cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Dönitz
Alliert fangenskap
Liksom Göring sendte Dönitz en formell protest til general Eisenhower om at behandlingen han fikk som krigsfange, ikke stemte overens med Genevekonvensjonens bestemmelser for fanger av hans rang. Som svar erklærte Eisenhower i en offentlig kunngjøring sin misnøye med de nærmest luksuriøse forholdene som nazister sonet under. Oberst Andrus som stod for fengselet i Mondorf, forlangte at nazistene skulle reise seg når en representant for de allierte kom inn i samme rommet. Dönitz lot en gang være å gjøre det. «Reis deg!» ropte Andrus, og Dönitz reiste seg motvillig. Men Dönitz følte seg heller ikke vel blant flere av medfangerne sine, og anmodet oberst Andrus om at Julius Streicher ikke burde få spise ved fellesbordet.
Dönitz satt i Spandau-fengselet til 1956 og bosatte seg deretter i landsbyen Aumühle øst for Hamburg, hvor han skrev to memoarbøker. I 1958 utkom Zehn Jahre und zwanzig Tage (= Ti år og tyve dager). Dönitz var den eneste admiralen som tok strupetak på England. «Det var med nød og neppe,» skrev det britiske admiralitetets sjøkrigshistoriker kaptein Roskill, at England unngikk et nederlag våren 1943.
Dönitz var absolutt uten anger når det gjaldt sin rolle i den annen verdenskrig, siden han fullt og fast trodde at ingen ville respektere en som kompromisser i forhold til sin tro eller plikt mot nasjonen på noen måte, uansett om det er i liten eller stor skala. Om sin overbevisning skriver Dönitz (i en kommentar til Himmlers fredsforhandlinger):
Dönitz Platz var det tyske navnet på en ekserserplass som ble brukt av tyske ubåtmannskaper i Laksevåg bydel i Bergen. Denne plassen som var oppkalt etter Karl Dönitz, eksisterer fremdeles som en del av et parkområde med lekeplass i Monrad Mjeldes vei på Melkeplassen.
Dönitzs forhold til jøder og nazisme
Flere antisemittiske utsagn fra hans side er kjent. Da Sverige under andre verdenskrig stengte sine havområder for Tyskland, beskyldte han «internasjonal jødisk kapital» for å stå bak. I august 1944 erklærte han: «Jeg ville heller spise møkk enn å se mine barnebarn vokse opp i den skitne og giftige jødiske atmosfæren.»
På Tyske Helters dag (12. mars) 1944 sa Dönitz at uten Adolf Hitler ville Tyskland vært omgitt av «jødisk gift», og at landet ville vært ødelagt uten nasjonalsosialismen. Under Nürnberg-prosessen hevdet Dönitz at utsagnet om jødisk gift gjaldt «utholdenheten, kraften til å utholde, til folket, som det var sammensatt, kunne bedre bli bevart enn om det var jødiske elementer i nasjonen». Til å begynne med slo han fast: «Jeg kunne forestille meg at det ville være svært vanskelig for befolkningen i byene å holde ut under de voldsomme bombeangrepene, hvis en slik innflytelse ble tillatt å fungere.» Forfatteren Erich Zillmer hevder at ideologisk sett var Dönitz anti-marxist og antisemitt. Under Nürnberg-prosessen hevdet Dönitz at han ikke visste om holocaust, og erklærte at ingen av «hans menn» tenkte på vold mot jøder.
Dommen
Under Nürnbergprosessene ble Dönitz anklaget og dømt etter følgende anklagepunkter: Dönitz ble idømt 10 års fengselsstraff i Spandau, og ble satt fri i 1956. Han hadde ikke medvirket i holocaust, men ført krig. Han hadde tilnavnet «Løven» og var en betydelig militær pådriver for tysk aggresjon. «Drep og fortsett å drepe,» rådet han sine ubåtkapteiner. «Husk, ingen overlevende. Menneskelighet er en svakhet.»
Goupiaceae
Se teksten
Goupiaceae er en plantefamilie i ordenen Malpighiales, som inngår i gruppen Eurosidae I innenfor den store gruppen av Rosidae. Denne gruppen har 1 slekt – Goupia – og 3 arter. Artene vokser i det vestlige Sør-Amerika.
Vest-Attikí
Vest-Attikí (tidligere Vest-Attika) er et prefekturområde i Hellas. Det er en del av periferien og prefekturet Attikí og hovedstaden i prefekturområdet er Elefsina. Prefekturområdet dekker de vestlige delene av storbyområdet til Athen.
Vest-Attikí grenser til to av de andre attiske prefekturområdene, Øst-Attikí i øst og Athen i sørøst, til Saroniabukta i sør, til prefekturet Korinthia og Korintbukta i vest, og til prefekturet Viotia i nord.
Dali (andre betydninger)
Dali kan vise til:
Dichapetalaceae
Dichapetalaceae er en plantefamilie i ordenen Malpighiales, som inngår i gruppen Eurosidae I innenfor den store gruppen Rosidae. Denne gruppen har 3 slekter og 200 arter. Artene vokser i det vestlige tropene og subtropene.
Marte Mjøs Persen
Marte Mjøs Persen (født 24. april 1975) er en norsk politiker (Ap) som fra 7. mars 2022 er arbeids- og inkluderingsminister i Jonas Gahr Støres regjering. Hun var olje- og energiminister i samme regjering fra oktober 2021 til mars 2022.
Persen har fartstid som servitør i hotell-/restaurantbransjen (1993–1997). Hun var ordfører i Bergen kommune fra 2015 til 2021. Hun ble valgt inn på Stortinget for Hordaland som Arbeiderpartiets førstekandidat ved stortingsvalget i 2021. Lubna Jaffery møter fast som vararepresentant mens Persen er statsråd.
Bakgrunn og virke
Persen har studert litteraturvitenskap og sosiologi ved Universitetet i Bergen, og har en bachelorgrad i kultur- og samfunnsvitenskap. Hun har jobbet som organisasjonssekretær i Human-Etisk Forbund og vært fylkessekretær i Hordaland for organisasjonen Nei til EU. Fra 2011 har hun vært heltidspolitiker for Arbeiderpartiet i Bergen bystyre.
Persen var nestleder i Rød Valgallianse fra 2003 til 2007 og representerte partiet i Bergen bystyre i perioden 2003–2007. Fra 2007 var hun vararepresentant. Hun meldte seg ut av Rød Valgallianse noen måneder etter at partiet slo seg sammen med Arbeidernes kommunistparti og dannet partiet Rødt. Etter en periode som uavhengig, meldte hun seg inn i Arbeiderpartiet 1. mai 2008. Hun er også aktiv i fagforeningen Handel og Kontor i Norge og har hatt flere styreverv i LO-systemet.
Hun har hatt en rekke styre- og tillitsverv i frivillige organisasjoner, blant annet som styremedlem i Naturvernforbundet i Hordaland og i barne- og ungdomsorganisasjonen CISV.
Hun var ordfører i Bergen kommune fra 2015 til 2021. Fra 31. oktober 2011 ledet hun Bergen bystyres helse- og sosialkomité. Persen var også leder av Arbeiderpartiet i Bergen frem til februar 2015.
Persen ble i 2017 utnevnt til storridder av Den islandske falkeorden i forbindelse med statsbesøket til Islands president i Norge.
Regjering
Persen overtok som olje- og energiminister 14. oktober 2021 etter Tina Bru ved regjeringsskiftet 2021.
Etter at Hadia Tajik gikk av, ble Persen 7. mars 2022 presentert som ny arbeids- og inkluderingsminister. Terje Aasland tok over som olje- og energiminister.
Blastoise
Blastoise er en fiktiv art fra Pokémon-universet av typen Water.
Den utvikler seg fra Wartortle ved level 36, og er den fullt utviklede formen av Squirtle
Fagert er landet
«Fagert er landet» er en salme og nasjonalhymne med tekst skrevet av Anders Hovden i 1907. Den ble skrevet mens Hovden var sokneprest i Krødsherad i Buskerud, og han skal ha skrevet den etter en skitur i strålende vær.
Blastoise
Blastoise har to alternative former:
Fagert er landet
Teksten stod på trykk første gang i diktsamlingen Solhov i 1907. Den melodien den vanligvis synges til i dag er en melodi av den tyske salmeskribenten Melchior Vulpius fra 1609. Opprinnelig skrev Hovden den imidlertid med tanke på at den skulle synges til samme melodi som salmen «Kirken den er et gammelt hus».
Volvo S60
Volvo S60 er en kompaktbil sedan av svenske Volvo siden 2000 og er nå i den tredje generasjonen. Den produseres i Gent i Belgia.
Blastoise
Blastoise er spill-maskoten til Pokemon Blue
Volvo S60
Motor
Volvo S60 leveres med følgende motorer:
Guo Wenjun
Guo Wenjun (kinesisk: 郭文珺; født 22. juni 1984 i Xi'an i Shaanxi) er en kinesisk skytter.
Blastoise
Blastoise kan også lett trekke seg inn i skallet sitt. Dette gir den enda bedre forsvar, og den kan da utnytte angrepet Skull Bash til sitt fulle potensial. Den retter da vannkanonene ut av to hull i skallet, og sender seg selv spinnende mot motstanderen i voldsom fart. Noen Blastoise velger å rette opp spinnen og ramme motstanderen med hodet først i stedet. Etter angrepet kan Blastoise være oppegående igjen på sekunder, så om den bommer og flyr forbi målet, er det ingen grunn til å føle seg tryggere. Hvis motstanderen skulle klare å blokkere begge vannkanonene, kan den også sprute ut vann gjennom munnen.
Navnet Blastoise er et teleskopord av blast (skyte) og tortoise (skilpadde).
Guo Wenjun
På hjemmebane under Sommer-OL 2008 i Beijing vant hun gull i 10 m luftpistol. Under 2008 ISSF World Cup vant hun 3 av 4 gullmedaljer i pistolskyting.
Under Sommer-OL 2012 i London forsvarte hun tittelen sin fra Beijing-lekene og tok sitt andre gull på rad etter en spennende finale, hvor det kun skilte 3 poeng mellom de åtte som var i finalen. Franske Céline Goberville ledet helt fram til siste skudd, men etter at hun skjøt 8,8, mens Guo skjøt et nærmest perfekt skudd med 10,8 gikk gullet til Kina nok en gang.
Angelo Sodano
Angelo Sodano (født 23. november 1927 i Isola d'Asti i Piemonte i Italia, død 27. mai 2022 i Roma) var en italiensk kardinal.
Han var kardinalstatssekretær fra 1991 til 2006 under pave Johannes Paul II og pave Benedikt XVI. Han var dekanus for kardinalskollegiet i Den katolske kirke fra 30. april 2005 til 21. desember 2019, og dermed den fremste blant kardinalene.
Bakgrunn
Angelo Sodano var det andre av seks barn. Faren satt tre perioder i det italienske parlamentet. Flere andre familiemedlemmer har også hatt høye embeter både i Den katolske kirke og i den italienske staten. Han studerte filosofi og teologi ved seminaret i Asti, og tok deretter en doktorgrad i teologi ved Det pavelige universitet Gregoriana og en doktorgrad i kirkerett ved Det pavelige Lateranuniversitetet.
Prest
Sodano ble ordinert til prest 23. september 1950 i Asti. I årene 1950–59 var han engasjert i pastoral virksomhet i bispedømmet Asti, og underviste ved seminaret. I 1959 ble han kalt til Vatikanet for å arbeide i Statssekretariatet. Denne avdelingen fyller tilnærmet samme funksjon som en regjering i andre land. Han studerte ved Vatikanets diplomatskole, og gjorde deretter tjeneste ved nuntiaturene i Ecuador, Uruguay og Chile. 16. juni 1962 fikk han tittelen monsignore, og 21. juni 1963 ble han oppgradert til den høyere monsignore-graden pavelig kapellan. Fra 1968 til 1977 var han tilknyttet Rådet for Kirkens offentlige anliggender, noe som tilsvarer utenriksdepartementet i andre stater.
Nuntius, titularerkebiskop
30. november 1977 ble han utnevnt til titulærerkebiskop av Nova di Cesare og nuntius i Chile av pave Paul VI. Han mottok den biskoppelige ordinasjon 15. januar 1978, i Asti, av kardinal Antonio Samorè.
Han ankom Chile på et vanskelig tidspunkt, med Chile nær ved å komme til krig mot Argentina om grensetrekningen i områdene ved Beaglekanalen sør i landene, og med Augusto Pinochet ved makten. I 1980 forsøkte han uten hell, sammen med kardinal Raúl Silva Henríquez, å gå Pinochet til å tillate at visse politisk landflyktige kunne få vende tilbake. I 1984 utvirket han fritt leide ut av landet og til Ecuador for fire medlemmer av Movimiento de Izquierda Revolucionaria (MIR) som hadde søkt om politisk asyl og hadde søkt tilflukt i det apostoliske nuntiatur.
I 1987, da pave Johannes Paul II besøkte Chile, fikk Sodano satt opp et møte med ham i nuntiaturet med ledere innen den politiske opposisjon mot Pinochets regjering.
23. mai 1988 ble han hentet tilbake til Statssekreteriatet i Vatikanet.
Statssekretariatet
I 1989 ble den romerske kurie omorganisert, og han ble sekretær for Statssekretariatets seksjon for relasjonene med statene. Mens han hadde denne stillingen var han blant annet Vatikanets representant til utenriksministermøtene i Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa (KSSE). 1. desember 1990 ble han utnevnt til pro-statssekretær.
Kardinal
28. juni 1991 ble han kreert til kardinalprest av pave Johannes Paul II, med Santa Francesca Romana som tittelkirke. Dagen etter ble han utnevnt til kardinalstatssekretær av paven. Dette er det høyeste administrative embete i Den katolske kirke nest etter paveembetet. Han var også medlem av Troskongregasjonen, Bispekongregasjonen, Kongregasjonen for østkirkene, Den pavelige kommisjonen for Vatikanstaten og Den pavelige kommisjonen for IOR (Vatikanstatens nasjonalbank. Han har en rekke ganger vært utsendt som pavelig legat. 10. januar 1994 ble han utnevnt til kardinalbiskop av Albano.
Den 23. november 2002 fylte han 75 år, hvilket normalt er pensjonsalder for katolske biskoper og kardinaler, men Johannes Paul II ba ham om å fortsette som statssekretær. Den 30. november samme år ble han valgt til visedekanus i kardinalskollegiet; han etterfulgte da Joseph Ratzinger, som ble valgt til dekanus ved samme anledning.
Da Ratzinger ble valgt til pave var Sodanos oppgave, som visedekanus, å spørre ham om han aksepterte pavevalget. Han fikk også de andre oppgavene i forbindelse med innsettelsen av paven som normalt tilkommer dekanus.
Kardinalbiskopene valgte Sodano til ny dekanus, og valget ble akseptert av Benedikt XVI den 30. april 2005. Han ble dermed også kardinabiskop av Ostia. Benedikt XVI gjenutnevnte ham også til kardinalstaatsekretær. Han fratrådte som dekanus den 21. desember 2019. På den tid var det en utbredt oppfatning om at nettopp kardinal Sodano hadde lagt indringer i veien for vatikanske undersøkelser av påstander om noen høyere gestliges seksuelle overgrep eller misbruk eller uskjønnsom saksbehandling av misbruksanklager, og det var en rekke oppslag om at han hadde ved dette forsinket eller avsporet noen saker, knakje med den følge om at en overgriper som tidligere kardinal Theodore McCarrick kunne vedvare i sin oppførsel og i rang og innflytelse.
Død
Kardinal Angelo Sodano døde i Roma i en alder av 94 år. De siste dagene hadde helsetilstanden hans blitt verre etter en nylig infeksjon av covid-19, som kom i tillegg til andre sykdommer som kardinalen hadde lidd av i noen tid. Han ble innlagt på den romerske Columbus-klinikken.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ålgård Håndballklubb
Ålgård Håndballklubb eller ÅHK er en håndballklubb på Ålgård i Gjesdal kommune i Rogaland. Klubben ble stiftet 8. september 1986 og har et damelag som spiller i 1. divisjon. Ålgård HK bruker røde drakter og røde bukser.
Damelaget
I 2007 rykket damelaget for første gang i klubbens historie opp til tredjedivisjon, og to år senere rykket laget videre opp i 2. divisjon. I 2015 tok Leif Gautestad over som trener. I 2018 rykket Ålgård opp til 1. divisjon etter å ha vunnet over Gneist i to kvalifiseringskamper. Leif Gautestad slutter som trener, og Tore Helgesen overtar trenerjobben.
Herrelaget
Ålgård hadde et herrelag som startet opp i 5.divisjon. Laget ble oppløst etter bare et par sesongers spill.
Arenaer
Ålgård HK spilte tidligere i Gjesdalhallen på Solås i Ålgård. Dette anlagget ble utvidet i 2005 til å inneholde to fulle håndballbaner. 400 personer avla tilsammen 10 500 dugnadstimer for å få på plass den nye hallen. I 2020 ble Gjesdalhallen omgjort til turnhall, og Ålgård Håndballklubb byttet hjemmebane til Ålgårdhallen som ble bygget i 2020.
Fygaren
Fygaren er en klubbavis som kommer ut en gang hver sesong. Avisen inneholder lagbilder og aktuelle artikler.
Fygarane
I 2015 stiftet tilskuerne en egen supporterklubb; Fygarane. I 2019 ble klubben et foretak. Kari Fosseli og Grete Marie Gåsland Gilje er oppført som styremedlemmer i supporterklubben.
Super fjærvekt
Super fjærvekt eller Lett lettvekt er en vektklasse som brukes i profesjonell boksing.
Fritz Walter-Stadion
Fritz Walter-Stadion er et tysk fotballstadion i Kaiserslautern som er oppkalt etter den tidligere tyske storspilleren Fritz Walter. Dette er hjemmebane til Bundesliga-klubben 1. FC Kaiserslautern. Stadionet ble åpnet i 1926, men det ble restaurert fra 2002–2005 for fotball-VM i 2006, som ble spilt i Tyskland. Kapasiteten er på 46 600, hvorav 18 600 er ståplasser. Under VM hadde stadionet en kapasitet på 37 084.
Lars Nilssen
Lars Erik Nilssen (født 1. desember 1958) er en norsk TV-produsent, forfatter og sportsfisker. Nilssen har blant annet produsert TV-serien På fisketur med Bård og Lars med Bård Tufte Johansen og Lars Lenth. Han har også produsert Tørrfluelandet og Tørrfluelandet 2 med Lars Lenth og Andreas Fismen, samt Sjøørretlandet med Lars Lenth. I 2017 ga Nilssen ut boken Ørret.
Russell Alan Hulse
Russell Alan Hulse (født 28. november 1950 i New York) er en amerikansk fysiker.
Hulse mottok Nobelprisen i fysikk i 1993, sammen med sin landsmann Joseph Taylor jr., for oppdagelsen av en ny type pulsar, en oppdagelse som åpnet nye muligheter for studiet av gravitasjon.
Hulse, og hans tidligere lærer Taylor, oppdaget den første binære pulsaren i 1974. Pulsarer er raske roterende nøytronstjerner som sender ut korte regelmessige pulser av radiostråling. Uregelmessigheten i pulsene fra pulsaren PSR 1913+16 fikk dem til å dra konklusjonen om at denne pulsaren hadde en ledsager i form av en annen nøytronstjerne som svevde rundt i en tett bane.
Oppdagelsen av denne pulsaren gjorde det også mulig å kunne oppdage gravitasjonsbølger for første gang. De to stjernenes sammenlagte sterke gravitasjonsfelt påvirker frekvensen på radiopulsene som sendes ut, og Taylor og Hulse kunne vise at stjernene roterte mye raskere nær hverandre. Det ble foreslått att dette kom av at stjernene taper energi når de sender ut gravitasjonsbølger. Dette var det første eksperimentelle beviset på gravitasjonsbølgers eksistens, etter at det ble foreslått av Albert Einstein i hans relativitetsteori.
Oksevatnet
Oksevatnet (nordsamisk: Vuoksajávri) er en innsjø i Vardø kommune i Finnmark. Den ligger mellom Grøhøgda i nord og Oksevasshøgda i sør, og har utløp mot nordøst gjennom Storelva, som munner ut i Bussesundet.
Østbredden og utløpselva ligger innenfor Oksevatnet landskapsvernområde.
Humiriaceae
Humiriaceae er en plantefamilie i ordenen Malpighiales, som inngår i gruppen Eurosidae I innenfor den store gruppen Rosidae. Denne gruppen har tre slekter og 50 arter. Artene vokser i det vestlige Latin-Amerika med unntak av én art i Afrika.
Emanuel de Witte
Emanuel de Witte (født 1617 i Alkmaar, død 1692 i Amsterdam ) var en nederlandsk perspektiv-og arkitekturmaler i den nederlandske gullalderen som spesialiserte seg på kirkeinteriør. Han var opptatt av atmosfæren i interiørene og mindre av arkitektonisk nøyaktighet. Han produserte også noen få sjangermalerier.
De Witte startet opprinnelig med å male portretter samt mytologiske og religiøse scener. Etter at han flyttet til Amsterdam i 1651, spesialiserte han seg på kirkeinteriør og han malte den gamle kirken i Amsterdam fra nesten hver eneste krik og krok. De Witte hadde utmerket sans for komposisjon og bruk av lys. Ofte kombinerte han enkelte aspekter fra forskjellige kirker for å skildre interiøret i en idealkirke, fylte dem med kirkegjengere og noen ganger med en hund.
Han var medlem av Alkmaargildet fra 1636 og Delftgildet fra 1642.
Flere kunstmeséner og beskyttere støttet De Witte økonomisk, men disse trakk seg etter hvert ut. De Witte hadde en tendens til å skrike etter kundene og folk som så han på jobb i kirkene. Det hele endte ifølge Arnold Houbraken med at han prøvde å henge seg fra en kanalbro etter en krangel med husverten i 1692. Tauet røk og De Witte druknet. Ettersom kanalen frøs til den natten ble han ikke funnet før 11 uker senere.
Den fjerde internasjonale
Den fjerde internasjonale er en internasjonal kommunistorganisasjon dannet på initiativ fra og under ledelse av Lev Trotskij i 1938. Trotskij levde i eksil etter å ha blitt landsforvist fra Sovjetunionen i 1929 av Josef Stalin. Trotskij og tilhengerne hans, som ble kalt «trotskister», mente de var de ekte kommunistene, mens stalinismen betydde en byråkratisk kontrarevolusjon som tok makten fra arbeiderklassen i sovjetstaten. Etter at «trotskistene» ble sterkt forfulgte i Sovjetunionen, og det ble uglesett å hevde slike synspunkter i de stalinistiske kommunistpartiene, mente Trotskij i 1938 at tiden var inne til å danne en ny internasjonale i opposisjon til den staliniserte tredje internasjonale, også kalt Komintern.
Slik oppstod den fjerde internasjonalen, som fremdeles etter flere splittelser, finnes under navnet United Secretariat of the Fourth International (USFI), også bare kalt FI. Den fjerde internasjonale ble aldri noen stor bevegelse internasjonalt, men ulike «trotskistiske» grupper innenfor eller utenfor FI har spilt en viss politisk rolle i enkelte land, ofte som deler av brede sosialistiske allianser eller innenfor sosialistiske masseparti.
Per Helge Moen
Per Helge Moen (født 6. november 1962 i Oslo) er en norsk maler og illustratør. Han har utdannelse fra Kunst- og håndverksskolen i Oslo der han studerte ved grafisk avdeling fra 1981 til 1985. Moen har illustrert flere skole- og barnebøker, blant annet Tormod Haugens Jonas og Maja fra 1997 og Minken Fosheims Eventyret om Grieg fra 1998. Han har ellers laget malerier i det han selv betegner som «magisk realisme».
Stipe Erceg
Stipe Erceg (født 30. oktober 1974 i Split, Kroatia) er en tysk skuespiller av kroatisk opprinnelse. Han opptrer på teater, i film og fjernsyn.
Han studerte ved Europäisches Theaterinstitut Berlin, og fikk sitt gjennombrudd med filmen Die fetten Jahre sind vorbei høsten 2004.
Neil Whitworth
Neil Anthony Whitworth (født 12. april 1972 i Ince nær Wigan, England) er en tidligere fotballspiller for bl.a. Manchester United. Hans rolle på banen var som midtstopper.
Ligadebuten kom 10. februar 1990 for Wigan Athletic mot Leyton Orient (3. divisjon, 0-2 hjemme, 2,396 tilskuere, spilte hele kampen, som 17-åring). Ligadebuten for Manchester United kom 13. mars 1991 mot Southampton (1. divisjon, 1-1 borte, 15,701 tilskuere, byttet ut mot Darren Ferguson).
Han spilte for følgende klubber: Wigan Schoolboys, Greater Manchester Schoolboys, Wigan Athletic (fra juli 1988 var han lærling. 2 kamper, 0 mål), Manchester United (fra juni 1990: 1 kamp, 0 mål), Preston North End (på lån fra januar 1992: 6 kamper, 0 mål), Barnsley (på lån fra februar 1992: 11 kamper, 0 mål), Rotherham United (på lån fra august 1993), Blackpool (fra desember 1993).
Spilte ingen cup-kamper for Manchester United, og vant derfor verken cupvinnercupen eller FA-cupen. Sønn av en tidligere rugbyspiller (som spilte i Leight R.L.F.C.). Fra Wigan Athletic til Manchester United i juni 1990 for £45 000. Fra Manchester United til Blackpool i desember 1993 for £100 000 (etter å ha blitt satt på transfer-listen i oktober 1993).
Robert Lucy
Robert Lucy (født 20. februar 1923) er en tidligere sveitsisk turner.
Han deltok i OL 1948, der han deltok på det sveitsiske laget som vant sølv i lagkampen. Han fikk ingen individuelle medaljer, men fikk 14.-plass i hopp og 16.-plass i bøylehest som beste plasseringer. Sammenlagt kom han på 15.-plass.
Gullspång kommune
Gullspång kommune er en kommune i Västra Götalands län i landskapene Västergötland og Värmland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Gullspång og Hova.
Tettsteder
Gullspång kommune har fem tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter:
Ghita Nørby
Ghita Nørby (født 1935) er en dansk skuespiller som har hatt et langvarig ansettelsesforhold til Det Kongelige Teater. Hun har også spilt i flere film- og TV-produksjoner.
Liv og virke
Ghita Nørby vokste opp i Nyhavn nr 10 med en far som var kammersanger ved Det Kongelige Teater like ved, en mor som var pianist, og en bror som var tre år yngre. Ved luftangrep under andre verdenskrig søkte familien tilflukt i restauranten Gilleleje i første etasje. Ghita Nørby har dysleksi og ble i skoletiden ansett for å være evneveik, som medførte at hun ikke torde å gå opp til eksamen artium.
Hun ønsket å bli skuespiller, og mens foreldrene var bortreist på ferie, oppsøkte hun Nordisk Film, som hadde hatt en liten annonse på baksiden av Berlingske Tidende om at de søkte unge piker. Ettersom hun hadde hørt at Nordisk Film drev med hvit slavehandel, torde hun ikke gå alene, men fikk følge av en av sine foreldres venner. Dette initiativet resulterte i at foreldrene sendte henne på folkehøyskole (Askov højskole), der hun trivdes godt og ble mer selvstendig. Etterhvert fikk hun elevplass ved Det Kongelige Teater. Her hadde hun opp gjennom årene en rekke sentrale roller.
Nørby har medvirket i over hundre spillefilmer og hadde sin filmdebut i 1956. Hun har også medvirket i flere TV-produksjoner; blant annet den danske dramaserien Matador (1978–1982), den bisarre thriller-serien Riget (1994), Riget II (1997) og den skandinaviske krimserien Ørnen (2004–2006).
Modellglidefly
Modellglidefly er glidefly, det vil si motorløse fly, i lite format. De kommer i varianter fra papirfly til store radiofjernstyrte svevere med vingespenn opp mot 3 meter. De enkleste blir sluppet fra hånden på egnede steder som bakketopper og lignende. Dette kan også gjøres med de større, som så forsøkes styrt inn i termisk oppgående luftstrømmer for at turen skal vare lenge. Mange av de større er skalamodeller av ekte svevefly.
Krasj er ikke sjeldne, så den den har modellfly som hobby, må påregne mye tid til småreparasjoner.
Jeanette Nilsen
Jeanette Nilsen (født 27. juni 1972 i Skien) er en norsk håndballspiller. Hun er målvakt for Njård IL. Nilsen har tidligere spilt for blant andre Nordstrand IF, Larvik, Gjerpen og Kolding. For Norge spilte hun 91 landskamper og skårte 2 mål, og ble verdensmester i 1999 og europamester i 1998. Hun har også sølv fra VM i 1997 og EM i 1996 samt bronse fra sommer-OL i 2000 i Sydney.
Glittertind (andre betydninger)
Glittertind kan vise til:
Albert Scott Crossfield
Albert Scott Crossfield (normalt omtalt som Scott Crossfield, født 2. oktober 1921 i Berkeley, California, USA, død 19. april 2006) var en amerikansk flyger.
I april 2006 omkom 84-åringen i en flyulykke.
Hkb 31-43 & 101-110
Det viste seg fort at A/S Holmenkolbanens små vogner fra 1898 var for små til å dekke banens behov. Fra 1909 begynte anskaffelsen av store vogner. Banen fikk da mer preg av jernbane enn av trikk slik den hadde.
Westinghousevognene
Brorparten av vognene ble bygget av Skabo jernbanevognfabrik, men fire av dem (105-108) ble bygget av Strømmens Værksted. Det tekniske utstyret ble levert av Westinghouse. Dette bestod av trykkluftsbremse sammen med kompressoraggregat.
Vognene ble levert i forskjellige utførelser, og de ble ombygd alle sammen. En del av dem ble til og med ombygd to ganger. Utseendet på vognene var elegant og meget prektig med teak-kledning.
38-42 ble levert som endeinngangsvogner med lang plattform. Disse gikk under økenavnet "panservogner". De ble levert i 1914-17. De ble ombygd til gjennomstrømningsvogner i perioden 1952-55 etter modell fra de da nyleverte 600-vognene.
I 1916 ble det bygget en godsvogn, nr 91. Denne ble ombygd til passasjervogn i 1954 og ble tilsvarende vogn 38-42. Den fikk da nummeret 43.
105-108 ble levert som midtinngangsvogner i 1928 og ombygd til gjennomstrømningsvogner i 1959-60.
109-110 ble levert som midtinngangsvogner i 1930 og ombygd til gjennomstrømningsvogner i 1964 og 1966.
Westinghousevognene i drift
Etter krigen ble de sjeldnere å se på Holmenkollbanen ettersom de nyanskaffede 600-vognene i hovedsak ble satt inn der. På Røabanen skulle de derimot dominere helt fram mot 1980 – her ble de i hovedsak kjørt i tovognstog. Westinghouse-togene ble også en del brukt på Sognsvannsbanen etter krigen ettersom 200-vognene i praksis ikke ble kjørt i tog og det var for få 500-tog.
Vognene gikk i faste togpar. Togparene var: 31-32 (til ca. 1968), 35-37 (til ca. 1963), 33-36, 31-37 (etter 1968), 38-40, 39-43, 41-42, 101-102, 105-106, 107-108, 109-110. 103 og 104 gikk i regelen alene, men de har vært koplet sammen. Andre kombinasjoner skal ha forekommet, men bare unntaksvis. Vognene lot seg ikke kjøre i tog med mer enn to vogner.
103 og 104 var reserve plogvogner de senere årene. 32, som var arbeidsvogn, var den mest brukte plogvogna.
Vognene hadde ikke fungerende kobbel mer enn i den ene enden. Man hadde et prinsipp om at vogna med høyest nummer skulle gå nærmest sentrum. Ved ombyggingen av 33 og 36 i 1963 ble kobbelene satt i "feil" ende, slik at 33 kom nærmest sentrum. Å bytte om siste siffer i nummeret var en enklere jobb enn å flytte kobbelene – derfor ble de omnummerert.
Siste Westinghouse-vogn i trafikk var 110, som ble tatt ut i november 1986. Nestsiste var 109 som ble tatt ut etter en mindre kollisjon 17. juni 1982.
Hvordan ombyggingene ble utført
31-37 ble ombygget til midtinngangsvogner ved at vognkassene ble skåret over på midten. Deretter ble de to halvdelene dreid 180 grader slik at inngangene "møttes" på midten. De ble så snekret sammen igjen. Nye førerkott ble laget. De fikk dessuten nye sterkere motorer.
38-42 fikk helt eller delvis fjernet skilleveggen i midten i tillegg til at endedørene ble endret og midtdør satt inn. 43 ble ombygget slik at den ble tilnærmet lik de andre.
101-110 ble bygget om ved at hele veggene med dører ble bygget nye. Det samme ble gjort ved andre ombygging av 33 og 36.
Irvingiaceae
Se teksten
Irvingiaceae er en plantefamilie i ordenen Malpighiales, som inngår i gruppen Eurosidae I innenfor den store gruppen av Rosidae. Denne gruppen har 3 slekter og 20 arter. Artene vokser i Asia.
Fellvatnet
Fellvatnet (pitesamisk: Råvvgojávvre, lulesamisk: Roavggojávrre) er en innsjø i Gildeskål kommune i Nordland. Den er regulert som magasin for Langvatn kraftverk.
Furuberget (plateselskap)
Furuberget er et uavhengig plateselskap startet i 2013 og basert i Oslo. Plateselskapet drives av musikerne André Lersveen og Ole Torstein Hovig. Navnet kommer fra skogen i Hamar ved der Lersveen vokste opp, Furuberget naturreservat. I tillegg til digitale utgivelser selger Furuberget vinyl og andre fysiske utgivelser gjennom BandCamp. Furuberget har signert mange artister inkludert The Hallway og tidligere Ludvig Moon med vinnere av Spellemannprisen som medlemmer. Vidar Norheim, tidligere medlem av Liverpool-bandet Wave Machines er også signert på Furuberget med sin solo-EP.
Kjetil H. Dale
Kjetil Hafstad Dale (født 15. januar 1970 i Haugesund) er en norsk journalist og programleder oppvokst i Kopervik. Han er progamleder i TV 2 Nyhetene og TV 2 Nyhetskanalen.
Dale er utdannet fra Universitetet i Bergen og har arbeidet i TV 2 siden 1992. Han har også bakgrunn fra Studentradioen i Bergen, Radio 102, P4 og Haugesunds Avis.
I TV 2 var Dale først som sportsreporter, før han meldte overgang til nyhetsredaksjonen. I de senere år har han vært nyhetsanker på TV 2 nyhetskanalen.
Som programleder bygget Dale i 2007 opp Økonominyhetene i TV 2 Nyhetskanalen. Han var først ute på norsk fjernsyn med bruk av live børskart og grafer på storskjerm i studio. Bruken av storskjermer ble tatt videre under TV 2s valgsendinger i 2007 og 2009, da Dale var programleder sammen med Christine Korme. I 2008 ledet Dale TV 2 Nyhetskanalens sending fra det amerikanske presidentvalget sammen med Odd Reidar Solem og Sonja Skeistrand. TV 2s ulike berøringsskjermer blir også brukt som et element i de vanlige nyhetssendingene på TV 2 og TV 2 Nyhetskanalen.
Dale var i perioden 2001–2005 leder av Bergen Journalistlag. Han ledet organisasjonen gjennom to avisstreiker. I 2007 og 2008 ledet han programkomiteen for Nordiske mediedager i Bergen. Han var valgt inn som ansattes representant i TV 2s styre, men forlot styret i 2014.
Dale har også vært konferansier for Vestlandskonferansen i Grieghallen Bergen i 2018, 2019 og 2020. Fra 2021 har Dale blogget om et prosjekt der målet er å bruke én time hver dag på å lære noe nytt på kjetilhdale.com
Valg i TV 2
I 2016 dekket han presidentvalget i USA. Han var også å se på TV-skjermen under kommunevalget i Norge høsten 2019. Dale dekket også 2020 presidentvalget i USA.
Seiner Majestät Schiff
Forkortelsen S.M.S. eller SMS står for Seiner Majestät Schiff og ble benyttet om skip i den keiserlige tyske marine og i Østerrike-Ungarns marine. Kan sammenliknes med det britiske HMS (His/Her Majesty's Ship) og det norske KNM.
Götene kommune
Götene kommune er en kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Götene.
Tettsteder
Götene kommune har fire tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Victor Weisskopf
Victor Weisskopf (født 19. september 1908 i Wien, død 22. april 2002) var en østerriksk-født jødisk-amerikansk teoretisk fysiker.
Weisskopf var med-grunnlegger og styremedlem for Union of Concerned Scientists. Han ble tildelt Max Planck-medaljen i 1956 og Wolf-prisen i 1981. Han var president for American Physical Society (1960–1961) og American Academy of Arts and Sciences (1976–1979). I 1981 ledet Weisskopf en gruppe på fire vitenskapsmenn sendt av pave Johannes Paul II for å snakke med daværende president Ronald Reagan om behovet for å forby bruk av kjernefysiske våpen.
Ixonanthaceae
Se teksten
Ixonanthaceae er en plantefamilie i ordenen Malpighiales, som inngår i gruppen Eurosidae I innenfor den store gruppen av Rosidae. Denne gruppen har 4-5 slekter og 30 arter. Artene vokser i tropene.
Den syngende revolusjonen
Den syngende revolusjonen var en serie hendelser mellom 1987 og 1991 som medførte at de baltiske statene gjenvant sin uavhengighet fra Sovjetunionen. Målet om nasjonal uavhengighet ble oppnådd for Litauen i 1990 og Latvia og Estland i 1991.
Begrepet «den syngende revolusjonen» ble skapt av den estiske kunstneren og aktivisten Heinz Valk i en artikkel som ble publisert uken etter den syngende massedemonstrasjonen på sangerfeltet i Tallinn fra 10. til 11. juni 1988. Den 23. august 1989 holdt anslagsvis 1–2 millioner mennesker hender i den baltiske kjede, som strakte seg fra Tallinn i nord til Vilnius i sør.
Lokket tunnel
Lokket tunnel er en 115 meter lang tunnel mellom Botn og Harstad sentrum i Harstad kommune i Troms. Den er en del av riksvei 83.
Elvenes
Stedet har flere næringsforetak, en velforening og flere barnehager (Lisadellhaugen barnehage og Bjørnehiet familiebarnehage). Elvenes grensestasjon ved Garnisonen i Sør-Varanger ligger like ved Elvenes. Fra 1912 lå bedriften Elvenes Sagbruk og Høvleri her, men bygningene ble brent av tyskerne høsten 1944.
Like ved Elvenes ligger Skafferhullet, egentlig et sand- og grustak, der det tidligere var en grenseovergang til Sovjetunionen ved grensemerke nr. 216 like ved Boris Gleb på russisk side.
Ved Elvenes bro der Bøkfjorden møter Pasvikelvas munning er Norge på det smaleste. Avstanden herfra til den russiske grensen er kun 1580 meter i luftlinje. Ikke langt unna Elvenes ligger den russiske enklaven Boris Gleb.
Vindenes hus
«Vindenes hus» er en skulptur/installasjon av Sissel Tolaas som står ved Helgelandsbrua på Alstenøya i Alstahaug kommune, like nord for Sandnessjøen. Verket ble avduket i 1994, og er en del av Skulpturlandskap Nordland.
Skulpturen er utført i betong, og er en 4,85 m høy oppreist sylinder med 12 runde hull. I hver av hullene er det en propell. «Huset» har et flatt, kvadratisk tak i betong som et støttet av en smal stolpe i hvert hjørne.
Tolaas skriver selv om skulpturen at hun ønsket å velge det stedet i Alstahaug der været er på sitt mest ekstreme, og at :
Marcantonio Colonna den eldre
Marcantonio Colonna den eldre (født 1523 i Roma i Italia, død 13. mars 1597 i Zagarolo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Taranto og senere Salerno, men arbeidet for det meste i den romerske kurie.
Vindenes hus
Forholdet mellom kunst og natur er tilbakevendende: gir det mening å skape et kunstverk på et sted hvor naturen har sin egen skjønnhet? «Jeg mener at Tolaas valgte en riktig avgjørelse: Istedenfor å lage et selvtilstrekkelig kunstobjekt som ville gjøre de naturlige omgivelsene mer 'tiltrekkende', valgte hun et uttrykk som skulle vise hvordan naturen 'arbeider'.»
Marcantonio Colonna den eldre
Han ble kreert til kardinal den 12. mars 1565 av pave Pius IV.
Foruten Marcantonio ble et stort antall tilhørende Colonnaslekten kardinaler: Pompeo Colonna (kreert 1517), Giovanni Colonna den eldre (1193), Giovanni Colonna den yngre (1212), Giacomo Colonna (1278), Pietro Colonna (1288), Giovanni Colonna (1327), Agapito Colonna (1378), Stefano Colonna (1378), Oddone Colonna, (1405 – senere pave Martin V), Prospero Colonna (1426), Giovanni Colonna (1480), Ascanio Colonna (1586), Girolamo Colonna (1627), Carlo Colonna (1706), Prospero Colonna (1739), Girolamo Colonna di Sciarra (1743), Prospero Colonna di Sciarra (1743) og Marcantonio Colonna den yngre (1759).
Vindenes hus
Over tid har det vist seg at kunstverkets bevegelige deler, propellene, ikke mestrer de intense værforholdene. Propellene er nå derfor fastmontert, og snurrer ikke lenger rundt.
HMS
Forkortelsen HMS kan bety:
Europavei 233
Europavei 233 går mellom Hogeveen i Nederland og Bremen i Tyskland. Veiens lengde er 132 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Hoogeveen – Haselünne – Cloppenburg – Bremen.
Messier 50
Messier 50 (også kjent som M 50 eller NGC 2323) er en åpen hop i stjernebildet Enhjørningen. Den ble kanskje oppdaget av G. D. Cassini før 1711 og uavhengig oppdaget av Charles Messier i 1772. M50 befinner seg omtrent 3 000 lysår fra jorden. Den beskrives som en «hjerteformet» figur.
Fiskekrok
Fiskekrok (også agnor, ongul) er en bøyd gjenstand som er festet til et snøre i den hensikt å fange fisk. Den er laget av et relativt hardt materiale, og er spiss i den ene enden for å kunne feste seg i fiskemunnen. Spissen har som regel en «agnor» (fra norrønt agnǫr av agn, «agn», og ǫr, «pil»), en midtre spiss som peker inn i krokbøyen. Denne skal forhindre at kroken mister sitt feste. I den andre enden av kroken finnes som regel et «øye» eller en annen innretning for å feste fiskesnøre ved å tre denne gjennom et hull (som på en synål).
Menneskene har opp gjennom tidene lagd fiskekroker av de materialene de har hatt til rådighet, og man finner fiskekroker framstilt av tre, bein, skjell, stein og ulike metaller. Fiskekrokene har over lang tid hatt samme grunnform; en lengre legg med et øye eller en plate i enden, til å feste snøret i, og så en bøy opp mot spissen. I 2005 ble fiskekroken utpekt av Forbes som det ene av de tjue viktigste redskaper i menneskehetens historie.
For å få fisken til å bite utstyres kroken med naturlig eller kunstig agn. Typisk naturlig agn er meitemark, maggot (spyfluelarve), reke, skjell, større eller mindre stykker av fisk og lignende. Til meitefiske brukes også «agnkuler» laget av spesielle fôrblandinger, mais, ost og mye mere. Typisk kunstig agn er «gummimark», sluk, wobler, spinner og fiskeflue, alle i forskjellige størrelser, farger og fasonger. I noen tilfeller, når fisken er spesielt bitevillig, kan det være tilstrekkelig å utstyre kroken med en bit farget ulltråd.
Historie
Fiskekrok eller tilsvarende redskap har blitt framstilt av mennesker i mange tusen år. Blant de eldste dokumenterte fiskekroker er avdekket i Midtøsten for rundt 7000 f.Kr. Også i Norden finner man mennesketilvirkede redskaper av tilsvarende alder. I 2011 avdekket arkeologer i Jerimalaigrotten i Øst-Timor hva som hittil kan være verdens eldste fiskekrok, et skjell tilvirket til en krok, og er mellom 16 000 og 23 000 år gammel. En av de eldste skriftlige referanser til en fiskekrok med referanse til det bibelske sjøuhyret Leviatan er funnet i Jobs bok 41:1 i Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente. Fiskekroker har blitt framstilt fra alle former av materialer, inkludert bein fra dyr og mennesker, fra horn, skjell, stein, bronse, jern og opp til moderne materialer. Fiskekroker av stål begynte å dukke opp i Europa allerede på 1600-tallet og framstillingen ble produksjonsoppgave for spesialister. I de siste 125 årene har det norske firmaet O. Mustad & Søn, etter eget utsagn, vært verdens største fabrikant av kvalitetskroker.
Kroker av tre
De første krokene menneskene laget var trolig av trevirke. Man har funnet gamle trekroker, eller rester av slike, mange steder rundt om i verden. Siden treverk lett går i oppløsning over tid er det vanskelig å fastslå når tid de først ble tatt i bruk. Trekrokene ble laget av et hardt treslag, som f.eks. einer. Krokspissen, eller også hele kroken, ble herdet over flammene. Trekroker var i bruk i bl.a. Lofoten så sent som på slutten av 1800-tallet. De som brukte disse krokene så lenge mente at de hadde sine klare fordeler framfor metallkroker. Blant annet la ikke kroken seg helt på bunnen, slik tyngre kroker ville ha gjort, og agnet ble derfor ikke så lett ødelagt. Gamle trekroker var ofte satt sammen av flere deler, og surringer holdt delene på plass. Spissen var ofte av et spesielt hardt trevirke.
Kroker av bein, horn eller skjell
Kroker av bein og horn ble også mye brukt. Verdens eldste fiskekroker, laget av havsnegleskjell, ble funnet i en grotte i Okinawa, Japan. I Mähren i Tsjekkia er det funnet beinkroker som er nærmere 20 000 år gamle. I Danmark er de eldste funnene ca. 8 000 år gamle, og i Vistehula på Jæren er det gjort funn fra omtrent samme tid. Krokene av bein er ofte runde i formen, noe som kan komme av at den naturlige rundingen på bein- eller hornemnet har blitt brukt når man skulle forme kroken. De eldste krokene er ofte enkle, og mangler gjerne agnor. På samme måte som trekrokene er beinkrokene også ofte satt sammen av flere deler. Grunnen til dette er sannsynligvis at de da ble sterkere. Beinkroker ble også brukt lenge etter at metallkrokene kom i bruk.
Kroker av metall
Det ble tidlig produsert fiskekroker av både kobber og bronse. Det er blant annet gjort rike funn av bronsekroker på Kreta, og det er funnet svær forseggjorte eksemplarer i Pompeii og Herculaneum. Gamle kroker av jern er som oftest skadet eller helt ødelagt av rust. De eldste som er funnet i Norge er fra omkring år 400. Særlig er et eksemplar fra Bykle godt bevart.
Etter den tid har man flere funn av gamle jernkroker, blant annet fra Gokstadskipet. Oppover i middelalderen fikk man håndverkere som spesialiserte seg på å lage kroker og nåler. Disse ble kalt «krokmakere» på Vestlandet og i Nord-Norge, og «nålmakere» på Østlandet.
Utviklinga av sportsfisket, særlig i England, var med på å forbedre kvaliteten på krokene, og de engelske krokene hadde lenge ry på seg for å være de beste.
Da linefisket ble en vanlig fangstmåte ble etterspørselen stor, og produksjonen i Norge økte. Man kjenner til at det i 1731 ble eksportert et større kvantum lange- og hysekroker fra Bergen til Shetland. Etter hvert prøvde man seg på maskinell framstilling av kroker, særlig i England, men lenge måtte produksjonen fortsatt foregå i flere prosesser. De første som klarte å lage en ferdig krok i én maskin var O. Mustad & Søn på Gjøvik. De engelske krokene hadde et godt omdømme og fiskerne var vant til å bruke disse. Derfor gikk det lang tid før Mustad fikk noen større omsetning for sine kroker. I dag er Mustad verdens største fiskekrok-produsent.
Kroktyper og størrelser
Fiskekroker produseres i dag i en mengde varianter og størrelser, og bruken av disse avhenger av hvilken fiskemetode man bruker og hva slags fiskeart man er ute etter, samt forventet størrelse på fisken. Naturforhold på fiskeplassen kan også innvirke på krokvalget.
Kroker finnes i tre hovedvarianter: enkelt-, dobbelt- og treble-kroker, og i størrelser fra noen få millimeter og opp til nærmere en halv meter.
Mads Wiel
Mads Truelsen Wiel (født 18. mars 1791 i Fredrikshald, død 25. november 1835) var en norsk handelsmann og industrigründer.
Fiskekrok
Kroktyper og størrelser
Enkeltkroker brukes ofte til agnfiske, som f.eks. meitefiske og linefiske. Tredoble brukes gjerne til pilker, sluker, wobblere og spinnere. Til fiskefluer brukes både enkle, doble og tredoble kroker. Hver type formes spesielt til sitt bruk; en enkeltkrok til meiting eller en treblekrok til sluk egner seg svært dårlig til f.eks. fluebinding.
Formen varierer også med lengden på stammen, tykkelsen på godset, vid eller trang bøy, med eller uten «agnhold», rett eller vridd krokspiss, oppovervendt, rett eller nedovervendt krokøye og lignende.
Mads Wiel
Mads Wiels far var en velstående kjøpmann, skogeier, trelasthandler, sagbrukeier og skipsreder, og sønnen arvet en omfattende forretningvirksomhet bare 16 år gammel: en stor bygård, løkker, sjøbu, arbeiderbrakker og mindre husværer, lastetomter, sagbruk, møller, gårder og to skip, samt et repslageri og et tobakkspinneri.
Fiskekrok
Kroktyper og størrelser
Siden den «samme» kroken kan leveres i flere lengder, er de mest retningsangivende målene gapvidden og dybden på «halsen» (det linjære målet fra krokpiss til innerst i bøyen). Målene har sjeldent noen forbindelse med virkelige mål (mm/tommer), og i tillegg har fabrikantene i hovedsak hver sin måte å beregne målene på. En 1/0-krok fra én fabrikant kan altså være større enn en 2/0 fra en annen. I praksis må man kjenne godt til sortimentet for å kunne si noe ganske sikkert om hvor stor en f.eks. standard 6-er meitekrok er fra én spesiell fabrikant.
Mads Wiel
I 1812 dro Mads Wiel til København. Der fikk han høre at det gjeldende importforbudet på bomull skulle oppheves. Straks etter kontaktet han mekanikeren og industrispionen Charles Axel Nordberg og bestilte et komplett bomullspinneri og noen vevemaskiner. I 1814 forsøkte Wiel å frakte maskineriet til Norge med sitt eget skip, men skipet og lasten ble konfiskert av svenskene. Først i 1815 kom produksjonen ved bomullsspinneriet i Tistedal/Tistedalen i gang, men da også med kongelig privilegium fra den nye unionskongen i Sverige. Spinneriet blir regnet som den første mekaniske industrivirksomheten i Norge. De første årene ble maskinen drevet med mekanisk kraftoverføring fra Tistafossen. Senere ble det elektrifisert. Spinneriet ble lagt ned i 1971.
Fiskekrok
Kroktyper og størrelser
Størrelsen angis som et tall: 24, 22, 20, 18, 16, 14, 12, 10. 8, 6, 4, 2, 1, 1/0, 2/0, 4/0, 6/0, 8/0 osv. En Mustadkrok nr. 28 i «standard» utforming er omtrent 5 mm lang, en 8-er er ca. én cm, en 2-er er ca. to cm, og en 10/0 ca. åtte cm lang. Den minste kroken Mustad produserer er en fluekrok i størrelse 32, den største en haikrok i størrelse 19/0.
Mads Wiel
Wiel tjente aldri mye penger på industriproduksjonen. Markedet var ennå ikke modent for industriprodukter, og driften lå ofte nede i de første årene.
Fiskekrok
Bilder
Ulike fiskekroker gjennom tidene
Mads Wiel
Wiel var en av de 41 ledende norske borgere som bidro til å gjøre opprettelsen av Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) mulig gjennom donasjoner.
Dialektisk teologi
Dialektisk teologi eller neo-ortodoks teologi eller barthianisme er en protestantisk teologisk retning som oppstod etter 1. verdenskrig i Tyskland og Sveits og var en reaksjon mot den liberale teologi.