cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Google Cardboard
Gyro sensor
Der du på en tv ser på den samme flaten hele tiden, gjør gyro sensoren i telefonen at du kan vri på hodet i alle retninger slik at bildet oppdateres i henhold. Det gjør at du for eksempel kan kjøre berg-og-dal-bane og samtidig se opp, ned, til sidene, bak deg og til og med vri hodet på skakke.
Bluetooth
Med en del apper kan du bruke ulike typer Bluetooth (BT) fjernkontroller, tastatur eller en BT-mus. Det kommer an på hvilken app du bruker og hvilke funksjoner appen støtter opp, ned, høyre, venstre, venstreklikk, høyreklikk, skroll osv).
Programvare
For å utvikle Cardboard applikasjoner gir Google tre programvare utviklingssett. En av C# for spillmotoren Unity, en for iOS operativsystem og en for Android ved hjelp av Java. Først støttet Google bare Android, men i mai 2015 annonserte Google iOS-støtte for Unity plugin i I/O 2015 konferansen. I mars 2016 lanserte Google en utvidelse av Cardboard SDK, Google VR view. VR view tillater utviklere å legge inn 360-grader VR innhold i en mobil applikasjon, på en nettside, over PC, Android og iOS.
I februar 2015 lanserte LG Electronics Google Cardboard baserte briller for LG G3 kjent som VR for G3 ved hjelp av Google. VR for G3 ble distribuert som et gratis tilbehør med nye G3 modeller som ble solgt i enkelte land. Brillene ble oppfattet å være en konkurrent til Samsung Gir VR tilbehør, etter som de ble solgt på samme vis.
Google Cardboard ble en stor suksess og 27. januar 2016 kunngjorde Google at mer enn 5 millioner enheter hadde blitt solgt, mer enn 1 000 kompatible programmer var blitt publisert og mer enn 25 millioner Cardboard vennlige applikasjoner var blitt installert. Og alt dette bare gjennom plattformens første 19 måneder. I denne perioden hadde brukere av produktet sett mer enn 350 000 timer med YouTube-videoer i VR og 500 000 studenter hadde opplevd «Google Expeditions Pioneer Program». Google Expeditions bringer virtuell virkelighet(VR) og utvidet virkelighet(AR), beregnet for at studenter skal kunne oppleve historiske severdigheter og natur uten å forlate klasserommet.
Google Cardboards suksess overbeviste selskapet til å utvikle mer avanserte virtuell virkelighet maskinvarer. På Google I/O i 18. mai 2016 annonserte Google en ny og forbedret VR plattform kalt Daydream.
Out of the Wreck
Out of the Wreck er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Desmond Taylor.
Philistina microphylla
Philistina microphylla er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Out of the Wreck
Handling
James Aldrich forsøker å vinne valget og bli utnevnt til amerikansk senator, men han møter tøff motstander fra sin konkurrent Tom Ryan - som tilbyr en stor belønning til alle som kan finne noen skandaler fra Aldrichs fortid. Avis-redaktør Howard Duncan og hans reporter Ruby Sheldon aksepterer denne utfordringen, og bestemmer de seg for å etterforske hans kone Agnes.
Philistina microphylla
Utseende
En middelsstor, langbeint, brunsvart gullbasse. Hannens panne har horn foran.
Out of the Wreck
Handling
De oppdager snart at Agnes har blitt anklaget for drap, og de truer familien Aldrich med å eksponere dem. Agnes forklarer sin tragiske bakgrunn, om hvordan hun måtte ta en annen manns liv for å redde hennes eget. Reporterne blir så rørt over denne historien, at de bestemmer seg for å begrave Agnes sin fortid, og den hjerteskjærende historien øker Aldrichs kjærlighet til sin kone.
Philistina microphylla
Utbredelse
Arten lever i India, Myanmar og Thailand.
Paladin
Paladinene, tidvis kjent som De tolv adelsmenn, var de fremste krigerne ved Karl den stores hoff, ifølge middelalderens sagnkrets Franske emner (fransk: «Matière de France»). Paladinene opptrer først i tidlige chansons de geste (heltedikt) som Rolandskvadet hvor de representerer de kristnes krigsmot i kampen mot de sarasenske horder. Paladinene og deres bedrifter er i stor grad ren fiksjon, men fortellingene om dem har et visst forelegg i frankiske riddere på 700-tallet og historiske hendelser som slaget ved Roncevaux i år 778, samt i Frankerrikets kamp mot Umajjadenes kalifat Al-Andalus i buffersonen Marca Hispanica.
Etymologi
Paladiner opptrer i tekstene Orlando furioso fra cirka 1516 av Ludovico Ariosto og Gerusalemme liberata fra 1581 av Torquato Tasso. Den første forekomsten av ordet «paladin» i en engelsk tekst skriver seg fra 1592, i et dikt skrevet av Samuel Daniel. Ordet ble opptatt i det engelske språket fra mellomfransk, som igjen hadde fått ordet fra det italienske paladino. Opprinnelig stammer ordet fra latin palatinus, hvorfra det antagelig vandret videre til de nevnte senere språkene via gammelfransk. Det latinske palātīnus ble brukt om en keiserlig funksjonær eller myndighetsperson knyttet til det keiserlige palasset som lå på Palatinerhøyden i Roma. Med tiden ble det latinske begrepet brukt også om andre tjenestemenn ved keiserlige og kongelige hoff.
På 1200-tallet hadde ulike europeiske språk utviklet et begrepsapparat av ord som spesifikt ble forbundet med Karl den stores riddere. Det italienske paladino er den eldste av disse betegnelsene. I moderne fransk brukes i dag ordet paladin, på spansk sier man paladin eller paladino (begge former brukes, fordi spansk på dette området mottok språklige impulser både fra fransk og fra italiensk). På tysk sier man Paladin. Etter hvert har paladin også fått en videre betydning, slik at det kan brukes også om andre høviske riddere, som for eksempel kong Arthurs Riddere av Det runde bord.
Historie
Vi finner paladinene i en rekke chansons de geste og andre fortellinger knyttet til Karl den store. I det nevnte verket Fierabras gjenerobret paladinene hellige relikvier som sarasenerkjempen Fierabras hadde røvet fra Roma. I noen versjoner lykkes paladinene dessuten i å få omvendt Fierabras til den kristne tro, og å verve ham til å slåss på frankernes side. I verket Le Pèlerinage de Charlemagne (som betyr «Karl den stores pilegrimsreise») følger paladinene kongen på en pilegrimsferd til Jerusalem og Konstantinopel for å dupere en bysantinsk keiser ved navn «Hugo». (Det har i virkeligheten aldri sittet noen keiser Hugo på den bysantinske tronen.) Paladinenes største øyeblikk finner vi imidlertid i Rolandskvadet, som skildrer hvordan de kjemper i Karl den stores hær mot sarasenere fra Al-Andalus (det muslimske Spania), og lider heltedøden i slaget ved Roncevaux etter at Ganelon har forrådt frankerne. Rolandskvadet navngir følgende tolv paladiner (stavemåten kan variere noe) :
De italienske renessanseforfatterne Matteo Maria Boiardo og Ludovico Ariosto, hvis episke dikt i sin tid var like hyppig lest og vel ansett som William Shakespeares verker, bidro i stor grad til den litterære og poetiske bearbeidelsen av fortellingene om paladinenes episke storverk. I Boiardos Orlando Innamorato og Ariostos Orlando Furioso, opplever paladinene enda mer fantastiske eventyr enn i de eldre sagnkretsene som er bevart. Begge forteller om tolv paladiner, selv om det ikke er de samme tolv som i de eldre verkene. Boiardos og Ariostos paladiner var de følgende tolv:
Orlando Innamorato og Orlando Furioso var inspirasjonskilde for en rekke komponister i de påfølgende århundrene, og det ble skapt både operaer og andre musikkstykker som omhandlet Orlando og de øvrige paladinene. Så gikk fortellingene om Karl den store og hans riddere av moten. Legenden om kong Arthur og ridderne av Det runde bord fikk en ny vår på 1800-tallet da diktere, forfattere og andre kunstnere under romantikken og i den påfølgende viktoriatiden fattet en sterk interesse for disse sagnene. Men Karl den store og hans paladiner ble ikke gjenstand for en tilsvarende interesse. I nyere tid er det skapt ytterst få kunstverker og tolkninger som tar utgangspunkt i Karl den store og hans bolde riddere, men den høviske paladinen er fortsatt en betegnelse som brukes om ridderskikkelser av en bestemt type.
Eksempler på bruk av begrepet «paladin» i moderne tid
Idrettslagene ved det amerikanske universitetet Furman University i Greenville i Sør-Carolina kalles Furman Paladins.
Idrettslaget til det kanadiske militærakademiet Royal Military College of Canada i Kingston i Ontario, kalles RMC Paladins.
Fra 1957 til 1967 gikk det en western-serie på den amerikanske fjernsynskanalen CBS som het Have Gun – Will Travel («Har skytevåpen – reiser gjerne»), der skuespilleren Richard Boone spiller en «ridder uten rustning» ved navn «Paladin».
I World of Warcraft, som er et MMORPG (Massively multiplayer online role-playing game, eller massiv flerspiller online rollespill), kan man velge å spille klassen paladin.
I filmen Jumper fra 2008 er paladiner betegnelsen på et ekstremt hemmelig samfunn som sporer opp og dreper personer som har evnen til å teleportere (såkalte «jumpers» eller «hoppere»). Paladinene tar livet av «hopperne» fordi de anser at «kun Gud skal kunne være hvorsomhelst nårsomhelst».
Ophraea
Ophraea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 12 arter.
Utseende
EMiddelsstore (ca. 5 - 6 millimeter), noe brede, matte, mørke bladbiller, pronotum gjerne rødlig, dekkvingene med avdempet metallglans. Antennene er nokså kraftige, noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er mye bredere enn langt, rundet firkantet, noe smalere enn de jevnbrede dekkvingene.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika og det sørligste Nord-Amerika (nord til Arizona).
Liste over Norges landskamper i ishockey for herrer 1937–1940
Liste over Norges landskamper i ishockey for herrer 1937–1941 inneholder samtlige landskamper spilt av Norges herrelandslag i ishockey i kronologisk rekkefølge fra februar 1937 til 1941. Ifølge det norske ishockeyforbundet telles kun VM-kamper og OL-kamper (og kvalifiseringskamper til OL) som offisielle landskamper.
Hønefoss Ballklubb
Hønefoss Ballklubb er en fotballklubb fra Hønefoss i Ringerike kommune i Viken, som spiller sine hjemmekamper på AKA Arena. Klubben ble stiftet 4. februar 1895, som gjør den til en av de eldste norske fotballklubbene. I 2022 spiller herrelaget i 3. divisjon, og kvinnelaget i 1. divisjon.
Klubben spilte i Tippeligaen 2010, men rykket ned til 1. divisjon etter å ha tapt kvalifiseringsspill mot Fredrikstad. 2010 var første gang de spilte på øverste nivå. I 2011 endte de opp som seriemestere i 1. divisjon og ble dermed klare for Tippeligaen 2012, og de spilte også i Tippeligaen 2013. De spilte i 1. divisjon i 2014, og 5. juni 2014 overtok Rune Skarsfjord som hovedtrener. De spilte i 1. divisjon også i 2015, men rykket ned til 2. divisjon i 2016, og René Skovdahl overtok som hovedtrener. I august 2016 overtok Frode Lafton som hovedtrener. I september 2018 overtok Tor Thodesen som hovedtrener ut sesongen, men i november 2018 overtok Luke Torjussen stillingen som hovedtrener for herrelaget. De endte på fjerdeplass i 3. divisjon avdeling 6 i 2019, og fikk samme plassering i 3. divisjon avdeling 2 i 2021. De spiller dermed i 3. divisjon avdeling 2 i 2022.
HBKs kvinnelag vant sin avdeling i 2. divisjon fotball for kvinner 2018, og rykket opp til 1. divisjon fotball for kvinner 2019 med Jan Gundro Thorstensen som hovedtrener, der de kom på andreplass i 2019 og fjerdeplass i 2020. Martin Klemetsrud Lindmark overtok kvinnelaget etter 2020-sesongen, og laget kom på femteplass i 1. divisjon i 2021.
Historie
Klubben er en sammenslåing av flere gamle fotball- og idrettsklubber:
I 1998 rykket L/F Hønefoss opp i 1. divisjon. Publikumsrekorden i Hønefoss Idrettspark er 3773, og ble satt 22. august 2005 i en cupkamp mot Hamarkameratene.
Hønefoss Ballklubb har i dag to supporterklubber, og en ultras-gruppering. Supporterklubbene heter Fosseberget,- som er klubbens største, og 1895. Ultras-grupperingen heter Hønefoss Elite.
I januar 2008 ble Ole Bjørn Sundgot ansatt som ny hovedtrener for klubben. I sin andre sesong med Sundgot som trener greide HBK andreplass i 1. divisjon, og sikret med det opprykk til eliteserien.
Sesongen 2011 vant de Adeccoligaen, ett poeng foran Sandnes Ulf, og rykket direkte opp til Tippeligaen. Remond Mendy ble lagets toppscorer, med 14 mål. Lagets andre sesong i Tippeligaen startet mye bedre enn i 2010, og etter fem kamper hadde de to seire og tre uavgjort, og lå på femteplass på tabellen. Ut over i sesongen gikk det ikke like bra, og de fikk ingen seire på de 13 siste kampene. De endte til slutt på 13.-plass med 33 poeng, og beholdt med det plassen i Tippeligaen.
2013-sesongen i Tippeligaen endte med 16. og sisteplass på tabellen og direkte nedrykk til 1. divisjon i 2014-sesongen, etter at de endte opp med 29 poeng. I november 2013 ble det klart at Leif Gunnar Smerud slutter som hovedtrener, og at hans 3-årige kontrakt ikke ble forlenget. I desember ble Roar Johansen utnevnt til ny hovedtrener for 2014-sesongen.
De mistet flere spillere i forkant av 2014-sesongen, bl.a. Helge Haugen, Steve Clark, Riku Riski, Mikkel Vendelbo, Alexander Mathisen og Kevin Larsen. Nye spillere i troppen ble bl.a. Roope Riski, Øyvind Hoås, Morten Hæstad, Kevin Beugre og Henrik Kildentoft. Sesongen startet ikke så bra, med fire poeng på de første syv kampene, og 14.-plass på tabellen. Den 5. juni 2014 ble det kjent at hovedtrener Roar Johansen og assistenttrener Luis Berkemeier Pimenta sluttet, og at Rune Skarsfjord overtar som hovedtrener med Frode Lafton som assistenttrener. Trenerskiftet hadde positiv effekt på resultatene; på de første syv kampene etter skiftet vant HBK fem av kampene. Sesongen ble preget av kampen for å beholde plassen i 1. divisjon, og denne plassen ble sikret med seier i sesongens siste kamp, med 1-0 hjemme mot Alta IF. 40 poeng holdt til 11.-plass på tabellen. Rune Skarsfjord signerte i november 2014 en avtale som hovedtrener ut 2016/17-sesongen.
Også 2015-sesongen startet dårlig for HBK, og etter 7 kamper hadde de 3 poeng, etter én seier hjemme mot Fredrikstad, og etter halvspilt serie lå de nest sist med 12 poeng på 15 kamper. Etter endt sesong lå de sist på tabellen, med 28 poeng, og rykket ned til 2. divisjon i 2016. Rune Skarsfjord trakk seg som hovedtrener etter 2015-sesongen, og René Skovdahl overtok som ny hovedtrener, med Frode Lafton som hjelpetrener. De endte på 3.-plass i 2.-divisjon i 2016, og spiller dermed også i 2. divisjon i 2017.
2017-sesongen i 2.-divisjon startet dårlig, og etter 11 kamper lå de nederst på tabellen, med kun én seier, sju poeng. De endte opp med ni seire og til sammen 32 poeng, som ga tiendeplass på tabellen, og de beholdt plassen i 2.-divisjon. Også 2018-sesongen i PostNord-ligaen startet med svake resultater, og etter 16 kamper lå de nest nederst på tabellen med 10 poeng. Den 1. september 2018 besluttet styret i klubben å erstatte Frode Lafton med Tor Thodesen som hovedtrener. De avsluttet sesongen med tre seire, men endte nest sist i 2.-divisjon avdeling 1, og rykket med til 3. divisjon fotball for menn 2019 (nivå 4 i norsk seriefotball).
I november 2018, i forkant av 2019-sesongen i Norsk Tipping-ligaen, signerte HBK Luke Torjussen som ny hovedtrener. Sesongen startet med to seire og seks poeng på de tre første kampene. I cupen 2019 ble HBK slått ut i første runde, der de tapte 0-2 for Mjøndalen. Etter 18 av 26 spilte kamper lå de på sjetteplass med 30 poeng. De endte til slutt på fjerdeplass i 3. divisjon avdeling 6, med 14 seire på 26 kamper, og 47 poeng totalt.
2020-sesongen ble sterkt påvirket av koronaviruspandemien, og både 3. divisjon og cupen ble avlyst. 3. divisjon 2021 ble gjennomført ved at alle lagene møtte hverandre én gang, og Hønefoss endte på fjerdeplass i avdeling 2. I cupen 2021-22 ble Hønefoss slått ut i første runde, der de tapte for Strømsgodset i juli 2021. I 3. divisjon fotball for menn 2021 endte de på fjerdeplass. Daniel Berg ble lagets og Norsk Tipping-ligaens toppscorer, med 8 mål.
HBK endte på sjuendeplass i 3. divisjon fotball for menn 2022 avdeling 2, og de ble slått ut i første runde i cupen 2022, der de tapte for Strømsgodset. I desember 2022 ansatte klubben Gunnar Halle som hovedtrener og Jan-Remi Dalen som sportssjef og assistenttrener. Dette ga resultater, og etter 14 kamper i 3. divisjon 2023 ledet de tabellen med 14 seire.
Spillerstall menn
''oppdatert 3. april 2023''
Spillerstall kvinner
''oppdatert 23. mars 2023''
Skøyter
IF Liv/Fossekallen var også i sin tid arrangør av flere NM i hurtigløp på skøyter.
Joseph Morris
Joseph Morris (født 17. august 1989) er en seiler fra De amerikanske Jomfruøyer.
Han representerte Jomfruøyene under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 19 i 49er.
Arbejdsdirektoratet
Arbejdsdirektoratet hadde det overordnede ansvar for administrasjonen av de trygdeytelser som arbejdsløshedskasser og kommuner utbetalte i forbindelse med arbeidsledighet, sykdom, permittering og tilbaketrekning fra arbeidsmarkedet.
Arbejdsdirektoratet administrerte også reglene om rett til ferie og feriepenger.
Nedleggelse
Arbejdsdirektoratet ble nedlagt den 1. januar 2011. Direktoratets oppgaver ble fordelt på de tre etatene Arbejdsskadestyrelsen (nå Arbejdsmarkedets Erhvervssikring ), Pensionsstyrelsen og Arbejdsmarkedsstyrelsen.
Augustyn Mirys
Augustyn Mirys (født 8. januar 1700, død 8. mars 1790) var en polsk kunstmaler.
Ruan de Vries
Ruan de Vries (født 1. februar 1986) er en hekkeløper fra Sør-Afrika. I 2010 konkurrerte han ved 2010 African Championships i Nairobi og vant bronsemedalje på 110 meter hekk med tiden 13,98 sekunders.
Utdannelse
Han studerte ved University of Pretoria.
Anders Borch
Anders Iverssøn Borch (født 4. januar 1664 på Gjermundnes i Romsdal, død 23. juli 1709 i Trondheim) var en av sin tids mest lærde filologer og rektor ved Trondheim katedralskole fra 1693 til 1709.
Bakgrunn
Anders Ivarssøn, som han opprinnelig het, var født på Gjermundnes (tilhørende Veøy)- i dag Vestnes kommune på sørsiden av Moldefjorden i Romsdal. Han var sønn av biskopsdatter Anna Ludvigsdatter Munthe (1639–1688) og godseier og fogd Iver Anderssøn (før 1630–1683) som også var toller på Molde. Barna fikk etternavnet Munthe etter moren, som har vært kalt moren til «Munthe fra Romsdalen». Via faren var han en tremenning av presten Petter Dass.
Virke
Ifølge den danske historiker Hans Gram (1685–1748) var Andreas Borch landets mest lærde på denne tiden, og bortsett fra slektningen Ludvig Holberg (1684–1754; også av Munthe-slekt), også den eneste som hadde gjort seg bemerket i utlandet.
Anders Ivarssøn/Borch etterlot seg flere skrifter som også ble publisert i utenlandske og anerkjente tidsskrifter. Mest skrev han om leksikografi og litteraturhistorie. Han ble tilkalt som sakkyndig ved obduseringen av greve Peder Griffenfeld (1635–1699). Han fikk ellers samlet inn nok til at de i 1702 kunne bygge ny skole, som brant i 1708.
Borch døde så i 1709 og ble begravet under gulvet i Nidarosdomens søndre kors. Det ble sagt at hans tidlige død kom av det sjokk som brannen var, men også at han var mye i konflikt med sin dominerende sjef, biskop Peder Krog (1654–1731).
Blant hans elever finner man den senere biskop Niels Dorph (1681–1758) fra Beitstad utenfor Steinkjer og senere biskop i Christiania, Eiler Hagerup d.e. (1684–1743) fra byen og ble biskop samme sted, han Peder Hersleb (1689–1757) fra Steinkjer som ble biskop i Akershus og i Danmark, og den senere rektor ved katedralskolen Thomas von Westen (1682–1727) som hadde oppholdt seg i Anders' hjemkommune Veøy i lengre tid.
Anders arvet ved morens død i 1688 en stor formue. Han giftet seg i 1691 med Barbara Hoff (født 1665) som var rektor Simon Hoffs datter; forøvrig samme dag som Simon Hoff giftet seg for andre gang. Døtrene Anna Borch og Karen Borch døde ugift i høy alder mens Margrethe Borch giftet seg med presten Thomas Olsen (død 1710).
Beijings konserthall
Beijings konserthall (kinesisk: 北京音乐厅; pinyin: Beijing Yinyueting) ligger i Beixinhuajie i bydistriktet Xicheng, nær den vestlige Chang'an-avenyen, sør for Liubukou.
Den er en av Beijings viktigste internasjonale konserthaller. Blant dem som har opptrådt her kan nevnes Yehudi Menuhin, Seiji Ozawa, Yo-Yo Ma, Plácido Domingo og Paul Badura-Skoda.
14. etappe av Tour de France 2021
14. etappe av Tour de France 2021 gikk fra Carcassonne til Quillan 10. juli 2021
Bauke Mollema vant etappen.
Det hvite helvete
Det hvite helvete (tysk tittel: Die weiße Hölle vom Piz Palü) er en tysk stumfilm fra 1929 regissert av G. W. Pabst og Arnold Fanck.
Handling
Dr. Johannes Krafft og hans brud Maria bruker sin bryllupsreise på fjellklatring i Bernina-Alpene i Sørøst-Sveits. Mens de klatrer på Piz Palü, advarer deres guide Christian om det farlige miljøet. Men paret bryr seg ikke om denne advarselen. Det kommer et voldsomt skred, tauet deres blir ødelagt, og Maria blir feid ned i en dyp grop på breen. Hans kone roper etter hjelp, men Krafft klarer ikke å få henne opp. Krafft tilbringer de neste årene alene på fjellet, og ser etter kroppen til sin tapte brud.
Musikkåret 1782
Musikkåret 1782 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1782.
Det hvite helvete
Handling
Fire år senere kommer et ungt par, Maria Maioni og hennes forlovede Hans Brandt til området, og forbereder seg på å klatre opp Piz Palü. Nylig forlovet og veldig forelsket, bosetter paret seg i en avsidesliggende hytte på fjellet. Vennen deres, Udet, bruker en liten fallskjerm for å levere en flaske champagne til paret. Når hun blar gjennom en logg-bok, legger Maria merke til en oppføring fra 6. oktober 1925 skrevet av Dr. Johannes Krafft. Oppføringen bemerker at Maria Krafft døde ved et uhell på Piz Palü-breen. Akkurat da ankommer Krafft hytta deres på en av sine ensomme utflukter. De serverer te til den ensomme mannen, og snart blir de tre kjent. En lokal guide, Christian, ankommer og nevner en gruppe studenter fra Zürich som skal komme dagen etter for å klatre nordover. Forstyrret av nyhetene forbereder Krafft seg til å reise igjen på egen hånd. Neste morgen, når Krafft forbereder seg på å reise, tilbyr Hans seg å følge ham. Senere når Maria oppdager at Hans reiste sammen med Krafft, går hun på ski etter mennene, innhenter dem og insisterer på at hun burde være med. Til tross for sin kones forferdelige skjebne på fjellet, sier Krafft seg motvillig enig.
Musikkåret 1782
Dødsfall
<!--* 26. Februar: Giovanni Battista Noferi, italienischer Violinist und Komponist (* um 1730)
Sagaen om Floafolket
Sagaen om Floafolket (Flóamanna saga eller Þorgils saga ørrabeinsstjúps; norrønt for «Sagaen om Floa-slekten fra Árnesþing» eller «Torgils Ørrabeinsstjúprs saga») er en islendingesaga skrevet ca år 1300, etter alt å dømme av en forfatter som selv var belest. Handlingen begynner i Norge, og fortsetter på Sør-Island i landnåmstiden. Sagaen har særlig blitt berømmet for den realistiske skildringen av hovedpersonens reise til Grønland, som «tycks förutsätta att en sagesman eller snarare författaren själv har företagit en resa til Grönland.»
Sagaen skildrer fire generasjoner, men den største delen av den handler om helten Þorgils, som blir kristen og reiser til Grønland før han vender hjem og slår seg til ro. Store deler av teksten, kapittel 1-9 og 18, er en gjenfortelling av slektens historie slik den gjengis i Landnåmabok. Historien har også noen motivlån fra fornaldersagaene. Þorgils er ikke bare knyttet opp til slektene i Landnåmabok, men presenteres også som en etterkommer av Ragnar Lodbrok, Sigurd Fåvnesbane og Odin, gjennom et slektsregister som er lånt fra Volsunga saga. I sagaens siste del, kapittel 29-35 fremstår Þorgils som en stri og umedgjørlig mann, men i midtpartiene har han mer klassiske heltetrekk. I en forlis utenfor Grønland mister han kona, og må berge spedbarnet med uvanlig omsorg. I en ny norsk masteroppgave blir det pekt på at «Torgils kan forstås som en syntese av tradisjonell norrøn æresforståelse og europeiske, spirituelt inspirerte kristne forestillinger». Også landnåmsmannen Ingolf Arnarsson blir beskrevet i sagaen. Torgils tilnavn Ørrabeinsstjúprs betyr «den arr-beintes stesønn».
Sagaen er kjent fra Vatnshyrnamanuskriptet. Sagaen ble oversatt til nynorsk av Albert Joleik med tittelen Soga um Torgjils Errabeinstjup eller Floamanna saga, og til bokmål som Sagaen om Floafolket av Hilde A. Bliksrud i 2014.
Outcast (1917)
Outcast er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Dell Henderson.
Handling
Etter at Miriam Gibson blir forført og forlatt av en kjekk eventyrer, som gifter seg med en gammel kvinne med mer penger, begynner Miriam som prostituert for å skaffe penger til sitt nyfødte barn. Når babyen dør, reiser Miriam - nå uten særlige forhåpninger - til London. Der blir hun elskerinnen og husholdersken til advokaten Geoffrey Sherwood, som har blitt en alkoholiker etter å ha blitt dumpet av sin forlovede Valentine - fordi hun heller giftet seg med en velstående baron.
Miriam håper etter hvert på å gifte seg med Geoffrey. Men når Valentine, som er misfornøyd med baronen sin, viser interesse for Geoffrey igjen, vraker han straks Miriam. Geoffrey innser snart hvor tåpelig hans affære med Valentine faktisk er.
Det hvite helvete
Handling
Når Hans krysser en vanskelig strekning, kommer et skred. Krafft klatrer ned, og redder ham. Maria bandasjer hans skadde hodebunn. Men de er nå fanget på den smale avsatsen uten mulighet til å komme seg videre. De finner en liten hule som gir dem ly i løpet av natten. I mellomtiden kommer Christian tilbake til hytta og oppdager Hans logg-oppføring. Bekymret for deres sikkerhet i stormen, reiser guiden etter dem, men får snart problemer på grunn av en snøstorm. Neste morgen, etter å ha fått høre om problemene, tar flygeren Ernst Udet av i flyet sitt for å se etter Krafft, Maria og Hans.
Frafjordhatten
Frafjordhatten er et fjell mellom Frafjord og Espedalen, nord i Gjesdal kommune. Toppen ligger 815 meter over havet og ruver 300 meter over resten av landskapet.
Frafjordhatten har i nordvest, spektakulære klipper som går 305 meter loddrett ned i Valevatnet. Fra fjellets høyeste punkt er det flott utsikt over Frafjordheiene. Frafjordhatten omtales som en av majestetene i de ytre fjellstrøkene i Rogaland.
En bestigning av toppen er relativt krevende, enten man starter nederst i Frafjord eller fra Molaug.
Henri Barbusse
Henri Barbusse (født 17. mai 1873 i Asnières ved Paris i Frankrike, død 30. august 1935 i Moskva) var en fransk forfatter, journalist og esperantist.
Bakgrunn
Barbusses far var franskmann, moren var engelsk. Han vokste opp i en småby, og flyttet til Paris i 1889, da han var 16 år gammel. Barbusse ble tidlig ateist, sosialist, og humanist, under Dreyfus-saken overbevist om at kaptein Alfred Dreyfus var uskyldig dømt som spion for Tyskland.
Barbusse studerte fransk litteratur og ble deretter i 1892 ansatt ved det franske innenriksministeriet som pressekontakt. Kort etter giftet han seg og ble Catulle Mendès' svigersønn. I 1902 oppsa Barbusse sin sikre stilling i innenriksministeriet, og arbeidet til 1904 i et forlag og dessuten som journalist, blant annet for avisene Le Petit Parisien og L'Écho de Paris.
Forfatter
Barbusse debuterte med en diktsamling, Pleureuses, i 1895. I 1903 utkom hans første roman Les supplicants. Blant øvrige tidlige verk er L'enfer (1908) og Nous autres (1914). Barbusse var en av den franske venstrefløyens nøkkelpersoner under første verdenskrig og årene etter. Til tross for at han var tilhenger av internasjonal megling mellom nasjoner, deltok han som frivillig i første verdenskrig fra 1914. Frivillig var han ettersom han hadde friseddel på grunn av helsen og slapp derfor verneplikten.
Han ble dimittert fra hæren tre ganger på grunn av sin svake helse, men tjenestegjorde sammenlagt i 17 måneder, til utgangen av 1915, da han ble permanent flyttet til en kontorjobb på grunn av helsen. Hans opplevelser under første verdenskrig førte til at han ble pasifist, militant kommunist og medlem av internasjonale fredsorganisasjoner.
Krigens gru skildrer han i Le Feu (1916; Ilden) som han fikk Goncourtprisen for i 1916. Boken gjorde stor suksess i hjemlandet. Senere kom også romanen Paroles d'un combattant (1920) og Les Judas de Jésus (1926).
Verk av ham ble brent på bokbål rundt om i Nazityskland i 1933.
Assassin’s Creed
Assassin's Creed er en videospillserie av Ubisoft i sjangerne action-eventyrspill, snikespill og historisk fiksjon. Serien består per 2022 av tolv hovedspill og en rekke mindre spill, samt bøker, tegneserier og filmer. Spill i serien har kommet til playstation4, PlayStation 3, Xbox 360, Xbox One, Microsoft Windows, Mac OS X, Nintendo DS, PlayStation Portable, PlayStation Vita, iOS, HP webOS, Android, Nokias Symbian- og Windows Phone-telefoner, samt Wii U.
Hovedspillene i serien ble utviklet av Ubisoft Montreal for enspiller og Ubisoft Annecy for flerspiller, mens de håndholdte spillene ble utviklet av Gameloft og Gryptone Games, med ekstra utvikling av Ubisoft Montreal. Serien har blitt vel mottatt av publikum og kritikere, og har per januar 2022 solgt over 200 millioner utgaver, noe som gjør serien til Ubisofts bestselgende. Serien er inspirert av romanen Alamut av den slovenske forfatteren Vladimir Bartol, og regnes av enkelte som den spirituelle oppfølgeren til spillserien Prince of Persia.
Handling
Utdypende artikkel: Assassin's Creed
Utdypende artikkel: Assassin's Creed II
Etter denne oppdagelsen blir Desmond dratt ut av Animusen fordi de blir angrepet av Tempelriddere, og Desmond bruker en effekt kalt "blødereffekten" (den gjør at alle evnene til Desmonds forfedre blir overført til ham, en bivirkning fra Animusen). De blir nødt til å flykte til et annet skjulested og dette skjulestedet viser seg å være i Monteriggioni, det samme stedet der villaen til Ezios onkel stod. Herfra hopper Desmond inn i Animusen igjen og fortsetter historien til Ezio, hvor han kjemper for rettferdighet og frihet fra familien Borgia, som har tatt makten i Roma. Hovedmålet til Ezio er Cesare Borgia, sønn av Rodrigo Borgia som er maktsyk og ønsker mer av Roma. Men Ezio kutter ned alle hans kontakter til han blir satt igjen med ingenting. De avgjører alt med en sverdkamp oppå en mur i Spania, hvor Cesare har beordret et angrep. Når Cesare ligger foran dødens dør, påstår han at intet menneske kan drepe ham. Ezio svarer med at han lar Cesare bli lagt i skjebnens hender, og kaster ham av muren. Etter at dette har hendt, drar Desmond og teamet hans avsted til Roma, for å finne eplet som Ezio gjemte. Desmond bruker "blødereffekten" igjen, og løser puslespillene som er satt opp på veien. Når teamet finner hvelvet, stanser tiden rundt Desmond, og han blir beordret av Juno, en kvinne fra den eldgamle sivilisasjonen, til å drepe Lucy. Han nekter, men er hjelpesløs når Juno tar kontroll over ham og tvinger ham. Når dåden er utført, faller begge to om. Desmond faller inn i koma.
Desmond blir plugget inn i Animusen igjen, som en siste sjanse til å bli reddet. I disse minnene han gjenlever, reiser Ezio, nå 50 år, til Masyaf for å søke visdommen til Altaïrs bibliotek, plassert under snikmordernes fort. Men området er okkupert av bysantinske Tempelriddere, og Ezio kjemper seg gjennom, men mislykkes, mister den ene klingen og skal bli henrettet av Tempelridderne. Men Ezio unnslipper og flykter til Konstantinopel (dagens Istanbul). Der møter han Yusuf Tazim, en tyrkisk snikmorder som hjelper ham å gjenopprette utstyret han mistet i kampen i Masyaf, og Ezio hjelper til med å forbedre snikmordernes innflytelse i Konstantinopel. Samtidig som han hjelper det tyrkiske brorskapet, har Ezio et annet oppdrag i Konstantinopel, å finne nøklene til det hemmelige biblioteket i Masyaf som inneholder visdommen til en snikmorderlegende.
Utdypende artikkel: Assassin's Creed: Revelations
Etter denne handlingen blir Desmond plugget inn i Animusen igjen og gjenopplever minnene til Connor Kenway i den amerikanske revolusjonen (Assassin's Creed III), sønn av Haytham Kenway som igjen er sønn av Edward Kenway (Assassin's Creed IV) Der kjemper han for frihet. (Fotsettelse følger)
Utdypende artikkel: Assassin's Creed III
Edificio San Ignacio
Edificio San Ignacio er den opprinnelige hovebygninga til det colombianske Universidad de Antioquia. Den befinner seg i sentrum av Medellín, og har sammen med Iglesia de San Ignacio og Claustro San Ignacio status som verna arkitektonisk kulturarv. Bygninga ble oppført i 1803, og har gjennomgått en rekke modifikasjoner. Fasaden er i nyklassisistisk stil. 12. mars 1982 fikk bygninga status som nasjonalmonument. Den benyttes i dag til ulike kulturelle og uformelle akademiske arrangementer.
Philistina bicoronatus
Philistina bicoronatus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten lever på Borneo (Sabah og Kalimantan).
Canzone d’Amore
Canzone d'Amore er et musikkalbum med Kikki Danielsson, utgitt i juni 1989.
Angola under VM i friidrett 2022
Resultater
Angola car påmeldt med en utøver.
Kang Keqing
Kang Keqing (kinesisk: 康克清, pinyin: Kāng Kèqīng; født 7. september 1911 i Wan'an i provinsen Jiangxi i Kina, død 22. april 1992, fødenavn Kang Guixiu 康桂秀) var en kinesisk kommunistisk politiker. Hun var gift med marskalk Zhu De.
Under kulturrevolusjonen satt hun i husarrest. Hun ble senere rehabilitert. Hun var viseformann for Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse, formann for Den allkinesiske kvinneføderasjon, og president for Soong Ching-ling-stiftelsen.
Huang Huoqing
Huang Huoqing (kinesisk: 黄火青; pinyin: Huáng Huǒqīng; født i 1901 i fylket Zaoyang i provinsen Hubei i Kina, død 9. november 1999) var en kinesisk kommunistisk politiker i Folkerepublikken Kina.
Etter grunnleggelsen av Folkerepublikken var han partisekretær for kommunistpartiet i Tianjin fra 1953 til 1958, og for partiet i provinsen Liaoning fra 1958 til 1971.
Huang var generalprokurator ved Folkets høyeste påtaleembede fra 1978 til 1983.
Tre-elektrodesystem
__DISAMBIG__
Tore Snefjellå
Tore Snefjellå (født 14. juli 1922 i Mo i Rana, død 25. september 2000 ) var en norsk SIS-agent under andre verdenskrig.
Da kong Haakon var i Mo i Rana i 1946 takket han personlig brødrene Snefjellå for deres innsats. Tore Snefjellå ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren og den britiske Distinguished Service Cross. Han arbeidet etter krigen i etterretningstjenesten, etter å ha vært i utenriksfart som telegrafist.
Gratangen Båtsamling
Gratangen Båtsamling var en forløper til Nordnorsk Fartøyvernsenter og Båtmuseum. Den ble etablert som kommunalt museum i 1982, eid av Gratangen kommune.
Båtsamlinga var en gave fra familiene Thraning og Eilivsen i Gratangsbotn, men samlinga har ei lang historie. Da ishavsskipper Bertheus Eilivsen, Årstein, pensjonerte seg i 1927, startet han opplæring av navigatører. Han anskaffet en stor skonnert i 1927, etterlatt i Tromsø etter den russiske revolusjonen. Båten skulle fungere som skoleskip, men ble aldri benyttet til formålet. I stornaustet sitt på Årstein samlet han en del av nordlandsbåtene som hadde tilhørt familien. Etter at Bertheus døde i 1937 tok to av brødrene hånd om samlinga og plasserte båtene i fembøringsnaustet på gården i Fjordbotn. I 1954 skaffet eieren av Gratangen turiststasjon, Mosling, ei tyskerbrakke for bedre oppbevaring og som en museumsattraksjon for besøkende på hotellet. I alt fem båter, fire Nordlandsbåter og en fangstbåt fra ishavsskuta «Canada», sammen med mye gårdsutstyr, fiske og fangstutstyr og en del krigsetterlatenskaper, hjelmer m.m. utgjorde museumssamlinga.
I 1984 bevilget Norsk kulturråd det første tilskuddet til bygging av nytt museum, og i 1989 åpnet museet med 4 utstillingsbygninger, oppført i Lecastein, kontorbygg, kafe og svalgang som knytter sammen bygningene. I 1991 mottok museet pris som Årets museum i Europa, som ett av 10 nye europeiske museer dette året. Fra 1996 er museet en del av stiftelsen Nordnorsk Fartøyvernsenter og Båtmuseum
Sverige under VM i svømmesport 1994
Sverige deltok under VM i svømmesport 1994 i Roma i Italia mellom 1. og 11. september 1994.
The Outsider (1917)
The Outsider er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William C. Dowlan.
Lebiinae
Lebiinae er en underfamilie av løpebiller. En særpreget delgruppe er fiolinbillene. Gruppen blir også ofte plassert som en undergruppe i Harpalinae.
Utseende
Slanke, ofte brunlige løpebiller. De fleste av artene har en ganske spinkel kroppsbygning med lange bein, pronotum er ofte lengre enn bredt. Kropsformen er gjerne litt flat. Mesteparten er små til middelsstore løpebiller, men gruppen omfatter også de største (i alle fall lengste) av løpebillene i slekten Mormolyce, som kan bli opptil 10 centimeter lange.
Levevis
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.
15. etappe av Tour de France 2021
15. etappe av Tour de France 2021 gikk fra Céret til Andorra la Vella 11. juli 2021.
Sepp Kuss vant etappen.
Matej Kazijski
Matej Kazijski (bulgarsk: ; født 23. september 1984) er en bulgarsk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2008 i, der laget hans ble nummer 6.
Philistina khasiana
Philistina khasiana er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor, langbeint, brunlig gullbasse.
Utbredelse
Arten lever i Assam.
Jag ska aldrig lämna dig
Jag ska aldrig lämna dig er et musikkalbum med Kikki Danielsson, utgitt i 1993.
Nutbush
Nutbush er en liten by i Haywood County som ligger i den vestlige delen av staten Tennessee. Nutbush er mest kjent for å være føde- og hjemstedet til Tina Turner, som hun beskiver i sangen Nutbush City Limits fra 1973. I 2002 ble et segment av Tennessee State Route 19 nær Nutbush døpt Tina Turner Highway.
Thomas Berger
Thomas Louis Berger (født 20. juli 1924 i Cincinnati, død 13. juli 2014 i Nyack) var en amerikansk romanforfatter. Berger var produktiv, og stod bak en rekke romaner. Hans mest kjente er kanskje den bittermuntre og annerledes westernromanen Little Big Man.
Berger ble født i Cincinnati i Ohio. Under den andre verdenskrig slåss han i Europa i den amerikanske hæren. Etter krigen studerte han ved Universitetet i Cincinnati, og så ved Columbia University. Han arbeidet som bibliotekar og journalist før han fikk utgitt sin første roman, Crazy in Berlin, i 1958. Berger er kanskje best kjent for sin syrlige roman Little Big Man (dansk utgave En god dag at dø) fra 1964, som siden ble filmatisert med samme tittel, Little Big Man, og hvor Dustin Hoffman hadde en av sine beste roller.
Berger døde den 13. juli 2014 i en alder av 89 år.
Parque Biblioteca España
Parque Biblioteca España er en «bibliotekpark» (bibliotek omgitt av en park) i den colombianske byen Medellín. Det befinner seg på en høyde i nabolaget Santo Domingo i bydelen Popular med utsikt over byen, og kan nås med taubanen Metrocable.
Biblioteket er kjent for sin iøynefallende arkitektur. Det består av tre bygninger som skal forestille steiner som lyses opp om natta. Det er tegna av Giancarlo Mazzanti, og sto ferdig i 2007. Det har et samla areal på 5500 m².
Skjeggfuglfamilien
Etymologi
Det vitenskapelige familienavnet følger av slektsnavnet Capito, som kommer av det latinske uttrykket capitonis og betyr storhodet.
Taksonomi
Familien inkluderte tidligere også arter som i dag inngår i familiene Semnornithidae, Megalaimidae og Lybiidae, men gruppen viste seg parafyletisk og ble splittet i dagens fire familier.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Short & Horne (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle norske navn. Alle arter har nødvendigvis ikke rukket å bli navngitt på norsk.
Stephen Langton
Stephen Langton (født ca 1150 i Langton by Wragby nær Lincoln i Lincolnshire i England, død 9. juli 1228 i Slindon ved Chichester i Sussex) var en engelsk prelat, biskop, kardinal og statsmann.
Bakgrunn
Stephen Langtons far var Henry Langton, en landeier i Langton by Wragby i Lincolnshire. Stephen Langton kan ha blitt født i et vollgravbefestet gårdshus i landsbyen, og fikk sannsynligvis sin første undervisning på den lokale katedralskolen, i Lincoln som ikke lå langt unna. En lokal legende vil snarere at han ble født i Friday Street i Surrey.
Hans bror Simon Langton ble valgt til erkebiskop av York i 1215, men valget ble underkjent – ikke approbert – av pave Innocens III. Simon skulle senere virke for sin bror Stephen som erkediakon i Canterbury i 1227. Simon og Stephen hadde en annen bror, ved navn Walter, en knekt som døde barnløs.
Høyere studier, høyskolelærer
I en alder av 15 dro han til Paris, hvor han studerte de syv fri kunster og deretter teologi. En slik opplæring kunne vare i rundt 15 år. Han underviste etterhvert i teologi i Paris fra 1180-tallet som magister.
Universitetet i Paris ble ikke etablert før rundt 1200, men i 1165 var det anslagsvis 3000 studenter i Paris, som med dette utgjorde omtrent en tidel av befolkningen i byen på den tiden. Langtons lærere i de syv kunster er ukjente, men den viktigste teologilæreren i Paris på den tiden var Peter Cantor. Hvorvidt Langton noen gang var en formell elev av Peter Cantor kan diskuteres, men det er ingen tvil om at Cantor påvirket ham i hans valg av teologiske spørsmål og i hans tolkning av Bibelen.
Broren Simon Langton fulgte ham til Paris. Langton ble opprinnelig støttet av familien til han mottok kirkelige prebender i York og senere fikk de to prebender fra Notre Dame i Paris for å kunne forsørge seg selv. Mellom 1191 og 1205 bodde han midlertidig i York, hvor han er nevnt som mester Stephen Langton som vitne i dokumenter av erkebiskop Geoffrey. I 1226, mens han fortsatt var en gammel mann, husket han sine gode tider i York. Sannsynligvis mottok han prebender i Paris fra den franske kong Filip II og prebender i York fra erkebiskop Geoffrey. Dette brakte Langton tidlig inn i en allianse med to menn som senere ble bitre motstandere av kong Johan av England, selv om Geoffrey var hans halvbror.
Teologisk virke og innflytelse
I likhet med Peter Cantor omga Langton seg senere som lærer med dyktige elever. Av disse gjorde minst to, om ikke seks, bemerkelsesverdige karrierer, blant dem Richard Poore, senere biskop av Chichester, Thomas av Marlborough, som var abbed i Evesham Abbey fra 1229 til 1236, Henry av Sandford, Alexander Stavensby, senere biskop av Rochester, senere biskop av Coventry og Lichfield, dansken Anders Sunesen, senere erkebiskop av Lund, og også Bernardo II, senere erkebiskop av Santiago, som eide en stor samling av Langtons skrifter.
Langton skrev for det meste teologiske skrifter, hans fokus var den bibelske eksegese av Det nye og, med unntak av Salmene, Det gamle testamente. Antagelig begynte han å komponere sine skrifter som forelesninger for sin undervisningsvirksomhet. Men siden knapt noen av hans egne skrifter har overlevd, bare redigeringer og kopier av hans elever eller referater av hans prekener, er omfanget av hans aktivitet vanskelig å anslå. Da han ikke var i stand til å inneha embetet mellom 1207 og 1213 og fra 1216 til 1218, reviderte han sannsynligvis skriftene sine. Langton strukturerte skriftene sine i tre stadier, etter Cantors modell. Først diskuterte han et teologisk spørsmål, etterfulgt av en kommentar til et avsnitt fra Bibelen, og til slutt en preken. Han brukte eldre verk fra Glossa ordinaria og nyere forfattere som Andreas av St. Viktor og Petrus Lombardus. I sitt arbeid la Langton fremfor alt vekt på den åndelige betydning av tekstene.
Innovasjon av Bibelens inndeling
Den klassiske inndelingen av bokrullene med Bibelens bøker hadde alltid vært blanke felter ved slutten av (petuhoth) eller midt i (setumoth) linjene. Men det antas at Langton var den som delte inn Bibelen i det moderne standardarrangement med kapitler, Skjønt kardinal Hugo de Sancto Caro også er kjent for å ha utviklet en systematisk enndeling av Bibelen (mellom 1244 og 1248), er det Langtons arrangement i kapitler som har vedvart inn i de moderne tider.
Denne kapittelinndelingen ble etterhvert også tatt i bruk i de ortodokse kirker og i jødiske bibelutgaver da boktrykkerkunsten kom, på grunn av dens praktiske nytteverdi. Sammen med nummereringen av kapitlene fant inndelingen av bøkene Samuel, Kongebok, Krønikebok og Esra(–Nehemia) i to veien inn i de hebraiske bibeltrykkene for første gang.
De protestantiske bibeloversettelsene skulle også benytte erkebiskop Langtons bok- og kapittelinndeling, slik at den i dag er i bruk nesten universelt. Den enhetlige underinndeling i vers er, i det minste i Det gamle testamente, mye eldre; den var allerede fiksert av masoretene med en spesiell aksent (Sof pasuk) fastsatt skriftlig. Nummereringen av versene ble derimot først etablert i løpet av 1500-tallet; den var spesielt nyttig for å sammenligne bibelutgaver på forskjellige språk. Dagens sitatstandard kombinerer dermed Langtons latinske kapittelnummerering med den tradisjonelle hebraiske versinndelingen. Inndelingen av vers i Det nye testamente går derimot bare tilbake til Robert Estienne i 1551.
Kardinal
Pave Innocens III, som hadde vært hans studiekamerat, kalte ham i 1206 til Roma og gjorde ham til kardinal-presbyter, med San Crisogono som tittelkirke.
Erkebiskop av Canterbury
Idet det etter Hubert Walters død var oppstått en tvist om valget av hans etterfølger som erkebiskop av Canterbury, og de både stridende partiers kandidater i Roma søkte pavens bekreftelse, kasserte Innocens' begges valg, og klarte å få munkene som var kommet fra Canterbury til Roma å istedet velge Langton, som derpå ble bispeviet av paven til sitt nye embede, i Viterbo den 17. juni 1207. Da kong Johan nektet å anerkjenne Langton som erkebiskop, utferdiget paven et interdikt mot England i 1208, og under den pågående striden erklærte paven at kongen hadde mistet sin rett til å sitte på tronen (Johan «uten land»); deretter ga paven Filip August av Frankrike i oppdrag å utføre avsetningsdommen (1212). Langton oppholdt seg disse årene i cistercienserklosteret Pontigny, nær Sens, og arbeidet – uten å gi avkall på kirkens krav – iherdig for en fredelig løsning.
Til England kom han som også av kongen anerkjent erkebiskop først i juli 1213. I konflikten mellom kongen og baronene stilte Langton seg på baronenes side. Han gav dem sin støtte, også etter at kongen hadde vunnet paven for sitt tronkrav, og bemidlet som et av kongens ombud den store overenskomst ved Runnymede, da «det store frihetsbrevet» (Magna Charta) ble utferdiget (1215).