cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Militærpoliti
Militærpoliti (MP) er politiet i en militær organisasjon, som regel ansvarlig for sikkerhet, styrkebeskyttelse, trafikkhåndtering, krigsfanger og håndhevelse av lover og orden.
Militærpolitiorganisasjoner kan ha mange forskjellige navn, og er ofte forskjellig mellom forsvarsgrenene. Eksempler på navn er Gendarmerie (den franske hæren), Feldjäger (den tyske hæren), Carabinieri (den italienske hæren), Marechaussee (det nederlandske forsvaret), Royal Air Force Police (det britiske flyvåpenet), Royal Navy Regulating Branch (den britiske marinen), Shore Patrol (den amerikanske marinen) og Security Forces (det amerikanske flyvåpenet).
Norge
Det norske militærpolitiet ble etablert i moderne form under den andre verdenskrig i Skottland.
Det norske forsvarets militærpoliti består av Forsvarets militærpolitiavdeling, som er underlagt Hæren. I tillegg kommer et titalls andre avdelinger spredt rundt i landet underlagt de ulike forsvarsgrenene samt Forsvarets logistikkorganisasjon.
Forsvarets militærpolitiavdeling holder til i Sessvollmoen leir, hvor rekruttering og opplæring av nye militærpolitisoldater foregår. Normalt utdannes militærpolitisoldater i seks måneder ved Sessvollmoen, før de blir sendt ut for videre utdanning og operativ tjeneste ved de ulike MP-avdelingene rundt omkring i landet. I Rena leir har man en egen befalsskolelinje for militærpoliti, hvor befalsskoleelever gjennomgår et års utdanning før de blir sendt ut som sersjanter til ulike MP-avdelinger innenlands. Militærpoliti er fast stasjonert på Akershus festning i Oslo, Rena leir i Innlandet, Ørland hovedflystasjon i Trøndelag, Bodø hovedflystasjon i Nordland, Bardufoss i Troms, Stavanger, Bergen og Garnisonen i Sør-Varanger ved Kirkenes i Finnmark.
I tillegg har militærpolitiet deltatt i de fleste utenlandsoperasjoner hvor Norge har bidratt med styrker, og er per i dag til stede med to offiserer i Afghanistan (ISAF), og én offiser i stillingen som Provost Marshall i Sudan.
Norsk militærpoliti sin hovedoppgave i Norge er å drive ordens- og etterforskningstjeneste, samt ivareta et fagansvar innenfor ulike fagfelt. I utenlandstjeneste er primæroppgaven til MP å ivareta rettssikkerheten til norsk personell samt være rådgivere ovenfor militære sjefer.
Danmark
Det danske militærpoliti ble opprettet i mars 1947 som følge av at de allierte krevde at de danske styrker ble fulgt av et slikt korps. Selve ideen om et militærpolitikorps stammer tilbake fra det 16. århundre, da man hadde profossen og stokkeknægte.
Militærpolitisoldater kan gjenkjennes på tre ting: De bærer alle en rød beret, som er spesifikk for MPer. De tre forsvarsgrenene har forskjellige beretmerker. MPer bærer en fløytesnor over venstre skulder, og på høyreskulder forefinnes et såkalt MP-armbind. Det er lagd av sort lær og har påsydd bokstavene MP av hvitt lær.
MP fra både Søværnet, Flyvevåbnet og Hæren er avmerket på samme måte dog med den forskjell at Søværnets MP også har rund kaskett.
Militærpolitiet i Danmark har ingen selvstendig jurisdiksjon overfor sivile utenfor militære områder, men bistår ved særlige anledninger det sivile politiet med løsningen av oppgaver.
Sverige
I Sverige er militærpolitiet (militärpolisen) en del av Försvarsmakten, hovedsakelig gruppert i Livgardet i Kungsängen. I Försvarsmaktens innsatsorganisasjon inngår to rene MP-kompanier, 14. og 15. militærpolitikompani, men det forekommer også militærpoliti ved de fleste av Försvarsmaktens ulike garnisoner. Videre inngår det også militærpoliti i 13. sikkerhetsbataljon, som står i frontlinjen for Försvarsmaktens arbeid for å avdekke, motvirke og bekjempe sikkerhetstruende virksomhet, både nasjonalt og internasjonalt. I Kungsängen er også Försvarsmaktens Militärpolisenhet (MPE).
I Sverige har militærpolitiet i det vesentlige samme juridiske mandat som det sivile politiet, med den viktige forskjellen at militærpolitiet kun håndterer saker innen Försvarsmakten. Uttrykket «innen Försvarsmakten» defineres geografisk, materielt og personelt. Dette innebærer imidlertid ikke at militærpolitiet kun agerer inne på militært område eller mot militært personell. Militærpoliti er dessuten å anse som overordnet med hensyn til disiplinansvarlige som tjenestegjør i Försvarsmakten. En viktig forskjell fra det sivile politiet er at militærpolitiet ikke har rett til å lede egne etterforskninger, som i stedet skal ledes av Åklagarmyndigheten, eller i visse tilfeller av det sivile politiet.
Liste over Færøyenes skoleministre
Skoleministeren (færøysk: landsstýrismaðurin í skúlamálum/undirvísingarmálum) var fra 1959 til 1998 en ministerpost i Færøyenes regjering. Siden innføringen av departementsstrukturen i 1998 har skolesaker vært tillagt Kulturdepartementet.
Frank Hiis
Frank Hiis (født 27. juli 1979 i Vestby) er en norsk forfatter, bosatt i Oslo.
Hiis er utdannet som bibliotekar og har studert ved Skrivekunstakademiet i Hordaland. Hans debut var med diktsamlingen Samlet for å rasere fra 2003. Han har også publisert dikt i Signaler, Vinduet, Nypoesi.net, Jung.no, Arabesk og Klassekampen.
Hans Heyerdahl
Hans Olaf Halvor Heyerdahl (født 8. juli 1857, Smedjebacken, Dalarna, Sverige, død 10. oktober 1913 i Kristiania) var en norsk maler.
Familie
Han var sønn av ingeniør Halvor Heyerdahl (1825–1900) og Hilda Margreta Haak (1834–1917), og flyttet til Drammen i 1859, der faren var blitt stadsingeniør og brannsjef. Hans giftet seg 1879 med Maren Christine Heyerdahl (1854–1931) og 1908 med Olga Westergaard (1873–1957).
Utdannelse
I 1873 studerte Heyerdahl ved Tegneskolen i Kristiania under Peder Cappelen Thurmann som forklarte ham Düsseldorfernes stil. Fra 1874 til 1877 studerte han under Ludwig von Löfftz og Wilhelm von Lindenschmit den yngre ved Akademie der Bildenden Künste i München sammen med Eilif Petersen (1852–1928).
Kunstnerskap
Fra 1878 til 1882 var han i Paris og innledet med gullmedalje under Verdensutstillingen i Paris (1878) for Adam og Evas fordrivelse fra Paradiset. Debuten kom under Salon des Beaux Arts i Paris med komponisten Johan Svendsen (1840–1911). Hans ble påvirket av Léon Bonnats skole, der friluftsmaleriet står sentralt. For Det døende barn (1881) mottok han Grand Prix du Florence på Salonen i Paris og stipend for to års opphold i Firenze. Dit reiste han samme høst, og ble boende og arbeide der fram til 1884.
Fra 1884 til 1900 arbeidet Heyerdahl i Kristiania. Somrene ble tilbrakt i Åsgårdstrand der han møtte unge lovende Edvard Munch (1863–1944). Heyerdahl ble en viktig representant for realismen i norsk kunst, og utførte portretter (blant annet av Frits Thaulow (1885, finnes hos Nasjonalgalleriet), Knut Hamsun og Henrik Ibsen (1893 eller 1894, finnes hos Nasjonalmuseet) og landskaper, samt flere nordiske historiske motiver.
Fra århundreskiftet arbeidet Heyerdahl omkring seks år i Paris og laget mollstemte vinterbilder påvirket av nordisk nyromantikk. Heyerdahl ble 21. januar 1904 ridder av St. Olavs Orden «for fortjenstfuld kunstnerisk virksomhet». Den største offentlig tilgjengelige samlingen av Heyerdahls bilder finnes i Heyerdahlrommet i Drammens Museum. Her henger 36 av hans bilder. Samlingen er består i hovedsak av en testamentarisk gave fra grosserer P. H. Mathiessen i 1948. Flere av hans viktige arbeider kan sees i Nasjonalgalleriet (bl.a. Svart-Anna). Hans Heyerdahls bilder omsettes jevnlig på kunstauksjoner til høye priser.
Kronberg im Taunus
Kronberg im Taunus er en by i Hochtaunuskreis i den tyske delstaten Hessen. Den tilhører regjeringsdistriktet Darmstadt. Regjerende partier er CDU og FDP.
Bybilde
Ved siden av en godt bevart gamleby med borg fra 1200-tallet finnes et slott, Schloss Friedrichshof, som var enkesete for keiserinne Victoria, i byen. Andre kjente bygninger er Recepturhof og Hellhof, tidligere sete for noen av byens riddere idag delvis ombygget til galleri. Byen har også en vakker bypark, og har status som Luftkurort.
Taki Claesson
Taki Claesson (født Micheline Marie Berengère Claesson 20. mai 1929 i Granby i Quebec i Canada, død 14. september 1986 i Katarina församling, Stockholm) var en svensk skuespillerinne.
Kronberg im Taunus
Historie
Byggingen av borgen ble fullført i 1220 av en ridder von Eschborn, som allerede hadde en borg i området, men ønsket en sikrere borg i Kronberg som hovedsete. Hans familie endret da sitt navn til von Kronberg. Familien delte seg i tre grener. I året 1389 beseiret ridderne av Kronberg sammen med sin forbundsfelle pfalzgreve Ruprecht en hær fra den frie riksbyen Frankfurt am Main i slaget ved Eschborn, og tok en rekke personer til fange, blant annet Frankfurts borgermester. Først mot en høy løsesum (73 000 gullgylden) ble han løslatt.
Det siste medlem av ridderfamilien av Kronberg, riksfriherre Johann Nikolaus av Kronberg, døde barnløs i 1704 på borgen Hohenfels. Rikslenet Kronberg, som hovedsakelig bestod av byen Kronberg og landsbyene Schönberg, Niederhöchstadt og Eschborn, falt dermed til det erkebispdømmet og kurfyrstedømmet Mainz. I freden ved Lunéville mistet erkebiskopen av Mainz sine verdslige besittelser, og 1802 kom Kronberg under fyrstene av Nassau-Usingen. I 1866 ble Kronberg sammen med resten av Hessen-Nassau annektert av Preussen.
Kronberg fikk byrettigheter 25. april 1330 av keiser Ludvig IV. I det 1800-tallet oppsto det en berømt malerkoloni i Kronberg.
Økonomi og næringsliv
Byen er sete for internasjonale firmaer som Accenture, Braun GmbH (Gillette), Celanese og Fidelity. I Kronberg befinner seg det verdensberømte Schlosshotel Kronberg.
Serra dos Aimorés
Serra dos Aimorés er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Nyttårsaften
Nyttårsaften, den 31. desember, er årets siste dag og markerer slutten på det gregorianske kalenderåret og begynnelsen på et nytt, som innledes med 1. nyttårsdag. Nyttårsaften falt i på en, og faller i 2023 på en.
Europeisk navnetradisjon
I Europa brukes ulike navn på årets siste kveld. Navnene kan til norsk oversettes med bl.a. nyttårsaften, den gamle natt eller Silvester.
Mannsnavnet Silvester (norsk: fra skogene, av latin silva, (skog)) brukes i en rekke europeiske språkområder som navn på årets siste dag. Navnets opprinnelse går tilbake til 1582 da den gregorianske kalender ble omlagt slik at årets siste dag ble flyttet fra 24. desember til 31. desember. Denne dagen var identisk med dødsdagen til pave Sylvester I i 335. Den liturgiske kalender viser fra 813 denne dagen som hans navnedag.
Engelsk, skandinavisk og portugisisk
På engelsk, dansk, svensk, norsk og portugisisk er det vanlig at navnet refererer til det kommende året og man taler om New Year's Eve, nytårsaften, nyårsafton, nyttårsaften og Véspera de Ano-Novo.
I norsk katolsk tradisjon er denne dagen kalt Sylvesteraften eller Sylfestkvelden.
Tysk
I Tyskland er Silvester (skrevet med i) den fremherskende navnebruk. I noen deler av landet kalles dagen også Altjahr (gammeltår), Altjahrsabend (gammeltårskvelden) eller das Alte Jahr.
Erik Ninn-Hansen
Erik Ninn-Hansen (født 12. april 1922 i Skørpinge på Sjælland, død 20. september 2014 i Charlottenlund ) var en dansk høyesterettsadvokat og konservativ politiker.
Elizabeth Reaser
Elizabeth Reaser (født 15. juni 1975) er en amerikansk skuespiller.
Nyttårsaften
Kroatisk og slovensk
Silvester brukes også i deler av Kroatia og Slovenia i formen Silvestrovo (Silvesters dag).
Erik Ninn-Hansen
Bakgrunn
Erik Ninn-Hansen var sønn av gårdbruker Christian Hansen og lærer Marie Ninn fra Skørpinge ved Slagelse. Han ønsket seg et yrkesliv vekk fra jordbruket, og distanserte seg fra hjemstedets orientering mot partiet Venstre.
Nyttårsaften
Italiensk, fransk, polsk, tsjekkisk og esperanto
Silvester går igjen også på italiensk i notte di San Silvestro, på fransk kalles kvelden Reveillon de la Saint-Sylvestre, på polsk Sylwester, på tsjekkisk Silvestrovské oslavy og på esperanto Silvestro.
Elizabeth Reaser
Reaser er blant annet kjent for sin rolle som vampyrmammaen Esme Cullen i filmene i Twilight-serien, og for rollen som Jane Doe/Ava/Rebecca Pope i Grey's Anatomy. Hun hadde også hovedrollen i TV-serien The Ex List som blant annet ble sendt på TV 2.
Nyttårsaften
Spansk
På spansk kalles kvelden nochevieja (den gamle natt).
Erik Ninn-Hansen
Bakgrunn
Han giftet seg i 1947 med juristen Astrid Pedersen fra Krummerup ved Næstved. Paret tilbragte mesteparten av livet i Charlottenlund.
Nyttårsaften
Nederlandsk
I nederlandsk tradisjon brukes Oudejaarsavond, Silvester eller Silvesteravond om årets siste kveld.
Feiringen
I vestlige land feires denne dagen gjerne med en fest eller et selskap enten hjemme eller ute, som ofte kulminerer med nedtelling til det nye årets begynnelse ved midnatt, og denne tradisjonen er etterhvert utbredt over hele kloden. Fyrverkeri og sjampanje er vanlige innslag. I Norge er det vanlig å spise blant annet pinnekjøtt, ribbe eller kalkun på nyttårsaften.
Rummelpot eller rumlepot er en dansk-nordtysk skikk, hvor barna på nyttårsaften går sminket og utkledd gjennom byen med en rummelpot (folkemusikkinstrument).
Nyttårsaften er offisiell fridag i enkelte land, som f.eks. Australia, Argentina, Brasil, Frankrike, Mexico, Filippinene og Venezuela.
Innen heksereligionen Wicca er nyttårsaften 31. oktober.
Guam under Sommer-OL 2000
Guam under Sommer-OL 2000. Sju sportsutøvere fra Guam deltok i fem sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var fjerde gangen Guam deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer
Erik Ninn-Hansen
Utdannelse, jurist
Han hadde studentereksamen fra Slagelse Gymnasium fra 1941, juridisk embedseksamen fra Københavns Universitet fra 1948, sakførerbevilling fra 1952 samt møterett for Højesteret. Ninn-Hansen var sekretær ved Østre Landsret 1948–1955, sakførerfullmektig 1951–1952, landsrettssakfører fra 1954 samt høyesterettsadvokat med eget firma fra 1955. Han hadde en lang rekke styreverv i bedrifter og institusjoner.
Politiker, motstandsmann
I 1930-årene ble han med i Konservativ Ungdom, i opposisjon til organisasjonens antidemokratiske, nasjonalistiske og til dels fascistiske fløy.
Under den andre verdenskrig gikk han inn i motstandsbevegelsen, og dannet Studenternes Efterretningstjeneste sammen med blant andre Arne Sejr. Ninn-Hansen var formann i Studenterforeningens Konservative 1942–1945, formann i Konservative Studenter 1944–1948, medlem av Folkeligt Oplysningsforbunds forretningsutvalg 1947–1952 og formann i Konservativ Ungdom 1948–1950.
Toppolitikken
I 1953 ble han innvalgt i Folketinget, hvor han ble sittende frem til 1994.
Han var videre medlem av Konservative Folkepartis hovedstyre fra 1963 samt forsvarsminister 1968–1971 og finansminister i 1971 i Hilmar Baunsgaards regjering. Han rykket deretter opp til å bli partiets politiske leder og gruppeformann 1971–1974, men valgene i 1973 og 1975 betydde nederlag for partiet. Ninn-Hansen var senere justisminister i Poul Schlüters regjeringer 1982–1989 og formann i Folketinget 1989–1992. Han gikk av som justisminister grunnet den såkalte tamilsaken, og i 1993 ble han skarpt kritisert av en offentlig rapport om saken. I 1995 dømte riksretten ham til fire måneders fengsel for brudd på ministeransvarlighetsloven, og Ninn-Hansen var i realiteten ferdig i dansk politikk.
I 2011 solgte han sin 80 år gamle og 187 m² store villa i Charlottenlund, etter å ha flyttet inn i en eldrebolig året før.
Fylkesvei 3204
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 715 (Vestfold).
Freddy Fjellheim
Freddy Olsen Fjellheim (født 11. desember 1957) er en norsk forfatter, født, oppvokst og bosatt i Fredrikstad. Han er utdannet fra Christianslund gymnas og Universitetet i Oslo. Tidligere har Fjellheim blant annet vært litteraturanmelder i Morgenbladet.
Han debuterte som forfatter med 1. Olsens Bok (1983) som ble utgitt psevdonymt. Hele Fjellheims forfatterskap er preget av en stadig utprøvning av litterære uttrykksformer. Poesi, prosa og sakprosa veksler om tyngdepunktene, og sjangere integreres i forløp som har leserens våkenhet som siktemål. Slik kan man i Fjellheims bøker lese om temaer som vanligvis ikke behandles innenfor ett og samme verk.
Forfatteren er en aktiv deltager i offentligheten gjennom essays og artikler til aviser og tidsskrifter. Han arbeider også som litteraturkritiker i Klassekampen. Freddy Fjellheim har gjennom mange år undersøkt og kritisert det nyrike Norge ut ifra en økologisk tenkning.
Stéphane Caristan
Stéphane Caristan (født 31. mai 1964 i Créteil) er en fransk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte på 110 meter hekk.
Hans fremste meritt er gullmedaljen på korthekken fra EM 1986 i Stuttgart, tiden 13,28 s var ny europeisk rekord, og raskest på distansen i 1986.
Fylkesvei 5248
Fylkesveg 5248 går mellom Lindhaugen og Marikoven i Askøy kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 213 (Hordaland).
Jorge Hernández Aldana
Jorge Hernández Aldana (født 1969) er en venezuelansk filmskaper og regissør som bor i Mexico by.
I 1986 begynte han å studere ved Universidad Simón Bolívar i Caracas, for å bli eletriker, men i en alder av 23 bestemte han seg for å i stedet starte en filmkarriere. I 1993 startet han på Lodz Film School i Polen. I 2002 vant han Kortfilmfestivalen i Caracas. Guillermo Arriaga som på den tiden var medlem av juryen, ble overrasket over kvaliteten på Hernandezs kortfilm og ba ham om å gjøre et prosjekt med ham i Mexico. Arriaga Hernandes bidro med å produsere hans neste kortfilm Aprendiz i 2005.
I 2007 kom Hernandez' debutfilm, The Night Buffalo (spansk: El búfalo de la noche), er basert på en roman av hans venn Arriaga. Filmen hadde premiere på Sundance Film Festival. Hernandez har også regissert flere filmprosjekter for det progressive rockebandet The Mars Volta, han har for eksempel laget musikkvideoen for deres Grammy-vinnende singel «Wax Simulacra». Han har også filmet en dokumentar om bandet.
Klemens av Alexandria
Klemens av Alexandria (gresk: Κλήμης ὁ Ἀλεξανδρεύς; latin: Titus Flavius Clemens, født ca. 150 i Athen, død ca. 215-217) var en gresk oldkirkelig teolog og en meget innflytelsesrik lærer i Alexandria i Egypt.
Han ble helligkåret med minnedag 4. desember, men kanoniseringen ble i 1748 annullert av pave Benedikt XIV.
Et brev fra Klemens er eneste kilde til Det hemmelige Markusevangeliet.
Serrania
Serrania er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Piperfløyta
Piperfløyta er et tjern som ligger i Nittedal kommune i Viken. Tjernet ligger 510 meter over havet, midt mellom tjernene Piperen og Dampiperen.
Finn Seyersted
Finn Johannes Seyersted (født 29. desember 1915 i Kristiania, død 14. desember 2006 i Oslo) var en norsk professor i folkerett. Han ble dr.juris i 1966 på avhandlingen United Nations Forces in the Law of Peace and War. Seyersted ble cand.jur. i 1942 og var deretter dommerfullmektig fra 1942 til 1943. I årene etter jobbet han i Justisdepartementet, UD, Norges delegasjon til FN (1946–1949) og i UNESCO. Han arbeidet med folkerett ved Utenriksdepartementet fra 1951 til 1959, i 1955 ble han byråsjef, senere direktør i rettsavdelingen. Han ledet deretter rettsavdelingen i Det internasjonale atomenergibyrået. Fra 1966 arbeidet han igjen i utenrikstjenesten, og var først generalkonsul i Minneapolis, så ambassadør ved Norges ambassade i Buenos Aires fra 1968 til 1973. I 1974 ble han professor i rettsvitenskap ved Det juridiske fakultet, Universitetet i Oslo, hvor han ble frem til han gikk av for aldersgrensen i 1985.
Seyersted var medlem av Folkerettsinstituttet (Institut de droit international) og fra 1979 var han dommer i Den internasjonale voldgiftsretten. På 1970-tallet deltok han i forhandlingene om opprettelsen av INMARSAT. Han var bror av litteraturprofessor Per Seyersted og tidligere direktør Knut Seyersted. Sammen med jusprofessorene Johs. Andenæs og Anders Bratholm arbeidet han for å legalisere aktiv dødshjelp.
Frida Nome
Frida Austvoll Nome (født 12. april 1972) er en norsk forsker og forfatter. Hun er religionshistoriker, har studert arabisk og har blant annet jobbet i Utenriksdepartementet og ved den norske ambassaden i Damaskus. Hun har vært forsker ved NUPI og stipendiat på Menighetsfakultetet.
En sang under skjorta
En sang under skjorta (med undertittelen 44 visevalg fra skattkammeret) er en samleplate utgitt av Erik Bye i 1995.
Snekker
Snekker er en person som utøver snekkerfaget, et håndverksfag med lange tradisjoner. Faget omfatter fra gammelt av møbelsnekkerfaget, maskinsnekkerfaget og bygningssnekkerfaget. I dag er snekkerfaget inndelt i møbelsnekkerfaget og i trevare- og bygginnredningsfaget, og en kan man i Norge ta mesterbrev i faget. Faget omfatter også en del mindre fagområder som treskjæring, tredreiing, bøkkerfaget og båtbygging. Det er ikke lenger noe som heter «bygningssnekker». De som bygger med trevare ute på byggeplassene er enten forskalingssnekkere eller tømrere.
Opplæringen starter på videregående skole Vg1 Bygg- og anleggsteknikk, alt etter hvilket fagområde man vil utdanne seg i. Den kan også starte på Vg1 – Teknikk og industriell produksjon – for de som vil bli "industriell møbelsnekker". På Vg2-nivå, har elevene fra de ulike Vg1-kursene flere valg. Etter 2 år på skole, må eleven gå to år som lærling før fagprøve eller svenneprøve kan avlegges. Etter ytterligere to år kan man ta mesterprøven.
Hököpinge
Hököpinge er et tettsted i Vellinge kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 105 innbyggere. Hököpinge ligger cirka to kilometer nord for Vellinge.
Langt nord i livet
Langt nord i livet er et musikkalbum utgitt av Erik Bye i 1994 av selskapet Kirkelig Kulturverksted.
Per-Willy Amundsen
Per-Willy Trudvang Amundsen (født 21. januar 1971 i Harstad) er en norsk politiker (FrP). Han har vært stortingsrepresentant for Troms fra 2005 til 2013 og på nytt fra 2017. Han var statssekretær i Kommunal- og moderniseringsdepartementet fra 2013 til 2016 og justisminister i Erna Solbergs regjering fra 2016 til 2018. Siden 2021 har Amundsen vært leder i Stortingets justiskomité.
Personlig liv
Han giftet seg i 2009 med Gry Anette Rekanes Amundsen, en politiker som også har vært aktiv i FrP.
Akademisk bakgrunn og yrkeskarriere
Amundsen ble født 21. januar 1971 i Harstad i Troms fylke. Han er sønn av bygg- og eiendomssjef Per Roald Amundsen (født 1949) og helsesekretær Wenche Berit Trudvang (født 1949). Etter førstegangstjenesten i Forsvaret ved Hærens samband fra 1990 til 1991 tok Amundsen enkeltemner i økonomi- og administrasjon ved Siviløkonomstudiet ved Norges Handelshøyskole i Bergen fra 1991 til 1995. Senere har han tatt fag innen informasjonsbehandling ved IKT-studiet ved Høgskolen i Sør-Trøndelag fra 1999 til 2001. Han har også gjennomført grunnkurset i lederskap fra Heimevernet.
Han startet sin yrkeskarriere som lærer i Harstad kommune og har senere arbeidet som konsulent i Client Harstad AS, utvikler og økonomiansvarlig ved Ad Notam Norge AS, økonomikonsulent ved Harstad Trygdekontor, selvstendig næringsdrivende programvareutvikler, forsknings- og utviklingssjef (R&D) ved AOT Go Online AS.
Foruten politiske verv, har han hatt virket som meddommer i Trondenes tingrett, vært styreleder i AOT Go Online AS og vært medlem av Kontaktutvalget mellom innvandrerbefolkningen og myndighetene.
Politiske verv og karriere
Amundsen startet sin politiske karriere som formann for Harstad FpU fra 1986 til 1990 og fra 1989 til 1990 som formann for Troms FpU. I studietiden fra 1992 til 1994 ble han valgt som styremedlem for Hordaland FpU og fra 2002 til 2004 vært formann for Harstad FrP.
Han ble innvalgt som representant av Harstad kommunestyre og Harstad planutvalg fra 1999 til 2003. Senere ble han valgt til representant gruppeleder i kommunestyret og medlem i Harstad formannskap fra 2003 til 2005. Fra 2001 til 2005 ble han valgt som 1. vararepresentant til Stortinget fra Troms fylke.
Han ble innvalgt på Stortinget fra Troms i 2005 og var FrPs fraksjonsleder i Kommunal- og forvaltningskomitéen. Han ble gjenvalgt ved stortingsvalget 2009 og var medlem av Kommunal- og forvaltningskomiteen i perioden 20. oktober 2009 til 6. oktober 2011, der han ble medlem av Energi- og miljøkomiteen og FrPs miljøpolitiske talsmann. Fra 16. oktober 2013 er han statssekretær for kommunal- og moderniseringsminister Jan Tore Sanner i Erna Solbergs regjering. Han er også valgt som 1. vararepresentant for Troms i perioden 2013 til 2017. Han ble 20. desember 2016 utnevnt til justisminister i Erna Solbergs regjering.
Han har stilt seg kritisk til at klimaendringene skal være menneskeskapte. Ved en rekke anledninger har Per-Willy Amundsen blitt kritisert for homofobi og homofobiske utsagn, spesielt rettet mot pride-bevegelsen. Han har offentlig avskrevet antirasistiske tiltak og demonstrasjoner som venstre-ekstremistisk tankegods, samtidig som han har vist sympati mot høyreradikale aktivister.
I forbindelse med regjeringforhandlingene med Høyre, KrF og Venstre i januar 2019 uttalte Amundsen at han var «opptatt av at vi har en befolkningssammensetning som er bærekraftig» og viste til at etniske nordmenn «har en fallende fødselskurve». Amundsen mente at «løsningen [ikke er] å få en enda større innvandrerbefolkning, tvert imot må vi sørge for at den etnisk norske befolkningen vedlikeholdes». Han uttalte videre at «en økning av barnetrygden ikke må være til hinder for integrering», noe det ville «bli hvis man belønner innvandrerforeldre som får barn fire, fem eller seks». Uttalelsene ble kalt rasistiske av Arbeiderpartiet, SV og Antirasistisk senter, mens Høyre kalte utspillet «prinsippløst og usmakelig».
Carlos Sala
Carlos Sala (født 20. mars 1960 i Barcelona, Catalonia) er en spansk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte på 110 meter hekk.
Karrierens høydepunkt var bronsemedaljen fra EM 1986 i Barcelona, etter Stéphane Caristan (vinner) og Arto Bryggare. Han har en personlig rekord på 13,44 s, fra august 1987 i Barcelona.
Serranópolis de Minas
Serranópolis de Minas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Rängs sand
Rängs sand er et tettsted i Vellinge kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 808 innbyggere.
Engelsk 1. divisjon 1888–89
'''Engelsk 1. divisjon 1888–89''' var den første sesongen i Football League. Ligaen ble grunnlagt 17. april 1888 i Manchester, og den første sesongen ble spilt fra høsten 1888 til våren 1889. Preston North End ble ligamester og vant også FA-cupen. De ble dermed den første klubben i engelsk fotball som vant The Double og dertil ved første mulighet. == Tabell ==
Valg av klubber til Football League
Football Leagues regler fastslo at de fire dårligste klubbene måtte fratre ligaen og så søke om å bli gjenvalgt. Klubber utenfor Football League måtte søke om å bli innvalgt. Fotball Leagues årlige generalforsamling (Annual General Meeting - AGM) holdt valg over hvilke klubber som skulle få spille i ligaen den påfølgende sesongen. Ved den første avstemningen ble alle de fire dårligste klubbene gjenvalgt.
Avstemningsresultatene fra AGM 1889 :
Frøydis Alvær
Frøydis Alvær (født 16. september 1945 i Bergen) er en norsk barnebokforfatter, teaterpedagog og barneteaterinstruktør. Alvær var tidligere knyttet til Suttung-bevegelsen og har skrevet blant annet skuespill basert på eventyr og mytologi.
Frøydis Alvær het Frøydis Alvær Barth inntil 1998. Hun er bosatt i Oslo.
Guam under Sommer-OL 2004
Guam i Sommer-OL 2004. Fire sportsutøvere fra Guam deltok i tre sporter, friidrett, bryting, sykling og svømming i Sommer-OL 2004 i Athen. Det var femte gangen Guam deltok i et sommer-OL. De vant ingen medaljer.
Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung
Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung er en tysk stiftelse som forvalter Kruppfamiliens tidligere familieformue.
Stiftelsen er største aksjonær i selskapet ThyssenKrupp, med en andel på 25,1 % (2006). Ettersom Thyssen ved fusjonen utgjorde to tredjedeler og Krupp en tredjedel er dette en ikke ubetydelig aksjepost. ThyssenKrupp har 200 000 ansatte og omsatte i 2003 for omkring 300 milliarder kroner.
Danmark (øy)
Opprinnelsen til navnet er noe uklar, men det har lange tradisjoner, og finnes brukt i skriftlige kilder tilbake til 1783.
Triton (gresk mytologi)
Triton (gresk: Τρίτων) var i henhold til gresk mytologi sønn av havguden Poseidon og havgudinna Amfitrite. Han fungerte som sendebud for sin far Poseidon, og som sin far bar han en trefork, men Tritons særlige attributt var konkylieskjell som han blåste i som en trompet. Det lød som en kakofoni slik at det kunne skremme mektige kjemper på flukt. Triton er kunsten vanligvis representert som halvt menneske og halvt fisk; mannlig overkropp med en eller to fiskehaler. I henhold til Ovid var hans skuldre «begrodd med fiskeskjell».
Danmark (øy)
Fra 1923 til 1972 lå Sandviken sjøbad på øya.
Gaute Bie
Gaute Bie (født 4. mars 1979 i Bergen) er en norsk forfatter. Han vokste opp i Arendal.
Danmark (øy)
Holmen har frem til 1970-tallet vært benyttet av Bærum Roklubb, som hadde klubbhus med vinteropplag for medlemmenes robåter, kanoer og kajakker.
Triton (gresk mytologi)
Triton var far til nymfen Pallas og fosterforeldre til gudinnen Athene. Pallas ble drept av Athene under en slåsskamp mellom de to gudinnene. Triton er tidvis sitert som far til monsteret Skylla med Lamia. Han kan tidvis bli mangedoblet til en rekke av tritonere, havets daimonere. I Vergils Æneiden, sang 6, er det fortalt at Triton drepte Misenos, en sønn av Aiolos, ved å drukne ham for å utfordre gudene til spille så bra som han selv gjorde.
Tritonere
Over tid kom Triton til å bli assosiert med en klasse av fiskelignende vesener, tritonere (gresk: Τρίτωνες) som kunne være både mannlige som kvinnelige, og vanligvis var eskorte for maritime guddommer. Tritonere var en art havguddommer født av Triton. Triton selv bodde sammen med sine foreldre, Poseidon og Amfitrite, som også var kjent som Kelaino («den mørke»), i et gyllent palass på havets bunn. I motsetning til deres stamfar Poseidon, som alltid ble framstilt som menneske i antikkens kunst, er Tritons nedre kropp lik en fisk mens hans øvre halvdel er lik et menneske. Ordinære tritonere ble beskrevet i detalj av den greske forfatteren Pausanias:
Da Pausanias besøkte byen Triteia på 100-tallet e.Kr. ble han fortalt at navnet på byen fra avledet fra eponymisk Triteia, en datter av Triton, og det ble hevdet at hun hadde grunnlagt byen sammen med sin sønn (som hun hadde med Ares), en blant flere mytiske helter ved navn Melanippos («Svart hest»).
Tritonene var havets trompetblåsere, trompeter som var gjort av store skjell, hovedsakelig konkylier. De blåste i sine skjell for stilne havets bølger, eller det motsatt, å blåse dem opp, men alltid på kommando av Poseidon.
Triton-fontener og -skulpturer
Da romerne tok til å anlegge fontener i hageanlegga sine, blei Triton-figurer et naturlig innslag. Berninis Fontana del Tritone (1642–43) på Piazza Barberini i Roma er kanskje den mest kjente i dag. En annen kjent Triton-fontene står ved hovedbussterminalen i Maltas hovedstad Valletta.
I Oslo vokter Triton hovedinngangen på Den Norske Amerikalinjes tidligere kontorbygg på Jernbanetorget.
Triton i moderne tid
Den største månen til planeten Neptun har fått navnet Triton. Dette skyldes at Neptun er den romerske betegnelsen på havguden, Tritons far.
I Disney-filmen om Den lille havfruen er Triton navnet på faren til hovedpersonen, som er basert på havfruen i Hans Christian Andersens eventyr med samme navn.
I moderne industri forbindes Triton med kraftige maskiner, som Fords Triton Engines og Mitsubishis Triton pickup-biler.
Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung
Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung engasjerer seg sterkt i filantropi og støtter en rekke almennyttige formål, bl.a. kultur og sport. Stiftelsen deler også ut en rekke priser og stipendier.
Adressa
Adressa kan bety:
Wax Simulacra
Wax Simulacra er en Grammy Award-vinnende singel fra albumet The Bedlam in Goliath av The Mars Volta. Singelen debuterte 18. november 2007 på San Francisco's Live 105 FM. Den hadde tidligere vært spilt live av bandet under navnet «Idle Tooth». B-siden «Pulled to Bits» er en cover av en Siouxsie & the Banshees-sang.
Sangen fikk en Grammy for Best Hard-Rock Performance.
Choose Love
Choose Love er det trettende studioalbumet til Ringo Starr, utgitt i 2005. Albumet ble spilt inn i løpet av 2004 og 2005. Albumet ble godt mottatt av kritikere. Han brukte det samme ensemblet som han spilte inn albumene Vertical Man og Ringo Rama med. Starr produserte albumet sammen med sin musikalske makker gjennom flere år, Mark Hudson. På samme måte som på tidligere album, har Ringo Starr også her med kjente gjesteartister; Billy Preston og Chrissie Hynde fra The Pretenders er de mest kjente gjestene.
Choose Love oppnådde ikke plassering på albumlistene hverken i Storbritannia eller i USA. Begge forgjengerne, Vertical Man og Ringo Rama, var større kommersielle suksesser.
Sporliste
Alle sanger av Richard Starkey/Mark Hudson/Gary Burr/Steve Dudas/Dean Grakal, unntatt hvor merket.
Anonymarkitektur
Anonymarkitektur er en betegnelse som brukes om arkitektur som ikke er knyttet til navngitte formgivere - arkitektur uten arkitekt. Anonymarkitektur kan ha stor verdi både fordi bygningene er arkitektonisk gjennomarbeidede og bygget med høye, håndverksmessige kvaliteter. Disse bygningene kan fortelle om byggherrens og byggmesterens tekniske og estetiske forbilder, inspirasjon og påvirkning, regionalt og lokalt. Anonymarkitektur kan også betegnes som folkelig arkitektur som er utviklet gjennom år på bakgrunn av tradisjon, felles interesser og nytte.
Det er viktig å legge merke til at anonymarkitektur ikke nødvendigvis er det samme som anonym arkitektur.
I Norge starter den planmessige, skolerte arkitekturen med festningsverkene som ble oppført fra midten av 1600-tallet med offisersutdannede ingeniører som ansvarlige. En egen, sivil, norsk arkitektutdannelse kom først på plass da NTH ble opprettet i 1910. Før dette valgte mange en utdannelse som bygningsingeniør eller studerte til arkitekt ved institusjoner i utlandet. Helt frem til vår tid har det vært vanligst at det er en byggmester som står for utforming, tegning og teknisk beregning av private bygninger.
Anonymarkitektur var et begrep som kom inn i språket på 1960-tallet, da tidsånden gav rom for at man ikke bare så de store, monumentale, signerte bygningene, men også oppdaget hvordan enkeltbygninger og strøksbebyggelse kunne fortelle viktige historier om en sivilisasjon, en betydelig utvikling eller en historisk hendelse. Over tid vokste det tilsynelatende betydningsløse og uinteressante til å få kulturell og historisk verdi. I mange tilfeller vil anonymarkitektur representere og gjenspeile det folkelige og folkets tenking og utvikling langt bedre enn de monumentale byggverkene – som ofte er unntak og ikke representerer det hverdagslige og allmenne.
Melkeramper i Selbu er et godt eksempel på anonymarkitektur fra Norge, et annet er de norske bondestuene og ensartet boligbygging.
I Tysfjord kommune har man i flere år arbeidet med restaureringen av Rørvik gård. Gården er et eksempel på et selvbergingsbruk og folkelig arkitektur.
Johann Christian Bach
Den første musikkopplæringen fikk JC Bach av faren. Etter JS Bachs død reiste den knapt 15 år gamle JC Bach til Berlin der han fikk pianoutdanning av halvbroren Carl Philipp Emanuel Bach. I 1754 reiste han til Milano og gikk i tjeneste hos grev Agostino Litta før han i 1760 tiltrådte som andreorganist i Milano domkirke. I 1762 slo han seg ned i London og fikk med tida en sentral posisjon i byens musikkliv.
Den åtte år gamle Wolfgang Amadeus Mozart møtte JC Bach i London 1764 og fikk fem måneders undervisning av ham. Særlig i Mozarts tidlige verk kan en finne påvirkning fra JC Bach.
JC Bachs symfonier og klaversonater gav viktige impulser til utviklingen av den klassiske sonateformen.
Ungdom og første utdanning
JC Bach var den ellevte av de i alt tretten barna Johann Sebastian Bach fikk med sin andre ektefelle, Anna Magdalena Wilcke. Faren gav ham den første musikkundervisningen, men dette kan bare ha begrenset seg til et elementært grunnlag, for Johann Sebastian Bach var en svært etterspurt yrkesutøver helt inn i sine siste leveår. Det antas at den andre boken av farens Das Wohltemperierte Klavier ble skrevet og brukt som instruksjon for JC Bach. Komponisten Johann Elias Bach, som fra 1738 til 1743 var sekretær for fader Bach og bodde i husholdet hans, kan meget vel ha bidratt til opplæringen.
Fader Bach døde 28. juli 1750 uten å etterlate seg et skriftlig testamente, men hadde gitt JC Bach muntlig tilsagn om tre pedalklaver taksert til 50 taler hver. Under fordelingen av boet etter faren fikk han klaverene som lovet, tross prostester fra sine tre halvbrødre. I tillegg fikk han klær og 38 taler i kontanter. Samme år reiste den da 15 år gamle JC Bach til Berlin der halvbroren Carl Philipp Emanuel Bach var kammercembalist hos kong Fredrik II av Preussen. CPE lærte opp JC til å bli en dyktig pianist som endte opp med å holde flere vellykkede konserter i Berlin. Oppføringene ved Berlins kongelige opera, som den gang hadde sin glanstid under ledelse av hoffkapellmesteren Carl Heinrich Graun, gav ham sterke musikalske inntrykk.
Læreår i Italia: mellom kirke og opera
I 1754 reiste JC Bach til Italia og gikk i tjeneste hos grev Agostino Litta i Milano. Litta finansierte et studium i kontrapunkt hos padre Giovanni Battista Martini i Bologna. I tiden hos greven komponerte JC Bach instrumentalverker for grevens privatorkester, og framfor alt kirkemusikk. En messe, et Dies irae (begge rundt 1757/1758), et dobbeltkorig Magnificat (1758) og et Te Deum (1759) gjorde spesielt stor suksess.
I 1760 konverterte JC Bach til katolisismen, før han tiltrådte som organist i den romersk-katolske Milano domkirke, Den øvrige Bach-familien var ikke begeistret for bruddet med familietradisjonene, spesielt CPE Bach uttalte seg negativt.
JC Bachs inntreden i den katolske kirke medvirket trolig til at hans verker ble trykket i stort omfang, og blant annet fikk større utbredelse i Østerrike enn de øvrige i Bach-familien. Hans symfonier fylte i Østerrike den samme funksjon i liturgien som kirkesonaten vanligvis gjorde.
Ved siden av arbeidet som kirkemusiker, knyttet JC Bach også kontakter med operascenen. Han skrev allerede i 1758 arien «Misero pargoletto» for kastratsangeren Filippo Elisi, som til publikums gjentatte da capo-ønsker sang den i operaen Demofoonte av Giovanni Battista Ferrandini. Under karnevalet i 1761 oppførte JC Bach sin første opera, Artaserse i Torinos Teatro Regio. Den må ha gjort lykke, for han fikk straks i oppdrag å skrive to nye operaer for Teatro San Carlo i Napoli: Catone in Utica (4. november 1761) og Alessandro nelle Indie (20. januar 1762).
Opp- og nedturer i London
Oppmerksomheten som ble disse verkene til del, førte til at ble JC Bach kjent også utenfor Italia. Den britiske dronningen Sophie Charlotte ble oppmerksom på ham og engasjerte ham som sin personlige musikklærer. I mai 1762 tok JC Bach avskjed hos Milano Domkapitel og reiste til London hvor han ankom sommeren samme år. Seks klaverkonserter op.1 (1763) var hans første publiserte verk i England. Den siste konsertens finalesats består av variasjoner over God save the King.
Som konsertarrangør høstet JC Bach stor suksess. Sammen med komponisten og gambevirtuosen Karl Friedrich Abel, som han en tid delte bolig med, grunnla han «Bach-Abel Concerts». Det var de første abonnementskonsertene i London, og i 17 år blant de mest populære arrangementene i Londons selskapsliv. Den første konserten ble holdt 29. februar 1764, den siste 9. mai 1781. På programmet satte JC Bach og Abel sine nyeste symfonier og solokonserter, utdrag av operaer og til og med kirkelige korverk. JC Bach gjenopptok også pianistkarrieren som han startet opp i Berlin. 2. juni 1768 spilte han under en konsert av oboisten Johann Christian Fischer en «solo på pianoforte», og ble dermed den første som presenterte instrumentet for et britisk publikum.
Leopold Mozart og den åtte år gamle sønnen Wolfgang Amadeus oppholdt seg i London i 1764 og 1765. JC Bach og W.A. Mozart spilte sammen for første gang i april 1764, og Leopold Mozart anbefalte sin sønn å etterligne JC Bach tiltalende komposisjoner. Bekjentskapet fikk stor musikkhistorisk betydning ved at man kan påvise innflytelse fra JC Bach stil i W. A. Mozarts første Londonsymfonier; ja selv i Mozarts modne verk kan en finne spor av JC Bach påvirkning. JC Bach og Mozart traff hverandre igjen i Paris i 1778.
Det største høydepunktet i JC Bachs karriere var en oppføring av operaen Temistocle ved hoffteateret i Mannheim 5. november 1772. Oppføringen kom i stand på invitasjon av kurfyrst Karl Theodor av Bayern. Etter at JC Bach vendte tilbake til London, giftet han seg sannsynligvis med den italienske operasangerinnen Cecilia Grassi, som hadde vært engasjert som primadonna i London siden 1766. En andre opera som han skrev for Mannheim, Lucio Silla (4. november 1774, etter en libretto som Mozart allerede hadde tonesatt for operaen i Milano), fikk ikke samme oppsiktsvekkende suksess som Temistocle, men med La clemenza di Scipione opplevde JC Bach 4. april 1778 i King's Theatre enda en dundrende suksess. Verket ble tatt opp igjen sesongen etter, og ble også oppført posthumt i 1805 – også da med stor suksess.
Siste år
I 1779 ble JC Bach invitert til å oppføre en ny opera ved Académie Royale de Musique i Paris, men oppføringen av Amadis des Gaules med en libretto av Philippe Quinault (tidligere tonesatt av Jean-Baptiste Lully) 14. desember 1779, falt gjennom, hovedsakelig på grunn av artillerioffiser Vismes' dårlige dramaturgi. I Paris traff JC Bach igjen W. A. Mozart, og ifølge Mozarts egne uttalelser i et brev til sin far 27. august 1779, hilste JC Bach ham som en god venn.
Etter dette begynte JC Bachs stjerne å synke. Det ble fortalt at en av hans tidligere elever, pianisten og komponisten Johann Samuel Schroeter, tok pianoelever, en viktig inntektskilde, fra ham. Inntektene fra Bach-Abel-konsertene var også begynt å svikte. På grunn av de finansielle problemene flyttet JC Bach til Paddington. I tillegg kom en raskt forverret helsetilstand som førte til at JC Bach satte opp sitt testamente 14. november 1781. Han døde 1. januar 1782 i Paddington og ble gravlagt 6. januar 1782 på St. Pancras Churchyard i grevskapet Middlesex. Dronningen betalte gravferdskostnadene og tildelte JC Bachs enke en livslang pensjon på 200 pund, samt 100 pund til hjemreisen til Italia.
Betydning
J.C. Bach er den eneste av Bach-sønnene det finnes bevarte operaer etter. I tillegg til en original oppfinnsomhet og de tekniske ferdighetene han ervervet seg hos padre Martini, viser JC Bachs kirkemusikk og spesielt de italienske operaene, trekk som er typiske for den neonapolitanske skolen. Temistocle, som han skrev for det kurfyrstelige hoffet i Mannheim, står med sin bruk av kor og selvstendige orkesterstykker nær operaene til Niccolò Jommelli og Tommaso Traetta. Ved slutten av siste akt leder flere påfølgende solo- og ensemblesatser via sømløse overganger til en gjennomkomponert aktfinale. Slike finaler var allerede vanlige praksis i den muntre opera buffa-formen, men i den alvorlige opera seria var de fremdeles en nyhet.
JC Bach overførte den sangbare italienske bel cantostilen til symfoniene og klaversonatene, og skapte dermed en egen, personlig farget stil. De svingende-elegante melodiene i symfoniene og sonatenes åpningsatser ble et varemerke for den galante stilen, også kalt «syngende allegro». JC Bachs symfonier består stort sett av tre satser: en hurtig sats i sonatehovedsatsform, en langsom sats som lyrisk hvilepunkt og en finale i en dansbar takt. Symfoni i g-moll op. 6 står i en særstilling, da det er hans eneste som går i moll. Den benytter seg av et Sturm und Drang-preget musikalsk språk – dvs. lidenskapelig begeistrede gester, skarpe og hyppig forekommende dynamiske kontraster – og regnes som en av komponistens mest personlige verk.
Kammermusikken preges også av JC Bachs lette og finslepne skrivemåte. De seks kvintettene op. 11 for fløyte, obo, fiolin, bratsj og cello er de mest kjente av hans kammermusikalske verker.
JC Bach var ingen dypsindig komponist, men tross den overflatiske elegansen er musikken hans følsom og oppfinnsom.
J. S. Bach og J. C. Bachs kontrasterende stiler
Faren døde da Johann Christian var knapt femten år, og det er kanskje en grunn til at det er vanskelig å finne likhetspunkter i musikken deres. Som kontrast kan nevnes at Carl Philipp Emanuel Bach, Johann Christians mye eldre halvbror, som var 36 år da fader Bach døde, anvendte enkelte av farens elementer i sine pianosonater, spesielt kontrapunkt.
JC Bachs melodiske stil skiller seg fra resten av familien. Han komponerte i den galante stilen, det vil si at han anvendte balanserte fraser med vekt på melodi og akkompagnement uten mye kontrapunktisk kompleksitet. Rokokkobevegelsens vektlegging av lettflytende melodier med periodiske fraser oppsto som en reaksjon på barokkmusikkens intrikate linjer og ble en forløper for wienerklassisismen, som kombinerte den galante estetikken med en fornyet interesse for kontrapunkt.
Ettermæle
To andre i familien Bach bar navnet Johann Christian, men ingen av dem var komponister.
Det fjerde bindet av Charles Burneys History of Music inneholder en full gjennomgang av J.C. Bachs karriere
Mozart satte J.C. Bachs musikk høyt og arrangerte tre av sonatene i Bachs op. 5 til Klaverkonsert K. 107.
Astri Rynning
Astri Sverdrup Rynning (født 10. mai 1915 i Sandefjord, død 17. november 2006) var en norsk dommer og politiker (H).
Hun ble cand. jur. i 1940 og arbeidet deretter som advokatfullmektig i Larvik og dommerfullmektig i Solør. Hun arbeidet i Justisdepartementet fra 1945, hvor hun fra 1956 var byråsjef.
I 1963 ble hun byrettsdommer i Oslo byrett, hvor ble frem til hun ble lagdommer i Eidsivating lagmannsrett i 1969. I 1978 ble hun lagmann og førstelagmann fra 1980 frem til nådd aldersgrense i 1985. Hun fortsatte som ekstraordinær lagdommer frem til fylte 75 år.
Hun ble landskjent i 1985 da hun administrerte spionsaken mot Arne Treholt. Hun var også dommer i Lillehammer-saken i 1974 og i saken Henki Hauge Karlsen anla for urettmessig avskjedigelse.
Familie
Hun var datter av høyesterettsadvokat Trygve Rynning og hjemmeværende husmor Aagot Sverdrup.