cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1492 Oppolzer
1492 Oppolzer er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 23. mars 1938 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden er oppkalt etter den østerrikske astronomen Theodor von Oppolzer.
Ebola (elv)
Ebolaelva eller Ebola, eller Legbala, er en ca. 225 km lang elv i nordre del av Den demokratiske republikken Kongo. Elva er hovedtilløpet til Mongalaelva, som den går over i etter fra sitt samløp med elven Dwa ca åtte km sørøst for byen Businga. Mongala er en sideelv til Kongoelva.
Viruset ebola har fått navn etter denne elva. Ved elven, i landsbyen Yambuku i provinsen Équateur, var det et katolsk misjonssykehus. Her var det et utbrudd av sykdommen i 1976.
Navnet Ebola er en deformasjon av ngbandispråkets Legbala som på norsk betyr «hvitt vann».
Jim Shepherd
Jim Shepherd (født 21. august 1933, død 2013) var en australsk utgiver og redaktør, og eier av FREW Publications. Han var redaktør for australske The Phantom (Fantomet) siden 1987. I tillegg til å være redaktør, skrev han også fire historier, tre av dem tegna av Keith Chatto og en av Glenn Ford.
Shepherd begynte sin karriere som nyhetsreporter i Sydney, innen sport, og spesialiserte seg på motorsport. Han ga i 2004 ut boka A History of Australian Speedway på FREW.
412 Elisabetha
412 Elisabetha er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 7. januar 1896 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Elisabeth Wolf, oppdagerens mor.
Riomaggiore
Riomaggiore (lokal dialekt: Rimasùu) er en landsby og kommune i provinsen La Spezia i Liguria på den italienske rivieraen. Det er en av de fem landsbyene som tilsammen kalles Cinque Terre og som står oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Riomaggiore er den av byene i Cinque Terre som ligger nærmest La Spezia.
Landsbyen er kjent fra begynnelsen av det 13. århundre. Vindyrking er en viktig næringsvei. Det går sti til nabolandsbyen Manarola, som også er en del av kommunen Riomaggiere. Pr. 2001 hadde kommunen 1 802 innbyggere.
Lauvnesvatnet
Lauvnesvatnet er en regulert innsjø som ligger i kommunene Sigdal og Flesberg i Viken. Den er magasin for Horga kraftverk ved Soneren i Sigdal.
Kamijo
Yuuji Kamijou (上城祐之, født 19. juli 1975 i Kanagawa), aka Kamijo, tidligere kjent som Shoki, er vokalist i den japanske gruppa Versailles. Før dannelsen av Versailles, var han med i LAREINE, og er produsent av blant annet Izabel Varosa, HIZAKI grace project og Jukas soloprosjekt. I 2007 har han også spilt en av hovedrollene i rockemusikalen Node of Scherzo, sammen med blant andre Kaya og HIZAKI.
Kamijo var en stund roadie for Malice Mizer, og har i senere tid modellert for Manas klesmerke Moi-même-Moitié. I dag er han leder for samarbeidsprosjektet Sherow Artist Society.
Session events
Kamijo har deltatt i flere prosjekter ved siden av sine egne band:
Phenomena 1: Profetiens utvalgte
Phenomena 1: Profetiens utvalgte er en norsk fantasyroman for barn og unge skrevet av Ruben Eliassen og første gang utgitt av Gyldendal Tiden i 2002. Boka ble en stor salgssuksess og har kommet i flere opplag, også som lydbok. Det er fram til 2010 blitt utgitt i alt sju bøker i Phenomena-serien.
Da barn i Norge skulle stemme fram årets beste barnebok 2002, ble ARK Barnebokpris tildelt Ruben Eliassen for Phenomena.
Handling
Den første boken handler om to alvebarn som skal fri verden fra den onde makten. Sammen med trollmannen Sha-ra og vinterbjørnen Arol, drar Alk og Ilke for å kjempe mot ondskapens hersker, Tarkan. På veien dit, forsøker Tarkan og Sherpa å gjøre alt som står i deres makt for å hindre dem.
Tarkan er egentlig en tanke som har livnæret seg på negative tanker og følelser fra mennesker. Tarkan har evnen til å besette andre mennesker, og nå har tanken tatt bolig i Sha-ra's bror, Mentor. Mentor lar seg besette av Tarkan fordi han er sjalu på broren, Sha-ra, som skulle arve slottet og profetiboka Phenomena etter deres felles læremester Arkin. Alk og Ilke møter Tarkan flere ganger på sin ferd for å redde landet Aldra fra ondskapen. Tarkan har en spesiell makt på voksne som ikke fungerer på barn, fordi barn har mer rene tanker. Derfor kan bare barn oppfylle profetien, og dette blir da opp til søskenparet Alk og Ilke.
Huaying
Huaying (kinesisk: 华蓥市; pinyin: Huāyíng) er et byfylke i byprefekturet Guang'an i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Byfylket hadde 344,766 innbyggere i 1999.
Tunnsjødal kraftverk
Tunnsjødal kraftverk er et vannkraftverk i elva Namsen i Namsskogan kommune i Trøndelag.
1491 Balduinus
1491 Balduinus er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 23. februar 1938 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
Huaying
Kulturminner
An Bing-klanens slektsgraver (An Bing jiazu mudi, 安丙家族墓地) fra Det sørlige Songdynastis tid ble i 1996 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Tunnsjødal kraftverk
Kraftverket utnytter fallet mellom Tunnsjøflyan og Namsen. Tunnsjøflyan reguleres mellom 348 og 345 moh. Tunnsjøelva reguleres som følge av kraftverket.
Kraftverket har installert ytelse på 176 MW. Midlere årsproduksjon er på 877 GWh.
Produksjonen startet opp i 1963. Kraftverket er bygget i fjell.
Dennis Mitchell
I 1998 ble han utestengt i to år etter for høye verdier av testosteron.
Praktbotia
Praktbotia (Chromobotia macracanthus) er en indonesisk ferskvannsfisk og den eneste arten i slekten Chromobotia. Den ble tidligere regnet til gruppen Botia. Praktbotia har oransje finner og tre svarte bånd på en gulaktig kropp, og skjeggtråder rundt munnen. Denne fisken vokser sakte opp til 30-40 cm lengde i fangenskap. I naturen kan den bli enda større. Praktbotia kan leve opp til 50 år.
Tunnsjødal kraftverk
Tunnsjøen, Limingen og Namsvatnet brukes som magasiner for kraftverkene i Namsenvassdraget.
Praktbotia
I naturen lever praktbotiaen i tropisk klima og foretrekker vann med en pH på mellom 5,0 og 8,0, en hardhet på 5-12 dGH, og en ideell temperatur på 25-30 °C. Den eter små makker, bløtdyr og plantemateriale.
Tunnsjødal kraftverk
Kraftverket eies og driftes av Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk.
Praktbotia
Akvaristikk
Dette er en populær art å holde i akvarium. Den gyter sjelden i fangenskap, dels fordi den ikke blir kjønnsmoden før etter ni eller ti år.
Praktbotiaen har pigger under øynene som den setter ut hvis den føler seg svært truet. Hvis den setter seg fast med piggene når den blir tatt i håv, bør man være forsiktig når man løsner fisken, eller være tålmodig og la fisken roe seg ned og komme seg løs ved egen hjelp. Noen akvarister har blitt stukket når de har prøvd å fange eller berøre disse fiskene.
Adferd
Praktbotia er en aktiv og sosial fisk. Det er best å holde den i grupper på fem eller flere. Den er relativt harmløs, men eter snegler og kan begynne å nappe finnene av slørkampfisk. De fleste akvarister er glade for å bli kvitt damsnegler og andre uønskede arter, men blir mindre glade når eplesneglene og sebrasneglene forsvinner.
Når praktbotia holdes i mindre grupper, tilbringer de ofte mer tid i skjul. Denne botiaen lager hørbare klikkelyder når den er oppspilt og når den eter. Noen ganger ligger den på siden på bunnen av akvariet, uten å røre seg. Dette er vanlig og akvarister bør være oppmerksomme på denne adferden, slik at de ikke fjerner en frisk fisk i den tro at den er død.
Egypt under Sommer-OL 1988
Egypt under Sommer-OL 1988. Førtini sportsutøvere fra Egypt deltok i tolv sporter under sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ikke noen medaljer.
Caroline Bonaparte
Caroline Bonaparte (født 25. mars 1782 i Ajaccio, død 18. mai 1839 i Firenze) var den yngre søster av den kjente franske keiseren Napoléon Bonaparte.
Caroline Bonaparte ble født i Ajaccio, Korsika. Hun flyttet til Frankrike med sin familie i 1793 under den franske revolusjon. Den 20. januar 1800 giftet hun seg med en av brorens generaler Joachim Murat.
Tunnsjø kraftverk
Tunnsjø kraftverk er et vannkraftverk i Namsenvassdraget i Lierne kommune i Trøndelag.
Kraftverket utnytter fallet fra Limingen til Tunnsjøen.
Kraftverket har installert ytelse på 31 MW. Midlere årsproduksjon er på 143 GWh.
Produksjonen startet i 1963. Kraftverket er bygget i fjell.
Tunnsjøen, Limingen og Namsvatnet brukes som magasiner for kraftverkene i Namsenvassdraget.
Kraftverket eies og driftes av Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk.
Lille Sameti
Lille Sameti (nordsamisk: Sámetluoppal) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Lille Sameti ligger like sør for Store Sameti.
414 Liriope
414 Liriope er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 16. januar 1896 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Liriope var navnet på Narkissos' mor ifølge Ovids Metamorfoser.
Pulsklokke
En pulsklokke er et redskap til å teste en utøvers hjertefrekvens under trening. Apparatet består av spesielt, digitalt armbåndsur – og et «pulsbelte» en plastrem som festes rundt brystet. I pulsbeltet ligger to elektroder som plukker opp idrettsutøverens pulsslag og sender disse via radio til mottageren i klokka. Hjertefrekvensen vises på displayet og lagres i klokken.
Ved all trening er det viktig å trene variert. En slik klokke kan hjelpe deg til dette, da det vanskeligste som regel, er å trene med lav belastning. I tillegg stiger motivasjonen når man etter en treningsøkt, kan analysere sin egen innsats på datamaskinen.
Det finnes etterhvert flere leverandører av pulsklokker, men dominerende er finske Polar.
1493 Sigrid
1493 Sigrid er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Nysa. Den ble oppdaget 26. august 1938 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
Causantín av Fife
Historikeren Bannerman foreslår at det siste representerer en latinsk oversettelse av Causantín mac meic Duib. Her betyr mac meic sønnesønn, eller stamfar på samme måte som irlenderne benyttet Ua. Oppskriften mac meic ble også stundom benyttet på Irland. Ulster-annalene (s.a. 1028) benyttet denne oppskriften hvor de senere ville benytte Ua. Om forslaget over er korrekt, da kaller charteret Causantín for «etterkommer av Dub» enn en sønn av en mann med navnet MacDuib (= Clan MacDuff). Tilsvarende eksempler kan bli sett på Irland. Eksempelvis Ulster-annalene (s.a. 1118) kalte Tadg sønn av Muiredach Mac Carthaig, men det var Tadgs bestefar (og Muiredachs far) som ble kalt Carthach. Til sammenligning, Inisfallen-annalene kalte samme mann for mac meic Carthaig. Ved å forbli i Irland, kongene av Cenél nEògain kalte seg selv for Meic Lochlainn. En var kalt for Conchobar mac MeicLochlainn, det samme folket var også kjent som Ui Lochlainn (AU, s.a. 1102 & 1109).
Bortsett fra opptegnelsene i annalene er det lite som historikerne vet om Causantín. Bortsett fra hans posisjoner kan hans tidsepoke settes vagt til at han var mormaer allerede før 1095 og var det fortsatt etter 1128.
Traner
Tranefamilien eller traner (Gruidae) er en liten familie i ordenen tranefugler (Gruiformes). Familien består av store til meget store og svært elegante terrestriske vadefugler med lange ekstremiteter, lang hals og hovedsakelig grå eller hvit fjærdrakt. De fleste artene har en bar hudflekk i hovedregionen og modifiserte armsvingfjær innerst på vingene, som danner strutselignende fjærtufser i stussen på fuglene når vingene er sammenslått. Et par arter har også svært karakteristisk hodepryd.
En art hekker i Skandinavia (inkludert Norge) - trane (Grus grus). Det finnes imidlertid femten arter og et antall underarter. Hele elleve av artene regnes som truet av utryddelse, i en eller annen grad. Tap av habitat, jakt og forstyrrelser i hekketiden er hovedårsakene.
Taksonomi
Tranefamilien består av to distinkte underfamilier;  krontraner (Balearicinae) og egentlige traner (Gruinae). Fossile funn daterer Balearicinae tilbake til eocen (54–37 millioner år før vår tidsregning), og så mange som elleve arter er kjent fra Europa og Nord-Amerika de siste 50 millioner årene. De to eneste nålevende artene er imidlertid endemiske for Afrika og tåler dårlig kulde, noe som har ført til at forskerne tror kaldere klima førte til at andre arter i denne underfamilien døde ut. Fossile funn av Gruinae opptrer først under miocen (24–5 millioner år før vår tidsregning).
Beskrivelse
Traner måler normalt 90–176 cm, avhengig av art. Minst er jomfrutrane, Anthropoides virgo, og størst er sarustrane, Antigone antigone, der nominatformen kan veie mer enn 12 kg og vingespennet bli opp mot hele 280 cm (normalt 220–280 cm), sammenlignet med vanlig trane (hekker i Norge) som normalt har et vingespenn på 180–200 cm og en vekt på 4,5–6,1 kg. Tyngst er imidlertid japantrane, G. japonensis. Den kan også veie opp mot 12 kg (normalt 7–10 kg) og har i snitt noe høyere vekt enn sarustranen (medregnet underartene), når fettreservene er på sitt største om høsten. Det plasserer de største tranene blant verdens største flygedyktige fugler.
Blant traner er hanner og hunner tilnærmet like å se på, selv om hannene generelt blir litt større enn hunnene. Sammenlignet med andre vadefugler har traner generelt lengre ekstremiteter, og de holder nakken rettere enn for eksempel hegrer (Ardeidae), mens kroppen ofte er lettere bygget og nebbet mindre enn hos storkene (Ciconiidae).
De to artene i underfamilien Balearicinae skiller seg fra alle andre traner, gjennom å ha lang baktå (hallux) på hver fot, som gjør det mulig for fuglene å vagle seg på greiner i trær (og hvile der om natten). Jomfrutrane, A. virgo, og blåtrane, A. paradisea, har trappelignende tær, tilpasset hurtig løping på bakken. Disse artene har dessuten relativt kort nebb, tilpasset en diett av frø, insekter og andre næringskilder som lever på gresslettene disse artene har som habitat. Alle andre traner er tilpasset et akvatisk habitat.
Fjærdrakten er hovedsakelig grå eller hvit eller en kombinasjon av disse. Noen arter har større eller mindre innslag av andre farger. Et karaktertrekk hos tranene er at de indre armsvingfjærene er forlenget og henger ned over den korte stussen når vingene er sammenslått, som fjærtufser. Alle artene har imidlertid en kort, vifteformet stjert, men den er dekket av de modifiserte armsvingfjærene når vingene er sammenslått. Et par arter (Balearica) er ganske så fargerike og har dessuten en karakteristisk krone av prydfjær på hodet. En art, jomfrutrane (A. virgo), har dessuten prydfjær hengende ned langs siden av nakken fra øreregionen (øretufser). Denne arten er observert i Norge ved flere anledninger, men man antar at det dreier seg om fugler som har rømt fra fangenskap.
Utbredelse og habitat
Tranene har en kosmopolitisk utbredelse, fra de nordlige nordamerikanke og asiatiske tundraene til de sørlige nordamerikanke, asiatiske, australske og afrikanske tropene. Størst biologisk mangfold finner man i Øst-Asia, der åtte arter lever. Fem arter finnes på det indiske subkontinentet, fire arter residerer permanent på det afrikanske, mens en femte art både residerer permanent og overvintrer der, og en sjette art som kun overvintrer der. Kun en art opptrer i deler av Vest-Europa, inkludert større deler av Fennoskandia. Hvorfor tranene aldri spredte seg til Sør-Amerika vet man imidlertid ikke.
Trekkmønster
Noen arter er regulære trekkfugler, men de fleste er enten standfugler eller fugler som foretar kortere sesongmessige trekk, i forbindelse med endringer i mattilgangen. Trekkfugler som i hovedsak livnærer seg av starr knoller og annen akvatisk vegetasjon eter gjerne i flokk, mens arter som livnærer seg hovedsakelig av andre levende dyr ofte er territoriale og eter i små familiegrupper. Man kan også hevde at arter med kortere nebb normalt holder til i høyereliggende områder og et tørrere habitat, mens de med lengre nebb gjerne er sterkere knyttet til våtmarkene.
Når traner flyr holder fuglene halsen og beina utstrakt. For å ta av fra bakken må de løpe noen skritt, og når traner går inn for landing spres både vingene og den korte, vifteformede stjerten ut. Straks vingene foldes sammen forsvinner stjerten visuelt.
Traner som trekker samler seg før trekket for å ete seg opp. Da trekket tar til løfter fuglene og starter oppturen med å fly i brede sirkler med oppdrift, mens vingene slår kontinuerlig. Som oftest på en klarværsdag. Når flokken når til omkring 2 000 meters høyde over bakken sprer fuglene ut vingene og antar V-formasjon, mens de glideflyr, godt hjulpet av gravitasjonseffekten, gunstige vinder og oppdriften. Etter å ha tapt en viss mengde høydemeter, gjentar fuglene syklusen med å stige. Dette er en svært effektiv måte å fly over landområder på, men når havstrekninger skal forseres må gjerne fuglene flakse med vingene for å opprettholde høyden, selv om V-formasjonen bibeholdes. Ungfugler flyr gjerne tett på foreldrene under det første trekket, til de har lært ruten. Under trekker er fuglene gjerne svært vokale, og ofte kan man høre dem lenge før man for øye på fuglene.
Tranenes trekkmønster har blitt grundig kartlagt og studert. Noen traner kan fly opp mot 800 km i løpet av en dag, selv om 300 km er mer vanlig. Det har blitt observert at kanadatrane, Antigone canadensis, har gjort trekk på 575 km uten mellomlanding, med en flytid på cirka 9,5 timer. Farten under trekkene har blitt beregnet til 60–80 km/t. Vanlig traner (G. grus) fra Sentral-Eurasia foretar spesielt imponerende trekk, da flokker tar seg over Himalayafjellene i nærmere 10 000 meters høyde. Også jomfrutraner (A. virgo) trekker gjennom passene i Himalaya. Lengst av alle trekker imidlertid underarten mindre kanadatrane (A. c. canadensis) som holder til i det østlige Sibir. Den trekker hvert år over Beringhavet og til Nord-Amerika og videre sørover helt ned mot det nordlige Mexico.
Ernæring
Traner er i hovedsak opportunistiske generalister når dem eter, og dietten består hovedsakelig av ulike sorter akvatiske planter og frø, og ulike insekter, krepsdyr, amfibier, krypdyr, småfisk, andre fugler og små pattedyr med mer. Ulike arter kan ha ulik diett og ulik strategi for å fange mat. Dietten endres også individuelt, både etter sesong og egne næringsbehov. Fugler som lever i tørrere habitat vandrer ofte rundt og plukker maten med nebbet, mens fugler som lever i og omkring våtmark ofte også graver etter føden. Mange traner utnytter i tillegg korn som ligger igjen på dyrka mark. For er par–tre arter er også kunstig mating essensielt for at arten skal overleve, som på øyene Kyushu (hvithodetrane og hvitnakketrane) og Hokkaido (japantrane) i Japan.
Tranedans og hekketid
Traner er i hovedsak monogame, sosiale, dagaktive fugler som opptrer i flokk, men under hekkingen isolerer parene seg. Båndene mellom individene er sterke og parene lever som oftest sammen til en av dem dør. Par som feiler med å få fram unger gjentatte ganger, kan imidlertid gå i oppløsning.
Tranedansen er et spektakulært skue, en paringsdans som mange er villig til å betale dyrt for å få oppleve. Dansen innleder hekkesesongen og skjer gjerne til samme tid og på samme sted år etter år. Det er gjerne nydannende par som står for denne danseoppvisningen. Fuglene paraderer med hurtige skritt, hopper og spretter og flakser med de enorme vingene, mens de parvis tuter om kapp i et øredøvende leven.
Den enorme ansamlingen av vanlige traner og tranedansen som utspiller seg ved Hornborgasjön i Sverige hvert år er godt kjent over hele Skandinavia og langt utenfor. Der kan opp mot 12 000–25 000 traner samle seg til dans og etegilde, før fuglene forsvinner til hekkeområdene i resten av Norden. Svenskene, på sin side, mater tranene med korn. Opp mot 70–100 tonn kan det gå med i løpet av en sesong, men til å begynne med spres 7–10 tonn utover markene i begynnelsen av april. Kornet som brukes i dag ble en erstatter for poteter, som ble dyrket der til innpå 1970-tallet, da potetdyrkingen tok slutt.
Selve hekkingen foregår gjentatte ganger over flere uker, som regel før sole stiger om morgenen. Begge kjønn bidrar i byggingen av rede. Et par av artene bygger redet på land, direkte på bakken, men de fleste bygger det av plantemateriale på våtmark. Gråkrontranen kan av og til bygge redet i trær, og det har også blitt observert at den kan overta reder etter andre fugler som bygger store reder i trær. Nesten alle traner legger to egg. Unntaket fra regelen er krontranene (Balearicinae), som regelmessig legger tre og av og til fire egg, og vortetrana, som typisk legger kun ett egg. Rugetiden ligger normalt omkring 28–32 dager, men vortetrana ruger typisk i 33–36 dager. De artene som legger lengst mot nord eller i store høyder, har gjerne kortest rugetid (typisk mindre enn 30 dager). Som regel ruger hunnen om natta, mens de veksler på om dagen. Krontranekyllinger klekker gjerne synkront, mens klekkingen er asynkron for de andre artene. Om tilgangen på mat er dårlig, dør ofte de minste kyllingene. Ungene er som regel brune, bortsett fra et par–tre arter. Disse er sølvgrå. Begge foreldrene mater ungene. Ungene får den første fjærdrakten etter varierende tid. Nordlige arter gjerne etter 50–90 dager, andre etter 85–100 dager. Kortest tid tar det for jomfrutraneungene (typisk 55–60 dager), lengst for vortetraneungene (typisk 90–130 dager). Ungene blir sammen med foreldrene fram til neste hekkesesong tar til, da de enten forlater dem frivillig eller blir jaget. Ungfugler som ikke er kjønnsmodne danner gjerne ungfuglflokker og er ofte nomadiske under hekketiden.
Traner kan leve lenge (gjerne rundt 70–80 år) og har i årtusener vært viktige i mytologi og symbolikk i store deler av verden.
Inndeling
Tranefamilien inkluderer femten arter. Inndelingene under følger henholdsvis HBW Alive, TiF og Clementslista, og viser at det ikke er full enighet om selve inndelingen av denne familien. Artene er imidlertid de samme. Avibase (ver. 03, 2015), IOC World Bird List (ver. 6.03) og andre tilsvarende lister kan ha diverse andre løsninger på inndelingen, som gjerne dreier som om hvilke arter som inngår i slekten Grus og ikke.
Tidligere var det vanlig å dele inn egentlige traner i kun tre slekter, men ny forskning demonstrerte at slekten Grus var parafyletisk, noe som medførte at del Hoyo et al. (2014) i sitt nye ornitologiske bokverk, «HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World», valgte en inndeling med fem slekter. Dette bokverket, som er implementert i HBW Alive, ble senere antatt som offisiell standard for taksonomi og nomenklatur av Den europeiske union (EU), De forente nasjoners «Convention on the Conservation of Migratory Species of Wild Animals» (CMS), og Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA).
Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF), i henhold til Syvertsen et al. (2008).
Symbolikk
Tranenes skjønnhet og spektakulære paringsdans har gjort dem ladet med symbolikk i mange menneskelige kulturer tilbake til antikken. Tranemytologi er utbredt over hele verden, og finnes bl.a. rundt Egeerhavet, Den arabiske halvøy, Kina, Korea, Japan og gamle indianske kulturer i Nord-Amerika.
Sanskritdikteren Valmiki ble inspirert til å skrive sin første śloka av tranens paringsritual.
I Mekka i førislamsk tid ble Allāt, Uzza og Manah regnet som de tre fremste gudinnene, og kalt «de tre opphøyde traner».
Plinius den eldre skrev ned sagnet om at traner som stod sovende i vannet ville utpeke én til å stå vakt, og tranen ville ha en sten i en løftet klo. Dersom denne vaktposten sovnet, ville stenen falle i vannet og vekke de andre tranene. Dette er et velkjent symbol i heraldikk; det kalles på norsk «vaktsom trane» og har tilsvarende navn på andre språk (f.eks. crane in its vigilance på engelsk). Tranen med steinen finnes i en lang rekke segl og våpen i Europa, både for personer/slekter og byer/kommuner, f.eks. våpenet for den franske kommunen Pellegrue, i flere personsegl på Suverenitetsakten fra 1661, bl.a. for sogneprest Laurentius Trane, Viborg, og sogneprest Povel Pedersson (Paus), Telemark, samt i personseglet på Grunnloven av 17. mai 1814 for eidsvollsmannen Carl Adolph Dahl. I norske slektsvåpen finnes tranen med steinen hos bl.a. Leegaard og Thrane.
I gresk og romersk mytologi ble tranens dans ofte brukt til å symbolisere glede, og feiring av livet, og tranen ble ofte ansett som Apollons fugl. I store deler av Asia symboliserer tranen glede og evig ungdom (ifølge en fabel skulle tranen leve i tusen år). I kinesisk og japansk mytologi symboliserer tranen også visdom, og fuglen blir kalt «gledens fugl» i Japan, og «den himmelske tranen» i Kina, der selv keisertronen i Den himmelske renhets palass (i Den forbudte by) flankeres av tranestatuer.
Etter andre verdenskrig ble tranen også et symbol på fred og på uskyldige ofre for krig, gjennom den japanske skolejenta Sadako Sasaki (1943–1955). Sadako fikk leukemi som følge av atombomben mot Hiroshima. En gammel japansk legende forteller at den som folder tusen origami-traner – en for hvert år av tranens tusen år lange liv – vil få oppfylt et ønske av en trane. Hun rakk å folde 644 traner før hun døde, 12 år gammel. Etter hennes død fullførte klassekameratene prosjektet. De fikk også bygget statuen av Sadako med papirtranen i fredsparken i Hiroshima, der tusener av japanere hvert år legger papirtraner. Historien ble fortalt i Eleanor Coerrs bok; «Sadako og de tusen papirtranene».
Trusler
Ifølge IUCNs rødliste er elleve av femten arter med traner truet av utryddelse, i en eller annen grad. Mest truet er snøtrane, L. leucogeranus, som har vært listet som kritisk truet siden siste tusenårsskifte. De tre hovedgrunnene er drenering av tidligere flomutsatte våtmarksområder for jordbruksformål (herunder oppdemmingen av elven Chang Jiang og byggingen av trekløftdemningen i Kina), jakt på arten (spesielt under trekket), og andre forstyrrelser i hekketiden.
Alle traner (Gruidae spp.) blir automatisk oppført på CITES liste II (som omfatter truede arter der den internasjonale handelen må begrenses for å sikre artenes overlevelse), dersom arten ikke alt står oppført på CITES liste I (som omfatter de mest truede artene, der handel i praksis stort sett er forbudt). Sju arter (åtte taxa) står per 10. mars 2016 på liste I.
Ringedalsfossen
Vassdraget ble regulert til vannkraft i 1967, og vannføringen som tidligere gikk til Ringedalsfossen går nå til kraftverket Tysso II. Fossen er derfor stort sett alltid tørrlagt, bortsett fra i perioder med mye nedbør og overløp i magasinene ovenfor fossen.
Baixa Cerdanya
Baixa Cerdanya er et comarca i Catalonia, hvis hovedstad er Puigcerdà.
Det grenser i nord til Alta Cerdanya, i øst til Ripollès, i sør til Berguedà, og i vest til Alt Urgell og Andorra. Byen Llívia er en spansk eksklave i Frankrike.
Baixa Cerdanya har 17 744 innbyggere og et areal på 546,57 km².
Kommuner
Baixa Cerdanya er delt inn i følgende 17 kommuner (municipis):
Ruhnu
Ruhnu (svensk: Runö) er ei øy i Rigabukta i Østersjøen. Øya tilhører Estland og er en egen kommune i Saare fylke. Kommunen omfatter Ruhnu og noen små, ubebodde naboøyer. Ruhnu har et areal på 11,5 km² og ca. 75 faste innbyggere. Øya ligger 37 km øst for den latviske byen Kolka og 96 km sørvest for den estiske byen Pärnu.
Dagens innbyggere på Ruhnu er stort sett estiske, men før 1944 hadde øya i flere århundrer etnisk svensk befolkning, og tradisjonell svensk rett var i bruk. Svenskene på Ruhnu hadde sannsynligvis bodd på øya i minst 700 år, og de snakket en gammeldags østsvensk dialekt (kalt «runsk»). Det eldste dokumentet som omhandler Ruhnu er datert 28. juli 1341, da biskop Johannes i Kurland i et brev ga innbyggerne på øya rett til å «besitte sin eiendom etter svensk rett».
Ruhnu har en liten flyplass hlt i sørøst med forbindelser til Estland. Hovedleveveien er turisme og mottak av private lystbåter og cruisebåter. Det er også opprettet offentlige wifi-soner, og det er en repeater for privat radiokommunikasjon (PMR) på frekvensen 446.03125 MHz.
Historie
Under andre verdenskrig var Ruhnu, sammen med resten av Estland, først okkupert av Sovjetunionen (1940–1941) og deretter Tyskland (1941–1944). I november 1943 flyttet ei gruppe på 75 innbyggere fra øya til Sverige. I august 1944, kort tid før Sovjetunionen igjen okkuperte øya, flyktet nesten hele den gjenværende befolkningen på øya til Sverige. Bare to familier ble igjen på Ruhnu. Under perioden med sovjetisk okkupasjon etter 1944 ble Ruhnu befolket av sivile estlendere. Øya hadde også en liten sovjetisk militær garnison. Antallet beboere oversteg aldri 400, og etter en storm på 1970-tallet flyttet det meste av befolkningen fra øya. Etter at Estland igjen ble selvstendig i 1991 ble eiendommer og bygninger på øya tilbakeført til de opprinnelige eierne fra før den sovjetiske okkupasjonen, eller til deres etterkommere. De fleste av disse var bosatt i Sverige. De fleste av dem valgte å ikke flytte til Ruhnu, men besøker likevel av og til øya deres forfedre bodde på.
Den unike bebyggelsen på Ruhnu ble i stor grad ødelagt under den sovjetiske okkupasjonen, og i dag er det bare rester igjen av den. Den eldste kjente svenske gården noe sted, Korsgården, er likevel delvis bevart. Skolen på Ruhnu har nå svensk som fremmedspråk. Ruhnus gamle kirke, tilegnet St. Magdalena, er fra 1644. Den erstattet et kapell som hadde ligget på østsiden av øya. Denne trekirken er den eldste bevarte trebygningen i Estland. En nyere kirke i stein ble innviet 20. juli 1912 ved siden av den gamle kirken. Ruhnu har hatt fyr siden 1646. Dagens fyr er fra 1877.
Ruhnu har en liten flyplass og flyforbindelse med Pärnu og Kuressaare. Det er også fergeforbindelse til øya.
Ruhnu er et av de mest isolerte bebodde områdene i EU.
Ethel Merman
Ethel Merman (født Ethel Agnes Zimmermann 16. januar 1908, død 15. februar 1984) var en amerikansk skuespillerinne og sangerinne. Hun ble belønnet med Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal i 1951 for prestasjonen sin i Broadway-musikalen Call Me Madam. Merman spilte også i filmversjonen fra 1953 og vant da Golden Globe.
Barndom
Ethel Agnes Zimmermann ble født 16. januar 1908 i Astoria i New York som datter av revisoren Edward Zimmermann og lærerinnen Agnes Gardner. Hennes far var av tysk avstamming, mens hennes mor var av skotsk avstamming.
Karriere
Merman begynte å synge da hun jobbet som sekretær for B-K Booster Vacuum Brake Company i Queens. Hun fikk etterhvert en karriere innen vaudeville og var kjent for sin kraftige mezzosopranstemme. Merman spilte i de fem Cole Porter-musikalene Anything Goes, Red, Hot and Blue, DuBarry Was a Lady, Panama Hattie og Something for the Boys. I 1951 ble hun belønnet med Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for innsatsen i Call Me Madam. Hun spilte også i filmversjonen fra 1953 og vant da Golden Globe. Merman ble også nominert til Tony-prisen for Happy Hunting og Gypsy. Hun pensjonerte seg fra Broadway i 1970. I 1979 spilte hun inn albumet The Ethel Merman Disco Album med flere av hennes mest kjente sanger. Merman spilte også i flere Hollywood-filmer, inkludert Alexander's Ragtime Band (1938) og Show business (1954), med musikk av Irving Berlin, og It's a Mad, Mad, Mad, Mad World (1963). Hennes siste filmrolle var en parodi på seg selv i Hjelp, vi flyr! (1980). Merman skrev to selvbiografier: Who Could Ask for Anything More (1955) og Merman (1978).
Privatliv
I 1940 giftet Merman seg med teateragenten Bill Smith, men ekteskapet tok slutt året etter. I 1941 giftet hun seg med avissjefen Robert Levitt som hun fikk de to barna Ethel og Robert jr. sammen med. Ekteskapet tok slutt i 1952. Året etter giftet hun seg med Robert Six, lederen for Continental Airlines, som hun var gift med frem til 1960. I 1964 giftet hun seg med skuespilleren Ernest Borgnine, men søkte om skilsmisse etter 32 dager. Merman fikk diagnosen glioblastoma multiforme og fikk utført nevrokirurgi i april 1983 for å fjerne hjernesvulsten. Kreften hadde imidlertid spredd seg og Merman døde 15. februar 1984.
Hør på
Fra National Public Radio:
Priser og nominasjoner
Merman fikk to stjerner på Hollywood Walk of Fame 8. februar 1960, én for film på 7044 Hollywood Blvd. og én for musikk på 1751 Vine Street.
Zhengzhouuniversitetet
Zhengzhouuniversitetet (kinesisk: 郑州大學, pinyin: Zhengzhou Dàxué) er et universitet grunnlagt i 1956 i provinsen Henans hovedstad Zhengzhou i Folkerepublikken Kina. Det tilhører satsningsprosjektet prosjekt 211, og hadde i 2005 rundt 46 000 studenter og knapt 6 000 vitenskapelig ansatte.
Røyrvikfoss kraftverk
Røyrvikfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Røyrvik i Linvasselvvassdraget i Røyrvik kommune i Trøndelag.
Kraftverket utnytter fallet mellom Vektaren og Limingen.
Også Namsvatnet brukes som reguleringsmagasin. Namsvatnet var før reguleringen opprinnelig tre vann som ble oppdemmet 14 m. Namsvassdammen ble tatt i bruk i 1952. Vannet i Namsvatn rant opprinnelig ned Namsen, men ble etter reguleringen overført til Vektaren, Limingen og til slutt Tunnsjøen før det renner ut i Namsen igjen via Tunnsjødal kraftverk og i Kvarnbergsvattnet via Linvasselv kraftverk og via Linvasselva.
Kraftverket har installert ytelse på 16 MW fra en kaplanturbin. Midlere årsproduksjon er på 92 GWh.
Produksjonen startet opp i 1965.
Kraftverket eies og driftes av Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk.
Ted Strickland
Ted Strickland (født 4. august 1941) er en amerikansk politiker for Det demokratiske parti. Han var guvernør i delstaten Ohio fra 2007 til 2011. Før han ble valgt til guvernør var Strickland føderal kongressrepresentant.
Heino Kruus
Heino Kruus (russisk: Хейно Рихардович Крууc; født 30. september 1926 i Tallinn, død 24. juni 2012) var en estisk basketballspiller som deltok for Sovjetunionen i De olympiske leker i 1952 i Helsingfors.
Kruus vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang basketball sto på det olympiske programmet, 23 lag deltok i turneringen som ble avviklet fra 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay 61–57, men i finalen tapte de mot USA 25–36. Kruus spilte alle åtte kamper i OL-turneringen.
Tuva Syvertsen
Tuva Livsdatter Syvertsen (født 16. juli 1983 i Oslo) er en norsk musiker og hardingfelespiller. Hun er best kjent som felespiller, vokalist og frontfigur i musikkgruppen Valkyrien Allstars som hun startet sammen med Ola Hilmen og Erik Sollid.
Sammen med Erik Sollid vant hun Edvard-prisen i 2015 i åpen klasse for musikken til Valkyrien-albumet Farvel slekt og venner. Under Spellemannprisen 2020 vant Valkyrien Allstars klassen viser for albumet Slutte og byne mens Syvertsen ble nominert i klassen årets tekstforfatter.
I 2010 var hun med i TV 2-serien Det store korslaget hvor hun ble stemt ut i 3. episode av programmet. Høsten 2012 deltok hun i programmet Stjernekamp på NRK1 og kom helt til finalen hvor hun tapte for Rita Eriksen. I 2020 var hun en av deltakerne i niende sesong av Hver gang vi møtes på TV 2.
1494 Savo
1494 Savo er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 16. september 1938 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden har fått sitt navn etter det finske navnet på landskapet Savolax.
Pax Romana
Perioden er regnet å ha vart fra 27 f.Kr., da Augustus erklærte slutten på de store romerske borgerkrigene av det første århundre f.Kr., og fram til 180 e.Kr., da keiser Marcus Aurelius døde, eller til dødsåret til hans sønn Commodus i 192, det vil si før begynnelsen på krisen i det tredje århundret. I løpet av denne tiden nådde Romerriket sin topp i arealutbredelse og dens befolkning økte med rundt 70 millioner mennesker. Ettersom freden ble etablert av Augustus, er den tidvis kalt for Pax Augusta.
Catman
Catman er navnet på flere tegneserier.
Ron Forsyth
Ron Forsyth (født ?, død 21. oktober 1991) var en av grunnleggerne av det australske tegneserieforlaget FREW Publications. Forsyth var den som hadde valgt ut Fantomet for FREW Publications da selskapet starta; FREWs utgivelse av Fantomet er verdens lengste sammenhengende Fantomet-utgivelse, og er per 2006 den eneste serien FREW utgir.
Melchor Antonio Portocarrero y Lasso de la Vega
Don Melchor Antonio Portocarrero y Lasso de la Vega (født 1636, død 15. september 1705) var visekonge av Ny-Spania fra den 30. november 1686 til den 19. november 1688 og visekonge av Peru fra august 1689 til 1705.
Forvaltningsfellesskapet Bad Schandau
Forvaltningsfellesskapet Bad Schandau er et forvaltningsfellesskap i Fristaten Sachsen som opprinnelig ble opprettet i Landkreis Sächsische Schweiz, og som har fortsatt å eksistere innenfor Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Forvaltningsfellesskapet befinner seg i den sørligøstlige delen av kretsen, sørøst for den store kretsbyen Pirna, på grensen mot Tsjekkia. Det befinner seg på begge sider av Elben og omfatter nasjonalparken i Sächsische Schweiz. Forvaltningsfellesskapet omfatter de fire kommunene Bad Schandau, Porschdorf, Rathmannsdorf og Reinhardtsdorf-Schöna.
FREW Publications
FREW Publications er et australsk tegneserieforlag som utgir The Phantom (Fantomet). Forlaget ble starta i 1948 av Ron Forsyth, Jim Richardson, Jack Eisen og Peter Watson. Navnet består av forbokstavene i hver grunnleggers etternavn. Eisen og Watson slutta imidlertid før selskapet hadde starta ordentlig, men navnet ble beholdt. FREW eies og drives i dag av Jim Shepherd.
Den første serien FREW ga ut var Fantomet, i 1948, og per 2006 er det den eneste serien de gir ut. FREWs storhetstid var på 1950-tallet, da de ga ut flere titler, de fleste australskproduserte. Eksempler på titler de ga ut er The Shadow, Sir Falcon og Phantom Ranger.
FREWs Fantomet-utgivelse var den andre faste Fantomet-utgivelsen i verden, kun slått av italienske L'Uomo Mascherato fra 1938. FREWs Fantomet-utgivelse er den lengste sammenhengende utgivelsen av Fantomet noensinne.
Sanddalsvatnet
Sanddalsvatnet, eller Sandalsvatnet, er en innsjø som ligger i Myklebustdalen ved Byrkjelo i Breim i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane.
Hovedtilløpene til Sanddalsvatnet er Storelva fra sør og Sanddalselva som renner inn i vannet fra nord. Sandal og Fossheim kraftverk er bygget i tilknytning til fallene i Sanddalselva. Ut fra Sandalsvatnet renner Myklebustdalselva, som munner ut i Breimselva ved Byrkjelo.
415 Palatia
415 Palatia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 7. februar 1896 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter det historiske tyske området Pfalz, nå en del av Rheinland-Pfalz.
Qvales ensemble
Qvales ensemble er et norsk viseband fra Bergen ledet av. Bandet ga ut debutplaten Grønn på Kirkelig kulturverksted våren 2004 med musikk av Frode Qvale og tekster av Gunnar Roalkvam. Platen ble produsert av Stian Carstensen og Frode Qvale.
Ilmar Kullam
Ilmar Kullam (født 15. juni 1922 i Tartu, død 2. november 2011) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Kullam vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Kullam spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.
Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.
Menneskelig avføring
Menneskelig avføring varierer betydelig i utseende avhengig av tilstanden i hele fordøyelsessystemet og påvirkes av kostholdet og helsa. Vanligvis er den myk med en hinne av slim. Små klumper av hardere, mindre fuktig avføring kan koble seg til den distale enden (et vanlig fenomen når en tidligere tømming er ufullstendig og fæces blir returnert fra rektum til tykktarmen, hvor vann blir absorbert).
Mekonium er en nyfødt babys første avføring.
På grunn av sitt tabu blir avføring, eller fæces, ofte gjenstand for toaletthumor.
Et kosthold rikt på fiber gir en klumpete avføring. Dette er best, da løs avføring gir smerter eller kløe i endetarmsåpningen.
Sammensetning
Om lag 75 % av et vanlig tilfelle av menneskeavføring er vann. Denne prosentandelen forandrer seg: diaré inneholder mer vann enn gjennomsnittlig, og desto lenger avføringen befinner seg i tarmen, jo mindre vann blir igjen i den. Av de gjenværende 25 % vil 1/3 (eller om lag 1/12 av totalvekten) være døde bakterier. En annen 1/3 av de gjenværende 25 %, er ufordøyde matrester, slik som cellulose (fiber).
Avføring som avfall
Effektiv avfallshåndtering av fæces var et problem allerede den gang menneskene begynte med permanente boplasser, først og fremst med hensyn til renslighet og odør. Toaletter var kjent i det gamle India (datert så tidlig som 2 500 år f. Kr.), i Antikkens Roma, Egypt og Kina.
Etter hvert ble det klart at fjerningen av avføring handler om hygiene, siden avføring bidrar til spredning av sykdommer og innvollsparasitter. Det er et tema for oppmerksomhet og opplæring i utviklingsland.
Fram til omtrent slutten av det 19. århundre var hovedanliggendet knyttet til kloakkhåndtering å fjerne avfall fra bebodde områder, og det var vanlig å benytte vannårer og store vannansamlinger som endestasjon for kloakken hvor den kunne gå i oppløsning og nedbrytes på naturlig vis. Med den økte befolkningstettheten er dette ikke lenger en brukbar løsning, og særskilt behandling av kloakken har blitt nødvendig. Fraværet av slik er et alvorlig helseproblem i utviklingsland.
Turisme
Naturreservat-organisasjoner, parker og turistbyråer gir ofte ut forordninger rettet mot turistene for å unngå forurensning av naturen. Spesielt kattegroper, dvs. groper for avføring, må anlegges i en fornuftig avstand (minst 60 m) fra vannreservoarer (elver, innsjøer, osv.) for å unngå muligheten for bakteriesmitte av vann via nedbør og dessuten utenfor stier. For hurtigere nedbrytning av avføringen er det å foretrekke organisk jord framfor sandholdig, mineralholdig jord. Det anbefales også å unngå samling av kattegroper rundt leirplasser. Fulle kattegroper må tildekkes med et tilstrekkelig tykt lag med jord for å hindre dyr fra å grave opp avfallet (enkelte dyr er koprofage).
Noen områder har særskilte bestemmelser angående fjerning av menneskelig avføring. I områder med mye stein og lite jord anbefales det å gni avføringen utover stein eller klipper i et tynt lag slik at den raskere blir sterilisert av UV-stråler og tørking. I større snødekte områder kan kravet være en større avstand (f. eks. 200 m) fra stier og leirområder dersom avføringen bare gjemmes under snøen.
Laboratorietesting av avføring
Avføring vil som oftest bli gjenstand for mikrobiologiske prøver når man leter etter et smittestoff i tarmene.
Biokjemiske tester som utføres på avføring, inkluderer målinger av fekal elastase og fekalt fett og i tillegg en prøve for blod i avføringen.
Det blir anbefalt at legen sammenholder symptomene og innleverer prøver i henhold til laboratoriets retningslinjer, for å få de prøvesvarene som er av klinisk viktighet. Hele stykker med avføring gir ofte ikke tilfredsstillende resultater og gir dårlig antydning om faktiske patologiske forhold.
Tre hovedtyper av mikrobiologiske tester blir ofte utført på avføring:
Rutinedyrkning innebærer å stryke et tynt lag av prøven på agarplater som inneholder spesielle tilsetningsstoffer, slik som MacConkey agar som vil hemme veksten av Gram-positive organismer og selektivt tillate entero-patogener muligheter til vekst og inkubere dem i en periode så man deretter kan studere bakteriekoloniene som har vokst fram.
Gulfarging av fæces kan være forårsaket av en infeksjon kjent som Giardiasis, som har navnet sitt fra Giardia som er en parasitt. Hvis Giardia infiserer tarmene kan det forårsake sterkt gulfarget diaré. Dette er en farlig smittsom sykdom som er rapporteringspliktig.
En annen årsak til gulfarging er en tilstand som er kjent som Gilberts syndrom. Denne tilstanden betegnes av gulsott og hyperbilirubinemi. Hyperbilirubinemi forekommer når for mye bilirubin er tilstede i det sirkulerende blodet.
Avføring kan være svart, hvis tørt blod er tilstede i den fra en blødning. En mer pågående blødning kan gjøre at avføringen blir rødfarget, et tegn som krever legetilsyn.
Hos barn med visse sykdommer kan fæces bli grønn eller blå. Spiser man grønt eller bladrik mat kan avføringen bli grønn. Babyer lager også grønn avføring når de mates for første gang.
Mat med store mengder matfarge kan forårsake at fæces blir farget.
De viktigste smittestoffene det vanligvis blir lett etter i avføring inkluderer:
Sir Falcon
Sir Falcon var en australsk tegneserie fra 1950-tallet, utgitt av FREW Publications. Serien oppfattes som en variant av Fantomet, men siden serien utgis av samme forlag var det ingen opphavsrettslige problemer.
Serien handla om en mann som var den siste i en rekke kriminalitetsbekjempende riddere. Tittelen Sir Falcon hadde gått i arv fra far til sønn i 600 år fra den forfaren som kom tilbake fra korstoga og fant sitt hjem nedbrent, og sverga en ed ved sin fars grav om å bekjempe kriminalitet. (Sammenlign med Fantomets opphav.) Sir Falcon hadde en hund ved navn Flash.
Hans Alsér
Alsér var en av Sveriges beste bordtennisspillere, han ble europamestere i single to ganger, i 1962 og 1966. I lag vant han fire europamestertitler mellom 1964 og 1970. Han ble verdensmester i double to ganger, 1967 og 1969 sammen med Kjell Johansson.
Alsér omkom i en ulykke da flyet kolliderte med bakken under innflyvningen til Bromma lufthavn den 15. januar 1977.
Sillamäe
Sillamäe er en by og kommune i Ida-Viru fylke nordøst i Estland, på sørbredden av Finskebukta. Innbyggertall: 16 567 (2006). Byen fikk bystatus i 1957.
I 2005 ble det åpnet en havn i Sillamäe, og fra 2006 har det vært regelmessige fergeforbindelser mellom Sillamäe og Kotka i Finland.
Smult (andre betydninger)
Smult kan være:
Anhuiuniversitetet
Anhuiuniversitetet (kinesisk: 安徽大学, pinyin: Ānhuī Dàxué) er et universitet grunnlagt i 1928 i Kina. Det ligger i Hefei, hovedstad i provinsen Anhui.
Anhuiuniversitetet tilhører satsningsprogrammet Prosjekt 211 og hadde i 2005 rundt 35.000 studenter og knapt 2.500 vitenskapelig ansatte.
Pierdonato Cesi den eldre
Pierdonato Cesi den eldre (født 1521 i Roma i Italia, død 29. september 1586 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han arbeidet i den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V, med Santa Barbara som tittelkirke, som han senere skiftet med San Vitale og til slutt med Sant'Anastasia.
Han var i slekt med kardinalene Paolo Emilio Cesi (kreert 1517), Federico Cesi (1544), Bartolomeo Cesi (1596) og Pierdonato Cesi den yngre (1641).
VM i skiskyting 1993
Det '''28. verdensmesterskapet i skiskyting''' ble arrangert i 1993 på vintersportsstedet Borovets i Bulgaria.
Gorningen
Gorningen er en innsjø som ligger i Siljan kommune i Telemark. Den er regulert som magasin for Kiste kraftverk.