cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Telenor
Historie
Omstillingen av selskapet startet i 1992, da Televerket ble fristilt fra regjeringens styringsrett og fikk opptre stadig mer selvstendig i sine forretningsmessige valg. I løpet av få tiår gjennomgikk virksomheten en omdannelse fra å være direktorat, via særlovselskap til dagens status som børsnotert aksjeselskap. I Tormod Hermansens lederperiode ble det igangsatt investeringer i selskaper utenfor Norge, første investeringer utenlands var eierposter i Russland og Montenegro i 1992 og 1994. Fra 1. november 1994 ble selskapet også formelt omstilt fra forvaltningsbedrift til statlig aksjeselskap, og fra 1. januar 1995 fikk virksomheten navnet Telenor AS. I 1996 fikk Telenor klarsignal til å investere i Asia, med oppkjøpet av Grameen Phone i Bangladesh. Dette året ervervet Telenor også en større aksjepost i Promonte i Montenegro og Cosmote i Hellas, som begge fikk sterk kundevekst. Investeringer i Irland og Tyskland samme år ble kortvarige, i 1999–2000 ble alle daværende eiendeler i fastnettvirksomhet i Vest-Europa solgt, og salgsgevinstene ble investert i mobilvirksomheter i Asia.
Konkurransen i fastnettet startet med opphevelse av Televerkets monopol på fast telefoni- og datatrafikk for bedriftskunder på 1980-tallet, og i mobilmarkedet da konkurrenten NetCom GSM ble etablert i 1993. I mars 1994 startet først NetCom, og en måned senere Telenor med utbygging av GSM-nett i Norge. Telenor hadde fortsatt monopol på fasttelefoni for private kunder fram til 1998. Dette året startet den endelige liberaliseringen av telemarkedet som ledet til opphevelse av de siste monopolene. Disse omfattet blant annet enerettene til å tilby sluttbrukertjenester i kobberlinjene (LLUB) og hovedlinjene (bitstrøm-aksess), samt eneretten til å montere utstyr i telefonisentralene (telelosji) og enerettene til nummeropplysning og nettfakturering av sluttbrukeren.
4. desember 2000 ble Telenor notert på Oslo børs og teknologibørsen Nasdaq i New York. Dette skjedde etter at to år lange forhandlinger med Telia om fusjon strandet samme år. Svenskene hadde krevet et bytteforhold 70:30 i verdifastsettelse av selskapene i Telias favør, mens Telenor hadde krevet bytteforhold 60:40. Telia valgte på slutten av 2002 å slå seg sammen med finske Sonera. I tiden som har gått siden 2000, har Telenor forbigått Telia målt i både omsetning, overskudd, kundemengde og antall ansatte.
Telenor trakk seg fra Nasdaq-børsen i 2007. Jon Fredrik Baksaas overtok stillingen som konsernsjef etter Tormod Hermansen den 21. juni 2002.
I 2003 la Telenor en av verdens kraftigste fiberkabler fra Tromsø til Longyearbyen på Svalbard, noe som ga grunnlag for utvidelse av teletilbudet der og bedre dataoverføring for forskning og satellittovervåking.
Telenor har foretatt en sterk ekspansjon på mobilområdet etter børsnoteringen, med oppkjøp eller start av egen virksomhet i Malaysia (1999, 2002), Danmark og Thailand (2000), Montenegro (2004), Ungarn (2002), Pakistan (2005) og Serbia (2006). I 2007 annonserte regjeringen i Malaysia at Telenor måtte selge seg ned fra 61 % til 45 % i selskapet DiGi. Tilsvarende forsøk fra medeierne i Grameenphone om å tvinge fram en eierskapsreduksjon, har ikke lykkes. I oktober 2005 kjøpte Telenor aksjemajoriteten i mobilselskapet Vodafone Sverige (Europolitan, som tok navnet Telenor i april 2006. Et annet stort mobiloppkjøp var Mobi63 ved privatiseringen i Serbia, hvor Telenor overtok selskapet for 1,51 mrd euro 31. juli 2006.
I januar 2009 gjorde Telenor sitt kanskje mest dristige oppkjøp, da det ble avtalt en 60 % aksjeovertakelse i selskapet Unitech Wireless, som har mobillisens i 22 av 23 mobilkretser i India. Per 1. april 2009 hadde Telenor 31 % % eierskap i selskapet, og eierskapet økte til 60 % i 2010, og videre til 71 % i 2012. Selskapet endret i 2009 navn til Uninor og etablerte virksomhet i 9 av de 23 teleregionene i India. Per 2013 driver selskapet virksomhet i 6 sirkler.
I april 2013 kjøpte Telenor mobilselskapet Globul i Bulgaria for 717 millioner euro, og signaliserte sitt kandidatur for en av de to ledige mobilfrekvensene som sommeren 2013 tildeles i Myanmar.
I 2004 inngikk Telenor en avtale med Samferdselsdepartementet om plikt til å tilby ulike grunnleggende teletjenester. Avtalen inkluderte blant annet en plikt til å tilby tilgang til telefonkiosker, nummeropplysningstjenester og elektronisk telefonkatalog. Fra 1. januar 2016 har ikke lenger Telenor en plikt til å tilby tilgang til slike grunnleggende teletjenester.
Telenor Norge
Telenoreksperten var Telenor Norges supportsenter for ikt. Senteret hadde kompetanse på forbrukerelektronikk og pc og støttet også iPhone og mobilt bredbånd for Telenor. Senteret var lokalisert med resten av Telenors hovedkvarter på Fornebu. Senteret hadde om lag 70 ansatte og hjalp til med ulike problemstillinger innen IKT for bedrifter og private.
Telenoreksperten ble avviklet 02.03.2020.
Mobil- og TV-selskaper etter marked
Telenors strategi er å oppnå flertallsposisjon i fortrinnsvis mobil- og TV-distribusjonsselskaper, med fokus på Europa og Asia. Selskapet har per 1. kvartal 2012 over 140 millioner mobilkunder i de forskjellige selskapene, eksklusive VimpelCom. Telenor er eier eller deleier i følgende mobil- og TV-distribusjonsselskaper, med angivelse av operasjonsmarkeder i parentes:
Av disse er Telenor kun minoritetsaksjonær i tre av selskapene i utlandet – russiske Vimpelcom, thailandske DTAC, og malaysiske DiGi – samt i norske RiksTV og NTV (33,3 % eierandel i begge).
I 2005 kjøpte Telenor opp Vodafones virksomhet i Sverige, og i 2006 overtok selskapet mobilselskapet Sonofon og internettselskapet Cybercity i Danmark.
Eierinteresser
Oversikten viser Telenors samlede eierinteresser i større selskaper i Norge og utlandet:
Telenor har eierforhold i alle plattformer for digital-TV i Norge: Canal Digital dekker satellitt-TV, mens NTV/RiksTV har monopol på det digitale bakkenettet (eierskap frem til 2019). Telenor tilbyr IPTV over deres internettlinjer på Svalbard, samt for kunder tilkoblet over fiber på fastlandet.
Telenor har i tillegg en rekke andre heleide datterselskaper i Norge.
Mobiltelefoni
Manuell mobiltelefonitjeneste ble lansert i Norge i 1966. Telenor introduserte det automatiske NMT-systemet (1G) i Norge i 1981, og i 1993 kom det digitale systemet GSM (2G). I 2004 ble UMTS (3G), gjort tilgjengelig for kommersiell bruk i landet. I oktober 2012 ble LTE 4G lansert. I desember 2012 ble LTE 4G tilgjengelig for mobiltelefoner. 13. mars 2020 åpnet Telenor 5G-nettet – som første mobiloperatør i Norge.
Høsten 2010 startet Telenor mobil utskiftingen av hele 2G- og 3G-nettet, utbyggingen/oppgraderingen er ventet å ta halvannet år. Samtidig legger de om frekvensene for mobilt brebånd med 3G-teknologi, til en del 900-frekvenser (tidligere brukt av GSM-nettet), noe som vil gi langt bedre dekning og kapasitet i distriktene.
IP-telefoni
Telenor lanserte noen av verdens første kommersielle tjenester for IP-telefoni i 1998 med egen nummerserie for sine internettkunder i underselskapet Telenor Nextel. Tjenesten ble kalt Interfon, nåværende navn Softphone.
På slutten av 1990-tallet kjøpte Telenor flere utenlandske selskaper i en veldig ekspansiv periode, noe som delvis førte til store underskudd i Telenor Nextel i de internasjonale enhetene som var i startfasen.
I 1999 meldte Telenor at interessen for IP-telefoni var for lav, og at VoIP-marginene var for dårlige siden prisene på fasttelefoni gikk så raskt nedover. De ville derfor fokusere på inntekter fra fastlinjeabonnementer. De stoppet Interfon-tjenesten i 2002, men nummerserien og tjenesten figurerer fortsatt på prislisten deres. I 2005 var Telenor imidlertid nødt til å møte den voldsomme konkurransen fra IP-telefoni-operatører som Telio som raskt erobret store deler av markedet med moms-fritt tilbud administrert fra Sveits. Siden ble det fra 2012 innført momsplikt på IP-telefoni levert fra utlandet og konkurransen med Telio ble mer jevnbyrdig.
Bredbånd
Telenor leverer bredbåndstjenester. I 2006 er Telenors gamle NMT 450 MHz-frekvensene blitt gjenbrukt av det nye mobilselskapet Nordisk Mobiltelefon, nå Ice, for å sikre bedre utbygging av bredbånd i Norge på geografisk vanskelige steder for kabel- eller mikrobølgekommunikasjon. I 2007 lanserte Telenor en større fiberutbygging i de største byene, og den første utrullingen av WiMAX trådløst bredbånd i Sør-Trøndelag.
TV og medier
Telenor eier to TV-satellitter – Thor III og Thor 5. Høsten 2009 ble selskapets tredje satellitt, Thor 6, skutt opp fra Fransk Guyana. Det var i 2009 om lag 50 slike satellitter som til sammen dekket Europa.
Hver satellitt har kapasitet til om lag 200 TV-kanaler, og kapasiteten leies ut til Canal Digital og andre interessenter. Thor 5 og 6 vil utvide Telenors satsingsområde ved å åpne for belysning av landområder også i Midtøsten, og potensielt også Afrika.
I 1997 startet Telenor en rekke små, lokale kabelselskaper og dannet Canal Digital i samarbeid med den franske premiumkanalen Canal+. Selskapet skulle drive med distribusjon av TV-signaler over satellitt. Telenor kjøpte i 2003 ut franskmennene etter at de valgte å kvitte seg med den skandinaviske delen av virksomheten, og i 2004 fusjonerte de kabel-TV-operatøren Telenor Avidi inn i Canal Digital.
Telenor har gjennom sitt datterselskap Telenor Broadcast (som også eier Canal Digital) eierinteresser i Norges Televisjon (NTV) som har ansvaret for utbyggingen av digitalt bakkenett, og også i RiksTV som står for kanaltilbudet på det nye bakkenettet. Begge selskaper eies i samarbeid med NRK og TV 2. Telenor eier også 45 % av TV 2 Zebra, som eier rettighetene til den norske Tippeligaen, nåværende Eliteserien i fotball for menn. I tillegg eier Telenor 48 % av A-pressen, som igjen blant annet eier 50 % i TV 2 Gruppen. Telenor har også helt siden Canal+ entret det skandinaviske markedet, hatt sterke forbindelser til dem, selv om de tross flere forsøk ikke har noen eierinteresser i selskapet. Telenor har blant annet i likhet med samarbeidet med TV 2 rundt fotballrettigheter, også vært med å by på sportsrettigheter sammen med Canal+.
Distribusjon
Telenor er eneste eier i distribusjonskjeden Telehuset, nåværende Telenor, som har telebutikker en rekke steder i Norge. Butikkjeden selger utelukkende Telenor- abonnement, Telia og andre konkurrenter har distribusjon gjennom andre detaljvarekjeder. Telenor solgte Telehuset AS til Kjedehuset AS februar 2011.
Kystradio
Telenor driver Kystradiotjenesten i Norge, på vegne av Staten (gjennom avtaler med Justis- og politidepartementet, Nærings- og handelsdepartementet og Samferdselsdepartementet). Telenor Kystradio er en enhet i Telenor som både driver kystradiostasjonene, infrastrukturen, radioinspeksjon, utsteder sertifikater, kursvirksomhet og representerer Norge i internasjonale fora. Det er i dag 2 kystradiostasjoner, Kystradio Nord og Kystradio Sør, som er samlokalisert med Hovedredningssentralene. Hovedoppgaven er nød- og sikkerhetssamband.
Forskning
Televerkets forskningsinstitutt (TF) ble grunnlagt av Nic. Knudtzon på Kjeller i 1967 som en avdeling i daværende Telegrafverket. Avdelingen flyttet i 2001 til Telenors hovedkontor på Fornebu utenfor Oslo. Telenor Research er i dag en del av omstillingsenheten i Telenor Group. Forskningsavdelingen har også enheter i Trondheim og Tromsø. Telenor Research utfører forskning og forskningsbasert rådgivning innen marked, teknologi, dataanalyse, innovasjon og organisasjon.
Maskin-til-maskin-kommunikasjon
Selskapet Connexion ble etablert i Stockholm i 2008 for å virkeliggjøre Telenors satsing på maskin-til-maskin-kommunikasjon, også kalt «Connected Objects». Maskin-til-maskin eller «cloud computing» innebærer at maskiner, apparater, biler, lyspærer osv utstyres med SIM-kort og kommuniserer sammen, eller styres av mennesker for å forbedre logistikk, energiforbruk eller andre virksomhetsfunksjoner.
Ansatte
Telenor-konsernet hadde per 2012 om lag 30 000 medarbeidere på verdensbasis, hvorav ca. 4 400 er ansatte i Telenor Norge. Ved utgangen av 2018, etter salg av virksomheter i Sentraleuropa, hadde konsernet totalt 20 832 ansatte, hvorav 5 164 i Norge (Telenor Norge, Telenor Broadcast Holding, Konsernstaber).
Markedsverdi
Telenor er notert på Oslo Børs under tickeren TEL. Sommeren 2007 gikk Telenor av Nasdaq-børsen i New York. Selskapets markedsverdi var per 16. desember 2009 kroner 136 195 663 500 (136,2 milliarder kroner).
Ledelse
Telenor har per april 2019 følgende toppledelse, inklusive styreleder, og ledere for konsernets datterselskaper :
Kulturprisen «Grenseløs kommunikasjon»
Telenor deler årlig ut den internasjonale kulturprisen Grenseløs kommunikasjon («Telenors kulturpris») til én kunstner fra inn- eller utland.
Europavei 502
E502 eller Europavei 502 er en europavei som går mellom Le Mans og Tours i Frankrike. Veiens lengde er rundt 90 km.
The Open Championship 1862
The Open Championship 1862 ble arrangert på Prestwick Golf Club i Prestwick, Ayrshire i Skottland i 1862.
Paria (bille)
Paria er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Amerika.
Tongshan
Tongshan kan være:
Bincheng
Bincheng (kinesisk: 滨城区; pinyin: Bīnchéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Binzhou i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina, og er administrasjonssentrum i dette prefekturet.
Det har et areal på 1 042 km² og teller 610 000 innbyggere (2003).
Olia Burtaev
Olia Burtaev (født 18. juni 1995) er en australsk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Fylkesvei 7766
Fylkesvei 7766 (Fv55) går mellom Sommarøya og Sandvika i Tromsø kommune. Veiens lengde er 5,1 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 55 (Troms).
Toppnivådomene
Ethvert domenenavn på Internett består av noen navn delt med punktumer, og det siste navnet blir kalt for toppnivådomenet (engelsk: top-level domain eller TLD). For eksempel i domenenavnet eksempel.com er com (eller COM ettersom det ikke er forskjell på små og store bokstaver) et toppnivådomene (TLD).
TLD-er blir først og fremst brukt til DNS-protokollen, som avbilder domenavn over til IP-adresser. De kan deles i to hovedgrupper: nasjonale toppnivådomener (country code TLDs (ccTLDs)) eller generiske TLD-er (gTLD-er). Nasjonale toppnivådomener (ccTLD) er alltid på to bokstaver, mens de generiske (gTLD) er alltid lengre enn to bokstaver.
Liste over innsjøer i Tanzania
Listen består av kolonner som kan sorteres etter behov ved å klikke på sorteringssymbolet i kolonneoverskriften.
Toppnivådomene
Nasjonale toppnivådomener (ccTLD)
Et nasjonalt toppnivådomene (eller ccTLD) er et toppnivådomene grunnlagt for bruk for et land eller et uavhengig område (f.eks. NO for Norge, eller JP for Japan). Reglene for hvem som kan gjøre rett på domener under de enkelte nasjonale toppnivådomenene blir vedlikeholdt av et styringsorgan, som er ansvarlig for driften av domenet. Organisasjonen Norid er ansvarlig for det norske toppnivådomenet NO.
Generiske toppnivådomener (gTLD)
Et generisk toppnivådomene (gTLD) er et toppnivådomene som er reservert for en bestemt type brukere. Generiske toppnivådomener er administrert globalt og var i utgangspunktet ment å være tilgjengelig til bruk av folk fra hele verden. Enkelte gTLD-er er dog likevel av historiske grunner begrenset til bruk i USA.
Historiske TLD-er
ARPANET var en forgjenger for Internett, etablert av det amerikanske DARPA (Defense Advanced Research Projects Agency). Da domenenavnsystemet (DNS) ble introdusert, ble ARPANET-vertsnavn til å begynne med overført til domenenavn ved å legge til .ARPA på slutten. Domene navn på denne formen ble raskt faset ut ved å ta i bruk domenenavn med andre, mer informative TLD-er. Forøvrig, som forklart ovenfor, blir ARPA-TLD-et fremdeles brukt for andre formål enn «reverse DNS lookup» hvor for eksempel IP-adressen 212.30.222.56 peker til 56.222.30.212.in-addr.arpa.
Det er få ccTLD-er som har blitt slettet etter at den korresponderende 2-bokstavskoden ble trukket tilbake fra ISO 3166-1. Eksempler inkluderer CS (for Tsjekkoslovakia) og ZR (for Zaire). Det er vanligvis en betydningsfull forsinkelse mellom tilbaketrekking fra ISO 3166-1 og sletting fra DNS. For eksempel ZR forsvant som en ISO 3166-1-kode i 1997, men ZR-ccTLD-en ble ikke slettet før i 2001, og SU-ccTLD-en (Sovjetunionen) finnes fortsatt, mer enn ti år etter at den ble fjernet fra ISO 3166-1.
Før i tiden var Internett bare en av mange fjernnettverk. Datamaskiner som ikke var tilkoblet Internett, men koblet til andre nettverk som Bitnet eller UUCP kunne normalt sett utveksle e-post med Internett via e-post-portaler (gateways). Når de ble brukt på Internett, ble adresser på disse nettverkene ofte passert under pseudo-domener som .bitnet og .uucp. Disse pseudo-domenene var ikke ekte toppnivådomener og eksisterte ikke i DNS.
Det meste av disse nettverkene har sluttet å eksistere for lenge siden, skjønt UUCP blir fremdeles brukt i nevneverdig grad i deler av verden hvor Internetts infrastruktur ikke er veletablert. Det blir gradvis overført til bruk av Internetts domenenavn, så pseudo-domener er nå i hovedsak historisk.
Reserverte TLD-er
RFC 2606 reserverer fire toppnivådomenenavn til ulik bruk, med det formål at disse aldri bør bli faktiske TLD-er i det globale DNS. Disse er
Dag Olav Tennfjord
Dag Olav Tennfjord (født 1963) er en norsk lokalpolitiker som representerer Høyre. Fra 2015 til 2019 var han ordfører i Skodje kommune i Møre og Romsdal.
Han ble i januar 2017 valgt til fylkesleder i Møre og Romsdal Høyre og dermed også medlem i sentralstyret i partiet.
Eirik Raudes Land
Eirik Raudes Land var navnet på et landområde på Grønland sentralt for grønlandssaken som var okkupert av Norge fra 27. juni 1931 til 5. april 1933. Norge anså Grønland som en gammel norsk besittelse og anerkjente ikke Danmarks overhøyhet over øyas ubebodde landområder. Området som kun var avgrenset mellom de nordlige breddegradene 71° 30'N og 75° 40'N var oppkalt etter Eirik Raude, som oppdaget Grønland i 985. Sommeren etter okkupasjonen av Eirik Raudes Land, okkuperte Norge også et område lengre sør på Grønland, mellom 60° 30'N og 63° 40'N. Konflikten ble brakt inn for Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie i Haag, som dømte i favør av Danmark. Norge aksepterte dommen og okkupasjonen tok slutt 5. april 1933. Sysselmann i fra 1932 til 1933 var Helge Ingstad.
Bakgrunn
I 1814 ble realunionen mellom Danmark og Norge oppløst som følge av Kieltraktaten, og Norge ble tvunget inn i en ny union med Sverige. De gamle norske skattlandene Island, Færøyene og Grønland fulgte derimot ikke med Norge, men ble beholdt av Danmark. Da unionen med Sverige ble oppløst i 1905 oppsto det en diskusjon i Norge om Grønland egentlig hørte inn under Norge. Den norske utenriksminister Nils Claus Ihlen avga 22. juli 1919 en muntlig uttalelse til den danske ambassadøren i Oslo som gikk på tvers av norske fiskeri- og fangstsinteresser i Øst-Grønland-området. Han meddelte at Danmark kunne utvide sine politiske og økonomiske interesser til hele Grønland uten å møte motstand fra norsk side. Uttalelsen ble senere omstridt i Norge og ble benyttet av danskene under forhandlingene i Haag i 1933.
I 1776 innførte Danmark handelsmonopol på ressursene langs sør- og vestkysten av Grønland, og utenlandske fiskere og fangstfolk ble nektet adgang. I Norge fryktet man at dette handelsmonopolet og den danske suverenitetshåndhevelsen ville bli utvidet til østkysten, med den konsekvens det ville ha for norsk virksomhet i området.
I 1921 erklærte Danmark med henvisning til Kieltraktaten at hele Grønland og farvannene omkring skulle være under dansk herredømme, en avgjørelse den norske regjeringen mente krenket norske rettigheter på bakgrunn av de norske sel- og hvalfangere som holdt til på Øst-Grønland. Norge anså Grønland som en gammel norsk besittelse, og anerkjente ikke Danmarks suverenitetskrav over øyas ubebodde landområder. Det ble vist til at Kieltraktaten kun ga danskene råderett over de strøk som ble utnyttet næringsmessig, det vil si vestkysten. Resten av Grønland var etter Norges syn ingenmannsland.
De to landene undertegnet Øst-Grønlandstraktaten i juli 1924 og regulerte at begge land hadde like rettigheter til jakt, fiske, vitenskapelige aktiviteter og meteorologiske stasjoner i de ubebodde delene av Øst-Grønland. Danmark og Norge ble ikke enige i suverenitetsspørsmålet, og traktaten regulerte ikke dette temaet. Traktaten opphørte 9. juli 1967, etter at det hadde vært opphold i jaktvirksomheten en periode.
Da Danmark varslet en ekspedisjon på de «norske» områdene i 1930, tilspisset striden seg. Konflikten ble omtalt som «Grønlandssaken» og det var kun den østlige delen av Grønland, som var svært tynt befolket, striden sto om.
Norsk og dansk virksomhet på Øst-Grønland
Ragnvald Knudsen med «Hekla» av Sandefjord regnes for å ha startet den norske fangstvirksomheten på Øst-Grønlandskysten i 1889. Kysten hadde et rikt dyreliv, med blant annet polarrev, moskusfe, hare og røye (Grønlandslaks). Fire år etter ble den første norske overvintringsekspedisjon på Øst-Grønland foretatt, like ved Kulusuk på ca. 65° N. Neste overvintring var i 1908 og 1909, deretter var det opphold frem til året etter den danske suverenitetsutvidelsen i 1921, da det ble opprettet en norsk fangst, radio- og meteorologstasjon i Myggbukta. Stasjonen var den første på Grønland og ble satt opp av en fangstekspedisjon fra Tromsø, på initiativ av norske meteorologer. Denne ekspedisjon, som talte 7 mann, forliste på hjemturen og alle menneskene omkom.
Stasjonen ble nedlagt etter ett års drift og gjenopptatt i 1926. Driften varte frem til 1959, med unntak perioden 1940 – 1946.
De 15 foregående årene før den danske suverenitetsutvidelsen ble det kun sendt fem forskningsrelaterte ekspedisjoner til Grønland, mens de neste 15 årene ble det sendt 20 forskningsekspedisjoner hvorav ni overvintret. I tillegg var antall fangstekspedisjoner stigende.
Fra 1929 startet Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser (NSIU) opp med årlige vitenskapelige sommerekspedisjoner til Øst-Grønland. Utvidelsen av NSIUs virkeområde kan til dels ses som et ledd i norske myndigheters ønsker om å støtte opp om fangstvirksomhet drevet av norske private aktører. Samme år ble Arktisk Næringsdrift A/S stiftet 24. juni. Formålet med selskapet var «å drive fangst og bjergverksdrift i de arktiske egne og hva dermed staar i forbindelse». I praksis kom virksomheten til å omfatte fangst på Øst-Grønland, samt drift av Myggbukta radio på vegne av den norske stat. Fangstvirksomheten var ikke alene nok til å dekke Arktisk Næringsdrifts utgifter. Staten bidro derfor med tilskudd til driften av Myggbukta radio, samt lån til selskapet. Danskene stiftet også samme år et eget selskap, Østgrønlandske Fangstkompani Nanok, som hadde samme formål som Arktisk Næringsdrift A/S.
Fangsthyttene ble sett på som et viktig tegn på suverenitetskrav og i perioden 1908 til 1931 bygde norske fangstfolk 80 fangsthytter. Avstanden mellom hyttene ble lagt til en dagstur med hundeslede (ca. 20 km), slik at området som ble gjort krav på ble størst mulig. Ved andre verdenskrigs start var det 120 hytter, hvorav 13 var hovedstasjoner. En hovedstasjon var bygd av reisverk og var på 12 – 15 m² med kjøkken og ett rom. De øvrige hyttene var på 4 m² med køye, ovn og bord.
16. juni 1931 la den største vitenskapelige ekspedisjonen til Øst-Grønland noensinne ut fra København. Ekspedisjonen hadde over hundre deltagere og skulle vare i over tre år. Flere tusen fremmøtte og den danske statsministeren Thorvald Stauning overvar at de to ekspedisjonsskipene la fra kai. Gustav Smedal følte at denne ekspedisjonen ville være det som gjorde at Østgrønlandssaken tippet i favør av Danmark. I tillegg ble det klart for Gustav Smedal og Adolf Hoel at norske myndigheter ikke ville annektere Øst-Grønland på eget initiativ. Adolf Hoel var en innflytelsesrik geolog og var leder for det daværende Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser og Gustav Smedal var advokat med sterke nasjonalistiske meninger. Hoel var også en sentral person da Norge sikret seg Svalbard og Dronning Maud Land.
Norsk okkupasjon av Øst-Grønland
Devold sendte den 28. juni følgende telegram for å annonsere okkupasjonen:
Det okkuperte området lå 140 kilometer fra de danske, bebodde områdene (Ittoqqortoormiit).
I utgangspunktet var okkupasjonen privat og Kolstad-regjeringen tok først avstand fra okkupasjonen. Smedal skrev i sin dagbok at hensikten med den private okkupasjonen var å få norske myndigheter til å innse at økt dansk interesse for områdene kunne svekke norske rettigheter. Etter intens lobbyvirksomhet valgte Stortinget og en enstemmig regjering å gå inn for å annektere området 10. juli 1931. Hallvard Devold fortsatte da å ha norsk politimyndighet i de norske områdene. 10. juni 1932 ble Helge Ingstad utnevnt til sysselmann over det nye territoriumet. Norges forsvarsminister, Vidkun Quisling, ga ordre om at den norske marinen skulle støtte okkupasjonen om nødvendig.
Ingstad ankom Eirik Raudes Land i 1932 med ishavsskuta «Polarbjørn», hvor han overvintret i Antarctichavn vinteren 1932-33 sammen med sin fem mann store stab. Med båt og hundespann besøkte de fangstmenn og sørget for lov og orden. Det norske aktivitetsnivået økte etter annekteringen, og blant annet ble en større ekspedisjon sendt ut i 1932 med ishavsskuta «Polarbjørn». På ekspedisjonen deltok også to fly som hadde i oppdrag å ta flyfotografier av området.
Kong Haakon, som selv var danskfødt, engasjerte seg på sitt nye fedrelands side. I ettertid er det kjent at kongen hadde drøftet problemet med sin far, Frederik VIII av Danmark, allerede i 1906. Kong Haakon mente Danmark hadde en dårlig sak, og trodde fullt og fast på norsk seier i striden.
Sommeren etter okkupasjonen av Eirik Raudes Land okkuperte Norge også et område lengre sør på Grønland, mellom 60° 30'N og 63° 40'N. Dette landområdet ble gitt navnet Fridtjof Nansen Land.
Perioden mellom de to verdenskrigene var Norge aktiv i å få råderett over ingenmannsland i Arktis og Antarktis. I 1925 ratifiserte Stortinget Svalbardtraktaten, i 1928 fikk Norge sin første antarktiske besittelse, Bouvetøya (det ble annektert i 1927 og erklært norsk i 1928), og i 1929 ble Peter 1.s øy (annektert i 1929 og ble norsk i 1931) og Jan Mayen norsk. Okkupasjonen på Øst-Grønland føyde seg derfor naturlig inn i rekken av en serie utvidelser av norsk suverenitet.
Okkupasjonen bringes inn for Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie
Samme dag som Norge kunngjorde at Eirik Raudes Land var norsk, brakte Danmark saken inn for Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie i Haag. Fra Norge ble både Hoel og Smedal med i delegasjonen for å fremme Norges sak og Danmark sendte blant annet polarforskeren Lauge Koch.
Domstolen dømte i favør av Danmark på samtlige punkter, med en påfølgende dansk endring av navnet på området til Kong Christian X's land. Norge aksepterte dommen og avsluttet okkupasjonen 5. april 1933. Kong Haakon skal ha tatt nederlaget i Haag svært tungt. En kilde som sto kongen nær har i ettertid sagt at Slottet var redd for kongens helse. Også Hoel tok tapet tungt. Han beskyldte norske myndigheter for å ha vist lite vilje og mot til å følge opp hans fremstøt. Samme år som domstolen dømte i favør av Danmark, meldte Hoel seg inn i Nasjonal Samling. Han takket ja til annenplassen på listen til stortingsvalget, en liste som hadde Vidkun Quisling på topp.
I Antarctichavn overbrakte telegraf Western domsavgjørelsestelegrammet til Ingstad:
Dommen var uventet for Ingstad og hans menn, og lite ble sagt mellom dem etter at telegrammet var lest. Nederlagets time var kommet.
Tiden etter okkupasjonen
Etter dommen i Haag forsvant mye av den norske interessen for Grønland som arena for vitenskapelig utforskning, og ekspedisjoner hit ble ikke lengre prioritert like mye som før. Norge har ikke senere utfordret dansk suverentitet på hele eller deler av Grønland.
Andre verdenskrig medførte at Grønland fikk strategisk betydning. Bortsett fra en del mer eller mindre vellykkede etableringer av små værstasjoner på øya okkuperte ikke Tyskland hele eller deler av Grønland, selv om de hadde okkupert Danmark. Derimot besatte USA øya våren 1941. Miljøet rundt Gustav Smedal og Adolf Hoel forsøkte både via fremstøt direkte til Quisling samt til rikskommissær Josef Terboven å stimulere opinionen til krav om tilbakelevering av øya til Norge i tilfelle av tysk seier i verdenskrigen. Under et møte med blant annet Hoel og Smestad våren 1941 luftet Quisling grandiose planer om å sende 100 fangstmenn til Eirik Raudes land. Tyskerne hadde ingen interesse av å så direkte åpne opp en ny front på Grønland, og det hele kokte ned til at NSIU sendte ut ei skute som skulle bringe forsyninger til de 7 fangstfolkene som hadde overvintret. Skuta ble oppbragt av amerikansk kystvakt som patruljerte østkysten da det ble kjent at tysk etterretning hadde fått ombord en NS-mann som skulle opprette en hemmelig meteorologisk stasjon for Luftwaffe på Jonsbu, nord i Eirik Raudes land.
I 1959 ble all norsk aktivitet i Øst-Grønland avviklet og ishavsskuta «Polarsel» hentet hjem mannskap, utstyr og fangst.
Norske stedsnavn i området i dag
Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser navnga flere steder på Øst-Grønland, og kun et fåtall av stedsnavnene er godkjent av danske myndigheter. Avvisningen av de norske navnene er hovedsakelig på grunn av det nasjonalistiske klimaet i forbindelse med striden om Eirik Raudes Land og et inntrykk av at NISU navnga for mange steder i et for stort tempo, men United States Air Force brukte navnene gitt av NSIU på sine kart utgitt i 1951.
Manodactylus
Manodactylus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Ecuador.
Folkeavstemningen om OL i Oslo 2022
Folkeavstemningen om OL i Oslo 2022 var en folkeavstemning i Oslo kommune som ble avholdt samtidig med stortingsvalget 2013.
Avstemningen var rådgivende om Oslo skulle søke om å få arrangere Vinter-OL 2022 og Paralympiske vinterleker 2022. Idrettstinget i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité vedtok 6. juni 2012 at Oslo skulle være Norges kandidatby til arrangementet.
Fristen for å formelt melde seg som søker var 14. november 2013. Vertsbyen ble valgt av IOK på deres 127. kongress i Kuala Lumpur 31. juli 2015. Oslo kommune stanset arbeidet med OL-søknaden i oktober 2014.
Stemmerett
Alle som var bosatt i Oslo kommune og hadde stemmerett ved stortingsvalg, hadde stemmerett i folkeavstemningen. Siden utenlandske statsborgere bosatt i Norge ikke har stemmerett ved stortingsvalg, vedtok bystyret i Oslo at disse skulle ha stemmerett i denne rådgivende folkeavstemningen.
Bakgrunn
Norges Idrettsforbund foreslo i november 2011 for Oslo kommune at det skulle utredes om det var grunnlag for å søke olympiske og paralympiske vinterleker i Norge i 2022. Byrådet rådet til at et slikt arbeid skulle iverksettes, og dette fikk støtte av bystyrets flertall 6. juni 2012. Et mindretall på sju (Sosialistisk Venstreparti, Rødt og Miljøpartiet De Grønne) stemte mot.
Da kommunens budsjett for 2013 skulle vedtas, ble det inngått et budsjettforlik mellom Fremskrittspartiet og byrådspartiene Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti. Et element i dette forliket var at det skulle arrangeres en rådgivende folkeavstemning om OL-søknaden.
Avstemningspørsmål
Spørsmålet velgerne skulle ta standpunkt til var:
«Bør Oslo kommune søke om De olympiske vinterleker og Paralympiske leker i 2022?»
Frøyatunnelen
Frøyatunnelen er en undersjøisk veitunnel som forbinder øyene Frøya og Hitra i Trøndelag, og er en del av del av Fastlandsforbindelsen Hitra–Frøya.
Folkeavstemningen om OL i Oslo 2022
Resultater
Resultatet av folkeavstemningen var et flertall for at Oslo skulle søke. Valgdeltagelsen var 66 prosent.
Frøyatunnelen
Første utbygging i fastlandsforbindelsen var Fjellværøyforbindelsen som ble åpnet 10. juli 1992. Hitratunnelen, bygget i sammenheng med fylling og bro mellom Hemnskjel og Sunde i Snillfjord, ble åpnet 8. desember 1994. Som tredje og siste del ble Frøyatunnelen åpnet 23. juni 2000.
Forbindelsen erstattet fergesambandet Kjerringvåg–Flatval (1964–2000) som i var betjent av fergene MF «Frøyaferja» og MF «Fru Inger».
Finansiering
Utbyggingskostnadene for fastlandsforbindelsen ble delt mellom staten (51 %), fylket og kommunene (11 %) og bompengefinansiering (38 %). Bompengeinnkreving var opprinnelig antatt å finne sted inntil 2012. Et vesentlig større trafikkgrunnlag enn beregnet samt at to av de tre prosjektene ble fullført under budsjett gir prosjektet en bedre økonomi enn forutsatt. Det ble da besluttet å nedlegge bomstasjonene på Dolmøy og Ansnes 31. januar 2003, mens bomstasjonen på Sandstad beholdes inntil hele prosjektet er nedbetalt. Bompengeinnkrevingen skjer av selskapet Hitra Frøya Fastlandssamband.
Bedre økonomi i bompengeselskapet grunnet økt trafikk gjorde at bompengeinnkrevingen ble avviklet 20. februar 2010.
Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2008.
Jan Smets
Jan Smets (født 2. januar 1951 i Gent) er en belgisk økonom, som fra 11. april 2015 til 1. januar 2019 var sentralbanksjef i Belgias nasjonalbank (Nationale Bank van België).
Smets er utdannet innen økonomi fra Universitetet i Gent i 1972.
Han begynte å arbeide ved Belgias nasjonalbank i 1973, og har hatt ulike stillinger der. Han begynte som trainee i informasjonsavdelingen, og i 1974 ble han attaché. Han ble kontorsjef i 1976, og fra 1982 til 1984 var han avdelingsleder for forskningsavdelingen ved sentralbanken. I 1984 gikk han over til en stilling som rådgiver i samme avdeling.
Frei Otto
Frei Paul Otto (født 31. mai 1925 i Siegmar, idag Chemnitz, død 9. mars 2015 i Leonberg-Warmbronn ) var en tysk arkitekt, arkitekturteoretiker og høyskolelærer. Han er kjent for sine konstruksjoner i lette materialer, kabelnett, tekstilbygg og andre spesialbygg. Otto regnes blant de fremste representanter for den organiske arkitektur.
Jan Smets
I 1988 gikk han over til politikken, som adjunkt-kabinettsjef for visestatsminister Jean-Luc Dehaene. Denne stillingen hadde han til 1991, da han ble kabinettsjef for statsminister Wilfried Martens. Denne stillingen beholdt han også da Jean-Luc Dehaene ble statsminister i 1992.
Frei Otto
Frei Otto tegnet den tyske paviljongen under verdensutstillingen i Montreal 1967 (Expo 67) og sammen med Günter Behnisch olympiaparken i München. Han tegnet også sammen med Shigeru Ban Japans paviljong under Expo 2000 i Hannover.
Jan Smets
Han returnerte til sentralbanken i november 1994, som leder for forskningsavdelingen. Han ble direktør i 1999 for en seksårstermin, og denne ble i 2005 og 2011 fornyet for seks nye år. Smets ble utpekt som Luc Coenes arvtaker som sentralbanksjef allerede 10. mars 2014, og da Coene gikk av 10. mars 2015 overtok Smets stillingen 11. mars. Som sentralbanksjef representerer han Belgia i blant annet European Systemic Risk Board, Den internasjonale bank for gjenoppbygging og utvikling, European Systemic Risk Board og G-10.
Smets pensjonerte seg 1. januar 2019, og stillingen som sentralbanksjef ble da overtatt av Pierre Wunsch.
Stian Ohr
Stian Piene Ohr (født 4. januar 1978 i Bergen) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for klubbene Molde,, , , , Strømsgodset og. Stian Ohr fikk kallenavnet «nedrykkskongen» etter at han rykket ned med blant annet Start, Stabæk og Molde.
Songli forsøksgård
Songli forsøksgård ligger i Orkland kommune ca. 20 km. vest for kommunesenteret Orkanger. Gården ligger fritt og enslig til i naturskjønne omgivelser 300 moh. Gården har eksistert i flere hundre år. I 1907 besto Songli av to ordinære fjellgårder som industrimannen og gründeren Christian Thams kjøpte. Sammen med flere eiendomskjøp i området skapte han eiendommen Songli slik den fremstår i dag, bestående av 87 stk. eiendomsnummer som samlet dekker 78 000 daa.
Scipios drøm
Scipios drøm er en tekst av den romerske juristen og politikeren Marcus Tullius Cicero. Den inngår som bok 6 i hans verk Om staten, skrevet mellom år 54 og 51 f.Kr. Boken skrevet som en fiktiv drømmevisjon tillagt Scipio den yngre, som han skal ha opplevd to år før han erobret Karthago år 146 f.Kr. Scipio ble oppsøkt av sin bestefar Scipio Africanus, som løfter ham opp over byen. Scipio den yngre blir oppfordret til å være lojal som romersk soldat, og bestefaren beskriver hvilke goder han vil bli belønnet med etter døden. Bestefaren forklarer også om himmelen og himmel-legemene, jorden og klimasonene, Guds vesen, dyder og sjelen.
Stian Ohr
Ohr spilte 20 aldersbestemte landskamper, en (0-5 mot  i 2006 ) og en rekke europacupkamper for Molde og Stabæk. Han vokste opp i Molde og vant 2 junior-NM med der han spilte seniorfotball fra 1995. Ohr ble i 1998 en del av «kyllingrekka» med Anders Hasselgård og Thomas Mork, men var nær en overgang til det samme året. I stedet ble han leid ut og fikk derfor ikke spille i Champions League.
Scipios drøm
Teksten er utformet på samme måte som Platons Myten om Er, med sin ut-av-kroppen-opplevelse og redegjørelse for dyder, sjelen og kosmologien.
Dongguang
Dongguang (kinesisk: 东光县; pinyin: Dōngguāng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Cangzhou i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.
Scipios drøm
Mozarts ungdomsverk Il sogno di Scipione er basert på Ciceros verk.
Dongguang
I 1999 var folketallet der på 345,296 innbyggere.
Songli forsøksgård
Store deler av eiendommen inngår i Grytdalen naturreservat.
Stian Ohr
Han gikk videre til i august 2003. Han slet en del med skader og fikk blant annet begge skuldrene ut av ledd i en kamp mot Hamarkameratene i august 2004. Han ble solgt til ved nyttårstider i 2004. Det ble 7 mål og cupgull i 2005 for Molde. Han fikk sin første og eneste for Åge Hareide med første omgangen i 0-5 tapet mot  i januar 2006. Stian Ohr gikk til for 2,75 millioner i november 2006 og signerte en treårskontrakt. Ohr sa nei til overgang til i august 2008, og fikk lite spilletid i 2009 grunnet en avtale med Molde om å betale 400.000 kroner hvis Ohr spilte 50 kamper fra start. Han har spilt tilsammen 245 Tippeliga-kamper etter debuten for Molde i 1996. I romjula 2009 signererte han en toårs kontrakt med. I august 2013 ble det meldt at han sluttet med umiddelbar virkning på grunn av skader og sin stilling som leder for nøkkelkonto.
Nevropsykologi
Nevropsykologi er en vitenskapelig disiplin som studerer relasjonen mellom hjernens struktur og funksjon og atferd ved å anvende presise psykologiske metoder. Nevropsykologi befinner seg i skjæringspunktet mellom biomedisinsk vitenskap og kognitiv psykologisk vitenskap. Det er både et eksperimentelt og et klinisk fag, omtalt som klinisk nevropsykologi. Kognitiv nevropsykologi er en nyere retning som trekker på både eksperimentelle og kliniske innsikter.
Klinisk nevropsykologi
Klinisk nevropsykologi er anvendelsen av nevropsykologisk kunnskap for å undersøke, forstå og rehabilitere mennesker med sykdom eller skade i sentralnervesystemet som har medført kognitive vansker. Fokus for klinisk nevropsykologi er å forstå hvordan forstyrrelser i hjernens funksjon eller skader i hjernen påvirker pasientens funksjon.
Wulian
Wulian (kinesisk: 五莲县; pinyin: Wǔlián Xiàn) er et fylke i byprefekturet Rizhao i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 511,558 innbyggere.
Kulturminner
En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Det er også det neolittiske Dantu-funnstedet (丹土遗址, Dantu yizhi).
Nevropsykologi
Nevropsykologisk undersøkelse
Formålet med den nevropsykologiske undersøkelsen kan være å bidra til riktig diagnose for eksempel ved å avklare om det foreligger en funksjonsforstyrrelse i hjernen. Nevropsykologisk utredning kan bidra til å gi et differensiert bilde av ressurser og problemer som grunnlag for råd om tiltak, valg av skolegang og opplæring, vurdering av arbeidsevne. Den nevropsykologiske undersøkelsen kan også gi grunnlag for råd om videre undersøkelser og behandling.
Conor Dwyer
Conor Dwyer (født 10. januar 1989) er en amerikansk svømmer, som spesialiserer seg i frisvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok gull på 200 meter fri stafett.
Nevropsykologi
Nevropsykologisk undersøkelse
Den nevropsykologiske undersøkelsen er en omfattende funksjonskartlegging hvor man med et bredt spekter av oppgaver kartlegger ulike funksjoner som hjernen utfører. Eksempelvis:
Conor Dwyer
Han tok gull under Sommer-OL 2016.
Nevropsykologi
Nevropsykologiske tester
Sentralt i den nevropsykologiske undersøkelse er anvendelse av psykologiske tester som har dokumentert sensitivitet for endringer i hjernen. Disse testene er oftest normerte og standardiserte, slik at man vet hva som er normalt å forvente på ulike alderstrinn, med ulik utdanningsbakgrunn eller kulturell/etnisk bakgrunn. I tillegg anvendes klinisk intervju, observasjon, ulike kartleggingsmetoder, eksempelvis i form av spørreskjemaer.
Nevropsykologiske funn integreres med andre undersøkelsesfunn fra eksempelvis nevrologiske undersøkelser, nevroradiologiske metoder i et tverrfaglig samarbeid.Fortolkning av nevropsykologiske undersøkelsesresultater krever omfattende kunnskaper om hjernens normale funksjon og nevropatologi.
Når er nevropsykologisk undersøkelse aktuelt?
Nevropsykologisk undersøkelse kan være indisert etter hodeskade, hjerneslag, hypoksi(eksempelvis ved hjertestans, nærdrukning), langvarig eksponering for alkohol og andre rusmidler, løsemidler eller andre toksiske substanser, ved mistanke om demens eller andre nevrologiske lidelser. Undersøkelsen kan også være nyttig for å utrede lærevansker, sammensatte psykiatriske eller nevropsykiatriske tilstander.
Spesialitet i klinisk nevropsykologi
Klinisk nevropsykologi er en underspesialitet i klinisk psykolog i Norsk Psykologforenings spesialistordning og er godkjent av norske helsemyndigheter.For å bli spesialist i klinisk nevropsykologi kreves godkjent utdannelse som psykolog, omfattende videreutdanning og veiledning i variert nevropsykologisk praksis ved godkjente institusjoner. De fleste spesialister i klinisk nevropsykologi i Norge arbeider i det offentlige helsevesen innenfor somatisk helse, psykisk helsevern, habilitering og rehabiliteringsavdelinger. Noen er ansatt ved universiteter og høyskoler og noen arbeider også i selvstendig praksis. I 2008 var det 180 godkjente spesialister i klinisk nevropsykologi i Norge.
Eksperimentell nevropsykologi
Eksperimentell nevropsykologi er en vitenskapelig tilnærming som bruker metoder fra eksperimentell psykologi til å studere forholdet mellom nervesystem og kognitiv funksjon. Målet er å forstå normal funksjon ved å studere sammenhengen mellom den friske hjernens struktur og funksjon relatert til observerbar atferd. Denne forskningen er oftest basert på studier av friske forsøkspersoner eller ved anvendelse av dyremodeller. Eksempler på studieområder kan være hukommelsesfunksjoner, visuell persepsjon og romoppfatning blant mange andre.
Tilgrensende fagområder
Nevropsykologi er en disiplin som trekker veksler på en rekke ulike fagområder i skjæringspunktet mellom psykologiske og biomedisinske disipliner,hvor nevropsykologen både som forsker og kliniker bidrar i en tverrfaglig sammenheng. Se også:
Dongguang
Administrative enheter
Storkommuner:
Samferdsel
Kinas riksveier 104 og 105 løper også gjennom Dongguang. De begynner i Beijing, løper sørover og deler seg etter Dezhou. Riksvei 104 fortsetter da til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou, mens 105 løper til Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou, og ender opp i Zhuhai.
Gildeskål kirkested
Gildeskål kirkested ligger litt utenfor Inndyr tettsted i Gildeskål i Nordland.
Kirkestedet består av en middelalderkirke av stein fra 1100-årene, Gildeskål hovedkirke fra 1881, den gamle prestegården fra 1700-årene og to gamle stabbur. Nordlandsmuseet har ansvaret for formidlingen av stedets historie, som blant annet handler om trosliv, kirkeskikker og folkeliv gjennom åtte århundrer. Dessuten fortelles historien om salmedikteren Elias Blix, som var fra Gildeskål. Kulturlandskapet rundt kirketunet er uberørt av nyere utbygging. Gravhauger, gamle steinstøer og den gamle kirkestien er eksempler på kulturminner i området. Fra kirkebakken er det utsikt mot øyer og skipslei, og det er en rik og spennende flora i landskapet rundt kirkestedet med blant annet en rekke orkidearter.
Historie
Kirkestedet bærer preg av at det har vært mennesker der i minst 1000 år. Gildeskål kirkested ligger sentralt i bygda, og ut ifra gårdsnavnet samt funn av gjenstander og gravhauger fra vikingtiden har det blitt antatt at kirkestedet kan ha vært en samlingsplass også i førkristen tid. Men om man sammenligner med andre antatte gildesteder i Norge, kan gårdsnavnet Gildeskål også ha bakgrunn i at det har vært et forsamlingshus eller en gildestue der den lokale storgården eller kirkestedet ligger i dag.
Det finnes argumenter for at det har vært en trekirke på Gildeskål kirkested, på samme plass som Gildeskål gamle kirke nå står. Det er derfor vanskelig å konkludere med hvor gammelt kirkestedet egentlig er.
Kirkegårdmuren og Gildeskål gamle kirke har blitt bygget opp av marmor og glimmerskifer fra området. Kirkegården har blitt utvidet flere ganger, sist i 1888-1891. Gravgården ble nedlagt i 1921. På den gamle kirkegården er det trolig 10 000 mennesker gravlagt, med forskjellig rang.
Monumenter
Gildeskål kirkested består av flere monumenter (se kart):
Minnesmerker på kirkestede til ære for:
Anlong Veng
Geografiske data
Anlong Veng ligger i Dângrêkfjellene, lengst nord i Kambodsja. Det ligger 125 km nord for Siem Reap og i nærheten av den internasjonale grensen mot Thailand. Det er en demning like nord for byen.
Historie
Anlong Veng er best kjent for to historiske årsaker. Det var den siste skanse for Røde Khmer før det kom under statlig kontroll i 1998 og det er det endelige hvilested for Pol Pot.
Dângrêkfjellene ble brukt som base av Røde Khmer da de kjempet mot Khmerrepublikken ledet av general Lon Nol.