cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tom Mobraaten
Mobraaten bodde i Sandy Cove i West Vancouver. Han var blant annet gruvearbeider i Wells i Britisk Columbia, og drev minkfarm. Senere drev han også med skisalg. Han var til stede ved åpningen av Kongsberg Skimuseum i 1987 som representant for Canada og norsk-canadierne. Ei skiløype i Hollyburn Ridge er oppkalt etter ham – Mobraaten Trail. Hoppbakken Mobraaten Ski Jump i Hollyburn Mountain ble åpnet i 1936 og var eid av Vancouver Ski Club. Bakken som bar Tom Mobraatens navn var bare i bruk fram til utpå 1940-tallet.
Mathias Trygg
Trygg returnerte til Vålerenga i 2013, etter to sesonger i Lørenskog. Han har en rekke kamper på yngre landslag for Norge. Men spiller nå Manglerud Star siden 2017.
Franz Müntefering
Franz Müntefering (født 16. januar 1940 i Arnsberg-Neheim-Hüsten, Nordrhein-Westfalen) er en tysk politiker (SPD). Han var partileder i SPD fra 2004 til 2005, og igjen fra 2008 til 2009.
Müntefering har en lang karriere i SPD bak seg. For at Gerhard Schröder skulle kunne konsentrere seg om oppgavene som forbundskansler overtok Müntefering posten som partisjef i mars 2004. Ettersom Müntefering var meget populær blant SPDs egne medlemmer, ble han ansett som bedre egnet til å lede partiet i en tid da SPD var preget av sterke indre motsetninger. Kansler Schröder var blitt stadig mer omstridt i sitt eget parti på grunn av den rød-grønne regjeringens reformpolitikk (Agenda 2010) som innebar nedskjæringer i sosiale ytelser.
Etter bare ett og et halvt år som partileder valgte så Müntefering å trekke seg, etter å ha tapt en intern maktkamp i november 2005.
Franz Müntefering var arbeids- og sosialminister og visekansler i Angela Merkels føderale kabinett fra 22. november 2005 til 21. november 2007. Han gikk da av som statsråd og la også ned sitt verv som medlem av Forbundsdagen for å ta seg av sin kreftsyke kone. Hans kone døde sommeren 2008, og en stund etter ble det gjort kjent at Müntefering ville gjenoppta vervet som forbundsdagsmedlem for SPD.
Da SPDs leder Kurt Beck 7. september 2008 erklærte at han trakk seg som partileder etter at SPD hadde utpekt utenriksminister Frank-Walter Steinmeier som kanslerkandidat foran valget i 2009, ble Müntefering utpekt til på nytt å overta som partiets leder. På et ekstraordinært landsmøte i SPD den 18. oktober 2008 ble han valgt med 84,86% av stemmene.
Etter SPDs dårlige valgresultat høsten 2009 gikk Müntefering av som partileder. Han ble etterfulgt av Sigmar Gabriel
Haversham
Haversham er en landsby i distriktet (borough) Milton Keynes i England i det seremonielle grevskapet. Den ligger rett nord for selve byen Milton Keynes, nær Wolverton og mellom Newport Pagnell og Stony Stratford. Den utgjør sammen med Little Linford et verdslig sogn.
Landsbyen består av to adskilte deler med jordbruksland mellom. En herregård (manor) ligger i den eldste delen på lavt nivå i Ousedalen. Den eldste herregården ble befestet i 1304; det meste av den har brent ned, men noen deler er bevart i en gårdsbygning rett utenfor landsbyen. Dette området er utsatt for oversvømmelser. Den nyere delen ligger høyere opp i landskapet.
I henhold til folketelling i 2011 bor det 873 innbyggere i sognet.
Jon Lekven
Jon Lekven (født 18. mai 1941, død 16. juni 2018 ) var en norsk medisiner og professor ved Institutt for kirurgiske fag ved Universitetet i Bergen.
Come Closer – The Best of Babel Fish
Come Closer – The Best of Babel Fish er et musikkalbum med Babel Fish. Albumet ble utgitt den 16. september 2011.
Jon Lekven
Lekven var utdannet ved Universitetet i Oslo og ble cand.med. i 1967. I 1975 avla han doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Han arbeidet deretter ved Stokmarknes sykehus og Ullevål sykehus. I 1976 tilbrakte han et år ved University of California, San Francisco. Fra 1977 var Lekven tilknyttet Kirurgisk institutt ved Universitetet i Bergen som dosent. Lekven ble professor i 1984. Han har arbeidet med eksperimentell kirurgi, særlig innen hjerteforskning. Fra 1993 til 1998 var Lekven dekanus ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Bergen.
Thomas Webster
Thomas Campbell Webster (født 25. desember 1910, død 31. januar 1981) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Jon Lekven
Kongen utnevnte i 2011 Lekven til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for medisinsk forskning og utdanning.» I 2001 ble han tildelt Søren Falch og øienlege Sigurd Falchs pris for fremragende lederskap innen medisinsk forskning og i 2007 fikk han Orkidéprisen fra foreningen Leger i vitenskapelige stillinger.
Thomas Webster
Webster ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Jon Lekven
Lekven døde 16. juni 2018 etter lengre tids sykeleie.
Thomas Webster
Mannskapet på «Angelita» var; Webster, John Biby, Owen Churchill, William Cooper, Carl Dorsey, Robert Sutton, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, John Huettner, Richard Moore og Kenneth Carey
Paul Klee
Paul Klee (født 18. desember 1879 i Münchenbuchsee i Bern i Sveits, død 29. juni 1940 i Muralto i Ticino i Sveits) var en tysk-sveitsisk kunstner og kunstteoretiker.
Liv og virke
Paul Klee ble født inn i en musikalsk familie i Münchenbuchsee ved Bern. Hans mor var fra Sveits, men i henhold til sveitsisk lov, fikk hans farens tyske borgerskap. Han fikk fiolintimer som barn, og forble en dyktig fiolinist hele livet. Musiker ville han etter hvert ikke bli, siden han anså at det meste av skikkelig musikk allerede var skrevet, og mye av det nye som ble laget på den tid ikke falt ham i smak.
Han brukte tid på å bestemme seg før han valgte å bli malekunstner. Han kom til München i 1898/99 og studerte fram til 1902, blant annet ved å gjøre en studiereise til Italia, hvor han studerte verkene av Leonardo, Michelangelo, Pinturicchio (freskene i Vatikanet) og Boticelli. Han noterte seg også Hans von Marées fresker på akvariet i Napoli og sjøvesenene som var å se der.
Selv om han befant seg på steder der andre samtidige kunstnergrupper var aktive, var han ikke i kontakt med dem. Han visste om dem og hva de holdt på med, men holdt seg til å la seg påvirke av de verker han så, (inklusive Blake, Goya, og Corot iflg. kunsthistorikeren Will Grohmann). Han dro tilbake til Bern, og utformet sin kunstneriske plattform i ord. Han ville stille seg som en nyfødt til verden og utforme noe ganske beskjedent som ikke skulle by blyanten på noen tekniske problemer. Det regnet han med at ville oppta resten av hans liv. Det er ingen tilfeldighet at hans arbeider ligner på ting barn nesten kunne ha gjort.
I 1906 slo han seg ned i München. Han ble nå kjent med flere andre kunstnere i miljøet rundt tidsskriftet og utstillingssamarbeidet Blaue Reiter. Han så spesielt på Vasilij Kandinskij og Franz Marc, som de som var inne på samme kunstneriske spor som ham selv, og bidro med litt artikkelstoff. Hans oversettelse av Robert Delaunays avhandling «Om lys» kom i et annet blad: Der Sturm i 1913. Fra og med 1911 begynte han å lage nummererte lister over alle kunstverker, inklusive skisser. Da han døde, var der over 9000 påtegninger. Dagbøker førte han det meste av livet – men han reviderte dem ofte, slik at notatene skulle stemme bedre med hans nyere viten. Dette har også laget problemer for biografer som har måttet velge mellom flere versjoner av bl.a. barndom og oppvekst.
Den første verdenskrig brakte med seg dårlige nyheter. Han måtte selv tjenestegjøre som maler ved flyvåpenet, mens både August Macke og Franz Marc ble drept. Det at han ikke ble sendt til noen front, skyldtes at keiseren ikke ønsket at alle kunstnerne ble krigsofre.
Bedre var det at han ble invitert av Walter Gropius til en lærerstilling ved det statlige Bauhaus i 1920. Samtidig med at han tiltrådte i januar 1921, ble sønnen, Felix, som da knapt var 15 år, skolens yngste elev. Kandinskij kom også i 1922. Oppnevningen hadde politiske overtoner, som hang sammen med at Klee hadde vist sympatier med venstresiden etter den såkalte novemberrevolusjonen i München. Klees verker var kjent fra utstillinger i galleri «Der Sturm».
Han ble i Weimar til 1931. I den tiden ble han nødt til å formulere klarere det han sto for. Hans tre verker fra denne tiden regnes blant de viktigste fra denne perioden når det gjelder å forstå kunstens natur, og hvordan en kunstner fungerer. De ble først formulert som forelesninger, og for de to sistes vedkommende, utgitt posthumt. Etter hvert ble det imidlertid vanskelig for ham å være både kunstner og i en såvidt krevende lærerstilling som Bauhaus forutsatte. Han tok lange pauser og fulgte opp forskjellige kunstneriske prosjekter, mens studentene og skolen ikke så noe til ham. Han var klar over det, men mente at kunsten var det viktigste for ham. Til sist sa han opp stillingen for Bauhaus, tross tilbud om mindre undervisning og større frihet. Dette begrunnet han med at det kanskje var bedre for ham, men ville være feil i forhold til Bauhaus-tanken. Andre lærerkrefter var bl.a: László Moholy-Nagy (Metallverkstedet), Walter Gropius (Arkitektur og trearbeider), Josef Albers, Johannes Itten (Glassmaleri), Lyonel Feininger (trykkeri), Oskar Schlemmer (vegg- og scenemaleri), Mies van der Rohe (Arkitektur) og Georg Muche (veveri).
Han ble lærer på Düsseldorf kunstakademi fra 1931 og til nazistene rensket ut «Entartete Kunst» etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. Både tre bøker der han var omtalt med verker samt i alt 137 verk er registrert inndradd. Han ble i tillegg forfulgt personlig til han dro til Sveits, hvor han døde få måneder før han ble innvilget statsborgerskap i 1940.
Arbeidsmåter og temaer
Klee arbeidet med de fleste media, som oljefarger, akvarell, blyant, tusj, forskjellige trykkmetoder – og kombinasjoner av disse. Han skapte sin egen stil, som var så klart hans, at en med litt kjennskap til hans utvikling, vil kunne si at dette ser ut som et Klee-arbeide, men som ekspertene fortsatt finner vanskelig å kategorisere. Han er blitt kalt ekspresjonist, kubist, surrealist men like gjerne naivist.
Skolebøkene hans var fulle av karikaturtegninger. Hans første studieperiode (1898 – 1902) var preget av ikke-deltakelse i Franz von Stucks malerklasse, men han laget i alt 11 etsinger som han kalte Invensjoner. Disse fremstilte dyre- og menneskelignende kropper.
Parallelt begynte han med å dekke en glassplate med tempera til å begynne med i svart, men senere også hvitt og lage streker i den. Når man så la under en farget bakgrunn, ble det et ferdig bilde. Det hele kan beskrives som et forsøk på å kombinere radering med akvarell. Temaene var gjerne portrettaktige, også rene portretter.
Tusjtegninger med og uten fargelegging hørte også med til repertoaret, etter hvert sammen med rene akvareller, der fargene ble lagt lagvis, slik at de fikk en særegen intensitet. Han ble etter hvert mere og mere opptatt av farger, selv om hans første «periode» som kunstner besto i å bli tegner og grafiker.
Modena (racingteam)
Teamet dukket først opp som meksikanske GLAS sent i 1990, med den tidligere Alfa Romeo-føreren Mauro Baldi som fører og med en avtale med Lamborghini om bruk av deres V12-motor. Etterhvert forsvant de meksikanske investorene, og Lamborghini kjøpte opp teamet. Teamet flyttet til Modena i Italia (derav det endrede navnet), og deltok i Formel 1 i 1991. Lamborghini ønsket ikke at teamet skulle være et rent fabrikksteam, da dette kunne bety negativ oppmerksomhet rundt merket, men de fleste så allikevel på teamet som et fabrikksteam til tross for at Modena Team opererte helt uavhengig av Lamborghini.
Ifølge de offisielle deltakerlistene for 1991-sesongen var Modena Team navnet på teamet, mens basis-chassiset var Lambo 291. Nicola Larini og Eric van de Poele var førere. Ingen av bilene fullførte mer enn ett løp hver (Larini kom på 7.-plass i åpningsløpet, USAs Grand Prix, mens van de Poele lå på 5.-plass i San Marinos Grand Prix før et mekanisk problem sørget for en 9.-plass). Innen midten av sesongen var teamet i alvorlige økonomiske problemer, og Lamborghini nektet dem mer støtte. Larini startet i ytterligere fire løp, men brøt alle fire, og teamet stilte ikke til start i 1992-sesongen.
Telegrafisten
Telegrafisten er en norsk film fra 1993 basert på Knut Hamsuns roman Sværmere. Regien er ved Erik Gustavson, manus av Lars Saabye Christensen og Bjørn Floberg spiller hovedrollen.
Telegrafisten ble i hovedsak spilt inn på Kjerringøy nord for Bodø – dette for å gjenskape atmosfæren i Hamsuns bok i størst mulig grad. Filmen ble diskutert i lang tid i etterkant av lanseringen, fordi kritikerne mente at filmen ikke gjenspeilet Hamsuns syn på kvinner. Folk mente at kvinnene ble fremstilt for horepreget, mens de i romanen ble portrettert som mystiske og uoppnåelige.
Filmen ble nominert til Gullbjørnen i Berlin. Den vant også to Amanda-priser, for henholdsvis beste nordiske film og beste kvinnelige skuespiller (Marie Richardson).
Val Müstair
Val Müstair (retoromansk; tysk Münstertal) er den østligste dalen i Sveits og utgjør en selvstyrt krets (circul) og en kommune (comuna) av Graubünden. Dalen ligger på sydøstsiden av Alpenes hovedkam, slik at den fra Sveits bare er tilgjengelig via Fuornpasset fra Engadin. Geografisk kan Val Müstair sies å høre til Vinschgau i Syd-Tirol. Dalens elv, Rom (tysk Rambach), drenener nemlig til Etsch (italiensk Adige) i øvre Vinschgau. Nederst i dalen (men ikke kretsen) Val Müstair ligger også en sydtirolsk kommune (Taufers im Münstertal).
Også historisk har det vært minst like mye kontakt mellom Val Müstair og Vinschgau som mellom Val Müstair og Engadin. Administrativt og kulturelt utgjør derimot Val Müstair en enhet sammen med Nedre Engadin: administrativt, fordi de tilsammen utgjør forvaltningsdistriktet (dertgira) En; kulturelt, fordi det dominerende språket i begge daler er vallader-dialekten av det retoromanske språk. Ved siden av retoromansk taler 23 % av befolkningen tysk. Den lokale tyske dialekten er ikke alemannisk, som ellers i Sveits, men bairisk som i Syd-Tirol.
Det meste av kommunens areal er høyfjell (om lag 45 %). Fra og med 2009 ble dalens tidligere seks kommuner (Fuldera, Lü, Müstair, Santa Maria, Tschierv, Valchava) slått sammen til én. Den laveste landsbyen (1273 moh.) er Müstair, som er oppkalt etter benediktinerklosteret fra ca. 775. Den høyeste landsbyen (1920 moh.) er Lü. Hovedlandsbyen er Santa Maria Val Müstair (1375 moh.). Kommunens høyeste punkt er Piz Tavü (3168 moh.).
Westfalisk
Westfalisk er et vestnedertysk eller nedersaksisk dialektgruppe. Det westfaliske språkområdet omfatter hele Westfalen bortsett fra Siegerland og Wittgenstein, og inkluderer i tillegg den sørlige delen av det tidligere området Weser-Ems i Niedersachsen, med regionen omkring Osnabrück og landskapet Emsland. I Tyskland er Westfalisk inndelt i fire dialekter: Münsterland-dialekten, Ostwestfalisk, Sauerland-dialekten og Westmünsterlandsk. I Nederland finnes de westfaliske dialektene Twents, Grafschafter-dialekten, Westerwoldinger-dialekten, og den sørlige delen av Emsland-dialekten.
Westfalisk har bevart tallrike alderdommelige grammatiske former og former for uttale. I dets skriftlige form finnes det ingen normerte rettskrivningsregler. For Münsterlandsk og for Østwestfalisk i Ravensberger Land finnes det likevel tydelige forskjeller på det nedskrevne ord.
Vokabularet i westfalisk er beskrevet i Westfalisk ordbok for Nordrhein-Westfalen og i Niedersachsisk ordbok for Niedersachsen. Den westfaliske ordbok blir utarbeidet av en medarbeider i dialektkommisjonen i Landschaftsverband Westfalen-Lippe. Siste utgave (per 2008) går frem til bokstaven G.
ISO 639-3-koden for westfalisk er wep.
Office for Contemporary Art Norway
Office for Contemporary Art Norway (OCA) er en uavhengig, ikke-kommersiell stiftelse hvis hovedformål er å tilrettelegge for profesjonelt samarbeid i samtidskunstfeltet mellom Norge og en internasjonal kunstscene.
OCA ble grunnlagt høsten 2001 av Kulturdepartementet og Utenriksdepartementet, og startet sin virksomhet i januar 2002, under ledelse av direktør Ute Meta Bauer. OCA administrerer Utenriksdepartementets reisestøtteordning for billedkunst og Norges deltakelse ved biennalen i Venezia, i tillegg til utvekslingsprogrammer for norske kunstnere og kuratorer i New York, Berlin, Istanbul, Brussel, Rio de Janeiro, São Paulo og Beijing, og for utenlandske kunstnere og kuratorer i Norge. Med nye lokaler fra høsten 2008 har OCA også fått sine egne prosjektlokaler for utstillinger, forelesninger og filmvisninger som en del av OCA Semesterplan.
Fra september 2005 ble OCA ledet av den amerikanske kuratoren Marta Kuzma, som ble ansatt som ny direktør etter Bauer. I 2013 overtok stillingen som leder av OCA.
Internasjonal støtte
OCA tildeler økonomisk støtte som gir ikke-kommersielle internasjonale institusjoner og internasjonale kuratorer anledning til å hente inn norske kunstnere, kuratorer og kritikere i sentrale utstillinger og sammenhenger, og gjør det mulig for norske kulturarbeidere og kunstnere å bygge nettverk på den internasjonale arenaen. Søknader til denne ordningen vurderes på kvartalsmessig basis.
Internasjonalt atelierprogram (ISP)
Det internasjonale atelierprogrammet i Oslo er åpent for internasjonale kunstnere, kuratorer og kulturarbeidere som OCA inviterer til et opphold på opphold til tre måneder, enten i forbindelse med en bestemt forskningsoppgave i Norge eller på uavhengig grunnlag. De residerende kunstnerne og kulturarbeiderne oppfordres til å engasjere seg i det norske kunstmiljøet og opprette midlertidige og varige utvekslingsbånd over hele landet.
Maja
Maja, Maya og Maia er kvinnenavn med flere opprinnelser.
Maija er en finsk variant av navnet, og Mæja en tidligere islandsk variant.
Maja og Maya har ingen navnedag i Norge, men Maia har navnedag den 7. mai.
I 2014 forbød innenriksdepartementet i Saudi-Arabia å gi nyfødte barn navnet Maya.
Utbredelse
Maia er det femte vanligste kvinnenavnet i Georgia. Varianten Maija er et svært vanlig navn i befolkningen i Finland, og Maja i Slovenia. Maja har på 2000-tallet også vært svært populært som navn på nyfødte jenter blant annet i Sverige, på Grønland og i Slovenia. Navnene er forholdsvis sjeldne i Norge, men alle navnevariantene har hatt en økende popularitet fra ca. 1980, og Maja var på begynnelsen av 2000-årene blant de mest populære navnene på norske jentebarn.
Anamorfose
En anamorfose er en forvridd projeksjon eller et fortegnet perspektiv, især et bilde som er formet slik at det blir forståelig bare når det blir betraktet på en spesiell måte eller fra et bestemt punkt.
Eksempler på anamorfoser i kunsthistorien
Leonardos øye av den italienske kunstneren Leonardo da Vinci fra 1485 er det første kjente eksempelet på anamorfose.
I det 17. århundre, brukte barokke trompe l'oeil veggmalerier ofte denne teknikken for å kombinere faktiske arkitektoniske elementer med en illusjon. Når man står foran kunstverket på et spesifikt sted glir arkitekturen inn i maleriet. Hans Holbein den yngre er velkjent for å inkorporere denne typen anamorfe triks i sine mesterverk.
Domen og hvelvingen til St. Ignazio kirke i Roma, malt av Andrea Pozzo, representerte høydepunktet for illusjonen. På grunn av klager over utestengt lys av nabo-munker ble Pozzo hyret til å male insiden av en dom i stedet for å konstruere en, men fordi den var flat var det bare ett sted hvor illusjon var perfekt og domen så ekte ut.
Andre eksempler
Et annet eksempel på anamorfose er krittmaleriene på fortau laget av Kurt Wenner og Julian Beever hvor krittmalingen, asfalten og de arkitektoniske omgivelsene alle blir del av en illusjon.
IMAX, Cinemascope og andre anamorfiske bredformater bruker anamorfose for å projisere et omkretsende bilde fra en flat, todimensjonal film.
Fartsholder (sport)
Fartsholder (fra engelsk: pacemaker) innen sport er en utøver som får i oppgave å holde oppe farten for andre utøvere i løp over en viss distanse. Bakgrunnen for bruk av en fartsholder er at det er energikrevende å ligge først i et felt, mens det er energisparende å ligge bak. Bruk av fartsholdere er vanlig innen idretter som friidrett, langrenn og sykling.
Friidrett – «hare»
Innen friidrett er fartsholdere vanlig på mellomdistanseløp og langdistanseløp, og begrepet «hare» nyttes for denne rollen. Navnet er kommer fra engelsk rabbit, og viser til lokkeharen som nyttes for å få veddeløpshunder til å løpe fort i hundeveddeløp.
En utøver som blir tatt igjen med en runde har ikke anledning til å sette opp farten for å fungere som fartsholder. I mesterskap er bruk av fartsholder ikke tillat, mens fartsholdere brukes under større stevner for å legge til rette for rekordløp. Under 3000 meter hinder under Bislett Games 2011 var et løp med sluttid under åtte minutter godt planlagt, og arrangøren hadde kjøpt inn to fartsholdere. Paul Kipsiele Koech vant løpet på ny banerekord, men ikke under 8 minutter: 8.01,83. Selv med bruk av de beste fartsholdere og god planlegging er ikke rekordløpene lette å oppnå. Bruk av hare innen friidrett er ikke helt ukontroversielt, da noen mener bruk av fartsholdere er å løpe med «drahjelp», og ikke kan regnes som god sportsånd. Det argumenteres også med at verdensrekorder satt med fartsholder nærmest vil være umulig å slå i sololøp.
Sykling – hjelperytter
Innen sykkelsport nyttes begrepet hjelperytter. Innad på et sykkelag kan det være hjelperyttere for ulike deler av et løp. Hjelperytternes oppgave er å sikre at lagets kaptein bruker minst mulig energi underveis mot mål. Noen har tildelt rolle som fartsholder i lettere terreng, mens andre har som oppgave å holde egnet tempo for kapteinen på klarteetapper, eller i brattere deler av en løype. En hjelperytter som har som oppgave å trekke opp farten inn mot mål, kalles for «opptrekker».
Langrenn
Innen langrenn er bruk av fartsholdere vanligst i de lange turløpene, der utøverne ofte er del av et lag, ikke ulikt et sykkellag. Utøverne utenom organiserte lag har i flere tilfeller likevel dratt nytte av å «få heng» på en bedre utøver, i lengre eller kortere deler av et løp. Under ski-VM i Holmenkollen 2011 planla kombinertløperen Håvard Klemetsen å henge på de bedre langrennsløperne etter at han var nummer to på hopprennet. Han uttalte da at «det er tungt å gå alene».
Denis Petusjinskij
Denis Petusjinskij (russisk: Денис Петушинский; født 28. juni 1967 i Irkutsk) er en tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i stavsprang. Han representerte Russland inntil han i 1998 gikk over til New Zealand. Fra 1992 til 1993 forbedret han seg med hele 20 centimeter, fra 5,70 til 5,90 meter. I 1993 ble han russisk mester, og klarte sjetteplass i VM i Stuttgart. Som newzealandsk statsborger i 1998, tok han opprinnelig sølvmedalje under Samveldelekene, men ble diskvalifisert etter en positiv dopingtest.
Arafuravorteslange
Arafuravorteslange (vitenskapelig navn Acrochordus arafurae) er en slange som lever i nordlige strøk i Australia og på Ny-Guinea. Den blir fra halvannen til to og en halv meter lang. Arafuravorteslangen lever i vannet.
Kenneth Carey
Kenneth A. Carey (født 7. august 1893, død 4. januar 1981) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker; 1932 i Los Angeles.
Carey ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Mannskapet på «Angelita» var; Carey, John Biby, William Cooper, Carl Dorsey, Owen Churchill, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, Thomas Webster, Robert Sutton, John Huettner og Richard Moore.
Akateko
Akateko (赤テコ) er ifølge japansk mytologi en yōkai (demon) fra Aomori-prefekturet som viste seg i form av en rød spedbarnshånd som hang i et tre utenfor en barneskole.
Samlag (andre betydninger)
Samlag betyr egentlig forening eller sammenslutning.
Ordet kan ellers henvise til :
Zhang Ping
Zhang Ping er navnet til flere personer:
The Sisters of Mercy
The Sisters of Mercy er et britisk rockband som ble dannet i Leeds i England i 1980. Gruppen tilhører gothic rock-genren, og er, sammen med Bauhaus blant genrens flaggskip.
Gruppen består av Andrew Eldritch og de musikerne som han til en hver tid samarbeider med. Med unntak av Eldritch er det bare trommemaskinen Dr. Avalanche som igjen fra originalbesetningen, om man da ser bort ifra at trommemaskinen har blitt byttet ut gjentatte ganger. Bandet har gitt ut tre studioalbum i tillegg til en rekke singler som ble samlet på enten Some Girls wander by mistake eller A slight case of overbombing, førstnevnte med singler fra før studioalbumene, sistnevnte er mer et samlealbum som også tar med singler fra etter studioalbumene. I dag eksisterer bandet kun som et turnéfenomen.
Gruppen besto originalt av Eldritch (trommer) og Gary Marx (gitar). De to ga ut singelen «Damage Done/Watch/Home of the Hit-men». Etter noe spilletid på radio ble gruppen omgruppert. Eldritch gikk over til å bli bare vokalist, og overlot trommingen til Dr. Avalanche. Eldritch har selv innrømmet at han ikke kan spille trommer. Carig Adams ble bassist, mens Marx fortsatte som gitarist. Marx og av og til Adams sto for musikken, av og til med hjelp av Eldritch, mens Eldritch sto for teksten. De fire medlemmene regnes som den første bestningen, da det var de fire, Dr. Avalanche inkludert, som spilte bandets første konsterter. Etter hvert kom gitarist Ben Gunn inn som annengitarist etter stor utskiftning på den plassen.
Musikkstilen etablerte seg fort som typisk gothic, med Doktor Avalances monotone og minimalistiske beat, godt støttet opp av Adams' pulserende bass, Eldritch melankolske og baryton-aktige stemme og Marx' enkle, men samtidige lett iørenfallende gitar-riff slo godt an i undergrunnsmiljøet i England. Særlig ble singelen «Alice» en suksess for gruppen. Gunn forlot gruppen delvis etter personkonflikt med Eldritch.
First and last and always
Han ble erstattet av Wayne Hussey fra Dead or Alive. Hussey brakte både produksjonserfaring og en klarere retning inn i melodiøs gothic rock enn den tidligere, mer postpunk-aktige stilen. Resultatet ble et hurtig samarbeid som resulterte i albumet «First and Last and Always». Albumet ble imidlertid en relativt stor suksess, og solgte til sølvplate etter hvert. Platen definerte i stor grad gothic rock helt nedtil Elrditchs store hårsveis og lærjakke/olabukse-uniform. Til og med Doktor Avalanche ble kopiert (Bandet Children on Stun hadde trommemaskinen Poison Dwarf, The Merry Thoughts hadde The Thoughtmachine, blant annet). Kort tid etter albumet trakk først Marx, så Hussey og Adams seg. Marx dannet bandet Ghost Dance, mens Hussey og Adams dannet The Mission. De tre forlot alle bandet etter uoverensstemmelser med Eldritch, som styrte bandet diktatorisk.
The Sisterhood
Som eneste medlem av bandet, startet Elritch med å gjøre starten til The Mission vanskelig. The Mission startet som «The Sisterhood», men Eldritch mislikte sterkt navnet, som han mente var for likt hans bandnavn, og dessuten spilte på fanskaren. Eldritch lagde hurtig et band med studiomusikere og ga ut en single, og senere en LP, under navnet The Sisterhood. EP-en, «Gift» hadde en dobbeltbetydning da Eldritch var i Hamburg da han ga ut platen, og ordet har samme betydning på tysk som på norsk. Eldritch vant kampen om navnet, som endte med at Husseys Sisterhood ble hetende The Mission og Eldritchs Sisterhood ble droppet til fordel for The Sisters of Mercy. Det skal ha forelagt en sum som Hussey måtte betale Eldritch for navnet etter singelen til Elritch, og denne skal ha vært på £ 25 000. Første låt på EP-en, «Jihad», henspiller på dette beløpet. Det er ikke bekreftet fra Husseys side om dette stemmer. Sporene ellers på dette albumet er av varierende kvalitet, særlig spesiell er «Finland red, Egypt white», som er tekniske data om AK-47 til en proto-techno-rytme i bakgrunnen.
Floodland
Eldritch ga i 1987 det langt mer operatiske albumet «Floodland», der det lille av det originale lydteppet til Marx og Eldritch var helt borte til fordel for korsang og synthesizere i samarbeid med Patricia Morrison. De to opplevde en større hit med «This corrosion», og med dance-beats ble den dystre musikken en hit på dansegulvene. Også «Dominion (Mother Russia)» og «Lucretia My reflection» ble relativt store hits, og bandet deltok på Top of the Pops for hver av singlene. Eldritch skrev alle låtene og var hovedsanger og produsent. Han uttalte selv at Morrison ikke bidro stort på platen.
Bedin
Bedin var en Internett-tjeneste etablert i 1988 av Nærings- og handelsdepartmentet med målsetting å gjøre det enklere å starte og drive næringsvirksomhet i Norge. Fra 1. januar 2009 overtok Brønnøysundregistrenes seksjon i Narvik driftsansvaret, etter en virksomhetsoverdragelse fra stiftelsen VINN. Fra høsten 2011 ble Bedin, sammen med to andre offentlige nettsteder, samordnet og lagt inn i nettportalen Altinn. Nå finner både etablerere/gründere og næringslivsaktører kvalitetssikret og relevant informasjon om å starte og drive bedrift, i informasjonsportal-delen til Altinn.
The Sisters of Mercy
Vision Thing og videre
I 1990 ble Sisters of Mercy igjen et band med tidligere medlemmer fra All About Eve og Sigue Sigue Sputnik. Albumet «Vision Thing» var mer politisk motivert (albumtittelen spilte på et sitat av daværende president George H.W. Bush), mens musikken var mindre gothic rock, og mer gitar-rock, og det pompøse fra forrige album var borte. Imidlertid ble den påfølgende turneen en katastrofe, og var begynnelsen på et svært anstrengt forhold mellom Eldritch og plateselskapet Warner Bros. Albumet skapte ingen nye fans, og distanserte seg fra de gamle, og dette markerte i stor grad slutten på Sisters of Mercy som kreativt band.
Bedin
Altinn informasjonsportal har to målgrupper:
Eksterne lenker
Altinn/Starte og drive bedrift
The Sisters of Mercy
Vision Thing og videre
Siden dette albumet har Eldritch byttet medlemmer svært ofte og svært hurtig. På grunn av kontraktmessige årsaker har Eldritch ikke gitt ut noe album siden 1990, men han har fremført noen få nye sanger siden.
The Sisters of Mercy har alltid benektet enhver sammenheng mellom seg og gothic rock, men de tilhører fortsatt de store bandene innen genren, og Eldritch og Marx er i mindretall hva gjelder genretilhørighet.
Samleplatene
Sisters of Mercy ga ut to samleplater i 1992 og 1993, «Some Girls wander by mistake» og «A slight case of overbombing».
Some Girls Wander By Mistake (1992)
Denne platen består av singlene som kom ut mellom 1980 og 1983, det vil si før «First and last and always». Flere av disse singlene hadde blitt etterspurt, og etter utgivelsen av samlealbumet fikk flere flere sanger legendestatus, blant andre «Alice», «Gimme Shelter» og især «Temple of Love». Gimme shelter er en cover av Rolling Stones' sang, mens de andre er originale Sisters of Mercy-sanger. Også «1969» av The Stooges var med på platen, mens den tredje coverlåten som ble gitt ut på singel, «Emma», ikke ble ugitt på samleplaten. Den har senere dukket opp på 12-tommer-singelen på «Dominion Mother Russia», og i 2006-nyutgivelsen av Floodland.
Samleplaten ble en salgsmessig suksess, med en femteplass på den engelske hitlisten som topplassering. Det var også det første albumet som hadde det etterhvert legendariske symbolet av et hode med anatomiske skisser og et pentagram i bakgrunnen. Albumtittelen spiller på Leonard Cohen-sangen «Teachers», der hele linjen lyder «Some girls wander by mistake into the mess that scalpels make». Sangen kommer fra på Cohen's plate Songs of Leonard Cohen, der også sangen «Sisters of mercy» er. Platen solgte til sølv i Storbritannia og gull i Tyskland.
A Slight Case of Overbombing
I anledning promoteringen av Some Girls Wander by Mistake spilte Eldritch inn en ny utgave av «Temple of Love», med den israelske artisten Ofra Haza. Denne er en langt mer moderne versjon av klassikeren, og var noe kontroversiell blant fans. Dette sporet ble inkludert på A Slight Case of Overbombing, som var i hovedsak en samleplate fra albumtiden. Den inneholdt imidlertid to enkeltstående singler. «Body and Soul» kom ut i 1984, og var dermed ikke med på Some Girls Wander by Mistake. Også «Under the gun» var med på A Slight case of overbomboing, og denne singelen ble laget i anledning samleplaten, og kom ut i 1992.
Samleplaten hadde flest hits fra Vision Thing, fire i tallet, foran Floodland (3) og First and last and always (2). Samlealbumet kom på 14.-plass i Storbritannia og 11.-plass både i Sverige og Tyskland. Platen solgte til gull i Storbritannia og Tyskland.
Tjusningen
«Tjusningen» (fransk: «Le Charme») er en skulptur av en stående gutt, opprinnelig utført i gips av Per Hasselberg i 1880.
«Tjusningen» var Hasselbergs første offentlige verk, og det forestiller en ung gutt med vinger som leker med to fugler som sitter i hans oppstrakte hånd. Verket har fått oppmerksomhet på grunn av den fine bevegelsesstudien.
Swissair
Swissair (Swiss Air Transport Company Limited) er det tidligere nasjonale flyselskapet i Sveits. Det ble dannet i 1931 etter en fusjon mellom Balair og Ad Astra Aero (Til sjernene). Swissair var et av de store internasjonale flyselskapene og ble kjent som «the Flying Bank». Selskapet fikk dette kallenavnet på grunn av den økonomiske stabiliteten selskapet hadde. Selskapets baser var helt til konkursen, Zürich lufthavn og Genève internasjonale lufthavn. Det nye selskapet, Swiss International Air Lines, bruker gamle Crossairs koder LX og SWR.
Se også
Walter Mittelholzer
Østre strete (Oslo)
Østre strete var et gateløp i middelalderens Oslo. Det gikk mellom Kongsgården og Hallvardskatedralen, og skal ha krysset Clemensalmenningen (eller Klemetsallmenningen) like ved Clemenskirken. Gateløpet er sporet indirekte i form av arkeologiske funn av kirkegårdsmurer ut mot stretet. Deler av Saxegaardsgata og Kanslergata samt St. Halvards gate mellom nr. 1 og nr. 23 antas å ha inngått i Østre strete.
Steinmarkeringer ved siden av ruinen av Clemenskirken samt ved Oslo gate minner om det gamle gateløpet, og Selskabet for Oslo Byes Vel har satt opp et av sine blå skilt på veggen i Saxegaardsgata 3.
Kornbøndenes Interesseorganisasjon
Kornbøndenes Interesseorganisasjon (KiO) er en interesseorganisasjon for norske kornbønder, stiftet i 1997. Organisasjonens initiativtager var Erik Ringnes fra Stange i Innlandet. Ringnes var organisasjonsens første leder fra 1997 til 2003.
Organisasjonens formål er å fremme norske kornbønders økonomiske, faglige og sosiale interesser.
KiO hadde 600 medlemmer i 2006.
John Huettner
John E. Huettner (født 21. oktober 1906, død 4. august 1970) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker; 1932 i Los Angeles.
Huettner ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Mannskapet på «Angelita» var; Huettner, John Biby, William Cooper, Carl Dorsey, Owen Churchill, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, Thomas Webster, Robert Sutton, Richard Moore og Kenneth Carey
Buzz!: Quiz TV
Buzz!: Quiz TV (også kjent som Buzz! PS3) er et kunnskapsspill utviklet av Relentless Software og Sleepydog for PlayStation 3. Det er det sjuende spillet i Buzz!-serien og det første med trådløse kontrollere, brukergenerert innhold og nettspilling. ''Buzz! Quiz TV'' var også et av de første spillene som støttet PlayStation 3s trofésystem.
David N’Gog
Hans far er fra Kamerun og hans mor er fransk. Han er søskenbarn med fotballspillerne Jean-Alain Boumsong og Yannick Boumsong.
Liverpool
N'Gog spilte sin første kamp for Liverpool i en treningskamp borte mot Villarreal 30. juli. Han skåret sitt første mål for klubben i en treningskamp borte mot Rangers 2. august med et skudd fra 15 meter. Han debuterte i Premier League i kampen mot Aston Villa, da han kom innpå som innbytter for Fernando Torres. N'Gog skårte sitt første mål i en obligatorisk kamp i en 3–1 sier over PSV Eindhoven i gruppespillet i Mesterligaen. N'Gog fikk sin første ligakamp fra start i et bortemøte mot Portsmouth den 7. februar 2009, og erstattet en småskadet «El Niño» som startet fra benken.
I sin første kamp fra start på Anfield den 3. mars 2009, klarte han å skåre ledermålet og sitt første seriemål for Liverpool, mot Sunderland FC, i en kamp som Liverpool til slutt vant 2-0. Etter kampen fikk han ros av manager Benitez som sa:«David N'Gog er en ung spiller som er helt ny her i klubben, men du kan se at han har kvaliteter. Jeg tror at han har en stor fremtid for oss.» 11. april lagde han sitt andre seriemål for klubben da han fastsatte sluttresultatet til 4-0 hjemme på Anfield mot Blackburn på en heading.
Bolton
I løpet av sommeren 2011 på overgangsvinduets siste dag ble det klart at N'Gog var klar for Bolton Wanderers FC. Han fikk sin seriedebut for Bolton da han kom inn for Kevin Davies i 0-5 tapet hjemme mot Manchester United den 10. september 2011.
Todo el poder
Todo el poder er en meksikansk kriminalfilm fra 1999 regisser av Fernando Sariñana. Den omhandler en dokumentarfilmprodusent, Gabriel (Demian Bichir) som ofte blir utsatt for ran i Mexico by. Etter at han ikke blir tatt seriøst hos politiet, bestemmer han seg for å undersøke hvem som står bak kriminaliteten. Sofía (Cecilia Suárez), en arbeidsløs skuespilleraspirant, hjelper Gabriel å nøste opp et komplisert korrupsjonsnettverk som har spesialisert seg på ran.
Zhang Ping (politiker)
Han ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i 1979.
Malmö kommune
Malmö kommune er en tettbefolket kommune og det meste av arealet dekkes av Malmö by. Den ligger sørvest i Sverige og grenser i nord til Burlöv kommune og Staffanstorp kommune, i øst til Svedala kommune og i sør til Vellinge kommune. I kommunens sørlige og østlige deler ligger de øvrige tettstedene.
Tettsteder
Malmö kommune har ni tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter:
Bydeler
Kommunen har siden 1. januar 1996 vært inndelt i 10 bydeler, som i sin tur er inndelt i såkalte delområder, totalt 134. De ti bydelene styres av hver sin politiske nemnd, bydelsrådet. Den politiske sammensetningen av nemndene bygger på sammensetningen i kommunestyret. Hvert bydelsråd har elleve ordinære ledermøter. I hver bydel finnes et medborgerkontor.
Demografi
Pr 1. januar 2009 var 83 209 innbyggere født i utlandet. 171 nasjonaliteter er representert i Malmö kommune. De største innvandrergruppene kommer fra følgende fødselsland:
Boksing under Sommer-OL 1956
Boksing under Sommer-OL 1956. Sovjetunionen ble beste nasjon med 3 gull.
Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1912
Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1912, også kalt treforbundstreiken, var en streik blant gruvearbeidere i Ruhrområdet som pågikk fra 11. mars til 20. mars 1912. Streken berørte mellom 150 000 og 235 000 gruvearbeidere og ble støttet av det gamle forbund, den polske fagforeningen og Hirsch-Duncker forbundet. Den ble imidlertid avvist av de kristne fagforeningene, og omfattet derfor på det meste bare 61 % av arbeidsstokken.
Bakgrunnen for streiken var arbeidernes krav om åtte timers arbeidsdag, om avskaffelse av arbeidsgivernes bruk av arbeidsdokumenter, begrensninger av omfanget av bøter og økning av lønningene på grunn av forhøyede levekostnader.
Drops of Jupiter (Tell Me)
«Drops of Jupiter (Tell Me)» er en rockesang av det amerikanske musikkgruppa Train fra deres andre album Drops of Jupiter (2001). Det var albumets første singel, og havnet på topp 5-lista til Billboard Hot 100. I Europa fulgte låtene «It's Love», «This Is Not Your Life», og «Sharks» med singelen. Låta har tilbrakt over 100 uker på populærmusikklister, og holdt seg også lenge på lister over gjengangere. Selv om låta ble utgitt før digital nedlasting ble normen, har sangen blitt lastet ned over 100 000 ganger (lovlig nedlasting), for dette har den fått et Gull-bevis av RIAA. Den har figurert på topp 50-lista for digitale nedlastinger selv fem år etter at den opprinnelig ble utgitt.
Teksten
Ettersom teksten er særegen og noe gåtefull har det vært mange spekulasjoner om dens innhold. Hovedvokalist Pat Monahan uttalte i 2006 at sangen var inspirert av hans mors død, og at åpningslinjene kom til ham i en drøm. Sangen, som i utgangspunktet var om hans mor, utviklet seg til å bli en kjærlighetssang.
Priser
Sangen har vunnet to Grammypriser for beste rocksang, og enda en pris for beste instrumentale arrangement for vokalister.
Landspokalturneringen
DBUs Landspokalturnering for herrer, kjent som pokalturneringen, er en årlig fotballturnering arrangert av DBU. Turneringen avvikles etter cup-prinsippet og vinneren av turneringen er danske pokalmestre. Turneringen har vært avholdt hvert år siden 1955, og finalen spilles alltid på Kristi Himmelfartsdag. Finalen i 2006 var en unntakelse, da den ble spilt dagen før.
Turneringen har hatt flere navnesponsorer og er i øyeblikket sponset av Ekstra Bladet, og bærer navnet Ekstra Bladet Cup inntil 2011. Opp gjennom tiden har turneringen hatt flere forskjellige navn, Giro Cup fra 1990–96, Compaq Cup 1997–99 og DONG 2000–04.
og er klubbene med flest titler, totalt ni pokaler.
Antall titler og finaledeltakelser
Pr. 2009 har finalene hatt deltagelse av 31 forskjellige klubber, og hvorav 21 forskjellige lag har vunnet pokaltittelen. Rekorden for flest seire og flest finaledeltagelser har AGF med 9 seire på 11 finaler. Åtte av klubbene har aldri tapt en finale, men syv av klubbene har kun spilt én finale. Eneste unntak er Randers Freja, som har vunnet finalen tre ganger på tre forsøk.
! width="125px"|Klubb ! width="60px"|Seire ! width="60px"|Finaler ! width="330px"|Seiersår
Byggenæringens Landsforening
Byggenæringens Landsforening (BNL) er en norsk arbeidsgiverorganisasjon tilknyttet NHO.
Organisasjonen ble etablert i 1997 og omfatter håndverkere, industri, eiendom og entreprenørvirksomhet innen bygg og anlegg. Byggenæringens Landsforening har 14 bransjeforeninger med 3 300 medlemsbedrifter som til sammen har over 68 100 ansatte. Jon Sandnes er administrerende direktør.
Håkon Tronrud (Tronrud Eiendom) er styreleder fra 2020.
Eisack
Eisack (italiensk: Isarco) er den største bielven til Etsch i Syd-Tirol og er Syd-Tirols nest største elv. Dens kilde ligger i nærheten av Brennerpasset i 1990 meters høyde, og den munner ut i Etsch i nærheten av Bolzano. Eisack er 96 km lang og har et tilsigsfelt på 4200 km².
Mens dalen til Eisack kort og godt heter Valle Isarco på italiensk, har den på tysk fra gammelt av to navn: Nord for Brixen – og faktisk forbi Eisackkilden og helt til Innsbruck – heter den Wipptal. Bare mellom Brixen og Bolzano omtales dalen som Eisacktal.
Viktige steder langs Eisack er Sterzing, Brixen, Klausen, Waidbruck og Blumau. Den viktigste bielven er Rienz (italiensk Rienza), som kommer fra Pustertal og møter Eisack ved Brixen.
Lhorong
Lhorong (tibetansk: ལྷོ་རོང་རྫོང་, Wylie: lho rong rdzong; kinesisk: 洛隆县; pinyin: Luòlóng Xiàn) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Eisack
Eisack er viktig for produksjon av elektrisk strøm og er demt opp ved Franzensfeste, Klausen og Waidbruck.
Etymologi
Ifølge moderne språkforskning kan opprinnelsen til elvas navn være en hypotetisk indoeuropesk språkrot hvor es eller is betød vann, også flytende, men at ordet senere fikk den snevrere betydningen «vann i fast form».
Andre elvenavn som kan ha samme språklige opprinnelse:
Lhorong
Befolkningen var på 39,280 innbyggere i 1999.
Katti Anker Møller
Kathrine Anker Møller (født 23. oktober 1868 ved Hamar, død 20. august 1945 i Torsnes i Østfold), var en norsk kvinnesaksforkjemper. Hun hadde et bredt engasjement i flere kvinnepolitiske saker, og ble særlig kjent for sin innsats for å få vedtatt De Castbergske barnelover i 1915. Hun var aktiv i Norsk Kvinnesaksforening, der hun ble æresmedlem.
Bakgrunn
Hun var datter av Mix og Herman Anker og var gift med godseier Kai Møller, som var godseier på Torsø i Østfold. Journalisten og kvinnesaksforkjemperen Ella Anker var en av hennes søstre. Hun var født på Hamar, men tilbrakte sitt voksne liv i Fredrikstad, der det også ble avduket en skulptur av henne i 1998.
Lhorong
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Katti Anker Møller
Bakgrunn
Forfatteren Nini Roll Anker var gift med Kattis fetter Nils Anker fra 1892 til 1907, og med en annen av hennes fettere, Johan August Anker, fra 1910. Hennes datter Tove Mohr skrev en biografi om henne.
Politisk virke
Møller ble tidlig aktiv i Norsk Kvinnesaksforening (NKF), der hun ble første varamedlem av hovedstyret i 1902. Hun representerte NKF på det nordiske kvinnesaksmøtet i Christiania i 1902. Hun ble i 1939 æresmedlem i NKF. Hun var også aktiv i Norske Kvinners Nasjonalråd. Hun engasjerte seg i en rekke kvinnepolitiske saker.
De Castbergske barnelover
Hun var særlig opptatt av å bedre forholdene for ugifte mødre og barn født utenfor ekteskap. Sammen med sin svoger og Venstremann Johan Castberg (sosialminister i Gunnar Knudsens andre regjering) arbeidet hun for en revisjon av lovverket på området, noe som resulterte i De Castbergske barnelover av 1915. De Castbergske barnelover var i alt seks lover ble vedtatt av Stortinget. Lovene sikret barn født utenfor ekteskap arverett til sine fedre. Fedrene fikk også plikt til å vedkjenne seg farskap og betale barnebidrag.
Mødrelønn
I 1919 holdt hun foredraget Kvindernes fødselspolitik, der hun fremmet forslag om at kvinner med barn skulle få mødrelønn fra Staten. Sigrid Undset tok sterkt avstand fra Katti Anker Møllers foredrag, og ga uttrykk for dette i en svært krass artikkel med tittelen Begrepsforvirring (1919). Forslaget om mødrelønn fikk likevel oppslutning fra flere andre hold, og Det norske Arbeiderpartiet nedsatte i 1923 en mødrelønkomité for å utrede spørsmålet. Katti Anker Møllers forslag om mødrelønn var et initiativ som noen tiår senere ble realisert som barnetrygden.
Prevensjon og abort
En annen av hennes hjertesaker var prevensjonsveiledning, og hun sto bak opprettelsen av det første mødrehygienekontoret i 1924. Utover på 1920- og 30-tallet ble det opprettet en rekke mødrehygienekontorer landet over.
Straffeloven av 1902 hadde en strafferamme på tre års fengsel for abort. Møller arbeidet sterkt for å få abort avkriminalisert. Hun møtte motstand fra blant annet Anna Backer, men fikk støtte fra arbeiderkvinnene, men ikke fra Arbeiderpartiet, og det kom ingen lovendring i hennes levetid.
Siv Jensen brukte Anker Møller som symbol på FrP sin politikk og kvinnesatsning på landsmøtet i 2009.
Marit Aschehoug
Marit Aschehoug (født 1947 i Oslo) er en norsk journalist og redaktør.