cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puffinus
Inndeling
Inndelingen følger IOC World Bird List og er i henhold til Gill, Donsker & Rasmussen (2021). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Norske beskrivelser i parentes er ikke offisielle.
Microasteropteron
Microasteropteron er en slekt i familien Cylindroleberididae som er den ene av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne familien har 23 slekter og 70 arter. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Wilson (Nord-Carolina)
Wilson er en amerikansk by som ligger i Wilson County i Nord-Carolina.
Microasteropteron
Gruppen Cylindroleberididae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Wilson (Nord-Carolina)
Den har og dekker et areal på 81,45 km².
Kannapolis (Nord-Carolina)
Kannapolis er en amerikansk by som ligger i Cabarrus County i Nord-Carolina.
Den har og dekker et areal på 85,57 km².
Ekman & Smith
Ekman & Smith var et kompaniskap mellom arkitektene Ove Ekman og Einar Smith, som var halvbrødre. Begge hadde etablert egen arkitektpraksis før samarbeidet — Ekman tidlig på 1870-tallet, mens den betydelig yngre Smith var relativt nyetablert da kompaniskapet tok til i 1889. Firmaet hadde stor produksjon på 1890-tallet, og Ekman var den som utførte flest tegninger. De to fikk oppført leiegårder, forretningsgårder, villaer, skoler, forlystelsessteder og fabrikkbygninger. Samarbeidet varte til rundt 1905, og rundt 1910 fikk de oppført Museumsveien 2 på Bygdøy. Fra 1912 samarbeidet de to og Carl Michalsen under firmanavnet Ekman, Smith & Michalsen.
Oppførte bygninger
(Basert på Arkitekturhistorie.no; alle i Oslo)
Anne Kuhm
Anne Kuhm (født 17. desember 1996) er en fransk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hennes beste resultat var nummer 27 i hopp.
Giulia Steingruber
Giulia Steingruber (født 24. mars 1994) er en sveitsisk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hennes beste resultat var nummer 14 i mangekamp.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 15 i mangekampen.
Issam Nima
Issam Nima (født 8. april 1979) er en algerisk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Procambarus okaloosae
Procambarus okaloosae  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Scapulicambarus som har en ganske stor utbredelse helt sør i USA, i vassdragene innenfor kysten av Mexicogulfen.
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepserene. Procambarus okaloosae er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
Janine Berger
Janine Berger (født 21. april 1996) er en tysk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hennes beste resultat var nummer 34 i hopp.
Konrad Heiden
Konrad Heiden (født 7. august 1901 i München i Keiserriket Tyskland; død 18. juni 1966 i New York City) var en tysk-amerikansk journalist og politisk forfatter, som i 1936 forfattet den første substansielle biografi om Adolf Hitler.
Den sosialdemokratiske journalist skrev fra tidlig i 1920-årene om det politiske liv i München og ble slik en av de tidligste observatører av og en sterk motstander av nazibevegelsen og Adolf Hitler. Etter at han kom til makten flyktet Heiden med flere mellomstasjoner til USA. Han ble amerikansk statsborger i 1950-årene. Han befattet seg særlig med den nazistiske ideologi og karakter.
Bakgrunn
Sommeren 1919 flyttet han til en tante i München og der studerte han fra mai 1920 juss og handelsfag. I 1922 ble han leder av den republikanske studentunion.
Journalistisk karriere til 1933
I 1923 overtok Heiden ved siden av studiene som hjelperedaktør hos Otto Groth, Bayern-korrespondenten for Frankfurter Zeitung (FZ), og lærte fra ham journalismens grunnprinsipper. Heiden var likesom Groth svært politisk interessert, og han ble en spesialist på den da fremvoksende nazistiske bevegelse. Han skrev særlig om deres anfører, Hitler. I 1925 oppgav Heiden sitt studium og tok fast ansettelse hos FZ. I 1929ble han redaksjonsmedlem for FZ i Frankfurt.
Frankfurter Zeitung, som stod det venstreliberale DDP nær, en salgsnedgang, noe som blant annet skyldtes at det gikk tilbake for dette partiet. I 1932 var opplaget halvert i forhold til året 1919. Avisen som hadde hatt mange ansatte for å holde en høy kvalitet, gikk med tap siden 1926. Eneste mulige redning var å søke støtte fra demokratisk sinnede industrielle fra kretsen rundt IG-Farben. Selv om avisen forble formelt unantastet, prøvde noen forretningsfolk å få innflytelse over avisens næringspolitiske linje, og hindre kritikk mot IG-Farben og storindustrien. I avisen holdt man hemmelig at man ble støttet av IG-Farben. Konrad Heiden fikk knapt skrive politiske artikler, men fikk utforme bilagene Das Illustrierte Blatt og Frauenbeilage. Stefan Aust antar at den politiske journalist Heiden ble diskret fortrengt fra det dagsaktuelle. Konrad Heiden skrev blant annet av denne grunn om en æreskrenkelsesprosess mot Hitler for en domstol i München i 1929 i tidsskriftet Das Tage-Buch; i FZ slapp han nok ikke til med slikt. Etter å ha forhandlet frem et bytte til det sodialdemokratiske Hamburger Echo, innrømmet FZ ham for en tid bedre forhold. Han ble allroundreporter i alle regioner i landet, men måtte mest mulig unnlate å skrive om politikk.
I mars 1930 var Heiden en kort tid i Berlin for å forsterke redaksjonen der. Han skrev kritisk om valgresultatet i Thüringen der nasjonalsosialistene kom med i styre og stell. Heiden var den som var best informert om NSDAPs forehavender og personal, og fikk innblikk i partiets indre anliggender. Blant hans informanter var folk i kretsen rundt brødrene Gregor und Otto Strasser, som var kritiske til Hitler.
Heidens lønn fra Frankfurter Zeitung var da så lav at den knapt strakk til. Da hans ønske om en høyere lønn ikke førte frem, og han fortsatt måtte unngå å skrive om politikk, sa han opp den 28. september 1930. Dermed var den 29 år gamle Heiden arbeidsløs.
Den 13. januar 1931 begynte han som politisk redaktør i Presseverlag Dammert, en konservativ pressetjeneste. Man han sluttet før året var omme. Så forsøkte han seg som frilansjournalist og forfatter fra 1932. Den 20. desember 1932 presenterte Heiden sin første bok i Berlin: Geschichte des Nationalsozialismus – Die Karriere einer Idee, som allerede var delvis serialisert i Vossische Zeitung. Verket kom på Rowohlt Verlag og var sterkt etterspurt.
Eksil i Saarområdet og i Frankrike
Kort etter maktovergivelsen til nasjonalsosialistene dro Heiden i eksil og oppholdt seg for det meste illegalt i Saarområdet (Saargebiet). Fra juni til desember 1933 levde han i Zürich. Der utkom i 1934, på Emil Oprechts forlag, hans annen bok: Geburt des Dritten Reiches. I Saarbrücken var Heiden medredaktør av tidsskriftet Deutsche Freiheit. For å påvirke folkeavstemningen om Saarlandets tilslutning til Det Tyske Rike skrev han under psevdonymet Klaus Bredow to kampskrifter: ''Hitler rast – Die Bluttragödie des 30. Juni 1934, som handlet om Röhm-putschet, og Sind die Nazis Sozialisten?'' Etter avstemningen den 13. januar 1935 flyktet han til Frankrike og levde til mai 1940 i Paris. Der var han sjefredaktør for det betydelige eksiltidsskriftet Das Neue Tage-Buch, utgitt av Leopold Schwarzschild.
Fra 1933 til 1936 var Heiden og rundt 20 emigranter og ikke-tyske hjelpere – som Albert Einstein, Heinrich og Thomas Mann, Romain Rolland og Henry Wickham Steed – medlemmer av «Freundeskreis Carl von Ossietzky». De rettet appeller til naziregimet og bad om at Ossietzky måtte løslates fra konsentrasjonsleir, og foreslo for den norske Nobelkomité at Ossietzky måtte få Nobels fredspris. I rammen av kampanjen oppstod en liten brosjyre med støttebidrag fra prominente forfattere. Konrad Heiden bidro med teksten Friedenspreis – Charakterpreis.
I 1937 kom også hans bok Europäisches Schicksal ut i Amsterdam på eksilforlaget Querido. I januar samme år var Konrad Heiden blitt fratatt det tyske statsborgerskap, og var blitt statsløs. Hans formue ble beslaglagt. I 1939 utgav han på Starling Press i New York boken The New Inquisition om novemberpogromene i 1938, og samtidig i Paris med tittelen Les Vêpres Hitlériennes. Først i 2013 kom den på tysk, som ''Eine Nacht im November 1938. Ein zeitgenössischer Bericht''.
Hans biograf Stefan Aust påpeker at Heiden ikke bare hadde studert de nazistiske kilder; han har forstått dem. Ingen kan etter de siste årenes erfaringer, skrev Heiden allerede ved årsskiftet 1938/39, la være å ta på alvor de trusler som forefinnes i Mein Kampf og de kunngjøringer som SS hadde kommet med. Han siterte i denne sammenheng SS-uketidsskriftet Das Schwarze Korps av 24. november 1938: «Weil es notwendig ist, weil wir das Weltgeschrei nicht mehr hören und weil uns schließlich auch keine Macht daran hindern kann, werden wir also die Judenfrage nunmehr ihrer totalen Lösung zuführen.» Og videre: «Das Ergebnis wäre das tatsächliche und endgültige Ende des Judentums in Deutschland, seine restlose Vernichtung.» Kortversjon: Heiden påtalte allerede 1938/39 at nazismen styrte mot å fullstendig tilintetgjøre alt jødisk, alle jøder.
i USA
I 1944 kom hos Houghton Mifflin hans mest kjente verk: Der Führer – Hitler’s Rise to Power. Det ble viden kjent via Book of the Month Club i USA og via Left Book Club med sine 57.000 medlemmer i Storbritannia.
Siste år
Konrad Heiden forble etter krigen i USA og ble amerikansk statsborger på 1950-tallet. Fra desember 1951 til mai 1952 besøkte han for første gang siden 1933 sitt tyske fedreland, og reiste rundt der med fly. På oppdrag av Süddeutsche Rundfunk i Stuttgart produserte han fra 1952 ril 1961 to ganger i uken et bidrag til den 15-minutters sendingen Streiflichter aus Amerika. Lignende innslag gjorde han for Radio Bremen. Fra 1954 kom han for Süddeutsche Rundfunk med månedsrapporter under navnet Vier Wochen Amerika. Han skrev også for amerikanske tidsskrifter som Life Magazine.
Heiden fikk med tiden Parkinsons sykdom, som innskrenket hans arbeidsevne. Han bodde mest i Orleans i Massachusetts, sammen med sin livsledsagerske Margaret A. Van Weert, som døde i april 1961. I 1962 ble han pleiepasient etter to hjerneoperasjoner. Han døde i 1966 i Beth-Abraham Hospital i New York City. Han ble begravet på Orleans Cemetery i East Orleans i Massachusetts.
Noen av hans etterlatte papirer, særlig fra unge år, er i Zentralbibliothek Zürich.
Procambarus strenthi
Procambarus strenthi  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Scapulicambarus som har en ganske stor utbredelse helt sør i USA, i vassdragene innenfor kysten av Mexicogulfen.
Konrad Heiden
Ettervirkning
Hans skrifter ble raskt glemt etter hans død. Men siden 2007 er verkene om Hitler og nasjonalsosialismen utgitt på nytt, eller oversatt for første gang til tysk. Så kom Stefan Austs biografi om Konrad Heiden: Hitlers erster Feind.
Procambarus strenthi
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepserene. Procambarus strenthi er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
The Best in Heritage
The Best in Heritage (TBIH) er en ikke-statlig organisasjon med hovedkontor i Kroatias hovedstad Zagreb. Organisasjonen har som formål å arrangere en konferanse for å skape internasjonal oppmerksomhet om særlig vellykkede satsninger for å bevare verdens kulturminner («to remain world's unique event showcasing best achievements in the heritage sector.»).
Organisasjonen arrangerer en årlig, global konferanse med prisvinnende museum, kulturarvs- og bevaringsprosjekter, i samarbeid med International Councils of Museums (ICOM), Europa Nostra og Creative Europe. Den første konferansen ble avholdt i 2002.
Norske «Projects of Influence» på TBIH-konferanser
Per 2021 har følgende 14 norske institusjoner vært representert på TBIHs konferanser:
Kjemiens historie
Kjemiens historie kan sies å begynne med Robert Boyles fraskilling av kjemien fra alkymien i verket The Sceptical Chymist (1661). Både kjemien og alkymien handler om materiens natur og dets transformasjoner, men i motsetning til alkymistene tillemper kjemikerne vitenskapelig metode. Kjemiens historie er nært beslektet med termodynamikkens historie, spesielt gjennom Willard Gibbs' arbeid.
Metallurgiens barndom
Historien til jernmetallurgi begynte i forhistorisk tid, sannsynligvis ved bruk av jern fra meteorer. Smelting av jern i jernvinne begynte i 12. århundre f.Kr. i India, Anatolia eller Kaukasus. Bruk av jern til støping og smiing av verktøy oppsto i Sub-Sahara Afrika 1200 f.Kr.. Bruken av støpjern ble kjent i det siste årtusenet f.kr. I middelalderen ble metoder anvendt i Europa for å produsere smidd jern fra støpjern. For alle disse prosesser var trekull nødvendig som brensel.
Stål (med lavere karboninnhold enn støpjern, men mer enn smidd jern) ble først fremstilt i antikken. Nye metoder for å fremstille det ved karburisering av jernstenger i støping ble anvendt i det 17. århundre. Under den industrielle revolusjon ble nye metoder anvendt for å fremstille jern med koks og disse ble senere anvendt for å fremstille stål. På slutten av 1850-tallet, fant Henry Bessemer opp en ny metode for å fremstille stål.
Alkymi
Alkymi, (arabisk الكمياء al-kimia, ’kjemien’, kalles eldre tiders vitenskap som var forstadium, en protovitenskap, som den moderne vitenskapelige kjemien vokste fram fra. De som holdt på med alkymi kaltes «alkymister». I dag betraktes alkymi som en pseudovitenskap, og praktiseres ikke av meritterede kjemikere, men forekommer innen esoteriske bevegelser, samt som symbolspråk innen for eksempel den teoretiske psykologien.
Muslimske kjemikere og alkymister var de første til å anvende eksperimentell vitenskapelig metode, og muslimske alkymister utviklet også teorier for muting av metaller, filosofstein og Takwin (Kunstig liv i laboratoriet), tilsvarende som i middelalderens Europas alkymi, selv om disse alkymiske teorier ble avvist av praktiske muslimske kjemikere fra det 9. århundre.
Den islamske verden var en smeltedigel for alkymi. Islamske alkymister som Jabir Ibn Hayyan (latinsk som Geber) og al-Razi (latinsk som Rasis eller Rhazes) bidro til nøkkelkjemiske oppdagelser som:
Forhistorie til moderne kjemi
Robert Boyle (1627–1692) utviklet moderne vitenskapelig metode og skilte dermed kjemi klart fra alkymi. Robert Boyle var en atomist, men foretrakk ordet corpuscle fremfor atomer. Boyle utformet Boyles lov som sier at for gasser er volumet omvendt proporsjonalt med trykket. I 1661 ga Boyle ut boken The Sceptical Chymist, hvor han forsøker å utvikle en atomteori.
Antoine Lavoisier utformet sin lov om massens bevarelse. I 1787 ga han og tre kolleger ut boken Méthode de nomenclature chimique - eller Kjemiens nomenklatur-metodikk - retningslinjer som fremdeles (2018) er i bruk. I 1789 ga Lavoisier ut boken Traité élémentaire de chimie - eller Avhandling om kjemiske elementer. I denne boken forsøkte han å sette opp en liste over kjente grunnstoff, og han navnga over 30. Han definerte et grunnstoff som en substans som ikke kan brytes ned eller reduseres i vekt av noen kjente kjemiske reaksjoner. Lavoisier blir omtalt som den moderne kjemiens far.
Atomdebatten
På 1800-tallet var det to kjemiske leire: John Daltons atomteori og bl.a. Wilhelm Ostwald og Ernst Mach. Selv om Amedeo Avogadro og Ludwig Boltzmann gjorde store framskritt i forklaringen av gassenes natur med hjelp av atomteorien, opphørte ikke debatten før Jean Perrin eksperimentelt bekreftet Albert Einsteins atomiske forklaring til den brownske bevegelsen tidig på 1900-tallet.
Ideer om atomene hadde før dette også blitt presentert av f. eks. Svante Arrhenius ionteori. Michael Faraday bidro med elektrokjemien der man observerte at utfellte metallmengder alltid forekom i visse mengder, som også var indisier på atomer.
Det periodiske system
Dmitrij Mendelejev og Lothar Meyer utviklet det periodiske system. I 1870 forutsa Mendelejev eksistensen av og de kjemiske egenskapene hos gallium, germanium og scandium ved hjelp av dette systemet. Gallium ble oppdaget 1875, og dets kjemiske egenskaper viste seg å ha samme kjemiske egenskaper som Mendelejev hadde forutsagt.
Atommodeller
Ernest Rutherfords og Niels Bohrs utforsket atomens struktur 1912, og Marie og Pierre Curie forsket omkring radioaktivitet. Elektronskyetn rundt atomkjernen og elektronskyens bevegelser i atomkjernens elektriske felt ble også presentert matematisk ved Born-Oppenheimertransformasjonen.
Kvantekjemi
Schrödingligningen og dens tilnærming til hydrogenatomet i 1926 kan anses som kvantkjemiens fødsel. Walter Heitlers og Fritz Londons artikkel fra 1927 var den første tilnærmingen til kvantemekanikken på det toatomige hydrogenmolekylet. De følgende årene ble det gjort store fremskritt av blant annet Edward Teller, Robert Mulliken, Max Born, Robert Oppenheimer, Linus Pauling, Erich Hückel, Douglas Hartree og Vladimir Fock. Disse kvantemekaniske modellene på 1930- og 1940-tallet tilhører fagområdet teoretisk molekyl- eller atomfysikk, siden de ikke gav noen svar på kjemiens problemstillinger men snarere var matematiske tilnærminger til modeller av enkle strukturer.
Clemens C.J. Roothaan skrev 1951 en grunnleggende artikkel om Roothaanligningene. Den muliggjorde løsningen av kvantemekaniske ligningerer for små system som hydrogen eller karbon. Disse beregninger ble gjot med hjelp av integraltabeller som framstiltes med avanserte computere.
Molekylærbiologi og biokjemi
På 1950-tallet var kjemi og fysikk förente vitenskaper. Kjemiske egenskaper ble forklart på grunnlag av elektronstrukturen rundt atomene. Linus Paulings bok The Nature of the Chemical Bond (Den kjemiske bindingens natur) anvendte kvantmekaniske prinsipper for å beregne bindingsvinkler i stadig mer kompliserte molekyler. Denne empiriske metoden fikk sin anvendelse i 1953 når James Watson og Francis Crick utledet den doble spiralstrukturen hos DNA ved å bygge modeller med veiledning av kunnskapen om de kjemiske byggestenene og røntgenbilder som var tatt av Rosalind Franklin. Oppdagelsen førte til en eksplosjon av forskning omkring livets kjemi, biokjemien.
Samme år viste Miller-Urey-eksperimentet at de grunnleggende byggestenene i proteiner, enkle aminosyrer, selv kunne bygges opp fra enklere molekyler i en simulering av forholdene på Jorden for milliarder av år siden. Kary Mullis fant i 1983 en metode for duplisering av DNA, kjent som polymeraskedjrereaksjonen (PCR), som revolusjonerte de kjemiske prosessene som ble anvendt i laboratorier for å manipulere DNA. PCR kunne anvendes for å syntetisere spesifikke deler av DNA og muliggjorde DNA-sekvenseringen av organismer; dette kulminerte i det enorme Human Genome Project-samarbeidet.
Kjemisk industri
På slutten av 1800-tallet økte utvinningen av steinolje. Den anvendtes for tilvirkningen av en stor mengde kjemikalier og erstattet til stor del hvalolje, steinkullstjære og tretjære. Fra den storskala framstillingen og raffinering av olje utvanns flytende brensler som bensin og dieselolje, løsningsmiddel, smøremiddel, asfalt og voks. Andre vanlige moderne materialer som kunstfibrer, plaster, fargepigment, vaskemiddel, legemiddel fremstiltes også av den petrokjemiske industrien. Ammoniakk kunne fremstilles fra nitrogengassen i atmosfæren gjennom Haberprosessen og foredles til gjødsel. Mange av disse synteser krevde nye katalysatorer og utviklingen av kjemiteknikk for kostnadseffektiv produksjon.
På midten av 1900-tallet kunne store mengder ekstremt rene halvlederkrystaller i silisium og germanium fremstilles. Nøyaktig tilsetning med spormengder av andre stoffer ledet til fremstillingen av halvlederdioden og framfor alt transistoren i 1951. Transistoren og integrerte kretser bestående av flere transistorer gjorde det mulig å fremstille pålitelig og effektive elektronisk utstyr, framfor alt computere, som revolusjonerte verden.
Punktbarkmåler
Punktbarkmåler (Aethalura punctulata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den forekommer nord til Sogn og Fjordane i Norge.
Levevis
Punktbarkmåleren lever i løvskog der larvene finnes hovedsakelig på bjørk (Betula spp.), men de kan også spise svartor (Alnus glutinosa). De voksne målerne flyr om natten i mai – juni og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten lever i Europa. I Norge er den funnet nord til Sogn og Fjordane.
Belleu
Belleu er en kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Soissons-2 som ligger i arrondissementet Soissons. I hadde Belleu 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Belleu
Referanse: INSEE
Apex (Nord-Carolina)
Den har og dekker et areal på 44,95 km².
Soloalbum
Et soloalbum er et musikkalbum med en enkelt musiker som er nåværende eller tidligere medlem av et band. Musikeren gir ut musikk uten alle medlemmene i bandet han har vært eller er medlem av, og det er musikerens navn som står på albumomslaget, ikke bandes. Det hender ofte at andre medlemmer av bandet også er med på soloalbumet.
For eksempel ga tre av de fire medlemmene av The Beatles ut soloalbum mens gruppen fortsatt var sammen, George Harrison Wonderwall Music og Electronic Sound, John Lennon Unfinished Music No. 1: Two Virgins og Paul McCartney McCartney. Mens Ringo Starr ga ut sitt første soloalbum Sentimental Journey etter oppløsningen. På Starr sitt tredje soloalbum Ringo var alle de tre andre medlemmene fra The Beatles med på albumet, men navnet Beatles er ikke nevnt på albumomslaget.
Et annet eksempel er Paal Flaata som debuterte med soloalbumet In Demand mens Midnight Choir ennå eksisterte og har så langt (2022) gitt ut ytterligere syv soloalbum etter bandes oppløsning.
Jon Magne Leinaas
Jon Magne Leinaas (født 11. oktober 1946) er en norsk kvantefysiker. Han har siden 1989 vært professor i fysikk ved Universitetet i Oslo.
Han har cand.real. (1970) og dr.philos. (1980) i fysikk utdannet i Oslo.
Leinaas er kjent fra oppdagelsen av anyoner sammen med Jan Myrheim (1976).
Dzmitryj Platnitski
Dzmitryj Anatoljevitsj Platnitski (belarusisk: Дзмітрый Анатольевіч Платніцкі; født 26. august 1988) er en belarusisk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Şeref Osmanoğlu
Şeref Osmanoğlu (født Sjeryf El-Sjeryf, ukrainsk Шериф Ель-Шериф) (født 2. januar 1989) er en ukrainsk-tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg. Han representerte Ukraina under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg. Han representerte Tyrkia under Sommer-OL 2016 med samme resultat
Sophia Serseri
Sophia Serseri (født 1. desember 1995) er en fransk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hennes beste resultat var nummer 34 i hopp.
Stein (film)
Stein er en norsk kortfilm fra 1992 regissert av Bent Hamer, som også skrev manuset.
Handling
En bonde prøver å få bort en stor stein fra sin åker på alle vis. En natt går han ut og betrakter steinen. Lungt og stille legger bonden hendene på den. En sterk lyd høres og steinen ruller sakte avsted.
Bence Bicsák
Bence Bicsák (født 19. oktober 1995) er en ungarsk triatlet.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 7.
Lorents Oxaal
Lorents Oxaal (født 24. januar 1805 i Inderøy, død 24. april 1869 i Strinda) var gårdbruker, lensmann i Beitstad og den første ordfører i Inderøy 1838–1843.
Han vokste opp som den yngste av fem brødre på gården Øvre Oksål (Oxaal). Han viste tidlig interesse for å skrive, og da han var i konfirmasjonsalderen spurte han sorenskriveren i Inderøy om å få bli visergutt i sorenskrivergården. Derfra avanserte han til kontorist, og etterhvert lensmann. Han var lensmann i Beitstad inntil 1836, da bosatte han seg på gården Ner-Hustad i Inderøy. I 1843 flyttet familien til gården Overeggen i Skogn, og derfra i 1852 til Strinda ved Trondheim. I Skogn var han formann i Skogn og Aasen brandassuransesamfund 1848–52. I Strinda bodde familien først i Voldsminde, senere i Myr/Fagerli på Lademoen.
Han giftet seg i 1936 med Marta Cicilie Dahl (1805-1879) fra Beitstad. Paret fikk fire barn; Johan G. Oxaal (f 1836) ble direktør for Meråkerbanen, Anton Oxaal (f 1838) var handelsbetjent, Fridtjof Oxxal (1840-76) var sakfører i Trondheim, Laura Oxaal (f 1843) var lærer ved Levanger høyere almenskole.
Hickory (Nord-Carolina)
Hickory er en amerikansk by som ligger i Catawba County i Nord-Carolina.
Den har og dekker et areal på 77,7 km².
Gift Orban
Gift Emmanuel Orban (født 17. juli 2002) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben.
Stabæk
Den 26. mai 2022 fikk han sin OBOS-liga-debut for mot.
Den 7. juli 2022 scoret han sine to første OBOS-liga-mål for mot.
Sesongen 2022 ble han delt toppscorer i OBOS-ligaen 2022 med 16 mål, sammen med Bård Finne. Han vant også prisen for årets unge spiller i OBOS-ligaen.
Bruna Leal
Bruna Leal (født 24. april 1993) er en brasiliansk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hennes beste resultat var nummer 39 i hopp.
Tosin Oke
Tosin Oke (født 1. oktober 1980) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 7 i tresteg. Han representerte Storbritannia frem til 2008.
Gendeterminisme
Gendeterminisme eller genetisk determinisme betegner oppfatningen om at biologiske egenskaper generelt – og menneskelig adferd spesielt – er fullstendig bestemt av arvematerialet. Gendeterminisme er dermed en variant av determinismen der den determinerende «kraften» tillegges genene. Det fins ingen vitenskapelig støtte for gendeterminismen. Tvert imot tilsier all tilgjengelig biologisk kunnskap at samtlige egenskaper ved levende vesener påvirkes av både arv og miljø.
Forestillingen om en genetisk determinisme dukker av og til opp i debatter om evolusjonspsykologi eller human sosiobiologi. Ofte kan den se ut til å springe ut av en feiltolkning av den biologiske litteraturen. Både Edward O. Wilson og Richard Dawkins har f.eks. blitt beskyldt for å forfekte gendeterminsme i sine respektive bøker (bl.a. Sociobiology og Det egoistiske genet), men bøkene uttrykker ikke noe slikt syn. Wilson, Dawkins og andre biologer uttaler seg ofte om effekten arvelige disposisjoner har for adferd, men det er ikke ensbetydende med at slike disposisjoner determinerer adferd. Arvelige effekter utelukker ikke andre påvirkninger, som miljø eller (hos mennesker) bevisste valg. Utsagnene om arvelige effekter er likevel berettiget og viktige for en fullgod forståelse av adferd, siden de under ellers like forhold er med på å bestemme handlinger.
Wake Forest (Nord-Carolina)
Wake Forest er en amerikansk by som ligger i Wake County i Nord-Carolina.
Den har og dekker et areal på 42,12 km².
Procambarus troglodytes
Procambarus troglodytes  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Scapulicambarus som har en ganske stor utbredelse helt sør i USA, i vassdragene innenfor kysten av Mexicogulfen.
Berzy-le-Sec
Berzy-le-Sec er en kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Soissons-2 som ligger i arrondissementet Soissons. I hadde Berzy-le-Sec 0 innbyggere.
Procambarus troglodytes
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepser. Procambarus troglodytes er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
Denne arten er en troglodyt (den lever bare i mørke huler).
Berzy-le-Sec
Befolkningsutvikling
Referanse: INSEE
U23-EM i friidrett 2021 – 400 meter kvinner
400 meter for kvinner under U23-EM i friidrett 2021 ble arrangert på Kadriorg stadion i Tallinn i Estland den 8. juli (forsøksheat), 9. juli (semifinaler) og 10. juli 2021 (finale).
Rekorder
Før konkurransen var rekordene som følger:
Runde 1
Kvalifisering: De 3 beste i hvert heat (Q) og de 4 raskeste for øvrig (q) gikk videre til semifinalene.
Semifinaler
Kvalifisering: De 3 beste i hvert heat (Q) og de 2 raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen.
Finale
Resultater:
Lovespell
Lovespell er en irsk romantisk dramafilm fra 1981 regissert av Tom Donovan. Den er basert på middelalderromansen Tristan og Isolde og tar utgangspunkt i en kjærlighetstriangel mellom kong Mark av Cornwall, spilt av walisiske Richard Burton, den unge Isolt (Isolde) spilt av amerikanske Kate Mulgrew og Tristan, spilte av engelske Nicholas Clay. Manuset var skrevet av Claire Labine.
Handling
En kjærlighetsdrikk får Tristan til å elske Isolde til tross for at hun er gift med kong Mark av Cornwall. Den samme drikken får også Isolt til å elske ham. Et stykke ut i handlingen oppdager kong Mark sin hustrus Isolts kjærlighet for Tristan. Han blir rasende og forviser den unge ridderen. Mens Tristan er i eksil blir han dødelig såret. Isolt overtaler kong Mark til å reise og føre Tristan tilbake til Cornwall. Mark sier at om han kommer tilbake med hvite seil er Tristan fortsatt i live, men om han fører svarte seil er Tristan død.
Når kong Mark seiler tilbake er Tristan fortsatt i live og skipet fører hvite seil, men da Tristan avslører sine planer om å rømme med Isolde gir kong Mark ordre om å heise svarte seil. Da Isolde ser fargen på seilene kaster hun seg utfor de hvite klippene ved Dover. Kong Mark angrer og hjelper Tristan å svømme mot stranden. Kong Mark står til knes i vannet og ser fortvilet på at Tristan og Isoldes hender møtes og de dør begge to.
Suibne Menn mac Fiachai
Suibne Menn mac Fiachai (død 628) var ifølge irske annaler og kongerekker overkonge av Irland.
Suibne var sønn av Fiachnae og sønnesønn av Feradach, som var oldebarn av Niall Noigíallach. Han tilhørte en gren av Cenél nEógain av det nordlige Uí Néill kalt Cenél Feredaig, oppkalt etter Suibnes farfar Feradach. Den dominerende grenen av Cenél nEógain var imidlertid Cenél maic Ercae, etterkommerne etter Feradachs bror Muirchertach mac Ercae. Verken Suibnes far eller farfar hadde vært konger av Cenél nEógain, mens ikke mindre enn sju fra Cenél maic Ercae hadde vært overkonger av Irland (konger av Tara).
Overkongen Áed Uaridnach fra Cenél maic Ercae døde i 612, og den nye overkongen Máel Coba mac Áedo kom fra den rivaliserende grenen av det nordlige Uí Néill Cenél Conaill. Máel Coba ble drept av Suibne i 615. Tigernach-annalene oppgir at dette skjedde blant folket kjent son Luigni, langt unna områdene hvor nordlige Uí Néill holdt til.
Thomas Charles-Edwards mener at Suibne kan ha alliert seg med en annen (på det tidspunkt, mindre) gren av det sørlige Uí Néill for å kunne beholde makten som overkonge, Clann Cholmáin. Irske annaler kaller Óengus mac Colmáin fra Clann Cholmáin konge over Uí Néill ved sin død i 621, Charles-Edwards mener det er sannsynlig at Suibne hadde tilstått Óengus som sin viktigste allierte i det sørlige uí Néill denne tittelen, for å sikre ham makten ikke bare i Mide men også i Brega.
I 628 ble Suibne angrepet av Domnall mac Áedo, bror til Máel Coba som Suibne hadde drept og etterfulgt som overkonge. Suibne lyktes i å slå dette angrepet tilbake. Han ble imidlertid senere samme år drept av Congal Cáech, overkongen av Ulster. Dette kan ha skjedd i et overraskelsesangrep. Ifølge noen overleverte kilder ble Congal slik overkonge etter Suibne, andre lister har Domnall som hans etterfølger. Domnall drepte Congal i 637.
Suibnes etterkommere beholdt makten innen Cenél nEógain i fire generasjoner, til og med Suibnes oldebarn Fland mac Máele Tuile (død ca 700). Ingen av dem ble imidlertid regnet som overkonger. Da Cenél nEógain igjen fikk en overkonge var det Fergal mac Máele Dúin fra Cenél maic Ercae.
Erik Gustaf Boström
Erik Gustaf Bernhard Boström (født 11. februar 1842 i Stockholm i Sverige, død 21. februar 1907 samme sted) var en svensk godseier og politiker som var Sveriges statsminister fra 1891 til 1900 og igjen fra 1902 til 1905.
Boströms regjeringspolitikk ble preget av en pragmatisk linje. Til tross for at han var den første statsminister uten akademisk eksamen eller erfaring fra høye statlige embeter, kom Boström med tiden til å nyte stor anseelse som en samlende nasjonal skikkelse. Han ble også meget populær hos kong Oscar II. Hans onkel, professor Christopher Jacob Boström, hadde for øvrig vært informator til Oscar II. Det som ble Boströms fall var unionsaken, der han hadde en kompromissløs holdning overfor nordmennene.
Bakgrunn
Erik Gustaf Boström var sønn av häradshövdingen med lagmannstittel Eric Samuel Boström og dennes hustru Elisabet Gustava Fredenheim, sønnedatter til Carl Fredrik og Christina Fredenheim og sønnesønns datter til erkebiskop Carl Fredrik Mennander. Slekten Boström var en gren av den norrlandske presteslekten Laestadius, farfaren Christopher Laestander var borger og skipstømmermann i Piteå by og antok navnet Boström.
Han ble i 1861 student i Uppsala, men måtte allerede i 1863 forlate universitetet for å overta styret av fideikommisset Östanå, en av Sveriges større landeiendommer. Han viste seg snart som dyktig på feltet.
Politisk karriere
I 1870 ble han valgt inn i styret for Stockholms läns Landhusholdningsselskap (nestformann 1889, formann 1897) og dessuten til fylkeskommunen (nestformann 1883-88, formann 1889-91); også andre offentlige tillitsverv ble ham til del.
I 1875 ble han valgt til 2. kammer (gjenvalgt inntil 1893) og vant snart stor innflytelse ved sin veltalenhet, skarphet i debatten og snarrådighet. Han hørte opprinnelig til kammerets mellomparti (Intelligensen), men kom snart i godt forhold til Lantmannapartiet. Han fikk tidlig sete i viktige utvalg; var 1880-90 medlem av bevillingsutvalget (formann siden 1887), 1888-91 fullmektig i Riksgäldskontoret (formann de to siste årene) og 1879-82 medlem av tollkommisjonen. I 1888 ble han formann i den komité som skulle utarbeide en ny tolltariff i overensstemmelse med Riksdagens fattede beslutninger samme år.
Boström, som tidlig var talsmann for tollbeskyttelse, særlig for landbrukets frembringelser, hadde nemlig i 1888 sluttet seg til Nya lantmannapartiet og ble snart et av partiets ledende medlemmer. 1889 fikk han videre det verv å delta i forhandlingene om Sveriges og Norges gjensidige handels- og sjøfartsforhold, det vil si å utarbeide en ny mellomrikslov.
Statsminister 1891-1900
Endelig ble han i juli 1891 statsminister og fikk på den overordentlige riksdag sent i 1892 gjennomført en ny hærordning med vesentlig utvidelse av verneplikten, samtidig med en fullstendig avskrivning av grunnskattene, hvorved et lenge omtvistet spørsmål ble brakt ut av verden.
Rothari
Rothari (Rothair), død 652, var konge i Det langobardiske kongerike i Italia fra 636 til 652. Han tilhørte den langobardiske Arodus-slekten (det harodiske dynasti), og før han ble utropt til konge var han hertug i Brescia. Han etterfulgte Arioald og bekjente seg til den arianske kristendommen i likhet med sin forgjenger.
Erik Gustaf Boström
Statsminister 1891-1900
I januar 1893 tok man det første skritt fra svensk side til å fremkalle en ny ordning av de forente rikers utenriksstyre, ved en uttalelse i statsrådsprotokollen. Man skulle ha en felles utenriksminister, en svensk eller norsk mann. Som midlertidig finansminister (november 1894-mars 1895) gjennomførte han forhøyet toll på korn og mel, opprinnelig endog ved foreløpig lov kort før Riksdagens sammenkomst, og som førsteminister medvirket han videre til en endelig fastsettelse av de to kamres medlemstall (dvs. begrensning av byenes politiske innflytelse) (1894), og til en innskrenkning av den enkelte velgers stemmetall ved kommunale valg (1900). Videre tvang han i 1898 igjennom Ofoten-jernbanens forlengelse.
For å imøtekomme den proteksjonistiske strømning, lot han i 1895 Mellomriksloven med Norge falle bort; men da han ikke kunne hindre den norske flagglov av 1899, overtok han selv for et par måneder (oktober-desember) utenriksministeriet for å gi de fremmede regjeringer formell meddelelse herom, hva den daværende utenriksminister ikke var villig til.
I september 1900 trakk han seg tilbake fra regjeringen.
Indian Trail (Nord-Carolina)
Indian Trail er en amerikansk by som ligger i Union County i Nord-Carolina.
Den har og dekker et areal på 57,75 km².
Erik Gustaf Boström
Senere offentlig liv
Han ble hedret på mange måter, blant annet ved utnevnelse til formann i Nobel-Stiftelsens styre og til æresdoktor ved Uppsala universitet.
Han gikk ikke dermed bort fra det offentlige liv, idet han beholdt sitt sete i 1. Kammer, som han var valgt inn i av Stockholms län i 1893. I denne stilling støttet han i 1901 den nye hærordning, hvorved Inndelningsverket ble helt avskaffet, og landets forsvarskraft vesentlig styrket.
Bootes-kvartalet
Bootes-kvartalet er et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet omgis av Österlånggatan i vest, Telegrafgränd i nord, Skeppsbron i øst og Skeppar Karls gränd i sør. Området for dagens Bootes-kvartal kom til etter 1640-tallet da den østre bymuren ble revet og nye byggbare områder ble anlagt på delvis utfylt grunn langs Skeppsbron.
Erik Gustaf Boström
Statsminister 1902-1905
Allerede i juni 1902 ble han på nytt kalt til statsminister, endog med full frihet til å velge de andre ministre. Han overrasket nå allmenheten ved å ta forholdsvis fremskrittslystne menn til kongens råd, men enda mer da han i sitt politiske program fremsatte forslag om alminnelig valgrett ved 25 års alder og innføring av forholdstallsvalgmåten.
Flommen på Sør- og Østlandet 1987
Flommen på Sør- og Østlandet 1987 var en storflom som følge av kraftig regn og snøsmelting. Regnet utløste flere flomskred og ble etterfulgt av kraftig vind. Samtidig var det stormflo langs Oslofjorden. Det ble store skader på eiendom og skog.
Bootes-kvartalet
Etymologi
De fleste kvartalene i Gamla stan har fått navn etter begrep (fremst guder) fra den greske og romerske mytologien. Bootes eller Bjørnevokteren er et stjernebilde som er synlig på den nordlige halvkule på våren og sommeren. I mytologien finnes forskjellige versjoner av hvordan stjernebildet oppsto, en sier at bjørnevokteren Arcas var sønn av Zeus og Hera. En annen mener at kvartalet har fått sitt navn etter en vindyrker på Attika som i den romerske mytologien ble forvandlet til stjernebildet Bjørnevokteren.
Flommen på Sør- og Østlandet 1987
Tidlig i oktober 1987 falt det en del regn som førte til at bakken ble mettet med vann. Det kom inn et kraftig uvær fra Den engelske kanal og inn gjennom Oslofjorden 16. og 17. oktober 1987. Ett-døgnsnedbøren ble målt til 30-60 mm (maks 97 mm) og to-døgnsnedbøren til 45-80 mm (maks 120mm).
Erik Gustaf Boström
Statsminister 1902-1905
Han kunne imidlertid ikke oppnå 2. Kammers tilslutning til den sistnevnte ordning, ei heller overvinne 1. Kammers motstand mot oppgivelsen av direkte skatteytelse som valgrettsvilkår. Derimot fikk han i 1904 gjennomført en inngripende omdannelse av det høyere skolevesen og en viktig lov om «egne hjem» til arbeiderne.
I 1905 ble derimot hans offentlige liv temmelig brått avsluttet, og dette skyldtes hans opptreden overfor Norge, som han fra gammel tid næret misstemning mot.
Bootes-kvartalet
Eiendommer i utvalg
Kvartalet ble anlagt i 1729 og hadde da 11 eiendommer (Östra 14, Östra 15, Östra 16, Östra 17, Östra 18, Östra 19, Östra 20, Östra 21, Östra 22, Östra 23 och Östra 24). Også på Lundgrens kart fra 1885 angis 11 eiendommer, som angis med romerske tall (Bootes I-XI). I dag har kvartalet ni eiendommer: Bootes 1-4, 7, 9-12.
Flommen på Sør- og Østlandet 1987
Vannstanden i Oslofjorden steg som følge av springflo og kraftig vind, og den overgås bare av høyeste vannstand som ble målt i 1914 i Oslo.
Bootes-kvartalet
Bootes 1, 2 og 11
Bootes 1, 2 og 11 ligger mot Österlånggatan (nr 3-7). Mellom Bootes 1 og 2 går et navnløst smug nesten ned mot Skeppsbron. Som så mange fasader i Gamla stan har også husfasadene mot Österlånggatan blitt modernisert på slutten av 1800-tallet. Fasaden i Bootes 2 (Österlånggatan 3) har en enkel eldre utførelse som for en stor del stammer fra 1760-tallet. Et større butikkvindu med moderne og slette snekkerier kom til på 1800-tallet. Også nyere forandringer fra eksempelvis 1960-tallet gir huset dagens utseende.
Erik Gustaf Boström
Statsminister 1902-1905
Da kronprinsregenten i april 1905 foreslo at det skulle åpnes nye underhandlinger på et bredere grunnlag, trakk Boström seg tilbake for å gi sine etterfølgere frie hender. Men han hadde ved sin tidligere opptredener hisset opp stemningen i Norge så sterkt at det ikke lenger kunne ventes noen minnelig løsning av striden mellom de to folk, og i Norge var man bestemt på å opprette et eget konsulatvesen selv med fare for en sprengning av unionen. At Boström med sin steile holdning overfor Norges krav har hatt vesentlig skyld i å fremkalle denne utgang, kan neppe omtvistes.
Bootes-kvartalet
Bootes 1, 2 og 11
Ifølge Stockholms stadsmuseum registreringer gjort på begynnelsen av 2000-tallet av butikkfasadene i Bootes 1 og 11 fantes 1805 bare fire mindre vinduer mot gaten og inngangen var i portrommet. I 1863 ble et vindu mot Österlånggatan 7 erstattet av en ny døråpning med samme plassering som dagens butikkinngang.
Bootes 4
Bootes 4 ligger mot nord og har adresse Telegrafgränd 1. Det antas at husets kjeller stammer fra middelalderen mens de øvre etasjene er av yngre dato.
Erik Gustaf Boström
Universitetskansler
Ved sin avgang fra ministeriet ble Boström universitetskansler. I dette embete forsøkte han, men mislyktes med, å hindre Bengt Lidforss i å fortsette som dosent ved Lunds universitet. Han avsa seg da oppdraget som kansler, men tok det snart tilbake.
Boström fortsatte imidlertid å interessere seg for politikken. Den 4. juni skrev han i et brev til sin gamle venn Carl Herslow, at han anså det vara synnerligen önskvärt att den nyss avgångna (Staaff)regeringen kunnat kvarstanna. Han anså også i det brevet at Staaff-regeringen kunne ha skjøttet sosialpolitikken bedre enn en konservativ regjering. Han anså også at Staaff med den skicklighet, han emellanåt visat sig besitta kunne ha utrettet meget, men han valde en annan väg.
Rothari
Langobardene
Langobardene var et germansk folkeslag som startet sin vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr., og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Adaloalds tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakuum som hadde oppstått etter Vest-Romerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550.
Erik Gustaf Boström
Død
Da 1. kammers fikk meddelt dødsbudet sa talsmannen, frihandleren og tilhengeren av Boströms rikspolitikk greve Gustaf Sparre, at framtiden först kan med oväld fördela skuggor och dagrar. Han tillot imidlertid at man kunne enes om at den avdøde var en varm fosterlandsvän, og anbefalte at kammeret skulle anlegge en ukes sorg etter sin vördade kamrat.
Bygdesang
Bygdesang er en sang som lovpriser hjembygda eller grenda. Bygdesangen blir ofte sunget på 17. mai ved skoleavslutning eller i andre høytidelige sammenhenger. De fleste norske bygder har minst en bygdesang, men bruken av bygdesangene er blitt mindre vanlig. Bygdesangene er oftest bare kjent i bygda, men kan også bli brukt av utflyttere.
Rothari
Veien til tronen
Da kong Arioald døde i 636 fikk enken hans, dronning Gundeberga, i oppdrag av de langobardiske hertugene å finne seg en ny mann selv som kunne bli konge. Valget falt på hertugen i provinsen Brescia, Rothari. Skikken med at dronningen selv skulle velge ektemann og konge var innført i 590 da enken etter kong Authari, Theodelinda, på grunn av sin popularitet fikk fortsette som dronning og selv velge seg ny ektemann.
Den frankiske Fredegars krønike (kap. 71) fra det 7. århundre skal ha en henvisning til at Rothari var streng og handlekraftig, og at han tok livet av flere opposisjonelle adelsmenn i starten på sin regjeringstid. Han utvidet sitt rike ved å erobre Liguria i 643 og den resterende delen av bysantinernes indre territorier i Veneto, inkludert den romerske byen Opitergium. Rothari utga også det berømte ediktet som bar hans navn («Edictum Rothari») som var en nedtegning av lovene og sedvanene til det langobardiske folk. Det var skrevet på latin. Ediktet var ikke rettet mot undersåttene til langobardene som kunne beholde sine lover.
Rotharis sønn Rodoald etterfulgte ham som konge i 652 da han som ganske ung ble drept av den katolske opposisjonen.
Bootes-kvartalet
Bootes 5, 6 og 7
Bootes 5, 6 og 7 ligger mot Skeppsbron. Huset i Bootes 5 kalles Ruuthska palasset, og ble oppført på midten av 1600-tallet av Israel Lagerfelt d.ä., den Lagerfeltska slektens stamfar. Han var ved tidspunktet da huset ble bygd visepresident i kommerskollegiet og visepresident i Åbo hovrätt. Etter Israel Lagerfelts død i 1684 ble eiendommen solgt til kammarrådet Bartold Ruuth. Etter ham kalles bygningen i dag "Ruuthska palasset".
Bygningen i Bootes 6 er Wittmarckska huset, det ble oppført på midten av 1600-tallet, formodentlig i 1652, siden dette årstallet angis over porten. Huset ble på midten av 1600-tallet bebodd av Josef Månsson. Omkring 1680-tallet ble huset kalt for Wittmarckska huset etter Klas Wittmarck.
Gustaf Åkerhielm
Johan Gustaf Nils Samuel Åkerhielm af Margaretelund (født 24. juni 1833 i Stockholm, død 2. april 1900 i Stockholm) var en svensk politiker, han var Sveriges statsminister 1889–91.
Mooresville (Nord-Carolina)
Mooresville er en amerikansk by som ligger i Iredell County i Nord-Carolina.
Den har og dekker et areal på 57,46 km².
Procambarus alleni
Procambarus alleni  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Leconticambarus som har en ganske begrenet utbredelse helt sørøst i USA, i Florida og tilgrensende stater. Denne arten finnes også på Florida Keys-øyene.
Arten hører videre under familien Cambaridae (underorden eggbærereker) blant tifotkrepser. Procambarus alleni er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.