cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Candy
Second City Television
John Candy slo tidlig gjennom i karrieren gjennom tv-serien Second City Television. En av hans mest kjente rollefigurer i denne serien var Johnny LaRue.
I Second City Television spilte Candy blant annet med Eugene Levy, Joe Flaherty, Martin Short, Rick Moranis, Dave Thomas, Andrea Martin og Catherine O'Hara. Han spilt også i mange filmer med disse skuespillerne senere. Eugene Levy og Joe Flaherty spilte blant annet Going Berserk, Speed Zone! og Heavy Metal med John Candy.
Biografi
Det er blitt skrevet en biografi om John Candy av Martin Knelman. Den heter Laughing on the Outside, The Life of John Candy. Boken skildrer livet til John Candy på både godt og vondt. Den forteller en historie om John Candy som den morsomme og joviale komikeren som alle likte, men også om den deprimerte og tilbaketrukne John Candy som var paranoid og som trakk seg unna folk.
Tromsø Skøyteklubb
Tromsø Skøyteklubb (stiftet 21. januar 1924) er et særidrettslag for hurtigløp på skøyter i Tromsø og omegn. Skøyteklubben er medlem av NIF gjennom Troms idrettskrets, og Norges skøyteforbund gjennom Nord-Norsk skøytekrets. Som skøyteklubb hjemmehørende i Tromsø kommune er de også medlem av idrettens kontaktutvalg i kommunen.
Skøyteklubben har sin tilhørighet ved Tromsdalen kunstisbane, og Håkøybotn naturisbane. Tidligere brukte de også Valhalla stadion og Templarheimen IP.
Rekrutteringen skjer i hovedsak fra nærområdet.
Arrangement
Klubben har vært arrangør av flere nasjonale mesterskap på skøyter:
MI19
MI19 var en avdeling av det britiske Directorate of Military Intelligence, som igjen var en del av War Office. MI19 var ansvarlig for å få informasjon fra krigsfanger under den annen verdenskrig.
Det ble opprinnelig grunnlagt i desember 1940 som MI19a, en underavdeling av MI19. Ett år senere, i desember 1941, ble det en uavhengig organisasjon selv om det fortsatt var nært assosiert med sin moderorganisasjon.
MI19 styrte Combined Services Detailed Interrogation Centres (CSDIC) ved Beaconsfield, Wilton Park og Latimer som vell som andre sentre utenlands. MI19 administrerte et forhørssenter i Kensington Palace Gardens, London, under ledelse av Oberstløytnant Alexander Scotland. Dette stedet var kjent som London Cage. Stedet var gjenstand for en rekke rykter om tortur brukt mot fanger som var der. Flere fanger var SS- og Gestapomedlemmer som var mistenkt for krigsforbrytelser. Disse ble holdt som fanger etter den annen verdenskrig.
Eksterne lenker
London Cage
Vincenzo Ugolini
Liv
Ugolini tok musikkutdannelsen hos brødrene Giovanni Maria og Giovanni Bernardino Nanino ved San Luigi dei Francesi i Roma. Deretter virket han som kapellmester ved ulike kirker i Roma og mellom 1603 og 1615 ved domkirken i Benevento. Fra 1616 var han kapellmester ved S. Luigi og fra 1621 ledet han Cappella Giulia ved Peterskirken. Av helsemessige grunner måtte han i 1626 trekke seg fra denne posten, men var fra 1631 og til sin død igjen kapellmester ved S. Luigi.
Ved siden av Antonio Cifra, Virgilio Mazzocchi og Giacomo Carissimi var Ugolini blant de mest betydelige kapellmestrene i Roma tidlig på 1600-tallet.
Verk
Ugolini skrev messer, madrigaler, motetter og andre vokalverk, til dels i åtte og tolvstemmig sats i Palestrinas tradisjon. På den andre side er det flere ansatser til generalbass-tidsalderens Stile nuovo.
<div style="">
Joonas Ikonen
Joonas Ikonen (født 8. mars 1987) er en finsk skihopper som representerer Puijon Hiihtoseura. Han har deltatt i verdenscupen siden 2005. Da han debuterte i Kuopio. 1 måned senere opplevde han å bli nr 3 i lagkonkurransen i Junior-VM, og vinne det individuelle normalbakkerennet. Etter det deltok han i flere verdenscuprenn, med 7.-plass fra Sapporo som beste plassering. Etter det første rennet i 2008, på hjemmebane i Kuusamo, ble han vraket fra det finske laget, og deltok resten av sesongen bare i FIS-Cup og i Continentalcup. Hans beste plassering fra begge cupene er 4.-plass, begge fra Kuopio.
Kontinentalcupen i skihopping
Kontinentalcupen (tidligere også kalt interkontinentalcupen og europacupen) er en årlig sammenlagtturnering som blir arrangert av det internasjonale skiforbundet (FIS). Den er den nest beste sesonglengdes turneringen i skihopping, etter verdenscupen. Fra oppstarten av kvinnenes kontinentalcup i 2004 til kvinnenes verdenscup ble innført i 2011 var kontinentalcupen kvinnenes eneste sesonglengdes sammenlagtturnering, og tilsvarte dermed i praksis verdenscupen for menn.
Kontinentalcupen for menn blir gjerne kalt «B-verdenscup», men dette er en noe upresis betegnelse, siden hoppere kan veksle mellom verdenscupen og kontinentalcupen opptil flere ganger i løpet av en sesong. Vanligvis er deltakerne i kontinentalcupen for menn yngre hoppere, som med gode resultater i kontinentalcupen kan bli tatt ut til renn i verdenscupen. Eldre, erfarne hoppere som lykkes dårlig i verdenscupen, kan også hoppe kontinentalcup i håp om å finne formen og bli tatt ut på verdenscuplaget igjen. Vekslingen av hoppere mellom kontinentalcupen og verdenscupen gjør at det ikke alltid er den beste hopperen på B-nivå som vinner kontinentalcupen sammenlagt.
Det tredje internasjonale nivået for menn er FIS-cupen, der gjerne enda yngre hoppere og hoppere fra mindre etablerte skihopp-nasjoner deltar.
I motsetning til verdenscupen, som bare har renn om vinteren (med Sommer Grand Prix som alternativ i sommerhalvåret), arrangeres kontinentalcupen både i sommer- og vinterhalvåret. Det er i dag separat sommer- og vinterkontinentalcup, men tidligere har også renn i sommerhalvåret talt med i vinterkontinentalcupen.
Kvinner
''pr. 9. februar 2020''
Menn
''pr. 8. mars 2020''
Trøgstad fort
Trøgstad fort er en grensefestning i Østfold i Viken. Trøgstad fort ble påbegynt omtrent samtidig med Høytorp fort og stod ferdig i 1917. Dette fortet, Høytorp fort, brugalleriene ved Fossum bru og Langnes jernbanebru dannet Fossumstrøkets festning, datidens kraftigste festning. Dette var en sperrefestning og det skulle kjempes til siste mann eller til hæren var oppmarsjert. Fortet er inndelt med to panserbatterier. Panserbatteri A og panserbatteri B.
All militær aktivitet opphørte ved Trøgstad fort i januar 1997 og det eies i dag av Indre Østfold kommune. Det vedlikeholdes som museum og friluftsområde. Frivillige og tidligere offiserer og soldater ved Trøgstad fort har lagt ned et stort dugnadsarbeid for fortet.
NIKE
Radarsystemet og kontrolltroppen til Nikebataljonens Trøgstad batteri ble installert i panserbatteri B i 1959. Utskytningsområdet ble plassert på Havnås.
Krigshandlingene
Ved Fossum bru lå 12. april 1940 120 norske soldater i stillinger på Askimsiden og forsøkte å hindre at tyske tropper skulle komme over elva. 13. april slo Trøgstad fort tilbake et tysk fremstøt langs Rv22 fra Båstad. 12 skudd ble avfyrt og en tysk infanterikanon ble ødelagt. Senere samme dag ble det avfyrt 18 skudd i retning Slitu. Fortets 12 cm tårnkanoer hadde en skuddvidde på ca. 11.300 m. Disse når ikke lenger enn til Askim jernbanestasjon og kunne, i likhet med Høytorp fort, ikke medvirke i forsvaret av Fossum bro.
Gabriel
Islam
I islam er engelen Gabriel den som mottar budskaper fra Allah og leverer dem til profetene.
Jødedom
Av alle englene som er omtalt i Bibelen, er kun tre nevnt ved navn – Mikael, Rafael og Gabriel. Ifølge Bibelen er Gabriel en engel med høy rang som står i nær forbindelse med Guds trone, han blir sendt ut av Gud for å overbringe spesielle budskaper til Guds tjenere på jorden. Når denne engelen viser seg for mennesker blir han beskrevet som «en skikkelse som så ut som en mann». Det hebraiske ordet gever som blir oversatt med «mann» har betydningen «ung og sterk mann». Dette passer godt til betydningen av hans navn (der elementet gabr-, hebraisk gavr-, er en form av gever).
Kristendom
Erkeenglene har en sterk posisjon i den katolske kirkes hagiografi og liturgi.
Det var Gabriel som henvendte seg til den jødiske jomfruen Maria, som var forlovet med Josef, med ordene: «Frykt ikke, Maria! For du har funnet nåde hos Gud. Du skal bli med barn og få en sønn, og du skal gi ham navnet Jesus. Han skal være stor og kalles Den Høyestes Sønn. Herren Gud skal gi ham hans far Davids trone, og han skal være konge over Jakobs ætt til evig tid; det skal ikke være ende på hans kongedømme.»
Engelen Gabriel er nevnt følgende steder i Bibelen:
Jan Reinås
Jan Audun Reinås (født 29. juli 1944 i Stjørdal, død 14. august 2010 i Bærum) var en norsk bedriftsleder, kjent blant annet som administrerende direktør i Norske Skog 1994–2003. Han var utdannet bedriftsøkonom.
Reinås var administrerende direktør i Fosen Trafikklag 1983–1984 og i Trondheim Trafikkselskap 1984–1987. Ansatt i SAS Norge fra 1987, administrerende direktør 1990–1993, konsernsjef i SAS 1993–1994. Konsernsjef i Norske Skog 1994–2003. I 2004 ble han valgt til ny styreleder i Norsk Hydro etter Egil Myklebust. Reinås beholdt noen verv som styremedlem i noen svenske selskaper også etter at han ble styreleder i Norsk Hydro, men kvittet seg med andre verv. Reinås var tidligere styreleder i Sparebanken Midt-Norge, Postverket og NSB, samt styremedlem i Schibsted ASA og Swiss International Air Lines. Han er også kjent for å ha ledet Reinås-utvalget som evaluerte Utenriksdepartementets krisehåndtering etter tsunamikatastrofen i Thailand og Sri Lanka og som kom med kraftig kritikk av UD.
Tennevikelva
Vassdraget ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.
Jan Reinås
5. august 2007 valgte Jan Reinås å trekke seg som styreleder i Norsk Hydro etter direkte press fra nærings- og handelsminister Dag Terje Andersen og Arbeiderpartiets sentralstyre. Konflikten rundt avviklingen av Norsk Hydros opsjonsprogram var kjernen i saken.
Han var gift og hadde fem barn, og var fetter av Johan Arnt Elverum.
Reinås døde etter lengre tids sykeleie 14. august 2010.
Giovanni Bernardino Nanino
Giovanni Bernardino Nanino (også Nanini; født rundt 1560 i Vallerano; død 1623 i Roma) var en italiensk kapellmester og komponist.
Han fikk sin musikalske utdanning hos sin eldre bror Giovanni Maria og virket deretter som kapellmester i Roma og Damaso.
Friidrett under Sommer-OL 1984
Friidrett under Sommer-OL 1984. Det ble konkurrert i 41 grener, 24 for menn og 17 for damer, i friidrett under Sommer-OL 1984 i Los Angeles.
Giovanni Bernardino Nanino
I likhet med broren var Nanini en svært innflytelsesrik lærer, selv om påstanden om at han og broren grunnla den første offentlige musikkskole i Roma er tvilsom. Til Giovanni Naninos elever hører Felice Anerio, Gregorio og Domenico Allegri, Vincenzo Ugolini, Antonio Cifra, Domenico Massenzio, Paolo Agostini og Alessandro Costantini.
Nanino skrev en del madrigaler og motetter såvel som andre kirkemusikalske verk. Til forskjell fra sin eldre bror frigjorde han seg med tiden i økende grad fra Palestrinas innflytelse.
Stord
Stord er en kommune i Sunnhordland i Vestland fylke. Også navn på øya Stord, hvis sørlige halvdel dekkes av Stord kommune, og den nordlige av Fitjar. Kommunen Stord omfatter et 144 km² stort areal på de bebodde øyene Stord, Huglo og Føyno. I tillegg kommer flere mindre øyer og holmer.
Navnet Stord kommer av norrønt, «den høgreiste».
Stord fikk bystatus i 1997 og er Norges 2. største by etter Ålesund med nynorsk som skriftspråk. Kommunestyrets vedtak er at hele kommunen har bystatus. Stord er regionsenter for Sunnhordland.
Kommunesenteret heter Leirvik, som på folkemunne blir kalt «Vikjo». Her bor det ca. 14 000 innbyggere. Sagvåg er nest største tettsted med ca. 3,500 innbyggere. Stord kommune har et samlet innbyggertall på over 19,000 innbyggere. Største hovednæring er leverandørindustrien innen olje og gass – hovedsakelig feltutvikling men òg teknologiutvikling, drift, vedlikehold og modifikasjoner. Aker Solutions Stord (Kværner fram til 2020), Wärtsilä og Leirvik AS har samlet over 3000 ansatte.
Børtveit kraftverk ligger på Stord. Det gjør også Stord lufthavn, Sørstokken.
Avisen Sunnhordland kommer ut på Stord tre ganger i uka. Nettavisen Stord24 har også kontor her. Leirvik har lokalkontor for NRK.
Romanias kvinnelandslag i fotball
Romanias kvinnelandslag i fotball representerer Romania i internasjonal fotball. Landslaget har aldri kvalifisert seg til noe mesterskap.
Stord
Geografi
Stord har bare fastlandsgrense til Fitjar kommune. Over sund og fjorder kommer en i nordøst til Tysnes, i øst til Kvinnherad, i sør over Bømlafjorden til Sveio og i vest til Bømlo.
Nordøst i kommunen er det flere høye fjell. Den høyeste toppen er Mehammarsåta på 749 moh., mens den mest kjente er Kattnakken, som ligger 724 moh. Her står en radio og TV-sender og det går grusvei helt til topps.
Romanias kvinnelandslag i fotball
Romanias første kvalifisering var til EM i 1993. Romania endte på andreplass, poenget bak Nederland. En uavgjort mot tabelljumbo Hellas avgjorde til Nederlands fordel. Romania var også nære ved neste kvalifisering, men deretter gikk det litt dårligere. Romania ble sist i kvalifiseringen til EM i 1997, og rykket deretter ned til klasse B. De påfølgende kvalifiseringene var Romania nære opprykk, men de tapte alltid den siste kvalifiseringskampen. Romania kom ikke tilbake til kvalifiseringen før de to klassene ble fjernet både for EM- og VM-kvalifiseringsøyemed. Dermed ble kvalifiseringen til EM i 2009 Romanias første kvalifisering siden 1997. Romania måtte begynne i første kvalifiseringsrunde, men vant den uten problemer. I den neste runden endte Romania nest sist, etter å ha slått og spilt uavgjort mot Ungarn og tapt mot de andre motstanderne.
I kvalifiseringen til VM i 2011 kom Romania i en noe merkelig gruppe med Ungarn, Ukraina, Bosnia-Hercegovina og Polen. Romania bidro til å gjøre gruppen høyst uforutsigbar ved å spille uavgjort mot storfavoritten Ukraina og Ungarn. Romania slo også Bosnia-Hercegovina begge gangene, men tapte de resterende kampene, og endte nest sist.
Stord
Geografi
I sør og øst er det lavland med mye god dyrkingsjord. Her ligger det meste av bebyggelse, industri og jordbruksareal. Tettstedet Leirvik strekker seg fra Rommetveit i øst til Skjersholmane og Heiane i sør.
En finner tre naturreservat i Stord kommune. Iglatjørna naturreservat, Sjoalemyra naturreservat og Hystad naturreservat. Hystad naturreservat, også kalt "Hystadmarkjo" er det mest kjente. Naturreservatet består av flere naturtyper, men det er spesielt den usedvanlig godt bevarte svartolder-sumpskogen i området som er grunnen til etableringen av naturreservatet. Naturreservatet inneholder også flere forhistoriske gravminner. I og rundt "Hystadmarkjo" er det 14 steinrøyser og 2 steinringer fra perioden bronsealder til vikingtid der det er gjort flere arkeologiske funn. Naturreservatet er også et av de mest benyttede friluftsområdene i kommunen, med flere badeplasser og opparbeidet grusvei som går tvers gjennom.
Historie
Stord kommune ble opprettet i 1838, som følge av formannskapslovene av 1837. Fitjar ble skilt ut som egen kommune i 1860, og Valestrand i 1868.
Samferdsel
Trekantsambandet med bruer og undersjøisk tunnel gir forbindelse sørover til Sveio på fastlandet og til øykommunen Bømlo. Europavei 39, hovedveien mellom Bergen og Stavanger, går over øyen. Det er ferjeforbindelse fra Skjersholmane til Ranavik i Kvinnherad, og fra Jektavik til Hodnanes på Tysnes og Huglo. Stord lufthavn Sørstokken ligger på en halvøy ca. 3 km nordøst for Sagvåg. Herfra går det daglig rutefly til Oslo. Leirvik er et viktig regionssentrum i Sunnhordland, og er et knutepunkt for kollektivtrafikken i området, med hurtigbåtterminal og busstasjon.
Politikk
Utfyllende artikkel: Tidligere kommunevalg på Stord
Kommunestyrevalget 2019
I løpet av 2020 meldte Bente Bjelland (Ap), Katrin Innvær Ankervold (Ap) og Linda Grundtvig (FrP) seg ut av sine partier, og stod som uavhengige i kommunestyret. Siden har Bjelland og Ankervold meldt seg inn igjen i Arbeiderpartiet. Linda Grundtvig meldte seg inn i Høyre i februar 2022, og de er dermed største opposisjonsparti med syv representanter i kommunestyret.
I februar 2022 ble Nancy Aasheim (Sp) valgt til ny varaordfører etter at Jakob Bjelland (Sp) ble utnevnt til statssekretær i desember 2021.
Storddøra
Når man kommer båtveien inn mot Leirvik, ser man en høy skulptur som ligner en stor dør. Den heter Storddøra og er laget av Sissel Tolaas. Den er plassert i Onarheimsparken ytterst på moloen ved Leirvik havn. Den er ca. 16 meter høy, og består av 20 kuber med propeller inne i hver kube. Den kostet 5.5 millioner for kommunen.
Bichon frisé
Opprinnelse og alder
Opprinnelsen til denne lille hunderasen er ikke helt klar, men før i tiden mente man at den opprinnelig stammet fra Spania og at den ble ført derfra til Kanariøyene på 1300-tallet. Der skal den ha vært spesielt tallrik rundt hovedstadsområdet på øya Tenerife, derav navnet bichon tenerife eller tenerifehund. Om dette medfører riktighet er imidlertid høyst usikkert, men som type snakker man uansett om en relativt gammel hund.
Den er alltid hvit, og er som oftest en klok og fin familiehund.
Utseende, anatomi og fysikk
Bichon frisé er en liten hund med en langstrakt kropp og en karakteristisk krøllet hvit pels. Hodet står i forhold til kroppen og bæres høyt på en relativt lang hals. Ørene er hengende og dekket av et langt småkrøllet hårlag. Den har muskuløse lemmer og små runde labber. Halen bæres høyt i en bøy, men skal ikke være ringlet over ryggen.
Pelsen er silkeaktig hvit, tett og krøllet. Den skal henge løst og må ikke være bølget eller rett. Lengden på pelsen er normalt 7–10 cm, men den er voksende og må kontrolleres gjennom trimming og klipp. Mest vanlig er såkalt løveklipp.
I størrelse blir denne hunden normalt ca. 25–30 cm i skulderhøyde, mens vekten ligger på ca. 3–5 kg.
Bruksområde
Bichon frisé er først og fremst en hendig, god og snill familiehund, dernest en populær utstillingshund og brukshund. Den regnes som lettlært og ivrig. I Norge har minst en hund av rasen oppnådd championat i agility, og en finsk Bichon Frisé (White Symphony Cassandra) har blitt Nordisk mester i agility.
Lynne og væremåte
Det sies av bichon frisé er en liten hund med stor personlighet og den er meget vital, livlig og glad, og den har gjerne en god porsjon egenvilje. Den hendige størrelsen gjør den egnet for nærmest alle som ønsker seg en god kamerat og turvenn, så man kan slå fast at den er en ypperlig familiehund for mange formål.
Annet
Pelsen gjør denne hunden meget godt egnet for nordlige strøk, selv om den krever en viss kontinuitet i vedlikeholdet. Imidlertid er pelsen lite motstandsdyktig mot vann, slik at hunden lett vil fryse om den blir våt, selv om temperaturen er over null grader. Dette kan begrense bruksegenskapene noe, og gjør det nødvendig å beskytte hunden mot å bli våt dersom den skal oppholde seg ute over lengre tid. Den er gjerne glad i lange turer og jevnlig mosjon utendørs.
TCL Chinese Theatre
TCL Chinese Theatre er en kino som ligger på 6925 Hollywood Boulevard i Hollywood, ved siden av den kjente Hollywood Walk of Fame. Kinoen het opprinnelig Grauman's Chinese Theatre, men fra 1973 til 2001 ble den kalt Mann's Chinese Theatre. Det nåværende navnet ble offisielt 11. januar 2013, etter at TCL Corporation kjøpte navnerettighetene.
Bygningens opprinnelige navn – Grauman's Chinese Theatre – henspiller på skuespilleren Sid Grauman, som tok initiativet til etableringen og var en av de første eierne.
Grauman og hans forretningspartnere hadde allerede bygget to andre kinoer i Los Angeles. Nede i sentrum lå Million Dollar Theatre, og ved Hollywood Boulevard hadde de åpnet en annen kino, Grauman's Egyptian Theatre, i 1922. Den kinoen ble svært innbringende, og entreprenørene besluttet å bygge enda en kino noen kvartaler unna. Byggingen av Grauman's Chinese Theatre startet i januar 1926, og byggearbeiden pågikk i over 18 måneder å bygge. Den nye kinoen ble innviet 18. mai 1927 med premierevisning av Cecil B. DeMilles film The King of Kings. I årenes løp har det funnet sted en rekke andre premierer, bursdagsfester og tre Oscar-utdelinger i denne kinobygningen.
Etableringen
Bygningen ble tegnet av et team fra arkitektkontoret Meyer & Holler med Raymond M. Kennedy som sjefsarkitekt. Det var eiendomsmogulen Charles E. Tobermans idé at den nye kinoen skulle ligne et kinesisk palass.
Sid Grauman eide en tredjedel av aksjene i Chinese Theatre da kinoen stod ferdig. De øvrige aksjeeierne var skuespillerparet Douglas Fairbanks og Mary Pickford samt Howard Schenk.
Fortauet foran bygningen
Blant kinoens kjennemerker er betonghellene som ligger på fremsiden, med signaturene og hånd- og fotavtrykkene til kjente filmpersonligheter fra 1920-årene og frem til i dag.
Eingetragene Genossenschaft
Eingetragene Genossenschaft (eG) er en selskapsform som bare finnes i Tyskland, og som er en form for samvirke. Selskapsformen tilsvarer eingetragene Verein, som er den vanlige selskapsformen for foreninger uten næringsvirksomhet som primær aktivitet.
MI4
MI4 var en avdeling av British Directorate of Millitary Intelligence, Seksjon 4, som igjen var en del av War Office. MI4 var ansvarlig for luftrekognosering. MI4 er starten på organisasjonen som i dag er kjent som JARIC.
Namsos’ historie
Namsos' historie går i hovedsak tilbake til byens opprettelse i 1845. Tre ganger har Namsos blitt så godt som utslettet, enten av brann eller bomber. Hver gang har gjenreisningen av byen skjedd raskt. Namdalen har store skogressurser. Namsos ligger i Nord-Trøndelag, innerst i Namsenfjorden, ved utløpet av elva Namsen. Den første industrielle tømmerdriften startet på 1800-tallet. Ute ved kysten var det mye fisk i sjøen.
Frankenstein’s Daughter
Frankenstein's Daughter er en amerikansk film, hvor den opprinnelige historien om Frankensteins monster var basert på romanen Frankenstein av Mary Shelley.
Namsos’ historie
Namsos etableres
En sentral grunn til at Namsos ble opprettet var at landhevinga som var/er en følge av istida, gjorde det vanskeligere å ferdes med båt opp til Melen i bygda Skage hvor høstmartnan ble arrangert.
Frankenstein’s Daughter
Filmen var den tredje av fire klassiske drive-in-filmer av produsent Marc Frederic og regissør Richard Cunha.
Namsos’ historie
Namsos etableres
Melamartnan i begynnelsen av oktober var hvert år det sentrale sted for omsetning av mange typer varer. Folk kom langveis fra nord, sør og øst - også fra Sverige. Slik var det også mange andre steder i landet. Felles for disse markedene var at det var uregulerte markeder. Dette fungerte ved siden av regulerte markeder med krav til handelsbrev som normalt kun ble gitt til byborgere. Nærmeste by av en viss størrelse var Trondheim. Handelen i byene ga grunnlag for toll og andre avgifter til statskassa. Både statlige og private interesser ville anlegge en by ved Namsens utløp. På 1830-tallet ble det diskutert mye i Namdalen om å etablere en by i distriktet. Styresmaktene var også enige om at det burde etableres en by i Namdalen, men det var uenighet om hvor byen skulle ligge.
Frankenstein’s Daughter
Handling
Trudy Morton er en tenåring som bor sammen med sin onkel Carter Morgan. Hun får mareritt hvor hun drømmer om at hun er et monster som løper rundt i gatene om natten. Trudy mener drømmene er ekte. Kjæresten hennes Johnny Bruder gjør ikke det. Det gjør heller ikke vennene hennes, Suzie Lawler eller Don. Det viser seg at Trudy faktisk blir et monster om natten, takket være Carters merkelige laboratorie-assistent Oliver Frank. Han bor sammen med dem, og arbeider i Carters laboratorium. Carters mål er å eliminere all sykdom, slik at folk kan leve evig. Men Olivers mål viser seg å være noe ganske annet.
Namsos’ historie
Namsos etableres
Det ble foreslått elleve steder som var høvelige for å etablere en by. Det var Nærøysund, Fosnesvågen, Landfallvika, Bråholmen,Spillumsvika, Prestvika, Fosslandsosen, Bjørøya, Selnesbukta og Tiendeholmen. For skips og fiskerinæringen var det best at byen ble anlagt ute i Nærøy. Nærøy ligger ute ved kysten. Trelastnæringen ville etablere byen ved Namsens utløp. Mesteparten av tømmeret som ble hogd i Namdalen ble fløtet nedover Namsen. Landbruksnæringa ville bygge byen på Bråholmen. Spillumsvika og Bråholmen hadde gode havneforhold.
Frankenstein’s Daughter
Handling
Carter bryter seg inn i Rockwell Labs for å finne Digenerol, et kjemikalie han behøver for sine eksperimenter. Han vet ikke hvem Oliver egentlig er. Eller at Oliver, ved hjelp av en gartner Elsu, forsøker å skape et "perfekt vesen" og at Oliver faktisk heter Oliver Frankenstein, barnebarn av den opprinnelige Dr. Frankenstein. Politi-etterforsker Boyd og Bill Dillon undersøker en rapport fra en redd kvinne (spilt av Charlotte Portney) om at et kvinnelig monster i badedrakt angrep henne. Dette monsteret var selvfølgelig Trudy. Oliver finner henne, og tar henne med seg hjem igjen. Boyd og Dillon får besøk av Mr. Rockwell fra Rockwell Labs. Rockwell sier at deres stjålne Digenerol kan være relatert til monster-problemet.
Namsos’ historie
Namsos etableres
7. juni 1845 bestemte Stortinget at den nye byen skulle bygges på Bråholmen ved utløpet/elveosen til Namsen i daværende Overhalla kommune. Den svensk norske kongen Oscar I gikk i mot forslaget. Mange namdalinger var skeptiske til at den nye byen skulle bygges på Bråholmen. Stortingsmann Ludvig Kristensen Daa talte derimot varmt for at det skulle bygges en by nettopp på Bråholmen. Fisket, jordbruket og skogsdriften ville utvikle seg sterkt i de kommende årene mente Daa. Namsos ville være et livskraftig sentrum for denne utviklingen. Mange syntes at det var rart at det skulle bygges en by på en plass hvor det nesten ikke bodde folk. I 1845 bodde bare 23 sjeler på Bråholmen. Vanligvis utviklet en by seg ut ifra et tettsted.
Frankenstein’s Daughter
Handling
Men samtidig mener Carter at han nå må stjele mer Digenerol. Oliver ønsker å skape et kvinnelig perfekt vesen, noe en Dr. Frankenstein aldri har forsøkt før. Skapningen blir levende, fryktelig arret og hun dreper en lager-arbeider. En annen arbeider, Mack, kontakter politiet. Oliver vil ha laboratoriet for seg selv, og bestemmer seg for å drepe Carter. Men når han begynner å kvele Carter, dukker Boyle og Dillon opp med spørsmål om Digenerol. Oliver forteller dem at Carter stjal stoffet, og Carter forteller dem at Oliver forsøkte å drepe ham.
Namsos’ historie
Namsos etableres
Namsos ble skilt ut fra Vemundvik i 1846. Den nye kommunen hadde 591 innbyggere.
Frankenstein’s Daughter
Handling
Oliver overtaler dem om at Carter har psykiske problemer, og politiet arresterer Carter. Oliver avslører at etternavnet hans egentlig er Frankenstein, ikke Frank. Når han viser sin skapelse til Trudy, besvimer hun av skrekk. Men når hun våkner igjen. går hun til nærmeste politistasjon, hvor Boyle forteller henne at både Johnny og Carter er døde.
Namsos’ historie
Namsos etableres
I 1867 ble Namsos dampskipsselskap dannet. De skulle drive med skipstrafikk i Namdalen og drive en dampskipsrute til Trondheim, men havneforholdene ved Bråholmen var dårlige. Tilgangen på ferskvann var også dårlig. Mange var skeptiske til om Namsos kom til å utvikle seg til en dynamisk handelsby.
Nybyggertiden
Skeptikerne skulle ta feil. Ludvig Kristensen Daa og de andre entusiastene fikk rett i sine spådommer.
Sagbrukene trengte arbeidskraft og arbeidsfolk strømte til byen. Dette gav også grunnlag for at mange handverkere kunne etablere seg i byen. I 1850 hadde Namsos 32 handverkere. 1850 – årene var en god tid for trelastbransjen. Det førte til at folketallet i byen ved Namsens munning steg. I 1850 bodde det 309 innbyggere i Namsos. Fem år senere bodde det over 6000 innbyggere i byen.
Økonomisk krise
I 1857 herjet en stor økonomisk krise verden. Mange store bedrifter fikk problemer.
Utvandring til Amerika
I den siste halvparten av 1860-årene var det liten byggevirksomhet i Namsos. Dårlig vær hadde gjort at det ble små avlinger i disse årene. Flere bønder maktet ikke å betale skatten sin. Derfor måtte en del bønder selge unna gårdene sine og det til underpriser. Mange arbeider gikk arbeidsledige i Namsos. De måtte få hjelp fra fattigkassa.
Det kom mange brev til mange hjem fra slektninger som hadde utvandret til USA. Her kunne man lese om at alle kunne få jord som de kunne dyrke opp. Dette virket forlokkende på mange. Masseutvandringen fra Norge begynte nettopp på denne tiden, og mange namdalinger ønsket å utvandre til USA.
I 1867 reiste det første skipet med utvandrere fra Namdalen til USA. Dette året dro skutene «Viktor» og «St. Lawrence» over til USA med namdalske utvandrere. I 1868 dro seilskuta Johan med 423 passasjerer over til Amerika. Seks passasjerer døde på ferden over. I 1869 og 70 dro emigrantskipet «New Brunswick» over til USA flere ganger med utvandrere fra Namdalen.
Den store bybrannen i 1872
I 1856 ble det ansatt to vektere i Namsos. De ble lønnet av kommunen. Lønna for vekterjobben var 25 speciedaler i året. Hver time skulle vekteren rope klokkeslett, vindretning og andre beskjeder. Han skulle også tenne gatelyktene. Vekteren var også et slags politi og brannvakt.
I 1875 ble det ansatt en tårnvekter. Han skulle ha tilhold i et rom i kirketårnet. Her skulle han speide etter brann. Hver time skulle han blåse i en blikktrompet for å varsle tiden. Vaktordninga i kirketårnet ble avviklet etter den andre store bybrannen i 1897. Hele vekterordningen i Namsos ble avviklet for godt i 1909 etter 53 års virksomhet.
Vekterordningen forhindret ikke at Namsos ble rammet av flere store bybranner. I 1872 var det rundt 100 hus i Namsos, og byen hadde 1300 innbyggere. Etter noen harde år var det igjen gode tider i byen. Trelastnæringen og fiskeriene hadde nok å gjøre. Ut på kvelden 27. juni 1872 begynte det å brenne i et uthus i Namsegata. To gutter hadde lekt med fyrstikker i ei vedbu. Uhellet var ute, og bua tok fyr. Vinden var ikke gunstig, og i løpet av noen nattetimer var 80 % av Namsos brent ned. Namsos var blitt omgjort til en askehaug. Byen hadde bare én brannsprøyte, og det tok noe tid før brannfolka fikk fraktet sprøyta til vedboden. Da de kom til brannen, så kunne de ikke bruke de to kummene som var nærmest. De hadde blitt tomme på grunn av tørke.
Gnister fra den brennende boden spredte seg til andre bygninger. Hele den nedre delen av Namsos brant. Brannen spredte seg oppover byen. De store trelastlagrene på Gulbrandsons dampsag stod i lys lue. En stund stod også skolen i fare for å brenne ned. Nå var det viktig å hindre at brannen spredte seg til de øvre delene av byen. Folk arbeidet som gale for å slukke brannen. Befolkningen stilte seg i rekke fra brannen og ned til sjøen. Vannbøtter ble sendt i vill fart opp til brannen. Ved tretiden på natten hadde de klart å stogge brannen ved Rollaugsgate. Kirka, dampsaga, skipsverftet, apoteket, tollbua, de fleste butikkene og kontorene i byen telegrafstasjonen og alle sjøpakkhusene lå nå i aske. Flere fraktfartøyer og småbåter som lå til kais, brant også opp.
Gjenoppbyggingen
Etter bybrannen i 1872 ble det en livlig gjenoppbyggingsperiode i Namsos. Innbyggertallet økte med 200 personer i årene etter brannen. Det var godt sildefiske i Namdalsdistriktet. Mange hadde derfor god økonomi. Folk hadde penger til å bygge hus. De husene som brant ned, ble raskt gjenoppbygd. Men det ble også satt opp nye hus på nye tomter. Det ble bygd hus oppetter Havikvegen og i Lavika. Det ble bygd mer ensartede og solide hus etter brannen.
I årene etter brannen fikk arbeiderne 4 kroner timen. Før brannen tjente de 2 kroner timen. Byggematerialene ble dyrere, og forsikringspremiene ble fordoblet på noen få år. Dette førte til at det ble lavere bygningsaktivitet utover 1870-årene. Påbegynte bygårder ble stående halvferdige. Folk hadde ikke råd til å leie rom i de nye bygårdene. Mange reiste fra byen eller utvandret til Amerika.
I 1888 ble sykehuset på Alhus flyttet inntil Namsos. Det ble plassert der Namdal Sykehus nå ligger. På Alhus hadde det vært sykehusvirksomhet i nesten 40 år. Denne tømmerbygningen ble grunnstammen til det som er Namdal Sykehus i dag. Forholdene ved sykehuset var primitive i starten. Sykehuset manglet operasjonsbord, og pasientene lå på gamle halmmadrasser.
Ny bybrann
30. mai 1897 var en vakker og varm vårdag. En mild vind blåste innover byen. Ved femtiden på ettermiddagen brøt det ut brann ved et sjøpakkhus på havna. Kullagret inne på brygga hadde tatt fyr. Brennende gasskyer drev oppetter bygatene. Flere bygninger i byen tok fyr. Brannen spredte seg med stor hastighet. Dessverre økte vinden.
Et ubehagelig etterspill
I tiden etter brannen kom det inn pengegaver til gjenoppbygging av Namsos. Byen fikk 22 000 kroner i gaver og tilskudd. Det var en stor sum den gangen. Folk snakket om at enkeltmennesker hadde lurt til seg penger på uærlig vis. Sladder og rykter gikk i den lille småbyen. Enkeltmennesker ble mistenkeliggjort for underslag. På et folkemøte september 1898 ble flere personer beskyldt for underslag. Saken ble også tatt opp flere ganger i formannskapet. Den ble også sendt til Innenriksdepartementet.
I april 1902 ble det lagt fram et godkjent regnskap. I fire år hadde denne saken forsuret miljøet i Namsos. Det ble satt i gang etterforskning på hvorfor brannen hadde startet i sjøhuset. 2000 mennesker ble avhørt. Det var stemning for at saken skulle tas opp i lagmannsretten. Men i desember 1901 henla riksadvokaten saken på grunn av bevisets stilling. Brannen ble aldri oppklart, og det skapte en utrivelig stemning i Namsos med sladder og mistenkeliggjøring.
Namsos bygges opp for tredje gang
Dagen etter brannen satte handelsfolk opp telt på torvet i Namsos. Det var viktig å få i gang handelen. Gjenoppbyggingen kom fort i gang. Det var lett å få tak i byggematerialer. Sagbrukene ble spart for brannen. Det ble satt krav til at det skulle være brannmur i de nye bygårdene. Det skulle være fem meter mellom de husene hvor det ikke var brannmur. Strenge bygningslover, høye lønninger og dyre materialer førte til at det ble dyrere å bygge enn før.
I 1895 var innbyggertallet i Namsos steget til 1981 innbyggere. Det kom handverkere fra andre steder i landet og fra utlandet for å delta i gjenoppbyggingsarbeidet. Disse folkene kom til å sette sitt preg på byen. Det ble mer liv i den lille småbyen enn det hadde vært i tidligere tider. Det ble startet flere kafeer og restauranter. Mange besøkte også Frelsesarmeens lokaler.
1912–1920
Trelastindustrien i Namsos hadde mange gode år etter brannen i 1897. Rundt år 1900 ble det bygd flere sagbruk i Namsos. Det var stor etterspørsel etter trelast i Norge og i utlandet. Derfor steg prisene. Det var gode tider for namsosingene. I England ble tømmerstokker (propos) brukt i gruvegangene. I Norge ble mye av trelasten brukt til å bygge frakteskip. Millioner av fiskekasser ble bygget av materialer som hadde blitt sagd ved sagbrukene i Namsos. Det ble også solgt stokker til fiskeindustrien. De ble brukt til å bygge fiskehjeller i Nord-Norge. Stolpene ble også brukt til telefon- og telegrafstolper.
Da Bergensbanen ble bygd, ble det kjøpt inn store mengder trelast fra Namsos. Materialene ble brukt til å bygge overheng over jernbanelinja på de mest værharde strekningene over fjellet. I 1916 startet man gruvedrift på Svalbard. Materialene til husene i Longyearbyen kom fra Namsos. Snekkere og andre handverkere kom også fra Namsos for å sette opp hus på Svalbard. Nord-Norge var et godt marked for sagbrukene i Namsos. Det er mange hus nordafor som er bygd av materialer sagd ved sagbruk i Namsos. Fra 1912 til 1920 ble prisene på trelast tredoblet. Sagbrukene i Namsos gikk med store overskudd. Da første verdenskrig brøt ut i 1914, så ble behovet for tømmer stort. Sagbrukene i Namsos gikk for fullt.
I 1954 stod Kornsiloen ferdig i Namsos. Den er 40 meter høy. Det tok 12 dager å støpe den ferdig. Siloen hadde elektriske tørker som kunne tørke 6 tonn korn i timen. Felleskjøpet bygde også et lager i tilknytning til Siloen. I dag er Siloen blitt bygd om til boligblokk. I 1948 Ble Namdalsmeieriet grunnlagt. Tidligere hadde det vært flere meieriutsalg i byen. Flere små meierier drev ute i distriktet. Bøndene lverete også melk på døra til kunder i byen. Vegnettet gjorde det letter å få fram melka. Det ble bygd meieri i Havnegata. Det er der hvor NAVA ligger nå. Her var det meierivirksomhet helt fra til 1968. I 1969 ble meieriet flyttet til Hylla.
Krisetider 1921–1935
Norge var nøytral under første verdenskrig. Likevel merket namsosingene på ulike måter krigen. Landene som førte krig hadde et stort behov for trelast. Prisene på trelast var høye i årene fra 1914 til 1921. Trelastnæringa i Namsos hadde gode tider. Halvparten av innbyggerne i Namsos arbeidet i trelastnæringen.
Den eneste store arbeidsplassen i Namsos ved siden av sagbrukene var Namdalens Ullvarefabrikk. Den ble startet opp virksomheten i 1913. I 1921 falt prisene på trelast. Overproduksjon av trelast presset prisene ned. Dette prisfallet rammet Namdalen og Namsos hardt. Det ble nesten ikke hugget tømmer i Namdalen i disse årene og sagbrukene reduserte virksomheten betraktelig. Flere av sagbrukene innstilte helt i disse årene.
I 1925 hadde fiskerne også en dårlig sesong. Det var nesten ikke fisk i sjøen. Dette gjorde ikke situasjonen i Namsos noe bedre. På slutten av 1920-tallet ble flere sagbruk og andre bedrifter slått konkurs. Van Severen klarte seg gjennom disse harde åra og de tok over flere av de andre sagbrukene i byen. Disse harde tidene skulle vare til langt ut på tredvetallet. Sagbrukene hadde tatt opp store lån i byens banker. Da de harde tidene satte inn i begynnelsen av 20-årene, så tok sagbrukene opp flere lån. De harde tidene førte til at sagbrukene ikke klarte å betjene lånene. Dette førte til at også bankene fikk problemer. Mange av kundene ble skeptiske og tok sparepengene sine ut av bankene. På den måten mistet bankene kapital.
To av bankene i Namsos gikk derfor konkurs. Det var Namdals Privatbank som ble stiftet i 1887. A/S Handels og Landmandsbanken ble startet i 1913. Begge disse bankene gikk overende. Fra 1927 var Namsos Sparebank den eneste banken i Namsos. I 1933 åpnet Forretningsbanken i Trondheim en filial i Namsos.
Fra 1920 til 1935 økte arbeidsløsheten sterkt i Namsos. I 1920 gikk 200 personer uten arbeid i byen. De måtte få hjelp av kommunen for å overleve. I 1935 var 1100 mann uten arbeid. Det var et stort for en by som bare hadde 3614 innbyggere. Forsorgsbidragene var små. De var knapp nok til å overleve på. Lensmannen kom og tok utpantinger til dem som ikke betalte regningene sine. Svikten i skatteinngangen var stor i Namsos. Det førte til kommunen måtte innskrenke virksomheten. Da Namsos ble grunnlagt, gikk det en smal bygdeveg over Høknesfjellet. Det var den eneste vegforbindelsen til Namsos. I 1868 var hovedvegen mellom Namsos og Overhalla ferdig. I 1922 stod omsider Namsenbrua ferdig.
Den andre verdenskrig
Nazi-Tyskland invaderte Norge 9. april 1940, og tyske styrker ble satt i land i Trondheim og på Værnes. De allierte satte i land soldater i Namsos og på Åndalsnes som ledd i en planlagt knipetangsmanøver mot Trondheim som da var besatt av tyske styrker.
Britiske 146. brigade med kodenavn «Mauriceforce» ble landsatt i Namsos kvelden 17. april. Sammen med de britiske soldatene var 5000 franske soldater inkludert alpejegere. De landet i Namsos 19. april.
20. april 1940 ble Namsos bombet kraftig av tyske bombefly. Klokken 10 på formiddagen kom tre tyske bombefly innover byen. Flyene slapp brannbomber på tomta til Van Severen der det brøt ut en voldsom brann. I de neste to timene kom de tyske flyene i puljer innover byen, tre fly i gangen. Brannvesenet og frivillige prøvde å stoppe de voldsomme brannene som herjet i Namsos. Ved 12-tiden ble det en times pause i bombingen av byen. Dermed var det mange mennesker som hadde tatt tilflukt inne i byen som kom seg ut av Namsos og søkte tilflukt i skogen rundt byen. Flere flyktet også oppover i dalen til Hunn og Ranemsletta samt gårder både i Skage- og Ranem-bygdene.
I tillegg til å bombe byen, skjøt flyene på alt som rørte på seg. Bombinga av Namsos fortsatte til 18-tiden på ettermiddagen. Utpå kvelden hadde de tyske bombeflyene forvandlet Namsos fra å være en vakker småby til å bli en rykende askehaug. Igjen stod noen murpiper og brannmurer og steinkirka fra 1903 lå i ruiner. Tre sivile mistet livet under bombingen av Namsos. 207 hus i byen var totalskadd, mens 217 hus hadde fått store skader. Gatene, vannledningene, kloakknettet og elektrisitetsnettet hadde fått store ødeleggelser. Kaiene var et særskilt bombemål og kullageret på Vika fikk en skikkelig fulltreffer. Kullet brant i lang tid etter bombingen. Tyske fly bombet Namsos og distriktet rundt i flere dager etter 20. april. De slapp bomber også på Bangsund, Spillum og i Vemundvik kommune. Det samme skjedde også på Hunn og på Ranemsletta i Overhalla. Begge Haugum-gårdene unntatt eldhuset på bnr 1 brant ned. Det var allierte soldater på begge Hunna-gårdene, men tyskerne tok feil og bombet istedet Haugum-gårdene på Sletta. På Hunn forsøkte de å treffe jernbanebrua over Myrelva uten å lykkes.
4. mai kom de første tyske soldatene syklende til Namsos. Like etter kom et par hundre tyske soldater med tog til Namsos fra Snåsa. Dermed begynte den fem år lange tyske okkupasjonen av Namsos. I begynnelsen bygde tyskerne en antitankgrav tvers over Midtbyen. På folkemunne fikk den navnet Den engelske kanal. Under andre verdenskrig var det stasjonert mange tyske soldater i Namsos. Det var tyske leirer på Prærien, Kleppen og Østbyen.
Gjenoppbyggingen 1945–1961
Det var først i 1946 at gjenoppbyggingen av Namsos tok til. Det var flere årsaker til at det tok så lang tid. For det første så likte ikke folk den nye reguleringsplanen. For det andre så var det stor mangel på byggematerialer. Tyskerne tok alt til sin egen byggevirksomhet. Først ble byen ryddet etter bombingen. Deretter ble gatenivået hevet over flomålet.
Så ble det satt opp brakker. Disse ble tatt i bruk av handelsstanden i Namsos. Det ble satt opp mange brakker på Trælastforeningens tomt i Vertfsgata. Dette området fikk tilnavnet «Wall Street» på folkemunne.
Blokkbygget i Abel Meyers gate ble satt opp i 1941. Etter bombingen av Namsos i 1940, samlet Røde Kors i Sverige inn store beløp til gjenoppbyggingen av byen. I 1941 ble det reist 45 nye hus øst for Namsos Kirkegård. Den nye bydelen fikk raskt navnet Svenskbyen. Barnas Hus ved Fredriksbergparken var også en gave fra svensk Røde Kors. Folk i Sarpsborg samlet inn penger til 10 nye hus, som ble satt opp i Namsos i 1940.
Skuespilleren Toralf Sandø arrangerte en festforestilling på Eldorado Kino i Oslo, hvor overskuddet gikk til gjenreisingen av Namsos. Namdalslaget i Oslo samlet inn store mengder klær som ble sendt nordover. Gjenoppbyggingen tok for fullt til i 1946. Byen beholdt sjakkbrettmønstret av gater. Men en del gater ble bredere. Havnegata ble utvidet til 17 meters bredde Abel Meyers gate til 19 meters bredde. I sentrum ble det satt opp to til treetasjes hus i betong. Det ble dannet flere boligbyggelag. På Prærien og Østbyen satte boligbyggelagene opp mange bolighus. Etter tre år med gjenoppbygging hadde byen like mange hus og like stort areal som før den ble bombet.
På 1950-tallet ble det også satt opp mange forretningsbygg i Namsos. Hele vann- og kloakknettet i Namsos måtte også fornyes. Det ble bygd 770 meter vannledninger, 3900 meter kloakkledninger og 56 kummer. Gatenivået ble ytterligere hevet. Massene kom fra grustak på Klinga og fra byggeplassene. I 1957 var samtlige gater i Namsos sentrum asfaltert. Det gjorde Namsos til en renere by enn tidligere da byen hadde grusveger.
Mange mann var sysselsatt i byggenæringa. I 1953 var 293 mann sysselsatt med å gjenreise byen. Det tok nesten 20 år før gjenoppbyggingen av Namsos var fullført. I 1960 stod Namsoskirka ferdig og året etter var Samfunnshuset ferdigbygd. Namsos fikk store summer fra staten til gjenoppbygginga og de som mistet husene sine etter bombinga fikk støtte fra krigsskadetrygda. Namsos fikk etter hvert flere nye bydeler. I vest lå Prærien og Byåsen. Lavika lå i nordvest. Tiendeholmen lå i sør og Bråholmen lå i sentrum. Bjørum og Østbyen lå i øst og nordøst.
Byen hadde vokst kraftig etter gjenreisinga. I 1960 bodde det 5000 mennesker i Namsos. Sentrum hadde også blitt større etter utfyllingene på Vestr og Østre Byområde. Trelastnæringa var fortsatt den dominerende næringa i Namsos. Like etter krigen hadde byen tre sagbruk. I tillegg til sagbrukene hadde byen en ullvarefabrikk, en ferdighusfabrikk, flere skofabrikker, en konfeksjonsfabrikk, en margarinfabrikk, sementvarefabrikk og et jernstøperi.
Det fantes også flere bilverksteder, møbel- og trevarefabrikker flere trykkerier og en pipefabrikk. I 1954 stod Industribygget på Vika ferdig. I 1951 bygde Bøndenes Salgslag et nytt slakteri på kaia. I 1954 bygde Felleskjøpet en kornsilo like ved. På 1970-tallet flyttet Meieriet og Bøndenes inn i nye lokaler på Hylla. I sentrum holdt to banker, postkontoret, telegrafen, rettsvesenet, et hotell og flere gjestgiveri til. I 1950 stod den nye folkeskolen på Bjørum ferdig. I Vika var det realskole og handelsskole. Ved Namdal sykehus ble det drevet en sykepleierskole. På Høknes var Namdal Yrkesskole kommet i gang med virksomheten sin.
I 1934 stod Namdalsbanen ferdig. I 1978 ble passasjertrafikken lagt ned. Fylkesbilene har ruter til alle de 19 kommunene i Namdalen. Det gikk rutebåter til Trondheim og Ytre Namdal. I 1968 fikk Namsos egen flyplass. I 1959 ble idrettsanlegget i Kleppen åpnet.
Jørgen Johs Havig
18 år gammel ble Jørgen Johs Havig lensmann i Namsos. Han tok over som lensmann etter at faren døde i 1826. Han satt som lensmann i hele 50 år. Han var stortingsmann i 1839 og 1845. I 1842 og 1848 var han vararepresentant på Stortinget. På Stortinget arbeidet han for Namdalen skulle få sin egen by. Derfor regnes han i dag som Namsos grunnlegger.
Havig satt i byens kommunestyre i hele 36 år. Han arbeidet for at Namsos og distriktet rundt skulle få et godt vegnett. Jørgen J. Havig ledet også byggingen av Namsos. Han tegnet kvartaler, målte opp tomter og mer. Mye av dette arbeidet gjorde han sammen med ordfører og sorenskriver Vangensten. Havig satte også navn på mange gater i Namsos. Noen av disse gatene er Havnegata, Namsegata, Sverres gate, Meyers gate og flere. Havig var med også på å opprette en bank i Namsos. I mange år satt han i ledelsen av Sparebanken i Namsos. Han arbeidet også for å få lagt et fengsel til Namsos, ny kirke, og skole. I 1876 holdt byen en stor fest for sin lensmann da han hadde tjenestegjort i 50 år som lensmann. I 1883 døde lensmann Havig.