cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget om Madagaskar
Slaget om Madagaskar (eller Operation Ironclad) var de alliertes forsøk på å erobre Madagaskar under andre verdenskrig. Øya var da kontrollert av Vichy-regjeringen. Slaget begynte den 5. mai 1942, og kampene varte helt til 6. november.
Bakgrunn
I begynnelsen av 1942 mente allierte ledere at havnene på Madagaskar kunne bli brukt av Japan, en idé den tyske Kriegsmarine også hadde. Etter japansk erobring av Sydøst-Asia, øst for Burma ved slutten av februar 1942, overveide den japanske øverstkommanderende å rykke vestover. Ubåter fra den japanske flåte kunne operere fritt i Det indiske hav. I mars 1942 deltok japanske hangarskip i angrepet i Det indiske hav. Dette raidet drev den britiske Eastern Fleet ut av det nordøstlige Indiahavet, og britene ble tvunget til å flytte sin base ved Kilindini (ved Mombasa) i Kenya.
Flyttingen gjorde at den britiske flåte ble åpen for angrep hvis japanske flåtestyrker brukte fremskutte baser på Madagaskar. De kunne da true allierte handelsruter og forsyningsruter til den britiske Eighth Army, og også Eastern Fleet.
Operation Ironclad
Allierte ledere valgte et amfibisk angrep mot Madagaskar. Planen ble kjent som Operation Ironclad, og de allierte styrker bestod i første omgang av British Army og Royal Navy, ledet av generalmajor Robert Sturges fra 'Royal Marines. Den allierte flåtestyrken bestod av over 50 fartøyer, tatt fra Force H, den britiske Home Fleet, og den britiske Eastern Fleet, ledet av kontreadmiral Edward Neville Syfret. Flåten omfattet HMS «Illustrious», søsterskip HMS «Indomitable» og det aldrende slagskipet HMS «Ramillies» til å dekke landgangen.
Landgangen
Etter flere rekognoseringer av fly fra Sør—Afrikas flyvåpen (SAAF), ble den britiske 5th Infantry Divisions 17th Infantry Brigade og 13th Infantry Brigade, sammen med den britiske 29th Infantry Brigade, og ''5. Commando, Royal Marines'', satt i land av landgangsfartøyer ved Courrier bukten og Ambararata bukten, like vest for den store havnen Diego Suarez (senere kjent som Antsiranana), på det nordligste punktet på Madagaskar. Et lignede angrep ble utført i øst. Luftstøtte ble hovedsakelig utført av Fairey Albacores, Grumman Martlets og Fairey Swordfish fra Fleet Air Arm, som angrep Vichy-fransk skipsfart. Et lite antall av SAAF's fly hjalp til.
Etter harde kamper, overga Diego Suarez seg 7. mai, mens noen Vichy-styrker trakk seg tilbake mot Ramslies.
Tre japanske ubåter I-10, I-16 og I-20 ankom tre uker senere den 29. mai. Et rekognoseringsfly oppdaget «Ramilies» til ankers i Diego Suarez' havn, men flyene ble sett og «Ramillies» byttet kai. To japanske dvergubåter ble sjøsatt fra I-16 og I-20 og det lykkes en av dem å gå inn i havnen og avfyre to torpedoer mens de var under angrep med synkeminer fra to korvetter. En torpedo skadet «Ramillies» alvorlig, mens den andre senket en oljetanker («British Loyalty», senere sjøsatt igjen). «Ramillies» ble senere reparert i Durban og Plymouth.
Besetningen på en av ubåtene, løytnant Saburo Akieda og underoffiser Masami Takemoto, landet ubåten M-20b ved Nosy Antalikely og gikk inn i landet til sitt oppsamlingssted nær Cape Amber. De ble oppdage, mens fikk mat i en landsby og begge ble drept i kamp mot Royal Marines tre dager senere. Den andre dvergubåten forsvant på havet og liket av en av besetningen ble skyllet i land en dag senere.
Landkampanjen
Kampene fortsatte på lavintensitet i flere måneder. Sommeren 1942 ble to brigader fra den britiske 5th Infantry Division flyttet til India. Den 22. juni ankom den østafrikanske brigadegruppen King's African Rifles Madagaskar. Den sydafrikanske 7th Motorized Brigade og den rhodesiske 27th Infantry Brigade (inklusive styrker fra Østafrika) ble satt i land noen uker etter østafrikanernes ankomst.
Den 10. september utførte 29th Brigade og 22nd Brigade Group en amfibie-landgang i nordvest ved Majunga for å starte en alliert offensiv før regntiden. Framrykningen var langsom for de allierte styrkene, og foruten kamp mot fienden, støtte de de ofte på hindringer på hovedveiene som var satt opp av Vichy-soldater. De allierte styrkene erobret til slutt hovedstaden Tananarive uten mye motstand, og senere byen Ambalavao. Den siste større trefningen var ved Andriamanalina 18. oktober. General Annet overgav seg nær Ilhosy, på den sydlige del av øya 8. november.
De allierte mistet omkring 500 mann i landgangen ved Diego Suarez, og 30 drepte og 90 sårede i operasjonene etter 10. september.
See You in September
«See You in September» er en amerikansk sang skrevet av Sherman Edwards og Sid Wayne i 1959. Sangen ble en Top 30-hit da den første gang ble spilt inn på plate av The Tempos. Da The Happenings gjorde en ny versjon i 1966 nådde den en tredjeplass.
Bakgrunn
Sid Wayne erindret sangens begynnelse: ''«Jeg hadde for vane å gå fra mitt hjem på Long Island hver dag til Brill Building på Tin Pan Alley [for å] møte forskjellige låtskrivere der. Vi spiste på Jack Dempsey's eller The Turf Restaurant og så gikk vi til én av forleggernes kontorer og arbeidet i pianorommet. Vi satt rundt og sa til hverandre: «Hva ønsker du å skrive i dag? En hit eller en standard?»». Klokka elleve en fredag i juni 1959 møtte således Wayne Sherman Edwards. «Han sa: «Hva ønsker du å skrive?» «Jeg ønsker å skrive en sang kalt «See You in September», sa jeg. Vi snakket om det frem og tilbake og jeg tror at jeg kan ha bidratt med en del av åpningsmelodien, men for Sherman gjorde ikke det noe, for han kunne kaste tilbake halvparten av teksten til meg. Det er slik vi arbeidet. Jeg tror antagelig at to om ettermiddagen fikk vi sangen ferdig. Den trengte å bli skrevet. Det var som om den kokte i innsiden av oss»».
Klokken 15.30 den dagen hadde Wayne og Edwards omarbeidet deres komposisjon, forenklet den for å appelere til tenåringsmarkedet og gikk rundene hos forleggerne for å presentere sangen, som – etter et avslag – fikk en entusiastisk mottakelse av Jack Gold, eieren av den lokale Paris-etikeetten. Klokken 20.00 telefonerte han The Tempos i gruppas hjemby, Philadelphia. Gruppen ble fløyet til Ney York City dagen etter. Sid Wayne: «Mandag ble den spilt inn [med the Billy Mure Orchestra], prøvepressing ble gjort på tirsdag og på fredag ble den spilt på WNEW i New York. Ting tok av som ild i tørt gress... Fem tusen dollar til å bli delt mellom oss to [ie. Wayne & Edwards] var en forbasket god ukelønn i 1961».
I virkeligheten mislyktes «See You in September» i å bli en hit i New York City-området og til tross for at den slo igjennom i San Francisco juni 1959 nådde ikke sangen de nasjonale listene før i juli. Til tross for en rask oppstigning på Billboard Hot 100-listen falt sangens fremdrift betraktelig i slutten av august med nummer 23 som høyeste resultat. Selv om den ble overskygget av The Happenings' versjon som nådde tredjeplassen oppnådde The Tempos' versjon en betraktelig fornyet aktualitet i 1973 i kraft av sin innlemmelse på soundtracket til spillefilmen Siste natt med gjengen (American Graffiti)
The Happenings' versjon
Bob Mieanda i The Happenings erindrer hvordan han og de andre medlemmene av gruppa betraktet originalversjonen av «See You in September», som var ''«en slags langsom Cha-cha, [for å være] en stor sang, men en dårlig plate. Vi så alltid etter det. Hvis du ønsker å revidere noe og legge din egen sound i det, synes jeg at du skal se etter en stor sang, som ikke var en stor plate»''. Den ble spilt inn på plate våren 1966. The Happenings' versjon av «See You in September» var produsert av Bob Crewe for B.T. Puppy-etiketten. Arrangementet – av Bob Bernstein – minnet både om innspillingene til The Tokens (som eide B. T. Puppy) og om Crewes protesjéer The Four Seasons. Den brøt ut i Boston, hvor sporet nådde Top Ten i juni 1966. «See You in September» sikret seg nok nasjonal støtte til å komme på Billboard Hot 100-listen i juli for så å nå den listens Top Ten i andre uke av august 1966. Til tross for at sangen lå som nummer tre i andre uke av september hadde den nok utholdenhet til å vedbli på Top Ten gjennom resten av måneden. I desember samme år ble The Happenings tildelt gullplate for å ha solgt én million eksemplarer.
U18-EM i fotball for menn 1966
U18-EM i fotball for menn 1966 ble arrangert i Jugoslavia i 1966.
See You in September
The Happenings' versjon
«See You in September» ble en hit i Brasil og lå som nummer én på listen i Rio de Janeiro i januar 1967.
I juni 1967 ble The Happenings invitert til å delta i Sanremo-festivalen, hvor gruppa fremførte «See You in September» på italiensk som «Aria de settembre».
Andre versjoner
The Chiffons spilte inn en versjon. Den ble utgitt på gruppas album He's So Fine (1963) og gjenutgitt på Sweet Talkin' Guy (1966)
Mike Clifford hadde i september 1964 en singleutgivelse av See You in September, men som B-siden til One By One The Roses Died, som ikke kom på listene.
I Storbritannia, hvor The Happenings' single ble utgitt på Fontana-etiketten i august 1966 og ikke nådde Top 50, ble «See You in September» spilt inn på plate av The Symbols, en mannskvartett fra East London signert av Ed Kassner i President Records spesfikt for å gjøre en coverversjon av The Happenings' hit – med Keith Mansfield ansvarlig for orkesterarrangementet og som dirigent.
The Symbols' versjon nådde en niendeplass på Radio London Fab 40-listen uten å bli rangert på den britiske Top 50-listen. Distribusjonsproblemer medvirket angivelig også til dens manglende innflytelse på listen (selv om The Symbols fortsatte å være på President Records og bidro med suksessfulle coverversjoner av eldre amerikanske hits som «Bye Bye Baby» og «The Best Part of Breaking Up». Gitaristen Mick Clarke ble én av grunnleggerne av gruppen The Rubettes).
«See You in September» ble også spilt inn på plate av Gerry & the Pacemakers.
I 1972 gjorde Mike Curb Congregation sin versjon. Julie Budd spilte også inn sangen samme år, og hennes versjon ble suksessfull nok i Argentina til å rettferdiggjøre en turné i Sør-Amerika våren 1973.
Norsk versjon
T. A. Lie har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Sees vi i september».
Antanas Mikėnas
Antanas Mikėnas (født 27. februar 1924, død 23. september 1994) var en litauisk friidrettsutøver.
Han representerte Sovjetunionen under Sommer-OL 1956, hvor han tok sølv på 20 kilometer kappgang.
KNM «Roald Amundsen» (F311)
KNM «Roald Amundsen» (F 311) er en norsk fregatt av Fridtjof Nansen-klassen som ble overlevert til Forsvaret fra det spanske verftet Navantia 21. mai 2007. Overleveringen skjedde i den spanske byen Ferrol.
Forsvaret overtok i perioden 2006–2011 fem fregatter i denne klassen. Seks NH90-helikoptre til bruk på fregattene skulle etter planen overleveres samtidig, men ble forsinket. Totalprisen for de fem fregattene var 21 milliarder kroner, det største prosjektet i forsvaret noensinne. KNM «Roald Amundsen» var det andre fartøyet som ble overlevert.
I forbindelse med tiårsklassing som foregikk mellom januar og juni 2021, ble skipet «tropikalisert». Dette er et modifiseringsarbeid som gjør det mulig å kjøle ned hele fartøyet, inkludert vitale rom og systemer, noe som er nødvendig for å kunne operere fartøyet under tropiske forhold.
A Railway Collision
A Railway Collision er en britisk stumfilm fra 1900 regissert av Walter R. Booth.
Pierre-Alexis Ponsot
Pierre-Alexis Ponsot (født 1975) er en fransk seiler som spesialiserer seg i starbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 9.
Mariama Jamanka
Mariama Jamanka (født 23. august 1990) er en tysk bobkjører.
Hun representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok gull i toer-bob.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok hun sølv i toer-bob.
Paraduba
Utseende
Middelsstore blåvinger med en kort stjert på bakvingen. Hannens overside er matt blåfiolett. Undersiden er brun med fine, hvite tverrstreker og en oransje flekk ved bakhjørnet.
Utbredelse
De tre artene lever alle på Ny-Guinea.
China Eastern Airlines
China Eastern Airlines Corporation Limited (kinesisk: 中国东方航空股份有限公司 eller 中国东航, pinyin: Zhōngguó dōngfāng hángkōng gǔfèn yǒuxiàn gōngsī) er et flyselskap med hovedsete på Shanghai Hongqiao internasjonale lufthavn i bydistriktet Changning i Shanghai i Folkerepublikken Kina.
Selskapet ble etablert i 1988, som et av de seks selskaper som ble opprettet etter at CAAC ble oppløst som flyselskap. Det er et større kinesisk flyselskap med rutetrafikk både internasjonalt og innenlands. Det har knutepubkter på begge de store Shanghai-lufthavnene, det vil si i tillegg til Hongqiao også på Shanghai Pudong internasjonale lufthavn.
I juni 2009 ble det bekjentgjort at China Eastern og Shanghai Airlines sammenslås, slik at Shanghai Airlines ble et datterselskap under China Eastern. Selskapet har kun en destinasjon i Skandinavia, Stockholm Arlanda.
Vestnorsk filmsenter
Vestnorsk filmsenter er medlem av paraplyorganisasjonen FilmReg.
Historikk
Vestnorsk filmsenter AS ble etablert i 1994 og har vært virksom fra årsskiftet 1995. Vestnorsk filmsenter eies av Bergen kommune, Vestland fylkeskommune, og Møre og Romsdal fylkeskommune.
I 2009 ble Western Norway Film Commission innlemmet i filmsenteret.
Organisasjon
Vestnorsk filmsenter ledes av et styre oppnevnt av eierne, VIRKE Produsentforeningen og Filmforbundet. Driften ledes av daglig leder, som utnevnes for en åremålsperiode. Selskapet har hovedkontor i Bergen, og avdelingskontor i Møre og Romsdal.
Western Norway Film Commission
Western Norway Film Commission representerer Vestlandet som innspillingssted for internasjonale spillefilmer, dramaserier og andre audiovisuelle produksjoner.
BAKOM
BAKOM er et møtested for unge mellom 16 og 30 år som vil lage film eller utvikle spill. BAKOM tilbyr lån av utstyr, møterom, klipperom og studio, og gir veiledning, kurs og verksteder innen relevante fagområder på ulike nivå.
Hoppuka
Sammenlagtresultatene i Hoppuka regnes ut ved å legge sammen hoppernes poeng i de fire rennene. Det er rennpoengene (sammensatt av lengdepoeng og stilpoeng) som gjelder, ikke plasseringen i rennene eller verdenscuppoeng. I verdenscupen teller hvert av rennene i Hoppuka som enkeltrenn.
Janne Ahonen er den hopperen som har flest sammenlagtseiere i Hoppuka. Han vant i 1998/99, 2002/03, 2004/05, 2005/06 og 2007/08. Jens Weißflog ble første hopper som vant fire sammenlagtseiere, da han gikk seirende ut i 1983/1984, 1984/1985, 1990/1991 og 1995/1996. Tre vinnere har tre sammenlagtseiere: Helmut Recknagel, Bjørn Wirkola og Kamil Stoch. Wirkola er den eneste som har tre sammenlagtseiere på rad. (1967–1969).
Ni norske hoppere har vunnet Hoppuka sammenlagt. Det er Olaf B. Bjørnstad (1953/54), Toralf Engan (1962/63), Torgeir Brandtzæg (1964/65), Bjørn Wirkola (1966/67, 1967/68 og 1968/69), Ingolf Mork (1971/72), Espen Bredesen (1993/94), Sigurd Pettersen (2003/04), Anders Jacobsen (2006/07) og Halvor Egner Granerud (2022/23).
Historie
Ideen til Hoppuka ble utviklet i 1949 av medlemmer i skiklubbene i Garmisch-Partenkirchen og Innsbruck. Men i årene etter 2. verdenskrig fikk ikke tyske hoppere delta i internasjonale renn, og utenlandske hoppere deltok ikke i Tyskland, derfor kunne planen om Hoppuka først settes ut i livet i 1952.
Den tysk-østerrikske hoppuka ble grunnlagt 17. mai 1952 i Innsbruck av Toni Glos, Emmerich Pepeunig (Innsbruck), Beppi Hartl, Franz Rappenglück (Partenkirchen), Andi Mischitz, Fred Triebner (Bischofshofen) samt Alfons Huber og Xaver Kaiser (Oberstdorf).
Fra starten av var tre rennsteder bestemt: Partenkirchen, som hadde arrangert sitt Nyttårsrenn helt siden 1921, Innsbruck og Bischofshofen. Man ønsket at de to landene skulle ha like mange renn, og SC Partenkirchen fikk i oppgave å finne det andre tyske rennstedet. Berchtesgaden, Füssen og Oberammergau ble tidlig vurdert. Disse stedene hadde erfarne hopparrangører og moderne hoppbakker, og det betød at man ikke ville trenge å bygge noen ny bakke eller bekymre seg for organiseringen av rennet. Men disse stedene hadde mye av det samme tilskuergrunnlaget som Partenkirchen, og SC Partenkirchen fryktet at de kunne miste tilskuere dersom et av de nevnte stedene ble valgt som arrangørsted. Derfor falt valget i stedet på Oberstdorf.
Den tysk-østerrikske hoppuka (Deutsch-Österreichischen Springertournee) ble offisielt stiftet 14. desember 1952 i Partenkirchen.
De første hoppukene
Den første hoppuka er den eneste som har begynt etter årsskiftet. Den startet 1. januar 1953 med nyttårshopprennet i Partenkirchen. 20 000 tilskuere fulgte det første rennet, som hadde 50 deltakere fra seks land (Tyskland, Østerrike, Sverige, Norge, Sveits og Jugoslavia (Slovenia)).
Asgeir Dølplads fra Norge vant det første rennet med hopp på 78,5 og 80 meter. 4. januar fant det andre rennet sted i Oberstdorf, med Erling Kroken (Norge) som vinner, og 6. januar vant Sepp Bradl (Østerrike) rennet i Innsbruck. Avslutningsrennet i den første hoppuka gikk i Bischofshofen 11. januar og ble vunnet av Halvor Næs, Norge. Sammenlagt i den første tysk-østerrikske hoppuka vant Sepp Bradl foran Halvor Næs og Asgeir Dølplads.
Selv om ikke hele verdenseliten deltok – blant annet manglet hele det sterke finske laget – var tilskuerantallet stort og arrangørklubbene fikk gode inntekter og ros fra hopperne. Kort tid etter at den første hoppuka var avsluttet, startet forberedelsene til den neste. Foran den andre hoppuka ble det gjort enkelte forandringer. Heretter åpnet hoppuka med rennet i Oberstdorf 29. eller 30. desember, og deretter nyttårsrennet i Partenkirchen 1. nyttårsdag. Rennet i Bergisel i Innsbruck gikk av stabelen 3. eller 4. januar, og Helligtrekongersdagsrennet i Bischofshofen (som også var blitt arrangert før Hoppuka ble startet) skulle avslutte hoppuka.
Allerede den andre hoppuka, 1953/54, var nær ved å bli avlyst på grunn av snømangel. Faktisk ble det bestemt at åpningsrennet ikke kunne arrangeres, men det østerrikske laget ble ikke varslet om avlysningen og møtte opp i Oberstdorf 27. desember. Da satte det plutselig inn med snøvær, og arrangøren ombestemte seg. De nordiske skiforbundene ble varslet, og SAS endret flyrutene slik at hopperne nådde fram i tide. 31. desember 1953 gikk så åpningsrennet i den andre hoppuka av stabelen i Oberstdorf.
Hoppuka 1955/56 var ment å starte med et renn i Semmering i Østerrike 26. desember, som skulle inngå i sammenlagtresultatene i hoppuka. Det finske laget protesterte imidlertid på dette, fordi det ville føre til ekstra reisebelastning, og det endte med at rennet ikke talte med i hoppuka likevel. Dette året var igjen snømangel et stort problem. Rennene i Oberstdorf, Garmisch-Partenkirchen og Innsbruck ble reddet ved at det ble hentet snø fra Alpene med lastebiler. Men i Bischofshofen lot ikke dette seg gjøre, og avslutningsrennet ble i stedet flyttet til Zinkenschanze i Hallein, ca. 20 km utenfor Bischofshofen. Pr. 2015 er dette den eneste gangen et renn i hoppuka er blitt arrangert et annet sted enn i de fire faste arrangørbyene. Den eneste andre gangen et renn i hoppuka er blitt flyttet, var i 2008, da rennet i Innsbruck ble avlyst pga. vind og det i stedet ble arrangert to renn i Bischofshofen.
I 1956 arrangerte Øst-Tysklands skiforbund et renn i Oberhof 1. juledag, med ambisjoner om at det skulle bli det nye åpningsrennet i Hoppuka. Imidlertid deltok bare tyske og østerrikske hoppere i dette julerennet; på grunn av transportproblemer valgte de andre landene å ikke sende hoppere til Oberhof.
Også foran den sjette hoppuka i 1957/58 var det planlagt et julerenn i Oberhof, 26. desember. Men dette året var det snømangel i Tyskland, og i motsetning til Oberstdorf og Partenkirchen greide man ikke å sette bakken i Oberhof i stand med tilkjørt snø. Julerennet ble flyttet til snøsikre Oberwiesenthal, men dette medførte enda høyere kostnader for reisen videre til Oberstdorf, og det østtyske forsøket på å utvide Hoppuka mislyktes. Likevel fikk østtyskerne noe å feire da Helmut Recknagel vant hoppuka foran to sovjetere, mens nordmennene og finnene ikke deltok. Recknagel vant igjen i 1959 og 1961. I 1960 ble Max Bolkart den første vesttyske hoppukevinneren.
Flaggstriden
Under den åttende hoppuka i 1959/60 oppsto den første store konflikten i Hoppukas historie. Vest-Tyskland og Østerrike anerkjente på denne tiden ikke Øst-Tyskland (DDR) som selvstendig stat, og tillot ikke at DDRs nasjonalflagg ble heist. Hopperne og lederne på det østtyske landslaget insisterte på at deres flagg på lik linje med andre nasjoners flagg skulle heises ved sportsarrangementer. Da dette ikke skjedde, reiste hele det østtyske laget hjem fra hoppuka. Lagene fra Polen, Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia reiste også hjem, i sympati med østtyskerne. I og med at heller ikke det norske og finske laget deltok, på grunn av at de prioriterte uttakningsrenn til OL i Squaw Valley, hadde denne hoppuka et ganske svakt deltakerfelt. Arrangørene av Hoppuka ønsket ikke at det sterke østtyske laget skulle utebli på nytt, og sommeren 1960 forsøkte de å få myndighetene i Tyskland og Østerrike til å tillate at DDRs flagg ble heist. Politiske grunner gjorde dette umulig, og løsningen ble at man sluttet å heise deltakernasjonenes flagg før rennene, men bare flaggene til arrangørlandene og fanene til arrangørklubbene. Det østtyske laget godtok dette kompromisset, og stilte i hoppuka 1960/61 med toppet mannskap. Helmut Recknagel vant, og ble den siste tyske hoppukevinneren på nesten et tiår.
1970-årene
Horst Queck fra DDR brøt den nordiske dominansen da han vant hoppuka 1969/70. I stedet ble DDR førende, med fem hoppukeseiere på ni år: 1969/70 Horst Queck, 1972/73 Rainer Schmidt, 1973/74 Hans-Georg Aschenbach, 1975/76 og 1976/77 Jochen Danneberg. dette tiåret økte kommersialiseringen av Hoppuka og skihopping generelt. Intersport ble Hoppukas første hovedsponsor, og hoppsporten utviklet seg mer og mer fra amatøridrett til profesjonell idrett.
Skiklubben Starkad
Skiklubben Starkad var en skiklubb og litterært selskap i skisportens barndom i Norge. Den ble etablert i 1897 av «tre haabefulle ynglinge paa omkring 15 aar», kameratene George Wegner Paus, Thomas Schram og Thoralf Ridder. Klubben hadde et todelt mål; den var dels en skiklubb, men skulle også utøve «aandelig sport». Klubben er særlig husket for den forseggjorte avisen eller litterære tidsskriftet den utgav under tittelen Starkad mellom 1898 og 1903, med reportasjer, intervjuer, dikt, teaterstykker og tegninger fra skisportens barndom i Norge, gjerne med humoristisk snert og ofte av høy kvalitet. Avisen regnes som en viktig kilde til skisportens tidlige historie. Starkads historie er skildret i boken Vinterlivets rene glæder, med navn fra et dikt av George Paus utgitt i Starkadavisen. Flere av medlemmene gjorde seg bemerket i norsk idrett i ulike sammenhenger. George Paus var også kjent som fjellklatrer. Thorvald Heyerdahl ble også «en av de viktigste norske skiambassadørene i utlandet»; Oscar Hammerstad ledet skitroppen under den første vinterolympiaden i Chamonix i 1924.
Hoppuka
1990-årene: V-stil
Etter at V-stilen var blitt innført på begynnelsen av tiåret økte hopplengdene. Hoppbakkene måtte moderniseres og ombygges med profil tilpasset den nye stilen. Jens Weißflog var den av de «gamle» hopperne som best klarte å tilpasse seg den nye stilen, og han ble den første til å vinne hoppuka fire ganger (83/84, 84/85, 90/91 og 95/96). I hoppuka 1996/97 ble knock out-systemet innført. (Se under.)
Skiklubben Starkad
Historie
Starkad er «blant de eldste skiklubbene i Osloområdet og ble før 1900 en del av et blomstrende skimiljø». Klubben oppstod i en tid der der skisporten, og i det hele tatt begrepene «sport» og også «klubb», var nye i Norge. Den ble aldri stor, men fikk en historisk og kulturell betydning for fremveksten av skisporten.
Stifterne var kameratene George Wegner Paus, Thomas Schram og Thoralf Ridder; førstnevnte beskrev stiftelsen slik:
Noel Freeman
Noel Freeman (født 24. desember 1938) er en australsk friidrettsutøver.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1960, hvor han tok sølv på 20 kilometer kappgang.
Skiklubben Starkad
Historie
Et par dager etter stiftelsen holdt klubben generalforsamling i toppetasjen hjemme hos Paus på Nissens Pigeskole, og Alf Jørgensen, Bjarne Wold, Fredrik Parr, og Hans og Niels Hertzberg ble med i foreningen. George Paus ble valgt til formann og Thomas Schram til viseformann. Klubben fikk navnet «SIF». Det viste seg imidlertid at «nogle ondskabsfulde individer fant paa at læse klubnavnet bagvendt og opkalde medlemmerne derefter», og navnet ble da endret til Starkad, en noe tvetydig sagnhelt og skald fra norrøn mytologi. Høsten 1898 ble Robert Schirmer, Sigurd Orre, Thorvald Heyerdahl, Gunnar Frost og Kristian Norby tatt opp som medlemmer. Stort sett bodde alle medlemmene innenfor 600 meters avstand øst for Slottsparken. Særlig Thorvald Heyerdahl fikk en viktig rolle i å bringe skiløping og den norske skiteknikken ut i Europa gjennom sin deltagelse i europeiske sportsarrangementer, og ble «en av de viktigste norske skiambassadørene i utlandet». I 1900 ble Oscar Hammerstad og advokatbrødrene Enevold Falsen Schrøder og Johannes Schrøder medlemmer; Hammerstad ble sekretær i Norges Landsforbund for Idrett, kaptein i forsvaret og var sjef for skitroppen som representerte Norge under den første vinterolympiaden i Chamonix i 1924. Eilert Sundt var også en del av miljøet rundt klubben.
Starkad holdt først til på Grøttum i Sørkedalen. I 1903 kjøpte klubben en tomt på Risfjellkastet i Bærum og bygget sin egen hytte, Starkadhytta. Under andre verdenskrig ble Starkadhytta brukt av Milorg.
Hoppuka
2000-årene
I 2006 ble det for første gang to sammenlagtvinnere, da Jakub Janda (Tsjekkia) og Janne Ahonen (Finland) fikk nøyaktig samme poengsum etter fire renn og åtte hopp.
Janne Ahonen ble den første til å vinne hoppuka fem ganger. Han vant i 98/99, 02/03, 04/05, 05/06 og 07/08.
Snømangel gjorde at rennet i Innsbruck i 2008 måtte avlyses. Rennet ble i stedet arrangert 5. januar i Bischofshofen, dagen før det egentlige Bischofshofen-rennet. Dermed ble denne hoppuka kun arrangert i tre bakker, dog med fire renn som vanlig, og vittige tunger omdøpte hoppuka til Trebakketurneringen (Dreischanzentournee). Dette var første gang Hoppuka ikke ble avholdt i fire bakker.
Arrangementet
Hoppuka blir organisert av skiklubbene i arrangørbyene. De er Skiclub 1906 Oberstdorf, organisasjonskomiteen for nyttårshopprennet i SC Partenkirchen, Sport-Club Bergisel og Skiclub Bischofshofen.
Under hoppuka 1963/64 var for øvrig Bergiselbakken i Innsbruck under ombygging til OL 1964, men hoppukerennet ble gjennomført som vanlig, selv om bakken bare var provisorisk klar.
Knock out-systemet
Med knock out-systemet i hoppuka hoppes det i første omgang i «par», der vinneren av kvalifiseringen hopper mot nummer 50, nummer 2 mot nummer 49 osv. og vinneren av hvert par får hoppe andre omgang. I tillegg får de fem beste taperne (såkalte «lucky losers») være med i andre omgang. Dersom værforholdene gjør at det ikke kan arrangeres kvalifisering, eller at kvalifiseringen må arrangeres samme dag som hovedrennet, blir hovedrennet gjennomført på den vanlige måten, uten knock out-systemet. På grunn av dette var det under hoppuka 2007/08 bare i åpningsrennet i Oberstdorf at knock out-systemet ble brukt.
Med knock out-systemet er det teoretisk mulig at den 12. beste hopperen i første omgang kan bli slått ut (om han taper sin duell og blir slått av fem andre tapere), mens den nest dårligste (nummer 49) i første omgang kan gå videre (dersom han vinner sin duell og motstanderen gjør det dårligste hoppet i konkurransen). Dette kan skape en viss grunn for kritikk mot systemet.
Vinnere
Janne Ahonen (Finland) er den eneste som har vunnet fem sammenlagtseiere, foran Jens Weißflog (DDR/Tyskland) med fire. Helmut Recknagel (DDR), Bjørn Wirkola (Norge) og Kamil Stoch (Polen) har tre seiere, mens Jochen Danneberg (DDR), Matti Nykänen, Veikko Kankkonen (begge Finland), Hubert Neuper, Ernst Vettori, Andreas Goldberger (alle Østerrike) har to seiere hver. Jens Weißflog og Bjørn Wirkola har flest seiere i enkeltrenn med ti hver, foran Janne Ahonen som har ni.
Under den 50. hoppuka i 2001/2002 ble Sven Hannawald (Tyskland) den første som har vunnet alle de fire rennene i samme hoppuka. Kamil Stoch (Polen) og Ryōyū Kobayashi (Japan) har også gjort det samme i henholdsvis 2017/2018 og 2018/2019.
Ved den 54. hoppuka i 2005/06 ble det for første gang to sammenlagtvinnere. Etter åtte hopp hadde Jakub Janda (Tsjekkia) og Janne Ahonen 1081,5 poeng hver. Det var for øvrig rekord i sammenlagt poengsum i hoppuka. Rekorden ble forbedret av Ahonen til 1085,8 poeng i 2007/08 og av Wolfgang Loitzl med 1123,7 poeng i 2008/09. Peter Prevc har forbedret poengrekorden i 2015/16 med 1139,5 poeng. Halvor Egner Granerud satt ny sammenlagtrekord med 1191,2 poeng i seieren 2022/23.
Deltakende land
Første gang hoppere fra de ulike land deltok i Hoppuka, inkludert kvalifisering. Land som deltok første gang i samme sesong er listet alfabetisk. Til sammen har deltakere fra 38 land deltatt i konkurransen, hvorav 32 eksisterer i dag.
TV-overføring
Det tyske kringkastingsselskapet ARD viste nyttårshopprennet på fjernsyn så tidlig som i 1956, og alle de fire rennene fra 1960. I Norge overførte NRK nyttårshopprennet for første gang i 1963. Arne Scheie var fast kommentator i Hoppuka fra 1973 til 2014.
Heteraedoeus
Heteraedoeus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Livvakt
Politivakter i Norge
Politiet er ansvarlig for alle offisielle livvakttjenester i Norge. Livvakttjenesten for de som regnes som myndighetspersoner i Norge er tillagt Politiets sikkerhetstjeneste (PST). Det gjelder som oftest en eller to i regjeringen, og enkelte andre nøkkelpersonell. Antall personer som får tildelt livvakt fra PST avhenger av den enkeltes sikkerhetssituasjon og ressursene tilgjengelig i PST. Unntaket er beskyttelse av Kongehuset som ligger under Den kongelige politieskorte (DKP) under Oslo politidistrikt. I likhet med PST sine polititilsatte har Den kongelige politieskorte politimyndighet og kan bevæpnes ved behov.
Politidirektoratet har godkjent noen private livvakttjenester.
Militære livvakter
I militær tradisjon blir en avdeling hvis oppgave det er å passe på presidenter eller kongelige, gjerne kalt livgarde som fellesbetegnelse, slik som for eksempel Hans Majestet Kongens Garde i Norge. Disse har i dag oftest en mer seremoniell funksjon, men ivaretar samtidig noe av sine gamle plikter. I praksis har mer spesielt tilpassede avdelinger innen politi, forsvar eller annet tatt over de aller fleste rene livvaktfunksjoner for offisielle myndighetspersoner i verden i dag, selv om livgardene består.
I Det norske forsvaret er det Militær Livvaktavdeling som har oppdraget og ansvaret for å utføre militær livvakttjeneste i krise og krig nasjonalt, samt i konfliktområder og i internasjonale operasjoner. I tillegg ivaretar avdelingen fagansvaret for livvakttjeneste i Forsvaret. Avdelingen ble opprettet i 2007. Alt operativt tjenestegjørende personell er vervede eller befal. Avdelingen er lokalisert på Sessvollmoen og er kommandomessig underlagt Forsvarets militærpolitiavdeling. Avdelingen løser jevnlig oppdrag både nasjonalt og internasjonalt.
Phil Taylor
Phil Taylor (født 18. september 1917 i Bristol, død 1. desember 2012) var en engelsk fotballspiller og manager for Liverpool FC. Han er den eneste manageren i Anfield-klubbens historie som ikke har ledet de røde i den øverste divisjonen i England.
Spillerkarriere
Taylor spilte for Bristol Rovers i hjembyen, da han ble kjøpt av Liverpool FC i mars 1936. Kjøpet inneholdt at Ted Hartill gikk motsatt vei, og klubben måtte ut med et mellomlegg på 5000 pund. 28. mars 1936 gjorde han sin debut for klubben, i en kamp mot Derby County på Baseball Ground. Kampen endte 2-2, og han scoret sitt første mål for de røde etter et sent utligningsmål.
Sesongen 1946/47 vant Liverpool den engelske ligaen, og Taylor spilte 35 av ligakampene. I samme periode gjorde han også sin debut på det, under et britisk mesterskap. Kampen mot på Ninian Park 18. oktober 1947 ble hans første kamp for hjemlandet. England vant kampen 3-0, og var den første av tre kamper han fikk for sitt land.
Han var kaptein for klubben under 1949/50-sesongen, som endte med finale i FA-cupen. Der ble imidlertid Arsenal for sterke, og Liverpool tapte 2-0.
Managerkarriere
Etter at spillerkarrieren tok slutt, gikk han inn i klubbens trenerstab. I mai 1956 ble han utnevnt til klubbens nye manager, da Don Welsh trakk seg. På denne tiden befant Liverpool seg i 2. divisjon, og målet var hele tiden å rykke opp til øverste nivå.
Taylor signerte spillere som Alan A'Court, Tommy Younger, og ikke minst Liverpool-legenden Ronnie Moran under sin periode som manager.
Etter å ha mislyktes i å ha ført Liverpool opp til den øverste divisjonen, trakk han seg fra stillingen 17. november 1959. Bill Shankly tok over stillingen, og det var starten på klubbens storhetstid.
Sjokoladekopp
Sjokoladekopp er en kopp til å drikke varm sjokolade av. Det kan være vanskelig å skille mellom sjokoladekopper og kaffekopper, men sjokoladekopper er gjerne større og kan romme fra 0,2 til 0,5 liter. Sjokoladekopper er ofte laget i tykkere gods, helst porselen, og de kan ha lokk og gjerne en dypere skål enn kaffekopper. Det forekommer også sjokoladekopper med to hanker. Porsgrunds Porselænsfabrik har chocoladekopper i sin priskurant fra 1888.
Wang Kuang-Shih
Wang Kuang-Shih (født 2. august 1967), taiwansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona. Wang vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med laget som representerte Kinesisk Taipei og kom på andreplass i den første olympiske baseballturneringen bak Cuba. Kinesisk Taipei tapte finalen til Cuba med 1-11.
Frøyas gate (Oslo)
Frøyas gate (1-17, 2-12) er en gate på Skarpsno i bydel Frogner i Oslo.
Den går som blindvei ned fra Drammensveien og deler seg i to etter å ha krysset Skøyen–Filipstadlinjen. Ved enden av den sydøstlige delen ligger parken Frøyas have. I tillegg til nevnte gatenumrene finnes det en rekke hus med adresse Drammensveien i Frøyas gate, deriblant Saudi-Arabias ambassade. I nr. 9 er Mexicos ambassade.
Gaten fikk navn i 1914 etter den norrøne gudinnen Frøya.
Sajano Sjusjensk-demningen
Sajano Sjusjenskaja-demningen  er en demning sør for byen Sajanogorsk i elva Jenisej, og ligger sørvest for hovedelvas løp. Vannkraftverket ble ferdigstilt i 1980–84, og gir blant annet kraft til et stort aluminiumsverk i Sajanogorsk. Denne gravitasjonsdemningen i betong er 242 – 245 meter høy, og 1 066 meter lang.
Kraftverket er et av verdens største målt etter installert effekt, som er inntil 6 721 MW. Produksjonen er på 23 – 27 TWh årlig (rekord 26,8 TWh i 2006). Operatør er RusHydro.
Anleggets reservoar er den 320 km lange, 10 km brede og 621 km² store Sajano Sjusjenskaja-sjøen som ligger over grensene som møtes mellom Khakasia-republikken, Tuva-republikken, og de sørligste deler av Krasnojarsk kraj (som grovt sett dekker Jenisej-vassdraget). Normal vannspeilhøyde blir 540 meter, som gir 621 km² reservoarstørrelse. Vannmengde er anslagsvis 31,34 km³, og vannstrømning 15 900 m³/sek.
Ulykker ved anlegget
Den 17.august 2009 opplevde anlegget en alvorlig ulykke, da turbin 2 brøt sammen og kontrollrommet ble oversvømt i en periode hvor utbedringer av kraftverket var underveis.
Samme type uluykke skjedde også 23. mai 1979, mens ulykker i 1985 og 1988 gikk ut over rørgaten. Ulykken i 2009 var ekstra alvvorlig, innen 4.september var hele 74 mennesker bekreftet omkommet.
Mexicana de Aviación
Mexicana de Aviación (ofte omtalt kun som Mexicana) var Mexicos nest største flyselskap og verdens fjerde eldste flyselskap som beholdt sitt originale navn.
Selskapet ble stiftet i 1921 og var i en periode med i Star Alliance, og deretter medlem av Oneworld. Flåten bestod av flytypene Boeing 767, Airbus A330; A320; A319; og A318.
Flåte
Pr. 29. juli 2010 omfattet Mexicana de Aviacións flåte følgende fly:
Konkurs
Selskapet innstilte alle sine flyvinger fra den 27. august og gikk konkurs den 11. september 2010.
Playthings of Passion
Playthings of Passion er en amerikansk stumfilm fra 1919 regissert av Wallace Worsley.
Handling
Helen Rowland er gift med den velstående Henry, og tilbringer mesteparten av tiden sin på forskjellige sosiale arrangementer. Henry går med på å gi økonomisk bistand til den unge presten John Sterling, for hans misjonær-arbeid, hvis Helen kan bli interessert i Sterlings arbeid i den fattige slummen.
Men Helen blir så interessert i Sterlings misjonsarbeid, at hun innrømmer overfor Henry at hun har blitt forelsket i presten. Sterling utgir seg deretter for å være en drukkenbolt for å få Helen mindre interessert i ham, og Helen blir så kvalm over hans oppførsel at hun skynder seg hjem til ektemannen sin.
När en vacker tanke blir en sång
När en vacker tanke blir en sång er et musikkalbum med Agnetha Fältskog, utgitt i 1971.
Banesykling under EM i Glasgow 2018 – 1000 meter tempo menn
1000 meter tempo for menn under EM i banesykling 2018 ble arrangert i Glasgow i Skottland 4. august 2018.
Kvalifisering
De 8 beste fra kvalifiseringen gikk til videre til finale.
Walter Bagehot
Walter Bagehot (født 3. februar 1826, død 24. mars 1877) var en britisk forretningsmann, essayist og journalist som hadde en omfattende produksjon av tekster om litteratur, styresett og økonomi. Bagehot var blant annet i en periode redaktør for tidsskriftet The Economist og skrev en bok om den engelske konstitusjonen som har blitt anerkjent som et klassisk verk om temaet.
Unge år
Walter Bagehot ble født i Langport, et lite sted i Somerset i England, den 3. februar 1826. Hans far, Thomas Walter Bagehot var administrerende direktør og viseformann i styret for Stuckey's Banking Company. Walter Bagehot studerte ved University College London hvor han fordypet seg i matematikk og i 1848 avla en Mastergrad i moralfilosofi.
Karriere
I 1852 begynte Walter Bagehot i familiens shipping og bankforretning, samtidig med det skrev han for ulike tidsskrift, blant annet det relativt nyetablerte The Economist som ble startet av hans svigerfar, James Wilson. I 1860 ble Bagehot sjefredaktør av The Economist og utvidet tidsskriftets dekning av USA og politikk og har blitt tilskrevet æren for dets økte innflytelse blant beslutningstakere. For å hedre hans bidrag har The Economists seksjon om Storbritannia en spalte oppkalt etter han.
I 1867 utgav Bagehot en bok om Storbritannias konstitusjon, The English Constitution som analyserte landets statsskikk, særlig parlamentets og kongehusets rolle, sett i forhold til USAs styresett. Boken er ansett som en klassiker og har blitt oversatt til en rekke språk.
Bagehot skrev også boken Physics and Politics i 1872 hvor han lanserte uttrykket «the cake of custom» for å forklare spenningen mellom sosiale institusjoner og innovasjon. I boken Lombard Street fra 1873 forklarer han finansverdenen og fokuserer spesielt på hvordan en bør møte finanskriser. I sine bidrag til sosiologisk teori innen historiske studier kan Bagehot sammenlignes med sin samtidige, Henry James Sumner Maine.
Bagehots samlede verk ble publisert etter hans død, de spenner fra essay om Shakespeare og Disraeli til prisen på sølv. British Political Studies Association utgir hvert år Walter Bagehot Prize for den beste avhandling innen statsvitenskap og offentlig administrasjon.
Elva kvinnor i ett hus
Elva kvinnor i ett hus er et musikkalbum med Agnetha Fältskog, utgitt i 1975.
Khattiya Sawasdipol
Khattiya Sawasdipol (thai: ขัตติยะ สวัสดิผล, født 2. juni 1951, død 17. mai 2010), kjent som Seh Daeng (เสธ.แดง, [se dæ:ŋ], «rød kommandant») var en av de sikkerhetsansvarlige for den politiske «rødskjorte-bevegelsen» i Thailand. Han var formelt tilknyttet hæren i Thailand, som generalmajor, inntil han ble suspendert den 14. januar 2010, som følge av at han hadde uttrykt lojalitet til en interessegruppe som støtter den tidligere statsministeren Shinawatra, ifølge funn gjort av en militær kommisjon.
2009
Han var på privatbesøk i Dubai hos den straffedømte og landsflyktige tidligere thailandske statsministeren Shinawatra, i 2009.
2010
Han ble suspendert fra hæren i Thailand av hærsjefen Paochinda, 14. januar 2010. Etter mange avhør sies det at han ble skutt av skarpskytter bestilt av Paochinda
Skyteepisode
Under et intervju med en journalist fra The New York Times, ble han skutt, trolig av en skarpskytter, i hodet den 13. mai 2010, mens han oppholdt seg ved Sala Daeng-veikrysset i Bangkok, under en beleiring av et område som hadde vart i flere dager. Det skjedde i forbindelse med en demonstrasjon mot regjeringen. Thailands hær har avvist tilknytning til skyte-episoden. «Rødskjortene» har avvist at deres organisasjon står bak skytingen (av en av sine ledere).
It Happened in Paris
It Happened in Paris er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av David Hartford.
Handling
Yvonne Dupré, den eneste overlevende fra det som en gang hadde vært en adelig fransk familie, lever beskjedent med å selge maleriene sine til Leon Naisson, som selger disse videre til ublu priser som et verk fra en berømt kunstner. Men politiet sirkler seg etter hvert inn mot Leon, på grunn av alle disse forfalskningene.
Dieter Lindner
Dieter Lindner (1937–2021) var en tysk friidrettsutøver.
Ketchikan
Ketchikan er en mindre by i Ketchikan Gateway Borough i den amerikanske delstaten Alaska med et areal på 10,7 km² og en befolkning på cirka 8 000 innbyggere (2000).
Dieter Lindner
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1964, hvor han tok sølv på 20 kilometer kappgang.
Ketchikan
Stedet, som er Alaskas femte største, ligger helt syd i delstaten, på øya Revillagigedo.
Steinfjorden (Gamvik)
Steinfjorden er en fjordarm av Mehamnfjorden i Gamvik kommune i Finnmark. Den har innløp mellom Kuskjellhamnklubben i nord og Steinfjordneset i sør, og går 1,5 kilometer sørover til Steinfjordvatna i bunnen av fjorden. Øst for Steinfjordneset går Sørfjorden mot sør.
På vestsiden av fjorden ligger gården Kuskjellhamna som ikke har veiforbindelse med resten av kommunen.
Krasnojarskdemningen
Krasnojarskdemningen  er en demning 30 km sør for byen Krasnojarsk i elva Jenisej, og ligger i hovedelvas løp. Vannkraftverket ble ferdigstilt 1961–68, og igangsatt på 50-årsdagen for oktoberrevolusjonen. Kraftverket gir blant annet kraft til industrien i midt-Sibir, og flombeskyttelse for storbyen Krasnojarsk og den tidligere lukkede byen Krasnojarsk-26. Demningen er 119 meter høy, og ca. 1 070 meter lang.
Kraftverket er et av verdens største målt etter installert effekt, som er inntil 6 000 MW. Produksjonen er på 23 – 27 TWh årlig (rekord 26,8 TWh i 2006).
Anleggets reservoar er den 400 km lange, 15 km brede og 2 130 km² store Krasnojarsk-sjøen i sørlige deler av Krasnojarsk kraj (som grovt sett dekker Jenisej-vassdraget). Normal vannspeilhøyde blir 182 meter, som gir 2 130 km² reservoarstørrelse. Dette er et av de største kunstig oppdemmede reservoarer i verden. Vannmengde er anslagsvis 73,3 km³, og vannstrømning 16 000 m³/sek.
Oppdemmingen oversvømte en rekke tettsteder. Demningen strekker seg helt fra demningen ved Divnogorsk og ned til Abakan – hovedstaden i Khakasia-republikken. Reservoaret omgis av Sajanfjellene.
Qinglong (Qinhuangdao)
Qinglong (kinesisk: 青龙满族自治县; pinyin: Qīnglóng mǎnzú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke for mandsjuene i byprefekturet Qinhuangdao i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.
Tio år med Agnetha
Tio år med Agnetha er et samlealbum med Agnetha Fältskog, utgitt i 1979.
Qinglong (Qinhuangdao)
Befolkningen var på 498,339 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Verné Lesche
Verné Lesche, gift Vanberg (født 11. oktober 1917 i Helsingfors, død 21. april 2002 i Kongsberg) var en finsk skøyteløper.
Hun ble verdensmester for første gang i 1939, da Tammerfors var vertsby for verdensmesterskapet. Hun vant det for andre gang etter andre verdenskrig, i 1947 i Drammen.
7. serierunde i Tippeligaen 2006
7. serierunde i Tippeligaen 2006 startet fredag 12. mai klokken 18:00 med Vålerenga mot Lillestrøm. Runden avsluttet lørdag 13. mai med fem kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00.
A Piece of Lisa
A Piece of Lisa er et musikkalbum fra 2006 med Lisa Stokke og Kringkastingsorkesteret. Dette er hennes første og hittil siste plate som soloartist.
Sporliste
Platen er en samling kjente sanger fra ulike engelskspråklige musikaler.
Le rêve du radjah ou La forêt enchantée
Le rêve du radjah ou La forêt enchantée er en fransk stumfilm fra 1900 regissert av Georges Méliès.
Lisa Buckwitz
Hun representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok gull i toer-bob.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 4.
Xinhua (Shijiazhuang)
Xinhua (kinesisk: 新华区; pinyin: Xīnhuá Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Shijiazhuang i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Arealet er på 92,11 km² og folketallet var på 450 000 i 2003.
Mateusz Kusznierewicz
Mateusz Kusznierewicz (født 29. april 1975) er en polsk seiler som spesialiserer seg i starbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8. Han tok gull under Sommer-OL 1996 og bronse under Sommer-OL 2004 i finnjolle.
Brodick Castle
Brodick Castle er et gammelt slott i Skottland i Storbritannia. Slottet ble bygd på 1500-tallet. Slottet ble gitt til National Trust for Scotland i 1958.
Allmenning
Allmenning kommer fra gammelnorsk almenningr av almennr som betyr alle menn eller hele befolkningen.
Betegnelsen brukes i Norge om fellesområder i utmark og om fellesområder (gater og plasser) i byer. Det er særlig i Bergen allmenning har overlevd fra middelalderen som navn på brede, tverrgående gater eller avlange plasser.
Allmenninger i utmark
En allmenning er et felles areal, et område som alle, eller en bestemt gruppe for eksempel gårdsbruk, har bruksrett til. Allmenning har på engelsk betegnelsen «commons», et felles areal som alle, eller en nærmere bestemt gruppe har adgang til å kan utnytte ressursene på. Typiske eksempler er rett til å sende dyr på beite, rett til å hogge skog og rett til fiske.