cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anderton båtheis
Bakgrunn
I 1734 ble et navigasjonssystem for seiling på elven Weaver fullført, og denne ga en seilbare transportrute for salt fra Winsford gjennom Northwich til Frodsham hvor Weaver munner ut i Mersey. Åpningen av Trent og Mersey-kanalen i 1777 ga enda en transportrute, hvor deler av denne nært opptil seilingsruten på Weaver, men gikk videre sør til kullgruvene og den keramiske industrien rundt Stoke-on-Trent.
Langhaug
Langhaug er en betegnelse på en avlang eller oval gravhaug. Til forskjell fra rundhauger så mangler ofte langhauger fotkjede. Langhauger rommer ofte kvinnegraver.
Anderton båtheis
Bakgrunn
I stedet for at disse to vannveiene skulle konkurrere med hverandre, fant eierne ut at det var bedre at de koordinerte virksomheten. I 1793 ble det gravd ut et basseng på den nordlige bredden av Weaver ved Anderton, som tok elven helt fram til foten av klippene med kanalen, 15,2 meter over. Det ble anlagt for frakt av gods mellom de to vannveiene, blant annet to kraner, to saltrenner og et kabeltrekk, sannsynligvis etter modell av det mye større kabeltrekket ved Coalport. Disse anleggene ble i 1801 utvidet med ytterligere en kai og en ny adgang til bassenget i 1831.
Kvalifisering til EM i fotball 2024, gruppe F
Kvalifisering til EM i fotball 2024, gruppe F er en av ti grupper i EM-kvalifiseringsturnering for å se hvilke lag som kvalifiserer seg til europamesterskapet i fotball i 2024, som skal avholdes i Tyskland. Gruppe F består av følgende lag: Aserbajdsjan, Belgia, Estland, Sverige og Østerrike. Trekningen ble gjennomført i Frankfurt am Main i Tyskland 9. oktober 2022. Lagene skal spille mot hverandre hjemme og borte i en round robin-format.
Volvo FM
Modellen produseres i Volvo Lastvagnars fabrikk i Tuve, Sverige og Gent, Belgia, samt i Volvo Trucks monteringsanlegg rundt i verden. Selve førerhuset produseres i Volvos fabrikk i Umeå, Sverige.
Kvalifisering til EM i fotball 2024, gruppe F
Gruppevinneren og andreplassen i kvalifiseringsgruppa kvalifiserer seg til europamesterskapet.
Kamper
--
---
-
Anderton båtheis
Planlegging og design
Fram til 1870-tallet hadde bassenget ved Alderton utviklet seg til å bli et sentralt nav for omlasting av gods i begge retninger, med store lagerbygninger, tre uavhengige kabeltrekk og fire saltrenner. Denne omlastningen var imidlertid ressurskrevende, både med hensyn til tidskonsum og penger. Det ble derfor besluttet at det var behov for en langt bedre forbindelse mellom de to vannveiene.
Et sluseanlegg ble raskt forkastet, både på grunn av plassmangel, men også fordi dette ville ha tømt for mye vann bort fra kanalen på oversiden gjennom opereringen av slusene. I 1870 ble det formelt fremmet et forslag om en båtheis mellom de to vannveiene. Den daværende eieren av Trent og Mersey-kanalen, North Staffordshire Railway Company ble av styret for Weaver-vannveien bedt om å bidra til finansieringen, og da dette gikk i orden, bestemte de at de kunne sørge for finansieringen i fellesskap.
I oktober 1871 ble det gitt tillatelse til bygging av en båtheis for å koble de to vannveiene bedre sammen. Midler ble bevilget i juli 1872 og Emmerson Murgatroyd & Co. Ltd. i Stockport og Liverpool fikk oppdraget. Arbeidet ble startet før årsskiftet, og tok 30 måneder.
Båtheisen ble åpnet for trafikk 26. juli 1875, og totalkostnaden var 48,428 pund, noe som utgjør rundt 3,5 millioner pund i dagens verdi.
Hydraulikk
Sjefingeniøren Edward Leader Williams i Weaver-vannveien utredet mulige konstruksjoner, og anbefalte til slutt en konstruksjon som var basert på to vannfylte løftekar (caisson) som kunne fungere som motvekt for hverandre, slik at det ikke ble behov for så mye kraft for å løfte opp og ned. I stedet for å bruke kjetting for å kontrollere løftekarene, ble det foreslått løftesøyler (piston) i vannfylte hydrauliske presser for å holde løftekarene, og disse gikk ned i grunnen. Slik kunne strukturene som holdt løftekarene ovenfra bli lettere.
På elvenivået sto løftekarene i vannfylte sandsteinskamre. Konstruksjonen over besto av syv hule pilarer av støpejern med skinner for løftekarene og som støttet en øvre arbeidsplattform, gangveier og trapper for adkomst. På det øvre nivået var båtheisen tilknyttet Trent og Mersey-kanalen gjennom en 50,3 meter lang akvedukt av smijern, med smijernsporter i begge ender.
Problemer med hydraulikken
De første fem årene fungerte båtheisen uten noen problemer, de eneste periodene hvor den var stengt var ved så kaldt vær at kanalen frøs til. I 1882 brast en av de hydrauliske støpejernssylindrene mens løftekaret som den holdt var oppe på kanalnivå, bærende på en båt. Løftekaret falt hurtig, men vannet som rant ut fra bruddet sinket fallet, og den vannfylte sandsteinskammeret på elvenivået dempet sammenstøtet. Ingen ble skadet i uhellet, og konstruksjonen ble ikke ødelagt. Under den etterfølgende testingen, viste det seg at også den andre sylinderen sviktet, og båtheisen ble stengt i selv måneder mens deler av de to sylindrene ble skiftet ut og forbindelsesrøret, som ble antatt var årsaken til uhellet, ble omarbeidet.
Trafikkmengden økte jevnt utover 1880- og 1890-årene, men det hydrauliske systemet fortsatte å skape enkelte problemer. Både i 1887, 1891 og i 1894 måtte reparasjonsarbeider gjennomføres. Men det største problemet var korrosjon på søylene som holdt løftekarene. Bruken av kanalvannet som den arbeidende væsken i hydraulikken og nedsenkningen av søylene i den våte dokken på elvenivå første til korrosjon og spordannelser i søylene. Forsøk på å reparere disse sporene med kobber gjorde bare problemet større, da kobberet reagerte elektrolyttisk med det syreholdige kanalvannet og påskyndet korrosjonen av jernet omkring kobberreparasjonene.
I 1897 ble derfor heisen omarbeidet til å bruke destillert vann som den arbeidende væsken. Dette reduserte korrosjonen, men hindret den allikevel ikke. I de kommende årene måtte stadig oftere nye vedlikeholds- og reparasjonsarbeider gjennomføres, og hver gang måtte heisen enten stenge i flere uker, eller arbeide med redusert kapasitet, ved hjelp av bare et løftekar.
Overgang til elektrisitet
I 1904 måtte båtheisens styre ta et valg om den skulle stenges for en lengre tid på grunn av omfattende vedlikeholdsarbeider for utskifting av de hydrauliske kamrene. De utredet da alternativer, og det ble foreslått å skifte ut hydraulikken med elektriske motorer og et system med motvekter og overliggende trinser, slik at de to løftekarene kunne arbeide uavhengig av hverandre. Selv om dette medførte langt flere bevegelige deler enn det hydrauliske systemet, ville alle disse befinne seg lett tilgjengelig over bakken, slik at vedlikehold og reparasjoner ble lettere og billigere, og slik forlenget den operative tiden.
Siden både løftekarene og motvektene nå skulle bæres av selve bærekonstruksjonen, medførte dette at både fundamenteringen og selve bærekonstruksjonen måtte forsterkes. Dette ble imidlertid gjennomført slik at stengetiden bare ble i tre korte perioder.
Den nye bærekonstruksjonen besto av ti A-formede stålrammer, fem på hver side av heisen, med støtte fra et maskindekk 18 meter over elvenivå. De elektriske motorene drev både drivakslene og stpøejernstrinsene som var montert på maskindekket. Ståltau festet til hver side av løftekarene passerte over trinser til 36 støpejernsmotvekter, 18 på hver side. Hver motvekt veide 14 tonn, slik at 18 motvekter kunne avbalansere vekten på 252 tonn av et fylt løftekar. Den elektriske motoren var nødvendig for å kompensere for friksjonen mellom trinsene og løftet. Det ble installert en motor på 30 hestekrefter (22 kW), men ved normal drift var bare halvparten av denne styrken nødvendig.
I tillegg til disse endringene, måtte også kamrene løftekarene sto i på elvenivå nå tømmes for vann, i tillegg måtte akvedukten mellom heisen og kanalen styrkes. De opprinnelige løftekarene ble beholdt, men modifisert til å kunne påmonteres ståltauene som støttet dem på begge sider.
Ombyggingen ble gjennomført i årene 1906 til 1908. Som planlagt medførte imidlertid arbeidene at heisen bare var stengt i totalt kun 49 dager, fordelt over tre perioder i løpet av disse årene. Den nye, omarbeidede heisen åpnet offisielt 29. juli 1908, selv om en av løftekarene hadde vært operativ ved hjelp av det nye systemet fra mai samme år.
Videre drift
Etter konverteringen til elektrisk drift, var båtheisen i drift i 75 år, hvor det var behov for jevnlig vedlikehold, særlig knyttet til slitasje på ståltauene som følge av at de hele tiden ble vinsjet opp på trinsene. Vedlikeholdet var enklere, og siden løftekarene kunne opereres uavhengig, førte ikke dette til at båtheisen måtte stenge.
For å hindre/dempe korrosjon på den nye bærekonstruksjonen, ble denne dekket med en blanding av tjære og gummi rundt hvert 8. år.
Under andre verdenskrig, i årene 1941 og 1942 ble de opprinnelige hydrauliske karene i bakken tatt opp for å kunne bruke jernet til andre formål.
Utover på 1950- og 1960-tallet sank kanaldriftens kommersielle betydning, og fra 1970-årene ble kanalen og båtheisen hovedsakelig benyttet av fritidsbåter. I 1983 ble heisen stengt på grunn av korrosjonsproblemer.
Restaurering
Utover på 1990-tallet gjennomførte British Waterways flere innledende undersøkelser for muligheter til å restaurere båtheisen, før dette gikk ut på anbud. Opprinnelig var hensikten å restaurere det elektriske systemet, men i 1997, etter konsultasjoner med English Heritage, ble det besluttet å restaurere tilbake til den hydrauliske funksjonen ved hjelp av hydraulisk olje.
Restaureringen ble påbegynt i 2000 og båtheisen gjenåpnet for båttrafikk i mars 2002.
Selv om det er en modifisert utgave av den originale hydraulikken som ble remontert, ble også den ytre rammen og trinsene fra årene 1906-1908 beholdt, uten at de nå har noen operativ funksjon.
Cicindela aurofasciata
Cicindela aurofasciata er en av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere (Cicindelinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Den finnes ikke i Europa, men i varmere strøk av Asia.
Utseende
Cicindela aurofasciata har en ganske svart farge med en stor og lett synlige gule flekk, som danner et lett gjenkjennelig mønster, på hver dekkvinge. Kjevene er lyse, mens munnskjoldet (clypus) er mørkt.
Levevis
Cicindela aurofasciata finnes i tilknytning til åpne solrike tørre lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
20. serierunde i Eliteserien 2020
20. serierunde i Eliteserien 2020 startet med –  lørdag 3. oktober, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 4. oktober og avsluttet med –.
Kampfakta
<div id="Sarpsborg 08 v Stabæk">
<div id="Vålerenga v Mjøndalen">
<div id="Bodø/Glimt v Sandefjord">
<div id="Viking v Strømsgodset">
Asker og Bærum Skikrets
Asker og Bærum Skikrets (stiftet 20. mai 1914) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Asker og Bærum Skikrets, Aurskog og Høland Skikrets, Follo Skikrets og Romerike Skikrets ble slått sammen til Akershus Skikrets i 1988.
Mari Lunnan
Hun er utdannet ved Norges musikkhøgskole der hun fullførte 4 årig vokalpedagogisk studium. I 1989 ledet hun sitt første radioprogram, i NRK, «Tonefølge».
Hun har siden 1993 jobbet for NRK, blant annet i P1, P2 og NRK Klassisk. På NRK1 var hun programleder for musikerportrettserien «Sangskatter».
Lunnan er datter av NRK-journalisten Andreas Lunnan (1940–2012) og barnebarn av komponisten Paul Okkenhaug (1908–75)
Institutt for molekylær biovitenskap
Institutt for molekylær biovitenskap er en institusjon ved Universitetet i Oslo. Instituttet oppstod som resultatet av sammenslåingen av Avdeling for celle- og molekylær-biologi og Avdeling for fysiologi ved Biologisk institutt, og Biokjemisk institutt. Instituttet har som mål å styrke og synliggjøre den omfattende biomolekylære forskningen som skjer innen Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet.
Per Martin Sunde
Per Martin Sunde (født 23. februar 1944 i Oslo) er en norsk tidligere alpinist. Han representerte Sportsklubben Njård.
Sunde vant slalåm i NM i alpint i 1961 og 1964. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med 16.-plass i slalåm og 23.-plass i storslalåm.
Sunde har etter karrieren innen idretten blant annet drevet med idrettsmedisin.
The Brahma Diamond
The Brahma Diamond er en amerikansk stum kort dramafilm fra, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Historien følger en skruppelløs turist, som planlegger å stjele den berømte diamanten «Verdens lys» og han narrer en ung kvinne til å hjelpe ham under tyveriet.
Men kvinnen blir snart arrestert og havner i fengsel, samtidig som kjeltringen forbereder seg på å selge diamanten og komme seg unna.
Flå kirke (Melhus)
Flå kirke er en liten langkirke av tre ved tettstedet Ler i bygda Flå, Melhus kommune i Trøndelag. Kirka er sognekirke i Flå sogn i det tidligere Melhus prestegjeld, og faller under Gauldal prosti. Flå kirke ble restaurert i 1968.
Den har et 16-stemmers pipeorgel bygget av Ryde & Berg i 2004. Dette erstattet orgelet fra 1930. Tidligere statsmininster Per Borten er gravlagt på kirkegården ved kirka. Kirka ligger ca. 200 m øst for E6.
Historie
Man vet ikke sikkert når den første kirken på Flå ble bygget. Første sikre skriftlige kilde er Olav Engelbrektssons jordebok fra 1533 hvor Flå kirke nevnes, men det kan ha stått kirke her helt tilbake til 1100-tallet. En antatt grunn til at man mangler kilder for kirkens tidlige historie er at prestegården med kirkedokumenter gikk tapt i en brann på 1600-tallet. I 1345 gikk det et jordras som tettet til elven Gaula, og da dette til slutt brast, ble dalen oversvømmet. Flere kirker ble ifølge historiske beretninger totalskadd i denne flommen, blant disse antar man at Flå kirke var.
Etter dette ble det bygget ny kirke på Kirkflå (Kjerskflå) oppunder Flå-åsen, dette skal ha vært en stavkirke. Selv om det her var tryggere i forhold til flom, var det værhardt, og et uvær i 1664 etterlot betydelige skader på kirken. Man besluttet etter hvert å bygge ny kirke på samme sted, og i 1686 ble det ferdigstilt en ny kirke på Kirkflå. På 1700-tallet ble kirkene solgt til private, men bygdefolket kjøpte tilbake kirken i 1779 for 950 riksdaler.
Man fant snart ut at kirkens plassering var lite sentral, og mens den hadde vært i privat eie hadde den også forfalt. Dette ledet til at man bygget ny kirke på Flå som altså er dagens kirke.
Perlemorciklide
Perlemorciklide er en art i gruppen ciklider. Den lever i klart, hardt vann i elver og innsjøer, vanligvis over sandbunn, men også mudder. Temperaturen ligger mellom 18 og 28ºC, pH mellom 7,5 og 9. Vannplanter finnes i noen områder.
Akvaristikk
Perlemorcikliden bør ha rikelig med gjemmesteder i akvariet. Den blir opptil 20 cm lang, og kan ta mindre fisk. Fisken kan bli noe aggressiv under lek.
Óscar Romero
Óscar Arnulfo Romero y Galdámez (født 15. august 1917 i Ciudad Barrios i departementet San Miguel i El Salvador, myrdet 24. mars 1980 i San Salvador) var en salvadoransk romersk-katolsk prest, og erkebiskop av San Salvador 1977–1980. Drapet på jesuittpresten og Romeros venn Rutilio Grande den 12. mars 1977, var en avgjørende opplevelse og et vendepunkt for Romero. Fra da av brukte han sin posisjon, uten hensyn til egen sikkerhet, til å ta uttrykkelig til motmæle mot den sosiale uretten, fattigdommen, drapene og torturen som fant sted i landet.
Han ble myrdet under en messe i San Salvador 24. mars 1980. Romero er en av den katolske kirkes helgener. Han ble saligkåret 23. mai 2015. Han ble helligkåret den 14. oktober 2018.
Bakgrunn
Óscar Arnulfo Romero ble født i en liten fjellby øst i kandet, nær grensen mot Honduras, og vokste opp i beskjedne kår. Hans eldre var Santos Romero og Guadalupe de Jesús Galdámez. Han hadde seks søsken: Den eldre broren Gustavo og de yngre Zaída, Rómulo, Mamerto, Arnoldo og Gaspar. Arminta døde ved fødselen. I tillegg hadde han minst én uekte søster.
Som 13-åring begynte han på internatskoleelev på gutteseminaret i San Miguel. Hans teologistudium begynte han på i 1937 på det jesuittdrevne presteseminaret i San Salvador. Samme året døde hans far. Han tok siste fase av studiene på Det pavelige universitet Gregoriana i Roma i 1941 der han fikk lisensiat i teologi cum laude.
Prest
Romero ble presteviet i Roma den 4. april 1942. I 1943 avbrøt han sitt doktorstudium innen kristen askese fordi hans biskop ønsket ham tilbake til El Salvador. Dette var under krigstider. Ettersom han reiste i august på et italiensk skip ble han og hans ledsager, doktoranden fader Valladares, arrestert på Cuba og internert der. Med hjelp fra noen redemptoristpatre ble deres viderereise via Mexico til El Salvador innvilget, og der fikk de en offentlig mottakelse.
I årene som fulgte arbeidet ham som sogneprest og som redaktør av kirkelige tidsskrifter i San Miguel. Han ble en etterspurt predikant langt utenfor bispebyens grenserr. Ved inngangan av 1960-årene hadde praktisk talt alle legbevegelser hans menighet i nærheten av katedralen av San Miguel som sitt midtpunkt.
Hjelpebiskop i San Salvador
Han ble utnevnt av pave Paul VI til hjelpebiskop av San Salvador i 1970. Han ble bispeviet av erkebiskop Girolamo Prigione, apostolisk nuntius til El Salvador,; med konsekrerende var erkebiskop Luis Chávez y González av San Salvador, og Arturo Rivera Damas, S.D.B., hjelpebiskop i San Salvador.
Biskop av Santiago de María
Han ble utnevnt til biskop av Santiago de María den 16. oktober 1974.
Erkebiskop av San Salvador
Han ble erkebiskop av San Salvador 2. februar 1977, og innført i embedet i byens katedral den 23. februar. Da han ble utnevnt til erkebiskop var han generelt oppfattet som sosialt konservativ. Han ble dypt berørt av mordet i mars 1977 på pater Rutilio Grande, som var en god venn av ham. Det bidro til at han ble en frittalende kritiker av El Salvadors militærregjering. Skjønt han hylle av tilhengere av frigjøringsteologi, skriver hans biograf at han «ikke var interessert i frigjøringsteologi men holdt seg trofast til katolsk lære om frigjøring og en preferentiell opsjon for de fattige», og ønsket en sosial revolusjon på indre reform. Frem til slutten av sitt liv fant han i sitt åndelige liv støtte i Opus Deis spiritualitet.
Erkebiskop Romero ble etterhvert også lagt merke til internasjonalt. Han ble nominert til Nobels fredspris i 1979 og utnevnt til æresdoktor ved Katholieke Universiteit Leuven i februar 1980. På turen til Europa for å motta æresdoktorgrad møtte han pave Johannes Paul II, og uttrykte sin bekymring for situasjonen i El Salvador. I februar 1980 skrev Romero også brev til USAs president Jimmy Carter og advarte mot følgene av USAs militære støtte til regimet i El Salvador.
Mordet på erkebiskop Romero
Romero ble skutt og drept 24. mars 1980 mens han sto for alteret og forrettet nattverd under en messe i et lite kapell i San Salvador. Dagen før hadde han holdt en preken der han oppfordret salvadoranske soldater, som kristne, til å adlyde Guds ordrer framfor menneskers, og slutte å utføre regimets undertrykkelse og menneskerettsbrudd. Det antas at Romeros drapsmenn var medlemmer av salvadoranske dødsskvadroner, inkludert to med utdanning fra den USA-drevne School of the Americas, og at de handlet på ordre fra folk i det salvadoranske forsvaret. Dette ble støttet i 1993 av en offisiell FN-rapport, som identifiserte mannen som beordret drapet som major Roberto D'Aubuisson – den senere grunnleggeren av Alianza Republicana Nacionalista (ARENA).
Helligkåringsprosess
I 1997 startet en prosess for å helligkåre Romero, og han fikk tittelen Guds tjener. Prosessen pågår fortsatt. Av enkelte regnes Romero allerede som en uoffisiell skytshelgen for Amerika og El Salvador. Salvadoranske katolikker omtaler ham ofte som «San Romero». Han blir også æret av andre kirkesamfunn, blant annet har Den engelske kirke gitt ham en egen dag i sin liturgiske kalender og, sammen med ni andre martyrer fra det tjuende århundre, en statue over Westminster Abbeys vestdør.
3. februar 2015 ble det meldt at han var anerkjent som martyr og at han ville bli saligkåret «om noen måneder». Dette ble senere fastsatt til 23. mai 2015.
Óscar Romero ble helligkåret samtidig som pave Paul VI den 14 oktober 2018.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Graveløpere
Graveløpere (Scaritinae) er en gruppe av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske. De er vanligvis lange og tynne, beina er forholdsvis korte og frambeina har kraftige tenner på leggene som de bruker til å grave med. Et karakteristisk trekk er at kroppen er snevret inn til en "stilk" (pedicel) mellom brystskjoldet og dekkvingene. Scutellum sitter på denne innsnevrede delen. Det er kjent 12 arter fra Norge.
Utseende
Små til store biller (2 – minst 40 mm), vanligvis avlange, slanke, noe flate, mørkfargede og blanke. Hodet er stort og flatt, særlig hos undergruppen Scaritini, som omfatter store arter med sterkt forstørrede overkjever. Fasettøynene er runde og utstående hos de fleste. Pannen er bred og flat, noen ganger med flere dype lengdefurer. Antennene er middels lange (korte til løpebiller å være), perlekjede-formede. Overkjevene (mandiblene) er noe forlenget og peker framover foran hodet. Brystskjoldet (pronotum) er noe bredere enn langt, omtrent så bredt som hodet eller noe bredere, omtrent ovalt på form. Fram- og bakhjørnene er avrundede, sidene jevnt krummede. Brystskjoldet er blankt med en markert midtfure. Hos den artsrike slekten Dyschirius er det høyt hvelvet og nærmest kuleformet, ellers vanligvis nokså flatt. Mellom brystskjoldet og dekkvingene er kroppen snevret inn til en smal "stilk". Dekkvingene er avlange med svakt krummede sider, markerte skuldre og tydelige punktrader på oversiden. Beina er forholdsvis korte (til løpebiller å være), framleggene (tibiae) er korte og kraftige med flere store tenner på utsiden som de bruker til å grave med.
Levevis
Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger. I Norge er graveløperen (Clivina fossor) og den lille arten Dyschirius globosus blant de vanligste billene på dyrket mark. Ellers er mange av artene i slekten Dyschirius knyttet til strender og fuktige steder. Noen er spesialiserte rovdyr som angriper gravende kortvinger av slekten Bledius. Enkelte arter kan leve i fjæra, de holder seg da gjerne nedgravd ved flo sjø.
Systematisk inndeling / norske arter
Inndelingen følger
Football League 3. divisjon 1997–1998
Dette er det fjerde nivået i engelsk fotball. Divisjonen ble opprettet i 1958-59, da man valgte å fjerne ordningen med 3. divisjon sør og nord. Dermed opprettet man 4. divisjon. I 1992-93 valgte klubbene på øverste nivå å forlate The Football League og danne FA Premier League, og dermed fikk de neste nivåene nye betegnelser. Historikken for denne divisjonen er følgende:
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Finn Frederik Wilhelm Wedel-Jarlsberg
Finn Frederik Wilhelm Wedel-Jarlsberg var en norsk baron og offiser.
Han var sønn av amtmann i Bratsberg Fredrik Wilhelm Wedel-Jarlsberg og hustru Ingeborg Margrethe von Haffner. Wedel-Jarlsberg var blant annet i dansk marinetjeneste, deltok som frivillig i Treårskrigen og var sjef for en lang rekke fartøyer. I årene 1873 til 1896 ledet han Fredriksvern verft.
Brödraskapet Wolfpack
Brödraskapet Wolfpack («Wolfpack», fra engelsk: Ulveflokk) er et svensk kriminelt nettverk som i hovedsak bestå av innsatte og tidligere fanger i svenske fengsler. Gruppen ble startet på Kumlaanstalten i 1995 og var innledningsvis organisert som en kriminell MC-gjeng med navnet Brödraskapet MC.
Det antas at gruppen har en indre kjerne på rundt 20 personer, som har sonet fengselsstraffer for grov kriminalitet. Gruppen skal ha vært innblandet i særlig narkotikarelatert kriminalitet og voldskriminalitet.
Danny Fitzpatrick, som ble myrdet i 1998, var organisasjonens første leder. Andre ledere skal ha vært nynazisten Patrick Huisman som også var medlem i Ariska brödraskapet og da han var leder av Brödraskapet Wolfpack fikk denne et nazistisk preg, noe som senere er blitt borte.
Brödraskapet Wolfpack skal i dag være over hele Sverige, men har det største nærværet i Mälardalen, Skåne og Göteborgsområdet.
I forbindelse med ranet av postterminalen i Göteborg 22. januar 2008 har politiet arrestert og siktet tre angivelige deltakere i ranet, og i hvert fall en av disse skal være medlemmer av denne gruppen.
Zhang Tian
Zhang Tian (født 30. september 1980) er en kinesisk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 25 i 50 meter pistol.
Patrick Fernández Flores
Patrick Fernández Flores (26. juli 1929 i Ganado i Jackson County i Texas i USA, død 9. januar 2017 i San Antonio i Texas) var en amerikansk katolsk prelat og erkebiskop av San Antonio.
Bakgrunn
Patrick Flores var sønn av Patricio og Trinidad Fernandez de Flores, som var amerikanske omreisende arbeidere. I tiendeklassen ville Patrick Flores droppe ut av High School etter at faren var blitt alvorlig syk, men ombestemte seg etter at en biskop tilbød segå finansiere hans utdannelse. Flores tok arbeid som vaktmester i en kantine.
Fotkjede (gravhaug)
Fotkjede på gravhauger er en rekke av jevnstore steiner som markerer kanten til haugen. Vanligvis er steinene nokså storvolne. Som oftest er de brukt på rundhauger. Ofte indikerer fotkjeder graver fra eldre jernalder.
Patrick Fernández Flores
Bakgrunn
Flores fullførte den katolske Kirwin High School i Galveston, og stiderte så ved St. Mary's Seminary i La Porte i Texas og St. Mary's Seminary i Houston.
Prest
Patrick Fernández Flores ble ordinert til prest for bispedømmet Galveston den 26. mai 1956.
Hjelpebiskop i San Antonio
Pave Paul VI utnevnte ham den 9. mars 1970 til hjelpebiskop i San Antonio og titulærbiskop av Italica. Den apostoliske delegat i USA, erkebiskop Luigi Raimondi, bispeviet ham 5. mai samme år; medkonsekratorer var Francis James Furey, erkebiskop av San Antonio, og John Louis Morkovsky, koadjutorbiskop av Galveston-Houston.
Biskop av El Paso
Den 4. april 1978 ble han også av pave Paul VI utnevnt til biskop av El Paso og ble innsatt 29. mai samme år.
Erkebiskop av San Antonio
23. august 1979 ble han utnevnt til erkebiskop av San Antonio av pave Johannes Paul II og innsatt 13. oktober samme år.
Den 27. juni 2000 trengte Nelson Antonio Escolero, opprinnelig fra El Salvador, seg inn på erkebiskopens kontor og tok ham og hans sekretær som gisler. Med en falsk håndgranat forsøkte Escolero å forhindre en beslutning om deportasjon. Etter omtrent tre timer løslot Escolero Myrtle Sanchez, sekretæren. Gjennom samtaler og forhandlinger endte gisseltakingen, hvorav noe kunne følges direkte på TV, etter til sammen ni timer uten blodsutgytelse.
Den 29. desember 2004 aksepterte samme pave erkebiskop Flores' aldersrelaterte avskjedsøknade.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Stavem tunnel
Stavem tunnel er en jernbanetunnel på Raumabanen i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen ligger nord for Verma i Romsdalen, og er en såkalt vendetunnel. Jernbanen er lagt i dobbeltslyng for å overvinne en kraftig høydeforskjell. Stavem tunnel er 1 395 meter lang. Arbeidet med tunnelen begynte i 1916, og gjennomslaget kom 28. januar 1922. Raumabanen mellom Bjorli og Åndalsnes var ferdig 30. november 1924.
Friederike Belcher
Friederike Belcher (født 6. mars 1982) er en tysk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8.
Sylvia Simma
Sylvia Simma (født 17. mai 1976) er en svensk samisk politiker, som fra 2005 til 2009 var den fjerde (og første kvinnelige) ordføreren i det svenske Sametinget.
Hun vokste opp i Lainiovuoma sameby og Idivuoma. Hun er utdannet sivilingeniør, og har tidligere jobbet i Södertälje, og jobber nå hos LKAB i Kiruna.
Île Saint-Louis
Eiendomsutvikleren Christophe Marie fikk bygd ut øya med elegante bolighus på midten av 1600-tallet. Under den franske revolusjonen gikk øya under navnet Île de la fraternité. I 1840-åra tiltrakk Île Saint-Louis seg mange kunstnere og bohemer. Blant andre bodde Charles Baudelaire her mens han skrev Les Fleurs du mal.
Mange rike og framstående personer har og har hatt adresse Île Saint-Louis, for eksempel pretendenten til den franske kronen og baron Guy de Rothschild. Georges Pompidou bodde her de siste åra av sitt liv.
Calcodes nishiyamai
Calcodes nishiyamai er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (28-50 millimeter), avlang, blank, rødbrun hjortebille, hodet noe mørkere. Hannens forstørrede kjever er lange og tynne, nokså rette med en fin tann rundt to tredjedeler ute. Hodet er avrundet firkantet. Pronotum er mye bredere enn langt, forhjørnene og en tann litt foran roten er utstikkende, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er ganske jevnbrede. Hannene av denne arten utmerker seg med forholdsvis kort kropp og lange kjever.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Systematisk inndeling
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.
Hjemsøkt (film)
Hjemsøkt er en norsk grøsser/skrekkfilm fra 2017. Maja Lunde har skrevet manus til filmen mens Carl Christian Raabe er regissør. Synnøve Macody Lund spiller hovedrollen som Cathrine som arver et gods på Hadeland som viser seg å være hjemsøkt.
For filmen ble Jorunn Kjellsby nominert til Kanonprisen 2017 i klassen beste birolle.
Handling
Etter farens død, i løpet av julen, arver Catherine hans gamle isolerte eiendom i Norge. Men en gammel kvinne fra hjem-steder forteller henne historien om forsvinningen til en 7 år gammel jente, Marie, som var ingen ringere enn hennes egen mors søster - som Catherine aldri visste eksisterte.
Etter å ha hørt en rekke merkelige lyder i huset, tror Catherine at hun er hjemsøkt. Men plutselig får hun øye på en mystisk liten jente, Daisy, som går rundt i bygningen. Samtidig som kjæresten Marcus bekymrer seg for den nye urovekkende oppførselen til forloveden sin, blir Catherine venn med barnet - som veldig raskt viser seg å være et spøkelse.
Henry Ford-museet
Henry Ford sa om sitt museum at det var det største museumskompleks, både innendørs og i friluft i Amerika.
Isabella Margareta Franziska van Merode
Isabella Margareta Franziska de Merode-Westerloo (1649–1701) var en flamsk grevinne, gift Pløn-Rethwisch.
Henry Ford-museet
Historie
Edison Institute ble innviet av USAs president, Herbert Hoover til Fords livslange venn Thomas Edison den 21. oktober 1929 på 50-årsdagen for oppfinnelsen av den vellykkede glødelampe. Tilstede var blant annet Marie Curie, George Eastman, John D. Rockefeller, Will Rogers og Orville Wright samt 250 andre. Åpningen ble kringkastet med anmodning til lytterne om å skru på lyset inntil det ble slått av på museet.
Isabella Margareta Franziska van Merode
Hun var datter av Ferdinand Philippe de Mérode-Pietersheim (d. 1653) og Marie Marguerite Magdeleine Eugénie de Gand Villain (d. 1674). I 1665 giftet hun seg – for å redde familieformuen – med sin onkel, baron Maximilien de Mérode-Pietersheim, med hvem hun fikk den senere feltmarkskalk, Jan Filips Eugeen (1674–1732). Ektemannen døde i 1675, hvoretter Isabella giftet seg på ny den 21. januar 1677 i Bruxelles med den sønderyske hertug Joachim Ernst av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Pløn-Rethwisch, hvis oldefar var kong Christian III av Danmark og Norge. Hertugen konverterte til katolisismen, hvilket var en torn i øyet på kongen av Danmark-Norge. Paret fikk sønnen Johan Adolf, som ble den siste hertug av Rethwisch.
Henry Ford-museet
Historie
Edison Institute var først bare tiltenkt brukt i undervisningsøyemed, men etter utallige henvendelser ble det åpnet for publikum i juni 1933.
I 1970 kjøpte museet, hva de trodde var en Brewster-stol fra 1600-tallet, lavet for en nybygger blant de første i Plymouth-kolonien. Museet betalte 9 000 dollar for stolen. I september 1977 ble det klart at stolen var en forfalskning, lavet i 1969 av en kunstner fra Rhode Island, Armand LaMontagne. . Museet beholder stolen og bruker den for å lære besøkende om forfalskninger.
Henry Ford-museet
Henry Ford-museet begynte som Henry Fords personlige samling av historiske objekter som han begynte å samle på så langt tilbake som i 1906. I dag inneholder det 49 mål store (49 000 m²) område primært en samling gamle maskiner, biler, lokomotiver, luftfartøyer. Blant de utstilte objekter er:
1987 Museet har en  IMAX-kino hvor det vises vitenskapelige, natur- eller historiske dokumentarfilmer, såvel som andre store filmer.
Greenfield Village
Greenfield Village er utendørs delen av Henry Ford-komplekset som (sammen med Henry Ford-museet) ble åpnet i 1929 og for publikum i juni 1933. Nesten et hundre historiske bygninger er flyttet hit og arrangert i en "landsby" setting. Det er museets hensikt å vise hvordan amerikanere levde og arbeidet siden landet ble grunnlagt. Landsbyen omfatter bygninger fra 1700-tallet til idag. I flere av disse er det guider og tolker kledt i tidens kostymer som er opptatt med de gamle sysler. i en samling håndverksbygninger som et keramikkverksted, glass-blåseri og blikkenslagere demonstreres disse mens de bearbeider materialer for bruk i landsbyen, eller for salg. Greenfield Village har 970 mål (970 000 m²), hvorav bare 360 mål (360 000 m²) brukes til attraksjoner, resten er skoger, elver og åkrer for sauer og hester.
Landsbyens hjem og bygninger omfatter:
Rundhaug (gravhaug)
Rundhaug er en betegnelse på en sirkelrund gravhaug. Til forskjell fra langhauger så kan rundhauger noen ganger ha fotkjede. Båtgraver finnes gjerne i rundhauger.
Jorge Eliécer Gaitán
Jorge Eliécer Gaitán (født 23. januar 1903, død 9. april 1948) var en colombiansk politiker og en leder av den populistiske bevegelsen i Colombia. Han har blant annet vært utenriksminister (1948, arbeiderminister 1943–1944 og borgermester i Bogotá (1936). Fra 1947 til 1948 var han leder av det colombianske liberale parti, og i valget i 1948 var han deres presidentkandidat. Han ble motarbeidet av Juan Roa Sierra, som i sin tid ble drept av en opphisset folkemasse. Det var mordet på Jorge Eliécer Gaitán den 9. april 1948 som utgjorde innledningen til borgerkrigen i perioden mellom 1948 til 1965 La Violencia.
Mbundu
Mbundu, også kalt Kimbundu, er en folkegruppe som lever i nordvestlige Angola, nord for elven Kwanza. De snakker språket kimbundu og portugisisk, som er landets offisielle språk. Mbundu er den nest største etniske gruppen i landet, på slutten av 1900-tallet talte den 2 420 000 individer. I dag lever mange mbundu i og omkring hovedstaden Luanda. Mange lever også i Bengo-, Cuanza Norte-, Cuanza Sul- og Malanje-provinsene. Lederen i mbundus kongedømme kalles ngola, som også var Angolas opprinnelige navn.
The Manila Lover
I 2019 ble filmen tatt ut til Kritikerukens konkurranseprogram under Filmfestivalen i Cannes. Filmen ble kåret til beste kortfilm under Amandaprisen 2020.
Ulf Schmidt
Ulf «Uffe» Schmidt (født 12. juli 1934 i Nacka i Stockholms län) er en tidligere svensk tennisspiller.
Schmidt var på slutten av 1950-tallet og begynnelsen av 1960-tallet blant verdens beste amatørspillere i tennis. Hans største fremgang kom i 1958 da han sammen med landsmannen Sven Davidson vant Wimbledon-finalen, de møtte Ashley Cooper/Neale Fraser fra Australia og vant med 6-4, 6-4, 8-6. Han ble dermed den tredje svensken til å vinne en Grand Slam-tittel (Sven Davidson hadde året før vunnet singleturnering i Paris og i 1948 vant Lennart Bergelin i par med Jaroslav Drobny doublefinalen i French Open).
Schmidt deltok også på det svenske Davis Cup-laget, i årene 1955–64 spilte han hele 102 Davis Cup-kamper, flere enn noen annen svenske, hvorav han vant 66. I løpet av sin tenniskarriere vant han blant annet 14 svenske mesterskapstitler.
Friedel Brandt
Friedel Brandt (født 16. januar 1946) er en norsk musiker og trommeslageren, mest kjent som medlem av The Pussycats i årene 1964-1967.
The Pussycats var en norsk popgruppe dannet som The Arctics i Tromsø 1964 av vokalisten og bassisten Sverre Kjelsberg, gitaristen og låtskriveren Trond Graff, Brandt og gitaristen Ottar Aasegg. De flyttet samme år til Stockholm, og fikk året etter med seg den svenske organisten Ingemar Stjerndahl som også sang noe.
Memurutindan
Memurutindan er en rekke tinder i Jotunheimen i Lom kommune i Innlandet. De danner en stor bue rundt Austre Memurubrean.
Friedel Brandt
The Pussycats ble i 2012 innlemmet i Rockheim Hall of Fame.
Brandt etablerte sammen med Kjelsberg og Aasegg The Typhoones i 1963, som ble omdøpt til Artics og dernest til The Pussycats.
Memurutindan
Høyest er Store Memurutinds østtopp, som med en høyde på 2 367 meter over havet er den 8. høyeste fjelltoppen på en liste over Norges høyeste fjell med en primærfaktor over 50 meter. Dette er også den mest markante toppen i massivet, med en primærfaktor på 336 meter. Østtoppen er vanskelig tilgjengelig der den ligger nord for Austre Memurubrean og sør for Veobrean, og den spennende og varierte bestigningen krever breutstyr.
Store Memurutinds vesttopp (2 365 moh, pf. 25 meter) er noe lettere tilgjengelig og mer besøkt. Det ligger også en midttopp på egga mellom Store Memurutinds øst- og vesttopp.
Memuruskaret skiller Store Memurutind fra massivets nest høyeste selvstendige topp, Austre Memurutind Ø-1 (2 301 moh, pf 170, ) som er nummer 21. på listen.
Mellom Austre og Vestre Memurubrean ligger Vestre Memurutindan, fem tinder på 2 280, 2 243, 2 230, 2 140 og 2 049 moh. Vestre Memurutind V-1 (2 280 moh, pf 80 meter, ) er den høyeste av disse fem, og nummer 26 på listen.
Ferdinand Mannlicher
Ferdinand Mannlicher, etter 1892 kjent som Ritter von Mannlicher, (født 30. januar 1848 i Mainz i Hessen, død 20. januar 1904 i Wien i Østerrike-Ungarn) var en østerriksk ingeniør og våpendesigner.
Ottaskifer
Ottaskifer er en type skifer som utvinnes i Sel kommune i Gudbrandsdalen av typen glimmerskifer. Det karakteristiske med denne skiferen er at den er av mørk fylittskifer.
Rust
I de øverste lagene av Otta-skiferen er det blitt dannet rust. Dette skyldes at små mengder av magnekitt og svovel, som har blitt kapslet inn i glimmer, dette har så blitt utsatt for millioner av år med is, vann og bevegelser. Når skifteren er bearbeidet vil den normalt ikke ruste videre.
Stefan Mikaelsson
Stefan Mikaelsson (født 24. november 1957) er en svensk samisk politiker som var den femte ordføreren i det svenske Sametinget fra 2009 til 2017.
Han kommer fra Rödingträsk i Harads, og har arbeidet med samepolitikk siden 1986. Han ble først valgt inn i Sametinget da det ble etablert i 1993, for partiet Vuovdega. I 2013 ble han valgt inn for partiet Min Geaidnu, og ble samtidig gjenvalgt til ordfører.
Mikaelsson skapte oppmerksomhet i 2012 ved å komme ut som skeiv.
DB type 120
De fem lokene i prøveserien (120.0) var ment som prototype for en standardlokserie, som vil si at de ble bygget av flere forskjellige fabrikker. Den elektriske utrustningen ble på alle lokene levert av Brown, Boveri & Cie. (BBC), mens lokkassene ble levert av Henschel (001 og 004), Krauss-Maffei (002) og Krupp (003 og 005). 28. april 1989 ble prøvelokene omdøpt til type 752 og gikk etter det kun i arbeidstog. De har senere blitt omdøpt tilbake og flere av dem har etter hvert havnet på museum. De norske El 17-lokene er basert på denne lokomotivtypen, men er lettere, kortere og svakere.
19. november 1984 bestilte DB en serieleveranse (120.1) på 36 lok med en opsjon på ytterligere 24 lok. Alle 60 lokene ble levert mellom 1987 og 1989. På serieleveransen ble den elektriske utrustningen også levert av AEG og Siemens. Sammenstillingene Krauss-Maffei/Siemens, Krupp/AEG og Henschel/BBC leverte omtrent en tredel av lokene hver. Lokene ble i 1994 med over i Deutsche Bahn og er fortsatt i trafikk.
Kjeragfossen
Kjeragfossen er en foss som stuper ned fra Kjerag i Lysefjorden i Sandnes kommune i Rogaland. Den har en total fallhøyde på 715 meter og er den høyeste fossen i Rogaland.
Fossen drenerer bare småvatn og tjern på toppen av Kjerag, og om sommeren tørker den ofte inn. Fossen har ellers liten vannføring og kan blåse bort i vinden før den når ned til fjorden under. Selv om høyden er stor gjør den lille vannføringen i fossen sitt til at fossen ikke blir regnet som særlig imponerende.
Michael Curran
Michael Vincent Curran (født 14. april 1944 i International Falls i Minnesota), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo. Curran vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Sovjetunionen. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. USA kom foran Tsjekkoslovakia til tross for svakere målforskjell fordi de vant kampen mot Tjekkoslaovakia med 5-1. Curran spilte alle fem kampene som målvakt i OL-turneringen.
Komsbreen (Dronning Maud Land)
Komsbreen er en isbre som ligger sentralt i fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Den er om lag åtte kilometer lang og strømmer nordover mellom Mefjell og Komsa.
Elise Rechichi
Elise Rechichi (født 11. januar 1986) er en australsk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 7. Hun to gull under Sommer-OL 2008.
Komsbreen (Dronning Maud Land)
Breen ble fotografert fra fly under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957.
Teateråret 2008
Teateråret 2008 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 2008.
John Lawrence May
John Lawrence May (født 31. mars 1922 i Evanston i Illinois i USA, død 24. mars 1994 i St. Louis i Missouri) var erkebiskop av St. Louis fra 1980 til 1992.
Prest
Etter å ha gått på Arcjbishop Quigley Preparatory Seminary og S. Mary of the Lake Seminary ble John Lawrence May ordinert til prest den 3. mai 1947 av kardinal Samuel Stritch for erkebispedømmet Chicago.
Hjelpebiskop i Chicago
Den 16. juni 1967 mai ble han av pave Paul VI utnevnt til hjelpebiskop i Chicago og titulærbiskop av Tagarbala. Han ble bispeviet den 24. august av kardinal John Cody. Medkonsekratorer var hjelpebiskop Aloysius John Wycislo (Chicago) og biskop Cletus Francis O'Donnell av Madison.
Biskop av Mobile
Pave Paul VI utnevnte ham til biskop av Mobile i Alabama den 29. september 1969.
Erkebiskop av Saint Louis
I løpet av sin periode var han veldig aktiv i å støtte gjenopplivingen av en bispedømmesynode og grunnleggelsen av dekanater og menighetsråd. Han var også engasjert av økumenisk dialog og kampen mot rasisme. I sitt erkebispedømme ledet han et stram økonomisk kurs, som førte til økonomisk konsolidering av erkebispedømmet. På 1980-tallet ba May om å finne tom til assistanse til de fattige. Selv utvidet han kirkens sosiale institusjoner og forbedret hjelpen til gravide i vanskelige situasjoner.
I desember 1992 fikk erkebiskop May trekke seg som erkebiskop av aldersgrunner, men ble bedt om å være erkebispedømmets administrator en tid videre. Erkebiskop May ble diagnostisert med en hjernesvulst og døde 24. mars 1994 og ble gravlagt i St. Louis-katedralen.
Andholmfjorden
Andholmfjorden er et lite havområde som går som et sund fra Vestfjorden til innløpet av Leinesfjorden i Steigen kommune i Nordland. Området kan også regnes det også som en ytre del av Leinesfjorden.
Sundet skiller holmene fra Ytre Skarholmen, Måløyvær og Måløya videre østover på nordsiden og øyene vestover fra Helnes til Bentsøyan og Husøyværet i sør.
Tollboden (Moss)
I dag benyttes Tollboden som restaurant av restaurantkjeden Peppes Pizza. Tollboden er også et sted hvor det avholdes konserter og arrangeres beach volley av forskjellig slag.
Francesco Bruno
Francesco Bruno (født 15. juni 1978) er en italiensk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 24 i 50 meter pistol.
Rheinberg
Rheinberg er en by i nedre Niederrhein i den nordvestlige delen av Ruhrområdet i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen er en middelstor kretstilhørende by i Kreis Wesel i Regierungsbezirk Düsseldorf og er medlem av Euregio Rhein-Waal. Byen har et areal på 76.16 km² og et folketall på 31 499 innbyggere (31. desember 2011).
Eswatini under OL
Eswatini deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1972 i München (som Swaziland til 2018), men boikottet Sommer-OL 1976 i Montréal og Sommer-OL 1980 i Moskva. De var tilbake under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, og har deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De deltok for første og foreløpig eneste gang i vinterlekene under Vinter-OL 1992 i Albertville. Eswatini har aldri vunnet noen medalje.
Pavol Kopp
Pavol Kopp (født 27. desember 1978) er en slovakisk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 20 i 50 meter pistol.
Kelly Marie Tran
Kelly Marie Tran (født 17. januar 1989 i San Diego i California) er en amerikansk skuespiller. Hun har spilt i en rekke kortfilmer og TV-episoder, men slo for alvor gjennom da hun fikk rollen som Rose Tico i Star Wars: The Last Jedi (2017), den åttende filmen i Star Wars-serien.
Trans foreldre er flyktninger fra Vietnam, som slo seg ned i USA på grunn av Vietnamkrigen. Hun studerte ved UCLA, og tok en bachelor-grad i kommunikasjonsvitenskap.
Lucillella
Lucillella er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 35 millimeter), fargerike sommerfugler. Oversiden er svart med skarpt røde og blågrønt metallskimrende felter. De etterligner trolig giftige sommerfugler i andre grupper, men det er litt uklart hvilke.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i tropiske regnskog langs øst-skråningen av Andesfjellene. Artene blir regnet som sjeldne.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Colombia, Ecuador og Peru.