cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nylatinsk planspråk
Forslag til et nylatinsk kreolspråk
Lingua Franca Nova lansert på Internett i 1998, er et nylatinsk språk som velger en annen vei.
Ordforrådet bygger på de største vesteuropeiske romanske språkene inklusive katalansk.
Grammatikken bygger på den nyeste kunnskapen om grammatikken til kreolspråk, som ikke var kjent for 50 år siden.
Grammatikken er ekstremt enkel, isolerende og regelrett, staving og orduttale er også strengt regelrett.
Målsettinga er å skape et enkelt, svært lett forståelig og lærbart nylatinsk kreolspråk.
Naturlige latinske keolspråk har oppstått naturlig hele tida siden romertida, og de moderne romanske språkene har oppstått gjennom slike kreoliseringsprosesser. Slike språk oppstår og konsoliderer seg fortsatt i dag, som nasjonalspråkene ayitien på Haiti og papiamento på Curaçao og Aruba.
Det har tilmed vært spekulert på om portugisiske handelsfolk og misjonærer systematisk spredde et slags kreolisert portugisisk med et minimalt ordforråd og forenkla grammatikk da de begynte å kolonisere verden.
Skaperne av Lingua Franca Nova kan derfor gjøre krav på at deres form for nylatin er like naturalistisk som for eksempel Interlingua/IALA.
Gabel
Gabel:
Tykkhalesau
Tykkhalesau og tykkrumpesau er en sauetype som er mest vanlig i det nordlige Afrika, Midtøsten og Asia (Pakistan, Nord-India, Vest-Kina og Sentral-Asia). Omkring 25 prosent av alle sauer tilhører gruppen med tykkhalesau, Motsatsen til tykkhalesau er tynnhalesau, som da altså utgjør omkring 75 prosent.
Typen særpreges av den oppsvulmende bakparten og de fettrike halene disse rasene har. I motsetning til andre raser lagrer denne sauetypen mesteparten av kroppsfettet i bakparten og halen, omtrent som en dromedar lagrer det i pukkelen på ryggen. Dette gjør kjøtt fra disse rasene spesielt magert.
Tykkhalesau, som trolig også oppsto i den fruktbare halvmåne, er som type kjent fra gamle mosaikker og lignende i det gamle Uruk (cirka 3000 år f.Kr.) og Ur (cirka 2400 år f.Kr.). En studie bekrefter at tykkhalesau trolig oppsto etter at tynnhalesau var domestisert. Sauetypen blir generelt regnet som meget hardfør og tilpasningsdyktig for tørt klima og ørkenstrøk. Om beiteforholdene er god blir tykkhalesau normalt storvokst og kjøttfull. Karakulsau og Tunissau er blant annet eksportert til vesten, blant annet til USA.
Noen steder (for eksempel i Etiopia) deler man tykkhalesauene videre inn i kort-tykkhalesau, lang-tykkhalesau og tykkrumpesau.
Røkelse
Røkelse er et velluktende duftstoff som lages av ulike plantematerialer, som bark, gummiharpiks, krydderurter, blomster og naturlige eteriske oljer. Røkelse kan grovt inndeles i to hovedtyper; de som brenner av seg selv (mest vanlig i Norge), og de som bare avgir duft ved oppvarming. Hvor viktig røkelse var forstår man når man leser om Jesu fødsel i Bibelen. De tre vise menn (hellige tre konger) bragte nemlig med seg «gull, røkelse og myrra», som alle tre må derfor ha vært svært kostelige gaver for sin tid, siden disse herrer valfartet helt fra «østen» (et sted langt øst for Betlehem, trolig øst i Orienten) for å besøke jesubarnet.
Ingredienser
Røkelse består blant annet av virak (også kjent som olibanum og frankincense), som er stivnet plantemelkesaft som stammer fra løvfellende tropiske trær i slekten Boswellia. Dette er trær som vokser naturlig i hovedsak Afrika og India), men slike trær blir også kultivert andre steder. Planteslekten er oppkalt etter botanikeren John Boswell (1710–1780).
Barken snittes slik at plantemelkesaften (sevjen) renner ut og stivner til gummiharpiks (en blanding av gummi, harpiks og eteriske oljer). Navnet virak kommer av tysk weihrauch som følger av weihen og betyr innvigd eller hellig, og det tyske rauch som betyr røk.
Virak har siden de eldste tider blitt brukt som røkelse ved religiøse seremonier. Det inneholder balsam og avgir duft når den oppvarmes. I Egypt ble den brukt under det 6. egyptiske dynasti (cirka år 2500 f.Kr.).
Kongerøkelsen inneholder også flere andre plantematerialer, som kanel, lavendel, koriander og rosenblader.
Historie
Røkelse og andre sterktduftende og velluktende balsamer og smurninger har i uminnelige tider blitt brukt og høyt vurdert, særlig i østen. Vellukt hører til høytid og glede i Det gamle testamentet, og savn av den betegner sorg og hård tid. I Det gamle testamentet fortelles det at man gjennomrøker skjegg, klær og husgeråd. Røkelse ble så høyt vurdert i disse landene at en slik gave var tegn på den høyeste aktning og ære. Kongelige personer ble hedret med røkelseskrydder. Det var også vanlig å hedre de døde med røkelse. De mindre bemidlede nøyde seg med å ha velluktende urter i likklærne, men ved store begravelser ble det tent store røkelsesbål. Dette fortelles det om i Bibelen, om kong Asa og Zedekia.
Det finnes også en resept på røkelse i Moseboken. Denne røkelsen ble bare brukt ved gudstjenesten og skulle bare lages av prester.
2.Mos. 30.34-38
''Herren sa til Moses: Ta deg røkelsesstoffer: balsam, myrraolje, harpiks som lukter skarpt, og ren virak. Det skal være like mye av hvert. 35 Av det skal du lage krydret røkelse, slik som salveblanderne gjør det, saltet og ren, til hellig bruk. 36 Noe av det skal du knuse smått og legge foran loven i møteteltet, der jeg vil møte deg. Høyhellig skal det være for dere. 37 Røkelse som er blandet slik som denne, må dere ikke lage til dere selv; viet til Herren skal den være. 38 Den som lager maken til denne røkelsen for å nyte dens vellukt, skal utryddes av sitt folk''.
Hippokrates brukte røkelseskurer, og i Asklepiostemplene ble de syke badet, massert, innsalvet og til slutt innåndet de røkelse for å renses og vugges inn i søvn ved hjelp av de bedøvende duftene.
I middelalderen ble det brent bål med velluktende urter på åpne plasser for å bekjempe pest og smitte. Da tobakken kom til Europa på 1500-tallet, trodde en at den hadde en kraftig luftrensende effekt så den ble til og med blandet inn i tempelrøkelsen når det var pest. Middelalderen vår også tiden for overtro. Djevelen var opphav til alt vondt også sykdom og død. Han hadde sine hjelpere hekser og trollmenn som laget trolldrikker for å skade mennesker og dyr. Dette førte til at en i klostrene opprettet et nytt embete heksepatere for å bekjempe det vonde med magiske middel som blant annet trollrøkelse.
Røkelse var også viktig for alkymistene som hadde egne røkelsesblandinger blant annet for Solen, Månen, Saturn og Venus.
Kristen liturgisk bruk
Grekerne synes ikke å ha brukt orientalske røkmiddel før under det 5. århundre f. Kr., men etter denne tiden brukes røkelse av både grekerne og romerne såvel til daglig bruk som ved festlige anledninger, og røkelse inngikk også i deres religiøse seremonier. I den eldste kristne kirken var all røkelse ved gudstjenesten forbudt. Først fra det 4. årh. ble det vanlig å bruke røkelse i forbindelse med gudstjenesten. De katolske kirkenes røkelse besto av Virak 200, bensoe 100, kaskarillbark 50, salpeter 25 deler.
Røken fra den hellige røkelsen ble fulgt av de troendes fromme bønner om at alt vondt skulle forsvinne ikke bare åndelig, men også legemlig sykdom. Det ble etterhvert vanlig å utnytte røkelsens helsebringende kraft og en eksperimenterte med forskjellige røkelsesblandinger mot forskjellige sykdommer.
Den katolske kirkes liturgi i dag
I den katolske liturgi benyttes røkelse i feiringen av Den hellige messe og ved den felles tidebønn, særlig til vesper.
Ved messefeiringen fører røkelsesbæreren an i inngangsprosesjonen foran prosesjonskorset. Umiddelbart deretter berøker den celebrerende prest alteret og krusifikset. Når tiden kommer for forkynnelsen av dagens evangelietekst, berøkes evangelieboken av diakonen eller presten. Etter at de eukaristiske gaver, brød og vin, er blitt bragt frem til alteret og presten har bedt gaveforberedelsesbønnene, blir er blitt båret frem i bønn svinges røkelsen over gavene, og i samme forbindelse berøkes alter og krusifiks på nytt. En ministrant overtar så røkelseskaret og berøker den celebrerende prest og deretter forsamlingen. Rett etter de to innstiftelsesbønner over nattverdselementene berøker en ministrant hhv. Kristi legeme og Kristi blod når presten eleverer dem til folkets tilbedelse.
Røkelsen er en symbolsk representasjon av renselse, venerasjon (og i noen tilfeller tilbedelse) og bønn. I Salme 141 og i andre bibeltekster som for eksempel Åpenbaringsboken 8,3 representerer den de troendes bønner som stiger opp til Gud.
Fra senest 1570 og frem til 1969 gjaldt en forskrift i den katolske kirkes latinske ritus at røkelse kun kunne anvendes ved særlig høytidelige messer og ellers ikke. Dette ble endret med liturgireformen som trådte i kraft fra 1970, slik at røkelse ikke lenger bare er et høytydelighetsattributt men kan uttrykke sin symbolikk i en hvilken som helst messe.
Den katolske liturgi gjør med røkelsesbruken også anskuelig at menneske er en enhet av ånd, legeme og sjel. Under gudstjenesten tiltales alle menneskets sanser, også øyet og luktesansen. Ettersom Gud er blitt menneske, må også liturgien kunne spille på alle de sanser som kjennetegner den menneskelige erkjennelseskraft. Røkelse kan også forstås som et bilde på Guds nærvær over alt, eller på Den hellige ånd.
I andre liturgier
Røkelsen ble i stor grad renset ut fra de protestantiske kirkers liturgi, først og fremst fordi den ble oppfattet som et uttrykk for den katolske lære om messeofferet, som reformatorene avviste skarpt. Men i nyere tid kan det skje at røkelse igjen benyttes, under henvisning til Salme 141.
I de ortodokse liturgier, som for eksempel i den bysantinske ritus og i de orientalske liturgier benyttes røkelsen ofte og fritt. En gammel orientalsk forestilling om menneskets møte med Gud knytter dette til en velluktsopplevelse.
Røkelsesbrenning i Det fjerne østen
Røkelsesbruk under religiøse seremonier ble først utviklet i større målestokk i Kina, men spredte seg med årene til Korea og Japan. Røkelse spiller en viktig rolle i østasiatiske buddhistiske seremonier, for eksempel i kinesiske taoistiske og japanske shintoistiske templer.
Apotek og røkelse
I Norge har det blitt laget røkelse i apotekene. Allerede den første norske farmakopéen hadde oppskrift på røkelse. Denne skikken ble tatt opp igjen ved Svaneapoteket i Oslo som etterhvert opprettet bedriften Svanelaboratoriet. Her produseres kongerøkelse med 17–18 forskjellige innholdsstoffer. Disse importeres fra hele verden. Røkelsen selges av apotek i hele Norge. Noe eksporteres til Sverige, Danmark, Tyskland, USA og Australia. Grunnen til at apoteket begynte med denne produksjonen var at det som ble importert fra utlandet viste seg å være dårlig vare og at apoteket ønsket å selge god, ekte vare.
Karavankene
Karavankene (tysk Karawanken, slovensk Karavanke) er en fjellkjede i De sydlige kalkalper på grensen mellom Østerrike og Slovenia. Karavankene utgjør den østlige forlengelsen av De karniske Alpene, og med en samlet lengde på omtrent 120 km øst-vest er det en av Europas lengste sammenhengende fjellkjeder. På den østerrikske siden av grensen ligger Karavankene i forbundslandet Kärnten og på den slovenske side ligger fjellkjeden i regionen Gorenjska. Mot nord er Karavankene avgrenset av Dravaelven og mot sør av elven Sava. Fjellkjeden varierer i bredden fra 20 til 40 kilometer.
Opprinnelig utgjorde Karavankene en kulturell skillelinje mellom de romerske og keltiske kulturene. Navnet antas å stamme fra symbolet på den keltiske gud Cernunnos, dyrenes hersker, i form av en hjort, som på keltisk het Karwo. Siden første verdenskrig utgjør fjellkjeden en statsgrense, men ikke noen historisk kulturell skillelinje: Slovensk språk ble snakket både nord og sør for fjellkjeden, og Syd-Kärnten har fremdeles en betydelig slovensktalende minoritet.
Karavankene tilbyr gode muligheter for fjellklatring med mange fjellhytter. Mange av toppene har en flott utsikt over Klagenfurtområdet på den østerrikske siden og Ljubljanaområde på den slovenske siden. På den østerrikske siden er fjellet bratt og stenete med en god del nedbør, i Slovenia er fjellsidene slakere og dekket av granskog og lave furutrær ved lave høyder og gress høyere oppe.
Viktige overganger over fjellkjeden er:
De viktigste fjelltoppene i Karawanken er:
4. serierunde i Toppserien 2023
Alle kampene i '''4. serierunde i Toppserien 2023''' ble spilt onsdag 19. april.
Jehovas vitners demografi
Denne artikkelen omhandler Jehovas vitners demografi, og inkluderer informasjon som antall og geografisk fordeling, etnisitet, utdanningsnivå, samt andre demografiske betraktinger.
Jehovas vitner rapporterte per august 2016 et gjennomsnittlig antall medlemmer som er aktive forkynnere på 8,13 millioner, og et høydepunkt på 8,34 millioner. Jehovas vitner har en aktiv tilstedeværelse i de fleste land, men de utgjør ingen større andel av noe lands befolkning.
For å telles med, må den enkelte være forkynner, og rapportere tid som er brukt i tjenesten, vanligvis minst en time per måned. Under visse omstendigheter, slik som ved kronisk eller invalidiserende sykdom, kan medlemmene rapportere intervaller på femten minutter. Jehovas vitners rapporter er basert på at medlemmene selv rapporterer inn tid som er brukt, og medlemmene er oppfordret til å levere inn en «felttjenesterapport» hver måned. Døpte medlemmer som ikke leverer rapport hver måned, blir betegnet som «uregelmessige», de som ikke har levert en rapport på seks måneder, blir betegnet som «inaktive». Disse rapportene indikerer at det ble brukt mer enn 1,98 milliarder timer til forkynnelse, med et resultat på anslagsvis 264 535 døpte medlemmer.
Som et resultat av at Jehovas vitner kun teller medlemmer som er aktive i den forstand at de leverer rapporter for aktivitet i forbindelse med forkynnelse, er sekulære estimater typisk høyere enn de man finner i Jehovas vitners offisielle statistikker. Jehovas vitner rapporterer for eksempel om 1,2 millioner aktive forkynnere i USA, men et akademisk studium utført ved Trinity College i Connecticut, basert på American Religious Identification Survey, utført i 2008, rapporterte at anslagsvis 1,914 millioner voksne personer i USA identifiserer seg selv som et av Jehovas vitner. Jehovas vitners offisielle statistikker fordeler medlemmene geografisk i land og områder, hvorav enkelte av områdene ikke er selvstendige.
Antall personer som overværer Jehovas vitners årlige feiring av Høytiden til minne om Kristi død (også kjent som Herrens aftensmåltid) inkluderer aktive Jehovas vitner, deres barn, og andre inviterte. Ifølge 2017 Yearbook of Jehovah's Witnesses, overvar på verdensbasis 20 085 142 personer høytiden i 2016 – en økning på over en 230 000 i forhold til året før. I USA var 2,5 millioner personer til stedet, i Norge 18 165. I Zambia var 782 527 til stedet, eller en av atten av landets totale befolkning. Av de som var til stedet, forsynte rett under 18 000 seg av høytidens emblemer, bestående av usyret brød og vin. De som forsynte seg, bekjente på denne måten at de er en del av den 144 000 «utvalgte», som Jehovas vitner tror har et håp om å få leve i himmelen.
Menighetene blir vanligvis organisert geografisk, og medlemmene er oppfordret til å overvære møtene i sin lokale Rikets sal, noe som resulterer i en etnisk blandet gruppe som vanligvis er tilsvarende den lokale befolkningen. I USA er 22 av alle Jehovas vitner afroamerikanere, noe som tilsier den høyeste andelen av afroamerikanere blant alle kriste trossamfunn.
Nea Poteidaia
Nea Poteidaia (gresk: Νέα Ποτείδαια, også Νέα Ποτίδαια) er en liten by på Pallenehalvøya, den vestligste av tre halvøyer, i den kommunale enheten Moudania lokalisert i prefekturet Khalkidiki i Hellas. Byen er bygd på det samme stedet som den antikke byen Potidaia (en tid kalt Kassandreia) lå og som siden ble forlatt. Den ligger 33 km sørvest for Polygyros.
Byen ble grunnlagt i 1922 av flyktninger fra østlige Trakia og Kololimnos. Navnet er avledet av byens antikke skytsgud Poseidon. Byen har i dag en befolkning på rundt 900 mennesker.
Byens gamle historie går tilbake til tidlig på 700-tallet f.Kr. da en befolkning fra den greske bystaten Korint opprettet en koloni her. Grunnet byens strategiske posisjon var den jevnlig mål for stridigheter. Kanalen som går gjennom halvøya ble opprettet allerede i antikken og har vært utgangspunkt for byens økonomiske vekst i århundrenes løp og forkorter også i våre dager sjøfarten betydelig.
Nea Poteidaia, som betyr «Nye Poteidaia», har en viktig havn, som gir eneste tilgangspunkt til Pallenehalvøya (også kalt Kassandrahalvøya etter den greske hærføreren Kassandros som bygde byen opp igjen på slutten av 300-tallet f.Kr.)
Nea Poteidaia er et attraktivt sted for ferie da det er mange gjestgiverier og har en god havn. Det er mange hoteller og leiligheter foruten også mange restauranter, barer, supermarked, og flere butikker. Mot den østlige delen er det en populær strand.
En turistattraksjon og av historisk interesse er levningene av festningen hvor greske frihetskjempere forsvarte seg mot muslimske osmanere i 1821 inntil de ble massakrert. Kirken Taxiarches, som ble grunnlagt i 1591, er underlagt klosteret på Athos («hellig fjell»).
Villanúa
Villanúa er en by som ligger i Aragón i Spania, 87 km fra Huesca. Den er nær elven Aragón, og ligger ved pilegrimsveien til Santiago de Compostela. Byen har 475 innbyggere (2014).
Klerksdorp
Vinneren av Nobels fredspris Desmond Tutu og Sør-Afrikas tidligere president Theophilus Ebenhaezer Dönges er kjente personer fra Klerksdorp.
Edvin Haugen
Edvin André Grothaug Haugen (født 3. august 1980) er en norsk lokalpolitikker som representerer Høyre. Han overtok som ordfører i Hornindal fra 2009 da Bjørn Lødemel ble valgt inn på Stortinget ble Norges yngste ordfører. Haugen har vært kommunestyremedlem siden 2003 og var leder i Hornindal Høyre 2006-2010.
Han var daglig leder i Nordfjord Vekst AS fra 2012 til 2015. Lødemel har også vært fabrikkarbeider ved Ekornes på Grodås hvor han var hovedtillitsvalgt og dermed også konsernstyremedlem i Ekornes ASA.
Steinrøys
En steinrøys betegner en haug eller skråning med steiner i landskapet.
En type steinrøys er urer som dannes ved foten av fjell ved at steinblokker løsner på grunn av ulike former for forvitring. Den maksimale hellingen i slike steinurer er begrenset av friksjonsvinkelen til stein og grus i ura.
Naturlige ansamlinger med stein på flat mark kalles blokkmark, og dannes ved ulike geologiske prosesser, for eksempel frostsprengning.
Steinrøyser kan også dannes andre steder enn på jorden og med andre erosjonsprosesser. Man kan for eksempel ofte finne steinrøys-skråninger langs innsiden av nyere kratere på månen
Ordet «steinrøys» brukes også om menneskeskapte steinhauger. En type menneskeskapte steinrøyser som ofte kan ses i kulturlandskapet er rydningsrøysene. En annen menneskeskapt røystype er gravrøysene.
Uttrykket «her i steinrøysa» har betydningen «her i Norge».
Liedon Parma
Liedon Parma (stiftet 1907) er en tidligere finsk orienteringsklubb fra Lundo i Finland. i 2003 gikk de sammen med Mynämäen Suunistajat-52 (MS-52) og opprettet den nye orienteringsklubben MS Parma. MS Parma vant ungdomsstafetten under Tiomila 2014.
Liedon Parma var mest kjent for sine seire i verdens største orienteringsstafetter, Jukola og Tiomila. Klubben vant Jukola for første gang i 1969. De vant også i 1972 og 1974. Damelaget gikk til topps i Venla i årene 1995, 2000 og 2001. Liedon Parma vant Tiomila i 1982 da stafetten ble arrangert i Eskilstuna.
Klubben har i all hovedsak stilt med finske løpere i de store stafettene. Klubbdrakten deres var grønn og svart.
Meritter
Tiomila, herrer (1): Jukola, herrer (3): Venla, damer (1): Finsk mesterskap stafett, herrer (5): Finsk mesterskap stafett, damer (11):
Craciformes
Craciformes (hokkofugler) er en biologisk gruppering av fugler som nå mangler støtte. Gruppen, som regnes som en undergruppe av Galloanserae, sammenfatter to familier; Cracidae (hokkoer) og Megapodiidae (ovnhøns). Nyere forskning har imidlertid funnet ut, at begge disse familiene naturlig inngår i gruppen hønsefugler (Galliformes).
Fylogeni
Nåtidsfuglers basale klader basert på Sibley-Ahlquists taxonomi, inkludert Craciformes, som er en omdiskutert gruppe som nå mangler faglig støtte, og Mesitornithiformes.
Taylor (Michigan)
Taylor er en by i Wayne County i den amerikanske staten Michigan. I 2000 bodde det 65,868 mennesker i Taylor.
Taylor ble oppkalt etter Zachary Taylor, en militærhelt i 1840-årene som senere skulle bli USAs tolvte president i 1849. Taylor ble grunnlagt den 16. mars 1847.
Lena (jentenavn)
Lena er en kortform av Helena, som er en variant av Helene som betyr «lys» eller «skinne». Navnet kan også være en kortform av det greske navnet Magdalena som betyr «fra Magdala». Magdala er en by som ligger ved Genesaretsjøen.
Lena har navnedag 28. september i Norge.
Utbredelse
Lena var et populært navn i Norge på 1970-tallet.
Navnet Lena er i dag mye brukt i befolkningen i Sverige og Østerrike.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Fylkesvei 4516
Fylkesvei 4516 går mellom Stangeland og Todnheim i Sandnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 322.
Liste over ordførere i Fjaler
(Mons Davidson Huustvedt var ordfører 1872-1876 og 1892-1896.)
Oljesyre
Oljesyre er en enumettet omega-9 fettsyre som finnes i ulike dyre- og plantekilder. Det har formelen C18H34O2 (eller CH3(CH2)7CH=CH(CH2)7COOH). Den mettede formen av denne syren er stearinsyre.
Oljesyre utgjør 55–80% av olivenolje (men det kan være bare 0,5–2,5% som faktisk er frie fettsyrer) og 15–20% av druekjerneolje og tindvedolje.
The Prince and the Pauper
The Prince and the Pauper er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edwin S. Porter og Hugh Ford.
Jason Molina
Jason Molina (født 1973 i Oberlin, død 2013 i Indianapolis) var en amerikansk musiker fra Lorain i Ohio. Han ga ut musikk under navnet Songs:ohia fra 1996 til 2003. Deretter ga han album under sitt eget navn eller under bandnavnet Magnolia Electric Co..
The Prince and the Pauper
Handling
En fattig gutt ved navn Tom Canty og Edward, prinsen av Wales, utveksler identiteter.
Jason Molina
Molina slet med dårlig helse fra 2009, og hadde ikke helseforsikring. Plateselskapet hans, Secretly Canadian, organiserte en kampanje for folk kunne støtte ham med penger. Han døde i 2013 av organsvikt som følge av alkoholmisbruk.
The Prince and the Pauper
Handling
Men videre hendelser tvinger de to guttene til å oppleve hverandres liv også.
Jason Molina
Diskografi
Alle utgivelser er på Secretly Canadian, hvis det ikke står noe annet.
The Pretty Sister of Jose
The Pretty Sister of Jose er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Allan Dwan.
Handling
Pepita, en strålende og munter spansk skjønnhet og hennes lekne bror Jose, er vitne til at moren deres - hvis falmede skjønnhet førte til at ektemannen hennes valgte å forlate henne til fordel for en annen kvinne - begår selvmord vede å knivstikke seg selv.
Onkelen deres hevner snart dødsfallet, men Pepita utvikler et voldsomt hat mot alle menn. Hun lover derfor å aldri gifte seg. Men kort tid senere møter hun en ung mann som viser interesse for henne.
Fatehpur (distrikt)
Fatehpur (hindi: फ़तेहपुर ज़िला, urdu: فتح پور ضلع ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Fatehpur.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,632,684 innbyggere i distriktet, mot 2,308,384 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 12,25 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,32 % i 2011 mot 18,24 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 927 i 2011.
Skogsalatengvikler
Skogsalatengvikler (Eucosma conterminana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 15-19 millimeter), gråbrunaktig vikler. Forvingens grunnfarge er lyst sandaktig grå til gulbrun, med en lysere flekk ved bakkanten. Ved bakhjørnet er det, som vanlig i slekten Eucosma, en lys gråaktig flekk, denne har 2-3 korte, svarte lengdestreker. Ved vingespissen er det noen korte, brune skråstreker, men disse er mindre tydelige enn hos mange beslektede arter.
Levevis
Larvene lever på blomsterhodene av skogsalat (Mycelis spp.) og også på dyrket salat (Lactuca sativa), der den av og til kan gjøre noe skade ved frødyrking. De voksne viklerne flyr om natten i juli-august og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten er utbredt over hele Eurasia bortsett fra de nordligste delene, og i det nordlige Asia. I Norge er den bare kjent fra Østfold og Vest-Agder. Arten blir vurdert som nær truet (NT) i Norsk rødliste for arter fra 2010.
Stockholm (andre betydninger)
Stockholm kan vise til:
Pivotal Games
Pivotal Games var en britisk spillutvikler. Selskapet ble opprettet i mars 2000. «Pivotal Games» utviklet totalt seks spill, fem av dem i Conflict-serien. De utviklet også spillet The Great Escape, et spill basert en film med samme tittel i 2003. Det første spillet selskapet utviklet var Conflict: Desert Storm fra 2002. 29. september 2003 ble Pivotal Games kjøpt opp av videospillutgiveren SCi (i dag kjent som Square Enix Europe). . Deres siste spill, Conflict: Denied Ops, ble utgitt i februar 2008.
22. august 2008, bare noen måneder etter at deres siste spill ble utgitt, ble Pivotal Games lagt ned da morselskapet SCi måtte omstrukturere. Deler av utviklerteamet ble tatt inn til SCi, men selskapet «Pivotal Games» opphørte offisielt.
Børa
Børa er en fjelltopp på grensa mellom Rauma kommune og Molde kommune, i Dalsida landskapsvernområde i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 916 meter over havet.
Iskald hevn
Handling
Jonathan Hemlock er en pensjonert leiemorder som har startet et roligere liv som foreleser og kunstsamler. Han blir brått tvunget ut av den rolige tilværelsen av sin tidligere oppdragsgiver «Dragon». Dragon er en tidligere nazist og albino som er tvunget til å leve i skumringen og blir holdt i live av hyppige blodoverføringer. Hemlock gir omsider etter for sin tidligere sjef og går med på eliminere en livsfarlig dobbeltagent som har myrdet en agent han kjente.
Popularitet og økonomi
Iskald hevn ble ingen stor publikumssuksess i USA, hvor den innbrakte $14,2 millioner og havnet på 22-plass over de mest innbringende filmene i 1975.
Produksjonskostnadene er estimert til $9 millioner.
Anmelderne
Den fikk blandet til god mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 73 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin har gitt den den 1,5 av 4 stjerner i sin Movie Guide.
Den har fått 3 av 5 stjerner i Den store film- og videoguiden.
Innspilling
Den ble innspilt sommeren og høsten 1974. Opptakene ble gjort på og omkring fjellet Eiger i Zurich, Monument Valley i Arizona, Zion National Park i Utah og i Carmel-by-the-Sea og Monterey i California.
Carl Heinrich Becker
Carl Heinrich Becker (født 12. april 1876 i Amsterdam, død 10. februar 1933 i Berlin) var en tysk orientalist og politiker. I 1921, såvel som i perioden 1925-1930 var han kulturminister (partiløs) i Fristaten Preussen. Becker regnes som en av grunnleggerne av moderne orientalistikk og arbeidet som en betydningsfull reformator av høyere utdanning innenfor Weimarrepublikken.
Signe Førre
Signe Elisabeth Lygre Førre (født 3. mai 1994 i Voss) er en norsk sanger, kontrabassist og komponist.
Biografi
Førre studerte jazz på Voss Jazzskule. Hennes debykonsert som bandleder var på Vossajazz 2014 med Signe Førre Band. Kvartetten bestod av saksofonist Elisabeth Lid Trøen, pianist Eivind Austad, og trommeslager Håkon Mjåset Johansen, i tillegg til Førre selv. I 2015 spilte hun med bandet Peace, Love and Swing, på Vossajazz, der viste hun seg også som komponist. På Vossajazz i 2018 dukket Førre opp med sin egen trio med et reportuar av en blanding av standarder, hennes egne komposisjoner, og gamle folketoner. Trioen bestod av pianisten Erlend Slettevoll og trommeslager Håkon Mjåset Johansen i tillegg til henne selv.
Høgtunga
Høgtunga er navn på flere fjell i Norge:
Myrflatbelg
Myrflatbelg (Lathyrus palustris) er en flerårig, klatrende urt i erteblomstfamilien.
Stilken kan bli opptil 120 cm lang og har vingekanter. Bladene har slyngtråder, og det er 2–5 par småblader. Blomstene er purpurblå og sitter i langstilkete klaser. Myrflatbelg vokser på fuktige og kalkrike steder sammen med andre høye stauder og busker. Typiske voksesteder er sump, rikmyr, fuktige enger og vegkanter.
Det er to underarter: Snau myrflatbelg (L. p. subsp. palustris) er utbredt i Europa og Vest-Sibir. Håret myrflatbelg (L. p. subsp. pilosus) forekommer hovedsakelig i Asia og Nord-Amerika, men utbredelsen strekker seg gjennom Nord-Russland vestover til Nord-Norge.
I Norge finnes snau myrflatbelg på Østlandet og i Steinkjer i Nord-Trøndelag. Den er i tilbakegang på grunn av gjengroing og inngrep langs vassdrag og er vurdert som sterkt truet (EN) i Norsk rødliste for arter 2021.
Håret myrflatbelg er funnet i Steigen og Hadsel i Nordland og i Harstad i Troms. Den er vanligere i Finnmark der den finnes fra Alta til Sør-Varanger og Båtsfjord. Også denne underarten er i en viss tilbakegang og er vurdert som nær truet (NT) i Norsk rødliste for arter 2021.
Xing Huina
Huina Xing (kinesisk: 邢慧娜, født 25. februar 1984) er en kinesisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp.
Xings gjennombrudd kom i VM 2003 i Paris der hun ble nummer sju i finalen på 10 000 meter. Tiden hennes, 30.31,55, var ny verdensrekord for juniorer. Hun deltok også på 5000 meter, men kvalifiserte seg ikke til finalen.
Xing deltok også under OL 2004 i Athen. Hun ble bare nummer 9 på 5000 meter, men svært uventet vant hun olympisk gull på 10 000 meter foran storfavoritten Ejegayehu Dibaba fra Etiopia.
I VM 2005 i Helsingfors ble hun nummer fire på 10 000 meter og nummer fem på 5000 meter.
Det praktisk-teologiske seminar
Det praktisk-teologiske seminar er en frittstående kirkelig utdanningsinstitusjon tilknyttet Universitetet i Oslo, som gir utdannelse, såkalt practicum, til teologer som skal utøve prestetjeneste i Den norske kirke.
Seminar sorterer administrativt sett direkte under Kulturdepartementet.
PTS er også gitt myndighet til å godkjenne teologer for prestetjeneste i Den norske kirke som har gjennomført sin utdanning i andre land. I tillegg skal PTS drive forskning og utviklingsarbeid innenfor sine fagområder.
Målet for Det praktisk-teologiske seminars undervisning, øvelser og evaluering av prestekandidater er at de som uteksamineres har de kunnskaper og ferdigheter, samt den personlige egnethet som kreves for å kunne være prest. Seminaret skal samarbeide med biskopene og øvrige kirkelige organer, og med universitetssektoren og de øvrige institusjoner som befatter seg med praktisk kirkelig utdanning.
Joe Matt
Joe Matt (født 3. september 1963 i Philadelphia i Pennsylvania) er en amerikansk tegneserietegner innenfor alternative serier. Han begynte å gjøre tegneserier i 1987 og er best kjent for sitt selvbiografiske serie Peepshow. I tillegg er han kjent for sin store samling med årgangsserier av Gasoline Alley. Han bodde ulovlig i Canada fra 1988 til 2002, og lever i dag i nabolaget Los Feliz i Los Angeles, California.
Liv og karriere
Matt er forfatter av den klinisk selvbiografisk tegneserien Peepshow. Tittelen betyr noe slikt som «kikkershow». Her bekjenner og forteller ham om sitt eget liv, sin manglende sosiale egenskaper, sin avhengighet til pornografi og de langvarige effektene av sine katolske oppvekst.
Joe Matts arbeid med Peepshow er innenfor av den alternative tegneserie med den selvbiografiske sjangre som ble startet av de selvbekjennende seriene som Justin Greens nyskapende seriehefte Binky Brown Meets the Holy Virgin Mary (1972), og videreført av Harvey Pekar og Robert Crumb. Som med de to sistnevnte tegnerne benytter Joe Matt også teknikken hvor han holder enetale «direkte til kamera». Peepshow befinner seg innenfor et selvreferende univers som også omfatter Matt samtidige Chester Brown og Seth som alle inkluderer hverandres liv i sine serier.
I 2004 ble det rapportert at fjernsynskanalen Home Box Office (HBO) holdt på med utvikle en animert TV-serie basert på Joe Matts serie The Poor Bastard som ville bli produsert av Matt og David X. Cohen. Han har senere uttalt at «Ja, HBO var interessert i å gjøre en tegnefilmserie basert på The Poor Bastard, men de kom til fornuft og endret seg. Synes gjerne synd på meg og kjøpt serieheftet når det kommer ut på nytt i januar 2007.»
Den nyeste utgivelsen av Peepshow, nummer 14, kom i salg den 1. november 2006. En boksamling bestående av heftene 11-14 kalt SPENT ble utgitt i juni 2007. Matt har hevdet at «Jeg skal snart begynne å skrive og tegne om Los Angels for en bok som sannsynligvis ikke vil bli utgitt som enkelthefter, men heller som en komplett bok.»
Hans serier har blitt anerkjent av tegneserieindustrien. For Peepshow har han blitt beæret med fire Harvey Award-priser: for beste nye talent i 1990 og prisen for humor i årene 1991, 1992, og 1993. Og til tross for han hans oppfatning at fargelegging er noe han gjør kun for «å betale regningene» ble han nominert for Harvey-pris i 1989 for sin fargelegging av tegneserien Batman/Grendel.
Hiidenkiertäjät
Hiidenkiertäjät (HiKi) (stiftet 29. desember 1969) er en finsk orienteringsklubb. Kluben er blant annet kjent for å ha vunnet verdens største orienteringsstafett, Jukola. Klubben har én seier i herrestafetten og én seier i damestafetten, som går under navnet Venla. Hiidenkiertäjät gikk til topps i Venla-stafetten i 1980, mens seieren i herreklassen kom i 1987. På 90-tallet lå eliteavdelingen i klubben brakk, men en ny elitesatsing oppsto da Delta opphørte sin virksomhet i 2013. Deltas løpere gikk da over til Hiidenkiertäjät, som dermed gjenoppstod som eliteklubb.
Joe Matt
Bibliografi (utvalg)
Det er blitt gjort fire samlinger av Joe Matts serier som har blitt utgitt som bøker, foruten også en skissebok (Jam = «syltetøy», det vil si blandet sammen) med enkelttegninger fra flere tegnere:
Hiidenkiertäjät
Klubben har de senere året preget Jukola-stafettene med gode resultater, men har ikke nådd helt opp. Selv om Hiidenkiertäjät er en finsk klubb og først og fremst satser på finske utøvere, har de hatt en rekke utenlandske stjerner i stallen sin, som for eksempel verdensmesterbrødrene Valentin Novikov og Leonid Novikov.
Komfyr
Grunnmodeller
Man skiller mellom gulvkomfyr og innbyggingskomfyr. Gulvkomfyren er en alt-i-ett-løsning som kan stå fritt. Innbyggingskomfyrer er en delt løsning, som regel bestående av topp og stekeovn som kan bygges inn i kjøkkeninnredningen på forskjellige måter. Dette gir bedre integrasjon og kan dessuten gi økt komfort, siden stekeovnen kan integreres i en mer passende høyde for brukerne.
Hiidenkiertäjät
Klubbdrakten deres er hvit og svart med innslag av rødt.
Komfyr
Komfyren i Norge
I Norge har elektriske komfyrer vært dominerende siden andre verdenskrig (i Oslo fra 1920-tallet). Før den tid var det mest vanlig med gass-, ved- eller koksfyrte komfyrer. Fra cirka 1950 og framover tok den elektriske komfyren over i det norske markedet. Mange andre steder i verden har det vært og er fortsatt mer vanlig å bruke gasskomfyrer. Salget av gasskomfyrer er også økende også i Norge, trolig på grunn av et økende hytte- og fritidsboligmarked. I det profesjonelle markedet har gass som energikilde vært ledende i mange år, også i Norge.
Hiidenkiertäjät
Meritter
Jukola, herrer (1): Venla, damer (1):
Komfyr
Norske komfyrmerker
Nedenfor listes noen norske komfyrmerker. Det produseres ikke lenger gulvkomfyrer i Norge, selv om Beha fortsatt utvikler og designer i hjemlandet. Den siste norskbygde gulvkomfyren ble produsert av Grepa og Mjelva Fabrikker i Ørsta i juni 2008. Den siste norskbygde stekeovnen ble produsert av BEHA Fabrikker i Porsgrunn i juni 2015.
Funksjoner
Moderne komfyrer kan ha en rekke ulike koke- og stekefunksjoner. De enkleste elektriske stekeovnene har gjerne ett eller to varmeelementer. Om stekeovnen har to elementer kan disse ofte brukes i kombinasjoner, for eksempel med bare undervarme eller overvarme, eller begge deler. Komfyren kan også være utstyrt med et grillelement, som ytterligere øker kombinasjonsmulighetene. Såkalte varmluftskomfyrer har gjerne et tredje eller fjerde varmeelement montert i bakveggen på stekeovnen, alltid i kombinasjon med en omluftsvifte som sirkulerer den varme luften rundt i stekeovnen. Et varmluftselement gir ytterligere muligheter til stekekombinasjoner, som såkalt pizzafunksjon og gratineringsfunksjon.
Det finnes også kombinerte komfyrer som benytter både gass og elektrisitet som energikilde.
Stekeplatestørrelser
Hvor stor stekeplaten kan være begrenses ofte av kjøkkenmøblene, særlig for integrerte hvitevarer. 60 cm modulbredde har i lang tid vært vanlig standard på de fleste norske kjøkkenbenker, men de senere årene har det også blitt vanlig med 80 cm bredde. Noen nye kjøkkenbenker kan også være klargjort for 90 cm bredde. Det finnes også induksjonstopper laget for 30 cm brede møbler (for eksempel til tekjøkken), og disse har som regel bare to stekeplater.
Pretty Mrs. Smith
Pretty Mrs. Smith er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Hobart Bosworth.
Handling
Drucilla gifter seg med en misjonær, Ferdinand Smith, og reiser sammen med ham til Afrika. Men her viser livet seg å være alt annet enn lykkelig. Hun blir nektet fornøyelsene som de fleste unge kvinner på hennes alder gleder seg over, og tåler ektemannens kalde væremåter så lenge som mulig. Men snart forlater ham, og returnerer til Amerika. Der besøker hun sin tidligere skole-venninne, Letitia Proudfoot.
Der møter hun også en poet, Forrest Smith, hvis oppmerksomhet er velkommen etter den fjerne Ferdinand. Et vennskap oppstår mellom dem, som snart utvikler seg til kjærlighet. Når de får nyheten om at Ferdinand har gått tapt på sjøen, gifter hun og poeten seg. Men Forrest er ingen særlig flink forsørger, og økonomien deres er veldig stram. En dag forsvinner Forrest, og etterlater seg et avskjedsbrev festet til frakken hans - som blir oppdaget ved kanten av havet. Fri enda en gang, opplever Drucilla for første gang å bli virkelig forelsket - denne gangen i den mer velstående Frank Smith.
Men så viser det seg Ferdinand aldri hadde gått tapt på sjøen likevel. Forrest hadde heller ikke begått selvmord, slik alle sammen først hadde trodd. . Men begge to ønsker snart å bli gjenforent med deres kone. Umiddelbart legger de ut på leting etter henne, og møtes til slutt ved det samme hotellet. Dt kommer også Frank. Drucilla blir derfor nødt til å velge hvilken av ektemennene hun egentlig ønsker å tilbringe resten av livet sammen med. I tillegg risikerer å hun å bli anklaget for bigami. Noe som er strengt ulovlig.
Samiske geografiske navn i Senja
Samiske geografiske navn i Senja kommune (knr 5421) angir stedsnavn i Senja kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare nordsamisk er tatt med i denne oversikten for Senja kommune.
The Prisoner of Zenda (1915)
The Prisoner of Zenda er en britisk stumfilm fra 1915, regissert av George Loane Tucker.
Sveits under Sommer-OL 1976
Sveits under Sommer-OL 1976. Femti sportsutøvere fra Sveits deltok tolv sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Sveits kom på 20.-plass på medaljestatistikken med en gull, en sølv- og to bronsemedaljer.
Panoramafrihet
Panoramafrihet (engelsk: freedom of panorama) er benevnelsen for lovverk som dreier seg om framstilling av bilder og film av landskaper med arkitektur og utsmykninger. Mer spesifikt går det på om en nasjons lovgivning tillater avbildninger av bygninger, bylandskaper og lignende. Problemstillingen omfatter også skulpturer, og spørsmål om skulpturer kan avbildes fordi de står i åpent rom. Lovene kan dreie seg om kommersiell eller fri bruk av slike opptak og grensene mellom rettigheter beskyttet av åndsverklov og allemannsrettigheter som retten til private opptak uavhengig av tid og sted. Lovene vil, der de finnes, begrense eller hindre innehaveren i å bruke sine eksklusive rettigheter etter åndsverklov eller tilsvarende lovgivning til å hindre slik avbildning eller styre bruken.
På verdensbasis eksisterer et stort antall varianter av slik lovgivning, der ytterpunktene er fritt fram til totalt forbudt. Enkelte områder er underlagt særrestriksjoner uavhengig av reglene utenfor (militære områder, for eksempel). I de fleste land gjelder ikke panoramafriheten på samme måte innendørs i offentlige bygninger. Mange museer, for eksempel, har egne regler om fotoforbud. Noen tillater fotografering, men ikke blits.
To- eller tredimensjonale arbeider
Hvordan lovligheten av å lage bilder på offentlige steder uten å bekymre seg for om kunstverk havner innafor billedrammen varierer fra land til land. I de fleste land dreier dette seg om tredimensjonale verk som er permanent installert på offentlige steder (med permanent menes vanligvis kunstverkets naturlige levetid). I Sveits kan man også avbilde murmalerier og graffiti, men de kan ikke brukes på samme måte som de originale.
Offentlige rom
Blant andre har Storbritannia og Russland utvidet det «offentlig rom» til også å omfatte det indre av offentlige museer.
Mange østeuropeiske land tillater å ta bilder, men forbyr kommersiell bruk av dem.
Anti-terroristlovgivning
I den senere tid har blant annet britisk terrorpoliti med støtte i nyere lovverk forsøkt å begrense publikum, både amatører og profesjonelle fotografers, rett til å avbilde steder. Loven krever dog skjellig grunn til mistanke om at personen er terrorist eller vil bruke bildene med henblikk på terrorhandlinger. Selv om loven ikke forbyr fotografi, så har kritikere sagt at denne makten har blitt misbrukt til å hindre lovlig offentlig fotografering. En skoleelev er blitt etterforsket for terrorisme. Et parlamentsmedlem ble stoppet og ransaket mens vedkommende var i ferd med å fotografere en sykkelsti, og en BBC-fotograf som prøvde å fotografere St Paulskatedralen i solnedgang, ble registrert av politiet. Politimyndigheten og retningslinjene er blitt begrenset når det gjelder fotografering, slik at regelverket er i tråd med forhandlingsresultatet fra Den europeiske menneskerettsdomstolen.
Norge
Norge har full frihet til å avbilde landskaper, inklusive de fleste bylandskaper med hus og annet, men begrenset når det gjelder skulptur og annen kunst utendørs. Der gjelder åndsverklovens bestemmelser, slik at for eksempel Vigelands skulpturanlegg først er falt i det fri fra 2015. Kunstnerens rett til eget verk gjelder inntil 70 år etter at døden inntraff, og opphører fra 1. januar det påfølgende år.
I forslag til ny norsk åndsverklov fra 2017
EU
Panoramafreiheit er definert i artikkel 59 i den tyske Urheberrechtsgesetz.
I Storbritannia er forholdet beskrevet i Copyright, Designs and Patents Act 1988, Lignende regelverk finnes i de fleste EU-land.
Unntak er blant annet Italia og Island. , tross at der ikke har manglet protester. Spesielt for Italia er lovverk som Codice Urbani fra 1941 som krever at enhver avbildning av «kulturgoder» (teoretisk enhver bygning eller artistisk gjenstand) krever tillatelse fra lokalavdelingen for kulturministeriet Soprintendenza.
Frankrike og Belgia har klausuler som tillater at skulptur og annen utendørskunst blir avbildet og framstilt, så lenge det aktuelle kunstverket ikke gjøres til hovedtema. Da må en i Frankrike ha tillatelse fra autoren - men ikke eieren.
Dunderelva
Dunderelva er ei elv nordvest på Wedel Jarlsberg Land på Svalbard. Den er rundt 18 kilometer lang og har sitt utspring fra Libreen og Dunderdalsbreen, som begge er utløpere av Lifjellfonna. De to tilløpselvene løper sammen øverst i Dunderdalen, og Dunderelva renner derfra i nordvestlig retning til den munner ut i Dunderbukta. Underveis tar den opp sideelvene Slettfjellelva (fra sør) og Grytdalselva (fra nord).
Ved utløpet hundre meter vest i deltaet, ligger restene av en russisk pomor-fangsthytte fra 1800-tallet.
Kjell Arild Nilsen
Kjell Arild Nilsen (født 24. desember 1951) er en norsk journalist og forfatter. Han har vært journalist i Ny Tid og NTB, og styremedlem i NTB.
I sin ungdom var han aktiv i SUF(m-l) og AKP(m-l), der han meldte seg ut i 1981.
Han har utgitt to bøker om krigene på Balkan, der han kritiserer vestlige land for unnfallenhet overfor serbiske krigsforbrytelser, og argumenterer for at krigene ikke var resultat av etniske motsetninger, men av den serbiske nasjonalismen. Før valget i 2009 hevdet han i en kronikk i Aftenposten at det politiske partiet Rødt benektet serbernes folkemord i Srebrenica, noe Rødts leder Torstein Dahle avviste.
St. Olav – katolsk kirkeblad
Kirkebladet oppsto da St. Olav tidsskrift og kirkebladet Broen ble slått sammen 1. januar 2010.
Kirkebladet sendes gratis til alle som har meldt fra at de ønsker det, i hovedsak registrerte katolske husstander.
The Puppet Crown
The Puppet Crown er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av George Melford.
Gaston Marie Jacquier
Gaston Marie Jacquier (født 23. februar 1904 i Évian-les-Bains i Frankrike, myrdet 8. juli 1976 i Alger i Algerie) var en fransk katolsk biskop i Algerie. Han flyttet til Fransk Algerie og ble presteviet for erkebispedømmet Alger, ble utnevnt til hjelpebiskop der i 1969, deltok på annet vatikankonsil, og ble knivdrept på en gate i Alger.
Bakgrunn
Gastomn Marie Jacquier kom fra det franske departement Haute-Savoie i Alpene, nær grensen til Sveits. Han var sønn av handelsmannen François Jacquier og hans hustru Thérèse Chevallay. Han ble utdannet ved Collège Saint-Marie i La Roche-sur-Foron.
Prest
Han flyttet til Fransk Algerie og ble presteviet for det katolske erkebispedømme Alger den 18. desember 1926. Tre tiår etter ble han i 1956 erkebispedømmets generalvikar og dermed nær medarbeider til den da nylig utnevnte erkebiskop Léon-Étienne Duval.