cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norges Kommunistiske Parti
Grunnleggelse
Rundt første verdenskrig begynte Det norske Arbeiderparti å bevege seg i en mer radikal retning. Særlig den russiske revolusjonen var av stor betydning. Da den radikale fløyen fikk flertall i 1919, sluttet partiet seg til Den kommunistiske internasjonale. I 1923 bestemte imidlertid flertallet seg for å tre ut av internasjonalen. Det mindretallet som ville forbli, brøt ut og dannet NKP. Partiet fikk med seg 11 av DnAs 41 aviser, deriblant de viktige avisene Ny Tid i Trondheim og Arbeidet i Bergen, der partiet kom i flertall i partiorganisasjonene og overtok disse også. NKPs første formann var Sverre Støstad. Samtidig ble partiavisen Norges Kommunistblad etablert som partiets hovedorgan.
Tidlige år
Fra å være et stort parti da det ble stiftet, mistet NKP oppslutning gjennom 1920- og 1930-årene, dels også fordi flere stortingsrepresentanter forlot partiet. 13 stortingsrepresentanter valgt inn for DNA ble med over til NKP ved splittelsen. Seks av disse ble gjenvalgt i 1924. I 1924 fikk partiet 59,401 stemmer (6,1 prosent) og seks representanter på Stortinget. I 1926 fikk det 40,074 stemmer (4,02 prosent) og tre representanter. I 1930 mistet NKP sine representanter på tinget da det fikk kun 20,351 stemmer (1,7 prosent). I 1936 fikk partiet kun 4,376 stemmer (0,3 prosent). I det siste valget stilte partiet ikke lister i alle fylker.
Parallelt med minkende oppslutning var partiet herjet av intern strid. Halvard Olsen og andre fagbevegelsesledere forlot partiet i 1924 i protest mot partiets faglige politikk. Sverre Sjøstad, den første formannen, og hans tilhengere forlot partiet i 1927 for å bli med i gjenforeningen av Arbeiderpartiet og Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti. Emil Stang og Olav Scheflo forlot partiet samme år da de ikke ønsket å gå imot en Arbeiderpartiregjering. I 1927 ble Mot Dag-gruppen med i partiet. De forlot det året etterpå da partiet beveget seg mot en ultra-venstre posisjon.
Den annen verdenskrig
Under andre verdenskrig var partiets holdning i starten tuftet på ikke-angrepspakten mellom Tyskland og Sovjetunionen. NKP var det første partiet som ble forbudt under okkupasjonen. NKP begynte væpnet motstand mot okkupanten etter angrepet på Sovjetunionen 22. juni 1941, men ble avvist av den øvrige motstandsbevegelsen frem til 1944. Kommunistenes motstandsvirksomhet krevde over 150 liv, blant annet ble 17 kommunister henrettet på Trandum 1. mars 1943. Asbjørn Sunde («Osvald») sine sabotasjegruppe sto formelt under NKVDs kommando og var den eneste organisasjonen som drev sabotasje med base i Norge fra 1941 til 1944 da Milorg også begynte med sabotasje. I forhold til medlemsstørrelsen var NKP den organisasjonen som mistet flest medlemmer under krigen. Mange havnet også i konsentrasjonsleirer og fengsler. Kommunistenes motstand mot okkupasjonen og nazismen under andre verdenskrig førte til økt oppslutning for NKP i de første årene etter krigen.
Etterkrigstiden
Rollen partiet spilte i motstandskampen ga partiet et oppsving. Mens partiet rett før krigen hadde vært en relativt ubetydelig politisk kraft med beskjedne 1500-2000 partimedlemmer, hadde det i oktober 1945 hele 25 000 medlemmer, og nye strømmet stadig til. I mai 1946 hadde medlemstallet økt til mer enn 34 000. Ved det første valget etter krigen fikk partiet 11,9 prosent av stemmene og 11 representanter på Stortinget.
Cristian Chivu
Christian Eugen Chivu (født 26. oktober 1980 i Reșița) er en rumensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Inters U17-lag.
Chivu har tidligere spilt for Ajax og Roma, og var kaptein på.
Norges Kommunistiske Parti
Etterkrigstiden
NKP forble medlem av Komintern fram til oppløsningen i 1943, men ble ikke med i omorganiseringen i 1947.
Cristian Chivu
Chivu gikk til Inter fra Roma før 2007–2008-sesongen.
Norges Kommunistiske Parti
I regjering
Til tross for at NKP ikke hadde noen representanter i det Stortinget som ble valgt i 1936, deltok partiet i samlingsregjeringen som ble dannet etter andre verdenskrig. Partiet fikk to statsråder, nemlig Kirsten Hansteen, Norges første kvinnelige statsråd, og Johan Strand Johansen.
Nedgangstid og interne konflikter
Partiet ble raskt svekket av intern uro og internasjonale forhold og markerte seg blant annet som motstander av Marshall-planen. En medvirkende årsak til dette var Einar Gerhardsens Kråkerøy-tale 29. februar 1948, der han definerte kommunistpartiet som en fiende av «det norske folkets frihet og demokrati».
Blant annet valgloven, som favoriserte det største partiet, gjorde at NKP falt ut av Stortinget i 1949, selv om partileder Emil Løvlien bare manglet 30 stemmer på å bli gjenvalgt fra Hedmark. Etter valgnederlaget kulminerte et internt oppgjør mellom to leire, den ene ledet av Peder Furubotn, den andre av Emil Løvlien og Johan Strand Johansen. Furubotn og kretsen rundt ham tapte, og de ble deretter ekskludert. Selv om det bare dreide seg om 200 personer, samt et tilsvarende antall som forlot partiet frivillig av i alt 17 000 medlemmer, ble tapet svært merkbart. For blant de som forsvant ut, var et flertall av partiets og ungdomsorganisasjonens sentralledelse samt en betydelig del av fylkesstyrene.
1950-årene
NKP fikk igjen representasjon på Stortinget i 1953 (3) og 1957 (1), men partiet ble aldri seg selv igjen og klarte ikke å øke oppslutningen. NKP ble lenge beskyldt, særlig fra høyresiden, for å være Moskvatro og stalinister. NKP tok et oppgjør med Stalin i 1950-årene.
I 1960-årene kom en ny splittelse der et mindretall i partiledelsen, ledet av Hans I. Kleven og Jørgen Vogt, la ned vervene sine og opprettet Marxistisk Forum.
Marxist-Leninistisk Front i NKP
I slutten av 1960-årene oppsto en marxist-leninistisk venstre-opposisjon innad i NKP, hvor bl.a. den kjente fagforeningslederen Kjell Hovden og Esther Bergerud var sentrale. I 1969 ble første nummer av tidsskriftet «Røde Fane» utgitt av NKPs opplysningsutvalg for Oslo og Akershus, med Esther Bergerud som ansvarlig redaktør. Hun var sentralstyre-medlem i NKP og dermed den fremste representant for venstreopposisjonen i NKP. Gjennom bokhandelen «Oslo Bok- og Papirhandel» bidro hun til å spre Mao Zedong s skrifter til revolusjonær ungdom.
I juli 1970 ble 27 medlemmer av kretsen rundt «Røde Fane» ekskludert fra NKP, deriblant Esther Bergerud og Kjell Hovden. Disse var ledende i «Marxist-Leninistisk Front i NKP» (MLF). Esther Bergerud var den eneste kvinnen i sentralstyret av NKP da hun ble ekskludert. På NKPs landsmøtet i april 1971 forlot ytterligere 32 medlemmer NKP.
Etter eksklusjonen fra NKP tok MLF navnet «Marxist-Leninistisk Front». I oktober 1972 tok MLF initiativet til å stifte Kommunistisk Arbeiderforbund (KA), en partibyggende kommunistisk organisasjon, som samarbeidet med Kommunistisk Universitetslag (KUL). Esther Bergerud var i årene 1972-76 redaktør for KAs tidsskrift «Røde Fane». KA/KUL var i slutten av 1970-årene en reell utfordrer til AKP(m-l), men opphørte som politisk kraft etter en intern splittelse i 1980. KA ble formelt nedlagt i 2006.
SV
EF-kampen i 1972 ga partiet en viss revitalisering, og i kjølvannet av denne gikk NKP i forhandlinger med Sosialistisk Folkeparti og Demokratiske Sosialister (AIK) med henblikk på å bygge et nytt venstreparti. Ved valget i 1973 fikk Sosialistisk Valgforbund 16 mandater, deriblant NKPs leder Reidar T. Larsen.
På landsmøtene til de tre organisasjonene i 1974 ble det nye partiet Sosialistisk Venstreparti (SV) vedtatt etablert fra høsten 1975, samtidig som det ble avtalt at de tre organisasjonene skulle la seg oppløse innen utgangen av året. Partiavisene Orientering og Friheten skulle dessuten inngå i den nye avisa Ny Tid. Høsten 1975 kom det til splid i NKP om en skulle legge ned partiet og partiavisa. Partileder Reidar T. Larsen, som var for at NKP skulle inngå i SV, kom sammen med sine meningsfeller i mindretall på NKPs landsmøte. De valgte da selv å melde overgang til SV, mens NKPs flertall bestemte at partiet og partiavisa skulle bestå.
Etter 1970
Partiet tok i slutten av 1980-årene et oppgjør med sin fortid og omgjorde på landsmøtet i 1990 alle eksklusjonene fra 1950. Dagens prinsipprogram er fra 1995.
Partiledelsen ble flyttet fra Oslo til Stavanger i 1991, fra 1993 videre til Bergen under en kollektiv ledelse, før den ble flyttet tilbake til Oslo i 2001.
Partiet mistet sin siste fylkestingsrepresentant ved valget i 1991.
I 2003 vedtok landsstyret i NKP å ekskludere sju sentrale medlemmer med bakgrunn i at de var medlemmer i organisasjonen Bevegelsen for Sosialisme. I kjølvannet av disse eksklusjonene mistet partiet mange medlemmer og aktivister. Disse medlemmene ville fjerne sentrale kommunistiske elementer fra partiprogrammet og trekke partiet inn mot sentrum, noe som ville ha ødelagt det ideologiske grunnlaget for partiet. En kan kalle det en revisjonistisk fraksjon i partiet.
Etter kommunevalget i 2003 ble NKP representert i kommunestyrene i Vadsø (1) og Åsnes (2). Representantene i Åsnes ble imidlertid med da lokallaget brøt med NKP i desember 2004 og etablerte Radikale Sosialister. Hovedgrunnen til bruddet var at lokallaget mente at ledelsen i NKP ikke har tatt et oppgjør med Stalin-tiden samt partiets sentralisme og de gjennomførte eksklusjonene i 2003. I tillegg kom saker som rovdyrpolitikken og partiets religiøse synspunkt.
Oppslutning
NKP har sin største tilslutning der partiet normalt stiller lister ved valg, men med en konsentrasjon i Oslo-området, Bergen og Trondheim. Valgoppslutningen er imidlertid lav. Ved siste kommunestyrevalg fikk partiet 523 stemmer (0,1%), ved siste fylkestingsvalg (2011) fikk partiet 1270 stemmer (0,1%), mens det ved siste stortingsvalg (2017) fikk 309 stemmer (0,0%).
Valg
Valgloven sier at partier med under 5000 stemmer ved forrige valg må samle minst 500 underskrifter i hvert fylke man skal stille liste til valg og 300 underskrifter per kommune. Mye av NKPs ressurser benyttes i dag til å samle slike underskrifter.
Ved stortingsvalget 2005 stilte partiet lister i elleve fylker (Finnmark, Troms, Nordland, Sør-Trøndelag, Hordaland, Vest-Agder, Vestfold, Buskerud, Hedmark, Østfold og Oslo) og fikk 1060 stemmer.
Ved fylkestingsvalget i 2007 fikk partiet 1203 stemmer, etter at det ble stilt lister i sju fylker (Finnmark, Troms, Sør-Trøndelag, Hordaland, Vest-Agder, Buskerud og Oslo). Ved valget til kommunestyrene mistet partiet sin siste representant. Partiet stilte ikke liste til kommunestyrevalget i Vadsø, der partiet har vært representert siden andre verdenskrig.
Ved valget i 2009 var det NKP-lister i åtte fylker (Troms, Nordland, Sør-Trøndelag, Hordaland, Rogaland, Vest-Agder, Buskerud og Oslo). Stemmetallet ble 697.
Ved kommunestyre- og fylkestingsvalget i 2011 stilte partiet lister i åtte fylker (Buskerud, Hordaland, Nordland, Oslo, Rogaland, Sør-Trøndelag, Troms og Vest-Agder) og i fire kommuner (Tranøy, Tromsø, Trondheim og Bergen). Stemmetallet i fylkestingsvalget ble 1270.
Arkeologiåret 1915
Arkeologiåret 1915 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1915.
Norges Kommunistiske Parti
Valg
Ved valget i 2017 oppnådde partiet 309 stemmer (0,0%) på landsbasis. Partiet stilte lister i Troms, Nordland, Rogaland og Oslo.
Ved valget i 2021 fikk partiet totalt 301 stemmer, og stilte lister i Nordland, Sør-Trøndelag, Hordaland og Oslo.
Partiavis
NKPs partiavis Friheten utkommer annenhver uke i et opplag på rundt 3000. Falken Forlag er tilknyttet partiet og er heleid av NKP.
NKP har også et stort internasjonalt nettverk med søsterpartier rundt om i verden.
Valgresultat
2) SVfs oppslutning der NKP deltok
Atle Nielsen
Atle Nielsen (født 1956) er en norsk journalist, programleder, forfatter og sportskommentator. Han har utgitt flere bøker og ledet tv-programmer på både NRK, TV 2 og TV 3.
Utdannelse og yrkesliv
Nielsen er utdannet cand.mag. med mellomfag i historie, mellomfag sammenliknende politikk og mellomfag litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo og Bergen. Han har også fransk språkskole og kurs i journalistikk.
Etter endt utdannelse i 1983 begynte han å arbeide som journalist i ungdomsbladet Det Nye og ble medeier i den nyetablerte tv-kanalen Janco Visjon. Siden har han jobbet i aviser, ukeblader, TV og radio, stort sett med tittelen «frilanser». I 1987 begynte han i NRK. Her ledet han radioprogram som Nitimen og Reiseradioen, samt flere morgensendinger i NRK Hordaland. Han kåserte også hyppig i Ungdommens radioavis og i Som dagene går om morgenen på slutten av 1980-tallet.
Da TV 2 etablerte seg i Bergen i 1992, begynte han i kanalens sportsredaksjon. Men han var også med i andre sammenhenger, blant annet som programleder for God ettermiddag, Norge, Sommerredaksjonen og God morgen Norge. Han sluttet i TV 2 i 1999.
I 1999 gikk han til TV3 hvor han frem til 2002 ledet flere sendinger fra Mesterligaen. Etter det returnerte han til NRK hvor han blant annet var med og ledet radioprogrammer som Herreavdelingen, Nitimen, Nattradioen, Popquiz, Førjulskveld, Seinkveld og etterhvert sitt eget program Nielsen (på P1+).
Siden 2013 har han, sammen med Vebjørn Rogne, drevet nettavisen BOK365 og bokbransjebladet Bok & Samfunn.
Nielsen har utgitt flere bøker. Mange av dem om sport, men også flere quizbøker og ungdomsromaner.
Han er bosatt i Bergen.
Kampvåpenets utdannings- og kompetansesenter
Kampvåpenets Utdanning og Kompetansesenter (forkortet KampUKS) var forlagt på Rena leir og Terningmoen.
Oppgaver
Deres hovedoppgave var å produsere kompetanse (innenfor infanteri, kavaleri, ingeniør og artilleri) til enheter i den norske hæren.
Historie
KampUKS var en sammenslåing av mange avdelinger:
Elevbedrift
Elevbedrift (EB) er Ungt Entreprenørskaps bedriftsprogram i grunnskolen. Elevbedrift som metode er basert på elevaktiv læring hvor elevene samarbeider om å utvikle sin egen bedrift, med lærere og andre som veiledere. Grunnlaget for elevbedriften er elevenes egne ideer, basert på kunnskap om lokale ressurser. Elevbedrift er utviklet med tanke på ungdomsskolen, men metoden kan tilrettelegges for mellomtrinnet og barnetrinnet. Gjennomføringen av en elevbedrift kan variere fra noen få uker til å strekke seg over et helt skoleår.
Elevbedrifter kan registreres etter egne regler som ungdomsbedrifter (UB) i Enhetsregisteret i Brønnøysund, og tildeles organisasjonsnummer.
Skillet
Skillet er et amerikansk kristent rockeband etablert i 1996 i Memphis, Tennessee. Bandet er basert i USA. Bandet består av John Cooper (vokalist, bassist), Korey Cooper (gitarist, keyboardist, støttevokalist), Seth Morrison (gitarist) og Jen Ledger (trommer/slagverk, støttevokalist). Skillet har laget ni studioalbum og Collide og Comatose ble nominert til Grammy i 2007.
Skillet gikk gjennom flere endringer tidlig i karrièren, og John Cooper er det eneste medlemmet som har vært med fra starten. De har solgt over 2 millioner album i USA og er kjent for omfattende turnévirksomhet. For dette fikk de en topp fem rangering for «Hardest Working Bands of 2011» av Songkick.com.
Skillets musikkstil er beskrevet som kristenrock, kristen metal, alternativ rock, hardrock, nu metal og symfonisk metal. Bandets første musikkalbum, Skillet, var tydelig påvirket av grunge-sjangeren. På den andre siden var deres andre album Hey you, I love your soul kjent for å ha en industriell følelse, og flere innslag av elektriske element. Coopers idé for en perfekt musikk var å «forene» individene spirituelt og sosialt.
Diskografi
Studioalbum:
Lerum (Sverige)
Lerum ligger ved E20 og Västra stambanan öst for Göteborg. I 1987 omkom ni personer og 130 ble skadd ved en jernbaneulykke da to tog kolliderte på Lerum jernbanestasjon.
Religionshistorie
Religionshistorie er en akademisk disiplin som inngår i fagfeltene religionsvitenskap og teologi, og som undervises ved alle norske universiteter og flere høyskoler. Disiplinen religionshistorie henter sitt teorigrunnlag primært fra allmenn historieforskning og sekundært fra antropologi, filosofi og andre disipliner innen samfunnsvitenskap og humaniora.
Innenfra-perspektiv og Utenfra-perspektiv
En religions historie kan på den ene side være en emisk fremstilling, det vil si religionens egen beretning om sin tilblivelse og utvikling i et innenfra-perspektiv. Denne type fremstilling krever ikke tilslutning fra personer som ikke selv tilhører tradisjonen. En emisk fremstilling av en religions historie kan fremstille analogiløse hendelser og udokumenterbare skildringer av en overnaturlig sfære som fakta. Historiefremstillinger har ofte en definerende og legitimerende funksjon på samfunnet, og en religions egne fremstillinger handler da gjerne om de særrettigheter representantene for den aktuelle religionen har. Emiske historiefremstillinger regnes derfor ikke innen den akademiske fagdisiplinen religionshistorie.
Sergej Lavrov
Sergej Viktorovitsj Lavrov (russisk Сергей Викторович Лавров, født 21. mars 1950 i Moskva) er en russisk diplomat som er Russlands utenriksminister fra 24. februar 2004.
Han var Russlands ambassadør til FN fra 22. september 1994 til 12. juli 2004. Han er under personlige sanksjoner i Den europeiske union, USA og Canada for sin rolle i Russlands invasjon av Ukraina i 2022.
Lavrov regnes som svært lojal til Vladimir Putin og han har forsvart Russlands angrep på Ukraina. Lavrov har påstått at Russland ikke har invadert Ukraina og har blitt sammenlignet med Mohammed Said al-Sahhaf («komiske Ali»). Ifølge professor Jardar Østbø var trolig Lavrov mot annekteringen av Krim og ønsket en diplomatisk løsning med Ukraina i 2022.
Bakgrunn og utdanning
Lavrov ble født i Moskva den 21. mars 1950 av en armensk far og en russisk mor fra Georgia. Moren hans jobbet i det sovjetiske departementet for utenrikshandel. Lavrov begynte å studere på MGIMO og ble uteksaminert i 1972. På MGIMO studerte han internasjonale relajsoner, og han lærte seg singalesisk og Dhivehi. Han lærte seg også engelsk og fransk, men har uttalt at han ikke behersker fransk flytende. Etter tre år med studier, giftet Lavrov seg. Han har en datter.
Arkeologiåret 1853
Arkeologiåret 1853 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1853.
Sergej Lavrov
Bakgrunn og utdanning
Lavrov snakker flytende engelsk.
Jørgen Hansen (skiløper)
Jørgen Hansen (født 21. januar 1885, død 2. oktober 1971 i Oslo) var en norsk skiløper, som ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1918 sammen med Hans Horn. Han representerte Nydalens Skiklub i Oslo. Høydepunktet i karrieren var da han i 1917 gikk til topps i Nordiska skidspelen i Stockholm.
Sergej Lavrov
Karriere
Lavrov ble uteksaminert fra MGIMO i 1972. Reglene den gang da sa at man var nødt til å jobbe for utenriksdepartementet i en periode etter man hadde gått på MGIMO. Lavrov ble ansatt på ambassaden på Sri Lanka som rådgiver, ettersom at han allerede hadde spesialisert seg på landet. På denne tiden hadde Sovjetunionen og Sri Lanka et godt handels og- økonomisamarbeid. Lavrov sine oppgaver var å kontinuerlig analysere situasjonen i landet, samtidig som han var oversetter og personlig sekretær og assistent for Rafiq Nishonov, som senere skulle bli førstesekretær for kommunistpartiet i Usbekistan.
Fra 1976 til 1981 jobbet han i utenriksdepartementet i Moskva, fra 1981 til 1988 i den sovjetiske FN-delegasjonen i New York. I 1988 vendte han igjen til Moskva og jobbet i det russiske utenriksdepartementet, fra 1992 som viseutenriksminister. I 1994 ble han Russlands FN-ambassadør, noe han var i ti år.
Den 9. mars 2004 utnevnte daværende president Vladimir Putin ham til utenriksminister i samband med en større utskifting av regjeringa for det russiske presidentvalget. Lavrov snakker engelsk, fransk og singalesisk.
Russlands invasjon av Ukraina
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 hevdet Lavrov at Russland ikke hadde angrepet Ukraina, at Russland ikke hadde noe annet valg, at Russland har et plettfritt rykte, og at Vesten støtter et folkemord i Ukraina. Lavrov har blitt beskyldt for å lyve ved flere anledninger.
Frakjent æresdoktorgrad
I 2011 ble Lavrov utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Tromsø for sin innsats for å på plass en avtale om en delelinje mellom Norge og Russland i Barentshavet. Ifølge universitetsstyrets begrunnelse fikk han den tildelt sammen med Jonas Gahr Støre for at «Lavrov har satt nordområdene på det internasjonale kartet gjennom en målrettet og bevisst satsing, og det politiske fokuset på nord har bidratt til å endre folks oppfatning av Nord-Norge». 28. februar 2022 ble han frakjent graden grunnet hans rolle i Russlands invasjon av Ukraina. Dette er første gang en æresdoktorgrad har vært tilbaketrukket i Norge; Lavrov er den andre personen som har blitt frakjent en doktorgrad i Norge (etter Jon Sudbø).
Protest i Forente Nasjoner
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 holdt Lavrov en tale i Forente Nasjoners nedrustningskonferanse 1. mars. De andre representantene snudde ryggen til i protest mot invasjonen. Senere samme dag holdt han en tale i Forente Nasjoners Menneskerettighetsråd, der han begrunnet Russlands angrep med at Ukraina skulle ha brutt menneskerettigheter. Han hevdet at Ukraina skulle ha undertrykt den russiske minoriteten i Ukraina. Titalls tilhørere forlot salen i protest mot hva de så på som løgner. Ukrainas representant Sergiy Kyslytsya sa han heller ville lytte til Russland under en rettssak om krigsforbrytelser.
Samfundet De Nio
Samfundet De Nio er en forening i Sverige som ble dannet i 1913 av forfattere som hadde som formål å fremme litteratur, freds- og kvinnesaken. Fra 1938 til 1983 utga foreningen tidsskriftet Svensk litteraturtidsskrift.
De ni medlemmene velges på livstid, men i motsetning til Svenska Akademien har medlemmene anledning til å trekke seg. Fire plasser er reservert for kvinner og fire for menn. Samfunnet ledes av en formann, en «ordförande», siden desember 2019 Anna Williams. Hun etterfulgte Inge Jonsson, som var formann i perioden 1986–2019. Formannsstillingen, stol 1, innehas annenhver gang av en mann og en kvinne.
Samfunnet De Nio deler ut følgende litteraturpriser:
Somerset Maugham Award
The Somerset Maugham Award er en britisk litteraturpris som deles ut i mai hvert år av Society of Authors. Den blir tildelt den eller de som anses å være de beste forfatterne under 35 år som har utgitt en bok i det foregående året. Prisen ble innstiftet i av William Somerset Maugham og bærer hans navn. Prisen skal brukes på utenlandsreiser. Prispengene pr år er £12000.
Watford DC-linjen
Watford DC-linjen er en jernbanelinje i London, England. «DC» i navnet står for «direct current» (likestrøm) som driver DC-linjen i motsetning til den omtrent parallelle hovedlinjen som drives med vekselstrøm. Tog på linjen kjører ut fra jernbaneterminalen Euston i det sentrale London, og nordover til Watford i Hertfordshire. Linjen er en del av London Overground. Fra Queen's Park til Harrow & Wealdstone deler den trasé med undergrunnsbanens Bakerloo-linje.
120 Lachesis
120 Lachesis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. april 1872 av Alphonse Louis Nicolas Borrelly fra Observatoire de Marseille i Marseille. Den er oppkalt etter Lakhesis, en av de tre moirene – skjebnegudinnene i gresk mytologi.
Førde Idrettslag
Førde Idrettslag er et idrettslag i Sunnfjord kommune som ble stiftet i 1920, da med friidrett som hovedaktivitet. Laget tilbyr i dag en lang rekke idretter, hvor fotball, håndball, alpint, langrenn og orientering er de største aktivitetene. Idrettslaget sin hovedarena er Førde stadion, med Førdehuset og parkområdet rundt.
Fotball
Klubbens fotballag heter Førde Fotball.
Håndball
Klubbens håndballag for kvinner spiller i 1. divisjon sesongen 2018/19.
Glisenti M1910
Glisenti Model 1910 er en halvautomatisk pistol fra Italia.
Pistolen ble produsert av det italienske selskapet Glisenti. Den første modellen ble introdusert i 1907, og etter flere justeringer ble den approbert av det italienske forsvaret i 1910. Den ble brukt i første og andre verdenskrig. Den er kamret for 9 mm Glisenti patronen.
Arkaisk tidsperiode
Arkaiske periode i Hellas (800 f.Kr. – 480 f.Kr.) er perioden oldtidens greske historie som etterfulgte de såkalte mørke århundrene. Denne perioden var preget av en framvekst av de de greske bystatene, polis, foruten også de første antydningene til antikkens filosofi, teater i form av tragedier framført under festivalen Dionysia, og skriftlig poesi (framfor utelukkende muntlig litteratur) som kom med gjeninnføring av et skriftsystem som tidligere hadde gått tapt i de mørke århundrene. Begrepet «arkaisk» dekker også disse kulturelle aspektene.
Glisenti M1910
Våpenet er spesielt i måten det vedlikeholdes på. Ved å fjerne grepene og en plate på pistolens side, får man tilgang til pistolens indre mekanisme. Der ligger også et lite verktøy for videre demontering.
Arkaisk tidsperiode
Innenfor begrepet den arkaiske tid er også sett som en «strukturell revolusjon», i betydningen et brå vekst i befolkningsantallet og materielle goder som skjedde en gang rundt 750 f.Kr., og begynnelsen av en «intellektuell revolusjon» som fikk sitt høydepunkt i den antikke perioden. Slutten på arkaisk tid er konvensjonelt markert ved Xerxes' persiske invasjon av Hellas i 480 f.Kr.
Den store veksten i befolkningsantallet ved begynnelsen av den arkaiske perioden førte med seg en bosetning av nye byer og utvidelse av de tidligere befolkede områdene. Den arkaiske perioden er også karakterisert ved spredning av kolonisering langs kystene av Egeerhavet, Svartehavet og Middelhavet som begynte en gang rundt 800 f.Kr. Årsaken for dette fenomenet er beskrevet av greske skribenter som stenochoria, «mangel på land», men i praksis var det en rekke årsaker, blant annet rivalisering blant politiske grupper, et ønske om eventyr, landsforvisning, bedre skipsteknologi som gjorde det mulig, og søken etter ressurser og handelsmuligheter.
Etymologi
Begrepet «arkaisk» beskriver generelt til alt som tilhører eldre tider, særlig oldtiden, og er avledet fra det greske ordet archaikos som betyr primitivt. Begrepet oppsto fra studiet av gresk kunst hvor det hovedsakelig refererte til stiler som beskrev dekorasjon og skulptur, og plasserte denne kunstneriske tiden kronologisk mellom geometrisk kunst og klassisk gresk kunst. Disse stilene er betraktet som arkaisk i betydning at de inneholder ansatsen til klassisk kunst. Geometrisk kunst er således mer «gammeldags» enn arkaisk. Dagens historikere betrakter ofte begrepet «arkaisk» som misvisende da den arkaiske perioden faktisk er vurdert som en av de mest fruktbare og produktive periodene i gresk historie.
De arkaiske grekere
Omkring 1200 f.Kr. fikk den mykenske sivilisasjon en brå slutt. De følgende 400 år var «mørke århundrer», mørke for ettertiden, en mellomperiode før den arkaiske tid, ettersom det er lite kunnskap om denne tiden. Skrivekunsten gikk tapt, maktsentrene smuldret opp, små kriger herjet, og folk og stammer var på vandring på den greske halvøya og utover langs øyene i Egeerhavet. Men det var ikke bare forfall. Jern kom i bruk. Skrivekunsten ble gjenoppdaget rundt 800 f.Kr. I denne perioden ble grunnlaget for den greske sivilisasjon lagt.
Grekerne selv visste svært lite om de mørke århundrene, faktisk mindre enn hva vi vet nå. De var åpenbart uvitende om at det var en tid hvor jern var ukjent. I arakisk tid var grekernes interesse og kunnskap om fortiden utelukkende mytologisk orientert. Det betydde kun enkelte, løsrevne hendelser med direkte involvering av overnaturlige vesener som de greske gudene. Ikke før på 400-tallet f.Kr. begynte grekerne utvikle sans for det som vi i dag kaller historie. Men da hadde de ingen skrevne opptegnelser, kun noen dikt og en mengde muntlig overleverte sagn.
Det land de bodde i krevde meget av dem. Det var meget fjellrikt. Bare en tiendedel av jord kunne dyrkes. Den fruktbare jorda fantes langs kysten og i det lange løp var disse landområdene for små for å fø på en voksende befolkning. Det er årsaken til at grekerne ble sjøfarende og opprettet kolonier. Hellas lå som en bro mellom Europa og Asia. Den orientalske påvirkningen kan spores på alle områder; handel, kunst, politikk og religion, men grekerne utnyttet erfaringen fra øst ved å omforme den etter eget hode og behov.
Etter hvert som grekerne spredte seg på begge sider av Egeerhavet, på øyene, langs kysten av Svartehavet, og vestover til sørlige Italia og Sicilia og enda lengre var alle grekere seg bevisst at de tilhørte en felles kultur, «vår felles avstamning, felles språk, felles templer og ritualer, være felles seder og skikker», som Herodot uttrykte det. Hvor de var flertall undertrykte de andre folkeslag, og hvor de var i mindretall, som ved det persiske riket, beholdt de betydelig grad av selvstyre og gresk livsform. Gresk språk var oppdelt i dialekter, men enhver greker uansett hvor han kom fra kunne gjøre seg forstått.
Krise og samling av polis
I løpet av arkaisk tid begynte det politiske kartet på den greske halvøy og den greske kystlinje å ta form. Det er en tid hvor poesi er bortimot de eneste skriftlige kilder, unntatt for slutten av epoken. Det er hovedsakelig arkeologi som er den primære kilden for kunnskap om perioden, særlig den første delen. De tre århundrene som utgjør den arkaiske epoken er preget av utvikling og differensiering. All generalisering må skje med forbehold.
Bronsealderens mykenske Hellas hadde blitt delt inn kongedømmer, hver av dem med et område og en befolkning spredt i små byer og store eiendommer eid av adelen. Hvert kongedømme ble styrt av en konge som hevdet sin autoritet ved guddommelig rett ved å nedstamme fra en heroisk stamfar og som styrte fra et palass innenfor en festning, eller et akropolis. I løpet de mørke århundrene, forsvant palassene, kongene og eiendommene, og befolkningen minsket, byene ble forlatt eller ble landsbyer i ruiner, og regjeringen utviklet seg til en autoritet som ble holdt av mindre myndighetspersoner i en stammestruktur.
Noe kan forklares med geografi. De arkaiske samfunnene var alltid små med kun noen tusen innbyggere, og uavhengige, om de ikke ble erobret, grunnet at det vekslende landskapet med fjell og små sletter og daler som bidro til å isolere de enkelte bosetningene. Forbindelsen over land var tregt og besværlig. Når det ble reist store offentlige byggverk var det tempelet som ble reist først, deretter bymuren, og ikke palasset. Samfunnet krevde et sentrum hvor de viktigste offisielle og religiøse bygningene var, og hvor borgerne kunne samles når det var nødvendig. Den opprinnelige betydning av agora var samlingsplass lenge før det kom til å bety torg eller markedsplass. Som regel var det også en høyde, akropolis, som fungerte som forsvarsanlegg.
På midten av 700-tallet hadde den samfunnsmessige strukturen i Hellas kommet under stort press og polis var på kanten av å falle sammen. Tre adskilte stressfaktorer utviklet seg for hver lag i det arkaiske samfunnet. Ved 750 f.Kr. hadde disse faktorene blitt umulig å forsone grunnet en eksplosiv befolkningsvekst på rundt 4 prosent i året. Disse tre faktorene var på mange vis forbundet med hverandre og tenderte til å forsterke hverandre.
Greske bønders levevis besto av det utkomme de skaffet seg og var hyppig underlagt svikt i avlingen. Hesiod skrev i Verk og Dager på 700- eller tidlig på 600-tallet f.Kr. om de mange omstendigheter som skje for en arkaisk gresk bonde, alt det som førte til at han ble nødt til låne varer fra sine naboer. Svikt i å betale tilbake disse varer kunne føre til at han mistet sin gård, havnet i gjeld, eller ble gjort til slave. Hesiod forteller såpass mye om seg selv at man får et personlig inntrykk av den arkaiske småbonde. Han skriver «om hans daglige slit og strev, hans slaver og dagleiere og okser, hans avsky for adelen og dens overgrep på den ene siden, og for sjøen og dens små handelsfartøyer på den annen, hans omfattende tekniske viten om jordbruk og kjennskap til de mange rituelle handlinger og tabuer som hørte med, og hans evige redsel for ulykker og fattigdom.» Grunnet den raske befolkningsøkningen ble dyrkbar mark, som alltid hadde vært knapphet på, utilstrekkelig for å fø på befolkningen. Årene 750-600 f.Kr. ble i Hellas merket av utstrakte perioder med matmangel og sult, og ved 600 f.Kr. hadde bortimot alle bøndene i og rundt Athen blitt av med sine eiendommer og arbeidet som slaver på dem. Arkeologien er tydelig på dette. I tillegg skrev Aristoteles senere at det var «indre strid mellom adelen og folket i lang tid» ettersom «de fattige, sammen med sine hustruer og barn, var trellbundet til de rike» og «hadde ingen politiske rettigheter».
Aristoi, aristokratiske familier, var stadig i strid og konkurranseforhold med hverandre for å skaffe seg større områder, penger, eller status. De elegante klærne, smykkene, keramikken, og kunstverkene og annet fra den arkaiske perioden var i hovedsak gjort i henhold til smaken for denne delen av det greske samfunn. Aristoi i den arkaiske perioden besto av lukkede samfunn av symposion (gjestebud), festivaler, overdådige måltider, og atletiske leker som hadde lite eller ingenting med de nedre samfunnslag eller bøndene å gjøre. Derimot var adelens status bestemt av hans rikdom. Om han tapte den, tapte han også sitt adelskap. Fremveksten av handel over havet førte til at aristoi risikerte å miste alt ved mislykkede oversjøiske investeringer, eller på den annen side bli enda rikere. Risikoen var således vel verd å ta.
De nederste samfunnslag som adelen styrte over, jordløse bønder og slaver, ble stadig dradd inn i adelens konflikter som soldater, noe som forstyrret deres liv for hver, ny maktkamp mellom adelsfamiliene. De kritiserte aristoi for å forsømme folk flest og for å leve meget ødselt. Da handel oversjøisk ble stadig langt vanligere, var det stadig flere vanlige folk som kom til rikdom og i økende grad begynte å utfordre adelens autoritet, og utøvde således en politisk trussel for de regionale monarkiene.
Første reaksjon: Kolonisering
Som en reaksjon til overbefolkning, sult, ressursknapphet, økonomiske problemer, og økende politisk spenning i Hellas mellom 750 og 600 f.Kr. var det mange grekere som forlot fastlandet ved skip for å etablere nye samfunn, kolonier, andre steder. En del dro frivillig for å komme seg unna strid og konflikter, andre ble forvist og sendt i landflyktighet. Enhver ekspedisjon besto av mellom 100 og 200 mennesker, hovedsakelig unge menn, og ble antagelig ledet av en gresk adelsmann som søkte mer makt og rikdom utenfor det greske fastlandet. En borger som forlot Hellas til fordel for en av de nye koloniene ga opp sitt greske borgerskap i bytte med borgerskapet i den nye kolonien.
Mens strømmen av grekere under de mørke århundrer til Anatolia og Lilleasia hadde vært vilkårlig og dristig, mer preget av flukt enn planlegging, var utvandringen i arkaisk tid annerledes. Den var planlagt og organisert. Arkhais' ekspedisjon til Siracusa (Syrakus) i sørlige Sicilia i 734 eller 733 f.Kr. ville ikke ha vært mulig om ikke moderbyen Korint hadde oppnådd en tilstrekkelig størrelse, rikdom og politisk organisering til å skaffe skip, våpen, utstyr, ledere, faglærte og annet som ville være nødvendig ved ankomsten. Samtidig var også Korint drevet til dette prosjektet ved at tvangsmomentet var avgjørende betydning.
Disse koloniene var spredte, og oppsto på fjerne steder som sørlige Italia, Sicilia, Sardinia, Korsika, sørkysten av Frankrike, østkysten av Spania, kysten av Svartehavet, Kypros, og kysten av Anatolia, blant andre. Disse koloniene var ikke provinser av bystatene på fastlandet i Hellas, men helt og holdent uavhengige bystater som riktignok sporet deres arv tilbake til en moderby innenfor Hellas. Forholdet mellom kolonigrekerne og de eksisterende befolkningene i de landene de etablerte seg var blandet. En del kulturer ble møtt med harmoni mens andre ble erobret og gjort til slaver av grekerne. Det kan grovt sett inndeles i to utvandringsbølger: den første var før 750 f.Kr. gikk vestover til kysten av det joniske hav og øyene, til Sicilia og sørlige Italia og videre vestover. Den andre skjedde i tiden etter 650 f.Kr. og gikk østover mot kysten av Trakia, Marmarahavet og Svartehavet. Denne bølgen var dominert av særlig to byer, Megara i greske Attika og Miletos på kysten av Anatolia. En viktig konsekvens av gresk kolonisering var spredningen av gresk kultur, religion, og kunst og kunsthåndverk over hele Middelhavet, inkludert steder som først fikk betydning senere i historien.
Andre reaksjon: Tyranner
Den enestående suksessen til opprettelsen av koloniene rundt om i Middelhavet skjedde i harmoni med en samling av de greske poleis til bindekraftige bystater med sosial og politisk orden. Denne prosessen ble hyppig forstyrret mellom 600- og 500-tallet f.Kr. ved tallrike aristokrater. Disse tyrannene, et gresk ord som betydde «urettmessig hersker» eller «den som tok makten med makt», tenderte til å opprette eneveldige styresett eller diktaturer innenfor poleis, samle hærer, og til dels angripe andre bystater for å øke egen innflytelse og makt. Tyrannene var ikke sosiale reformatorer, men mens de styrte ble de nødt til å opprette lover og forsone strid og diskusjoner. En økende gresk mistillit til eneveldige tyranner førte til opprettelsen av alternative systemer av selvstyre, noe som til sist utkrystalliserte seg i athensk demokrati. Tyranner ble sjelden eller aldri direkte fulgt av rene demokratier, isteden kan man si at deres erfaring med tyrannene fremmet en vilje hos grekerne til å utvikle et mer effektivt og rettferdig system av styre.
Noen byer unngikk enhver form for tyranni, den meste kjente er Sparta, men denne var på mange måter et unntak. De hadde antagelig allerede i de mørke århundrene underkastet seg folket i Lakonia og senere Messenia. De var i besittelse av store, fruktbare sletter med et stort antall slaver som arbeidskraft mens de selv skapte seg et autoritært militærpolitisk samfunnssystem uten sidestykke. Tyrannene kan også karakteriseres som den fremste fredsfaktor i arkaisk tid. Ettersom deres lokale posisjon aldri var særlig stabil, fryktet de krig med fremmede land og byer. De unngikk konflikt ved å bygge et tett nettverk av allianser, gjerne befestet med dynastiske giftemål.
Tredje reaksjon: reorganisering og konsolidering av Athen
Fra begynnelsen av 500-tallet f.Kr. var det mange endringer i de sosiale strukturene og styringen av Hellas som ble formalisert for å administrere de voksende behovene til bystatene. Blant disse endringene var formaliseringen av bestemte aspekter av det athenske demokrati, og etter hvert som Athen selv konsoliderte seg til en formell bystat, vokste de politiske spenningene innenfor det.
Mot slutten av den arkaiske perioden hadde makten til basileus, kongen, som var blitt redusert til aristokratiske samlinger, slik de eldres råd, økt i innflytelse og myndighet. Delingen av makten blant de mektige familiene skje i mange bystater som så oligarkier (fåmannsvelde) bli etablert. Den arkaiske perioden ble også markert av tyranner, eller sterke herskere som tok makten fra aristokratiet og styrte som en sentral, dominerende figur. En ny form for regjering utviklet seg, bystaten som grekerne kalte polis. Kongedømmene ble ikke gjeninnsatt, selv om det i mange tilfeller forble knoppskyting fra kongelige familier. Isteden ble hver av de mest betydelige befolkningssentrene selvstyrte og ble styrt av en republikansk form for regjering. Det gammelgreske begrepet er synoikismos, i betydningen byområde (gruppe av byer innenfor et område) hvor landsbyer ble absorbert og deres stammetilhørighet ble lagt inn under bystatens struktur. Akropoleis ble lokaliseringen av offentlige bygninger, særlig templer.
121 Hermione
121 Hermione er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 12. mai 1872 av James Craig Watson fra Detroit Observatory i Ann Arbor. Den er oppkalt etter Hermione fra gresk mytologi.
SBS Radio Norge
SBS Radio Norge AS er et norsk selskap som driver Radio 1-stasjonene i landets fire største byer; Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger. I tillegg eier selskapet radiokanalen Radio Norge og tv-kanalen The Voice. SBS Radio Norge AS er et heleid datterselskap av mediekonsernet SBS Broadcasting.
Konami
Konami Corporation (コナミ株式会社) er en japansk produsent av videospill, leketøy, samlekort, anime og spilleautomater. Firmaet ble grunnlagt 1969 i Osaka i Japan, og drev opprinnelig med utleie og reparasjoner av jukebokser. Kagemasa Kozuki, som startet Konami, er fortsatt direktør.
Navnet Konami er sammensatt av navnene Kagemasa Kozuki, Yoshinubo Nakama, Hiro Matsuda og Shokichi Ishihara, som er navnene til partnerne som Kozuki skaffet seg, og grunnleggerne av Konami Industri Co., Ltd. i 1973. Konami betyr også «små bølger».
Konami har for tiden hovedkvarter i Tokyo, og driver i tillegg trenings- og helsesentere i Japan.
De er kjent for spillverkene og animeverkene sine, bla: Castlevania (Akumajo Dorakyura – 悪魔城ドラキュラ), Metal Gear Solid, Yu-Gi-Oh, Sky girls [sukai gaaruzu – スカイガールズ), Twinbee.
Shrewsbury Town FC
Shrewsbury Town Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i Football League One. Klubben ble stiftet i 1886 og ble valgt inn i The Football League i 1950. «The Shrews», som er kallenavnet til Shrewsbury Town, spiller hjemmekampene sine på New Meadow i Shrewsbury. Byen Shrewsbury ligger i den engelske regionen West-Midlands.
Fylkesvei 4378
Fylkesvei 4378 går mellom Nærbø og Risa i Hå. Veiens lengde er 7,8 km.
Shrewsbury Town FC
Spillerstall
Oppdatert 5. mars 2023.
Fylkesvei 4378
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 168.
Jesse
Jesse er et mannsnavn med opprinnelse i det hebraiske navnet יִשַׁי (Isai), som antakelig betyr «gave». Jesse er også brukt som kvinnenavn, men sjeldnere.
Utbredelse
Jesse var et populært guttenavn i USA på 1800-tallet og igjen i 1990-årene.
Jesse var et populært guttenavn i England på midten av 1800-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Carlo Dalmazio Minoretti
Carlo Dalmazio Minoretti (født 17. september 1861 i Cogliate San Damazo nær Milano i Italia, død 13. mars 1938 i Genova) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Genova i Liguria i Nord-Italia 1925–1938.
I 1929 ble han kreert til kardinal av pave Pius XI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Norges tradisjonelle karateforbund
Norges Tradisjonelle Karateforbund (NTKF) ble etablert i 1992 og er tilsluttet ETKF – European Traditional Karate Federation, og der i gjennom International Traditional Karate Federation (ITKF). NTKF omfatter for tiden ca. 17 klubber i østlandsområdet og Trondheim. Klubbene som er medlem av dette forbundet trener alle sammen stilarten tradisjonell Shotokan karate.
Sjefsinstruktør for Norges Tradisjonelle Karateforbund er Sensei Masao Kawasoe, 8. DAN, er bosatt i London. Han kommer tre ganger til Norge i løpet av året (vår, sommer og høst) for å holde treningssamlinger. Den største treningsamlingen i Norge foregår i Eikhallen i Tønsberg i midten av juni, der det er DAN graderinger for medlemmer i Norge. Dan står for grad av svart belte. Medlemmene har også tilgang til å reise til internasjonale treningssamlinger med høyt graderte instruktører fra mange land, som for eksempel de årlige leirene i Windsor om våren og Edinburgh om høsten.
Nye retningslinjer for gradering i NTKF. Teknisk komité har utarbeidet nye retningslinjer for gradering i NTKF. Disse gjelder fra og med vår semester 2012.
Fylkesvei 3040
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 209 (Vestfold).
Landkreis Greiz
Landkreis Greiz er en krets i Thüringen i Tyskland.
Kjersti Berge
Kjersti Berge (født 1961) er en norsk skuespiller, musiker og komiker kjent fra humorgruppen Kvinner på randen.
Utdanning og yrkeskarriere
Hun har arbeidet som frilansskuespiller og sanger på flere norske teaterscener siden 1985. Hun har også medvirket i forskjellige musikaler, kabareter og revyer. Sammen med Elisabeth Moberg og Marit Voldsæter dannet hun i 1996 trioen Kvinner på randen. Trioen har hatt suksess både på scenen og på TV. Trioen var første gang å se på NRK TV i 1998. I 2003 var de forgrunnsfigurer i humorserien Taxi, Taxi. I 2007 lanserte hun sitt eget sceneshowet kalt Shukahara.
Berge har siden 2007 vært tilknyttet Fargespill, et flerkulturelt kunstnerisk prosjekt i Bergen som startet sin virksomhet i 2004. Hun var først med som produsent og fra 2008 som daglig leder og produsent.
Familie
Berge er gift med gitarist, gitarbygger og høyskolelærer Egil Haugland (1959).
Arkeologiåret 1877
Arkeologiåret 1877 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1877.
Hans Horn
Hans Thomas Horn (født 2. oktober 1873 i Kristiania, død 21. april 1968) var en norsk ingeniør, industrileder, idrettsmann og organisasjonsleder som dessuten leverte arkitekttegninger til flere kirkebygg.
Han var utdannet bygningsingeniør fra Kristiania og Dresden. Horn arbeidet med utbygging av veinettet og elektrisitetsforsyningen i Norge på begynnelsen av 1900-tallet. Han var generaldirektør i AS Kristiania Gas- og Elektricitetsverker 1921–1929, generaldirektør i AS Det norske Zinkkompani 1929–1943 og president i Norges Industriforbund 1939–1942.
Som Høyre-politiker var han vararepresentant til Stortinget fra Uranienborg krets i Kristiania 1913–1918 og medlem av Kristiania bystyre 1917–1918.
122 Gerda
122 Gerda er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 31. juli 1872 av Christian Heinrich Friedrich Peters fra Litchfield Observatory i Clinton, New York. Den er oppkalt etter den norrøne gudinnen Gerd.
Institutt for Norsk Okkupasjonshistorie
INO har utgitt bøker om norsk okkupasjonshistorie og bladet Folk og Land. Bladet gikk inn i 2003 etter at skribentene, som i stor grad var tidligere NS-folk, ble for gamle.
VM i turn 1911
Det femte verdensmesterskapet i turn ble arrangert 13. mai 1911, i Torino i Italia. Kun herrer deltok.
Nordfyns kommune
Nordfyns kommune er en kommune i Region Syddanmark fra 1. januar 2007, opprettet gjennom kommune- og regionreformen 2005–07.
Nordfyns kommune er en samling av de tre kommunene Bogense kommune, Otterup kommune og Søndersø kommune.
Det var opprinnelig meningen at kommunen skulle videreføre navnet Bogense kommune, men en lokal folkeavstemning 14. juni 2006 ga i stedet flertall for navnet Nordfyns Kommune, og dette ble godkjent av Indenrigs- og Sundhedsminister Lars Løkke Rasmussen.