cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg VI av Storbritannia
Ekteskap
På Alberts tid var det vanlig at kongelige giftet seg med andre kongelige, allikevel fikk prinsen ganske frie tøyler når det gjaldt å finne seg en hustru. Han møtte Lady Elizabeth Bowes-Lyon i 1920, den yngste datteren av Claude Bowes-Lyon, 14. jarl av Strathmore og Kinghorne og Cecilia Bowes-Lyon, og han bestemte seg for å gifte seg med henne. Selv om Elizabeth var en etterkommer av kong Robert I av Skottland og kong Henrik VII av England, var hun en vanlig borger ifølge britisk lov. Hun avslo derimot frieriet hans to ganger og nølte i nesten to år, trolig fordi hun ikke var villig til å ofre det som var nødvendig for å bli et medlem av kongefamilien. Etter en stund svarte hun allikevel ja til frieriet.
GAZ-66
GAZ-66 er et russisk militært firehjulsdrevet transportkjøretøy produsert av fabrikken GAZ. Kjøretøyet var det viktigste transportkjøretøyet i Den røde armé og brukes fortsatt i flere tidligere Sovjet-stater. Kjøretøyet fikk tilnavnet shishiga (шишига).
GAZ-66 er kjent for å være pålitelig, enkel og har gode terrengegenskaper. Det har frontmontert vinsj, sentralt dekktrykksystem og selvlåsende differensialer som standardutstyr, og er i både militær og sivil bruk, blant annet til rekreasjon, mange steder i verden.
O’Martins
O’Martins (eller O'Martins Restaurantdrift AS) var en norsk fastfood-kjede som ble etablert av gründeren Ole Martin Thorvaldsen i Trondheim i 1992. Kjeden gikk konkurs i 2008 etter å ha slitt økonomisk i en 3-4 år.
Georg VI av Storbritannia
Ekteskap
Ekteparet fikk to døtre, Elizabeth i 1926 og Margaret i 1930. Familien på fire levde et beskyttet liv på eiendommen 145 Picadilly i London. Familien opplevde få offentlige problemer, men det vakte oppsikt da statsministeren i Canada foreslo hertugen som generalguvernør av Canada i 1931, et forslag kongen til slutt takket nei til etter råd fra sine ministre.
O’Martins
Kjeden hadde en omsetning på 22,9 millioner kroner i 2005 og 18,9 millioner kroner i 2006.
Thorvaldsen hadde på 1990-tallet ambisjoner om å etablere en landsdekkende kjede med O’Martins-restauranter. Målet var at O’Martins skulle innta rundt 30 steder i Norge og nå en omsetning over 200 millioner kroner innen 2005. Men etter år 2000 stagnerte veksten og i perioden 2005-2010 forsvant en rekke av kjedens restaurantene i Trondheim kommune. Først stengte kjedens mest kjente sted, O’Martins i Olav Tryggvasons gate, deretter skjedde det samme på Lerkendal, før det ble det konkurs på Rosendal i september 2007, deretter ved Heimdal i november samme år. Kjeden har tidligere også vært til stede i Stjørdal.
Georg VI av Storbritannia
Konge mot sin vilje
Hertugens far, kong Georg V døde den 20. januar 1936, og broren Edvard ble utropt til kong Edvard VIII av Storbritannia. Ettersom kongen ikke hadde barn, ble Albert arveprins inntil broren selv fikk barn eller døde. Den avdøde kongen likte ikke sønnen Edvard så godt, og en gang sa han: «Jeg ber til Gud om at min eldste sønn aldri vil gifte seg og at ingenting må komme mellom Bertie og Lilibet og tronen.» Et snaut år senere, den 11. desember 1936, abdiserte Edvard for å kunne gifte seg med sin elskerinne, den fraskilte amerikaneren Wallis Simpson. Statsminister Baldwin rådet Edvard til å si fra seg tronen. Edvard valgte å abdisere for å kunne gifte seg. Prins Albert, hertugen av York, måtte da ta over som konge, noe han åpenbart ikke likte. Dagen før Edvards abdikasjon ble offentliggjort fortalte Albert sin mor om hva som skulle skje, og i sin dagbok skrev ham: «Da jeg fortalte henne dette, brøt jeg sammen og gråt som et barn.»
O’Martins
Kjeden drev også med utkjøring av mat i en periode (2006–08).
Georg VI av Storbritannia
Konge mot sin vilje
Hoffmannen og journalisten Dermot Morroh påsto at det ble spekulert i om hvorvidt Albert og hans bror prins Henry, hertug av Gloucester skulle bli forbigått i arvefølgen til fordel for den yngre broren, prins George, hertug av Kent, da han på denne tiden var den eneste som hadde en sønn.
Konge
Albert tok tittelen kong Georg VI for å følge faren og bevare monarkiets tillit. I begynnelsen av Georg VIs styre ble det stilt spørsmål om hvorvidt hans forgjenger og bror skulle beholde sine titler og posisjoner. Han ble introdusert som Hans Kongelige Høyhet prins Edvard på radiosendingen for abdikasjonen, men den nye kongen mente at følgene av abdikasjonen måtte være at han skulle si fra seg sine kongelige titler. For å avgjøre saken tildelte Georg broren tittelen HRH hertugen av Windsor. Men i et offentlig dokument ble det slått fast at hertugens kone og barn ikke skulle få kongelige titler. Kongen ble også nødt til å kjøpe de kongelige boligene Balmoral Castle og Sandringham House fra Edvard, da disse var hans private eiendommer og ikke tilfalt ham selv da han havnet på tronen. Tre dager etter at Georg ble konge tildelte han sin kone, dronningen, Hosebåndsordenen.
Georg VI ble kronet den 13. mai 1937, dagen da Edvard VIII egentlig skulle bli kronet. Georgs mor støttet sin sønn, men brøt en tradisjon da hun deltok i kroningsseremonien. Det ble ikke holdt noen kroningsseremoni i Delhi i India, da dette ville kostet de indiske myndighetene vel mye. Den økende indiske nasjonalismen ville ført til en dårlig mottakelse, og en forlenget britisk tilstedeværelse, var ikke ønskelig. Det nye kongeparet besøkte Frankrike og Nord-Amerika, et besøk som senere ble sett på som en stor strategisk fordel i den kommende krigen.
Den økende faren for krig i Europa dominerte Georgs første tid på tronen. Kongen var konstitusjonelt bundet til å godta Appeasement-politikken som statsminister Chamberlain førte mot Hitler. Statsministeren ble riktignok invitert av kongeparet til å stå på balkongen til Buckingham Palace da han kom hjem fra forhandlinger om Münchenavtalen. Dette båndet mellom monarkiet og politikken var uvanlig, da det var en tradisjon at kun kongelige stod på balkongen.
I 1939 reiste kongeparet til Canada og fikk i tillegg besøkt USA. Canadas statsminister var deres reisefølge, og de ble alltid presentert som konge og dronning av Canada, både i USA og i Canada. Georg var den første regjerende kanadiske monarken som fikk besøke Nord-Amerika, han hadde imidlertid besøkt Canada som prins Albert og hertug av York. Statsministeren i Canada på denne tiden, William Lyon Mackenzie King, håpet at kongens besøk i landet ville føre til at han fikk fremstille prinsippene i Westminster-statutten fra 1931, som gav alle dominioner fullt selvstyre og gav dem hver sin trone. En historiker skrev følgende om dette kongelige besøket: «Da majestetene gikk inn i sin residens fikk Westminster-statutten sitt gjennombrudd: kongen av Canada hadde kommet hjem.» Hensikten med turen var å myke opp de sterke isolasjonstendensene i den nordamerikanske offentligheten overfor spenningene i Europa på den tiden. Selv om formålene med turen hovedsakelig var politiske, for å oppnå støtte i en mulig krig, ble kongeparet tatt godt imot av den kanadiske befolkningen. Frykten for at den nye kongen ville bli mindre likt enn sin forgjenger, Edvard VIII, ble lagt til side. Paret ble også godt mottatt av amerikanerne da de besøkte New York World's Fair og bodde hos president Franklin D. Roosevelt i Det hvite hus og på hans private eiendom i Hyde Park, New York.
Krigen brøt ut i 1939, og til tross for bombefaren i London, bodde kongefamilien på Buckingham Palace under hele krigen, selv om det å reise til sikrere forhold i Canada ble foreslått. De fleste nettene ble allikevel tilbrakt på Windsor Castle. Georg VI og dronning Elizabeth unngikk å bli drept da to tyske bomber eksploderte i gårdsrommet til Buckingham Palace mens de var på eiendommen.
I 1940 ble Neville Chamberlain etterfulgt av Winston Churchill som statsminister. Gjennom hele krigen sørget kongeparet for moralsk opprustning, da de reiste rundt i hele landet og besøkte bombede områder og fabrikker som produserte krigsmateriell. Kongefamilien fulgte rasjoneringsrestriksjonene som var i landet.
Forfatteren Will Swift hevdet at det ble knyttet sterke vennskapsbånd mellom kongeparet og førstedamen Roosevelt i løpet av turen til Amerika i 1939, og at dette hadde mye å si for det gode forholdet USA og Storbritannia hadde gjennom krigen. Allikevel hadde kongen mest sannsynlig ingen strategiske roller i krigen.
I 1945 inviterte kongen Churchill til å stå sammen med ham på balkongen på Buckingham Palace, i anledning feiring av seiersdagen.
Imperium til samvelde
I løpet av sin tid som konge var Georg VI vitne til oppløsningen av det britiske imperiet, en prosess som begynte med imperiekonferansene i 1926. Samveldet ble da opprettet, og dominionene ble erklært som suverene stater. Erklæringen ble formelt kalt Westminster-statutten (1931).
Mandatet over Irak tok slutt i 1932, og den nyopprettede staten Irak ble ikke med i det noe dårlig definerte nyetablerte Samveldet av nasjoner. Transjordan ble selvstendig, som kongedømmet Jordan, i 1946, Burma i januar 1948; alle trakk seg ut av Samveldet. Irland innførte president i 1936, ble republikk i 1949 og forlot Samveldet i 1949. India ble delt i de to selvstendige statene India og Pakistan. Georg sa fra seg tittelen keiser av India og ble konge av Pakistan og konge av India isteden. Georgs tittel som konge av India opphørte i 1950, da India ble republikk. Hans nye tittel ble Samveldets overhode (Head of the Commonwealth).
Sykdom og død
Kongen døde den 6. februar 1952 av et hjerteinfarkt mens han sov på Sandringham House i Norfolk. Dødsfallet ble oppdaget da tjeneren kom inn med en kopp te som kongen pleide å få servert ved sengen hver morgen. Han ble 56 år. Hans kiste ble vist frem til offentligheten i Westminster Hall inntil begravelsen den 15. februar, og han ble begravet i St. George's Chapel på Windsor Castle. I 2002 ble hans kone Elisabeths levninger og datteren Margarets aske, begravet i King George VI Memorial Chapel i St. George's Chapel ved siden av ham.
Datteren Elisabeth overtok som monark etter hans død.
Ettermæle
Et sitat av parlamentsmedlemmet for Labour Georg Hardie slo fast at abdikasjonskrisen i 1936 gjorde «mer for republikanismen enn femti år med propaganda». Georg VI skrev til sin eldre bror Edvard at han som følge av skandalen overtok «en vaklende trone» som han ville prøve å stabilisere. Han ble konge i en tid der folkets støtte til monarkiet hadde nådd et bunnpunkt. I hans regjeringstid måtte folk utholde prøvelser knyttet til krig, og de ble vitne til at imperiets makt minsket. Likevel greide han å vinne tilbake folkets gunst ved å framtre som en god familiefar og ta modige beslutninger.
Georgskorset og Georgsmedaljen ble innstiftet etter kongens forslag under andre verdenskrig. Utmerkelsene hadde den hensikt å skjenke ære til sivile som hadde vist stort mot. Han ble etter sin død tildelt Ordre de la Libération av den franske regjering i 1960, en av to personer (den andre var Churchill) som har blitt tildelt medaljen etter 1946.
Flere steder, veier og institusjoner er oppkalt etter Georg VI. Blant disse finner man King George Hospital i London, King George VI Highway og King George Station i Surrey, British Columbia, Georg VI Sound i Antarktis, og King Georg VI Chase, et hesteløp i Storbritannia.
I 1955 ble en statue av kongen ikledd hosebåndsordenens kapper satt opp like ved The Mall og Carlton House Terrace i London. I 2009 ble det satt opp en statue av hans kone ved siden. En annen statue av kongen finner man i Hongkongs zoologiske og botaniske hager. Georg VI har blitt spilt av blant andre Colin Firth, som vant en Oscar for beste mannlige hovedrolle for hans rolle i filmen Kongens tale (2010).
Titler og utmerkelser
Det forente kongeriket Storbritannia og Nord-Irland i noen tilfeller, spesielt når det ble referert til India, inntil tittelen ble avskaffet som følge av indisk selvstendighet:
og
Hans fulle benevnelse som konge var, fra 11. desember 1936, George the Sixth, by the Grace of God, of Great Britain, Ireland and the British Dominions beyond the Seas King, Defender of the Faith, Emperor of India (på norsk: Georg den sjette, av Guds nåde, av Storbritannia, Irland og de britiske oversjøiske dominionene, Konge, beskytter av troen, Keiser av India). Etter at tittelen keiser av India ble avskaffet i 1948 ble tittelen forandret til George the Sixth, by the Grace of God, of Great Britain, Ireland and the British Dominions beyond the Seas King, Defender of the Faith (norsk: Georg den sjette, av Guds nåde, av Storbritannia, Irland og de britiske oversjøiske dominionene, Konge, beskytter av troen).
Våpen
Mens han var hertug av York, bar han det kongelige våpenet med en hvit turnerkrage med tre fliker og med et anker i den midterste fliken. Det samme våpenet blir i dag båret av hans barnebarn Andrew, hertug av York. Som konge bar han det kongelige våpenet uten tillegg.
Amy
Amy er et engelsk kvinnenavn med opprinnelse i det latinske ordet amata, «elsket».
Etymologi
Navnet skrives også Ami. Eimi er en skrivemåte brukt i enkelte nordiske land, basert på den engelske uttalen av Amy.
Amata og Amada er brukt i enkelte romanske språk.
Utbredelse
Amy var et populært navn i USA på begynnelsen av 1800-tallet og igjen på siste halvdel av 1900-tallet.
I Sverige har det blitt brukt siden 1830-tallet, og var mest populært rundt år 1900.
Amy har ingen norsk navnedag, men sto i perioden 1986–1993 oppført på 20. april sammen med Amalia og Amelie.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Annen bruk av navnet
I litteraturen er Amy en av de fire søstrene i Louisa May Alcotts roman Unga kvinnor.
Bruno Meissner
Bruno Meissner (født den 25. april 1868 i Graudenz, død den 13. mars 1947 i Zeuthen) var en tysk orientalist.
Meissner studerte i Leipzig, Berlin og Strassburg, ble doktor i Berlin 1892, dosent i Halle 1895, ekstraordinær professor ved universitetet i Breslau i 1904 og ordinær der i 1911. Meissner foretok studiereiser til England 1890–96, til Orienten 1899–1900, hvorunder han deltok i Det tyske orientalske selskaps utgravninger i Babylon, og Marokko 1901.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1933 (Medlemsnummer 1 734 554).
David Zauner
David Zauner (født 9. april 1985 i Leoben) er en østerriksk skihopper og tidligere kombinertløper. Han representerer WSV Eisenerz.
Zauner debuterte internasjonalt i B-verdenscupen i kombinert i Planica i 2001. Han ble nummer 34 (av 41 deltakere) i sitt første verdenscuprenn, i Oslo 8. mars 2003 (K115, 7,5 km). Hans beste plassering i verdenscupen var 9.-plass i Sapporo 29. januar 2005 (fellesstart HS134, 10 km). Sammenlagt i verdenscupen var hans beste plassering nummer 18 i sesongen 2007-08. Hans siste verdenscuprenn i kombinert var i Lahtis 7. mars 2009.
Han deltok i junior-VM i 2003, 2004 og 2005. I Sollefteå i 2003 tok han sølvmedalje i sprint K107, 5 km. I Stryn i 2004 tok han bronsemedalje både i normaldistanse K90, 10 km og med Østerrike i lagkonkurransen K90, 4 x 5 km.
Siden sommeren 2009 har han satset på spesielt hopp. Han debuterte i verdenscupen i spesielt hopp med 9.-plass i Sapporo 16. januar 2010. Hans beste plassering i verdenscupen i spesielt hopp er 4.-plass i Lillehammer 12. mars 2010.
Fokaia
Fokaia (eller Phocaea, i dag det moderne Foça i Tyrkia) var en jonisk by i antikkens Hellas på Lilleasias vestkyst. Antagelig er byen mest kjent for at det var herfra at den greske kolonien Massalia (det moderne Marseille i Frankrike) ble grunnlagt.
Fokaia var et viktig senter for handel og sjøfart. De hadde antagelig handelsforbindelser med den greske kolonien Naucratis i Egypt (sannsynligvis grunnlagt fra Fokaias naboby Miletos), og de medvirket ved grunnleggelsen av Amisus ved Svartehavet.
Fokaia var den nordligste av de joniske byene. Den lå nær munningen av elva Hermos (nå Gediz) på kysten av halvøya som skiller bukta til Kyme, den største av de aioliske byene, mot nord og bukta til Smyrna (nå Izmir) mot sør. Fokaia hadde to gode havner.
Historie
Den greske geografen Pausanias sier at Fokaia ble grunnlagt av fokiserne under athensk lederskap på land som ble gitt dem av de aioliske kymeiene. Han sier videre at de ble opptatt i det joniske forbund etter å ha aksepter linjen til Kodros som konger. Keramikkrester indikerer et aiolisk nærvær så sent som det 9. århundre f.Kr. og jonisk nærvær så tidlig som slutten av det 9. århundre f.Kr. Fra dette kan en antyde et omtrentlig bosetningstidspunkt for Fokaia.
Ifølge Herodot var fokaiene de første grekerne som foretok lange sjøreiser og oppdaget kystene i Adriaterhavet og langs Etruria og Spania. Herodot forteller at de imponerte Arganthonios, kongen til Tartessos i Spania, i den grad at han inviterte dem til å slå seg ned der. Da de takket nei, fikk de en stor sum penger for å bygge en mur rundt byen.
Deres sjøreiser var omfattende. Mot sør handlet de antagelig med den greske kolonien Naukratis i Egypt som var kolonien til den joniske byen Milet. Mot nord hjalp de antagelig til med å bosette Amisos (Samson) i Svartehavet og Lampsakos i den nordlige enden av Hellespont (nå Dardanellene). Men Fokaias betydelige kolonier var i vest. Disse inkluderte Alalia på Korsika, Massalia i Frankrike og Emporion i Spania.
Fokaia forble uavhengig til styret til den lydiske kong Krøsus (ca. 560–545 f.Kr.) da de sammen med resten av fastlandet Jonia falt under lydisk kontroll. Sammen med Lydia som hadde alliert seg med Sparta, ble de erobret av Kyros den store av Persia i 546 f.Kr. i en av åpningstrefningene i den store gresk–persiske konflikten.
I stedet for å underkaste seg persisk styre, oppgav fokaiene byen sin. Noen kan ha flyktet til Khíos, andre til sine kolonier på Korsika og andre steder i Middelhavet, mens noen til slutt returnerte til Fokaia. Mange ble derimot grunnleggerne av Elaia, rundt 540 f.Kr.
Etter nederlaget til Xerxes I for grekerne i 480 f.Kr. og athenerne ble mektige, sluttet Fokaia seg til det athenske sjøforbundet og betalte to talent i skatt til Athen. Fokaia gjorde sammen med resten av Jonia opprør i 412 f.Kr., under Peloponneskrigen, med hjelp fra Sparta.
Byen falt først under selevkidene i den hellenistiske perioden, så under attalidenes styre. Den var for en kort tid under kontrollen til Benedetto Zaccaria, ambassadøren fra Genova i Bysantium. Zaccaria samlet seg en betydelig formue fra sine eiendommer der.
Mynter
Fokaiene fulgte lydernes eksempel og var blant de første i verden som laget og brukte mynter som penger. Deres mynter ble laget av elektrum, en legering av sølv og gull. British Museum har en fokisk mynt som har bilde av et segl (foka betyr «segl» på gresk) som er datert til mellom 600 og 550 f.Kr.
Terrorangrepet i London 21. juli 2005
Rapporterte hendelser
En femte bombe ble funnet i et parkområde i Little Wormwood Scrubs den 23. juli. Likheten med bombene som ble brukt den 21. antyder at det dreier seg om en bombe som ble etterlatt der i stedet for å bli forsøkt detonert. En teori som er fremmet er at personen som fraktet bomben ble advart om at de fire andre ikke hadde gått av som de skulle, og derfor kastet deg fra seg for å minske faren for å bli tatt, eller at det dreier seg om en blivende selvmordsbomber som ikke klarte å fullføre oppdraget.
Innvirkning på offentlig transport
Angrepet førte til store forsinkelser og til stengning av flere linjer inntil situasjonen var avklart. Det hadde også en stor psykisk effekt; etter det forrige angrepet bare to uker tidligere hadde kollektivtrafikken i stor grad kommet tilbake til det normale, men mange ble etter dette angrepet svært redde. Selv om ingen ble drept eller alvorlig skadet etter dette angrepet understreket det sårbarheten overfor selvmordsbombere. Over 100 ansatte ved undergrunnsbanen nektet å gå tilbake til jobb inntil ytterligere sikkerhetstiltak var satt i gang.
Etterforskning
Metropolitan Police Service kunne etter å ha gått gjennom opptak fra overvåkningskameraer offentliggjøre bilder av fire personer som var mistenkt for å ha plassert ut bombene.
Den 22. juli ble en person som var mistenkt, men som ikke var en av de fire hovedmennene, skutt ned og drept av sivilpoliti på Stockwell undergrunnsstasjon. To dager etter ble det klart at mannen, en 27 år gammel brasilianer ved navn Jean Charles de Menezes som hadde bodd i Brixton i tre år, ikke hadde noen tilknytning til terrorangrepet. Sir Ian Blair, sjefen for Londonpolitiet, bekreftet dette og kom med en offisiell beklagelse til hans pårørende. Man har ikke funnet noe som forklarer hvorfor han flyktet fra politiet, da det ikke er antydninger til at han var innblandet i kriminalitet av noe slag, men en teori som ble fremmet er at da sivile politimenn trakk våpen i et område som er sterk belastet av kriminalitet misforsto han situasjonen og trodde det var kriminelle som angrep ham.
Arrestasjoner
Det er foretatt en rekke arrestasjoner av personer som er mistenkt for å ha tilknytning til angrepet:
Rhys Taylor
Rhys Taylor (født 7. april 1990) er en walisisk fotballspiller som blant annet har spilt for Southend United FC, Chelsea FC, Queens Park Rangers FC (2009–2010), Crewe Alexandra FC (2010–2011) og Rotherham United (2012).
Craig T. Nelson
Craig Theodore Nelson (født Craig Richard Nelson 4. april 1944) er en amerikansk skuespiller som har hatt hovedrollen i TV-serier som Coach og The District. Han gav også stemmen til «Mr. Incredible» i animasjonsfilmen The Incredibles fra 2004. Han er født i Spokane i Washington og studerte drama og skuespill både ved University of Utah og New York Universitys Tisch School of the Arts.
Orašac
Orašac er en by sør i Kroatia, nordvest for Dubrovnik. Landsbyen ble etablert omkring 1040.
Fylkesvei 3598
Fylkesvei 3598 går mellom Bakken og Landvik kirke i Grimstad kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 32 (Aust-Agder).
Butikkslakter
Butikkslakter er et håndverksfag som har utviklet seg parallelt med utviklingen i dagligvarehandelen. I Norge ble faget godkjent som et eget håndverksfag i 1994. Det finnes tre andre håndverksfag knyttet til produksjon og foredling av kjøtt: Slakter, kjøttskjærer og pølsemaker. En butikkslakter arbeider som oftest i kjøtt-, delikatesse- og/eller ferskvareavdelinger i større dagligvareforretninger og supermarkeder, og kundekontakt og salg er langt mer sentralt i dette faget enn i de andre kjøttfagene.
Det er gjennom disse avdelingene de forskjellige butikkene først og fremst kan skape en egen profil og differensierte kundeopplevelser, og dyktige fagfolk er derfor ettertraktet i disse avdelingene. Butikkslakterfaget er innrettet mot salg, kundebehandling, kunnskap om forskjellige ferskvarer, findeling av kjøtt og produksjon av ferdigmat og halvfabrikata for salg over disk. Eksponering og rydding er også blant oppgavene som hører til yrket.
En butikkslakter må i tillegg til rent faglige ferdigheter, være flink til å kommunisere med mennesker for kunne gi god service. Han eller hun skal kunne gi råd til spørrende kunder og bør derfor ha bred kunnskap og interesse for mat, måltider og kosthold generelt. Sans for økonomi og markedsføring er nyttig.
Historie
Slakterfaget er et av de eldste fagene vi kjenner. Da menneskene ble bofaste, ble husdyrhold en del av matforsyningen. I Norge fikk vi etter hvert bygdeslaktere som gikk fra gård til gård, slaktet og grovparterte. Folkene på gården tok seg av tørking, salting og speking av kjøttet. Dette var de viktigste konserveringsmetodene for kjøtt den gangen.
I bysamfunn kom det egne slakterbutikker, gjerne drevet av en slakter med evne til kundebehandling. Ofte hadde butikkene egen foredlingsvirksomhet med nedskjæring, salting, pølsemakeri, røkeri og andre former for foredling, men sjelden slakting. Utviklingen av kjøle- og pakningsteknologi, industrialisering av foredlingen og overgangen fra kjøpmannseide kolonialforretniger til kjedeeide supermarkeder og stordrift i alle ledd betød også at de fleste slakterbutikkene forsvant.
De siste årene tiårene har dagligvareforretningene blitt stadig større, og de fleste store supermarkeder har ferskvareavdelinger og satser på verdi- og profilskaping blant annet ved å kunne tilby kjøtt og kjøttprodukter med høy kvalitet og høyt servicenivå. Enkelte steder drives også såkalte «shop-in-shop»-konsepter. De store enhetene har overtatt det meste av omsetningen av kjøtt og kjøttprodukter. Butikkslakterfaget vokste frem i tråd med utviklingen i produksjons- og distribusjonsformer forøvrig og ble godkjent som egent fag i 1994. Butikkslakteren i ferskvareavdelingen er et alternativ til butikker med kun plast- og ferdigpakket kjøtt og til de relativt få, tradisjonelle slakterforretningene som fortsatt finnes i Norge. Det omsettes kjøtt for videresalg til dagligvaremarkedet for 13 til 14 milliarder kroner årlig i landet vårt (2007).
MS «Marko Polo»
MS «Marko Polo» er en bilferge som eies av fergeselskapet Jadrolinija, Rijeka, Kroatia. Hun trafikkerer ruten Ancona (Italia) og Split (Kroatia). Hun ble bygd ved verftet Ateliers et Chantiers du Havre, Le Havre, Frankrike og levert til rederiet Larvik-Frederikshavnferjen i 1973. I 1984 ble hun leid ut til nederlandske Stoomvaart Maatschappij Zeeland (S.M.Z.) for 2 år før hun ble overført til Admiral Shipping Ltd, Nassau, Bahamas. I 1986 kjøpte rederiet Stena Line henne for å trafikkere ruten Moss (Norge) - Fredrikshavn (Danmark) - Göteborg (Sverige) under navnet MS «Stena Nordica» inntil hun ble solgt til sine nåværende eiere i 1988. Hun har også trafikkert Rijeka, Zadar, Stari Grad, Korčula, Dubrovnik og Bari.
Peter Wessel
Skipet het Peter Wessel fra 1973 til 1984.
Stuping under Sommer-OL 1980
Stuping under Sommer-OL 1980. Stuping var med på OL-programmet for 16. gang i OL 1980 i Moskva. Det ble konkurrert i fire øvelser, to for herrer og to for damer. Sovjetunionen ble beste nasjon foran Øst-Tyskland begge med to gullmedaljer.
Uruguay under Sommer-OL 1952
Uruguay under Sommer-OL 1952. Trettitre sportsutøvere fra Uruguay, deltok i ni sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Uruguay kom på delt 37.-plass med to bronsemedaljer.
Keith Blunt
Keith Blunt er en engelsk fotballtrener. Han var trener for Viking i våren 1984. I 1987 var han trener for Tottenham Hotspur FCs ungdomslag. I 1997 var Blunt trenersjef ved Centre of Excellence i Lilleshall i England. Fra 1998 har han jobbet som fotballtrener for forskjellige lag i Kina, inkludert ungdomslandslagene U-23 og U-19.
Gervase av Canterbury
Gervase av Canterbury (Gervasus Dorobornensis) (født ca. 1141, død ca. 1210) var en engelsk krønikeskribent og historiker i middelalderen.
Liv
Om Gervases bror Thomas, som var som ham selv en munk ved Canterburykatedralen (Christ Church) i Canterbury, er identisk med Thomas av Maidstone, kom de begge fra en familie i Kent. Erkebiskop Thomas Becket ved Canterbury, som senere ble martyr, mottok hans religiøse profesjon den 16. februar 1163, og ordinerte ham. Gervase ble siden en av de munker som gravla Becket etter han ble drept den 29. desember 1170.
I 1178 tok Gervase ned vitneforklaringene til fem munker fra Canterbury som hadde bevitnet om et spektakulært lysglimt på månen, det kan ha vært et meteoritt som traff månen og dannet Giordano Bruno-krateret. Senere hadde han en framtredende del i striden mellom munkene og erkebiskop Baldwin (1185–1191) og han var en av de munkene som ble sent for å informere erkebiskopen om at en appell var sendt til paven. I 1189 var han igjen en av utsenderne som ble sendt for å legge fram en verdslig sak for kong Rikard I av England. Selv om Gervase var en av de eldre munkene hadde han ingen framtredende posisjon, men ved denne tiden ble han gjort til sakristan (kirketjener) ettersom han i 1193 tjenestegjorde for den nye erkebiskop Hubert Walter i denne kapasitet. I 1197 hadde han neppe denne posisjon lenger da han selv nevner en «Felix» som sakristan.
Litteratur
Verkene til Gervase av Canterbury består av:
Aargang 1880–1886
Aargang er et norsk historieprogram som gikk på NRK-TV fra 1980 til 1986. Programmet tok for seg ulike nyheter fra inn- og utland i 1880-årene, med hovedvekt på Norge. Formålet var å gi et tilbakeblikk på hvordan det var å leve i Norge for 100 år siden. Programmet var lagt opp som en nyhetsrevy, presentert av Anne Baggethun og Ragnar Baartvedt.
Kjell Sverre Hansen Wold
Kjell Sverre Hansen Wold (født 13. januar 1967 på Grorud i Oslo) er en norsk fotballtrener og lærer.
Han var assistenttrener for eliteserielaget Stabæk, deretter hovedtrener for Hønefoss Ballklubb i norsk 1. divisjon ut sesongen 2007. Bortsett fra periodene i Stabæk og Hønefoss har han vært ansatt som lærer ved Bjerke videregående skole i Oslo. Fra 2009 ble han trener for Manglerud Star i 2. divisjon. Etter at klubben i 2011 gikk konkurs signerte Wold som assisterende trener for Follo. Fra 2012 ble han trener for Kolbotn Idrettslag damelag i Toppserien, men forlot klubben før sesongslutt for å arbeide med Skeid Fotball, et lag i problemer i nedre del av herrenes 2. divisjon.
I dag, 2020, er han ansatt ved Bjerke videregående skole som lærer, i TV 2 som kommentator og i Rommen SK som hovedtrener.
Bakgrunn
Kjell Sverre Hansen Wold er oppvokst på Grorud og spilte fotball fra tidlig alder. Han spilte på juniorlaget til Skeid, og var med på å vinne en sølvmedalje i Norway Cup i 1996 med Skeids juniorer. I finalekampen vant Lillestrøm 1-0 over Skeid. Hansen Wold måtte gi opp en lovende karriere som fotballspiller på grunn av skade. Han trente med Pors Grenland vinteren 1989 da han studerte ved Høgskolen i Bø i Telemark. Grenlandslaget var interessert i å kjøpe ham, men Grorud IL krevde en for høy sum, og det ble ingen overgang til Pors Grenland. Etter dette ble den aktive karrieren definitivt over for Hansen Wold, og han slo inn på en trenerkarriere. Han hadde gått idrettsfaglinjen på Linderud videregående skole fra 1983 til 1986, og tok deretter utdanning ved Norges idrettshøgskole. Han kombinerte derfor lærerarbeid med trenerarbeid.
Hansen Wold hadde etter ferdig utdannelse i 1992, et vikariat på Hov videregående skole i Askim. Han arbeidet deretter som kroppsøvingslærer i Oslo, før han fikk stilling som idrettsfagslærer på sin tidligere videregående skole, Bjerke videregående skole. Han hadde treneroppdrag for flere klubber i Groruddalen før han fant veien til Skeid som assistentrener. Det ble etter hvert naturlig å få til et tett samarbeid mellom skolen og fotballklubben Skeid, hvor han var trener. Han var med på å utvikle et faglig sterkt, og populært toppidrettsmiljø for fotballspillere på skolen, og søkertallene har siden vært blant de høyeste i Oslo.
2003 Hovedtrener Skeid
Hansen Wolds første trenergjerning var for moderklubben, Romsås, i 1991. Med tidligere Kollenvinner og OL-medaljør Erik Johnsen på midtbanen (sølv OL Calgary 1988), ble det nesten opprykk til 4. divisjon. Deretter ble det Gjelleråsen i 3. divisjon for Hansen Wold. Han hadde vært aktiv både som spiller og som trener i Gjelleråsen på midten av 1990-tallet.
Fra 2003 tar han over som hovertrener i Skeid, og har et lite askepotteventyr i NM. Skeid slår ut blant andre eliteserielagene Molde (1-0 i 3. runde) og ikke minst Vålerenga (3-1 i kvartfinalen), men taper 2-1 mot Rosenborg foran 8372 tilskuere på Lerkendal stadion. I 2004 solgte Skeid «juvelene» Daniel Braaten til Rosenborg og Daniel Fredheim Holm til Vålerenga. Skeid ble ikke kompensert nok økonomisk til å styrke laget tilsvarende, og i 2005 rykket laget ned til 2. divisjon. Det ble veiskillet for Hansen Wold og Skeid.
2006: Stabæk
Hansen Wold ble for første gang fotballtrener på heltid som assistenttrener for eliteserielaget Stabæk i 2006, og var med på å føre klubben til 5.-plass i comebacksesongen til eliteserien.
2007: Hønefoss
Han tok over 1.-divisjonsklubben Hønefoss Ballklubb som hovedtrener fra 2007.Klubben nådde ikke målene for sesongen og han ble løst fra stillingen i desember 2007. Forholdet mellom trener og klubb ble spent etter dette.
2008: TV 2
Wold og HBK kom til enighet i mars 2008. Wold stod uten trenerjobb, men fungerte tidvis som ekspertkommentator for TV 2s lørdagsmagasin Sport og spill og ble igjen ansatt ved sin gamle arbeidsgiver Bjerke videregående skole. Her arbeider han med fotball på utdanningsprogrammet idrettsfag. 19. september 2008 ble det kjent at han var tilbake som juniortrener i Skeid. Han sa at han tok jobben på grunn av sitt hjerte for klubben, og fordi laget så langt hadde prestert svakt.
2009: Manglerud Star
Comebacket i gamleklubben, Skeid, ble kort. I sesongen 2009 tok han over treneransvaret for Manglerud Star (MS) i andre divisjon. Assistenttrener er Petter Halvorsen, også han tidligere Skeid. Tospannet som samarbeidet i Skeid fra 2003 til 2006 er igjen sammen. Klubben har Kjell Roar Kaasa som styreleder. Kaasa har tidligere spilt under Hansen Wold i Skeid. Våren 2009 nyttes til å styrke stallen, og i januar 2009 signerte tidligere Stabæk-spiller Tommy Stenersen for MS. Hansen Wold var fornøyd og mente at Stenersen vil bli tidenes beste i MS
2012: Kolbotn Idrettslag, og tilbake til Skeid
Desember 2011 ble det kjent at Hansen Wold fra sesongen 2012 ble trener for Kolbotn Fotball Kvinner (KIL) damelag i Toppserien. I september, få runder før sesongslutt, forlot Hansen Wold KIL midt på tabellen i Toppserien og gikk nok en gang til Skeid Fotball i et forsøk på å redde laget fra nedrykk til 3. divisjon. I KIL tok David Brocken over som trener.
2016
I desember 2016 signerte Hansen Wold som hovedtrener for Rommen i 4. divisjon. Han fikk med seg sin mangeårige assistenttrener Petter Halvorsen på oppdraget.
Norsk militærjuridisk forening
Norsk militærjuridisk forening (MILJUS) er en norsk organisasjon som har til formål å fremme studium av militær rett og krigens folkerett, forskning med sikte på harmonisering av interne rettssystemer under hensyntagen til de folkerettslige regler på området, samt å fremme rettsregler som ivaretar menneskerettigheter. Den ble stiftet 8. mars 1991.
Foreningen er tilsluttet International Society for Military Law and the Law of War (ISMLLW), en internasjonal ideell organisasjon med sete og generalsekretariat i Brussel. Den internasjonale foreningens president var tidligere generaladvokat Arne Willy Dahl fra Norge, men er nå den nederlandske brigader Jan Peter Spijk.
Roar Grønvold
Roar Grønvold (født 19. mars 1946 i Ytre Sandsvær) er en norsk skøyteløper. Han gikk først for Holmestrand og Botne Skøyteklubb, deretter for Tønsbergs Turnforening.
Grønvold ble norgesmester i junior 1964. Han markerte seg i seniorsammenheng allerede i 1965. Etter 1964/65-sesongen meldte han overgang til Tønsbergs Turnforening for å få et mer helhetlig sportslig opplegg. Der ble han klubbkamerat med Fred Anton Maier og Bjørn Tveter. Han debuterte ikke i internasjonale mesterskap før under hurtigløpskonkurransene under Vinter-OL 1968 på 500 meter hvor han tok en 13.-plass. I allround-sammenheng kom gjennombruddet ikke før i 1970.
Grønvolds beste sesong var 1971/72, da han tok sølv både på 1,500 meter og 5,000 meter under OL i Sapporo og 2.-plass både i EM og VM (bak den «uslåelige» Ard Schenk). Samme sesong ble han også norgesmester allround og nr. 6 i sprint-VM.
I sesongen 1972/73 slutta han seg deretter til den nystarta organisasjonen for profesjonelt hurtigløp på skøyter, WISO, og der tok Grønvold 2.-plass i allround-EM i Skien og 3.-plass i allround-VM i Göteborg. I sin siste aktive proffsesong ble han nr. 2 i WISOs europamesterskap på Savalen i februar 1974. Sesongen 1975/76 deltok han igjen under sprint-NM og tok en respektabel 5.-plass sammenlagt for hjemmeklubben Holmestrand og Botne Skøyteklubb.
Grønvold har hatt flere treneroppgaver innen fotball. Her har han vært trener for Hvittingfoss, Holmestrand, Eik og Hof. Han var også tidligere assistenttrener for Ørn-Horten i fotballens 3. divisjon sammen med daværende hovedtrener Vidar Evensen.
I de senere årene har han vært leder av Holmestrand Kulturfestival.
Arthur Holmeslands pris for sakprosa
Arthur Holmeslands pris for sakprosa er en pris som blir gitt som påskjønning for norske forfattere av dokumentar- og faglitteratur. Prisen er en hyllest til minne om Arthur Holmesland, sjefen for forlaget Aschehoug gjennom mange år. Den ble opprettet i 1996, og blir delt ut av Aschehoug etter innstilling fra forlagets redaksjon for sakprosa og ledelsen i forlaget. Prisvinnerne er tilknyttet forlaget Aschehoug.
Espen Aalberg
Espen Aalberg (født 12. oktober 1975 i Trondheim) er en norsk jazzmusiker (trommer) kjent fra en rekke innspillinger.
Han spilte perkusjon i Namsos slagverkensemble (1988–94) og ble norgesmester i ensemblespill, hvorpå han studerte i Tromsø og Jazzlinja (NTNU) (1999–2002). Der dannet han og medstudenter det toneangivende bandet The Core (med Kjetil Møster, Erlend Slettevoll og Steinar Raknes). Han etablerte Shagma (2004) med Jørgen Mathisen, samt Raknes. På Nattjazz 2006 ledet han bandet Kwaz med Jonas Kullhammar, Håvard Wiik og Torbjörn Zetterberg. Forøvrig har Aalberg medvirket i Håvard Lunds kvartett.
Aalberg virker også som klassisk slagverker i blant andre Trondheim Symfoniorkester, Trondheim Sinfonietta og Luftforsvarets musikkorps.
Radio Stjørdal
Radio Stjørdal er en tidligere nærradiostasjon med oppstart i 1986. Kanalen sendte på FM-båndet, frekvens 101,5. I begynnelsen holdt redaksjonen til i lokaler nederst i Kjøpmannsgata i Stjørdal sentrum, men flyttet senere til lokaler i Kjøpmannsgata 40.
Kort historikk
Prøvesendinger ble gjennomført i 1985 i forbindelse med 900-årsjubileet til Værnes kirke. Disse sendingene gikk fra en campingvogn som var satt opp i Prestegårdshagen. Regulære sendinger startet opp i 1986. Få år senere var radiokanalen etablert som den ledende nærradioen i stjørdals-distriktet. Den hadde også lyttere i omkringliggende områder, inkludert Frosta. I 1987 var cirka 40 personer involvert i driften av Radio Stjørdal. På denne tiden hadde radiokanalen en egen ungdomsredaksjon kalt Radio In.
På starten av 1990-tallet var Radio Stjørdal en av flere norske nærradioer som deltok i samarbeidet "SportRapport": en sportsnyhetstjeneste, levert av RiksNytt, som dekket kampene fra tippeligaen direkte. I 1991 ble radiokanalen inkludert i det såkalte «Trøndernettet», et samarbeid med andre radiostasjoner, som Radio 1 Melhus og Radio Trondheim, som innebar felles administrasjon, felles ledelse, felles økonomiansvarlig og en felles nyhetstjeneste. I 1992 meldte Trønder-Avisa at Stjørdal Kommune var største aksjonær i Radio Stjørdal. I 1993 hadde Radio Stjørdal 6 faste medarbeidere og 56 frivillige.
I 2000 ble driften avviklet. Mange tidligere medarbeidere i Radio Stjørdal var, på starten av 2000-tallet, med på å etablere Radio Midt-Trøndelag. Radio Stjørdal er blitt beskrevet som en forløper til Radio Midt-Trøndelag.
Programposter
Radiokanalen tilbød, fra oppstarten på 1980-tallet, en rekke programposter med variert innhold. Faste innslag var formiddagsradio på dagtid, og innringingsprogrammer på kveldstid. En annen populær programpost var radiobingo. I en periode på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet tilbød også radiokanalen flere spesialiserte musikkprogrammer, spesielt innenfor sjangere som melodiøs hardrock og alternativ rock. Men også dansebandmusikk har vært en viktig musikkprofil i kanalens historie.
Blant de faste programpostene var:
Blant spesialprogrammene på kveldstid var:
Arvid Knutsen
Arvid Ingar Knutsen (født 3. mars 1944, død 4. januar 2009) var en norsk fotballspiller. Han spilte for og var trener for klubben i 1976.
Fotballkarriere
Han begynte karrieren i Stavanger Idrettsforening (SIF), men i 1961 gikk han til Viking der han tilbrakte resten av karrieren som spiller. Han debuterte for Vikings A-lag i 1963. De fire siste sesongene han spilte for Viking, var Vikings glansperiode med fire seriegull på rad (1972–1975). Alt i alt spilte han 396 kamper og scoret 117 mål for klubben. I 1976 var han trener for Viking, og trente senere, og.
Knutsen var utdannet innen språk (engelsk) og idrett, og arbeidet som lektor ved Stavanger katedralskole.
Jon Voight
Jonathan Vincent «Jon» Voight (uttales våit; født 29. desember 1938 i Yonkers i delstaten New York i USA) er en amerikansk skuespiller. Han vant en Oscar for rolletolkningen sin i filmen Hjemkomsten (1978). Voight er far til skuespillerne Angelina Jolie og James Haven.
Tidlig liv
Jon Voight er født i Yonkers i New York. Han er sønn av Barbara (født Kamp; 1910–1995) og Elmer Voight (født Voytka; 1909–1973), som var en profesjonell golfspiller. Han har to brødre, Barry Voight (født 1937), en tidligere forsker på vulkaner på Pennsylvania State University, og Wesley Voight (født 21. mars 1940), kjent som Chip Taylor, en sanger og låtskriver som blant annet står bak sangene «Wild Thing», innspilt av blant andre The Troggs i 1966, og «Angel of the Morning». Hans besteforeldre på farssiden var slovakiske innvandrere fra Kongedømmet Ungarn, mens hans besteforeldre på morssiden var tyske innvandrere.
Voight har kunstutdannelse fra Catholic University of America i Washington D.C., hvor han tok en Bachelor of Arts i 1960.
Karriere
Voight vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Vietnamkrigsveteranen og rullestolsbrukeren Luke Martin i filmen Hjemkomsten (1978). Han vant også samme år en pris for samme spill ved filmfestivalen i Cannes.
Han ble også Oscar-nominert for sine roller i filmene Asfalt-cowboy (1969), Runaway Train (1985) og Ali (2001). Voight hadde en gjesteopptreden i TV-serien Seinfeld, der han biter rollefiguren Kramer i armen.
Privatliv
Voight giftet seg med den franske skuespillerinnen Marcheline Bertrand 12. desember 1971, og de fikk to barn sammen; James Haven og Angelina Jolie. Voight og Bertrand tok ut separasjon i 1976 og ble skilt i 1980.
Politikk
Voight stod under Vietnamkrigen for nærmest pasifistiske holdninger, men gikk over årene over til nye standpunkter. Han har senere på mange måter engasjert seg iherdig for amerikanske typisk konservative posisjoner. Han har blant annet vært en ivrig tilhenger den republikanske politikeren Donald Trump. I 2022 tok han til orde for å stille Joe Biden for riksrett fordi Biden ifølge Voight har satt nasjonens sikkerhet i fare.
Abdera
De som bodde i Abdera ble tradisjonelt regnet som noe enfoldige, til tross for at filosofer som Demokrit, Hekataios og Protagoras kom derifra. Byen skal ha blitt grunnlagt av Herakles til minne om hans venn Abderos. Abdera var i begynnelsen en fri by, men den ble senere underlagt kongeriket Makedonia og etter hvert Romerriket.
Historie
Byens mytiske grunnleggelse er tilskrevet Herakles på vegne av sin døde venn Abderos. Den historiske grunnleggelsen er som en jonisk koloni fra Klazomenai på kysten av Anatolia, i nærheten av Izmir i dagens Tyrkia. Den historiske opprettelsen ble tradisjonelt datert til 654 f.Kr., noe som ikke er verifisert, skjønt det er arkeologiske bevis i gresk keramikk fra 600-tallet f.Kr. Byens blomstringsperiode synes å ha skjedd fra 544 f.Kr. da flertallet av folket i den joniske byen Teos i Anatolia flyktet til Abdera, inkludert poeten Anakreon, for å unnslippe persisk undertrykkelse. Den fremst mynttypen, griffon, er identisk med den tilsvarende fra Teos. Den rike sølvmynten er kjent for sin skjønnhet og mangfoldige avbildninger på dens motsatte side.
I 513 og 512 f.Kr erobret perserne også Abdera. I 492 f.Kr. kom perserne tilbake og erobret byen på nytt, denne gangen under Dareios I av Persia. Byen ble senere en del av det athenske sjøforbundet og kjempet på Athens side i Peloponneskrigen.
Som et verdifullt bytte ble byen gjentatte ganger herjet og plyndret: av triballere (fra dagens Serbia) i 350 f.Kr.; senere av makedonske Lysimakhos av Trakia, Selevkideriket, ptolemeerdynastiets Egypt, og makedonerne på nytt. I 170 f.Kr kom henholdsvis den romerske hæren og den til Eumenes II av Pergamon, beleiret byen og herjet den.
Byen synes å ha mistet betydningen etter 350-tallet f.Kr. I Athen ble luften i Abdera nedsettende omtalt i ordspråk som årsak til dumhet, men blant byens mest framstående borgere var filosofene Demokrit, Anaxarkos og Protagoras, historikeren og filosofen Hekataios, og den lyriske poeten Anakreon.
John Nicolas Norcross
John Nicolas Norcross (født 23. april 1688, død 4. desember 1758) var en britisk fribytter og dansk statsfange. Han ble berømt under den store nordiske krig som både kaperkaptein og pirat. Han var også kjent som «piraten i fugleburet» som offer for en kongelig spøk.
Piraten
John Nicolas Norcross var født i Liverpool, England i den 23. april 1688 og allerede som barn blir vant med sjømannslivet, deretter arbeidet tidlig i Royal Navy og gjør seg kjent som en skamløs og djerv eventyrer med en utrolig frekkhet og respektløshet som i hans samtid skulle gjør ham til den meste fargerike kaper og pirat i Europa.
I 1716 kom Norcross til Göteborg og tok kontakt med Lars Gathe som hadde bygget opp en kaperrede siden 1710 der han tok inn skip og skipsjef og sendt dem ut med kaperbrev som gir dem tillatelse for å kapre skip under fiendtlig flagg. Norcross var en dyktig kaperkaptein, men han var også en opportunistisk pirat som ikke skygget unna for å overtrede egne tillatelse og allerede i mars 1717 kapret han postbåten mellom Nederland og England. Med sitt skip La Trompeur herjet han stygt langt vekk fra Kattegat og Skagerrak og i desember 1717 tok han et nederlandsk skip rett utenfor den nederlandske kysten. Som andre svenske kapere dro Norcross til Dunkerque i Frankrike, men blir tatt i arrest av franskmennene som reaksjon på det svenske kapervesenet som hadde kommet utenfor kontroll.
Norcross som hadde ord på seg som en dyktig rømling, kom seg vekk fra de franske myndighetene og gjenopptok sine aktiviteter med en upåklagelig energi. Han blir anklaget for sjørøveri etter flere skip mellom Skottland og Irland var kapret, av de britiske myndighetene i Storbritannia.
Warren Wiebe
Warren Ray Wiebe (født 18. juli 1953, død 25. oktober 1998) var en vokalist fra San Diego.
Cockenzie
Cockenzie (skotsk-gælisk: Cùl Choinnich, «Kenneths bukt/krok»; skotsk: Cockennie ) er en by (town) i regionen East Lothian i Skottland. Byen har vokst sammen med nabobyen Port Seton, og omtales derfor også som Cockenzie and Port Seton. Cockenzie ligger på vestkysten av Skottland, på sørsiden av bukten Firth of Forth. Den ligger 6 kilometer nordvest for Musselburgh. Cockenzie fikk status som burgh i 1591 av Jakob IV av Skottland. Havnen Port Seton ble bygget av George Seton, 11th lord Seton, mellom 1655 og 1665. Byen hadde en befolkning på 4 493 innbyggere i 2001. Siden folketellingen i 2001 har befolkningen vokst til 5 370 i 2020. Cockenzie og Port Seton har fortsatt å vokse i årenes løp og er nå soveby for Skottlands hovedstad Edinburgh.