambridge og deler av Lincolnshire. Navnet og den historiske betegnelsen er avledet fra det angelsaksiske kongeriket til østangelerne, en folkestamme som hadde sitt opphav i Angeln i sørlige Danmark og nordlige Tyskland. I dag er det juridisk definert som NUTS 2 statistiske region, bestående av grevskapene Norfolk, Suffolk og Cambridgeshire, inkludert byen Peterboroughs enhetlig myndighetsområde.
Historie
Angelerne invaderte og/eller innvandret i området på begynnelsen av 500-tallet. Det innfødte førromerske folket her var ikenere, et britisk stammefolk. East Anglia besto opprinnelig av Norfolk og Suffolk, men ved bryllupet av den østangeliske prinsessen Æthelthryth (ca. 636–679) ble øya Ely også en del av kongedømmet East Anglia. Kongeriket til østangelerne ble opprettet en gang rundt 520 ved sammenslåingen av folk i nord (Norfolk) og folk i sør (Southfolk = Suffolk). Kongeriket East Anglia ble et av sju angelsaksiske kongedømmer som utgjorde Heptarkiet, som definert av skriftene på 1100-tallet av Henry av Huntingdon. For en kort periode etter en militær seier over det rivaliserende kongeriket Northumbria en gang rundt 616 var East Anglia det mektigste av de angelsaksiske kongerikene i England og dets kong Rædwald var bretwalda, overherre eller høykonge av de angelsaksiske kongerikene. Det varte ikke lenge: i de neste førti årene ble East-Anglia beseiret av Mercia to ganger, og det fortsatte å bli svekket mot de andre kongerikene inntil 794 da Offa av Mercia fikk dets konge Æthelberht II drept og selv tok direkte kontroll over East Anglia. Omstendighetene for Æthelberhts død er uklare. I henhold til Den angelsaksiske krønike ble han halshogd. Etter sin død ble han helgenerklært.
East Anglias uavhengighet ble gjenopprettet ved et vellykket opprør mot Merica i perioden 825–827 hvor to mercianske konger ble drept i et forsøk på å knuse opprøret. Uavhengigheten varte fram til 869 da danene invaderte landet, drepte kong Edmund (som ble gjort til helgen) og tok hans rike. Det ble gjenerobret av angelsakserne i 920, men tapte det på nytt i årene 1015–1017 da det ble erobret av Knut den store fra Danmark. Han ga det som len til Torkjell Høge som ble gjort til jarl av East Anglia i 1017.
Store deler av East Anglia besto av myrområder og torv, til tross for konstruksjon av tidlige sperringer mot havet av romerne. I løpet av 1600-tallet ble avleiret land omgjort til jordbruksland ved systematisk drenering ved en rekke avløp og avledning av elverenner. På 1630-tallet utvandret en rekke puritanske familier fra East Anglia til den amerikanske regionen New England, og tok mye av kulturen fra East Anglia med seg. East Anglia, hvor mye av den lokale økonomien var basert på ull og tekstiler, var et rikt område fram til effektene av den industrielle revolusjon flyttet fabrikasjonen til Midlands og nordlige England.
Under den andre verdenskrig bygget det britiske flyvåpen (RAF) og det amerikanske flyvåpen flere flyplasser og baser i East Anglia for store bombefly for den kombinerte bombeoffensiven mot Nazi-Tyskland og det okkuperte Europa. Gjennomsnittlig ble det bygget RAF-baser ved hver 12 km. Byggingen krevde omfattede ingeniørvirksomhet som uunngåelig førte til skader på miljøet. East Anglia ble valgt grunnet at området hadde betydelig med åpne områder, flatt terreng og kort avstand til det europeiske fastlandet, således fortkortet flyturene og tillot større bombelast. Levninger av en del av disse basene er fortsatt synlige og noen få er fortsatt i militær bruk. En, i nærheten av Norwich, har blitt Norwich internasjonale lufthavn. En rekke bunkere som engelskmennene kaller pillbox («pilleesker») ble bygget i 1940 som en del av forsvaret mot invasjon. Disse finnes ved strategiske punkt i hele regionen.
Epilepsia
Epilepsia er et vitenskapelig tidsskrift utgitt av International League Against Epilepsy ILAE. Dette er verdens ledende kilde til forskning og resultater innen alle aspekter av epilepsi.
Fylkesvei 77 (Akershus)
Fylkesvei 77 (Fv77) i Akershus gikk mellom Vassumkrysset og Vassum i Frogn kommune. Veien var 857 meter lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1384.
Odd Thorsen
Odd Thorsen (født 8. januar 1940 i Sandefjord, død 5. desember 2005) var en norsk interiørarkitekt, diplom 1967 og industridesigner i 1973 utdannet ved SHKS. Han etablerte sitt eget firma Odd Thorsen AS Design og arkitektur i 1970-årene; og var også professor II i industriell formgiving ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitets Fakultet for arkitektur og billedkunst 1997–2004.
Odd Thorsen var også produktdesigner for «Scanstyle» stålprodukter for kjøkken og sanitærrom fra Intra i Trondheim, firmaet ble for dette «Årets designbedrift» i 1987. For Ørsta Stål AS har hans kontor utviklet park- og gatemøbelprogrammet Publicus, som er patentert i Europa. For Hedmark fylkeskommune utvikling av informasjons- og møbelkonsept for offentlige uterom. Omprofilering av HydroTexacos 400 bensinstasjoner i Norge og Danmark i samarbeid med Anisdahl, Sand & Partnere i 1995–97. Han var også involvert i designplanen for Holmenkollen.
Heishui
Fylket Heishui (kinesisk: 黑水县; pinyin: Hēishuǐ Xiàn) er en administrativ enhet i det autonome prefektur Ngawa for tibetanere og qiangfolk i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Befolkningen i 1999 var på 623.500.
Rasera
Rasera er et album av Imperiet, utgitt i 1983. På CD-utgivelsen fra 1997 er også mini-LP-en Imperiet inkludert.
Norges unioner
Norge ble gradvis samlet til ett rike mellom 800-tallet og 1300-tallet, og unionene nedenfor gjelder derfor ikke alltid hele Norge som vi kjenner det i dag, men deler av landet.
Kilder
Fakta funnet i læreboka Historie for vg2, fra de eldste tider til 1700-tallet, av Ivar Libæk, Øivind Stenersen, Asle Sveen og Svein A. Aastad, og litt på andre sider på wikipedia.
Føringafelag
Føringafelag er en færøysk forening. Den ble stiftet 27. januar 1889 med en todelt målsetting:
Dårlig vær hadde hindret mange fra de fjerneste bygdene i å reise til Julemøtet i 1888 2. juledag, i Tórshavn. Derfor ble det innkalt til et nytt møte 27. januar 1889. Som ved julemøtet var det Rasmus Christoffer Effersøe og Jóannes Patursson som var de førende kreftene.
Foreningen startet i 1890 sitt eget tidsskrift, Føringatíðindi.
Dominic L. Pudwill Gorie
Dominic Lee Pudwill Gorie (født 2. mai 1957 i Lake Charles, Louisiana) er en amerikansk astronaut med tre romferder med romfergen, inklusive en ferd til Mir og en til Den internasjonale romstasjonen. Han har logget over 32 dager i verdensrommet totalt.
Hedersbevisninger
Blant andre:
Zamtang
Fylket Zamtang (kinesisk: 壤塘县; pinyin: Rǎngtáng Xiàn) er en administrativ enhet i det autonome prefektur Ngawa for tibetanere og qiangfolk i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde fylket 31.567 innbyggere.
Administrative enheter
Storkommune: Kommuner: