cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Universitetet i Obong
Universitet tilbyr studier i naturvitenskap og anvendte fag som matematikk, statistikk, informatikk, bioteknologi, mikrobiologi, kjemi, biokjemi, industriell kjemi, fysikk, og dataelektronikk. Det tilbyr også studier i ledelse og samfunnsfag for fag som økonomi, regnskap, og bank og finans.
I tillegg til utdanningsinstitusjonen, er det nylig fullført et sykehusanlegg på universitetsområdet.
Otto Wilhelm von Königsmarck
Otto Wilhelm von Königsmarck (født 5. januar 1639 5. september 1688) regnes som en av de dyktigste feltherrene under den skånske krig, også kjent som Gyldenløvefeiden, på svensk side der han ledet undertallige styrker i Svenske Pommern. Han også er kjent som den mannen som ufrivillig forårsaket store ødeleggelser på tempelet Parthenon.
Bakgrunn
Han var sønn av feltmarskalk Hans Christoffer von Königsmarck, født i Minden i Westfalen i 1639, og hans hustru Barabara Maria Agathe von Leesten (1608-1671). Han var bror til grev Conrad Christoff von Königsmarck og onkel til Aurora von Königsmarck, Amalia Wilhelmina von Königsmarck, Philip Christoph von Königsmarck og Karl Johann von Königsmarck.
Tidlig karriere
Otto Wilhelm von Königsmarck fikk grundig militær og diplomatisk utdannelse og var som ung mann kammerherre for kronprins Karl, som skulle bli Karl XI etter Karl X Gustavs død.
I 1666 så han sitt første oppdrag som soldat som oberstløytnant for Carl Gustaf Wrangels kavaleristyrker i felttoget mot Bremen. Et par år senere gikk han i fransk tjeneste og sto for gode meritter ved Livregimentet der han avanserte til oberst. Han var i kamp i marskalk Condés styrker under den franske-nederlandske krigen. Han var med på å forhandle fram viktige avtaler om subsidier til Sverige i bytte mot svensk allianse med Frankrike, og han vendte deretter hjem i 1674. Han kom for sent til å delta i felttoget i 1675, som endte med slaget ved Fehrbellin.
Den skånske krig
Med sine viktige militære erfaringer fikk han som generalmajor overta kommandoen etter at Wrangel viste seg å være uskikket for videre ledelse som feltmarskalk etter Fehrbellin. Ganske snart fikk de fåtallige svenske soldatene merke at de hadde fått en kompetent og nøysom feltherre som klarte å holde stand tross for viktige allierte seire, som den ved slaget om Wismar og slaget om Stettin.
Med Brandenburg bundet ned ytret han sin konge og sitt land stor tjeneste. Deretter kunne han kronet sitt verk ved å seire slaget ved Warskow på Rügen i januar 1678 etter et mesterlig felttog. Uansett kunne ikke selv han holde ut lenge og måtte til slutt gir opp. Alle svenske besittelser i Tyskland var gått tapt at bare fransk inngrep reddet situasjonen.
Karriere i Hellas
Tross godord og heder hadde Königsmarck opplevde økonomisk miser og alvorlige tilbakeslag da Karl XI begynner å tar tilbake de gitte eiendommer og gods som hadde vært gitt til adelige som lønn for deres krigsinnsats i flere generasjoner. De politiske forholdene var slik at han raskt kom i konflikt med kongen som svigersønn av Magnus Gabriel De la Gardie.
I 1683 etter tyrkerne var slått tilbake ved Wien hadde en pavelig bulle kommet til Sverige der man bad om militær hjelp for deltagelse i et korstog. Som tysk riksfyrste kunne ikke Karl XI avslå og sette opp en styrke på 1 500 mann under Nils Bierke og Königsmarck som kom til bredden av Donau der borgen Neuhäusel lå i sommeren 1685. Der hjelpet svenskene med til beleiringen av borgen som blir først tatt etter en tyrkisk hær var slått vekk og fra Venezia kom et tilbud om å sluttet seg til venetiansk tjeneste.
I mars 1686 kom Königsmarck sammen med mange svenske offiserer til Venezia der de lot seg rulles inn i rekkene. Hans første oppdrag var å bygge opp en hær og startet med å verve menn fra Tyskland og Sverige. I april 1686 kunne han med sin nye hær drar over til Lefkas og senere til Nauplion som i august blir satt under beleiring. Etter to uker blir byen tatt under en blodig storming der ruinene etter antikke Argos lå.
Men det var usunne forholder med mye sykdom i det greske landskapet og pest rammet hæren hvor Königsmarcks nevø og andre svenskene omkommet. Etter dette måtte man stoppet opp og overvintret på øya Zante sør for Zakinthos i karantene. I det neste året, 1687 tok han festningene i Patras og Lepanto og rykket mot gamle Korint. Men Königsmarck kunne ikke forlater Peloponnesos halvøya uten å ta sjøveien og måtte drar helt rundt denne for å kom til det neste målet: Athen.
Athen
Etter å ha gått på land i havnebyen Pireus begynner han å setter Athen under beleiring men oppdaget at tyrkerne hadde befestet seg på Akropolis som var umulig å storme og derfra kunne tyrkerne fortar flere utfall på beleiringshæren. Ved høyden Filopappa stilte Königsmarck opp sitt artilleri i olivenlundene og begynner å beskyter de tyrkiske stillinger og deres kanoner på Akropolis. Hva han ikke visst var at tyrkerne hadde innrettet et kruttmagasin under tempelet.
Den 27. september 1687 skjøt en bombekaster en granat mot Akropolis som nådde en bråte av ved som antent en brann som spredt seg til kruttmagasinet. En gigantisk eksplosjon var nær ved å knuste hele høydetoppen, taket raste sammen over den indre strukturen som hadde blitt knust av eksplosjonen.
Königsmarck var en opplyste mann klar over den historiske betydeligheten ved Parthenontempelet og var nedslått ved synet av ruinene på Akropolis. Det vist seg at Venezias dogen Francesco Morosini visste at det var lagret krutt der.
Det siste felttoget
Etter Athen var tatt overvintret den venetianske hæren seg der til det neste året. Königsmarck og dogen Morosini var i samtaler om strategien for det neste året og man var enig om å angripe øya Euboea nordover der festningen Negroponte lå ved våren 1688. Morosini kom til farvannet utenfor Euboea med 19 galeier, men snur tilbake til den nye basen man hadde flyttet seg til etter å ha evakuert Athens.
Der fikk han lært at de tyrkiske styrkene var i mytteri i Kreta og besluttet seg i strid med Königsmarck å tar fordel av dette for en rask erobring av den viktige byen Iraklion også kjent som Candia. Med en flåte på 30 krigsskip kom dogen til Kreta tidlig i juni 1688 og stevnet utenfor Candia bare for å oppdaget at mytteriet var overstått kort etter hans flåte var observert. Toktet mot Kreta tok for mye ressurser og tid slik at man kunne ikke kom til Euboea før sent i juli. Da hadde de tyrkiske forsvarerne hatt tid på seg for forberedelser og dermed kunne motstår de første angreper slik beleiringen av Negroponte blir en langvarig affære under sterk varm med lite vann.
Sykdommer begynner å herjer på nytt og dette gang blir feltmarskalken rammet, den 28. august 1688 måtte han båres i feber ombord på sitt admiralskip. I den varmeste dagen i året, den 15. september 1688, døde han. Deretter blir hans legeme fraktet via Korfu til Venezia, siden nordover til familiegraven i Stade.
Morosini ville ikke oppgir beleiringen tross sin fremste generals bortgang og vil overvintret på Euboea, men hans allierte fra Toscana og Malta dro vekk i høsten og soldatene i hæren nektet å blir lenge på et ganske usunt sted så de brøt også opp ved 22. oktober 1688. Slik sluttet det siste felttoget hvor Königsmarck omkommet.
Dorisina
Dorisina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
En ganske liten, mørk, bred, blank, hvelvet bladbille.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Mellom-Amerika.
Annichen Kringstad
Annichen Kringstad (født 15. juli 1960 i Oslo) er en tidligere svensk orienteringsløper. Hun hadde sin storhetstid på 80-tallet da hun vant seks verdensmesterskap i orientering i årene 1981–85, tre individuelt og tre i stafett. I 1981 ble hun tildelt både Radiosportens Jerringpris og Svenska Dagbladets gullmedalje.
I 1982, 1984 og 1985 var hun en viktig del av Stora Tuna IK sitt damelag som vant Venla-stafetten disse årene. Kun Simone Niggli-Luder og Jenny Johansson har flere seire enn Kringstad i stafettens historie.
Mica McNeill
Mica McNeill (født 25. september 1993) er en britisk bobkjører.
Annichen Kringstad
Mellom 1981 og 1986 vant hun femdagerskonkurransen O-Ringen på fem av seks forsøk. Kringstad konkurrerte også i friidrett, hvor hun i 1984 tok sølv på marathon i svensk mesterskap.
Etter endt løperkarierre har Kringstad blant annet vært kommunikasjonssjef i det svenske orienteringsforbundet i perioden 2010-2012.
Mica McNeill
Hun representerte Storbritannia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 8 i toer-bob.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 17 i toer-bob.
Fylkesvei 426 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 426 i de følgende fylkene:
Latvia nasjonale historiske museum
Latvia nasjonale historiske museum (latvisk: Latvijas Nacionālā vēstures muzeja) ligger i Latvias hovedstad, Riga. Det er et av Rigas største og mest interessante museer. Utstillingene forteller om Latvias historie fra istiden til 1940. Museet har store samlinger innen arkeologi, folkekultur og numismatikk. Latvia nasjonale historiske museum er først og fremst et museum for latvisk folkekultur. Museet ble etablert i 1869 av en organisasjon som kalte seg for Riga latviske samfunn. På denne tiden var Latvia underlagt Russland, og Riga var – som gammel hansaby – stadig dominert av tysk språk og kultur, tyskerne utgjorde nærmere 50 % av befolkningen. Latviere utgjorde bare om lag 25 % av befolkningen i byen, og ordet latvier betydde rett og slett en bonde. Riga latviske samfunn arbeidet for at latvisk kultur skulle bli kjent og vinne anerkjennelse. Mye tyder på at mye inspirasjon ble hentet fra Sverige. Da Latvia erklærte seg som uavhengig stat i 1918 ble ansvaret for museet overtatt av staten, og i 1920 kunne institusjonen flytte inn i Riga festning. Den selvstendige nasjonen ga museet en viktig plass i landets kulturpolitikk. Kulturarven var viktig for den unge nasjonen. Museet fikk ansvar for å samle, ta vare på og formidle landets kulturarv innen arkeologi, folkekultur, historie og kunst. Museet tok på seg oppgaver innen dokumentasjon og forsking.
Under den lange sovjetiske okkupasjonen av Latvia måtte museet tilpasse seg den aktuelle politikken, men kunne likevel arbeide med innsamling, konservering og utstillinger. Flere ganger arrangerte museet spesialutstillinger med latviske folkedrakter og folkekunst som tema.
Museet tok aktivt del i hendingene under det som kalles den tredje latviske kulturreising – i slutten av 1980-årene. Utstillingen Latvia mellom to verdenskriger i 1988 hadde 300 000 besøkende.
Kunnskapsegget
Kunnskapsegget er en norsk nett-tjeneste som samler kunnskapsressursene om helsetjenester.
Alt på ett sted
Egget bygger på en kunnskapsmodell kalt «6S-modellen» som utviklet av McMaster-universitetet i Toronto. Den opprinnelige kanadiske modellen har form som en pyramide, men Innlandet har gitt modellen en form som et egg. Tanken bak er likevel den samme: Jo høyere opp i egget, desto mer kvalitetsvurdert, kortfattet og relevant skal kunnskapen være.
Kunnskapsegget er en såkalt metasøkemotor som søker i flere relevante databaser samtidig.
Forskjellene bestemmer nivået basene er lagt inn i Egget. Flere kilder inneholder kunnskap som hører hjemme på flere nivåer, eksempelvis PubMed Clinical Queries. Inndelingen bør derfor ikke forstås som absolutt, men veiledende. Ulike kunnskapsdatabaser fordrer ulike tilnærminger i søkingen. Egget er derfor ikke et verktøy for uttømmende kunnskapssøk – søkene blir lett upresise i de største databasene. Egget kommer best til nytte når helsepersonell trenger et godt verktøy for raske, sikre svar på spørsmål der forskningen er kommet langt og dokumentasjonen er god.
Egget er utviklet av Endre Aas, Geir Kristian Lund og Øystein Eiring. Helsebiblioteket og Bibliotektsjenesten i Sykehuset Innlandet har kjøpt tilgang til kunnskapsressursene i Kunnskapsegget. McMaster-universitetet i Toronto har tilrettelagt for innhold og grensesnittet. Metasøk og teknisk funksjonalitet er utviklet av Netpower.
Strindheim Idrettslag
Strindheim Idrettslag (stiftet 9. mars 1926) er et idrettslag fra Trondheim. Klubben har i dag grupper for idrettene langrenn, håndball, fotball og friidrett.
Klubben ble etablert 17. januar 1948 som en sammenslutning av Marienberg Sportsklubb (stiftet 9. mars 1926) og Strinda AIL, senere Strinal (stiftet 30. mai 1936).
Fotball
Strindheim fotballgruppe er inndelt i Strindheim Fotball og Strindheim Fotball Yngres Avdeling. Den har en toppfotballsatsing og laget spiller i 2. divisjon
Ishockey
Strindheim var ett av Trondheims-lagene som satset mot toppen av Norsk ishockey å rykket opp til 1. divisjon ishockey for menn 1984/85 etter byggingen av Leangen Ishall og spilte der. I 1984 tapte de kvalifiseringen mot Storhamar Hockey med stygge sifre, men rykket likevel opp da ligaen ble utvidet fra åtte til ti lag. De var åpenbart ikke klare for den utfordringen og endte som slaktoffer i den todelte serien. Nedrykket til jul kom nok som en lettelse. I 1986 slo de seg sammen med Astor Ishockeyklubb og Wing Allianseidrettslag og dannet storklubben Trondheim Ishockeyklubb.
Håndball
Strindheims A-lag i håndball spiller 2013/14-sesongen i 1. divisjon.
Langrenn
Klubben har vunnet Norgesmesterskapet i stafett flere ganger. Sist i 2007. Laget bestod av Krister Trondsen, Stig Rune Kveen og Petter Northug. Den doble verdensmesteren fra VM 1982 i Oslo, Berit Aunli representerte Strindheim IL.
Friidrett
Friidrettssatsingen i klubben har i alle år hatt hovedvekten på løpesiden og det har regelmessig ført til pallplasseringer i Norgesmesterskap. Av de mest sukseerike utoverne nevens Knut Børø, Robert Ekpete og Tommy Gjølga. Friidrettsavdelingen er ansett som en hjørnestein i trøndersk friidrett. Den arrangerer flere lokale friidrettsstevner, blant annet Jentebølgen i Trondheim med over 2000 deltakende damer.
Skøyter
Klubben har hatt flere deltagere i norgesmesterskapet på skøyter, og i vinteren 1973/74 var de med og arrangerte Sprint-NM på skøyter sammen med klubbene Trondhjems SK, Spk Falken og Leinstrand IL som Trondheim-Alliansen.
Orientering
Klubben har hatt egen orienteringsavdeling i mange år. Den 8. januar i 1985 ble Nidarøst Orienteringsklubb stiftet etter at orienteringsgruppa i Strindheim IL slo seg sammen med orienteringsavdelingene til Charlottenlund, Othilienborg og Utleira Idrettslag.
Michael Jamtfall
Michael Kleppe Jamtfall (født 24. mars 1987) er en norsk fotballspiller som spiller på Trygg/Lade. Han spilte tidligere angrep for Rosenborg, og er sønn av tidligere fotballmålvakt Jørn Jamtfall. Jamtfall er først og fremst ving, men kan også spille på midtbanen og i forsvaret. Han var utlånt til Ranheim Fotball slutten av 2009- og første halvdel av 2010-sesongen.
Jamtfall startet sin karriere for National, der også Steffen Iversen startet sin karriere, men gikk siden til Astor Fotballklubb hvor han ble trent av Rosenborgs tidligere sportsdirektør og spiller, Rune Bratseth. Michael kom tidlig med på kretslag og lignende, og gikk til Rosenborgs juniorlag da han ble junior. Etter imponerende spill der har han også fått flere juniorlandskamper, og ble etter hvert tatt opp i Rosenborgs A-stall.
Jamtfall fikk sin seniordebut i Rosenborg i mai 2005, da Rosenborg vant 11-0 over Orkla Fotballklubb i norgesmesterskapet i fotball. Debuten i Tippeligaen fikk han imidlertid ikke før mot i 2006 mot Idrettsklubben Start, hvor han stod for en målgivende pasning. Hans første kamp i Tippeligaen på Lerkendal stadion, var mot Lillestrøm Sportsklubb. Rosenborg vant kampen, og Jamtfall stod for én av scoringene.
NM i hopp uten tilløp 1957
NM i hopp uten tilløp 1957 var en del av NM i friidrett 1957.
Mesterskapet ble arrangert i Turnhallen i Bergen 24. februar. Arrangør var Bergens Turnforening.
Fylkesvei 420 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 420 i de følgende fylkene:
4-Etyltoluen
4-Etyltoluen er en organisk forbindelse med formelen CH3C6H4C2H5. Det er en av tre isomerer av etyltoluen, de to andre isomerer er 3-etyltoluen og 2-etyltoluen. Alle er fargeløse væsker, og alle brukes til produksjon av polystyrener.
Produksjon og bruk
Etyltoluen produseres ved etylering av toluen:
Over typiske syrekatalysatorer gir denne prosessen en blanding av 2-, 3- og 4-isomerene. Ved å bruke en modifisert zeolitt katalysator er alkyleringen formselektiv for 4-isomeren.
4-Etyltoluen utsettes for dehydrogenering for å gi 4-vinyltoluen.
Komagaksla
Komagaksla (også kalt Vatnafjellet) er et fjell i Hammerfest kommune i Finnmark. Det har to topper, hvorav den nordligste på 659 meter over havet er det høyeste fjellet på Sørøya. Den andre toppen er på 650 meter over havet.
Mica Moore
Mica Moore (født 23. november 1993) er en britisk bobkjører.
Jernaldergården
Jernaldergården på Ullandhaug er et rekonstruert gårdsanlegg fra folkevandringstiden, ca. 350–550 e.Kr. Gården ligger på toppen av Ullandhaug, cirka 3 kilometer fra Stavanger sentrum, med praktfull utsyn over Nord-Jæren og Hafrsfjord. I folkevandringstiden lå det en bondegård på dette stedet, og konservator Tor Helliesen ved Stavanger Museum undersøkte og kartla tuftene av jernaldergården allerede i år 1900. Det rekonstruerte gårdsanlegget er bygget på tuftene av den opprinnelige gården. Det nye anlegget består av tre innredede hus. Stiftelsen «Jernaldergården» er faglig og administrativt underlagt Arkeologisk museum i Stavanger.
Den opprinnelige gården brant ned og ble forlatt en gang midt på 500-tallet e.Kr. Den lå øde i over 1400 år til den ble undersøkt av Bjørn Myhre i 1967 og 1968. Allerede før utgravningene begynte var det besluttet at anlegget skulle restaureres på basis av de arkeologiske funnene. Det rekonstruerte anlegget sto ferdig i 1975. Siden den tid har man arbeidet med å finne ut hvordan gården fungerte da den var bosatt.
På Flat-Jæren er det registrert nærmere 200 ødegårder fra folkevandringstiden. Regner vi med de sentrale gårdene der fornminnene er forsvunnet, får vi over 400 gårder fra denne perioden. De fleste har sett ut som Jernaldergården på Ullandhaug. Alle husene hadde jordgulv, men var ellers bygget av tre med ytre murer av stein som beskyttelse mot væte og vind. På taket var det trolig torv. Taket ble båret av to rader stolper som sto inne i husene. To og to stolper var bundet sammen med en tverrbjelke slik at de dannet en grind. Grindbygde hus har vært i bruk i Rogaland helt opp til våre dager. På det ene huset er det et tilbygg som kan ha vært redskapsskjul eller vedbod. Dette minner veldig om de tilbyggene vi finner på Jærhusene i senere tid.
Tordenskjolds gate (Kristiansand)
Tordenskjolds gate (1-85, 2-90) er en gate i Kvadraturen i Kristiansand som ligger i bydelen Kvadraturen/Eg. Gaten har sitt løp fra Vestre Strandgate til Otra hvor den går over i Egsveien og Elvegata. 60 eiendommer er matrikulert til gaten.
Når Peter Wessel har fått en gate i Kristiansand oppkalt etter seg, har det sammenheng med flere opphold i byen for å få reparert skip på verftene, blent annet ved Christansands galeiværft som ble anlagt ved Hampa på slutten av 1600-tallet. Løvendals Galei under Tordenskjolds kommando var til omfattende reparasjon etter kamp i 1714. Skipet hadde «7 Mand døde og 21 saarede og ... var ilde tilredt. Ved Reparationen paa det herværende Galeiværft viste det sig, at Galeien havde faaet 16 Kugler i Skroget, 7 om Bagbord, 5 om Styrbord, 3 agter ind og 1 i Stævnen; Forstangen var borte, Stormasten, Storstangen og hele Riggen var sønderskudt».
Neste sykehus ble bygd i nr 67. Det nåværende Fylkeshuset i nr 65 var tidligere sentralsykehus og huset deretter Høyskolen i Agder. Skulpturen Taraxacum fra 1984 av Finn-Henrik Bodvin er plassert foran Fylkeshuset.
Ekserserhuset med adresse Tordenskjolds gate 64 er oppført i 1807-1808 med gymnastikksal for byens garnison, senere også brukt av Kristiansand katedralskole. Tordenskjoldsgate skole er nr 49.
Stener Heyerdahls park, den tidligere fattigkirkegården, også kalt Hospitalskirkegården som var i bruk frem til 1825, ligger til Tordenskjolds gate, inntil hospitalet hvor Heyerdahl virket fra 1850.
Ciro Pessoa
Ciro Pessoa Mendes Corrêa, også kjent ved sitt (buddhistiske) dharmanavn Tenzin Chöpel, (født 12. juni 1957 i São Paulo i Brasil, død 5. mai 2020 samme sted) var en brasiliansk singer-songwriter, gitarist og dikter.
Som tenåring studerte han ved Colégio Equipe, der han møtte Arnaldo Antunes, Paulo Miklos, Nando Reis, Marcelo Fromer, Branco Mello, Tony Bellotto og Sérgio Britto.
Pessoa, som led av kreft, døde av covid-19 i São Paulo den 5. mai 2020 i en alder av 62 år.
NOU 2007: 15, Forsvarspolitisk utvalg
Utvalget bestod av 16 medlemmer med én representant fra samtlige politiske partier som var representert på Stortinget i tillegg til eksperter fra relevante fag- og kompetansemiljøer. Siri Bjerke (Ap) var utvalgets leder. Andre medlemmer var distriktssjef (FrP), ordfører Jonni Solsvik (H), sykepleier Åse Wisløff Nilssen (KrF), seniorrådgiver Johan J. Jakobsen (Sp), rådgiver Kjetil Bjørklund (SV), selvstendig næringsdrivende Eldbjørg Løwer (V), leder Geir Knutson, seniorrådgiver Jacob Børresen, beredskapssjef, forsker , professor	Janne Haaland Matlary, forbundsleder , flaggkommandør Arne Røksund, avdelingsdirektør  og assisterende direktør Ståle Ulriksen.
Utvalgets hadde som en del av sitt mål å legge grunnlag for en bred og åpen dialog om forsvars- og sikkerhetspolitiske utfordringer. Utvalgets mandat var å vurdere og fremme forslag til prioriteringer knyttet til et bredt spekter av problemstillinger som ville stå sentralt i den videre utviklingen av Forsvaret, herunder:
Utvalget foreslo en styrking av Forsvaret på tre måter:
Utvalget foreslo å videreføre den allmenne verneplikten.
Tremissis
De romerske tremisser ble regelmessig myntet i Østromerriket fram til regjeringstiden til keiser Leo III (regjerte 717-741), men etter dette bare sjeldent og sannsynligvis bare for seremoniell bruk. Etter keiser Basileios I (regjerte 867-886) ble den ikke produsert, men den fortsatte å sirkulere i noen grad.
Utenfor Romerriket ble den myntet av angelsakserne, burgunderne, frankerne, friserne, langobardene, østgoterne, sveberne og vestgoterne fra det 5. til det 8. århundre.
I frankiske kilder kalles tremissis ofte «triens» som også betyr en tredjedel. Dette refererte opprinnelig til en tredjedel av mynten as. Historikeren og biskopen Gregorius av Tours kaller mynten «trians» eller «treans». I gammelhøytysk er formen «dremise» funnet. På fransk er også formen «tiers» eller «tiers de sou» (tredjedel av solidus) brukt.
Belgia under EM i friidrett 1946
Belgia deltok med 11 utøvere under EM i friidrett 1946 som ble arrangert 22.–25. august 1946 i Oslo. Belgia tok en sølvmedalje under mesterskapet.
Tetris-effekten
Tetris-effekten forekommer når mennesker vier så meget tid og oppmerksomhet til en aktivitet at den begynner å overta tanker, mentale bilder og drømmer. Effekten er oppkalt etter spillet Tetris.
Folk som spiller Tetris i lengre perioder kan oppleve at de begynner å tenke på hvordan forskjellige former passer sammen i den virkelige verden, slik som bokser i en butikkhylle eller bygninger i en gate. Ved denne definisjonen, er Tetris-effekten en slags vane. Folk kan også drømme om fallende Tetrisformer når de sovner eller se bilder av Tetrisformer ved kanten av det visuelle feltet og når de lukker øynene. Dermed er Tetris-effekten en form for hallusinasjon. En TV-reklame fra Nintendo tidlig på 1990-tallet refererer til denne effekten ved å vise spillere bilder av Tetrisblokker i virkeligheten.
Andre eksempler
Tetris-effekten kan forekomme ved andre videospill, med enhver forlenget visuell oppgave, som å klassifisere celler under mikroskopet, sying, plukke eller sortere frukt, snu burgere, kjøre lange distanser eller spille brettspill som sjakk eller go. Tetris-effekten kan og forekomme i andre sansesystemer. For eksempel er det normalt at en fengende melodi setter seg fast i en persons sinn. Konseptet propriosepsjon forklares for eksempel som at noen som nylig går i land etter å ha tilbrakt lengre tid til sjøs vil kunne gå med en ufrivillig vuggende bevegelse siden de har blitt innstilt på skipets bevegelser. IT-programmerere og -utviklere har noen ganger liknende opplevelser, og rapporterer at de drømmer om koder når de sover, og kommer tilbake til jobben neste dag og føler som om de aldri dro derfra.
Sted i minnet
Stickgold et al. (2000) har foreslått at Tetrisbilder er en separat form for hukommelse. Dette er fra deres forskning hvor de viste folk med Anterograde amnesia, (en manglende evne til å lage nye minner etter opplevelser), rapporterte å ha drømmer om fallende former etter å ha spilt Tetris om dagen, selv om de ikke kunne huske å ha spilt spillet i det hele tatt. En Oxford-studie fra 2009 foreslår at Tetrislignende videospill kan hjelpe med å forhindre utvikling av traumatiske minner. Hvis videospillbehandlingen igangsettes like etter den traumatiske opplevelsen, er beskjeftigelsen med Tetrisformer nok til å forhindre videredannelse av mentale bilder fra den traumatiske opplevelsen. Dermed forhindres nøyaktigheten, intensiteten og hyppigheten av traumatiske påminnelser (visuelle flashbacks). "Vi foreslår at det spesielt griper inn med hvordan sansede minner er lagt ned i perioden etter traumer og dermed reduserer antall tilbakeblikk som blir opplevd siden," summerer Dr. Emily Holmes, som ledet studien.
Historikken bak uttrykket
Ifølge Earling (1996), er en av de første referansene til uttrykket gjort av Garth Kidd i februar, 1996. Kidd forklarer "etter-bilder av videospillet i opptil en dag etterpå" og "en tendens til å identifisere alt ved verden som å være bygd opp av fire kvadrater og forsøker å finne 'hvor det passer inn'". Kidd gir opprinnelsen av uttrykket til computer-spillere fra Adelaide, Australia. Den første forklaringen av fenomenet er i introduksjonen til Neil Gaimans SF poem Virus (1987) i Digital Dreams.
L'effet Tetris
Effet Tetris (fransk: Tetris effekt) har et liknende navn, men er et helt annet fenomen funnet i evolusjonære AI-systemer relatert til konseptet bundet rasjonalitet. I spillet Tetris må spilleren ha to ting i fokus: valget av en optimal plassering av den nye brikken, og muligheten til å manipulere denne brikken innen tiden som er gitt. Effet Tetris er da effekten hvor en rask, men upresis handling er bedre enn å kalkulere en optimal rute hvor en kalkulasjon ikke ville blitt gjort innen tidsgrensen. Dette sammenholdes med en observasjon: evolusjonære systemer finner ofte lokale heller enn globale optimaler.
Fylkesvei 439 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 439 i de følgende fylkene:
Rasmus Heisterberg
Heisterberg begynte sin karriere som manusforfatter innen TV, før han beveget seg over i film. Hans første filmmanus var til Midsommer (2003), regissert av Carsten Myllerup. Senere skrev han blant annet Det var en gang en gutt (2006), før han begynte sitt samarbeide med Nikolaj Arcel med filmen Kongekabalen (2004). Andre titler fra paret er De fortaptes sjelers øy (2007) og Menn som hater kvinner.
Vålandstårnet
Vålandstårnet eller Vålandspibå i Stavanger finner vi på Vålandshaugen (84 moh.), som er bydelens høyeste punkt. Tårnet er oppført på det som tidligere het Axelsborg. Vålandstårnet er et utsiktstårn oppført i 1895, med vokterbolig for byens første trykkvannsbasseng.
Stephenson King
Stephenson Toby King (født 13. november 1958 i Castries) er en sanktlusiansk politiker for partiet United Workers Party (UWP). King var fra 1. mai 2007 til 30. november 2011 statsminister i Saint Lucia. Han hadde også ansvar for finans, økonomi, planlegging og utvikling, samt arealplanlegging, boligpolitikk og byutvikling, kommunalpolitikk og miljøspørsmål. King ble første gang innvalgt i parlamentet i 1987. Han representerer valgkretsen Castries North.
Vålandstårnet
Før dagens Vålandstårn ble bygget, skal det ha stått et utsiktstårn på denne plassen. Dette ble oppført under Napoleonskrigen i perioden 1807–1814. Dette ble kalt for Vålandspibå, et navn som henger igjen som navn på dagens tårn. I ca. 1860 var det svært lite igjen av selve «pibå», og det ble oppført en sirkelformet varde. Denne varden ble malt rød samt påført med store bokstaver «Beskade mig ikke». En trapp førte opp til et platå, og der kunne folk nyte den gode utsikten utover de landlige omgivelser.
Da vannbassengene ble bygd i 1893-1894, ønsket folk at det skulle gjøres alt mulig for å unngå riving av dette utsiktstårnet. Dagens tårnet ble oppført i år 1895. Dette tårnet ble reist i forbindelse med at det kommunale vannverk hadde bygd to bassenger på Vålandshaugen. I dette tårnet ble det innredet plass til brannvakt samt restaurant. Tårnet på St. Hanshaugen i Oslo ble brukt som modell for oppføringen av Vålandstårnet, og mange kalte denne for Vålandsborgen.
I 1914 kondemnerte helserådet bygningen som bolig, og tårnet ble pusset opp i 1917. Med okkupasjonen i 1940 ble bygget tatt over av tyskerne som brukte Vålandstårnet som observasjonspost.
Etter krigen ble tårnet brukt av Park- og idrettsvesenet som lager/oppholdsrom, Sivilforsvaret, politiet, drosjesentralen og Radio Ræle Ligaen (Kortbølgeradioforening). 1. etasje ble også brukt som privat boilig frem til 1970 av Boligkontoret.
Ifm. tårnets 100-årsjubileum i 1995 ble det stiftet en Venneforeningen for tårnet. Disse jobbet dugnad på tårnet og fikk det rehabilitert. Tårnet ble igjen stengt i 2006. Januar 2016 åpnet tårnet igjen etter omfattende rehabilitering ved hjelp av midler fra Stavanger kommune og DNB Stiftelsen. Faber Bygg var utøvende entreprenør.
Vålandstårnet har i dag søndagscafé hver søndag og er åpent for leie av private lage og foreninger gjennom Eiganes & Tasta Frivillighetssentral.
Eksterne lenker
https://www.stavanger.kommune.no/kultur-og-fritid/kultur/valandstarnet/
https://www.erlingjensen.net/valandstarnet/
Rettsøkonomi
Rettsøkonomien er en tverrfaglig disiplin som forsøker å analysere og forklare rettsregler ved hjelp av samfunnsøkonomiske teorier og begreper.
De økonomiske virkningene av rettsreglene vil alltid være av interesse for lovgiver og andre. Effekten av ulike skatte- og avgiftsregler er for eksempel et yndet diskusjonstema for de fleste.
Rettsøkonomiens historie
På begynnelsen av 1960-tallet begynte det å komme en rekke rettsøkonomiske artikler på trykk i USA. En av de mest betydningsfulle artiklene ble skrevet i 1960 av Ronald H. Coase (nobelprisvinner i økonomi), hvor han også tok inn såkalte transaksjonskostnader i analysene. I 1961 kom også en artikkel av Guido Calabresi om erstatning ved ulykker som argumenterte for at formålet med erstatningsretten var å minimalisere de totale ulykkeskostnader som besto av både skadekostnader og kostnader for å forebygge skade. Richard Posner bygget videre på bidragene fra Coase og Calabresi, og utvidet analysene til å også gjelde strafferett og familierett.
Foyles
W & G Foyle Ltd. (vanligvis bare kalt Foyles) er en bokhandel i nr. 113-119, Charing Cross Road, London. Den er berømt for sitt store utvalg av titler, og (tidligere) for sin eksentriske forretningsdrift. Butikken ble starta av brødrene William og Gilbert Foyle i 1904 i Islington, og flytta i 1929 til Charing Cross Road. Williams datter Christina Foyles ledet virksomheten fra 1963 til sin død i 1999.
Foyles har figurert i Guinness rekordbok som verdens største bokhandel med hensyn til hylleplass og antall titler. Den er fortsatt en av Londons største, og tiltrekker seg bokelskere såvel som vanlige turister.
Foyles var tidligere berømt og berykta for sine uvanlige forretningsmetoder. En av særegenhetene var kassesystemet, som forlangte at kunden stilte i (en ofte endeløs) kø for å motta en kvittering på den boka han ønsket å kjøpe, og deretter til en ny kø for betaling. Hos Foyles kunne for øvrig usolgte bøker bli stående i årevis på hylla etter at de var utsolgt fra forlaget, noe som gjorde Foyles til en gullgruve for bokkjøpere med spesielle ønsker.
Etter Christina Foyles' død er driften overtatt av hennes nevø Christopher Foyle, og Foyles er gradvis blitt modernisert og standardisert. I 2005 åpna forretningen en avdeling i Royal Festival Hall på South Bank.
Foyles er også kjent for sine litterære lunsjer, en tradisjon som går tilbake til 1930.
Orodes II av Partia
Orodes II (persisk: ارد دوم‎; også omtalt som Hyrodes Anaridius) var konge av Partia fra 57 f.Kr. til 37 f.Kr. Han var sønn av Fraates III som han myrdet i 57 f.Kr. ved hjelp av sin bror, Mitridates III. Han giftet seg med en gresk prinsesse fra kongeriket Kommagene ved navn Laodike. Hun var datter av Antiokos I Theos av Kommagene og hans hustru Isias Filostorgos av Kommagene. Orodes II førte med hell krig mot Romerriket, seiret stort i slaget ved Carrhae, tok hele Syria, store deler av Anatolia og sørover til Judea, før det meste falt sammen.
Kamp for overherredømme
Etter drapet på faren ble Orodes' bror Mitridates III ble gjort til konge av Media, mens han selv overtok tronen i Partia. Ikke lenge etter ble Mitridates avsatt av Orodes og tvunget til å flykte til Syria. Derfra vendte han tilbake og invaderte Partia, lyktes å opprette sitt kongedømme kortvarig i 55 f.Kr. Imidlertid ble beleiret av Orodes' hærfører Surena i byen Seleukia ved Tigris. Etter en langvarig motstand ble Mitridates til sist overvunnet, tatt til fange og drept.
Første krig mot romerne
Partia hadde forsøkt å holde seg unna konfrontasjon med Romerriket, men fikk ikke noe valg da Marcus Licinius Crassus ble utnevnt som guvernør av romersk Syria i 53 f.Kr. og som utnyttet sin posisjon til å provosere fram en krig. Han gjorde så antagelig i håp om vinne militær ære ved å ta Mesopotamia i besittelse, eller i det minste en del av landet, prestisje nok slik at hun kunne framstå som en seierrik hærfører på lik linje som sin tidligere politiske kollegaer, Julius Cæsar og Pompeius. Den store konfrontasjonen skjedde ved slaget ved Carrhae (tidligere Harran i nordvestlige Mesopotamia). Det ble en av de mest beryktede hendelser i romersk historie. Crassus' hær på sju legioner, 35 000 menn, ble utmanøvrert og utryddet av et partisk kavaleri og bueskyttere på rundt 10 000. For å gjøre ydmykelsen enda større tvang de overlevende sin hærfører til å overgi seg og oppgi sitt verdifulle militære ørnemblem, aquila. Kort tid etter ble Crassus drept i en krangel med en partisk offiser.
Det var Orodes' dyktige hærfører Surena som vant seieren for Partia. Orodes hadde selv invadert Armenia og erobret landet ved å tvinge kong Artavasdes, sønn av Tigranes den store til underkaste seg og frasi seg sin allianse med Roma. Seieren ved Carrhae sikret landene øst for Eufrat for Partia. Surenas store seier over romerne gjorde Orodes sjalu og mistenksom, og besørget at han ble henrettet før han ble farlig. Da Artavasdes besøkte Orodes ved hans hoff for å trekke opp betingelsene for en anti-romersk allianse, ble han underholdt ved en framføring av Evripides' drama Bakkantinnene. Istedenfor en scenerekvisitt ble det brukt et virkelig hode i framføringen. Det tilhørte Crassus.
Etter at Surena var drept tok Orodes selv kommandoen over hæren og ledet selv et angrep på Syria som feilet totalt og han måtte trekke seg tilbake. To år etter seieren ved Carrhae sendte Orodes sin sønn Pakores (Pakores), i 51 f.Kr., for å okkupere det, noe han gjorde, men kun for kort tid før han ble fordrevet av Gaius Cassius Longinus (den senere tyrannicide). Partias seier ved Carrhae hadde alvorlige og langtrekkende konsekvenser for Romas innflytelse og interesser i vestlige Asia og Midtøsten. Orodes forsøkte å destabilisere og true romersk tilstedeværelse i hele regionen ved å oppmuntre lokale herskere til å vise sin motstand. Tilsvarende opp muntring ble sendt til områder etablert som Romas klientriker, som Kommagene, som grenset til Syria i nord, og hva som var igjen av Judea i sør. Han kan også ha kontaktet nabateere øst for Judea og bystaten Palmyra.
Andre krig med romerne
I 44 f.Kr. ble Julius Cæsar myrdet, og Roma ble sendt inn i enda en innbyrdeskrig, og romernes østlige provinser ble en del av denne, særlig da tyrannicide, de som hadde myrdet Cæsar, Brutus og før nevnte Cassius forsøkte få Orodes som sin allierte. Cassius sendte vinteren 43-42 f.Kr. en representant til Partia, Labienus, for å sikre støtte mot deres motstandere, triumviratet Octavius, Lepidus og Marcus Antonius. Orodes var positiv ettersom hans egen agenda var å utnytte Romas splittede militære kraft ved atter en gang å invadere Syria.
I 42 f.Kr. kom nyheten at Octavius og Marcus Antonius hadde seiret over sine fiender ved Filippi nord i Hellas Brutus og Cassius hadde latt Labienus bli værende i Partia, og da han ikke kunne vende tilbake til Roma, utnevnte Orodes ham til partisk hærfører (sammen med Orodes' sønn Pakores). De krysset Eufrat og inn i Syria med det mål å erobre og holde landet. Syrias guvernør, Lucius Decidius Saxa, utnevnt av Marcus Antonius, ble beseiret og drept, og mange av de romerske soldatene i Syria hadde tilhørt Brutus og Cassius, og gikk over til Labienus, og i løpet av 40 f.Kr. hadde de tatt kontroll over hele Syria, unntatt noen få kystbyer. Den partiske hærføreren Barzafarnes dro sørover, invaderte Judea og erobret Jerusalem. Landet hadde vært kontrollert av ypperstepresten Johannes Hyrkanos II. Han ble erstattet av sin nevø Antipatros, Orodes' utvalgte, som sørget for å skjære ørene av sin onkel for å sikre at han aldri ble yppersteprest igjen, Han ble deretter ført som fange til Babylonia og Judea ble underlagt Partia, med unntak av noen få befestede byer. Den partiske hæren ble siden presset ut av Judea av Herodes den store i 37 f.Kr. med romersk hjelp. Barzafarnes' skjebne er ukjent.
Labienus fulgte opp suksessen i Syria ved å invadere Anatolia og vante store deler av området for Partia. I løpet av denne perioden hadde Partia gjenopprettet sine besittelser til bortimot hva akamenidedynastiets Perserriket tidligere hadde utgjort. Det hadde underlagt seg det meste av Anatolia med unntak av noen byer. Den partiske suksessen ble ikke langvarig. I 39 f.Kr. kom det romerske motangrepet under Ventidius og Labienus ble beseiret i Anatolia. Han ble tatt til fange og henrettet. Orodes' sønn Pakores ble senere lurt inn i en felle satt av Ventidius året etter i et slag i en region i nordlige Syria ved sted kalt Cyrrhestica (mellom Antiokia og Eufrat). Pakores ble drept og den romerske seieren førte til at alle partiere ble forvist fra Syria. Ventidius vendte tilbake til Roma hvor han ble gitt et triumftog.
Orodes ble dypt berørt av drapet på sin yndlingssønn, og utnevnte en annen sønn, Fraates IV, som sin nye arving. Han døde selv året etter, i 37 f.Kr., da den nye arvingen ikke aktet å vente på sin far, men påskyndet aktivt hans død.
Fylkesvei 437 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 437 i de følgende fylkene:
Neidenelva
Neidenelva (nordsamisk: Njávdámjohka (i Norge) eller Njeavdi (i Finland) ; finsk: Näätämöjoki ; skoltesamisk: Njauddâmjokk ; enaresamisk: Njiävđám ) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark og Enare kommune i Finland. Den har utspring fra innsjøen Iijärvi og renner derfra i nordøstlig retning til riksgrensa mot Norge ved Øvre Neiden. Herfra fortsetter elva mot øst til den munner ut i Neidenfjorden. Ved Neiden danner elva den 7 meter høye Skoltefossen.
Elvas løp
På finsk side veksler elva mellom strekninger med sterk strøm og roligere partier med loner og små innsjøer, hvorav de største er Kaarttilompolo, Vuontislompolo og Opukasjärvi. Den siste ligger omtrent midtveis mellom Iijärvi og riksgrensa. Det er to større strykpartier på finsk side, det første ovenfor Opukasjärvi og det andre like nedenfor. Alle de største sideelvene kommer inn på finsk side. Fra sørøst kommer Kuosnajoki, som har det største nedbørfeltet av alle sideelvene, mens Silisjoki, Harrijoki og Gallokelva kommer inn fra nordvest. Gallokelva har mesteparten av sitt nedbørfelt i Norge, men munningen ligger like sør for riksgrensa.
Fra elva passerer den norsk-finske grensa vest for Øvre Neiden snor den seg nedover dalen i et relativt rolig løp, med flere kulper og mindre strykpartier. Det øverste og mest kjente stryket er Langfossen. Deretter følger Litlefossen, Grytfossen, Veifossen og Krokfossen, før elva kommer ned til bygda Neiden og Skoltefossen. Her krysser Europavei 6 over elva på Neiden bru, og her tar også mellomriksveien til Finland av og følger sørsida av dalen mot vest.
Sabina Hafner
Sabina Hafner (født 10. mai 1984) er en sveitsisk bobkjører.
Hun representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 9 i toer-bob.
Neidenelva
Elvas løp
De siste 9 kilometrene av elva er bred og stilleflytende med et par mindre stryk. Fra Arvolaneset er elva påvirket av tidevannet, som kan ha en høydeforskjell på opptil halvannen meter mellom flo og fjære. Elvemunningen er ved Mikkelsnes, som er bygd opp av avsetninger av sandmaterialer som elva gjennom tidene har ført med seg. Utenfor munningen ligger store sand- og mudderbanker som delvis tørrlegges ved lavvann. Elvemunningen er siden 1991 vernet som en del av Neiden- og Munkefjord naturreservat.
Svartfjellet (Kvalsund)
Svartfjellet (nordsamisk: Muvrarášša) er et fjell i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 629 meter over havet og er det høyeste fjellet på Kvaløya.
Neidenelva
Fiske og forvaltning
Neidenelva er godt kjent for sitt laksefiske, deriblant det tradisjonsrike Käpälä-fisket med kastenot i Skoltefossen. I Neidenelva er det ikke tillatt å bruke makk. Flue er tillatt i hele elva, det samme gjelder sluk, med unntak av soner reservert for flue.
I tillegg til laks finnes det en rekke andre fiskearter i elva som sjørøye, sjøørret, harr, skrubbe, gjedde og sik. Elva har dessuten en bestand av elvemusling (Margaritifera margaritifera), og det er kjent at russerne før 1826 drev perlefiske der.
Neidenelva forvaltes på norsk side av grensa av Neidenelvens Fiskefellesskap, som er en sammenslutning av grunneiere i Neidendalen. De som oppfyller kravene er likeverdige parthavere i sammenslutningen. For å oppnå status som såkalt parthaver er det flere krav som må oppfylles. De viktigste er at man faktisk bor i Neiden og at man eier jord av en viss størrelse. Fiskefellesskapet organiserer Käpälä-fisket, der kun parthaverne har anledning til å delta.
Neidenvassdraget
Neidenelva er hovedelv i Neidenvassdraget, et vassdrag i Sør-Varanger kommune i Finnmark og Enare kommune i Finland. Av vassdragets nedbørfelt på 3 008,69 km² ligger ca. 81% i Finland og 19% i Norge.
Navnehistorie
Elvenavnet har vært kjent siden 1517 da det ble skrevet Neffdoma og Neffdomu. I 1556 Navda, i 1585, 1608 og 1620 Njavdema, i 1606 Nougdoma, i 1593 Näytäme, i 1595 og 1748 Newdema, i 1599 og 1613 Neudoma, i 1608 Neugdoma, i 1672 Nautämæ, i 1598 Neigdoma, i 1593–1596 Neidenn og Niegdenn, i 1596 Neauffdoma og Neidoma, i 1599 Nögdama, i 1608 Njevdema, i 1820–1821 Njedamjok. Som man ser er navnet over 500 år gammelt og det er det eldste stedsnavnet i regionen. Navnets betydning er ikke kjent.
Samuel Laing
Samuel Laing (født 1780, død 1868) var en britisk forfatter og er mest kjent for sin oversettelse av Snorre Sturlasons Heimskringla. Laing reiste også til Norge og Sverige og skrev om disse landene.
Bakgrunn
Samuel Laings sønn hadde samme navn som faren, Samuel Laing (1812–1897), og var jernbaneadiminstrator og skribent. Laings eldre bror var historikeren Malcolm Laing (1762–1818).
Helt på skøyter
Laing vokste opp på Orknøyene i Papdale House i en av øyenes mest distingverte familier. Han utmerket seg i britenes kriger mot Napoléon Bonaparte. Han berget livet til tre marineoffiserer i det franskokkuperte Nederland og unnslapp deretter på skøyter over isen i de frosne kanalene. Hendelsen er blitt fortalt i hans egen selvbiografi som ble utgitt 130 år etter hans død. Laing var i Nederland på en forretningsreise og ble betatt av datteren til en skotsk handelsmann. I 1803 hadde tre marineoffiserer på etterretningsoppdrag gått på skipsforlis utenfor Nederland. Laing hjalp til med å skjule dem før han selv fraktet etterretningsrapportene i trygghet ved å unnslippe franskmennene over isen.
Innovatør
Deretter ble han en progressiv borgermester i Kirkwall. Han var lærer, soldat, entreprenør, foregangsmann i jordbruksteknikk, lingvist, forfatter og oversetter. Laing var borgermester og en mislykket politiker som dessuten gikk personlig konkurs. Etter sin periode i Kirkwall jobbet han med å utbedre jordbruket ved å endre jordfordelingen og introduserte nye og forbedrete kveg- og saueraser. Hans opplegg ble kopiert andre steder, mens hans forsøk på å introdusere merinosauer var mindre heldig.
Han etablerte sildefiske fra Stronsay og i 1816 var han engasjert i seks fiskebåter. Innen noen år vokste fiskeriene i Stronsay voldsomt. Da et annet satsingsområdet kollapset og han gikk personlig konkurs, og da han heller ikke klarte å bli valgt inn til parlamentet, valgte han å kutte sine bånd til Orknøyene fullstendig. Isteden flyttet han til Norge som han var en stor beundrer av. Helt uten midler var han ikke. Han hadde både en kokk, en hushjelp og en mannlig tjener mens han forsøkte sin nye karriere som forfatter.
Reisebøker
Laings mange bøker om europeiske hadde den gang en stor leserkrets, spesielt innenfor den høyere elite som ville holde seg informert. Han bodde og reiste i Norge mellom 1834 og 1836, dro til Sverige i årene 1838 og 1839. I sine skrifter kritiserte han sterkt den norsk-svenske unionen og mente at Norge burde strebe etter uavhengighet. Det gjorde den svenske ministeren i London, Magnus Björnstjerna, oppbrakt og han skrev et rasende motsvar, On the moral state and political union of Sweden and Norway, 1840.
Bedre ble det ikke med hans bok om de svenske forholdene, som er blitt utgitt på nytt på norsk i 2005 under tittelen Reise i Sverige i 1838: med kommentar til den svenske nasjons moralske, politiske og økonomiske tilstand. Originaltittelen var A tour in Sweden in 1838. Blant de stedene han besøkte var Umeå, Degerfors, Sundsvall, Gävle, Karlstad, Västerås og Stockholm. Laing hadde ingenting å utsette på menneskene han møtte under sin reise, men på grunnlag av statistikk som viste at tre av ti barn i Stockholm var født utenfor ekteskap, konkluderte han i boken med at svensker var et svært umoralsk folk. I tillegg hadde han mye å utsette på den svenske adelen og deres idealer. Laing var både liberaler og demokrat. Han mente at aristokratiet ikke var forenelig med et demokratisk samfunn. Også dette bidro til den skarpe ordvekslingen mellom Laing og Björnstjärna.