cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Greve Thaulow Petersen
Petersen ble cand. philol i historie i 1914, og ble året etter ansatt som konservator ved Universitetets Oldsaksamling, og bearbeidet bl.a. Gabriel Gustafsons funn fra gravfeltet på Store Dal i Skjeberg med det første bind i serien Norske Oldfunn i 1916. Petersen tok doktorgrad i arkeologi i 1919 med avhandlingen De Norske Vikingesverd. Dette er fortsatt et standardverk for klassifikasjon av vikingtidens våpen. Den ble fulgt opp med Vikingetidens smykker (1928) og Vikingetidens redskaper (1951).
Petersen var direktør ved Stavanger Museum fra 1923 til 1958, og i perioden han satt der nedla han et stort arbeid med utgraving og publisering av jernaldergårdene på Sørvestlandet. Han har en stor del av æren for bevaringen og restaureringen av Utstein kloster. I 1928 ble han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi.
Han var sønn av Hans Henrik Petersen (1827–1906) og Elisabeth Cæcilie Thaulow (1845–1901). Faren var rektor på Trondheim katedralskole (latinskolen). Han var yngre bror av arkeologen Theodor Petersen (1875–1952). I 1917 giftet Jan seg med Gerda Holtermann (1892–1985). Datteren Liv Petersen (1922–81) ble gift med statsviteren Knut Dahl Jacobsen.
Sommers
thumb|300px|Sommers 2007 med fyr og [[radaranlegg.]] Sommers (russ.: Соммерс, svensk: Sommarö, finsk: Someri) er en russisk holme i Finskebukten. Holmen ligger rundt 28 km sør for Vederlax i Finland.
Under fortsettelseskrigen ble en finsk styrke stasjonert på Sommarö. På grunn av dens strategiske beliggenhet ble holmen dernest angrepet av russiske styrker. Kampene som er kjent som slaget om Sommarö ble utkjempet 8. juli til 9. juli 1942. Slaget endte med at russerne måtte trekke seg tilbake.
Litteratur
Seppo Laurell: Finlands fyrar, 1999, ISBN 952-5180-21-2
Adverbial
Et adverbial er et setningsledd som sier noe om verbalet, predikatet eller hele setningen. Det er ikke krevd av verbalet, så derfor kan hele adverbialet sløyfes uten at setningen blir feil grammatisk sett.
Hvordan finne fram til adverbialet
Mange adverbialer kan erstattes av ett enkelt adverb:
Vi kan også finne fram til en del adverbialer ved å bruke spørreordene hvor, når, hvordan, hvor mange eller hvor mye:
En setning kan ha flere adverbialer:
Om vi sløyfer adverbialet, vil fortsatt setninger være grammatisk korrekt (selv om betydningen kan være en annen eller vi mister vesentlig informasjon):
Skei (Surnadal)
Skei er en del av Surnadal sentrum og er administrasjonssenteret i Surnadal kommune i Møre og Romsdal. Skei ligger stort sett på et platå av berg og morene over dalbunnen av Surnadalen.
Skei er et regionsenter på Indre Nordmøre, med handels- og sørvisnæringer, andre næringer, offentlig administrasjon og tjenesteyting, kulturhus og hotell. Nordmøre Folkehøgskule ligger på Skei.
Fylkesveiene 65 og 670 møtes på Skei. Gode bussforbindelser, og relativt kort avstand til blant annet Sunndalsøra, Orkanger, Kristiansund, Trondheim og Molde. Skei bør derfor kunne ses på som et interessant og strategisk sted for etablering av ulike typer næringsvirksomhet.
Vegvesenet har forandret navnene på skiltene, fra Skei til Surnadal sentrum, slik at stedet til tross for sin betydning er blitt «usynliggjort» for veifarende.
Sal (Kapp Verde)
Sal er en av øyene i øygruppen Barlavento i Kapp Verde. Øya utgjør også en egen kommune i Kapp Verde, med byen Espargos som kommunesenter. Kapp Verdes internasjonale flyplass ligger ved Espargos.
Kloppedalsveien (Arendal)
Kloppedalsveien (1–11, 2–6) er en kommunal vei på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
Veien går fra krysset Syver Kristiansens vei / Trondalsbyveien til veis ende. Veien er asfaltert og er 275 meter lang. Fartsgrensen er 30 km/t
Borgne
Dens kildeelver er Borgne de Ferpècle og Borgne d'Arolla, som begge kommer fra isbreer mellom Dent Blanche (4357 m) og Pigne d'Arolla. Borgne renner først gjennom en høytliggende dal, og deretter gjennom dype slukter i Val d'Hérens og munner til slutt ut i Rhône et par kilometer øst for Sion. Den viktigste sideelva er Dixence. Her ligger Lac des Dix, hovedmagasinet i vannkraftsystemet Grande Dixence.
Dixence
Dixence er ei 11,5 kilometer lang høyfjellselv i kantonen Wallis i Sveits. Den har utspring i Lac des Dix, og munner ut i Borgne, ei sideelv til Rhône. Lac des Dix er hovedmagasin for vannkraftsystemet Grande Dixence. Demningen er har fire vannkraftverk knyttet til seg.
Den øvre delen av dalføret kalles Val des Dix, mens den lavereliggende delen kalles Val d'Hérémence.
Nord-Irlands herrelandslag i fotball
Nord-Irlands herrelag i fotball representerer Nord-Irland i internasjonal fotball. I internasjonal fotball konkurrerer de konstituerte nasjonene av Storbritannia hver for seg. Uavhengige Irland har sitt eget lag. Før 1921 hadde Irland kun ett landslag, som senere ble delt opp i Nord-Irland og Irland. Nord-Irland er direkte etterkommere av dette laget.
Britiske mestre
Nord-Irland vant det britiske mesterskap i 1984, den siste gangen dette ble arrangert. Nord-Irland er derfor fortsatt i besittelse av troféet, som er utstilt på kontoret til det nordirske fotballforbundet IFA.
Nåværende tropp
Pr. 26. mars 2017 Nord-Irlands tropp til VM-kvalifiseringskampen mot søndag 26. mars 2017
Andre spillere
Spillere som nylig har vært med i landslagstroppen.
Imperial Camel Corps
Imperial Camel Corps var en militæravdeling på brigade-størrelse på den allierte siden under første verdenskrig. Avdelingen kjempet i Sinai og Palestina og var en kavaleriavdeling oppsatt på kameler for bedre mobilitet i ørkenområder. Korpset besto av soldater fra det britiske imperiet, fortrinnsvis Storbritannia, Australia og New Zealand. I tillegg til disse soldatene fantes det en indisk enhet Bikaner Camel Corps som tok del i krigføringen i Midtøsten, denne enheten var aldri del av Imperial Camel Corps og ble trukket ut i 1917.
Korpset ble dannet i januar 1916 og i desember 1916 var det på brigades størrelse. I mai 1918 ble det redusert til en enkel bataljon og i mai 1919 ble avdelingen helt oppløst.
Etableringen
Etter nederlaget i Gallipoli ble det allierte styrkene evakuert til Egypt, som da var britisk protektorat og truet av osmanske styrker i øst (Sinai), dessuten foregikk det et opprør blant Senussi-stammene i de vestlige ørkenområdene av Egypt.
For å få slutt på opprøret ble det dannet fire kompanier med kamelkavaleri fra frivillige australske dragoner som akkurat hadde blitt trukket ut av Gallipoli. Australia hadde importert kameler på 1800-tallet og flere av de frivillige hadde allerede erfaring med å ri eller stelle kameler. Enheten ble kommandert av brigadergeneral Clemet Leslie Smith.
Senussiopprøret ble nedkjempet/utsultet i 1916 fordi de allierte fokuserte på kontroll av vannkildene ved bruk av kamelkavaleri og bilpatruljer. Eksperimentet med kamelkavaleri var så vellykket at ytterligere fjorten kompanier ble etablert, seks australske kompanier (fra Australian Light Horse-regimenter, seks britiske kompanier fra Yeomanry-enheter og to newzealandske kompanier.
Reorganisering
Kompanistrukturen var tilpasset patruljering mot stammefolk i den vestlige ørkenen, men de allierte styrkene i Egypt planla en offensiv mot de osmanske styrkene i Sinai og Palestina, derfor var det nødvendig med større enheter. Kompaniene ble samlet i fire bataljoner, hver på fire kompanier. første og tredje bataljon besto av australske styrker, andre bataljon besto av britiske styrker og fjerde bataljon var blandet australsk og newzealandsk (ANZAC). Korpset fikk også en bergartillerienhet med indiske styrker fra Hongkong og Singapore. Det hadde også egne korpsenheter med maskingeværpersonell og veterinærer.
Sammenliknet med hestekavaleri hadde kamelene dobbelt så stor aksjonsradius i ørkenterreng. Hester kunne gå to dager uten vann, mens kamelene kunne gå opp til fem dager uten vann. Kamelene fungerte også bedre til å krysse ørkenlandskap med løs sand eller grus. På den andre siden trengte kamelene mer for enn hestene.
Kampene i Sinai
I 1917 var korpset, eller underenheter fra korpset, del i slagene ved Magdhaba, Rafah og andre slag i Sinaiområdet. Korpset opplevde store tap ved det andre slaget ved Gaza i april 1917.
Etter at de osmanske forsvaret i det sørlige Palestina brøt sammen etter det tredje slaget ved Gaza tok korpset del av fremrykningen mot Jerusalem. Kamelene var ikke godt tilpasset terrenget i det sørlige Palestina og korpset ble svekket av osmansk motstand og skabb. Etter Jerusalems fall ble korpset trukket tilbake for hvile.
Reduksjon
Tidlig i 1918 omorganiserte General Allenby sine styrker i Midtøsten. Siden kamphandlingene nå foregikk i bebodde strøk og ikke lenger i ørkenområder var det ikke bruk for kamelkavaleri. De australske troppene ble derfor omgjort til ordinært hestekavaleri. Newzealenderne forsterket New Zealand Mounted Brigade. Kamelene som ble til overs etter omorganiseringen ble gitt til de arabiske opprørsstyrker kommandert av Emir Feisal og T. E. Lawrence («Lawrence of Arabia»).
Deler av den gjenværende andre bataljon var del av raid øst for elva Jordan i august 1918. På grunn av vanskelighetene med å få forsterkninger unngikk enhetene kamphandlinger. Raidet hadde også samarbeidsproblemer med de arabiske opprørsstyrkene og en britisk offiser ble skutt under en krangel.
Minnesmerker
Det finnes et minnesmerke til Imperial Camel Corps på Victoria Embankment i London.
Kåre Walberg
Kåre Walberg (født 3. juli 1912 i Hamar, død 29. februar 1988 samme sted) var en norsk skihopper. Han representerte Hamar idrettslag (HIL), i dag Hamar Skiklubb.
Du Li
Du Li (forenklet kinesisk: 杜丽, født 5. mars 1982 i Yiyuan i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk sportsskytter som konkurrerte under Sommer-OL 2004 i Athen og tok olympisk gull i kvinnenes 10 m luftrifle. Hun har oppnådd fullt hus, 400 poeng i øvelsen to ganger (2003 og 2006) og innehar verdensrekorden på 504,9 (400 + 104,9).
Nicolai Bryhnisveen
Nicolai Bryhnisveen (født 31. oktober 1991) er en norsk ishockeyspiller. Han spiller fra 2019/20-sesongen back for Stavanger Oilers, og har tidligere spilt for Coventry Blaze, Tingsryds AIF, Timrå IK, Asplöven HC, Lillehammer Ishockeyklubb, Lørenskog IK, Vålerenga Hockey og Furuset Ishockey.
Sympatomimetika
Sympatomimetiske stoffer eller sympatomimetika er substanser som kopierer effektene til hormonene adrenalin og noradrenalin.
Klassiske sympatomimetiske stoffer er amfetamin og tyrosin. De virker gjennom på en eller annen måte å reversere noradrenalintransportører og dermed stanse deres virkning. Noradrenalintransportører er det molekylære apparatet som uttrykker seg på enkelte cellers overflate ved å transportere hormonene/nevrotransmitterne noradrenalin og adrenalin fra det interstitielle rommet og inn i cellene. Akkurat hvordan sympatomimetiske stoffer virker er ukjent, men det finnes flere teorier.
Amursvale
Amursvale (Cecropis daurica) er en spurvefugl i svalefamilien. Arter i slekten Cecropis har kløftet stjert, som hos amursvala er lett synlig under flukt. Arten hekker ikke i Norden, men noen fugler gjester oss årlig. Et titalls underarter er beskrevet.
Beskrivelse
Arten er blåglinsende svarte på oversiden, med rødlig ansikt og overgump. Den minner mye om låvesvale, bortsett fra fargene. Undersiden er gråhvit og har et diffust stripemønster. Vingene er spisse og brede, og stjerten gaffelformet.
Utbredelse
Amursvale er utbredt i Afrika og i et belte fra Sør-Europa til Øst-Asia.
Norrmalmstorg
Norrmalmstorg på Norrmalm i Stockholm forbindes ofte med Norrmalmstorgsdramaet år 1973.
Glamdring
Glamdring var et sverd fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Sverdet ble skapt av alven Turgon i det første tidevervet. Det forsvant en tid, i flere tusen år, helt til Gandalv (sammen med Thorin Eikenskjold og følge) fant det i en trollhule nord for Kløvendal, sammen med sverdene Orcrist og Stikk, i boka Hobbiten og beholdt det som sitt eget sverd. Han brukte det også gjennom hele boka Ringenes herre.
Glamdring er oversatt som Fiendehammeren, og orkene (Tussene) i Hobbiten kalte den bare for Bank. Glamdring kommer fra Glamhoth: larmende hårde (med det menes orker) og derfor kan Glamdring bli ordrett oversatt som Orkehammer.
Glamdring, sammen med Orcrist, er beskrevet i Hobbiten som å ha vært sverd med meget vakre skjeder og hjaltet besatt med edle steiner, og Glamdring blir omtalt av Elrond som Fiende hammeren som en gang ble båret av Gondolins konge. I boka Ufullendte fortellinger er det en fotnote til historien Om Tuor og hans komme til Gondolin er det sagt at Turgons sverd var et sverd i hvitt og gull i en skjede av hvaltann (eng. ruel–bone), og selv om Glamdring ikke er nevnt med navn er det grunn til å to at dette er sverdet det er snakk om.
Glamdring ble mest sannsynlig tatt med vest over havet av Gandalv på slutten av det tredje tidevervet.
Glamdring har inskripsjoner av runer på alvespråket. I filmene som er utgitt av New Line Cinema og regissert av Peter Jackson sier disse runene følgende: ''Turgon Aran Gondolin, Tortha gar a matha Glamdring, Vegil Glamdring gud daelo. Dam an Glamhoth. Dette er oversatt til engelsk som Turgon, king of Gondolin, wields, has, and holds the sword Glamdring, Foe of Morgoth's realm, Hammer of the Orcs.'' Denne inskripsjonen blir ikke nevnt eller funnet i noen av J. R. R. Tolkiens materiale. Alt Tolkien sier i Hobbiten er at navnet på sverdet var gitt i rune, men ingenting blir eller sakt. Den oppfunnete inskripsjonen på sverdene laget til filmen, kan likevel være mulig, siden Elrond kunne identifisere at sverdet tilhørte Turgon.
Et problem med denne inskripsjonen er at den er på Sindarin, mens i et essay skrevet i den senere delen av Tolkiens liv står det at Turgon hadde gjeninnført Quenya som språket som ble brukt i hans hus i (se The Peoples of Middle-earth, s. 348). Det ble også sakt i Hobbiten at Gandalv ikke kunne lese runene, men at Elrond kunne, noe som antyder at runene ikke var vandlig Cirth men en slags spesiell type som Gandalv ikke kjent til, eller, mer sannsynlig, at det var en lite gjennomtenkt handling fra Tolkiens side, tatt i betraktning at det i begynnelsen ikke var meningen at Hobbiten skulle bli så tett vevd inn i Silmarillions legender. Så selv om inskripsjonene på sverdet i filmene om Ringenes herre er på Sindarin med Cirth, har det alviske språket helt klart utviklet seg fra Turgons tid, så det er mulig at Elrond, siden var en overlevende fra det første tidevervet, kunne lese og forstå inskripsjonen mens Gandalv som hadde levd i Aman fram til midten av det tredje tidevervet ikke kunne det.
Som alle andre høyalviske sved reagerte Glamdring med en blå eller hvit glød hvis orker (eller balroger) er i nærheten, og dette gjelder også Frodos sverd Stikk og Thorin Eikenskjolds sverd Orcrist, som også ble laget i Gondolin. Dette er likevel utelatt fra Ringenes herre filmene fra New Line Cinema fordi de mente det virket forvirrende.
Øretrompeten
Øretrompeten (tuba auditiva, tuba Eustachii eller det eustakiske rør) er en trang kanal mellom mellomøret og nesehulen som vanligvis er lukket. Den åpnes naturlig ved gjesping eller svelging, for å slippe gjennom en liten luftmengde. Trykkforskjeller mellom mellomøret og atmosfæren, altså luften rundt oss, blir da utliknet. Dette skjer for å unngå skader.
Trykkforskjeller kan forårsake forbigående hørselstap, ved at trommehinnen og de små knoklene inne i øret (hammeren, ambolten og stigbøylen) ikke får bevege seg normalt.
Dott i øret
Ved raske trykkforandringer, f.eks, når man reiser med fly som letter eller lander, eller under vann mens man dykker, kan selv personer med normale øretrompeter få øresmerter og nedsatt hørsel p.g.a. trykkforskjell mellom det ytre øret (utenfor trommehinnen = atmosfæretrykket (vanntrykket)) og mellomøret (innenfor trommehinnen). Trommehinnen kan da bli sugd innover (undertrykk), eller bule utover (overtrykk). Vi får «dotter» i ørene. Dette kan være smertefullt. Både smertene og den nedsatte hørselen går imidlertid over når trykket utliknes.
Forebygging
Vanlig nesespray kan forebygge eller helbrede problemer med øreverk, tett øretrompet eller "dott i øret". Nesespray skal brukes med forsiktighet – les bruksanvisningen. Man bør først prøve å få dotten ut ved hjelp av svelging eller gjesping eller tyggegummitygging. Man kan også prøve å holde for nesen, lukke munnen og blåse eller suge luft i nesehulen (Valsalvas manøver). Når trykket utliknes, kan man enkelte ganger høre noe som minner om et lite smell.
Sandsvale
Utbredelse og habitat
Sandsvaler unngår normalt tett skog og tettbebyggelser, og er sjelden å se over tregrensen. Den er mest vanlig nær vann og legger ofte reiret i utraste elvekanter og bratte sandskråninger (rasmark). Frodig kulturlandskap med en større elv regnes som en ideell biotop for arten, som hekker i kolonier. Reirene plasserer i vanligvis i vertikale jord- og sandvegger.
João Fróis
João Fróis kalt Fu Dingyuan (født 1594 i Portalegre i Portugal, død 11. juli 1638 i Hangzhou i Kina) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han ankom Macao senest 1622 og virket som misjonær i Hangzhou.
Edward Eagan
Eagan vant olympisk gull i boksing i lett-tungvekt i Antwerpen i 1920. Han deltok også i Sommer-OL 1924 i Paris hvor han fikk en delt 9.-plass. I Vinter-OL 1932 i Lake Placid ble han den andre, etter kunstløperen Gillis Grafström, som vant gull i både sommer- og vinter-OL, da han vant gull i firer-bob sammen med Billy Fiske, Clifford Gray og Jay O'Brien. Eagan ble den første og eneste pêr 2014 som har OL-gull i både sommer-OL og vinter-OL i forskjellige grener ettersom Grafström tok sine OL-gull i samme sport; kunstløp.
Edward Eagen er én av få som har tatt medalje i både sommer- og vinter-OL.
Fylkesvei 7500
Fylkesvei 7500 går mellom Sildhopen og Elvekroken i Sørfold kommune.
Veien mellom Bonåsjøen og Sildhopen er en del av gamle E6. Middagsfjellettunnelen og Kobbskartunnelen på E6 er stengt for syklister, og fylkesvei 7500 er alternativ vei. Syklister kan også ta buss langs E6. Ferjesambandet mellom Bonåsjøen og Sommerset ble nedlagt 10. juli 1986 da fergefri E6 ble åpnet mellom Sommerset og Sildhopen.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 613.
Pico Bolívar
Pico Bolívar er Venezuelas høyeste fjell, med en høyde på 4 978 moh. Det utgjør en del av Andesfjellene og befinner seg i delstaten Mérida vest i landet. Toppen er dekt av snø og tre små isbreer. Fjellet kunne fram til 2008 nås med taubane fra byen Mérida.
Pico Bolívar har fått navnet sitt etter den venezuelanske frigjøringshelten Simón Bolívar. Det første navnet på fjellet man kjenner til er La Columna. Dagens navn ble offisielt 30. desember 1934. Nabotoppene er El León (4 743 moh) og El Toro (4 695 moh).
Ljubov Galkina
Ljubov Vladimirovna Galkina (russisk Любовь Владимировна Галкина, født 15. mars 1973 i Alapajevsk, Sverdlovsk oblast) er en russisk sportsskytter som konkurrerer i 10 m luftrifle og 50 m rifle. Hun begynte å skyte i 1986 og konkurrerte fra 1987. Under Sommer-OL 2004 i Athen tok hun olympisk gull i kvinnenes 50 m rifle, tre stillinger. I tillegg tok hun sølvmedalje i 10 m luftrifle.
Hun har flere seire i verdenscupstevner, verdenscupfinaler og EM i 10 m luftrifle og 50 m rifle.
Sanglerke
Sanglerke (Alauda arvensis) er en fugl i lerkefamilien og regnes som en kortdistansetrekkfugl. Den hekker over hele Norge og overvintrer for det meste i Vest-Europa. Den blir ca. 18 cm lang.
Utbredelse
Sanglerke hekker i Norge vanligst på Østlandet og langs kysten til Trøndelag, men mer sparsomt lenger nord. Arten er knyttet til åpent kulturlandskap med kortvokst vegetasjon som beitemark, enger og ren åkermark. Føden består av både insekter og frø. Fugler som hekker i Norge trekker til Vest-Europa, men et fåtall kan overvintre. Arten finnes i: Afghanistan, Albania, Algerie,Andorra, Armenia, Aserbajdsjan, Bahrain, Belarus, Belgia, Bosnia-Hercegovina, Bulgaria, Danmark, Egypt, Estland. Finland, De forente arabiske emirater, Frankrike, Færøyene, Georgia, Gibraltar, Hellas, India, Iran, Irak, Irland, Israel, Italia, Japan, Jordan, Kasakhstan, Kina, Kirgisistan, Nord-Korea, Sør-Korea, Kroatia, Kypros, Latvia, Libanon, Libya, Liechtenstein, Litauen, Luxembourg, Malta, Moldova, Mongolia, Montenegro, Marokko, Nederland, Nord-Makedonia, Norge, Oman, Pakistan, Palestina, Polen, Portugal, Qatar, Romania, Russland, San Marino, Saudi-Arabia, Serbia, Slovakia, Slovenia, Spania, Storbritannia, Sverige, Sveits, Syria, Tadsjikistan, Tunisia, Tsjekkia, Tyrkia, Tyskland, Turkmenistan, Ukraina, Ungarn, Usbekistan, Vest-Sahara og Østerrike.
Rødlistevurdering
Den norske hekkebestanden ble i 2015 anslått å være i intervallet 200,000 til 600,000 individer, og den ble da vurdert som i nedgang. Vurderingsperioden for sanglerke er 10 år (grunnet artens generasjonslengde på 3 år. Hekkefugltakseringene i regi av overvåkingsprogrammene «Norsk Hekkefugltaksering» (NHT) og «Terrestrisk Naturovervåking» (TOV) viser en gjennomsnittlig årlig bestandsnedgang på 5,9 % for perioden 1996-2019. I vurderingsperioden (2010-2019) har bestanden vært relativt stabil, men til dels begrenset med data gjør estimatene noe usikre.
TOV-dataene stemmer godt overens med takseringer i jordbrukslandskap gjennom overvåkingsprogrammet «Tilstandsovervåking og resultatkontroll i jordbrukets kulturlandskap» (3Q) hvor man har sett en halvering av bestanden i perioden 2000-2017, men med noe utflating i slutten av perioden. Trekktellingsdata (vår og høst) fra Lista og Jomfruland fuglestasjoner antyder en generell nedgang i observasjoner i perioden 2010-2019 (Røer 2020). En begrensning med hensyn til slike data er imidlertid at det ikke er mulig å fastslå hvor stor andel av disse individene som dreier seg om fugler som hekker i Norge.
I Sverige ble bestanden estimert til 1,6 millioner individer i 2012, i Finland 700,000–800,000 individer i 2011, og i Danmark 1,4 millioner individer i 2011. I Sverige er bestanden økende etter en lang periode med tilbakegang. I Finland har man sett en nedgang på 15-30 % de siste tre generasjoner. I Danmark har bestanden blitt redusert med mer enn 10 % de siste tre generasjoner.
I Europa generelt (BirdLife International 2017; EBCC 2017) har bestanden vært i nedgang både på lang (54 %, 1980-2017) og kort (21 %, 2008-2017) sikt. Sett i lys av bestandsnedgangen i Europa generelt, anser Artsdatabanken nedgangen som er registrert for sanglerke i Norge i perioden 1996-2019 til å kunne være del av en mer langsiktig trend. Artsdatabanken vurderer derfor arten til rødlistekategori nær truet NT basert på kriteriet A3 (15-30 % nedgang for kommende tre generasjoner).
Arten påvirkes av habitatendringer i kulturlandskapet som følge av endrede driftsformer i landbruket, utbygging av infrastruktur og nedbygging. Tett og høy vegetasjon med rask tilvekst, som for eksempel monokulturer av gress og korn, synes å være ugunstig for sanglerka. Gjenvoksing av åpne områder eller aktiv gjenplanting av tidligere åpen mark kan være andre trusler. Mange reir blir ødelagt av predasjon, landbruksmaskiner og beitende husdyr. Man kan heller ikke utelukke at noe av nedgangen skyldes forhold i overvintringsområdene.
Sanglerke har framvist nedgang i bestanden over en lengre tidsperiode, men en viss utflating de siste tre generasjoner. Sett i lys av bestandsnedgangen i Europa generelt, anser Artsdatabanken nedgangen som er registrert for sanglerke i Norge i perioden 1996-2019 til å kunne være del av en mer langsiktig trend. Siden nedgangen ser ut til å ha avtatt noe i siste del av perioden (sanglerka ble vurdert som sårbar VU i rødlista 2015) vurderer Artsdatabanken i 2021 arten til rødlistekategori nær truet NT ved bruk av kriteriet A3 (15-30 % nedgang for kommende tre generasjoner).
Boy Scouts of America
Boy Scouts of America (BSA) er den største ungdomsorganisasjonen i USA. Den ble grunnlagt i 1910 som en del av speiderbevegelsen. Det antas at over hundre millioner amerikanere har vært medlemmer. I desember 2005 hadde BSA 2 938 698 ungdommer og 1 146 130 voksne ledere organisert i 122 582 patruljer. Individuelle patruljer innen BSA drives i stor grad av frivillige, mens ledelsen på høyere nivå består av fagarbeidere.
Belarus’ herrelandslag i fotball
Belarus’ herrelandslag i fotball representerer Belarus i internasjonal fotball. Landslaget styres av Belarus’ fotballforbund, det styrende organet for fotball i Belarus. Landslagets hjemmebane er Dinamo stadion i Minsk. Laget var tidligere del av Sovjetunionen, men fikk sin uavhengighet i 1991. Laget spilte sin første fotballkamp 20. juli 1992, og har fremdeles ikke kvalifisert seg til et verdensmesterskap eller europamesterskap.
Etter Russlands invasjon av Ukraina i februar 2022, suspenderte og utestengte UEFA det belarusiske landslaget og belarusiske klubblag fra å huse internasjonale kamper og konkurranser.
Leighton Buzzard
Leigton Buzzard er en by i Chiltern Hills i Bedfordshire. Den ligger ved M1 og A5 mellom Luton og Milton Keynes.
Byen tilhører distriktet South Bedfordshire, og administreres sammen med Linslade under navnet Leighton-Linslade.
Navnet er av usikkert opphav. Leighton kommer antagelig fra et saksisk ord som betyr «rydning i skogen». Buzzard skal ha blitt lagt til av dekanen i Lincoln på 1100-tallet. Det var to steder som het Leighton i Lincoln bispedømme, og for å skille dem la han angivelig til navnet til sin lokale representant, Theobald de Busar, som så ble forvansket til Buzzard. Det andre stedet ble hetende Leighton Bromswold.
Sognekirken er fra 1277, og er viet til alle helgener (All Saints). Den har et 57 meter høyt spir, flotte jernarbeider fra middelalderen, gammel graffiti og et tak som er dekorert med utskårne engler fra det 15. århundre. Kirken erstattet en eldre, angelsaksisk kirke på stedet.
Leighton Buzzard Railway er en bevart smalsporet jernbane.
Fotballklubben Leigton Town FC spiller i Southern League Division One East, mens rugbyklubben Leighton Buzzard RFC spiller i Rugby Union i Midlands East Division 3.
Dixie
Det er flere teorier om navnets opprinnelse:
Fjellerke
Fjellerke (Eremophila alpestris) er en holarktisk utbredt fugl i lerkefamilien (Alaudidae) og inngår som én av kun to arter i slekten Eremophila. Den andre er hornlerke (E. bilopha). De ble tidligere regnet som konspesifikke, og begge særpreges av to hornlignende fjærtufser (som kan reises) på issen. Underarten E. a. flava hekker i Norge.
Taksonomi
Man regner i øyeblikket med hele 42 underarter til fjellerke, som er en kompleks art bestående av flere klader. Flere kan vise seg å være selvstendige arter, mens andre kanskje må defineres som økotyper.
Biologi
Fjellerke blir cirka 16–20 cm lang og veier typisk 28–40 g. Hannene blir noe større og mørkere enn hunnene.
Den globale bestanden er ukjent, men man regner med 100 000–1 000 000 par i Russland og 10 000–100 000 par i Tyrkia. Den europeiske bestanden har blitt estimer til 6 370–18 560 par, hvorav de fleste oppholder seg i Norge. I det nordlige Fennoskandia har arten vært i tilbakegang siden 1950-tallet, spesielt i Finland, og mistanken har blitt rettet mot overbeiting av rein (Rangifer tarandus).
I Europa hekker arten først og fremst i fjellene og langt nord i utbredelsen, og fuglene er ofte å finne på strandflater. I Nord-Amerika, hvor det ikke er andre lerker å konkurrere med, kan man også finne den på dyrket mark, prærien, golfbaner, flyplasser og i ørkenen.
Fjellerker spiser frø, i hekkesesongen spiser de også insekter. Reiret bygges på marken og hunnen legger fra 2 til 5 egg.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020).
Justismuseet
Justismuseet (tidligere Norsk rettsmuseum) er Norges nasjonale museum for justissektoren. Det ble opprettet i 2001 og ligger i bygningen til det tidligere Kriminalasylet på Kalvskinnet i Trondheim. Utstillingene viser gjenstander fra norsk rettshistorie fra 1600-tallet og fram til i dag. I tillegg til faste utstillinger på huset, arrangeres vandreutstillinger som vises over hele landet. Museet har til oppgave å ivareta gjenstander og dokumentasjon av virksomheten i justissektoren. Viktige bevaringsområder innenfor denne sektoren er domstolene, politiet, påtalemyndigheten og kriminalomsorgen. For å ivareta oppgaven som museum for hele landet, skjer 1/3 av formidlingen på Kalvskinnet, 1/3 i form av landsdekkende vandreutstillinger og 1/3 på internett.
Death metal
Death metal er en undersjanger av heavy metal og videreutvikling fra den amerikanske grindcore- og thrash metal-scenen. Navnet «death metal» kommer av bandet Death som introduserte sjangeren, i tillegg til at tekstene ofte omhandler død. Utviklingen av death metal startet på begynnelsen av 1980-tallet. Death metal tar oftest i bruk meget brutalt, hurtig og teknisk spill og growl-vokal.
Justismuseet
Historie
På slutten av 1970-årene ble det tatt initiativ til et museum for justissektoren. Justisdepartementet satte i gang et prosjektsamarbeid med Norsk Folkemuseum, som utarbeidet en katalog over hva som fantes av rettshistorisk gjenstandsmateriale i museer og justisetater. Prosjektet munnet ut i en særutstilling om rettshistorie ved Norsk Folkemuseum. Prosjekt Norsk rettsmuseum ble lagt på is på midten av 1980-tallet fordi sentrale initiativtakere døde.
På slutten av 1990-årene ble nytt initiativ tatt i Trondheim, av krefter i justisetatene og museumsforvaltningen i fylkeskommunen. Det ble laget en utredning som fikk tilslutning fra Norsk Museumsutvikling og Justisdepartementet, og Prosjekt Norsk rettsmuseum fikk statlig finansiering.
I 2001 ble stiftelsen Norsk rettsmuseum opprettet som post på statsbudsjettet og med museal dokumentasjon av justissektoren som oppdrag. Norsk rettsmuseum overtok det tidligere Kriminalasylet, samt utstillingene til det tidligere Trondheim politimuseum.
Death metal
Det finnes mange forskjellige varianter av death metal, og disse er som regel delt inn i følgende kategorier: melodisk/melodic, gothenburg, brutal, teknisk/technical, og blackened death metal. Melodisk death metal er ofte forkortet til melodeath.
Gothenburg metal
I Göteborg i Sverige vokste det i begynnelsen av 1990-tallet frem en heavy metal-scene som laget melodisk death metal for et bredere publikum. Denne bølgen av svensk heavy metal har senere fått betegnelsen «Gothenburg metal» eller «Gothenburg death metal». Gothenburg er det engelske navnet for Göteborg. Til å starte med var Gothenburg metal kun en betegnelse på den svenske scenen (slik som «Bay Area thrash metal»), men i dag brukes begrepet også om band fra andre regioner, selv om det oftest kalles melodisk death metal. De mest kjente gothenburg-bandene er In Flames, Dark Tranquillity, The Crown, At the Gates, Dimension Zero, Soilwork og Arch Enemy.
Justismuseet
Historie
I 2016 byttet Norsk rettsmuseum navn til Justismuseet.
Direktør for Justismuseet fra stiftelsen i 2001 har vært Johan Sigfred Helberg. Han gikk av med pensjon i 2017. Brynja Björk Birgisdottir. var direktør fra januar 2018, til hun ble direktør for Sverresborg mars 2019. Åshild Karevold overtok direktørstillingen i mars 2019.
Death metal
Gothenburg metal
Mengden av death metal i gothenburg death metal varierer veldig fra band til band, og skiller seg enormt fra tradisjonelle death metal-band. Derfor vil betegnelsen «Gothenburg death metal» eller «Gothenburg metal» være en bedre betegnelse enn bare «melodisk death metal».
Justismuseet
Om bygningen «Kriminalasylet»
Bygget erstattet et tidligere slaveri på stedet, militærvakten ved byporten i Trondheim. Praksisen med å dømme til arbeid i slaveri kom i bruk i Norge fra 1739. Slaveriene var alltid plassert ved militærforlegninger, som var statsmaktens viktigste fysiske kontrollapparat.
Death metal
Blackened death metal
Blackenede death metal (også kalt "death/black metal" eller "black/death metal", avhengig av hvilken sjanger som er dominerende) er en krysningsjanger av Ekstrem metal. Sjangerne er kjent for å spille death metal og black metal 50/50 og det er ganske vanlig at bandene kommer fra Europa.
Progressiv death metal
Progressiv death metal er en undersjanger av vanlig death metal som inkorporerer "tids-signaturer" og musikkflyt fra progressiv metal. Ved siden av progressiv musikk, er også Jazz vanlig med i sjangeren.
Eksempler på band: Death, Cynic, Nocturnus og Atheist (tidlig). Opeth og Sadist (nåtid).
Justismuseet
Om bygningen «Kriminalasylet»
Bygningen stod ferdig i 1833, og var tegnet av arkitekt Ole Peter Riis Høegh. Den er et tidlig og enkelt eksempel på det panoptiske system, hvor man fra et ovalt observasjonsrom midt i bygningen hadde kontroll over slavene som var plassert i fire større rom. I 1879 ble slavene flyttet til tukthuset i Kongens gate 85. Bygningen ble deretter primært brukt som reserveareal for byens fengsel frem til 1895, da den ble tatt i bruk som landets første kriminalasyl for farlige, kriminelle sinnssyke. De store rommene ble ominnredet til mindre celler langs en korridor, første etasje i 1895 og annen etasje i 1900. Hver celle ble oppvarmet med en ovn, plassert inne i cellen men fyrt gjennom en luke i korridoren. Hele ovnen og røret et dekket av en halvkjegleformet kappe. Fra 1926 inngikk Kriminalasylet i institusjonen Reitgjerdet, og i 1961 ble pasientene overført dit.
Bygningen var en tid korttidsfengsel for promilledømte, deretter ble den stående til den nærmet seg en ruinlignende tilstand. I årene 1990-92 ble den totalrenovert og utleid til Trondheim politikammer dels som kontorer og laboratorium, dels som lokaler for Trondheim politimuseum.
Death metal
Teknisk death metal
Teknisk death metal bygger på at musikken skal være mer teknisk komplisert og variert. Musikken er vanligvis spilt raskt, men forandrer tempo, riffing o.l. ofte. Lange og raske soloer er også vanlig.
Eksempler på band: Nile, Atheist og Necrophagist.
Justismuseet
Om bygningen «Kriminalasylet»
I 2003 overtok Justismuseet hele bygningen.
Samlingen
Museet har overtatt de største samlingene i justissektoren, inkludert politimuseene i Oslo, Trondheim og Bergen. Museet har rundt 30 000 gjenstander, med hovedvekt av gjenstander fra politi og kriminalomsorg.
Utstillinger
Museet inneholder flere små faste utstillinger som gir innblikk i flere sider av norsk rettshistorie, med hovedvekt på forbrytelse og straff, samt en større utstilling over okkupasjonstiden. Utstillingene er fordelt over to plan, og deler av gjenstandene er også å finne på nettutstillingen.
Andre verdenskrig og okkupasjonen av Norge
Museet har en betydelig samling gjenstander fotografier og utstyr fra andre verdenskrig og okkupasjonen av Norge. Samlingen har som mål å vekke refleksjoner rundt hva som skjer med rettssikkerheten i et samfunn når en fremmed makt overtar og innfører egne lover og regler. I samlingen vil man finne materiale brukt innen tysk propagandavirksomhet, krypteringsmaskinen Enigma og en del annet utstyr og militæruniformer.
Rinnanbanden
Utstillingen er viet angiveren Henry Oliver Rinnan og Rinnanbanden. Her skildres Rinnans aktivitet i Midt-Norge under andre verdenskrig med særlig fokus på aktiviteten i Trøndelag og torturvirksomheten i hovedkvarteret Bandeklosteret. I samlingen finner man også en del gjenstander fra rettssaken hvor Rinnan og ni bandemedlemmer ble dømt til døden.
Politi- og militæruniformer
En egen avdeling er dedikert til norske politi- og militæruniformer fra 1800-tallet fram til i dag.
Skarpretterutstyr fra 1600-tallet
Her stilles det ut økser, sverd og brennemerker brukt til henrettelser. Øksene og blokken som stilles ut tilhørte Johann Caspar Öhlstein, som var skarpretter i Trondheim i perioden 1744 – 1768. Man finner også gapestokker som ble brukt i forbindelse med mindre alvorlige forbrytelser.
Falskmyntneri
Det stilles ut beslaglagte falske sedler og former for støping av mynter i andre etasje. Blant samlingen er det Selbupenger fra 1950-årene, de er tegnet på frihånd dels etter hukommelse, dels etter fantasi.
Utstilling 2015–2017: «Galskapens fengsel»
Utstillingen «Galskapens fengsel» åpnet våren 2015. Utstillingens hovedtema er de farlige sinnssyke som samfunnsproblem gjennom tidene. Hvordan har man sett på sinnssykdom og utilregnelighet og hva har man gjort for å løse dette problemet? Hva er dagens utfordringer i sikkerhetspsykiatrien? Utstillingen er et samarbeidsprosjekt med NTNU og Brøset kompetansesenter gjennom forskningsprosjektet The Mental Mashine, ledet av professor Øyvind Thomassen. Prosjektet er støttet av Norsk kulturråd og Fritt Ord. «Galskapens fengsel» er siden blitt en vandreutstilling med undervisningsopplegg for ungdomsskoler og videregående skoler.
Utstilling 2017-2019: «Propaganda»
Utstillingen «Propaganda – plakatene til Nasjonal Samling 1933–1945» ble vist fra 2017 til mai 2019. Etter perioden tilbys denne som vandreutstilling.
Mika Häkkinen
Mika Pauli Häkkinen (født 28. september 1968 i Vanda) er en finsk tidligere Formel 1-fører. I løpet av sin F1-karriere vant han 20 Grand Prix-løp og ble to ganger verdensmester, i 1998 og 1999, begge ganger for McLaren.
Henrik Lauritz Sørensen
Henrik Lauritz Sørensen (født 5. desember 1842 på Kongsberg, død 5. november 1903) var en norsk botaniker og lærer. Han er særlig kjent for sin Norsk skoleflora, som utkom i 21 utgaver og var i bruk i 100 år.
Sørensen ble student i 1861 og cand. real. i 1868. Han begynte som timelærer ved Christiania Kathedralskole i 1868, og rykket etter hvert opp til adjunkt (1871), overlærer og konrektor (1876). I skolen underviste han i matematikk og naturhistorie. Han skrev flere lærebøker i matematikk, zoologi og botanikk.
Mika Häkkinen
Privatliv og tidlig liv
Mika Häkkinen ble født i Vanda i Finland. Faren Harri Häkkinen var kortbølgeradiotekniker og deltids taxikjører, og moren Aila Häkkinen arbeidet som sekretær. Häkkinen har en søster, Nina, som drev et fan-nettsted for sin bror til det ble nedlagt i 1998.
Siden 1991 har Häkkinen bodd i Monte Carlo, men han eier også hus i Frankrike og Finland. Den 18. mai 2008 brant hans nylig fullførte herregård i Frankrike ned, som følge av en kortslutning i et lys i et troféskap. Ingen kom til skade i brannen. Hele samlingen hans av F1-troféer gikk tapt.
I 1998 giftet Häkkinen seg med Erja Honkanen. Paret har en sønn, Hugo Ronan (født 11. desember 2000) og en datter, Aina Julia (født 12. mai 2005). Paret søkte om skilsmisse i 2008. Häkkinens tredje barn, datteren Ella, ble født 30. november 2010 av hans kjæreste, Marketa Remesova.
Før Formel 1
Da Häkkinen var fem år gammel leide foreldrene hans en gokart til ham på en bane i nærheten av hjemmet deres. På den første runden han kjørte ble han innblandet i en kollisjon som han slapp uskadd fra. Til tross for kollisjonen ønsket Mika å fortsette med racing, og etter vedvarende masing på foreldrene fikk han oppfylt ønsket sitt. Hans far kjøpte Häkkinens første gokart, en som Henri Toivonen tidligere hadde konkurrert med.
Innen 1986 hadde Häkkinen vunnet fem gokart-mesterskap. Verdensmesteren i Formel 1 fra, Keke Rosberg, bistod Häkkinen ved å skaffe han sponsorer som hjalp ham gjennom juniorkategoriene innen formelbil-racing. Den nye «flyvende finnen» vant tre skandinaviske mesterskap. I 1988 vant han deretter Opel Lotus Euroseries-mesterskapet, før han i 1990 vant det britiske Formel 3-mesterskapet. På slutten av 1980-tallet bodde han i England og delte hus med Allan McNish, som var hans teamkamerat i West Surrey Racing. Häkkinen var nær ved å vinne Macaos Grand Prix i 1990, men gikk glipp av seieren etter en kontroversiell kollisjon med Michael Schumacher. Innsatsen hans førte imidlertid til at han fikk kontrakt i Formel 1 med Team Lotus.
Lotus (1991–1992)
Häkkinen kom til Lotus i. Han kvalifiserte på 13. startposisjon i sin Grand Prix-debut under USAs Grand Prix i Phoenix, og lå an til å fullføre løpet på samme plassering da motoren hans sviktet på runde 60. Häkkinen tok sitt første Formel 1-poeng to løp senere, på Imola, hvor han kom i mål på femteplass, tre runder bak løpsvinneren Ayrton Senna, etter å ha startet fra posisjon 25 på griden. Han tok ikke flere poeng den sesongen og endte sammenlagt på delt 15.-plass sammen med Satoru Nakajima og Martin Brundle.
I fikk Häkkinen Johnny Herbert som teamkamerat. Finnen fortsatte sin gode form fra 1991, og oppnådde jevnt over bedre resultater enn i året før, og tok poeng i seks av seksten Grand Prix-løp. Hans beste resultat var to fjerdeplasser, i henholdsvis Frankrike og Ungarn. Häkkinen fullførte sesongen på åttendeplass i førermesterskapet, med 11 poeng totalt.
McLaren (1993–2001)
I gikk Häkkinen til McLaren som testfører, med sikte på senere forfremmelse til løpsteamet. I Monaco fikk han kjøre aktiv racing igjen da han deltok som gjestefører i Porsche Supercup-løpet, som han endte opp med å dominere. Han fikk plass i løpsteamet etter Monza, da Michael Andretti forlot F1 etter skuffende resultater. Häkkinens løpsdebut for McLaren på Estoril var imponerende. Han utkonkurrerte teamets stjernefører Ayrton Senna. Imidlertid presset han for hardt gjennom den siste svingen på banen under løpet, kom utenfor kanten av banen, mistet grepet og sendte bilen mot pitmuren. Da dette skjedde lå han an til en poengplassering. I det neste løpet, Japans Grand Prix på Suzuka-banen, fikk han sin første pallplassering i Formel 1. Han kom da i mål som nummer tre, bak Ayrton Senna og Alain Prost.
Senna forlot McLaren og gikk til Williams foran -sesongen. Häkkinen ble da den ledende føreren for McLaren, i team med Martin Brundle. McLaren byttet også motorleverandør denne sesongen, fra Ford til Peugeot. I løpet av året oppnådde Häkkinen ytterligere seks pallplasseringer, med en andreplass i Belgias Grand Prix som bestenotering. Finnen avsluttet sesongen på fjerdeplass i førermesterskapet, med 26 poeng totalt.
Til -sesongen byttet McLaren på nytt motorleverandør. Den nye leverandøren ble Mercedes-Benz, som har levert motorer til teamet alle år siden. Häkkinen tok ytterligere to andreplasser, i Italia og Japan. Han gikk glipp av Stillehavets Grand Prix på Aida-banen på grunn av en blindtarmsoperasjon.
Men i 1995-sesongens siste løp, Australias Grand Prix i Adelaide, punkterte Häkkinen tidlig i første kvalifiseringsrunde. Punkteringen førte til at han kjørte med stor hastighet inn i muren ved Brewery Bend. Han ble kritisk skadet i ulykken, med brudd på hodeskallen og innvendige blødninger. Han svelget også tunga slik at luftveiene ble blokkert, og han ble reddet av at legene utførte en trakeotomi på ham på ulykkesstedet. Hendelsen knyttet et sterkt bånd mellom Häkkinen og teamsjefen Ron Dennis, og førte til økt oppmerksomhet om sikkerhetstiltak i racing-sporten. Häkkinen ble helt frisk igjen og var klar til å kjøre løp til starten av 1996-sesongen, og gikk dermed glipp av bare det ene løpet i Australia.
I 1996-sesongen kom David Coulthard til McLaren-teamet fra Williams. McLaren-teamet hadde fremgang, og Häkkinen oppnådde flere pallplasseringer. Noen førsteplass hadde han likevel aldri oppnådd. På Spa-banen var har nær ved å vinne, takket være en «en-stopp-strategi». Så kolliderte Jos Verstappen, og alle de andre bilene kunne gå i pit under safety car. Häkkinen kom på femteplass i førermesterskapet, med 31 poeng totalt.
I ble McLarens røde og hvite Marlboro-farger byttet ut med sølv og svart til deres nye hovedsponsor West. I Australias Grand Prix tok Coulthard teamets første seier på over tre sesonger. I løpet av sesongen begynte McLaren-bilene regelmessig å utfordre teten, men det var Coulthard som avsluttet høyest i mesterskapet. Häkkinen var flere ganger i 1997 nær ved å ta sin etterlengtede første seier, som for eksempel på Silverstone, A1-Ring og Nürburgring, men det var under det kontroversielle Europas Grand Prix på Jerez at han for første gang krysset mållinjen som løpsvinner.
Häkkinen var sikker på fortsatt suksess i. Med den kjente tidligere bildesigneren for Williams-Renault, Adrian Newey, med på McLaren-laget, befant Häkkinen seg i den raskeste bilen på starten av 1998-sesongen. Han benyttet seg av muligheten og skaffet seg en betydelig ledelse i førermesterskapet. Men en kombinasjon av problemer med bilen, uflaks, og en Michael Schumacher i fornyet form gjorde at de to førerne sto på samme poengsum da det var to løp igjen. Men Häkkinen sto imot presset og slo Schumacher i en tett kamp under Luxembourgs Grand Prix. Han fortsatte med å vinne sitt åttende løp for sesongen i Japan, og sikret seg tittelen, mens Schumacher ble stående igjen på griden, og senere måtte bryte løpe med en punktering.
-sesongen, da Häkkinen skulle forsvare mesterskapstittelen, ble vanskeligere. Bilen til McLaren var ikke like pålitelig som året før og han gikk glipp av mange poeng tidlig i sesongen, men da Schumacher krasjet og brakk foten i løpet på Silverstone hadde han gått forbi tyskeren i sammendraget. Eddie Irvine tok nå over rollen som Ferraris førstefører, og på grunn av pålitelighetsproblemer med McLaren-bilen og førerfeil fra Häkkinen, varte tittelkampen mellom han og Häkkinen helt til siste løp, som igjen var Japans Grand Prix. Häkkinen hadde gjort flere grove feil på Imola og Monza, hvor han i begge løpene krasjet fra trygge ledelser, og enkelte stite spørsmål ved hvorvidt han var sterk nok til å takle presset i et tittelavgjørende løp igjen. Den vanligvis så rolige og avmålte finne ble faktisk overveldet av feilen han gjorde på Monza, og brøt sammen i gråt foran kameraene etter å ha løpt vekk fra bilen sin for å gjemme seg etter løpet. Men til løpet i Japan var han imidlertid tilbake i toppform og kjørte inn til en seier som sikret han sin andre mestertittel, nesten en runde foran tittelrivalen Irvine, og med Schumacher like bak på andreplassen.
Til 2000-sesongen var han ivrig etter å score et tittel-hattrick, men etter en kamp som varte nesten hele sesongen avsluttet han 19 poeng bak Ferraris Schumacher. I Belgias Grand Prix på Spa tok han dog en minneverdig seier, med en imponerende samtidig forbikjøring av Michael Schumacher og Ricardo Zonta på Kemmel-langsiden. I det neste løpet tok Schumacher over ledelsen i mesterskapet, vant sitt tredje mesterskap i Japans Grand Prix, sesongens nest siste løp. Schumacher har beskrevet mesterskapskampen mot Häkkinen som den beste i hele hans karriere.