cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mark Tuitert
Karriere
Tuitert var ikke spesielt sterk i OL-sesongen 2006, klarte ikke å kvalifisere seg for det nederlandske OL-laget på 1,000 meter eller 1,500 meter, og hadde en 8.-plass på 1,500 meter i Heerenveen som den sterkeste internasjonale plasseringen. Han fikk OL-bronse som del av lagtempolaget, og ble nederlandsk mester allround, i et mesterskap hvor OL-utøverne sto over, men bestemte seg etter 2007-sesongen for å gi opp de lengre distansene og allroundmesterskapene.
I 2008 gjorde Tuitert det jevnt sterkt på 1,500 meter, med tre pallplasseringer og seks løp blant de fem beste. I VM enkeltdistanser var han imidlertid 1,8 sekunder bak vinneren Denny Morrison og ble nummer seks.
Tuitert fortsatte å trene hurtighet, og i 2009-sesongen var han for første gang kvalifisert til det nederlandske 500 m-laget. Han tok medaljer på de tre korteste distansene i det nederlandske enkeltdistansemesterskapet, og var på pallen i to løp på 1,500 meter i verdenscupen, med annenplass fra Moskva som best. Tuitert tapte ett helt sekund til vinneren Håvard Bøkko på sisterunden, mens verdenscupleder Shani Davis sto over. I januar ble Tuitert nummer 9 i sin debut i sprint-VM, før han tok tredjeplass, foran blant annet olympiamester Davis, på 1,000 meter i verdenscupen i Kolomna uka etter. Men etter 17.-plass på 1,000 meter i Erfurt ble han vraket fra Nederlands lag til VM enkeltdistanser på den distansen, og han ble bare nummer 9 på 1,500 meter, 1,8 sekunder bak vinneren.
Tuitert begynte OL-sesongen 2010 som han begynte 2009; tre medaljer i NM enkeltdistanser, men ingen gull. På 1,500 meter manglet han 0,3 sekunder på å slå gullvinner Rhian Ket. Tuitert fikk ingen framskutte plasseringer under de internasjonale løpene i november og desember, med to 4.-plasser på 1,000 meter og fjerdeplass på 1,500 meter som best, og var heller ikke spesielt sterk under det nederlandske OL-uttaket i slutten av desember 2009. Han ble nr. 4 på 1,000 meter og nr. 3 på 1,500 meter, og hadde 0,2 sekunder til gode på Erben Wennemars i kampen om den siste plassen på 1,500 meter.
OL i Vancouver begynte for Tuitert på 1,000 meter, med femteplass, et halvsekund bak vinneren Davis. Tuitert stilte dermed til start på 1,500 meter uten å ha tatt noen store seire siden 2005. Han gikk i par med Bøkko, som hadde slått ham i flere løp i sesongen, men åpnet raskest og ledet ved alle fire rundepasseringer. Bøkko tok inn 0,6 sekunder på siste runde, men var likevel over 0,5 sekunder bak i mål. De amerikanske utfordrerne Chad Hedrick og Shani Davis, som fulgte i de neste parene, klarte ikke å følge verken åpningsfarten eller avslutningen til Tuitert, som vant gull med 0,53 sekunders margin. Tuitert ble dermed den første nederlender på 38 år som tok OL-gull på 1,500 meter.
Tuitert ble også tatt ut på Nederlands lag i lagtempo, hans første deltakelse i mesterskap på lagtempo siden 2005. Han fikk gå semifinalen mot USA, sammen med Jan Blokhuijsen og Sven Kramer, men tross at Nederlands lag gikk ett sekund raskere enn i kvartfinalen, ble de beseiret av USA. Dermed klarte ikke Nederland å forsvare sine tre strake seire fra VM enkeltdistanser.
Gravhaug (Nordre Lunde)
Gravhaugen ved Nordre Lunde er et gravfunn på Vest-Torpa i Nordre Land kommune.
Gravhaugen ligger umiddelbart inntil fylkesvei 194, og ble utgravd i forbindelse med at deler av haugen ble fjernet under veibyggingen. Gravhaugen er en rundhaug med målene 11 meter diameter og høyde 1,25 meter. Gravhaugen inneholdt en kvinnegrav og er datert til romersk jernalder (1–400 e.Kr.).
Det er registrert 12 funn fra gravhaugen, herunder to bronsespenner (hvorav en spenne med solsymbol), bronsepinsett, bronsenål, 15 ravperler fra Østersjøen, én mosaikkperle antatt fra svartehavsområdet, om lag 75 glassperler i ulike farver, jernøks, nøkkel, vevskje, samt skår av leirkar og stykker av vevet ull og filt.
1980 Tezcatlipoca
1980 Tezcatlipoca er en Amor-asteroide. Den ble oppdaget 19. juni 1950 av Albert George Wilson og Åke Anders Edvard Wallenquist ved Palomar Observatory i San Diego County i California.
Fylkesvei 5430
Fylkesvei 5430 går mellom Fotlandsvåg og Lonevåg i Osterøy kommune. Veiens lengde er 11,8 km.
Grumman F8F Bearcat
Grumman F8F Bearcat var et amerikansk jagerfly utviklet av Grumman for bruk fra hangarskip. Prototypen fløy første gang 31. august 1944, og F8F Bearcat ble operativt med den amerikanske marine i mai 1945, men ble ikke brukt i kamp under den andre verdenskrig. I alt 1 237 fly ble bygget, inkludert 746 F8F-1, 126 F8F-1B og 365 F8F-2, før produksjonen stanset i mai 1949. F8F Bearcat ble også brukt av det franske flyvåpenet og av Thailands og Sør-Vietnams flyvåpen.
Lamitan City
Lamitan City er en by i provinsen Basilan på Filippinene. Ved folketellingen i 2015 kom man til et befolkningstall på 74,782.
Barangayer
Lamitan City er inndelt i 45 barangayer.
Malerkunst
Malerkunst eller maleri er en kunstnerisk uttrykksform som består i å lage bilder ved hjelp av farger på forskjellige slags flater. Både materialene og teknikken kan variere. Mange regner malerkunsten som den viktigste kunstformen, og bruker ofte ordet «kunst» i betydninga «malerkunst». Den som lager malerier, kalles maler eller kunstmaler (til forskjell fra yrkesmalere). Betegnelsen billedkunst og billedkunstner omfatter malerkunsten, men også tegning, grafikk, billedvev og skulptur.
Hulemalerier
De eldste maleriene som er kjent, er hulemalerier fra steinalderen i den franske Grotte Chauvet. De er omtrent 32 000 år gamle. Det betyr at malerkunsten er omtrent seks ganger eldre enn skrivekunsten. Hulemaleriene viser ville dyr som hester, neshorn, mammuter og løver og er utført ved å fylle utskjæringer i fjellveggen med rød oker og svart fargestoff. Mest kjent er trolig Lascaux-hulen. Liknende arbeider på hule- og fjellvegger finnes over hele verden. I Norge er de kjent som hellemalinger. Svært mange sivilisasjoner utviklet siden sin egen malerkunst. I Blombos Cave i Sør-Afrika er det funnet inngraverte mønstre på tretten okersteiner som menes å være 77 000 år gamle.
Etter sjanger og motiv
Dekorasjonsmaleri – Historiemaleri – Landskapsmaleri – Portrettmaleri – Akt – Stilleben – Marinemaleri – Sjangermaleri
Etter teknikk
Hulemaleri – Kalkmaleri – Veggmaleri – Freskomaleri – Stafellimaleri – Miniatyrmaleri – Akvarellmaleri – Gouachemaleri – Pastellmaleri – Oljemaleri – Akrylmaleri – Glassmaleri
Materialer
Det finnes forskjellige materialer både å male på og male med. Maleflata kan være papir, lerret, treplater, tak og vegger. Det finnes også svært mange malingstyper, for eksempel tempera, oljemaling, akryl, pastell og vannfarger til å lage akvareller eller gouachemalerier.
Sjangre og motiver
Malere har ofte konsentrert seg om og spesialisert seg i å male visse motiver eller i spesielle sjangre, det vil si å lage malerier i en viss stil eller som følger en viss smak. «Sjangermaleri» eller «sjangerbilde» betegner ofte et maleri med motiv fra dagliglivet (i motsetning til for eksempel portrettmaleri), men kan også brukes om alle bilder med en typisk stil eller malerier bestemt etter innholdet. Sjangermalerier som framstiller scener fra dagliglivet, var svært populære i Nederland på 1600-tallet og ellers i Europa på 1800-tallet.
Sjangrene i malerkunsten bestemt etter motiv er blant annet portrett, landskap, blomstermaleri, stilleben (gjenstander som ligger stille), historiemaleri og skutemaleri. Det er også en lang og sterk tradisjon med religiøse og mytologiske motiver.
Stilhistorie
Kunstnere har alltid påvirket hverandre, og det er derfor vanlig å inndele kunst fra et visst tidsrom og område i grupper eller stilretninger. Det kunstneriske uttrykket er altså bestemt av samtida og den rådende kulturelle moten. Samtidig har hver utøver sin egen, individuelle måte å behandle motivet på og sin mer eller mindre personlige signatur i for eksempel malerstrøket. Kunstnere kan også male bilder med bevisst bruk av forskjellige stilhistoriske trekk, og det kan være mulig å se den kunstneriske utviklingen på disse stiltrekkene.
Det er ofte kunsthistorikerne som ser en sammenheng i malemåte og motivvalg og som setter navn på epoken i ettertid. En stilhistorisk inndeling vil alltid være grov, og det kan forekomme forskjellige uttrykk eller «stiler» innen hver periode. Jo nærmere vår tid vi kommer, jo vanskeligere kan det være å snakke om en stil innen en periode. De forskjellige uttrykkene blomstrer side om side. En epoke kan også være bestemt av en ideologisk eller filosofisk tilnærming til kunsten.
En grovinndeling kan være:
Ulvik kraftverk
Ulvik kraftverk (Ulvik II) er et vannkraftverk i Ulvik kommune i Vestland.
Kraftverket ble åpnet i 1974 og utnytter fallet på 387 meter fra Solsævatnet.
Kraftverket bruker vann fra magasiner i Ljoneskrulen og Solsævatnet. Samlet magasinkapasitet er 52,6 millioner m³. Det innhentes også vann fra elven Tysso i høyde over Solsævatnet.
Nedslagsfeltet er på 47 km² og tilsig er på 102 millioner m³.
Installert effekt er 20 MW med en francisturbin. Midlere årsproduksjon er 102 GWh.
Friesland (Nederland)
Friesland (nederlandsk) eller Fryslân (frisisk; på norsk også Frisland) er en provins i Nederland og del av landskapet Friesland. Hovedstaden er Leeuwarden (på frisisk: Ljouwert). Friesland ligger mellom Nordsjøen i nord, provinsene Groningen og Drenthe i øst, provinsene Overijssel og Flevoland i sør, og IJsselmeer i vest. De vestfrisiske øyene Vlieland, Terschelling, Ameland og Schiermonnikoog hører til Friesland.
Kommuner
Dette er kommunenes nederlandske navn, med deres sentrum angitt i parentes.
Pian di Scò
Pian di Scò er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Nabokommunene er Castelfranco di Sopra, Figline Valdarno (FI) og Reggello (FI).
«Harald Haarfagre»
«Harald Haarfagre» (sjøsatt 4. januar 1897 i Elswick, Storbritannia) var et Tordenskjold-klasse norsk panserskip bygget på Armstrong Withworth & Co Elswick og i tjeneste fra 1898 til 1947.
Pian di Scò
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
«Harald Haarfagre»
Første verdenskrig
Under første verdenskrig ble skipet sammen med de tre andre panserskipene «Tordenskjold», «Eidsvoll» og «Norge» holdt i beredskap i Øst-Norge, men ble også brukt som kadettskip.
Edmund Horton
Edmund Carlton Horton (født 25. mars 1896, død 26. mai 1944) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker i 1932 i Lake Placid.
Pian di Scò
Vennskapsbyer
Pian di Scò è gemellato con:
«Harald Haarfagre»
Andre verdenskrig
Under okkupasjonen av Norge ble skipet brukt i tysk tjeneste som flytende luftvernbatteri, under navnet «Thetis». Etter å ha overlevd 2. verdenskrig, tjenestegjorde skipet som losjiskip fram til det ble solgt til hugging i 1947.
Edmund Horton
Horton vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL i 1932 i Lake Placid. Han var med på det amerikanske laget «USA II» som kom på andreplass i firerbob bak et annet amerikansk lag, «USA I». Konkurransen ble avviklet 14. og 15. februar 1928. De andre på laget var Henry Homburger, Percy Bryant og Paul Stevens.
Harry Stafford
Harry Stafford (født 1869 i Crewe, Cheshire, England, død 1940) var en engelsk fotballspiller. Han spilte 200 kamper for Newton Heath (senere Manchester United) etter overgangen fra Crewe Alexandra i mars 1896. Han ble kaptein for laget.
Harry Stafford er blant de mest framtredende personlighetene i Manchester Uniteds historie. I 1902 hadde Newton Heath fått konkurstrussel og han kan takke sin St. Bernhardshund Major for det. Klubben avholdt en basar for å få inn midler og Major forsvant under basaren. Leteaksjon ble satt i gang, og Major ble funnet av en intetanende mann som var ute og gikk seg en tur. Mannen som var ute og gikk var bryggerieieren John Henry Davies. Stafford fortalte Davies om den mulige skjebnen for klubben og Davies bestemte seg for å investere penger i Newton Heath. Betingelsen var at han fikk være styreformann. Det ble han.
Newton Heath bytta navn til Manchester United i 1902 og Stafford var kaptein til han la opp i juni 1903. Etter at han la opp drev han et hotell i Wrexham i Wales og senere et hotell i Canada.
Sønnen hans, Harry Stafford jr., som døde 17. desember 1988, 87 år gammel, ble i 2002 identifisert som et mulig offer for seriemorderen Harold Shipman.
Hamsunstugu
Hamsunstugu er et tidligere bolighus i grenda Garmo i Lom kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Knut Hamsun (1859–1952) etter noens mening ble født her, og i alle fall bodde her de tre første årene i livet: fra 1859 til 1862, og senere igjen ett års tid i ungdommen, 1873–74.
1981 Midas
1981 Midas er en Apollo-asteroide. Den ble oppdaget 6. mars 1973 av Charles T. Kowal ved Palomar Observatory i San Diego County i California.
Hamsunstugu
Huset ble reist i 1850-årene. Etter at det hadde vært i bruk som bolighus var det i en periode smie på gården Hesthåggån. Det ble tilbakeført til stuebruk i 1950-årene, og åpnet som museum i 1959, til Hamsuns 100-årsjubileum.
Huset er muligens indirekte nevnt i romanen Markens grøde, hvor karakteren Geisler sier: ''«Jeg husker frå jeg var halvannet år: Jeg stod og svaiet på låvebroen på Oppigard Garmo i Lom og kjendte en bestemt lugt. Jeg kjenner den lugt endda.»''
Huset eies i dag av Hamsunlaget i Lom, som arbeider med planer om et servicebygg i tilknytning til huset. Huset ligger 13 km øst for Lom sentrum, langs riksvei 15 mot Otta, og er tilgjengelig for publikum i sommersesongen.
«Tordenskjold»
«Tordenskjold» (sjøsatt 18. mars 1897 i Elswick, Storbritannia) var et norsk panserskip bygget på Armstrong Withworth & Co Elswick og i tjeneste fra 21. mars 1898 til 1948. Under okkupasjonen av Norge ble skipet brukt i tysk tjeneste som flytende luftvernbatteri, under navnet «Nymphe». «Tordenskjold» ga navn til Tordenskjold-klassen panserskip og hadde søsterskipet «Harald Haarfagre».
Hun ble bygget i Elswick og var omtrent identisk med søsterskipet «Harald Haarfagre». «Tordenskjold» var oppkalt etter Peter Wessel Tordenskjold, en fremstående norsk marinehelt fra Danmark-Norges tjeneste under den store nordiske krig.
«Tordenskjold» var en svært viktig del av Den norske marinen frem til første verdenskrig. Særlig under det spente forholdet med Sverige umiddelbart etter unionsoppløsningen i 1905 var de to panserskipene i Tordenskjold-klassen og de to i Eidsvold-klassen svært viktig. I 1918 ble hun gjort om til kadettskip og gjennomførte 18 treningstokt før hun ble klassifisert som «uegnet for krig» i midten av 1930-tallet.
Sanskulottene
Sanskulottene (fransk les sans-culottes, «(de) uten knebukser») er et begrep som ble skapt av det franske aristokratiet ca. 1790–1792, under den franske revolusjon, for å kunne vise til de fattigere medlemmene av tredjestanden. Dette fordi disse til vanlig benyttet langbukser, og ikke knebuksene (culottes på fransk) som var på moten. Begrepet ble brukt om de dårlig kledde og utstyrte frivillige i den revolusjonære hæren i de tidlige årene av revolusjonskrigene, og om dem som ble sett på som militante revolusjonære fra arbeiderklassen og lavere mellomlag.
Jean Tirole
Jean Marcel Tirole (født 9. august 1953 i Troyes) er en fransk professor i økonomi. Han arbeider med spørsmål knyttet til næringsøkonomi, spillteori, bank og finans, og økonomi og psykologi. Jean Tirole er direktør for Foundation Jean-Jacques Laffont – Toulouse School of Economics, og vitenskapelig sjef for Institut d'économie industrielle i Toulouse. Han forsvarte doktorgraden ved Massachusetts Institute of Technology i 1981. Tirole ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 2014. Han ble belønnet med prisen for sin mikroøkonomiske forskning på hvordan storbedrifter optimalt bør reguleres av myndighetene for å unngå at konsumenter blir skadelidende på grunn av misbruk av markedsmakt.
Han har også forsket immaterialretts­økonomi, det vil si hvordan immaterial­rettigheter som enerettsposisjoner påvirker konkurransen i et marked. Han har levert bidrag til utvikling av teorier for å beskrive patentkappløp, patent-pooler, patenter på teknologiske standarder og åpen programvarelisensiering
Han var president for Econometric Society i 1998 og European Economic Association i 2001.
Tirole ble i 2015 forfremmet fra ridder til offiser av Æreslegionen.
Moss
Moss er en by og kommune i landskapet Østfold i Viken fylke på Østlandet i Norge. Den grenser i nord til Vestby, i øst til Våler og i sør til Råde. I vest grenser Moss mot Horten (over fjorden).
Moss har et mangfoldig industri- og handelsmiljø, kunstgallerier, variert fjord- og innlandsnatur med Jeløya, Mossemarka og Vansjø. Moss ligger sentralt ved Oslofjordens østside midtveis mellom Oslo og Sverige og har blant annet fergeforbindelse over Oslofjorden til Horten og Vestfold. I Moss ligger også Statens Hus med Fylkesmannen og noen av statens øvrige virksomheter for Viken. Byen er et viktig handels- og servicesenter for sitt oppland, som i første rekke omfatter Råde og Våler i Viken, tidligere i Østfold; samt Son i Viken, tidligere i Akershus. Politisk innbefatter Mosseregionen kommunene Moss, Råde og Våler. Noen ganger regnes også Hobøl og Vestby til omlandet rundt Moss. Moss har tre videregående skoler, Kirkeparken vgs og Malakoff vgs som drives av Østfold fylkeskommune. Kirkeparken og Moss videregående Steinerskole har nylig fått bygget nye lokaler for skolen.
Grunnlaget for byen Moss er å finne i en kombinasjonen av gode kommunikasjoner og vannkraft. Mossefossen i Mosseelva (også kalt Mossa, opprinnelig navn Morsa) med et vannfall på ca. 25 meter, la grunnlaget for et mangesidig næringsliv med sager og møller. Mossesundet bød på en god havn, til tross for en lang adkomst nord om Jeløya. Et alternativt ankringssted var Værlebukta, som ligger utsatt til for sydlige og vestlige vinder.
Klima
Det ble drevet meteorologiske målinger i regi av met.no på Jeløya i perioden 1960 − 1995. Høyeste og laveste registrerte temperaturer i perioden var henholdsvis 32,8 grader 3. august 1982 og −25,8 grader 16. februar 1970.
Historie
Mellom 1670 og 1720 var Moss ladested under Fredrikstad. Moss fikk sin bystatus 10. august 1720, og ble dermed Norges 12. by. En stor del av innbyggerne i Moss abonnerte på Moss avis, en tidligere eier av denne avisen het Bjørn Kristensen, han var nevø av den kjente Bjørnstjerne Bjørnson. Kristensen bodde mesteparten av livet sitt i Moss i Klostergata 13.
Navnet Moss
Den eldste formen er Mors, som var navnet på Mosseelva nedenfor Vansjø og Hobølelva ovenfor Vansjø. Det kommer muligens fra den indoeuropeiske roten *mer-, som betyr «dele» eller «splitte», en referanse til den oppdelte dalen elven renner gjennom. Omkring 1400 finner man en referanse til et sted «vid Mos».
Moss kommunes grenser
I utgangspunktet gikk grensene om Moss tett på bebyggelsen som lå i bakkene fra Mossesundet og opp til Vansjø, og ned til Værlesanden. Grensene har blitt endret flere ganger, og byens område utvidet. Ved en grenseregulering i 1946 ble Jeløya kommune, som også omfattet Mossemarka, Kambo og Krapfoss, slått sammen med Moss kommune. Den 1. januar 2020 ble også tidligere Rygge kommune slått sammen med Moss kommune, slik at Moss nå grenser til Råde kommune i sør.
Kommunens våpen
Kråka synes å ha kommet flyvende inn i byens liv og segl som resultat av det som beveget seg på folkemunne. Et tidligere byvåpen hadde et kirkemotiv med fugler flyvende rundt tårnet. Det skal ha vært duer som varslet brann. På folkemunne ble duene til kråker, og i 1954 ble kråkas plass i byens nye våpen forskriftsfestet. Zoologer har beskrevet kråka som en intelligent fugl med næringsvett. Da Rygge og Moss ble slått sammen i 2020, ble Rygge kommunes våpen nytt kommunevåpen for den nye sammenslåtte kommunen Moss.
Folkemengde ved folketellingene 1769-2001
Årstall
Transport
Moss har en god infrastruktur både med tanke på næringsliv og samferdsel.
Sjø
Moss Havn er blant topp tre containerhavner i Norge målt i TEUS. Moss tilknyttes til Horten og europavei 18 via riksvei 19 med fergesambandet Moss-Horten, Norges mest trafikkerte fergestrekning, med en overfartstid på rundt 30 minutter. Moss har også flere større industrielle havneanlegg.
Tog
Moss stasjon ligger ca 40 minutters togtur fra Oslo S via Østfoldbanes vestre linje.
Vei
Moss er beliggende ved E6 mellom Oslo (ca 40 min) og Göteborg (ca 2t 25 min). Moss tilknyttes også indirekte til E18 i Vestfold via Fergesambandet Moss–Horten.
Fly
Moss ligger ca 10 minutters kjøring fra den nedlagte lufthavnen Moss lufthavn, Rygge og den militære flystasjonen Rygge Flystasjon. Moss lufthavn hadde flere flyruter til destinasjoner i Europa, men den sivile delen av virksomheten ble nedlagt 1. november 2016.
Industri
Fra siste halvdel av 1800-tallet og frem til 1990-årene var Moss en typisk norsk industriby, hvor særlig mølleindustri, papirindustri, emballasjeindustri, og verftsindustri stod sterkt. Industrien i Moss forsynte det norske markedet med merker som Moss maltextract, regnklær fra Helly Hansen, kjøkkentøy fra IL-O-Van, vaskemidler som Persil, Henko og Milo samt skuremiddelet ATA fra Persilfabrikken, Ballangrud lengdeløpsskøyter, og Ving nøkler. Fra 1930-årene var sentrum av Moss preget av 15–25 industribedrifter i alle størrelser, som kan ha gitt arbeid til 4 000–5 000 mennesker.
Tradisjonen for produksjon og endog en viss type industri går likevel lenger tilbake. Byen ble dannet rundt vannfallet fra Vansjø til Mossesundet, hvor sagbruk og møller ble anlagt fra 1300-tallet av. I løpet av 1700-tallet ble det etablert større og mindre håndverksbedrifter i byen. I første halvdel av 1800-tallet var byen særlig preget av brennevinsproduksjon. I 1705 ble Moss Jernverk etablert; jernverket var i drift til 1873.
Fra 1850-årene stod firmaet H. Gerner & Søn sentralt i etableringen av mølleindustrien i byen. H. Gerner & Søn var en av distriktets største brennevinsprodusenter. I takt med utbyggingen av mølleindustrien ble det bygd nye drifts- og lagerbygninger ved Mossefossen. Dette gjorde Moss til en av de sentrale møllebyene i landet. Mølledrift var såkalt kapitalintensiv industri, med store krav til en moderne maskinpark – men ikke videre arbeidsintensiv. Selv om Moss var en mølleby var det ikke mange møllearbeidere i byen, sammenlignet med arbeidere fra andre bransjer. I dag er de gamle møllebygningene i teglstein kjernen i Møllebyen i Moss, mens møllekonsernet Lantmännen driver møllene som nå ligger direkte ved havnen i Mossesundet.
I 1801 etablerte Momme Peterson firmaet Peterson & Søn som en krambod. Etter hvert gikk firmaet inn i sagbruksdrift og rederivirksomhet. I 1883 etablerte selskapet, som den største aksjonær, Moss Cellulosefabrik på tomta etter Moss Jernverk. Cellulosefabrikken, som fra 1908 het M. Peterson & Søn, var i drift frem til 2012. Fra 1960-årene fikk selskapet M. Peterson & Søn kontroll over andre bedrifter innenfor papirbasert emballasjeindustri i Norge og Norden. I løpet av 1970-årene ble M. Peterson & Søn utviklet til et industrikonsern. I 2006 ble konsernet solgt ut av familien Peterson. Lenge var fabrikken en av Moss største arbeidsplasser, med en arbeidsstyrke på rundt regnet 800–1 000 ansatte på det meste i perioden 1950–1970. I april 2012 ble Peterson i Moss lagt ned med over 300 millioner i gjeld. Nedleggelsen førte til at 284 personer ble stående uten jobb, nesten over natten. «Mosselukta» ble et kjent begrep som beskrev celluloselukten fra fabrikken til Peterson Linerboard i sentrum av byen. Installasjon av moderne renseteknologi reduserte styrken og frekvensen på utslippene, men begrepet levde videre. Det er en vanlig misforståelse at «Mosselukta» konstant henger over byen. Etter at Peterson ble nedlagt forsvant «Mosselukta» helt.
I 1898 ble produksjonen ved Moss Glassverk startet. Svenske glassverks- og norske bryggeriinteresser eide verket, som raskt ble en masseprodusent av glassemballasje til det norske markedet. Frem til 1927 foregikk produksjonen for en stod del for hånd, men ble fra da av utført maskinelt. Etter en ekspansjon frem til 1970-årene ble bedriften flere ganger utsatt for omlegginger, innskrenkinger og salg til nye eiere. Under eierskap av PLM ble Moss Glassverk avviklet i løpet av 1999.
Regntøyprodusenten Helly Hansen ble etablert i Moss i 1870-årene. Frem til 1980-årene lå hoveddelen av produksjonsanlegget på Høyenhald rett ved sentrum i byen. I siste halvdel av 1980-årene ble produksjonen flyttet til nye lokaler i Solgaard Skog, utenfor sentrum. På grunn av en stor finansiell krise, som nær knekket konsernet, ble så å si all produksjon avviklet i Moss og flyttet ut av landet. Helly-Hansen hadde allerede flyttet store deler av produksjonen til lavkostland, men enn så lenge var noe beholdt i Moss. Omstillingen på begynnelsen av 1990-årene reddet selskapet, men ikke industriarbeidsplassene i Moss. Konsernet hadde likevel sin administrative base i Moss frem til 2009, da hovedkontoret ble flyttet til Oslo.
Det generelle bildet er at industriproduksjonen har forsvunnet i økende grad siden 1980-årene. I takt med omlegginger, nedleggelser og utflytinger kan ikke Moss idag sies å være en industriby, men en handels-, tjeneste- og serviceby. Andelen pendlere er også stor, og har økt jevnt i takt med at det er blitt færre arbeidsplasser i byen. Byens største arbeidsgiver er i dag kommunen. Likevel setter industrien sitt preg på byen. I sør sees ennå røyken fra pipa på Rockwool, som produserer mineral-basert isolasjon. På området til verftet driver blant annet Aker Kværner et anlegg for produksjon av kabler til off-shoreindustrien, der har også Wärtsilä Moss AS sin produksjon. På Høyden ved grensen til Rygge kommune produserer Ving nøkler og nøkkelkort (Vingcard). Ellers er Moss og dels Rygge tilholdssted for en rekke industribedrifter, hvor flere er direkte arvtagere etter bedrifter som ble etablert i regionen enten rundt 1914 eller etter 1945.
Befolkning
Innbyggerne i Moss representerer mange ulike nasjonaliteter. Totalt er det 5 497 personer som enten er direkte innvandrer eller norskfødt av innvandrerforeldre. Den 1. januar 2013 var det 30 988 personer som hadde sin bostedsadresse i Moss kommune, og dermed er innvandrerdelen 17,7 prosent av befolkningen. Det er nest høyeste andel i hele Østfold.
Per 2014 var dette de 10 største innvandrergruppene i Moss:
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted var Mossefossen og Konventionsgården. Dette var det tusenårsstedet i Norge som fikk flest stemmer, og i den forbindelse mottok Mossefossens Venner både sjekk og hederlig omtale fra Miljøverndepartementet. Konventionsgården står på Riksantikvarens fredningsliste, og er den gamle hovedbygningen på Moss Jernverk. Mens Konventionsgården ligger på nordsiden av Mossefossen, ligger den såkalte Møllebyen på sørsiden. Helt frem til 1990-årene var det et levende industrimiljø langs Mossefossen, med møller og bryggeri. Moss Bryggeri ble lagt ned på slutten av 1990-årene, og satte dermed en stopp for bydelens industrielle historie. Helt siden 1970-årene ble det forsøkt blåst nytt liv i bydelen, men først på begynnelsen av 2000-tallet ble planene konkretisert. I Central Pakkhus ligger Moss bibliotek og kino, mens Moss by- og industrimuseum er lokalisert i nabobygget. Ellers finnes flere kontorer og serveringssteder i bydelen. I 2003 mottok Møllebyen Statens byggeskikkpris.
Kulturliv
Moss har et svært aktivt lokalt kulturliv på høyt nivå, både i form av amatører og profesjonelle. Byens hovedscene er Parkteatret i Moss, men konserter og forestillinger kan også finne sted på scener som Kråkereiret og Arena.
I regi av Parkteatret arrangeres scenekunstfestivalen NonStopFestivalen hvert år i september. I 2012 ble det satt opp 20 forestillinger på 5 dager i sjangre som teater, dans, nysirkus, rock m.m.
Christian Frederik-dagene ble arrangert for første gang i 2010.
Festivalen Sin er en lokal musikkfestival.
Kulturskolen i Moss, Rygge og Våler er kraftsentrum for det lokale kulturlivet, og musikkteatergruppa A.P.P.L.A.U.S. er skolens flaggskip. Byen har flere korps, kor og teatergrupper både innenfor og utenfor kulturskolen. Teaterkråkene er en teatergruppe for barn og unge.
Sport og idrett
Moss har en rekke idrettslag, og fikk sin første idrettshall i 1876. Allround-NM på skøyter for herrer ble arrangert på Malakoff i 1921 og 1925 av Moss Idrætsforening: samme helg ble det på samme arena ved begge NM-arrangement også arrangert kunstløp-NM.
Moss Fotballklubb ble stiftet i 1906. Klubben ble cupmester i 1983, seriemester i 1987, og tok imot den spanske fotballklubben Real Madrid på Melløs året etter. I tillegg finnes herrefotballklubben SK Sprint/Jeløy i 4. divisjon og Kambo IL i 7. divisjon. HK Herulf er byens beste herrehåndballklubb og spiller i 1. divisjon. Idrettslaget Kråkene er Østfolds eldste ishockeyklubb og ble seriemester i 2. divisjon 2012/2013. Etter dette har klubben spilt i 1.divisjon.
Moss Svømmeklubb (MSK) er byens svømmelag. Klubben konkurrerer aktivt i alle aldersgrupper. MSK arrangerer også svømmekurs sammen med Trygg i vann.
Moss Bueskytterklubb (MBK) ble stiftet 26. april 1966. Klubben har to skytterbaner, en hall på Ørejordet, og en utebane på Noreødegården i mossemarka. Klubbens skyttere konkurrerer på høyt nivå, og har vunnet mange gullmedaljer.
Esben Lunde Larsen
Esben Lunde Larsen (født 1978) er en dansk politiker (V) og teolog. Han var Danmarks utdannelses- og forskningsminister fra 2015 til 2016 og miljøvern- og matvareminister fra 2016 til 2018.
Ørsnes
Ørsnes (nordsamisk: Ørageahči) er ei bygd i Lofoten, og har ca. 500 innbyggere. Den ligger på Austvågøy i Vågan kommune. Stedet tilhører Ørsnes/Hopen skolekrets i Vågan kommune og ligger vest for Kabelvåg lags E10. Stedet har daglig bussforbindelse med Kabelvåg og Svolvær, det tar 10-15 minutter å kjøre dit. Ørsnes er et typisk landbruksområde. Det er et bruk som driver med sauer og storfe, bygda har 7 % av landbruksarealet i kommunen. Ørsnes skole er en privatskole med mellom 50 og 60 elever. Den drives av Guds Menighet.
Esben Lunde Larsen
Han vokste opp på gård i Stauning ved Skjern i Vestjylland.
Fylkesvei 4112
Fylkesvei 4112 går mellom Hananger og Kviljo i Farsund kommune. Veien er 1,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 662 (Vest-Agder).
Frank Krog
Frank Krog (født 5. oktober 1954, død 23. desember 2008) var en norsk skuespiller.
Krog ble født i Bergen og vokste opp i Schnitlerhuset i Slettebakksveien. Han startet som scenearbeider og statist ved Den Nationale Scene i Bergen i 1969, men flyttet senere til Oslo der han gikk på Teaterhøgskolen. Han gikk ut fra Teaterhøgskolen i 1979 og ble kjent over hele landet med roller i filmene Hard Asfalt (1986), Brun bitter og Blücher (begge 1988).
Jacob Grimm
Jacob Ludwig Carl Grimm (født 4. januar 1785 i Hanau, død 20. september 1863 i Berlin) var tysk språk- og litteraturforsker og samler av eventyr. Han var også jurist og går for å være grunnleggeren av germansk oldtidsforskning og tysk filologi.
Jacob Grimms levnetsløp og gjerning er sterkt forbundet med den yngre broren, Wilhelm Grimm. De to er kjent som brødrene Grimm. Sammen med dem arbeidet også den yngste broren Ludwig Emil Grimm (1790 - 1863), professor ved Akademiet for bildende kunst i Kassel.
Bakgrunn og utdannelse
Sin ungdom tilbragte Jacob Grimm i Steinau, dit faren var blitt forflyttet som embedsmann i 1791. Fra 1798 var han og broren Wilhelm elever ved Lyzeum i Kassel. I 1802 lot han seg skrive inn ved universitetet i Marburg hvor han studerte jus under Friedrich Karl von Savigny· Snart ble hans oppmerksomhet mer og mer rettet mot det tyske språk og de tyske litteraturskatter. Savignys rettshistoriske forskning hadde delvis ledet ham dithen. Da Savigny i 1804 fór til Paris i forskningsøyemed, lot han snart Jacob Grimm komme etter for at han skulle hjelpe til med litterært arbeid.
Karriere
Da Jacob Grimm i september 1805 vendte tilbake til Kassel, morens fødested, oppnådde han med stor møye å få en post Krigskollegiets sekretariat. Før et år var gått, søkte han imidlertid avskjed.
Ved en anbefaling fra Johannes von Müller, kabinettssekretær hos kongen av Westfalen, ble han i juli 1808 ansatt som kongens bibliotekar, senere bibliotekar for Keiser Napoléon Bonaparte, og i 1809 ble han dessuten medlem av statsrådet. I disse stillingene hadde han ganske mye fritid som han benyttet til studier av gammeltysk poesi og språk. De første resultatene av denne fliden var skriftet Über den altdeutschen Meistersang (Göttingen 1811), og det første bindet av eventyrsamlingen «Kinder- und Hausmärchen» (Berlin 1812). Det sistnevnte verket fikk straks udelt bifall. Flere eventyr kom i annet bind i 1815, og i 1822 kom tredje bind med merknader til eventyrene.
Jacob Grimm er gravlagt på Gamle Sankt Matteus kirkegård i Berlin.
Arven etter Jacob Grimm
Berømte ble Jacob og Wilhelm Grimm på grunn av eventyrsamlingen «Kinder- und Hausmärchen der Brüder Grimm» («Brødrene Grimms eventyr»), og ved arbeidet med den tyske ordboken.
Jacob Grimm formulerte den første lydlov, Grimms lov, som beskriver den første lydforskyvning. I angelsaksiske land er den første lydforskyvning siden kjent som Grimm's law. Deler av Jacob Grimms etterlatenskaper ligger i statsbiblioteket i Berlin.
Asgaut
Asgaut er et sjeldent norsk mannsnavn.
Etymologi
Asgaut har opprinnelse i det norrøne navnet Ásgautr, dannet av áss, «gud», og gautr, «gøter».
Asgut var en gammeldansk form av navnet, og Asgot og Asgut var gammelsvenske former.
Asgaut har gitt opprinnelse til etternavnet Asgautsen.
Utbredelse
Osgot eller Osgeat er kjent brukt i England fra 800-tallet til 1000-tallet. Ásgautr er blant de tjue mest bruke navene i nordiske runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var sannsynligvis mye brukt. Navnet ble oftest skrevet (askutr). Navnet er også kjent brukt i Norge på 1300-tallet.
Asguat har tradisjonelt vært mest brukt på Sørlandet og i Rogaland, senere også på Østlandet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Renault
Renault (utt: Rø'nå) er et fransk bilmerke. Firmaet ble grunnlagt i 1898 av Louis Renault og hans brødre Fernand og Marcel. De hadde tidlig suksess i motorsport, men den første kommersielle suksessen var leveranse av drosjer til Paris.
Historie
Under første verdenskrig produserte de våpen, ammunisjon, motorer og fremfor alt den lette stridsvognen FT17. Etter krigen lanserte Renault en rekke forskjellige modeller, i motsetning til konkurrenten Citroën som konsentrerte seg om en bestemt modell.
I mellomkrigstiden startet fabrikken også med produksjon av blant annet lastebiler og jernbanemateriell. Louis Renault satt fremdeles ved roret, og styrte bedriften egenhendig.
Under andre verdenskrig ble Renault overtatt av tyskerne, og bombet av det britiske RAF. Etter frigjøringen ble Louis Renault arrestert, siktet for overløperi, men døde av sykdom før han rakk å bli stilt for retten. Selskapet ble nasjonalisert sammen med annen fransk industri i januar 1945, men ble privatisert igjen i 1996.
Etter krigen startet Renault produksjon av en liten, billig bil kalt 4CV. Dette ble en stor suksess for selskapet.
Gjennom Renault F1 har Renault de siste årene igjen hatt suksess innen formel 1, og vant både fører- og konstruktørmesterskapet i 2005 og 2006.
Bedriften har fått medienes søkelys på seg etter fem selvmord blant selskapets 130 000 ansatte over fire år, angivelig som følge av overbelastning. Selvmordsraten i Frankrike var i 2005 17,6 pr. 100.000 innbygger, langt høyere enn i Renault.
Alcázar av Segovia
Alcázar av Segovia (bokstavelig Segovia-borgen) er en steinfestning, lokalisert i gamlebyen i Segovia i Spania. Den reiser seg opp fra framspringet på en fjellknaus over sammenløpet til elvene Eresma og Clamores i nærheten av fjellene ved Guadarrama. Det er en av de mest særegne borgpalassene i Spania ved størrelsen alene – omtrent som baugen på et skip. Alcázar ble opprinnelig bygget som en festning, men har tjent som et kongelig palass, statsfengsel, kongelig artilleriskole, og militærakademi siden den gang.
Herbert Burgess
Herbert Larry Burgess (født 1883 i Openshaw i Manchester, død 1954) var en engelsk fotballspiller og trener. Han spilte for Manchester City før han ble suspendert og kjøpt av Manchester United i desember 1906. I perioden i City var han med på å vinne FA-cupen i 1904. Han fikk også fire landskamper i denne perioden.
I 1908, som var hans beste sesong i United, vant United ligaen og i 1909 vant dem FA-cupen. Han ble atter at han la opp i juni 1910 manager for AC Milan (1926–1928) og AS Roma (1930–1932) i Italia.
Alcázar av Segovia
Alcázar av Segovia, som mange befestninger i Spania, begynte som en maurisk festning. Den første referansen til denne spesielle Alcázar var i 1120, rundt 32 år etter at byen Segovia kom tilbake på kristne hender (i løpet av den tid da Alfonso VI av Castilla gjenerobret landområder sør for elven Douro og ned til Toledo og bortenfor). Arkeologiske bevis antyder imidlertid at stedet av dette Alcázar var en gang i romersk tid benyttet som en festning. Denne teorien har fått ytterligere vekt ved nærværet av Segovias berømte romerske akvedukt.
Formen og utformingen av Alcázar er ikke kjent før regimet til kong Alfonso VIII av Castilla, imidlertid nevner den tidligere dokumentasjonen en palisade av trepæleverk. Det kan konkluderes at førut kong Alfonso VIIIs regime var det ikke mer enn en borg bygd av tre på toppen av et tidligere romersk fundament. Alfonso VIII og hans hustru Leonora av Aquitaine gjorde dette Alcázar til sin hovedbolig og det ble igangsatt mye arbeid for å reise begynnelsen på den steinfestning som står i dag.
Alcázar forble gjennom hele middelalderen det bostedet som senere monarker av kongedømmet Castilla foretrakk og var den viktigste borgen i forsvaret av kongedømmet. Det var i løpet av denne perioden at det meste av den nåværende bygningen ble konstruert og palasset ble utvidet i stor skala av monarkene fra Trastámara-dynastiet.
I 1258 ble deler av Alcázar ombygd av kong Alfonso X av Castilla etter at et skred raste ut og kort tid etter ble «Kongenes hall» bygget for å huse parlamentet. Den største enkeltstående bidraget til den fortsatte konstruksjonen av Alcázar var kong Johan II av Castilla som bygde Nytårnet, eller «Johan IIs tårn» som det er kjent som i dag.
I 1474 spilte Alcázar en betydelig rolle i framgangen til dronning Isabella I av Castilla. Den 12. desember nådde nyheten av kong Henrik IV av Castillas død i Madrid fram til Segovia, og Isabella tok øyeblikkelig tilflukt innenfor murene av Alcázar hvor hun mottok støtte fra Andres Cabrera og Segovias råd. Hun ble kronet den neste dagen som dronning av Castilla og Leon. Det var også på dette stedet hvor hun giftet seg med Ferdinand II av Aragón.
Fylkesvei 4124
Fylkesvei 4124 går mellom Penne og Pennefeltet i Farsund kommune. Veien er 600 meter lang.
Alcázar av Segovia
Det kongelige hoff ble etter hvert flyttet til Madrid og Alcázar tjente deretter som statsfengsel for i bortimot to århundrer før kong Karl III av Spania grunnla den kongelige artilleriskole i 1762. Borgen hadde den funksjonen i nesten hundre år, eller fram til 6. mars 1862 da en brann gjorde stor skade på takene og rammeverket
Fylkesvei 4124
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 688 (Vest-Agder).
Alcázar av Segovia
Det var først i 1882 at bygningen langsomt ble gjenoppbygget til slik som de hadde vært tidligere. I 1896 beordret kong Alfonso XIII av Spania at Alcázar skulle bli overlevert til Krigsministeriet som en militærskole.
Frisisk
Frisisk (vestfrisisk: Frysk; saterfrisisk: Fräisk; nordfrisisk: Friisk, fresk, freesk, frasch, fräisch, freesch) er et vestgermansk språk som tales av deler av den nederlandske og tyske befolkningen. Frisisk regnes som det germanske språk som står nærmest engelsk etter skotsk.
Språket kan deles i tre dialekter, som ofte også anses som egne språk:
Vest- og nordfrisisk har fått status som offisielle språk i sine respektive områder.
Tove Pihl
Tove Agnethe Pihl (født 21. desember 1924, død 20. januar 1987) var en norsk pedagog og politiker. Hun satt på Stortinget for Arbeiderpartiet 1969 til 1973.
Pihl var datter av professor Otto Lous Mohr og legen og kvinnesaksforkjemperen Tove Mohr. Hun var gift med Alexander Pihl. Hennes mormor var Katti Anker Møller. Under andre verdenskrig var hun medlem i etterretningsorganisasjonen XU.
Pihl tok examen artium i 1943. Hun studerte i USA der hun ble bachelor of arts ved University of Rochester i 1948 og master of arts i pedagogikk ved University of Chicago i 1949. Hun tok lærerprøva ved Sagene lærerskole i 1950 og var lærer ved Bjølsen skole i Oslo fra 195 til 1963. I 1963 ble hun overlærer på nyåpnede Korsvoll skole, en stilling hun hadde til sin død i 1987.
Paul Stevens
Francis Paul Stevens (født 16. oktober 1889, død 17. mars 1949) var en amerikansk sportsutøver som deltok i De olympiske leker i 1932 i Lake Placid.
Tove Pihl
Hun var, blant flere offentlige verv og styreverv, medlem i skolestyret i Oslo 1956 til 1960, og formann i Skolerådet i Oslo 1960 til 1964. Hun var også styremedlem i Nei til atomvåpen 1980 til 1986.
Paul Stevens
Stevens vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL i 1932 i Lake Placid. Han var med på det amerikanske laget «USA II» som kom på andreplass i firerbob bak et annet amerikansk lag, «USA I». Konkurransen ble avviklet 14. og 15. februar 1928. De andre på laget var Henry Homburger, Percy Bryant og Edmund Horton.
Søndeledelva
Søndeledelva er ei elv i Risør og Gjerstad kommuner i Agder. Den renner fra Gjerstadvatnet (31 moh.) til Søndeledfjorden, og består av en rekke små innsjøer med korte elvestrekninger mellom. Elva, som er hovedelva i Gjerstadvassdraget, er 11,6 km lang (49,0 km regnet fra kildene på Solhomfjell i Telemark), og har et nedbørfelt på 369,78 km². Middelvannføringen ved munningen er 8,61 m³/s.
743 Eugenisis
743 Eugenisis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 25. februar 1913 av Franz Kaiser fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Navnet betyr «god skapelse» og ble gitt i anledning fødselen til Keisers datter.
1982 Cline
1982 Cline er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 4. november 1975 av Eleanor F. Helin ved Palomar Observatory i San Diego County i California.
Ekstremt høy frekvens
Bølgelengde: 0,1cm–1cm.
Arkeologiåret 1979
Arkeologiåret 1979 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1979.
Anno 7603
Anno 7603 er et skuespill (komedie) i seks akter skrevet av Johan Herman Wessel i 1781.
Stykkets to hovedpersoner – Leander og Julia – blir flyttet til fremtiden (nærmere bestemt år 7603) av en vennlig fe.
I denne fremtiden er kjønnsrollene blitt fullstendig byttet om: Mennene er kvinneaktige og estetiserer og koketterer – mens kvinnene er mannhaftige (de er de eneste som har lov til å være soldater og bære våpen), og de slåss og drikker.
Stykket har liten litterær verdi, og det har aldri vært oppført. Det har imidlertid en kuriøs interesse siden det trolig er det første eksempelet i verdenslitteraturen på en virkelig tidsreise.
Anno 7603
Kalinovik
I 1991 hadde byen 4 596 innbyggere, de fleste av dem var serbere. Ratko Mladić, som er ettersøkt mistenkt for krigsforbrytelser, er født der.
HMS «Exeter» (D89)
HMS «Exeter» (D89) (sjøsatt 25. april 1978) var en britisk jager som deltok i Falklandskrigen og Gulfkrigen. HMS «Exeter» ble sammen med HMS «Cardiff» sendt til Falklandsøyene for å erstatte søsterskipene HMS «Sheffield» og HMS «Coventry» som ble senket av argentinske fly. Skipet skjøt ned tre argentinske fly under deployeringen.
M50 Ontos
M50 Ontos ble produsert fra august 1955 for det amerikanske marinekorpset. Totalt ble det bygget 297 eksemplarer fram til produksjonen stanset i november 1957. M50 skilte seg ut med sin spesielle bestykning på seks M40A1C 106mm rekylfrie kanoner montert på en felles lavett som kunne beveges 40° til hver side og heves mellom -10° og +20°. De fire øverste kanonene var utstyrt med hver sin 12,7 mm M8C innsiktingsrifle som ble brukt til å sikte inn hovedbestykningen. Ammunisjon for hovedbestykningen inkluderte HEAT og HEP-T. En åpenbar ulempe ved arrangementet var at mannskapet måtte gå ut for å lade om kanonene.
M50 Ontos ble brukt av amerikanske styrker under vietnamkrigen.
Christie’s
Christie's er et av verdens ledende auksjonshus. Grunnleggeren James Christie gjennomførte den første auksjonen 5. desember 1766 i London i Storbritannia. Hovedkontoret ligger på King Street i London, hvor de har holdt hus siden 1823. I tillegg har Christie's 85 kontorer i 43 land over hele verden, blant annet i New York, Los Angeles, Paris, Genève, Amsterdam, Moskva, Wien, Buenos Aires, Berlin, Roma, Milano, Hongkong, Bangkok, Tel Aviv, Dubai og Mexico by. I 1995 ble Christie's det første internasjonale auksjonshuset som auksjonerte bort kunstgjenstander i Beijing.
Kirgisistan under Vinter-OL 2010
Kirgisistan under Vinter-OL 2010. To sportsutøvere fra Kirgisistan deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Britisk Columbia i Canada 12. til 28. februar 2010.
Kapitulasjonsavtalen 1940
Kapitulasjonsavtalen 1940 mellom de tyske og norske overkommandoene ble undertegnet 10. juni 1940 i Trondheim. Avtalen dekket kapitulasjon av de norske styrkene i Norge og ble til på bakgrunn av at de allierte trakk ut sine styrker fra Narvik og norske myndigheter oppga kampen på norsk jord. På dette tidspunktet hadde tyske styrker kontroll over Norge sør for Narvik. Den norske regjeringen flyktet til Storbritannia og fortsatte sin støtte til de alliertes kamp der, i hovedsak ved bidrag fra den norske handelsflåten ved statsrederiet Nortraship.
Etter krigen var det strid om kapitulasjonsavtalen var så omfattende at straffelovens § 86 om bistand til fienden ikke gjaldt. Den dominerende oppfatning blant jurister og historikere har vært at kapitulasjonsavtalen var en begrenset militær avtale for de gjenværende norske styrkene, mens krigstilstanden vedvarte. I landssvikoppgjøret etter krigen ble det lagt til grunn at Norge fortsatt var i krig etter 10. juni og at § 86 kunne anvendes.
Bakgrunn
Norge var nøytralt ved innledningen til andre verdenskrig. Tyske styrker angrep Norge overraskende og uten forutgående krigserklæring natten mellom 8. og 9. april. Etter at det tyske angrepet var innledet møtte den tyske sendemann Curt Bräuer hos utenriksminister Halvdan Koht og forlangte betingelsesløs kapitulasjon. Bräuer krevde at det ikke skulle ytes motstand og krevde full tysk kontroll over militæranlegg, kommunikasjon og fartøy i norske havner. Kravet ble avvist etter kort rådslaging i regjeringen. I løpet av 9. april 1940 tok tyske styrker fra alle våpengrener kontroll over Bergen, Stavanger, Trondheim, Narvik, Horten, Egersund og Kristiansand. Troms og Finnmark forble under norsk kontroll. Åndalsnes og Mørebyene, og Nord-Trøndelag og Helgeland ble heller ikke besatt av tyske styrker i april. Franske og britiske styrker gikk i april i land i Namsos og på Åndalsnes. De allierte soldatene ble evakuert 2. og 3. mai. Tyske styrker som tok kontroll over Østlandet kom 30. april i forbindelse med tyske styrker i Trøndelag. De allierte hadde oppgitt Sør-Norge og det var fra da ikke lenger noe grunnlag for kamp i Sør-Norge. Tyske styrker inntok Mo i Rana 17. mai og gikk over Saltfjellet. Norske og britiske styrker trakk seg ut av Saltdal og oppga Bodø etter bombing 27. mai.