cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carlo Paech
Idrettskarriere
I EM i friidrett innendørs 2015 kom han på 13.-plass i kvalifiseringsrunden med 5,45 meter, og nådde ikke finalen. I det tyske innendørsmesterskapet 2015 kom han på andreplass bak Tobias Scherbarth, og i utendørsmesterskapet kom han på tredjeplass bak henholdsvis Raphael Holzdeppe og Tobias Scherbarth. Han deltok også i VM i friidrett 2015 i Beijing, der han greide 5,65 i kvalifiseringsrunden, og kom på del 17.-plass der, og gikk dermed ikke til finalen.
Nashville internasjonale lufthavn
Nashville internasjonale lufthavn (engelsk: Nashville International Airport, IATA-kode BNA) er en lufthavn i Nashville in den amerikanske delstaten Tennessee. Den ble etablert i 1937 som Berry Field og er eid av kommunen gjennom Metropolitan Nashville Airport Authority. Lufthavnen har fire rullebaner, den lengste som er 3.362 meter lang. Flyplassen hadde 9.4 millioner passasjerer i 2011 og har direkteruter til mer enn førti destinasjoner i USA. Den nåværende terminalen ble bygget i 1987. Lufthavnen har en militær seksjon som er base for den 118. flytransportvinge av Tennessee Luftnasjonalgarde. Flyplassen var en hub for American Airlines mellom 1986 og 1995, og er i dag en base for Southwest Airlines.
Julius Fučík
Julius Fučík er navnet til flere personer:
Institutt for moderne samfunnshistorie
Institutt for moderne samfunnshistorie (IMS), NTNU, ble formelt opprettet gjennom et vedtak av Styret ved NTNU 31. oktober 2019, da det daværende Institutt for historiske studier (IHS) ble delt i to etter en langvarig arbeidsmiljøkonflikt. Fra årskiftet 2019/20 har instituttet drevet forskning, undervisning og formidling som et selvstendig institutt. Institutt for moderne samfunnshistorie har om lag 30 vitenskapelig ansatte og tre administrativt ansatte.
Institutt for moderne samfunnshistorie har en relativt tung forskningsprofil, noe som bl.a. gjenspeiles i det forhold at om lag halvparten av de vitenskapelig ansatte er ph.d.-stipendiater eller postdoktorer. Instituttet søker aktivt etter eksternfinansierte prosjekter innen forskning og undervisning for å fremme nye perspektiver på moderne historie.
Kailasha
Kailasha (sanskrit: Kailāśa – कैलाश; tibetansk: Gang Rinpoche – གངས་རིན་པོ་ཆེ) er et fjell i Transhimalaya-kjeden i Tibet nord for Himalaya. Fjellet er hellig for fire religioner: hinduismen, buddhismen, jainismen og den tibetanske religionen bön.
Helleristningene på Hell
Helleristningene på Hell er et felt med helleristninger fra steinalderen på sørvestsiden av Steinmohaugen på Hell i Stjørdal, Trøndelag. Ristningene ble oppdaget i 1895, og først beskrevet av Knut Henrik Lossius fra Trondheim i 1898.
Kailasha
Geografi
Ved fjellet ligger også to innsjøer som har religiøs betydning:
Helleristningene på Hell
Figurene forestiller reinsdyr, og tilhører veideristningene. Det spesielle med dette feltet er at figurene er skåret inn i den bløte bergarten – ikke hugget inn som vanlig. Bergkunstforskeren Heidrun Stebergløkken daterer feltet til 3800 f.Kr., mens andre mener at feltet kan være eldre.
Kailasha
Religiøs betydning
Kailasha var et hellig fjell allerede for mer enn to tusen år siden.
Helleristningene på Hell
Stedet og funnet
Ristningsfeltet ligger på den sørvestre siden av Steinmohaugen, med utsikt mot fjorden. Steinmohaugen er en 63 meter høy bergknaus som stikker opp ved foten av Gjevingåsen. I skaret mellom Gjevingåsen og Steinmohaugen er det i nyere tid etablert et boligfelt. Skaret går opp til 40 meter over havet, slik at det må ha vært et sund her på den tida da ristningene ble skåret inn i berget. Da ville ristningene på Steinmo-holmen ha stått som en synlig og tydelig markering for den som kom sjøveien sørfra. Helleristningene på Tønsåsen (Lånke I-V ) ligger på samme måte i terrenget, med samme forhold mellom en liten ås og tidligere strandlinje.
Kailasha
Religiøs betydning
Ifølge beskrivelsen i Puranaene er Kailashas fire sider laget av krystall, rubin, gull og lapis lazuli. Det er verdens senter og grunnvoll, og er lokalisert i hjertet av seks fjellkjeder som symboliserer en lotus. Fra fjellet strømmer fire elver som flyter til verdens fire hjørner, og deler verden i fire regioner.
Kailasha anses som det helligste fjellet i verden. For hinduistene er Kailasha bolig for guden Shiva, og den nærliggende sjøen Manasarovar er sjelen til Brahma. Jain-tilhengerne kaller fjellet Ashtapada, og mener at religionens grunnlegger, Rishabhanatha oppnådde sjelelig frigjøring (moksha) her. Tibetanske buddhister tror fjellet er hjem for Buddha Demchok (også kjent som Demchog eller Chakrasamvara), som representerer indre fred. De tror også at det var på dette fjellet at buddhismen fortrengte bön-religionen. Tilhengerne av Tibets pre-buddhistiske bön-religion anser fjellet som Tibets sjel.
Helleristningene på Hell
Stedet og funnet
Ristningsflaten er en bortimot loddrett bergvegg i fylittskifer. Den øverste delen av feltet er helt loddrett, mens den nederst halvdelen er litt slakere. Det er en brytning i bergflatens vinkel på den nederste delen. Ristningsflaten er lagt på tvers av lagdelingen i den løse skiferen, og den ristningsflaten som er kjent, er etter alt å dømme det eneste stedet på berget som det er mulig å riste bilde på. Professor Gutorm Gjessing trodde også at ristningsflaten kan ha vært større tidligere, men at deler av den har forvitret og erodert.
Kailasha
Pilegrimsreisene
Pilegrimer til Kailasha viser sin ærbødighet for fjellet ved å vandre rundt det. Ruten rundt fjellet og hvilken vei man skal gå, varierer mellom trosretningene. Hinduistene og buddhistene går med klokka, de som hører til jain og bön går mot klokka. Den 52 kilometer krevende Kailasha-koraen rundt fjellet starter i 4 600 meters høyde og inkluderer et pass som er 5 600 meter høyt. Hvert år kommer pilegrimer fra India, Nepal, Bhutan og Tibet for å gå runden. Det sies at en vandretur rundt fjellet vil vaske vekk syndene i det nåværende livet. 108 runder vil ta bort alle synder fra tidligere liv, og løse personen fra gjenfødelse.
Helleristningene på Hell
Stedet og funnet
Det er vanlig å omtale feltet som bestående av to deler, de øvre og de nedre figurene. Theodor Petersen skrev imidlertid i 1931 at «ristningene på Hell faller således i tre avdelinger: Den øvre ristningsflate med de to store rener og de geometriske tegninger, dernest de to mindre rener på den lave, loddrette avsats og endelig renene på den fremskytende hylle nedenunder.»
Beskrivelse av figurene
Den øverste delen av feltet består av to store dyr, og et felt med et bånd av geometriske mønster. Dyrefigurene kan artsbestemmes som rein, både ut fra gevirformen, og fordi ragget under halsen er tydelig markert. Dyrefiguren til venstre er 183 cm lang, og 83 cm høy over forbeinet. Dyrefiguren til høyre er 166 cm lang og 105 cm høy.
Mønsteret til høyre for dyrene består av seks rombeformede figurer fylt med parallelle linjer. Feltet er avskallet i kanten av dette mønsterfeltet, så det kan ikke utelukkes at mønsterfeltet opprinnelig har vært større.
To meter nedenfor de største dyrene er det en annen gruppe figurer. Her finnes ni dyrefigurer som er mindre enn de to øverste figurene, og på det meste er 70 cm lange. Disse figurene er også enklere og mer skjematisk utført enn de store dyrefigurene. De minste figurene er bare 17 og 22 cm lange.
Alle dyrene er tegnet i kontur, og de ulike delene av kroppsflaten er delt inn med rette linjer. De innvendige linjene i kroppsflaten har blitt forsøkt forklart som at beinkonturene er ført helt opp gjennom kroppen.
De aller fleste helleristninger i Norge er hogd eller banket inn i berget. Helleristningene her på Hell er et unntak; de er skåret inn i berget med en skarp kniv. Berget her er så mykt at arbeidet kan være gjort med en flintkniv. Linjene har derved fått et helt triangulært tverrsnitt, og er skarpe i bunnen. Denne teknikken kan også være forklaringen på at linjene er stivere, og at dyrekroppene oppleves som mindre naturalistiske enn ved andre ristninger fra den samme perioden. Feltet ble lenge ansett som den eneste helleristningen i Norge som er skåret, men denne teknikken er også funnet på andre felt i Trøndelag, og i Jämtland.
Overblikk og tolkninger
Professor i arkeologi, Kalle Sognnes, har pekt på at landskapet ved haugen ikke virker som en god fangstplass eller som utgangspunkt for faktisk jakt. Han har i stedet antydet at stedet kunne brukes som sjamanens tilfluktssted, eller som arena for overgangsriter.
Sognnes og andre har også pekt på at bergkunsten må ha vært synlig på god avstand for den som kommer i båt langs den daværende strandlinja, og at bergkunsten kan ha vært en synlig og tydelig markering for tilreisende og forbipasserende. Slike markeringer kan ha vært en metode å manifestere en stammes eller gruppes tilstedeværelse. Noen helleristningsforskere antyder at de avbildede dyrene kan ha vært totemdyr for en stamme/gruppe.
Når det gjelder det rombeformede «båndet» eller mønsteret, er dette ikke sikkert forklart. Sognnes foreslår at «hallusinasjonene til sjamaner i transe kan være opprinnelsen til de mange geometriske mønstrene blant helleristningene.» Gjessing har på sin side sammenlignet med symbolske bildeframstillinger i sin tids «etnografiske, primitive kunst», og mener at de geometriske mønstrene kan være stiliserte, symbolske framstillinger av dyr eller situasjoner.
Området i dag
Helleristningene på Hell er tilrettelagt med skilting. På grunn av terrenget ved Steinmohaugen er den eneste adkomsten gjennom boligfeltet som ligger rett sør for haugen.
Feltet inngår i Trøndelag fylkeskommunes formidlingsprosjekt Bergkunstreisen. Motiv fra bergkunsten her ble brukt på det første kjentmannsmerket for Stjørdalregionen i 2004. Feltet har vært utsatt for hærverk.
Baolacus
Baolacus er en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.
Utseende
Hannene er middelsstore, avlange, røde og svarte lysbiller med kamformede antenner. Hunnene er ikke kjente, men man antar at de er vingeløse.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Utbredelse
Artene lever i Sørøst-Asia.
Hirsch Komissar
Hirsch Zvi Komissar, også skrevet Kommissar (født 9. juni 1887 i Parytjy i Hviterussland i daværende Russland, død 7. oktober 1942 i Falstadskogen), var en russiskfødt norsk forretningsmann.
Bakgrunn
Han ble født inn i en russisk-jødisk familie i en shtetl i dagens Hviterussland, den gangen en del av Russland, som sønn av tømmerhandler Israel Komissar og Ressela Komissar. Etter handelsgymnas i Vilna utdannet han seg til maskiningeniør ved den tekniske skolen (Technicum Mittweida) i Mittweida i Sachsen.
Forretningsmann
I 1915 bosatte han seg i Trondhjem som forretningsagent for et fransk spedisjonsfirma. Senere startet han egen forretningsdrift i kolonialbransjen, før han gikk over til klesbransjen. Han giftet seg i 1916 med Marie Wolfsohn (født 1893) fra Trondhjem, som han fikk tre barn med, deriblant Gerson Komissar (født 1920). En annen sønn var gift med Vera Komissar. Familien var bosatt i Klostergaten 35 og drev moteforretningen Paris-Wien i Nordre gate.
Han behersket flere språk og engasjerte seg i det offentlige liv. Som tilhenger av ideen om et jødisk hjemland stiftet han en sionistisk gruppe, som han også representerte ved internasjonale kongresser i mellomkrigstiden. Sammen med ektefellen skrev han innlegg om religion og politikk i dagspressen og debatterte i Studentersamfundet i Trondhjem.
Andre verdenskrig
Under den andre verdenskrig oppholdt han seg først i Sverige frem til sommeren 1940, da han vendte tilbake til Trondhjem.
Den 12. januar 1942 fikk han ordre fra Gestapo om å melde seg på Misjonshotellet i byen. Ektefellen var innlagt på sykehus, og Komissar møtte derfor opp istedenfor å flykte. Bakgrunnen for arrestasjonen var trolig en mistanke om at han hadde spredd nyheter fra de norske sendingene på BBC. Fangene ble overført fra Vollan til Falstad den 21. januar. I august ble han sendt til arbeidsleirer i Kvænangen og Øksfjord. Omkring 400 fanger fra Grini ble sendt nordover samtidig, blant dem var Odd Nansen som beretter om opplevelsene. Komissar var først i Badderen-leiren og ble deretter overført til Veidal (der det i hovedsak var vanlige kriminelle og ikke politiske fanger), før han av ukjent grunn ble sendt med første transport sørover igjen.
Komissar ble ett av de ti sonofrene i Trøndelag i oktober samme år. Bakgrunnen for dette er ukjent, da han han ikke stod på Nasjonal Samlings opprinnelige liste, men ble oppført den 6. oktober. Det kan ha hatt sammenheng med hans offentlige profilering i Trondhjem i 1930-årene. Den 7. oktober ble sonofrene skutt i Falstadskogen, og likene ble trolig senket i fjorden. Med hjelp fra Hjemmefronten klarte Komissars familie å flykte til Sverige.
I 2012 ble det nedsatt en såkalt snublestein til minne om Hirsch Komissar ved Klostergaten 35.
Knut Kvale
Knut Kvale (1957–) er en bonde og skogsarbeider fra Hokksund og kommunestyrerepresentant for Senterpartiet i Øvre Eiker. Etter at Senterpartiet gjorde et valgskred i hele landet i 2019 ble Knut Kvale ordfører i Øvre Eiker, med en posisjon bestående av Sp, Ap, SV og mdg. Kvale bestemte seg høsten 2022 for ikke å ta gjenvalg som ordfører til lokalvalget i 2023.
Kallaktjåkkå
Kallaktjåkkå (lulesamisk: Gállaktjåhkkå) er et fjell i Stora Sjöfallets nasjonalpark i svensk Lappland. Fjellet avgrenses av Akkajaure i sør og Teusadalen i nord. Den høyeste toppen rager 1810 moh. Fjelltoppen er omkranset av isbreer, en større bre i sør og to små botnbreer i nord.
Toppens primærfaktor på 1180 meter er blant de 30 høyeste i Skandinavia.
Paradiscodon
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Washington Rodríguez
Washington «Cuerito» Rodríguez Medina (født 6. april 1944 i Montevideo, død 31. desember 2014 samme sted ) var en uruguayansk bokser.
Rodríguez tok OL-bronse i Tokyo i 1964.
Anton K. Tveten
Anton K. Tveten (1876–1951) var en bonde og politiker (Samlingspartiet) fra Loe/Hokksund i Øvre Eiker kommune. Han ble medlem av herredsstyret i 1908 og satt der frem til 1937 som representant for Samlingspartiet. Han satt som ordfører fra 1923 til 1928 og fra 1932 til 1934.
Kommunen var i denne tiden i store økonomiske vanskeligheter, men utbygging av det kommunale elektrisitetsverket, flere skoler og nødsarbeid ble vedtatt og gjennomført.
Osphantes ogowena
Osphantes ogowena er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 30 millimeter), brun og gul smyger. Forvingene er brune med gule flekker, bakvingene gule med bredt brun ytterkant.
Utbredelse
Arten er utbredt i det vestlige og sentrale Afrika.
Tirawa (krater)
Tirawa er 5 km dyp enkelte steder ifølge målinger på Voyager-bilder, og 360 km i diameter.
Krateret har en svak elliptisk ytterkant og en elongert sentral topp som antyder at det ble til etter et skrått nedslag. Tirawa overlapper Mamaldi, et større og mer forringet basseng mot sørvest.
Friidrett under Sommer-OL 1912 – Høyde uten tilløp menn
Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene i 1912:
Mina Thiis
Thomine «Mina» Laurentse Thiis (født 3. januar 1871 i Fredrikstad, død 28. januar 1965) var en norsk lærer i husstell som skrev flere lærebøker om matlaging. Etter å ha gått på skole i Nederland, Skottland og Frankrike jobbet hun ti år som lærerinne ved Berles pikeskole (etablert 1894) fra 1908 til 1918, hvorpå hun startet sin egen Mina Thiis' husholdningsskole i Inkognitogata (Oslo). Denne drev hun frem til omkring 1930 da andre overtok og hun selv viet seg skriving av de fire kokebøker som utkom først i 1932.
Hun var datter av Jens Schanche Thiis (1825–1908) og Hanna Cassandra Finne (1841–1933).
Sofia Jupither
Sofia Jupither (født 21. mars 1974 i Göteborg) er en svensk regissør og teaterinstruktør.
Sofia Jupither var fra 2002 til 2011 gift med operasangeren Marcus Jupither.
I januar 2013 vakte hun oppsikt da hun kom med et kraftig angrep på Thorbjørn Egners Folk og røvere i Kardemomme by i en kronikk i Aftenposten. Hun karakteriserte i kronikken ideologien som fremmes av Thorbjørn Egner som høyreekstrem.
Eigil Lie
Eigil Lie (født 14. juli 1880, død 10. mars 1908) var en norsk friidrettsutøver, som representerte Idrettsforeningen Odd. Han vant flere NM-medaljer i friidrett fra 1900 til 1903.
Ploetzia amygdalis
Ploetzia amygdalis er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Lavrans
Lavrans er norsk, færøysk og norrønt mannsnavn med opprinnelse i latinske Laurentius. Lars, Lasse og Laura er andre navn med samme bakgrunn. Lavrans har færøysk navnedag 10. august.
Ploetzia amygdalis
Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 40 millimeter), blekbrun smyger med smale vinger. Forvingene er tilspissede.
Lavrans
Etymologi
Lavrans er en norsk, færøysk og norrøn variant av Lavrants, som er en norsk og norrøn form av latinske Laurentius. Dette navnet betyr «person fra Laurentum». Denne byen i det antikke Italia hadde sannsynligvis blitt navnsatt fra det latinske laurus («laurbærtre»). Lafranz var en annen norrøn form av navnet.
Ploetzia amygdalis
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Kraken Mare
Kraken Mare er det største kjente sjø på overflaten av saturnmånen Titan. Det ble oppdaget av Cassini-sonden i 2007 og fikk navnet i 2008 etter Kraken, et legendarisk sjøuhyre. Kraken Mare antas å være den største av en rekke hav og sjøer i Titans nordlige polregioner. Statusen som et hav av hydrokarboner ble identifisert av radarbilder. Bare en liten del av sjøen har blitt kartlagt med radar, men den videre utstrekningen er indikert i synlig lys/infrarøde bilder som indikerer en større vidde. Kraken Mare antas å være tilsvarende i størrelse til Det kaspiske hav.
Lavrans
Utbredelse
Formen Lavrants er kjent brukt i Norge fra 1100-tallet. Lavrans var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 40 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica.
Lavrans er i dag et sjeldent navn.
Maria Branyas Morera
Maria Branyas Morera (født 1907) er en spansk superhundreåring. Siden 17. januar 2023 er hun verdens eldste person.
Levnet
Foreldrene hennes utvandret fra Catalonia til USA året før hun ble født. Først bodde de i San Francisco. Senere bodde de i Texas og New Orleans. Faren var journalist. I New Orleans startet han det spanskspråklige tidsskriftet Mercurio.
I 1915 gikk faren konkurs og ble syk av tuberkulose. Familien bestemte seg for å reise tilbake til Catalonia. På reisen døde faren.
De bodde flere år i Barcelona. Moren giftet seg på nytt, og de bosatte seg i Banyoles med sommerbolig på Costa Brava. Der møtte hun legen Joan Moret. De giftet seg i 1930, og fikk tre barn. Paret bosatte seg i Girona.
Ved utbruddet av borgerkrigen måtte de flykte til Frankrike, men kom tilbake etterpå. Moret var regionleder for innenfor Francoregimets helsevesen, og var sykehusdirektør årene 1972−1974. Han døde av hjertinfarkt i 1976.
I 1990-årene, allerede 80 år gammel, reiste hun til Egypt, Italia, Nederland og England, og var sysselsatt med sying, musikk og lesing.
Helse og alderdom
I 2000, i en alder av 92 år, flyttet hun på sykehjem etter et anfall av lungebetennelse. Inntil førligheten ble for dårlig var hun en aktiv beboer, spilt piano og deltok i gymnastikk. Hun levde et stille og enkelt liv, og forlot sjelden rommet sitt. Hun har aldri røkt, drukket alkohol eller slanket seg, og tilskriver helsen sine gode gener. Hun ble døv.
I juli 2020 ble en katalansk forskningsstudie om virkningen av koronaviruspandemien på eldre i omsorgshjem kalt Proyecto Branyas til hennes ære.
Branyas ble superhundreåring 4. mars 2017. Hun ble Spanias eldste person 22. desember 2019. Etter Lucile Randons død 17. januar 2023 ble hun verdens eldste person.
Alpint under Vinter-OL 1994 – Super-G kvinner
Super-G for kvinner under Vinter-OL 1994 ble avholdt i Kvitfjell 15. februar 1994.
Verdensmesteren i super-G fra 1993 var Katja Seizinger fra Tyskland, som også vant verdenscupen i utfor foregående sesong og ledet verdenscupen i sesongen 1993/94.
Resultater
Resultatene var som følger:
Bolaji Badejo
Bolaji Badejo (født 23. august 1953 i Lagos, Nigeria, død 22. desember 1992 i Ebute Metta, Lagos, Nigeria) var en danser, koreograf og skuespiller, kjent for sin rolle som romvesenet i science fiction-filmen Alien – den 8. passasjeren. Han var medlem av Yorubastammen.
Bolaji Badejo var ca 210 cm lang og ble oppdaget i en pub av en castingansvarlig for Alien. Regissøren følte at hans lange, slanke kroppsbygning passet bra til rollen som monsteret.
Banaz a Love Story
Banaz a Love Story er en norsk-britisk dokumentarfilm fra 2012, regissert og produsert av Deeyah med støtte fra Fritt Ord. Filmen forteller om historien om Banaz Mahmod, en ung britisk kurdisk kvinne som i 2006 ble drept av sin familie i et æresdrap. Filmen hadde britiske premiere på Raindance Film Festival i London i september 2012.
Historien
Banaz ble født i Irak og flyttet til England med familien sin da hun var ti år gammel. I en alder av 17 år ble hun gift med en ti år eldre mann i et arrangert ekteskap. I løpet av noen måneder ble ektemannen voldelig. Banaz gikk til engelsk politi fem ganger før hun ble drept. Banaz søkte skilsmisse og ble forelsket i en mann hun selv valgte, og dette ble årsaken til at hun ble drept av sin egen familie.
Chief Inspector Caroline Goode i Metropolitan Police ledet etterforskningen og sikret den første utlevering fra Irak til Storbritannia for to av drapsmenne.
Musikken til Banaz A Love Story er komponert av den indiske musikeren og komponisten L. Subramaniam.
Avisoleringstang
En avisoleringstang er et lite håndholdt verktøy som brukes til å fjerne isolasjon fra elektriske ledninger. Det finnes mange varianter med ulik mekanisk utforming.
Karl Engel
Karl Engel var en tysk-britisk musikkhistoriker og samler av musikkinstrumenter.
Engel var født i grenda Thiedenwiese i småbyen Pattensen ved Hannover, og studerte klaver med Hummel.
Rundt 1844–1845 emigrerte han til Manchester, og i 1850 slo han seg ned i London, der han livnærte seg som musikklærer og musikkskribent, blant annet i Musical Times og andre fagtidsskrifter. Han utga i tillegg betydelige arbeider om musikk og musikkinstrumenter hos ulike folkslag og bygde opp et stor samling musikkinstrumenter og bøker. Etter hans død ble mye av samlingen gitt til South Kensington Museum, som han hadde hatt et samarbeid med.
Engel skrev og publiserte en sonate for pianoforte (Wessel, 1852), Pianist's Handbook (Hope, 1853) og Pianoforte School for Young Beginners (Augener, 1855).
Pemara pugnans
Pemara pugnans er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Utseende
En middelsstor, brun smyger. Forvingen har noen små, gule flekker, i alle fall på undersiden.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Burma i vest til Java i øst.
Bjøråsen kunstgress
Bjøråsen kunstgress er en fotballbane med kunstgressdekke og gummispon på Romsås i bydel Grorud i Oslo. Banen er hjemmebane til idrettslaget Romsås Idrettslag og ligger tett på Romsåshallen som også disponeres av idrettslaget.
Like ved banen ligger Bjøråsen skole.
Katkaenus
Katkaenus er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.
Utseende
Små til middelsstore, avlangt-ovale, halvblanke, fint hårete klannere, på farge kan de være brunlige eller mørke, kan ha tegninger av lyse skjell.
Levevis
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.
Utbredelse
Slekten er kjent fra det sørlige India og fra Molukkene.
Richard Simmons
Milton Teagle «Richard» Simmons (født 12. juli 1948 i New Orleans i Louisiana ) er en amerikansk stemmeskuespiller og treningsspesialist.
Diego Simeone
Diego Pablo Simeone (født 28. april 1970 i Buenos Aires) er en argentinsk tidligere fotballspiller og nåværende trener som spilte defensiv midtbane for en rekke europeiske og argentinske klubber gjennom sin karriere. Han spilte også ved flere tilfeller for, og er med sine 106 kamper en av de med flest landskamper for hjemlandet. Etter at hans aktive karriere tok slutt i 2006 gikk Simeone inn i treneryrket, først i hjemlandet og senere i Europa. Han er nåværende trener for Atlético Madrid siden 2012.
Hans sønn Giovanni Simeone spiller for den italienske klubben ACF Fiorentina.
Klubbkarriere
I 1994 meldte han overgang til Atlético de Madrid, hvor han fikk sitt definitive gjennombrudd. Fast etablert på førstelaget var han med på å vinne både Primera División og Copa del Rey i 1995/1996-sesongen. Etter å ha spilt i underkant av 100 seriekamper og notert seg for 21 seriemål dro han i 1997 tilbake til Serie A, denne gang for storklubben Internazionale. Her ble han lagkamerat med landslagskollega Javier Zanetti, og var med på å vinne finalen under UEFA-cupen 1997/98.
I 1999 ble Simeone kjøpt opp av SS Lazio, som var klubben Internazionale slo ut i finalen i UEFA-cupen 1997/98. Klubben var da ledet av den svensk treneren Sven-Göran Eriksson, og Simeone inngikk i et større argentinsk innslag i Lazio som bestod av Néstor Sensini, Matías Almeyda, Hernán Crespo og Juan Sebastián Verón. I 1998/1999-sesongen hadde Lazio vært nær ved å ta Scudetto, og i hans første sesong for klubben vant Lazio seriemesterskapet med kun ett poengs margin foran Juventus. Sesongen ble også kronet med finaleseier både i Coppa Italia, og med finaleseier i Supercoppa samt UEFA Super Cup 1999 i begynnelsen av den påfølgende sesongen.
I 2003 meldte han overgang tilbake til Spania og Atlético Madrid, hvor han spilte to sesonger, dog uten å vinne noen titler. Etter to sesonger gikk turen tilbake til hjemlandet, hvor han i 2005/2006-sesongen spilte 37 seriekamper for Racing Club de Avellaneda før han bestemte seg for å legge opp som fotballspiller.
Landslagskarriere
Simeone fikk sin landslagsdebut for i en vennskapskamp borte mot  den 14. juli 1988 (1–4). Han deltok i den argentinske troppen som vant Copa América både i 1991 og i 1993, i tillegg til Confederations Cup i 1992. I 1996 var han med i den argentinske troppen til Sommer-OL 1996, som endte med sølvmedalje etter finaletap mot (2–3).
Han var også med i de argentinske troppene til tre verdensmesterskap, under VM i fotball 1994, VM i fotball 1998 og VM i fotball 2002. Under VM i 1998 kom Simeone i medias søkelys da s David Beckham ble utvist for å ha sparket Simeone i sinne etter en takling av sistnevnte. Simeone erkjente senere at han overspilte reaksjonen fra Beckhams hevnspark for å få ham utvist. I den påfølgende kampen mot ble Simeone skadet av en takling fra Arthur Numan. Totalt fikk han 106 landskamper og elleve mål for Argentina, og han har per 2013 tredje flest kamper for landet sitt, bak Javier Zanetti og Roberto Ayala.
Trenerkarriere
Simeone begynte sin trenerkarriere i februar 2006, da han tok over managerrollen hos sin siste klubb Racing Club de Avellaneda. Etter at klubben gikk gjennom et eierskifte i mai samme år tok han over ansvaret hos Club Estudiantes de La Plata, hvor han ledet klubben frem til sin første seier i Primera División de Argentina (Apertura 2006) på over 23 år. Den 15. desember 2007 ble Simeone presentert som ny manager for storklubben Club Atlético River Plate, hvor han tok over etter den tidligere storspilleren Daniel Passarella. Her vant han nok engang Primera División de Argentina (Clausura 2008). I november 2008 meldte han avskjed som manager etter at klubben røk ut under kvartfinalen i Copa Sudamericana.
Den 15. april 2009 tok han over managerstolen i Club Atlético San Lorenzo de Almagro etter forgjengeren Miguel Angel Russo, men fikk sparken etter nøyaktig ett år senere på grunn av manglende sportslige resultater. Deretter fulgte et friår, før han i januar 2011 tok over ansvaret hos den italienske klubben Calcio Catania på Sicilia, som han reddet fra nedrykk før han forlot klubben i mai samme år. I juni 2011 tok han på ny over managerrollen hos Racing Club de Avellaneda, før han i desember samme år ble presentert som etterfølgeren til Gregorio Manzano hos Atlético de Madrid. Hans første seier med klubben kom i mai 2012 da vant Europaligaen i fotball for menn 2011/12 over Athletic Bilbao. I august samme år fulgte han opp med å lede laget til seier under UEFA Super Cup 2012 mot Chelsea FC.
Golden Boot Awards
The Golden Boot Awards var en anerkjennelse som ble tildelt skuespillere, skuespillerinner og teknisik personale, (fotografer, regissører o.l.) som har ytt betyningsfulle bidrag til produksjon av Westernfilmer og TV-oppsetninger. Prisen var sponset Motion Picture & Television Fund Penger til prisen ble skaffet tilveie ved en bankett, og brukt til å finansiere ulike tjenester innen underholdningsindustrien.
Skuespiller Pat Buttram fikk ideen til Golden Boot Award, den ble tildelt første gang i 1983. Det synes som om prisen opphørte i 2007.
Kilder
Liste over tildelinger: The Golden Boot Awards at B-Westerns.com
Groesbeek
Groesbeek ble nesten helt ødelagt i kamp under Andre verdenskrig, innbyggerne ble evakuert.
I januar 2015 ble kommunen Groesbeek slått sammen med kommunene Millingen aan de Rijn og Ubbergen. Den nye kommunen fikk i 2016 navnet Berg en Dal.
Stokkskrue
En stokkskrue, også kalt kombinasjonsskrue eller kombiskrue, er en kombinasjon av maskinskrue (bolt) og treskrue. Den kan sees på som en bolt som ikke har hode, men istedet består av en maskingjenget kropp etterfulgt av en tregjenget skruespiss, og gjør det muig å feste muttere til det som egentlig er en skrue. Motsatt muliggjør den å feste treverk til utstyr med maskingjenger.
Stokkskruer brukes i blant på møbler, og er en av flere typer vanlige møbelskruer.
Cassini Regio
Man vet enda ikke hvilket material det er som har gitt dette fargeskiftet hos Cassini Regio. Iapetus lave tetthet peker på at den i første omgang består av is med små mengder av steinmaterialer. Svartningen skulle derfor kunne være et resultat av tidligere kryovulkanisme.
Praescobura chrysomaculata
Praescobura chrysomaculata er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt. Arten ble beskrevet så sent som i 2002.
Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 35 millimeter), mørkbrun smyger. Forvingen har en stor, gulaktig flekk som danner et kort tverrbånd.
Utbredelse
Arten ble oppdaget i det nordlige Vietnam og har senere også blitt funnet i det sørlige Kina.
Justo Mullor García
Justo Mullor García (født 8. mai 1932 i Los Villares i provinsen Jaén i Andalucia i Spania ; død 30. desember 2016 i Roma ) var en spansk prelat, katolsk titulærerkebiskop og president for Det pavelige diplomatiske akademi. Han var pavens sendemann til Elfenbenskysten, Øvre Volta, Niger, FN i Genève, Estland, Latvia, Litauen og Mexico, før han ble rektor for Vatikanets skole for Den hellige stols diplomater.
Bakgrunn
Etter farens tidlige død flyttet Justo Mullor García med sin mor til Almería, der han begynte på bispedømmets seminar etter endt utdanning fra videregående skolegang.
Prest
Etter at han ble ordinert til prest den 8. desember 1954 av erkebiskop og senere kardinal Antonio Samorè, arbeidet han noen år i sognearbeid før hans biskopen sendte ham til Roma i 1957, der han studerte ved Det pavelige universitetet Gregoriana. Samtidig begynte han sin diplomatiske opplæring ved Det pavelige diplomatakademi.
Under Det andre Vatikankonsil (1962-1965) og i årene som fulgte arbeidet han i det pavelige statssekretariat, fra 1967 til 1970 var han nuntiatursekretær i Brussel, deretter fra 1970 til 1975 i Lisboa. I 1975 ble han utnevnt til permanent observatør for Den hellige stol til Europarådet i Strasbourg.
Elfenbenskysten, Øvre Volta, Niger
Pave Johannes Paul II utnevnte Justo Mullor García til titulærerkebiskop av Emerita Augusta den 21. mars 1979. . En dag etter, den 22. mars 1979, ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Elfenbenskysten. Samtidig var han også pro-nuntius i Øvre Volta (utnevnt 2. mai 1979 ), og pro-nuntius i Niger (utnevnt 25. august 1979 ). Han bispeviet av pave Johannes Paul II selv den 27. mai 1979 i Roma; medkonsekratorer var sekretæren for Kongregasjonen for folkenes evangelisering, erkebiskop Duraisamy Simon Lourdusamy, og erkebiskop Eduardo Martínez Somalo, sostituto i Statssekreteriatet.
FN-kontorene i Genève
Etter å ha tilbrakt nesten seks år i Afrika, ble han den 3. mai 1985, utnevnte til fast representant for Den hellige stol ved FN i Genève. Sin tjeneste der betraktet han ikke bare som pavens representant alene, men, som han flere ganger fremførte, fremfor alt som en talsmann for fattige land som ikke hadde råd til noen fast representant i Genève.
Minneverdig ble også hans engasjement for Baltikum i 1991, da han etter hendelsene i Litauen i januar 1991, i en tale til generalforsamlingen krevde at Estland, Latvia og Litauen igjen måtte bli uavhengige. Disse land hadde vært uavhengige inntil de ble erobret av Sovjetunionen og annektert i 1940. Den hellige stol, som ikke var i stand til å utnevnte biskoppr der siden da, hadde alltid omtalt de etterhvert ubesatte bispedømmers situasjon som en «sedisvacantia rerum politicarum causa», det vil si sedisvakans av politiske grunner. Pavestolen anerkjente aldri Sovjetunionens annektering av de baltiske statene.
Estland, Latvia og Litauen
Den 30. november 1991 ble Justo Mullor García utnevnt til apostolisk nuntius til Estland, Latvia og Litauen, og var den første ambassadør som overrakte sine akkreditiver til presidenten i den atter uavhengige republikken Litauen.
I tillegg til sine plikter som nuntius, ble han også apostolisk administrator for Estland i Tallinn/Reval den 15. april 1992. Siden den stedlige katolske kirkeleders, erkebiskop Eduard Profittlich, S.J. arrestasjon (27. juni 1941) ble Justo Mullor García den som videreførte ledelsen av det apostoliske administrasjon Estland. Erkebiskop Profittlich var da død (i sovjetisk fangenskap i 22. februar 1942), noe man hadde antatt men som man først på denne tid fikk sikrere informasjon om; så langt var Profittlich fortsatt blitt ført som kirkens «forhindrede» overhyrde.
Med stort engasjement fulgte han med gjenoppbyggingen av den katolske kirke i de baltiske statene, som hadde lidd under sovjetisk styre i mer enn førti år. Et av høydepunktene i hans arbeid i de baltiske statene var pave Johannes Paul IIs besøk i Litauen, Latvia og Estland fra 4. til 10. september 1993.
Mexico
Den 2. april 1997 ble Justo Mullor García, som hadde blitt overført til titulærbispedømmet Volsinium i 28. juni 1994, utnevnt til apostolisk nuntius i Mexico. Denne utnevnelsen kom på et politisk og diplomatisk vanskelig tidspunkt, på høyden av konflikten i Chiapas, en av de fattigste statene i Mexico, hvor zapatistene, gruppert i EZLN (Ejército Zapatista de Liberación Nacional), kjempet for utbefolkningens rettigheter og utvikling, og kjempet mot konsekvensene av globaliseringen. I tillegg til sitt engasjement for de fattige og sårbare i Mexico, gjorde Justo Mullor García i løpet av de tre årene han var aktiv der en innsats for å normalisere forholdet mellom Mexico og Den hellige stol, uten imidlertid å neglisjere den vanskelige situasjonen til folket i dette landet.
Det pavelige diplomatakademi
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til rådgiver til Statssekreteriatet den 4. juli 2000. Han ble også utnevnt til deltaker på Bispesynoden avholst i 2001.
Han hadde vervet som rektor for diplomatskolen til han ble innvilget aldersbetinget avskjed den 13. oktober 2007.
Død
Han døde i Roma den 30. desember 2016. Han ble begravet i den katolske katedral i Almería.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Helir-Valdor Seeder
Helir-Valdor Seeder (født 1964) er en estisk politiker. Han er leder for det konservative partiet Fedreland fra 2017.
Han var ordfører i hjembyen Viljandi fra 1992 til 1993 og fylkesguvernør i Viljandi fylke fra 1993 til 2003. I 2003 ble Seeder første gang valgt inn i Estlands riksdag. Han var landbruksminister i to høyreregjeringer fra 2007 til 2014.
Han har også vært styremedlem i Estlands forsvarsliga og hatt verv innen kultur og idrett, blant annet som president i det estiske idrettsforbundet, visepresident i det estiske håndballforbundet og medlem av Estlands olympiske komité.
Han er utdannet økonom fra Estlands landbruksuniversitet i Tartu.
Clifford Pier
Clifford Pier (kinesisk: 哥烈码头) er en pir langs Collyer Quay i Marina Bay i sentrum av Singapore. Piren blei bygd mellom 1927 og 1933, og er oppkalt etter guvernør Hugh Clifford. Det hang tidligere ei rød lampe fra piren for å rettlede sjøfarende, og den fikk derfor kallenavnet Red Lamp Pier («Rødlampepiren»). Den blei tatt ut av bruk 1. april 2006, og blei erstatta av Marina South Pier.
Tata Steel Chess 2015
1. runde, 10. januar 2015
Resultater
2. runde, 11. januar 2015
Resultater
3. runde, 12. januar 15
Resultater
Tabell
4. runde, 13. januar 2015
Resultater
5. runde, 15. januar 2015
Resultater
Termisk rusing
Termisk rusing eller termisk nedsmelting (eng. thermal runaway) i batterier refererer til en situasjon hvor brann i batteriet frigir oksygen, som så mater brannen slik at temperaturen øker ytterligere.
Tata Steel Chess 2015
6. runde, 16. januar 2015
Tabell
7. runde, 17. januar 2015
Resultater
8. runde, 18. januar 2015
Resultater
Tabell
9. runde, 20. januar 2015
Resultater
11. runde, 23. januar 2015
Resultater
Tabell
Simon Le Bon
Simon John Charles Le Bon (født 27. oktober 1958 i Bushey, Hertfordshire, England) er en britisk sanger, musiker og komponist som er med i new romantic-gruppen Duran Duran i 1980-årene og tidligere medlem Arcadia sammen med Nick Rhodes og Roger Andrew Taylor.
Tata Steel Chess 2015
12. runde, 24. januar 2015
Resultater
Tabell
Simon Le Bon
Duran Duran ble innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 2022.
Tata Steel Chess 2015
13. runde, 24. januar 2015
Utøvere med lik poengsum vil dele plassen og premiepengene.
Hårbergsteinen
Hårbergsteinen er en runestein fra Hårberg i Rissa kommune, Trøndelag. Steinen sto opprinnelig i tunet på Hårberg, men ble - uvisst når - lagt som veidekke i hovedveien, som gikk gjennom tunet. Deretter ble den tatt opp og brukt som bygningsstein i en fjøsmur. I 1927 ble fjøset revet, steinen ble tatt ut og innskriften ble oppdaget. Theodor Petersen ved Vitenskapsmuseet ble varslet, han kom ut til Hårberg og fikk tatt en foreløpig beskrivelse av steinen. I 1956 ble den hentet inn til museet, der den fortsatt er en del av samlingene. Teksten er:
Tata Steel Chess 2015
13. runde, 24. januar 2015
Resultater
Tabell
Hårbergsteinen
På norrønt er det: Òttar reisti stein eptir Ǫrn (eller Bjǫrn), fađur sin
På moderne norsk skulle det bli: «Ottar reiste stein etter Ørn (eller Bjørn), far sin».
Innskriften skriver seg fra midten av 1000-tallet.
Masbah Ahmmed
Masbah Ahmmed (født 11. mars 1995 i Bagerhat Sadar i Bangladesh) er en bangladeshisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 100 meter.
Hagenøkleblom
Hagenøkleblom (Primula elatior) er en plante i nøkleblomslekten som ble innført til Norge som hageplante, trolig i siste halvdel av 1800-tallet og begynte å spre seg i 1880-åra. Den har i liten grad vært registrert av botanikere før 1960-tallet, slik at den tilsynelatende hadde en eksplosiv økning. Dette kan skyldes at tidas botanikere ikke var ute og samlet så tidlig på året og at de hadde liten interesse for innførte arter. Den produserer mye frø, og kan lett spre seg.
Utseende
Blomsten har lange blader som smalner gradvis til et dunhåret og bredt vingekantet skaft. Den har en relativt høy blomsterstand med 3 - 12 blekgule blomster med mørkere svelg. Begeret er gulhvitt med brede grønne nerver. Blomstene er heterostyle. Kapselen er lengre enn begeret når den er moden.
Planten kan lett forveksles med marianøkleblom (Primula veris), men den har ensfarget beger og mørkere gulfarge. Den modne kapselen til marianøkleblom er kortere enn begeret, og bladene smalner brått til bladstilken. Blomstene til hagenøkleblom er som regel større, men det er ikke konsekvent. Heller ikke er høyden et godt skille siden den varierer, men marianøkleblom er som oftest høyest. Et godt skille er at hagenøkleblom har krøllete hår, mens marianøkleblom har rette hår (ses med lupe)
Hagenøkleblom står på Norsk svarteliste for 2012 Den klassifiseres som «Potensiell høy risiko», men det står også at den «visner ned før den får gjort noen eventuell skade».
Esplanade – Theatres on the Bay
Esplanade – Theatres on the Bay er et senter for scenekunst ved vannkanten i Marina Bay i Singapore. Senteret ble innviet i 2002, og har navnet sitt fra esplanade n langs vannkanten.
Hagenøkleblom
Utseende
Hybrider med marianøkleblom og kusymre oppstår av og til, men de er stort sett ikke fertile. .
Esplanade – Theatres on the Bay
Bygningen har et areal på 6 hektar, og inneholder en konserthall med om lag 1600 seter og et teater med plass til rundt 2000 tilskuere. I tredje etasje befinner biblioteket library@esplanade seg. Senteret har også utendørsscener.
Lorgnett
Lorgnett (fra et fransk ord for «liten kikkert») er en type brille. I stedet for å festes med stenger eller bøyler om tinningene eller ørene, har innfatningen omkring brilleglassene en klemmeanordning eller et håndtak eller en stang å holde i. Betegnelsen brukes både om briller uten håndtak, også kalt pincenez, og om stanglorgnett.
Lorgnetter kunne være tilbehør til den vestlige kvinnedrakten på 1800-tallet, som en motegjenstand for eksempel til bruk ved besøk i teater og selskapslivet. Brilletypen utviklet seg etterhvert til teaterkikkerter.
João de Barros (sprinter)
João de Barros (født 25. mai 1993) er en saotomesisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 100 meter.
Lynn Canal
Lynn Canal, på norsk Lynnkanalen, er en fjord på sørkysten til Alaska i USA. Den utgjør den innerste fortsettingen av sundet Chatham Strait. Lynn Canal er omtrent 140 kilometer lang og 10-15 kilometer brei. Den har et maksimalt dyp på 610 meter, og er den dypeste fjorden i Nord-Amerika utenfor Grønland.
La Shondra David Mosaʻati
La Shondra David Mosaʻati (født 15. mai 1996) er en tongansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 100 meter.
Broch of Mousa
Broch of Mousa (norrønt: Moseyjarborg) er en broch (rundhus) som er lokalisert på vestsiden av Mousa, en liten øy sørøst på Shetland. Den er det best bevarte eksempel på en broch, og den høyeste i sitt slag. Den ble antakelig bygget fra og med ca. 100 f.Kr. og er en av rundt 570 liknende anlegg (avhengig av identifikasjon) nord i Skottland, på Hebridene og de nordlige øyene Orknøyene og Shetland. Stedet er administrert av Historic Environment Scotland som et et vernet arkeologisk område.
Lokalisering
Brochen ligger på den vestlige bredden av øya Mousa (rutenettreferanse HU457237). Den er tilgjengelig med båt fra Sandwick, Shetland, 23 kilometer sør for Lerwick. Den står på den flate fjelloverflaten på en lav odde nær kysten med utsikt over sundet Mousa Sound.
Det er den høyeste brochen av alle gjenværende brocher og blant de best bevarte forhistoriske bygningene i Europa.
Beskrivelse
Mousa Broch har en av de minste totale diametrene av noen bevart broch, samt en av de tykkeste veggen ved basen og minste interiøret; denne massive konstruksjonen (så vel som dens avsidesliggende beliggenhet) er sannsynligvis hovedforklaringen på at den fortsatt er utmerket bevaring. Den er 13,3 meter høy og er tilgjengelig via en enkelt inngang på bakkenivå. Via en gang inne kan besøkende gå opp en intern trapp til toppen. Målt i diameter ved foten er den en av de minste, og den har det minste indre rommet, men til gjengjeld har den de desidert tykkeste murene. Den er den eneste brochen som er komplett nesten til toppen, sammen med den opprinnelige indre trappen. Brochen er bygget helt i tørrmur, uten noen form for bindemiddel som mørtel. Inngangen er på bakkenivå på vestsiden, men har blitt endret til forskjellige tider fra dets opprinnelige utseende. Inngangspassasjen er 5 meter lang.