cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Medeia (skuespill)
Tematikk
Jason kommer aldri til den erkjennelse at han selv bærer ansvar. De eneste motiver han kan se er sjalusi og forsmådd kjærlighet, og heri, som Egil Kraggerud kommenterer i etterordet av sin gjendiktning, «ligger en del av hans menneskelige begrensning.» Tragedien bringer ingen løsning på den menneskelige konflikt. Medeia står med tung skyld og erkjenner den, men hun har ingen anger. Hun har ført den strenge arkaiske gjengjeldelsesmoral til dens bitre slutt for seg selv og for Jason. «Hun er en lidende, men nådeløs triumfator.»
Dramaets historie
Selv om dramaet ble betraktet som ett av de store skuespill i den vestlige dramatiske kanon, reagerte det athenske publikum ikke med sympati og belønnet det kun med tredjeprisen ved festivalen Dionysia i 431 f.Kr. En mulig forklaring kan bli funnet i en skolia (kommentar) til linje 264 av stykket, som forsikret at tradisjonelt ble Medeias barn drept av korinterne etter at hun hadde rømt fra stedet. Evripides' egen lesning og endring av myten kan ha fornærmet publikum like mye som hans første behandling av myten om Hippolytos gjorde.
På 300-tallet f.Kr. viser en rekke greske vasemalerier i sørlige Italia representasjoner av myten om Medeia som er knyttet til Evripides' drama. Det mest kjente er et kratér (blandingskar for vann og vin) som i dag befinner seg i München. Imidlertid avviker disse representasjonene betydelig fra handlingen i stykket eller er for generelt for å støtte en direkte forbindelse til Evripides' behandling av myten. Det kan muligens reflektere en opposisjon til dramaets versjon, men den voldelige og mektige kvinneskikkelsen Medeia og hennes todelte vesen, både kjærlig og destruktiv, ble vanlig for de senere perioder i antikken og synes å ha inspirert tallrike tilpasninger som ble standard for de litterære samfunnsklassene.
Med gjenoppdagelsen av teksten på 100-tallet e.Kr. i Roma ble dramaet tilpasset av latinske tragedieforfattere som Ennius, Lucius Accius, Ovid, Seneca den yngre og Hosidius Geta, og andre. Det ble oppdaget på nytt på 1500-tallets Europa under renessansen, og i lys av den moderne litterære kritisk og forskning på 1900-tallet. Medeia har fremmet og provosert ulike reaksjoner fra ulike kritikere og forfattere som har forsøkt å tolke stykket i lys av deres eget samfunn og kultur opp mot tidligere tiders oppfatninger. Det har ført til nye fortolkninger, kanskje særlig feministisk nylesning, til stykkets universale temaer om hevn og rettferdighet i et urettferdig samfunn.
Oppsetninger
I Norge ble Medeia (som Medea) satt opp på Nationaltheatret i 1918 med Johanne Dybwad i den krevende kvinnerollen. Dybwad var den som hadde utviklet en intim psykologisk realistisk spillestil som var meget velegnet for stykkets dramaturgi i scenografen Oliver Neerlands utforming. I forbindelse med oppsetningen skrev Nils Kjær en kort, men treffende omtale som er med i essaysamlingen ''Profiler. Samlede Skrifter'' III, 1922, gjenopptrykt i 1969. Stykket ble også oppført i Fjernsynsteatret i 1983. Medea ble også satt opp i 1990 i en forenklet og fortettet soloproduksjon av og med Elsa Kvamme, en videreutvikling av Valkyrien Teaters produksjon ''Jeg. Medea'' fra 1989. Nationaltheatret hadde en større oppsetning i 1992 med Katja Medbøe i tittelrollen og regissert av Thea Stabell. Produksjonen ble også satt opp på Teatret på Torshov.
Blant produksjoner utenfor Norge kan blant annet nevnes Jean Anouilh som tilpasset det greske dramaet for den franske oppsetningen Médée i 1946 og Robinson Jeffers tilpasset Medeia til suksess på Broadway i 1947 i en berømt oppsetning med Judith Anderson i hovedrollen. I nyere tid regisserte Peter Stein Medeia for det greske teateret i Epidauros i 2005 med den greske skuespilleren Clio-Danae Othoneou i hovedrollen. Også skal bemerkes en oppsetning ved den kongelige nasjonalscene i London som satte opp stykket i en ny versjon ved Ben Power. Den hadde Helen McCrory som Medeia, regissert av Carrie Cracknell.
Filmatiseringer
Pier Paolo Pasolini tilpasset stykket for en film med samme navn i 1969 med Maria Callas som Medeia. Den meksikanske filmregissøren Arturo Ripstein tilpasset handlingen for sin film Such Is Life (2000). Danske Lars von Trier gjorde en versjon for fjernsyn i 1988. Nederlandske Theo van Gogh regisserte en miniserie som ble sendt i 2005, året før han ble myrdet av en muslimsk fundamentalist, med Katja Schuurman som Medeia.
Litteratur
Litteraturen om Evripides generelt og Medeia spesielt er særlig mangfoldig og omfattende, men det gjelder internasjonale språk, særlig engelsk. På de nordiske foreligger lite. Egil Kraggerud har dog framhevet følgende:
Romsdalsdialekt
Romsdalsdialekt er dialekten i Romsdal eller det tidligere Romsdal fogderi, altså områdene omkring Molde, Romsdalsfjorden og Romsdalen (bygdene Vestnes, Sylte, Eid, Voll, Grytten, Hen, Veøy, Nesset, Eresfjord, Vistdal, Tresfjord, Bolsøy, Aukra, Fræna, Sandøy, Bud, Rauma). Dialekten er spesiell idet den er en overgangsdialekt mellom tre dialektområder, og har trekk både fra, trøndsk, vestnorsk og fra østnorsk.
Viktige trekk
Romsdalsdialekten har en av hovedegenskapene ved østnorsk, nemlig tykk l, men bare av l, ikke av rð. Således gar for norrønt garðr. Samtidig har den en av hovedegenskapene ved vestnorsk, nemlig at den ikke er berørt av jamvektsloven i ord som ender på vokal. Således har den alltid endelsen -e i infinitiv av verb og i svake hunkjønnsord: å gjære, å komme, jente.
Som i vestlandsk er det stor bøyningsforskjell mellom sterke og svake substantiver. Bøyningen er stort sett lik den som finnes på Nordmøre og Sunnmøre.
Dativ kan brukes.
Det romsdalske ordet for jeg er i.
Vassdrag i Bergsfjorden
Vassdragene i Bergsfjorden på Senja omfatter flere vann og elver som har rike forekomster av ørret og røye. Vannene og elvene er lett tilgjengelige.
Tennessee Thomas
Tennessee Thomas (født 17. desember 1984) spiller trommer i den amerikanske rockegruppen The Like.
Moursundveita
Moursundveita er en 47 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som går vestover fra Gjelvangveita parallelt med Carl Johans gate og Olav Tryggvasons gate. Veita er en sekkveit som ender blindt i et gårdsrom omringet av flere bygårder, men har også gangpassasje til Carl Johans gate mot nord.
Historie
Veita er en tidligere middelalderveit i den nordre delen av byen som etter reguleringen av Nedre allmenning i 1599 ble liggende i enden av denne. Veita gikk opprinnelig hele strekningen ut til Nordre gate, men denne vestre delen forsvant ved byggingen av Idungården i perioden 1956/1957. Moursundveita ble deretter en blindveit som ender i en bakgård med flere parkeringsplasser.
Moursundveita fikk sitt navn på midten av 1700-tallet etter familien Moursund som bodde i veita i flere generasjoner. Den første til å bosette seg der fra denne familien var nordlandshandleren Anders Nilsen Moursund, som kom fra fiskeværet Maursund i Troms. Den vestlige delen av veita het tidligere Åsenstredet før bybrannen i 1681.
Thomas Kiely Gorman
Thomas Kiely Gorman (født 30. august 1892 i Pasadena i California i USA, død 16. august 1980 i Dallas i Texas) var en amerikansk katolsk prelat. Gorman var sist biskop av bispedømmet i Dallas.
Bakgrunn
Thomas Gorman, sønn av John Joseph og Mary Elizabeth Gorman, ble uteksaminert fra Saint Patrick's Seminary and University i Menlo Park i 1910. I 1914 fortsatte han ved St. Mary's Seminary and University i Baltimore i Maryland.
Prest
Den 23. juni 1917 mottok Thomas K. Gorman prestevielsens sakrament for bispedømmet Monterey-Los Angeles av biskop Daniel Francis Feehan av Fall River i Massachusetts. Deretter studerte han i ett år, frem til 1918, ved Catholic University of America i Washington, D.C. Han arbeidet deretter som kapellan i erkebispedømmet Los Angeles til 1922. Deretter dro han til Europa for tre år, hvor han tok doktorgraden i historie fra Det katolske universitet i Leuven i Belgia i 1925. Fra 1926 til 1931 var han redaktør for Tidings, et katolsk tidsskrift i Los Angeles.
Biskop av Reno
Pave Pius XI utnevnte Gorman den 24. april 1931 til den første biskopen av bispedømmet Reno i Nevada. Han ble bispeviet 22. juli 1931 av erkebiskopen av Los Angeles, John Joseph Cantwell, og medkonsekratorene biskopene John Joseph Mitty av Salt Lake i Utakog Robert John Armstrong av Sacramento i California. Gorman virket deretter som biskop av Reno i 21 år.
Biskop av Dallas
Pave Pius XII utnevnte ham til koadjutorbiskop av Dallas i Texas den 8. februar 1952, samt titulærbiskop av Rhasus. Etter biskop Joseph Patrick Lynchs død i august 1954, overtok Gorman bispestolen den 29. august 1954. Biskop Gorman ledet sitt nye bispedømme i 15 år. Under hans embetsperiode fant drapet på USAs president John F. Kennedy sted i Dallas.
Storelva (Tromvik i Tromsø)
Storelva (også kalt Tromvikelva) er ei elv på Kvaløya i Tromsø kommune. Den har utspring fra Storvatnet (38 moh), og renner derfra mot nord gjennom et flatt og myrlendt terreng. Den munner ut i Tromvika i Vengsøyfjorden, ved bygda Tromvik. Rundt en kilometer nedstrøms fra Storvatnet kommer Rekvikelva inn fra vest. Ved samløpet, som kalles Elvskeftan, er den like stor som hovedelva. Storelva er 3,03 km lang, og har et nedbørfelt på 17,97 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,87 m³/s.
Thomas Kiely Gorman
Biskop av Dallas
Den 27. august 1969 innvilget pave Paul VI hans fratreden. Han fikk av sin etterfølger tillatelse til å forbli boende i bisperesidensen. Han døde her i august 1980, to uker før sin 88-årsdag.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Pierluigi Chicca
Pierluigi Chicca (født 22. desember 1937 i Livorno, død 18. juni 2017 i Roma) var en italiensk fekter som deltok i De olympiske leker i 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. Chicca vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL i 1960 i Roma. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Polen. De andre på laget var Wladimiro Calarese, Giampaolo Calanchini, Mario Ravagnan og Roberto Ferrari.
Last Gasp
Historie
Last Gasp (som kan oversettet til «Siste gisp») utga som sin første utgivelse Slow Death Funnies #1 den 15. april 1970. Forlaget utga også verdens første tegneseriehefte med kun kvinnelige tegnere, It Ain’t Me Babe. I årenes løp har de utgitt navn som blant annet Tim Biskup, Robert Crumb, Ron English, Camille Rose Garcia, Justin Green, Bill Griffith, Spain Rodriguez, Mark Ryden, Dori Seda, Larry Welz, Robert Williams, and S. Clay Wilson.
Tidlig på 1980-tallet var utga Last Gasp de første bøkene om den amerikanske vestkystens pønkrock. I de siste tiårene hvor undergrunnstegneserier i stor grad blitt et historisk fenomen, og erstattet av såkalte uavhengige eller alternative serier, har Last Gasp blitt et forlag for hovedsakelig kunstbøker.
Dagens utgivelsespolitikk
Situasjonen på 2000-tallet er at Last Gasps personale på 18 mennesker, fast og delvis ansatte, utgir rundt tyve titler i året med fokus på kunstbøker, særlig sær kunst som lowbrow, gatekunst og folkelige uttrykk som tatovering og dekorasjon og malerier på veteranbiler som på amerikansk kalles «kustom kulture», en form for brukskunst. I tillegg utgir forlaget også surrealistiske kunstnere, grafiske romaner, og hva som forlaget selv karakteriserer som «nedbrytende» litteratur.
Norsk Flyindustri Finnmark 5A
Norsk Flyindustri, Finnmark 5A var et norskbygget amfibiefly, bygget hos Norsk Flyindustri på Fornebu sist på 1940-tallet.
Flyet var konstruert av Birger Hønningstad og var et konvensjonelt to-motors amfibium, med et spesielt konstruert opptrekkbart kombinert ski-/hjulunderstell. Det var tiltenkt rollen som ambulansefly for Finnmark. Det hadde sin første flyvning 17. september 1949.
Frem til 1954 hadde Finnmark midletidig registrering LN-10 og fikk da permanent registrering LN-BFF. Luftedyktighetsbeviset utløp i 1961. Det ble hugget i 1965. Det ene motordekslet gikk klar av skraphandlerens øks og finnes nå på Norsk Luftfartsmuseum i Bodø.
Kevin Beugré
Kevin Bosse Elie Beugre (født 23. august 1992) er en ivoriansk fotballspiller som spiller for den norske klubben Egersunds Idrettsklubb. Han forlater Egersund etter sesongen 2018.
Beugre har vært på utlån fra Ivoire Academie siden 1. august 2010, og scoret mål i sin debutkamp mot Sandefjord 7. november.
Han har markert seg i 2011, og ble kåret til lagets beste spiller i kampen mot Bodø/Glimt i juni, og han scoret tre mål da Hønefoss slo NIL-Trysil 5-3 den 16. juni.
I juni 2011 signerte Kevin en 3,5 års kontrakt med Hønefoss Ballklubb og i november 2011 ble han tatt ut på Elfenbenskystens U-23 landslag for å spille OL-kvalifiserings turnering i Marokko.
Charles Itandje
Charles-Hubert Itandje (født 2. november 1982 i Bobigny) er en fransk fotballspiller som spiller som målvakt for den tyrkiske klubben Çaykur Rizespor. Han er beryktet for sine danser under straffespark.
Hans foreldre er begge fra Kamerun. Lagkaptein på, Rigobert Song, sa en gang om Itandje under et intervju med Canal Plus: The man's got rhythm.
Liverpool FC
Han signerte en 4-årskontrankt. for Liverpool FC 9. august 2007, som en erstatning for Scott Carson som ble lånt ut i en sesong til Aston Villa, for å sikre seg landslagsplass. Liverpool skal ha betalt ca. £2 millioner for franskmannen. Overgangen kom etter han var linket til Merseyside-laget og andre storlag som Real Betis og Lyon.
Under 20-års markeringen for Hillsborough-tragedien på Anfield den 15. april 2009, ble Itandje fanget inn av tv-kameraer mens han gjorde ablegøyer og tullet med lagkameraten Damien Plessis, som raskt førte til avisskriverier om at han var ferdig i Merseyside-klubben, og at han kom til å bli solgt raskt. Klubben reagerte etterhvert med å suspendere han i to uker, og han kom selv med en uforbeholden unnskyldning, og ba om å få møte familiene.
Trivia
Itandje holdt på å signere for Liverpool allerede i 2001, men hadde da akkurat signert for franske RC Lens og Liverpool signerte franske Patrice Luzi i stedet.
Itandje er dermed nok en spiller som kommer til Liverpool FC, etter å ha spilt for RC Lens. Han etterfølger spillere som El Hadji Diouf, Vladimír Šmicer, Rigobert Song, Grégory Vignal og Djimi Traoré.
Ludvig Nessa
Utdanning og bakgrunn
Nessa studerte teologi ved Menighetsfakultetet. Han tok teologisk embetseksamen i 1976 og ble ferdig med praktikum i 1977. Deretter tok han et friår. Under denne tiden tilbrakte han blant annet et halvt år i kibbutz i Israel og i Francis Schaeffer-senteret L'Abri i London. Han hadde deretter et kortvarig vikariat ved Ytre Sogn prosti. Deretter jobbet han i Sjømannskirken i Hamburg. I 1979 ble han utnevnt til residerende kapellan i Borge prestegjeld i Borg bispedømme.
Nessa er ugift og har ingen barn.
Abortsaken
Sammen med den kjente abortmotstanderen Børre Knudsen gjennomførte Nessa i 1980- og 1990-årene en rekke omstridte aksjoner mot abortloven. Aksjonsformene bestod av salmesang og bønn ved gynekologiske sykehusavdelinger, en symbolsk «fosterbegravelse» og små plastdukker innsmurt i ketsjup som visuelle virkemidler. Aksjonsformene vakte harme hos mange og ble ansett som såpass ytterliggående at han flere ganger ble stanset av politiet og bøtelagt. Han nektet imidlertid å betale disse, noe som i 1999 resulterte en fengselsstraff på 50 dager. Aksjonsformene hans førte også til mye strid innad i den Den norske kirke, og i 1991 ble en avskjedigelsessak mot ham avgjort av Høyesterett. Han ble også kastet ut av presteboligen og har siden vært registrert som person uten fast bosted.
På 2000-tallet tonet han ned de mest ekstreme aksjonsformene, men han var fremdeles aktiv i kampen mot abort. I 2001 offentliggjorde han en liste over norske abortleger på Internett. Under valgkampen for Abort-motstanderne kjørte han rundt med en lastebil påklistret store grafiske bilder av aborterte fostre. I 2010 grep politiet inn da han iverksatte en aksjon på kvinneklinikken ved Haukeland sykehus. Dette var hans første aksjon på over ti år, men mindre dramatisk enn de foregående. I 2012 gikk han ut og sa at Terrorangrepene i Norge 2011 «kan ha vært en konsekvens av norsk abortpolitikk». Han viste til at han gjentatte ganger hadde lyst regjeringsbyggene i bann under demonstrasjoner mot abort.
Etter tiden som prest i Statskirken gikk han med i Strandebarm prosti sammen med blant annet Børre Knudsen. Han har senere vært tilknyttet Karmel menighet i Fredrikstad. Fra 2014 fikk han fast sendetid på den kristne TV-kanalen Visjon Norge etter at Ulf Ekman hadde blitt tatt av sendeskjemaet etter anklager om kjetteri.
Andre saker
Nessa har også markert seg som en motstander av feminismen og har blant annet uttalt at den har kostet flere menneskeliv enn nazismen og kommunismen til sammen.
I de senere år har han også kommet med harde utfall mot islam og det han ser på som islams innflytelse i Norge. Han har videre uttrykt tvil om hvorvidt muslimer vil tilpasse seg norske forhold og påstått at deres lojalitet er sterkere til islam enn til Norge. Han har også hatt en viss aktivisme tilknyttet dette og i 2010 tok han til ordet for å brenne Koranen.
BackupHDDVD
BackupHDDVD er et dataprogram utviklet av «muslix64», en bruker på forumet Doom9. Ifølge den anonyme brukeren skal hans egenutviklede program BackupHDDVD kunne dekryptere og kopiere filmer beskyttet med AACS (Advanced Access Content System), en krypteringsmetode som brukes på høydefinisjonsmediene Blu-ray og HD DVD, og som ifølge Twentieth Century Fox' teknologisjef Andrew G. Setos er uknekkelig. Programmet er skrevet i Java, og brukergrensesnittet er kommandolinjepreget i samme stil som DOS.
«muslix64» har også laget et tilsvarende program for Blu-ray Disc kalt BackupBluRay.
Per Lønning
Per Lønning (født 24. februar 1928 i Bergen, død 21. august 2016 i Oslo) var en norsk professor i teologi og idéhistorie, biskop og politiker (Høyre). Han var både dr.theol. og dr.philos. i idéhistorie.
Han var stortingsrepresentant 1958–1965, biskop av Borg 1969–1975, biskop av Bjørgvin 1987–1994, professor i kristendommens idéhistorie ved Universitetet i Oslo og forskningsprofessor ved Det økumeniske forskningssenter i Strasbourg.
Bakgrunn
Per Lønning var sønn av førstesekretær Per Lønning (1898–1974) fra Stord og husmor Anna Gurine Strømø (1895–1966) fra Sveio. Han var oppkalt etter sin farfar Per Mikkelsen Lønning, som var bonde og ordfører på Stord. Han hadde tre søsken; en av dem ble også teolog og politiker, Inge Lønning, som døde i 2013.
Per Lønning ble student i 1946, og tok teologisk embedseksamen allerede som 21-åring med innstilling til Kongen. Senere fulgte stipendieopphold i Danmark, Frankrike, Vest-Tyskland, USA og Sveits. Han tok doktorgraden i teologi ved Universitetet i Oslo i 1955 om Søren Kierkegaard og doktorgraden i idéhistorie samme sted i 1959 om Blaise Pascal.
Prest, politiker
Per Lønning ble ordinert i 1951, men en stor del av perioden før han ble utnevnt til domprost i Bergen var han stortingsrepresentant (1958–1965). I begge disse periodene var han medlem av kirke- og undervisningskomiteen. Han var også medlem av Stortingets delegasjon til NATOs parlamentarikerforsamling 1962–1963, og delegat til FNs generalforsamling i 1964.
Biskop av Borg; fratreden i protest
Det gikk bare fem år før han ble utnevnt til biskop i det nyopprettede Borg i 1969. Da Stortinget liberaliserte abort i 1975, søkte han avskjed som biskop i protest mot at denne utvidelsen skjedde på tross av statskirkens motsigelser. Da han gikk av som biskop, ble det gjort et forsøk på å kalle ham til Menighetsfakultetet, men styret sa nei.
Youth Novels
Youth Novels (utgitt 2008) er debutalbumet til den svenske sangeren Lykke Li. Tittelen er inspirert av Dannelsesroman-sjangeren i litteraturen.
Per Lønning
Biskop av Borg; fratreden i protest
Fra 1977 og fram til han ble biskop i Bjørgvin var han dosent og senere professor ved Universitetet i Oslo, med et avbrudd fra 1981 til 1987 da han var forskningsprofessor ved Det lutherske verdensforbunds økumeniske senter i Strasbourg.
Biskop av Bjørgvin
Etter tolv år ble han igjen biskop i Den norske kirke, denne gang i Bjørgvin. Med 60 % av stemmene i den kirkelige avstemningen var kirkens kall klart, og han var biskop her fra 1987 til 1994. I 1969 ordinerte han Rosemarie Köhn til prest, og Børre Knudsen ble innsatt av ham som daværende domprost i 1967.
Etter sin avgang i Bergen var han tilknyttet Chr. Michelsens Institutt fra 1994 til 1997.
Han hadde et stort antall verv og publiserte en lang rekke bøker og artikler. I en alder av 80 år var han fortsatt en aktiv deltaker i den offentlige debatt. I 2010 var han blant annet engasjert i kampen mot den nye ekteskapsloven, og gikk sammen med Nina Karin Monsen og 198 andre ektepar inn for at loven skulle bringes inn for Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg. I 2001 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Med sin karakteristiske fremtoning var han et takknemlig objekt for parodier, for eksempel av komikeren Trond Kirkvaag.
Henri Anier
Han kom til Dundee United etter en overgang fra FC Erzgebirge Aue før 2015-sesongen. Etter å ha spilt flere kamper på aldersbestemte estiske landslag, fikk han sommeren 2011 sin debut for A-landslaget i Estland. Han er nå en etablert førstelagsspiller for Estlands A-landslag.
Terje Falk Formoe
Terje Falk Formoe (født Terje Formoe 6. desember 1949 i Fredrikstad) er en norsk artist, låtskriver og forfatter. Han er særlig kjent for Kaptein Sabeltann, en oppdiktet sjørøverskikkelse som første gang ble presentert i en sommermusikal for barn i Kristiansand Dyrepark i 1990.
Bakgrunn og arbeid
Formoe er utdannet lærer. Han begynte artistkarrieren som visesanger, og den første plata kom i 1975. Han arbeidet som markeds- og underholdningssjef i Kristiansand Dyrepark fra 1984–1994. Der framførte han egne, musikalske familieforestillinger hver sommer, blant annet Vår dyreverden og sjørøvershowene med Kaptein Sabeltann fra 1989.
Terje Formoe er daglig leder og styreleder i Kaptein Sabeltann AS. Omsetningen i 2005 var på nesten 7 millioner kroner og resultatet nesten to millioner. Terje Formoe er også styremedlem i Piratprodukter AS, der han eier 51 prosent av aksjene. Piratprodukter hadde over 25 millioner kroner i omsetning i 2006.
Terje Formoe er broren til maleren Erik Formoe og faren til skuespilleren Janne Formoe. Han bor og arbeider i Kristiansand.
Utgivelser
Lista inneholder de fleste plate-, bok- og filmutgivelsene der Terje Formoe har vært ansvarlig for musikk og manus.
Musikk
Terje Formoe har utgitt en rekke LPer, kassetter og CD-er, både som musikkplater og lydbøker.
Tegneserier og annet
I tillegg er det blitt utgitt flere aktivitetsblader, månedsmagasiner og adventskalendere med Kaptein Sabeltann, blant annet med tegninger av Egil Nyhus og Asbjørn Tønnesen. Et månedlig Sabletann-blad med fast tegneserie kom i 2006. Tegneserien er skrevet av Dag E. Kolstad og tegnet av Arild Midthun, Asbjørn Tønnesen og Jimmy Wallin.
Wagon Tracks
Wagon Tracks er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Lambert Hillyer.
Handling
Buckskin Hamilton forsøker å lede et vogntog gjennom ødemarken, og tar godt vare på pionerene han eskorterer. Men han håper også å løse drapet på broren hans, som en av de andre reisende stod bak.
Laxsjön (Bengtsfors)
Laxsjön har relativt klart og kaldt vann. Breddene domineres av fjell og steinstrender, men det finnes også noen grunnere viker spesielt i nord og øst. Midt i innsjøen stikker halvøya Baldersnäs ut. Denne halvøya er vernet som naturreservat. På den ytterste odden er det tilrettelagt leirplass.
Det finnes en rekke fiskeslag i sjøen, blant annet lake og stor abbor. Årlig fanges det også ørret på tre–fem kilo.
Mjölby kommune
Mjölby kommune er en kommune i Östergötlands län i landskapet Östergötland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Mjölby.
Miguelia
Miguelia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Mjölby kommune
Tettsteder
Mjölby kommune har syv tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Miguelia
Utseende
En middelsstor, blankt svart trebukk med rødbrune "skuldre". Oversiden har noe blålig metallglans. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er litt bredere enn langt, med en kraftig tann på hver side. Dekkvingene er nesten parallellsidige, fint hårete.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra det nordvestlige Brasil.
Abbey Road (gate)
Abbey Road er en gate i London. Selv om det er mange andre gater med samme navn, totalt 20 i London alene, er det denne Abbey Road som The Beatles har gjort berømt, som er den mest kjente.
Veien går nordvest til sørøst gjennom de velstående nordlige boligområdene St John's Wood. Den nordvestlige enden av Abbey Road, NW8, begynner med trafikkrysset Quex Road og West End Lane; den fortsetter sørøst flere kilometer, krysser Belsize Road, Blendheim Terrace og Marlborough Place, og ender i krysset mellom Grove End Road og Garden Road. Den sørlige delen av gata ligger i bydelen City of Westminster og den nordlige i Camden.
I desember 2010 ble krysset gitt grad II i bygningsvernet i Storbritannia av English Heritage.
Berømmelse
The Beatles spilte i løpet av 1960-årene inn mer enn 90% av sine sanger i EMIs Abbey Road Studios, som ligger som et av det første husene i gaten, tett ved en fotgjengerovergang. Adressen er Abbey Road 3. Denne er blitt en yndet turistattraksjon etter at gruppens fire medlemmer lot seg fotografere da de gikk over denne, og brukte fotoet som omslag på sitt album fra 1969 med navnet Abbey Road.
Det finnes et webkamera på plassen, slik at man hele tiden kan følge med på hva som skjer i fotgjengerfeltet. Abbey Road er blitt markert i guiden The Amazing Race 7 som et turistmål.
HORSE
H.O.R.S.E er en form for poker.
The Radiosong
The Radiosong er et musikkalbum med Terje Rypdal og Ronni Le Tekrø. Albumet ble utgitt i mars 2002.
Abbey Road (gate)
Berømmelse
Den enkleste måten å finne Abbey Road Studios til fots er å ta undergrunnen til stasjonen St. John's Wood. Fra denne er det omtrent hundre meters gange til Abbey Road`s studio. Da vil man lett finne fotgjengerovergangen som The Beatles gikk på. Studioet ligger rett ved på venstre side og er lett å gjenkjenne på grunn av all graffitien på muren.
HORSE
Spilles gjerne på bord med høy innsats ved kasinoer. Spillet rullerer mellom fem ulike former for poker, og spillet byttes hver gang button har gått en runde (Det vil si antall spill lik antall spillere ved bordet).
Man spiller følgende spill (merk uthevet bokstav for HORSE):
H.O.R.S.E er i utgangspunktet et fixed limit spill, men i enkelte turneringer, slik som WSOP spilles finalebordet som no limit hold'em.
Flikmånemåler
Flikmånemåler (Selenia lunularia) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til slekten månemålere (Selenia). I Norge er den funnet spredt i Sør-Norge nord til Sogn og Fjordane.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 30 – 40 mm), middels kraftig, gråbrun til brunrød måler med sterkt flikete vinger. Den kan skilles fra de andre månemålerne (slekten Selenia) på at bakvingen er sterkere fliket og på at vingene har en halvmåneformet, sølvfarget, tverrstilt flekk. Antennene er smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Kroppen er kledt med korte, brune hår. Vingene er flikete, spesielt har bakvingen et dypt innhakk. Forvingen har to smale, mørke tverrstriper, den innerste er buet og den ytterste er nesten helt rett. Området innenfor den ytterste tverrstripen er brungult til brunrødt, området utenfor denne stripen blekt gråbrunt. Nær fremkanten av vingen, litt innenfor den ytre tverrstripen er det en tverrstilt, sølvfarget, halvmåne- eller 3-tallsformet flekk. Vingespissen er rødbrun.
Bakvingen har en, ofte utydelig, mørk tverrstripe som tilsvarer den ytre tverrstripen på forvingen. Fargeforskjellen mellom områdene utenfor og innenfor denne stripen er ofte mindre markert enn på forvingen. Også bakvingen har en tverrstilt, sølvfarget flekk. Vingenes underside er mønstret som oversiden, men fargene er klarere og kontrastene større. Larven er brun og knudrete, og ligner en død kvist.
Levevis
Flikmånemåleren finnes i løvskog og buskmark. Larvene lever på eik (Quercus spp.), bjørk (Betula spp.), roser (Rosa spp.) og ask (Fraxinus excelsior), trolig også på andre løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juni og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Denne arten finnes i Europa. I Norge er den funnet her og der nord til Sogn og Fjordane, men den er ikke særlig vanlig.
Ivar Asheim
Ivar Asheim (født 5. august 1927 i Vartdal, død 11. desember 2020 i Bærum) var en norsk dr.theol. og tidligere professor i religionspedagogikk og etikk ved Menighetsfakultetet (MF) i Oslo.
Asheim vokste opp på Valdres folkehøgskule der faren var rektor, og tok artium ved Voss landsgymnas. Han ble cand.theol. i 1952 og dr.theol. i 1961 med avhandlingen Glaube und Erziehung bei Luther – om forholdet mellom pedagogikken og teologien i Martin Luthers verker. Han ble ansatt som dosent ved MF fra 1963, var leder av teologisk avdeling i Det lutherske verdensforbund i Genève 1965–1970, deretter professor ved MF, først i religionspedagogikk 1970–1979 og i etikk 1979-1994. Han var den første formann i Den norske kirkes lærenemnd 1987–1991 og var seniorforsker ved Norges forskningsråd 1994-1997.
Asheim var medlem av Det Norske Videnskapsakademi fra 1980 og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1995.
Han var far til musikerne Nils Henrik Asheim og Håkon Asheim.
Reismyr naturreservat
Reismyr naturreservat er et 453 dekar stort naturreservat i Åmli kommune. Det ble opprettet 10. oktober 1986. Naturreservatet er en del av Verneplan for myr i Aust-Agder. «''Føremålet med vern er å ta vare på eit myrområde med særs stor variasjon i hydrotopografi og myrtypar. Svakt hallande bakkemyrar er dominerande, men både strengmyr, næringsfattig flatmyr og mange grunne myrtjern er representert.''.» Forvaltningsmyndighet er fylkesmannen i Aust- og Vest-Agder.
Dette reservatet er et myrreservat. «Svært variert myrkompleks; dels mosaikk av lave furukledte fastmarksholmer og bakkemyrelementer, dels flatmyrer med fattig jordvannspåvirket vegetasjon og flekkvise forekomster av nedbørspåvirket vegetasjon.» Området ligger om lag 452 moh.
Doğanyol
Doğanyol er en by med 4 196 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Malatya. Den ligger nord og øst for Pütürge, sør for Sivrice og vest for Çüngüş.
Brittany Lang
Som amatør spilte Lang blant annet i Junior Solheim Cup i 2002. I 2005 kvalifiserte hun seg til US Women's Open, der hun kom på delt annenplass, som fortsatt er hennes beste plassering i en major-turnering. Like etter ble hun profesjonell, og spilte enkelte turneringer på LPGA-touren resten av sesongen. Hun fikk fulle spillerettigheter for 2006-sesongen via kvalifiseringsskolen til LPGA. Hun hadde seks topp-ti-plasseringer både i 2006 og 2008.
Sarah Kirsch
Sarah Kirsch (født 16. april 1935 i Limlingerode i Kreis Nordhausen, Thüringen, død 5. mai 2013 i Heide ), egentlig Ingrid Hella Irmelinde Kirsch, født Bernstein, var en tysk forfatter.
Brittany Lang
I 2009 spilte hun på USAs lag i Solheim Cup.
Storsandtunnelen
Storsandtunnelen er en tunnel på europavei 39 i Skaun kommune i Trøndelag. Tunnelen går mellom Engan og Storsanden, og er 3 653 meter lang. Sammen med resten av nye E39 mellom Klett og Bårdshaug ble Storsandtunnelen åpnet 30. juni 2005.
Kongsberg Guttemusikkorps
Kongsberg Guttemusikkorps er et skolekorps fra Kongsberg.
Dette besøkte ga støtet til dannelsen av et lignende korps her i Kongsberg, og det ble overlærer Busengdal som gikk i bresjen – godt assistert av lærer Kristian Skolmen. Også blant det øvrige lærerpersonale vant ideen gehør, og den 12. januar ble Kongsberg Guttemusikkorps stiftet.
Til tross for navnet, består korpset av både gutter og jenter i alderen 8 – 19 år. Korpset har i dag (mars 2011) ca. 130 aktive medlemmer fordelt på tre korps: Aspirantkorps, Juniorkorps og Hovedkorps. Korpset er medlem av Norges Musikkorps Forbund.
Historie
Kongsberg Skoles Guttemusikkorps ble stiftet 12. januar av politikonstabel Karl Johan Otterstad (1885–1962), som også ble korpsets første dirigent. I flyttet Otterstad, og korpset uten dirigent forble inaktivt i 11 år. Men 17. mai spilte igjen guttemusikken fremst i toget, da med Kristian Engedahl (1889–1966) som dirigent. I løpet av krigsårene lå arbeidet med samspill stort sett nede, og korpset skiftet ofte musikalsk ledelse.
Uniformer
Første gang Guttemusikken spilte offentlig (17. mai ), hadde de ikke uniformer. De første uniformene som Guttemusikken hadde var sorte knebukser, hvite matrosbluser og hvit «sanglue» med blank sort brem. De ble tatt i bruk en gang i 1913–14. Høsten ble det bestemt at Guttemusikken skulle få nye uniformer. De nye uniformene var mer moderne med grå bukser, blå kort jakke, hvit skjorte, sort tversoversløyfe og båtlue. I ble det igjen bestemt at de skulle få nye uniformer. Disse var ikke så ulike de forrige uniformene. I kom de neste uniformene. Da tok man utgangspunkt i fargene til Kongsbergs byvåpen (grønn og gul). Resultatet ble grønne bukser (med en gul stripe i siden), grønne jakker, gule skjorter, grønt slips og grønn «bøttehatt» til hovedkorpset og grønn båtlue til aspirantene. Disse uniformene var i bruk helt frem til slutten av 1996 da korpset igjen (1. mai) byttet uniform til den nåværende. Denne består av mørkeblå bukser med hvit stripe, lyseblåe jakker, lyseblå «bøttehatt», hvit skjorte og mørkeblått slips. Juniorkorps har lik uniform som hovedkorpset, men har båtluer istedenfor hatt. Aspiranter har båtlue og blå genser.
Medlemmer
Hver høst er det nytt opptak av medlemmer i Kongsberg Guttemusikkorps. De starter da i aspirantkorpset og får opplæring der. Etter ett år i aspirantkorpset går de over i juniorkorpset der de spiller i to år før de går over i hovedkorpset (ca. 11 år gamle). I hovedkorpset spiller de så til de blir 18-19 år. Etter dette er det mange som begynner i byens voksenkorps som KV-musikken, Kongsberg Byorkester eller Kongsberg Storband.
Konkurranser
Guttemusikken var i med som deltager i NM for skolekorps i Larvik der de stilte i 3. divisjon. Korpset fikk der 3.-plass av 18 deltagende korps. Våren 2014 gikk Guttemusikken til topps i 2. divisjon under distriktmesterskapet i Asker. Under NM for skolekorps sommeren 2014 kom de på en 2.-plass med 95 poeng.
Washington Ortuño
Washington Ortuño (født 13. mai 1928, død 15. september 1973) var en uruguayansk fotballspiller som blant annet spilte for Peñarol.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1950, der laget hans vant gull.
Praktisk fornuft
Den praktiske fornuft er evnen til å tenke seg frem til hva man skal gjøre. En slik fornuft er praktisk på to måter. Den ene er at den har et praktisk objekt, nemlig en handling. Den andre er at dens konsekvenser er praktiske, eftersom disse påvirker individets reelle handlinger.
Storvatnet (Tromsø)
Storvatnet er en innsjø på Kvaløya i Tromsø kommune. Den ligger rundt to kilometer sør for bygda Tromvik, i en trang dal mellom Ramnberget (743 moh) i øst, Hollendaren (1017 moh) i sør og Humpen (531 moh) i vest. Vatnet ligger 38 meter over havet, det har et areal på 1,04 km², og største dybde er 43 meter. Det har utløp mot nord via Storelva. Vatnet er 2,8 kilometer langt og 550 meter bredt på det bredeste.
Haus der Kunst
Haus der Kunst (tysk for «Kunstens hus» eller «Kunsthuset») er et kunstmuseum i München, Tysklands tredje største by. Det ligger i Prinzregentenstrasse 1 ved den sørlige enden av Englischer Garten, byens største park.
Historie
15. og 16. oktober 1939 ble den store åpningen av utstillingen Große Deutsche Kunstausstellung ved det pompøse arrangementet Tag der deutschen Kunst hvor «2 000 år med tysk kultur» ble feiret med tusenvis av skuespillere i historiske kostymer og tablåer, en av dem med en fem meter høy statue av den tyske riksørnen, paraderte ned Prinzregentenstraße i timevis, og med Adolf Hitler, Hermann Göring, Joseph Goebbels, Heinrich Himmler, Albert Speer, Robert Ley, Reinhard Heydrich og en rekke andre høytstående nasjonalsosialister til stede. I tillegg var det mindre arrangementer i Englischer Garten ved siden av. Dette arrangementet er dokumentert filmatisk.
Etter andre verdenskrig ble museumsbygningen først benyttet av amerikanske okkupasjonsstyrker som en offisers-messe, og det var på den tiden bygningen fikk kallenavnet «P1», som er en forkortelse for bygningen gateadresse. Bygningens fortid som et nasjonalsosialistisk signalbygg kan fortsatt sees i form av hakekorslignende mosaikk i taket ved inngangen.
Fra 1946 ble museumsrommene delt inn i mindre avdelinger og igjen tatt i bruk som kunstgalleri og kunstmuseum. I dag har ikke bygningen noen egen permanent utstilling, men er galleri for en rekke utstillinger. Blant annet har det huset utstillingene om Tutankhamun og Zeit der Staufer.
Siden 1983 har bygningen også huset den kjente nattklubben P1.
Johan Hendrik Weihe
Johan Hendrik Weihe (født 22. oktober 1786 i Søldarfjørður, død 1. april 1868 i Søldarfjørður) var en færøysk kongsbonde og skipper. Han ble valgt til det danske Landstinget for Færøyene fra 1851 til 1853 som høyremann.
Han ble født inn i Færøyenes øvre bondestand som sønn av kongsbonde og sysselmann Joen (Jógvan) Petersen Weihe og hustru Anne Sophie Debes på Útbøgarður i Søldarfjørður. Foreldrene var søskenbarn. Blant hans søsken var Samuel Jacob Weihe, som ble sysselmann og bonde ved Norðskáli. Han ble grandonkel til bonde, kjøpmann og lagtingsmann Hans Petur Weihe. På farssiden var han brorsønn av sorenskriver Peder Pedersen Weyhe, sønnesønn av sysselmann og sorenskriver Peder Samuelsen Weyhe (Lamhauge) og oldebarn av lagmann Samuel Pedersen Lamhauge. På morssiden var han dattersønn av lagmann Hans Jacobsen Debes og oldebarn av lagmann Samuel Pedersen Lamhauge. Lamhauge-slekten nedstammer fra Færøyenes første lutherske prest, Heini Havreki.
I 1808, 22 år gammel, mønstret Weihe på et av skipene til den kongelige monopolhandelen på Færøyene. Han tok styrmannssertifikat i København i 1814 og seilte i den danske handelsflåten. Tilbake på Færøyene forsøkte han å kjøpe og bygge skip, men mislyktes, og ble ifølge historiker Hans Jacob Debes behandlet på samme vis som Nólsoyar Páll av myndighetene. En tid satt han også fengslet på Skansin for oppvigleri, men ble løslatt av amtmann Christian Ludvig Tillisch. Weihe festet kongsbondegården som han hadde vokst opp på, Útbøgarður, og giftet seg med Sara Malena Antoniusdatter fra Nólsoy. Blant deres barn var bøndene og lagtingsmennene Peter Christian Weihe og Christian Ludvig Weihe.
Med grunnloven av 1849 skulle Færøyene for første gang i 1851 velge ett medlem til hvert av Rigsdagens to kamre. Mens valget til Folketinget (andrekammeret) ble avgjort av alle stemmeberettigede, ble valget til Landstinget (førstekammeret) avgjort av 14 valgmenn. Den 65 år gamle Weihe stilte seg til rådighet og vant til slutt ved loddtrekning mot landfogd Jacob Andreas Lunddahl. Weihe ble regnet som høyremann, men var en pålitelig støttespiller for Færøyenes radikale folketingsmedlem Niels Winther. Weihe stilte ikke til gjenvalg til Landstinget i 1853. Da Winther trakk seg tilbake i mars 1857, stilte Weihe til Folketinget, men måtte se seg overvunnet av Winthers svoger, Enok Bærentsen.
Busstopp (skuespill)
Busstopp (originaltittel: Bus Stop) er en komedie fra 1955, skrevet av den amerikanske dramatikeren William Inge. Handlingen foregår på en kafé cirka tre mil vest for Kansas, der en buss må stoppe på grunn av en snøstorm.
Stykket hadde premiere på Broadway i 1955, med Kim Stanley, Albert Salmi og Crahan Denton i hovedrollene, og ble avsluttet etter 478 forestillinger. Det hadde nypremiere på Broadway i 1996. En norsk versjon, oversatt av Kaare B. Fasting, hadde premiere på Trøndelag Teater i 1958. Teaterstykket ble filmatisert i 1956, med Marilyn Monroe, Don Murray og Arthur O'Connell i hovedrollene. TV-serien Bus Stop (1961–1962), med Marilyn Maxwell, Richard Anderson, Rhodes Reason, Joan Freeman, Bernard Kates og Buddy Ebsen i hovedrollene, er også løst basert på teaterstykket.
Handling
En buss må stoppe på en kafé cirka tre mil vest for Kansas på grunn av en snøstorm. Bussjåføren Carl kjenner kaféeieren Grace Hoylard godt fra før, og det antydes at de har et uforpliktende forhold. Den unge servitrisen Elma Duckworth jobber på kafeen. Busspassasjerene består av den naive cowboyen Bo Decker, cowboyen Virgil Blessing, som har blitt som en far for Bo etter at han ble foreldreløs som 10-åring, nattklubbsangerinnen Cherie, som har hatt en vanskelig oppvekst og forlengst langt uskylden bak seg, og den sjarmerende collegeprofessoren dr. Gerald Lyman, som har et alkoholproblem og hater autoriteter. Den hardbarkede, men dypt religiøse, lokale sheriffen Will Masters befinner seg også på kafeen. I løpet av de rundt fire timene de alle er samlet oppstår det romantiske følelser mellom Carl og Grace, Bo og Cherie og dr. Lyman og Elma.
Premiere på Broadway
Teaterstykket hadde premiere på Music Box Theatre på Broadway 2. mars 1955, før det ble flyttet til Winter Garden Theatre 13. februar 1956. Produksjonen ble avsluttet 21. april 1956, etter 478 forestillinger. Teaterstykket ble produsert av Robert Whitehead og Roger L. Stevens og regissert av Harold Clurman.
Opprinnelige rolleinnehavere:
Trøndelag Teater
Teaterstykket ble oversatt til norsk av Kaare B. Fasting og hadde premiere på Trøndelag Teater 6. november 1958, med Eva Lunde som Cherie, Georg Richter som Bo Decker, Knut Martin Jensen som Virgil Blessing, Kirsten Heiberg som Grace Hoylard, Ragnvald Kjelle som Carl, Gerd Isern som Elma Duckworth, Kristian Hefte som dr. Gerald Lyman og Knut Jacobsen som Will Masterson. Instruksjonen var ved Toralf Sandø.
Filmatisering
Buss Stopp ble filmatisert i 1956, med Marilyn Monroe som Cherie, Don Murray som Bo Decker, Arthur O'Connell som Virgil Blessing, Betty Field som Grace, Robert Bray som Carl, Hope Lange som Elma Duckworth og Eileen Heckart som Vera. Filmen er regissert av Joshua Logan.
Alejandra Zavala
Alejandra Zavala Vázquez (født 16. juni 1984) er en meksikansk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Hun ble verdensmester i 10 meter luftpistol i 2013. Hun representerte også landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hennes beste resultat var nummer 19 i 10 meter luftpistol.
Plattling
Plattling er en by i Tyskland i delstaten Bayern med rundt 13 000 innbyggere. Byen ligger i landkreisen Deggendorf ved elven Isar, 9 km sørvest for Deggendorf, like før den munner ut i Donau.
Mai Mercado
Mai Mercado (født Duedal Henriksen, 20. august 1980 i Tønder) er en dansk konservativ politiker. Hun var barne- og sosialminister i Lars Løkke Rasmussens tredje regjering fra 2016 til den gikk av i 2019. Hun har vært valgt til Folketinget fra Fyns storkrets siden 2011.
Hun vokste opp i Odense og Nørre Aaby som datter av tannlege John Carstens og efterskolelærer Hanne Carstens. Etter katedralskolen i Odense studerte hun til kandidatgrad i statsvitenskap ved Syddansk Universitet 2001–2008. Mercado var konsulent i det statlige nettselskapet Energinet.dk 2008–2011. I 2013 flyttet hun til Frederiksberg. Hun er gift med forretningsmannen Christopher Mercado, som hun har barn med.
Mercado var formann i Odense Konservativ Ungdom 2001–2003 og 2004–2006, avbrutt av en periode som medlem av forretningsutvalget i Konservativ Ungdom 2003–2004. Hun var medlem av Odense kommunestyre 2006–2011 og 2. viseborgermester 2009–2011, senere medlem av Frederiksberg kommunestyre 2014–2016. Mercado har vært valgt til Folketinget fra Fyns storkrets, etter å ha blitt nominert av Det Konservative Folkeparti i Faaborg krets. Ved Lene Espersens uttredelse fra Folketinget i november 2014, overtok Mercado som de konservatives politiske ordfører.
Pius VIII
Pave Pius VIII, opprinnelig  Francesco Saverio Maria Felice Castiglioni (født 20. november 1761 i Cingoli i Kirkestaten, død 30. november 1830 i Roma) var pave fra 31. mars 1829 til sin død vel ett år senere.
Bakgrunn, tidlig karriere
Han ble født i Cingoli i Italia i en adelsfamilie fra Marche. Han var den tredje av grev Ottavio Castiglioni og grevinne Sanzia Ghislieris åtte barn. Han ble utdannet ved jesuittenes Collegio Campana i Osimo og tok deretter doktorgrad in utroque iure 1785 i Bologna (borgerlig og kanonisk rett).
Biskop, Napoleons fange
I 1800 ble han biskop av Montalto. Da franskmenne okkuperte Italia nektet han å avlegge troskapsed til kongen av Italia [dvs. til Napoleon), og ble dermed arrestert sommeren 1808. Franskmennene bragte ham først til Macerata, deretter til Pavia, Mantova, Torino og så til Milano på nytt, og deretter til Frankrike. Etter Napoleons fall vendte han den 16. juni tilbake til sitt bispedønmme Montalto. Etter dette hadde Castiglioni flere høye stillinger.
Kardinal
Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII under det store kardinalskonsistoriet den 8. mars 1816. Måneden etter ble han forflyttet til bispedømmet Cesena. I august 1821 ble han Pavestolens storpønitentiar, og i november samme år prefekt for Indekskongregasjonen.
Pave Leo XII bekreftet ham som prefekt i Indekskongregasjonen, og denne oppgaven beholdt han helt til Leos død.
Konklavet 1829
Etter pave Leo XIIs død ble han valgt til pave under konklavet 1829, den 31. mars, og tok navnet Pius VIII. Både Frankrike og Østerrike var da opptatt av å fremme en kandidat av mild karakter, og Castiglione passet til beskrivelsen. Valget pågikk i hele fem uker. Kardinal Giuseppe Albani kronet ham den 5. april.
Pontifikat
Som Pius VIII initierte han noen reformer relatert til pavestatene. Hans regjeringstid var kort, bare tyve måneder, men likevel begivenhetsrikt.
Den 25. mars 1830 offentliggjorde paven "Litteris altero abhinc", og i dette skrivet fastslo han at et ekteskap kun kunne velsignes i kirken dersom de foreskrevne løfter om barns katolske oppdragelse var avgitt. Under han etterfølger førte dette til konflikter med Preussen.
De siste månedene av Pius VIIs pontifikat var urolige. Det var året den franske juli-revolusjonen brøt ut, og kongen måtte flykte. Revolusjonen hadde ringvirkninger i Belgia og Polen, og forgreninger ble også avdekket til Roma, der det ble avslørt en Carbonari-losje med 26 medlemmer. Paven var da meget svekket, og døde, kort tid før det brøt ut åpen revolusjon også i Kirkestaten.
Pius VIII var mild og vennlig, og skattet for sin lærdom innen kirkerett, numismatikk og bibelfag. Han var dessuten svært samvittighetsfull; da han tiltrådte som pave bad han sine slektninger om å avgå fra de embeder de bekledte.
Som et resultat av at Pius VIII døde før to år var gått siden han ble pave, så gikk det rykter om at var blitt forgiftet. En hemmelig obduksjon ble utført, som ikke ble kjent før over 100 år senere, og denne viste skade på leveren som bekreftet ryktene om at han hadde blitt forgiftet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er: