cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bartrevepser
Systematisk inndeling med europeiske arter
Bartrevepser (Siricidae) er i tradisjonell systematikk plassert i gruppen plantevepser, men denne regnes ofte som en parafyletisk gruppe. Det vil si at gruppen Pamphilioidea er av søstergruppene til stilkvepsene, slik at stilkveps stammer fra treveps.
Gerhard Schøning
Gerhard Schøning (født 2. mai 1722, død 18. juli 1780) var en norsk historiker. Hans Reise giennem en Deel af Norge i de Aar 1773, 1774, 1775 er en viktig kilde til trøndersk geografi og historie.
Liv
Gerhard Schøning ble født 2. mai 1722 på gården Skotnes i Buksnes prestegjeld i Lofoten, som sønn av handelsmann Andreas Schøning og Martha Ursin. I 1739 begynte han på skolen i Trondheim, 1742 kom han på universitetet, 1744 tok han teologisk eksamen, og 1748 magistergraden. Hans første verk, Forsøg til de nordiske landes, særdeles Norges, gamle Geografi, utkom i 1751. Samme år ble han rektor for Trondheim katedralskole. Han reiste dit sammen med den danske historikeren Peter Frederik Suhm, med hvem han kom til å samarbeide de neste årene. Sammen utgav de i 1757 Forbedringer til den gamle danske og norske Historie.
I 1758 inviterte biskop Johan Ernst Gunnerus i Trondheim de to historikerne til å være med og grunnlegge et norsk vitenskapsselskap, nemlig det senere Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. I 1765 tiltrådte Schøning som professor i veltalenhet og historie ved akademiet i Sorø. Kombinasjonen av retorikk og historie var ikke uvanlig, da historie først og fremst ble ansett som en måte å formidle moralsk lærdom på. I sin norgeshistorie skriver Schøning at selve poenget med historie er det «hvoraf man kan kiænde Mennesket, lære at indsee dets Genie, dets Feil, dets Tilbøieligheder, tillige med disse Tings Aarsag og Følger».
Schønings norske historie
For Schøning begynte historien med Syndfloden. Bibelen forteller at Syndfloden la jorden øde, og bare Noah og hans etterkommere overlevde. Det er altså Noahs etterkommere som har befolket jorden. Schøning mente videre at det gikk hundre år fra Noahs ark strandet i Ararat-fjellet og til forvirringen ved Babels tårn, og at «alle dalevende mennesker har været til stede» da tårnet ble reist i Babel. Ifølge Schøning fantes det altså ikke mennesker andre steder i verden etter flommen. Med dette standpunktet tok han også stilling i en gammel debatt, som dreide seg om at noen mente at Syndfloden ikke berørte Nord-Europa, slik at det fantes folkeslag rundt om i verden som var eldre enn Noahs etterkommere, f.eks befolkningen i Tyskland. Schøning presiserte at han kun var interessert i sannheten, ikke i synspunkter som fremstilte Nordens folkeslag som noe spesielt.
Med utgangspunkt i Bibelen beregnet han når menneskene kunne ha rukket hit. De hadde brukt hundre år fra Ararat til Babel, og det er en avstand på ca. 5 grader eller ca. 75 «tyske mil». Med en slik fart beregnet Schøning at vandrende folkeslag rakk frem til Nordkapp mellom 2457 og 2557 år etter skapelsen, det vil si 600-700 år etter Syndfloden. For ham var «75 tyske mil på hundre år» en regel når han beregnet folkestammenes bevegelser. Med dette mente han å dokumentere at Norden var blitt befolket like tidlig som Hellas og Italia – og lenge før England, Frankrike og Spania.
Det var allment akseptert at alle europeere nedstammet fra Noahs sønn Jafet, men striden på Schønings tid stod om hvem av Jafets sønner og sønnesønner som først kom til Norden. Egentlig dreide det seg om hvilke folkeslag som kunne regne seg som eldst, og mest direkte kunne føres tilbake til bibelske personer. Schøning selv førte de nordiske folkeslag tilbake til Jafets sønn Tubal, og brukte stammenavn som «jafetitter» og «tubalitter». Nordens eldste befolkning får navnet «joter», beslektet med ordet jotun. De hadde angivelig samme opphav som goterne, men joterne kom nordfra til Norden, mens goterne kom sjøveien sørfra. Goterne ble det dominerende folket, mens joterne trakk seg tilbake til Jotunheimen og lignende fjellstrøk. Odin var for Schøning en historisk person som deltok i denne vandringen. Han mente at det var tre Odin'er, alle hjemmehørende ved elven Thanais som han tolket som Don, og bare den siste Odin nådde frem til Norge, fulgt av sin tilhengere asene, ca. år 70 f.Kr. Fra denne Odin mente Schøning å kunne beregne stamtavlen frem til Harald Hårfagre.
I 1762 publiserte han ett av sine hovedverk, avhandlingen om Nidarosdomen, Beskrivelse over den tilforn meget prægtige og vidberømte dom-kirke i Throndhjem, egentligen kaldet Christ-kirken. Denne regnes også i dag som den viktigste kilde til informasjon om Nidarosdomen før restaureringene tok til på 1800-tallet.
Schønings våpenbok
Gerhard Schøning samlet hele 268 våpenskjold fra norske personer og slekter i en egen våpenbok som er håndskrevet og har våpnene gjengitt i farger. Schønings originale manuskript, med våpenavbildninger og tekster, befinner seg i Gunnerusbiblioteket i Trondheim. Det ble i 2013 utgitt med kommentarer av Nissen og Bratberg.Bokens person- og slektsopplysninger er sterkt kritisert i bokanmeldelsen i Genealogen nr. 2/2014.
Ved hvert våpen har Schøning skrevet korte tekster, særlig om hvem som eide våpnene. Våpentegningene er i heraldiske farger og har et profesjonelt preg. Et særtrekk er at våpnene er med skjold uten hjelm og hjelmklede. Hjelmtegnene er satt rett på øverste, vannrette skjoldkant. Våpenboken har med også annet heraldisk materiale enn fra kjerneområdet i Iver Hirtzholms våpenbok, men for det meste uten at det ses hvor Schøning hentet opplysningene fra.
Schønings reiser
Han utgav 1769 verket Om de gamle Grækeres og Romeres Kundskab om de nordiske Lande, som skulle være en innledning til hans hovedverk, en stor norgeshistorie. 1. bind av dette utkom i 1771. For videre arbeid med dette verket ønsket han å legge ut på en studiereise i Norge. Han fikk reiseunderstøttelse, og tilbragte en tid fra 1773 på reise i landet. Resultatet av disse reisene ble hans berømte reisebeskrivelser, av hvilke bare 2 bind ble trykket.
Ifølge Schøning var fjellene i Norden «de beqvemmeste Opholds-Steder, hvis Levemaaden var indrettet derefter». Spor av tidligere beboelse var for ham bevis for at forfedrene – eller iallfall de edleste av dem – foretrakk å bo høyt til værs. De fordervet seg ikke med alkohol eller kjønnssykdom, mente han, og representerte et ideal som hans samtid burde følge. Ellers vil våre barn ende som dverger, advarte han, og mente dette bokstavelig. Han hevdet feilaktig at folks størrelse korresponderer med fjellenes høyde og skogenes omfang, og at folk bosatt i fjellområder derfor er høyere enn folk på sletteland som for eksempel Østfold.
Reisen ble avbrutt ved at Schøning 23. august 1775 ble utnevnt av kongen til geheimarkivar, og således måtte forlate Norge. Han døde 18. juli 1780. Sin store norgeshistorie rakk han ikke å føre lenger enn til året 995. Det var her han introduserte «immigrasjonsteorien», som senere ble videreført av Rudolf Keyser og Peter Andreas Munch. Ifølge denne er nordmenn en egen germansk stamme som kom til Skandinavia østfra, via en nordligere rute enn svensker og dansker, som innvandret sørfra. Det ble av danske forskere i Keysers og Munchs samtid påpekt at immigrasjonsteorien er basert på ren myte.
I 1756 var Schøning blitt gift med Frederikke Hveding (død 1788); ekteskapet var barnløst.
Svetlana Gannusjkina
Svetlana Aleksejevna Gannusjkina (russisk Светлана Алексеевна Ганнушкина, født 1942 i Moskva) er en sovjet-russisk matematiker og russisk menneskerettighetsaktivist. Hun ble tildelt Den Norske Helsingforskomitéens Andrei Sakharovs Frihetspris for 2007.
Gannusjkina leder i dag den russiske organisasjonen Borgerhjelpskomiteen (Komitet grazhdanskoje sodejstvie) og er en av grunnleggerne av menneskerettighetssenteret Memorial. Hun er også medlem av den russiske presidentens kommisjon for det sivile samfunn og menneskerettigheter.
Bakgrunn
Svetlana Gannusjina er utdannet matematiker. Hun underviste fra 1970 til 1999 ved Det statlige russiske universitet for humanistiske fag (til 1991: Moskvas statsinstitutt for historie og arkiv).
Hun begynte å arbeide med menneskerettighetsspørsmål på slutten av 1980-tallet da Sovjetunionen begynte å gå i oppløsning. De første hun engasjerte seg for var flyktninger fra Nagorno-Karabakh. I 1990 var hun en av flere som bidro til å starte organisasjonen Borgerhjelpskomiteen (Komitet Grazhdanskoe Sodeistvie), som særlig arbeider med rettighetene til flyktninger og innvandrere i Russland, hvorav mange kommer fra tidligere sovjetrepublikker. Arbeidet har både gått på å hindre utvisninger og bedre forholdene for dem som har fått opphold i Russland, inkludert en oppmykning i reglene for russisk statsborgerskap.
Gannusjina var også en av de tidlige aktivistene i organisasjonen Memorial, som ble grunnlagt av Andrej Sakharov i 1992.
Gannusjina og organisasjonene hun arbeider for har også engasjert seg i saker for fanger med tsjetsjensk og annen flyktningbakgrunn, inkludert personer som er tiltalt for terrorisme. Arbeidet har dels gått på å motarbeide tortur i russiske fengsler, hindre utvisning til land som Usbekistan, der de etter menneskerettighetsorganisasjoners oppfatning risikerer tortur eller dødsstraff, samt å bekjempe det organisasjonene hevder er falske anklager om terrorisme og ekstremistisk virksomhet.
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 var hun en av 11 menneskerettighetsaktivister som underskrev et åpent brev hvor Russland blir bedt om å avslutte krigen.
Hedekas
Hedekas er et tettsted i Munkedal kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 370 innbyggere.
Velingrad
Velingrad (bulgarsk: Велинград) er en by i Rodopifjellene i Syd-Bulgaria og en del av Pazardzjik oblast.
Liste over ordførere i Alstahaug
Liste over ordførere i Alstahaug kommune i Nordland.
Arthur Barrett
Arthur Arnold Barrett (født 3. juni 1857 i Carshalton, Surrey, død 20. oktober 1926) var en britisk offiser i Den britisk-indiske hæren i Britisk India. Han er kjent for sin deltagelse i andre britisk-afghanske krig, Hunza-Nagar-kampanjen, tredje britisk-afghanske krig og første verdenskrig. Barrett endte sin karriere som feltmarskalk.
Bakgrunn og tidlig tjeneste
Barrett var sønn av presten Alfred Barrett og Emma Barrett (født Collins). Han uteksaminert som løytnant i det 44. infanteriregiment den 10. september 1875 og reiste umiddelbart til sitt regiment, som var stasjonert i Secunderabad i India.. Han deltok i krigshandlingene under Andre anglo-afghanske krig ved beleiringen av Sherpur i desember 1879 og i slaget om Kandahar i september 1880.
I 1882 ble Barrett overført til det 5. Gurkha Rifles i India. Den 10. september 1886 ble Barrett forfremmet til kaptein.
Overordnet i India
Fra 1886 til 1891 var han adjutant i Calcutta Volunteers, men deltok også i ekspedisjonen til Hazara i 1888. I 1891 returnerte han til gurkhaene og deltok i kamphandlingene som fant sted i Miranzai og Hunza-Naga i 1891.
I 1903 ble Barrett utnevnt til kommandør (CB) av Order of the Bath og i mars 1906 ble han forfremmet til generalmajor. Den 14. januar 1912 ble han utnevnt til kommandørridder (KCVO) av Royal Victorian Order.
Første verdenskrig
Etter Storbritannias krigserklæring mot Det osmanske rike i 1914 ble Barrett sendt til Mesopotamia (dagens Irak), for å lede innledningen til det britiske felttoget i Mesopotamia. Han sto han bak den innledende landgangen ved Fao og erobringen av Basra i november 1914. Innen utgangen av året hadde han skjøvet de fiendtlige styrkene bakover slik at de britiske styrkene hadde kontroll over hele området mellom al-Qurnah og havet. På grunn av sykdom måtte han trekke seg fra sine posisjoner i området. Han vendte tilbake til India og kommanderte britiske militæroperasjoner mot mahsudene i 1915 og i 1917. Han ble på slutten av den første verdenskrig forfremmet til storkorsridder (GCB) av Order of the Bath.
Da tredje anglo-afghanske krig brøt ut i mai 1919 ble Barrett satt til å lede styrkene i den britisk-indiske hærens nordlige kommando («Northern Command») i den daværende North-West Frontier provinsen, og var den overordnede offiseren gjennom hele krigen. Han ble utnevnt til Storkommandørridder av Indias stjerneorden 1. januar 1920.
Pensjonist
Barrett ble pensjonert fra den britisk-indiske hæren i mai 1920. I april 1921 ble han forfremmet til feltmarskalk. I 1921 mottok han 1. klasse av den japanske Den oppadstigende sols orden.
Han døde i sitt hjem i Sharnbrook i Bedfordshire 20. oktober 1926.
SMS «Prinz Eugen»
SMS «Prinz Eugen» var et slagskip i den østerriksk-ungarske marinen. Det var oppkalt etter den østerrikske feltherren Eugen av Savoia.
Under første verdenskrig lå «Prinz Eugen» stort sett i havn i Pula på grunn av ententens blokade. Mangel på kull gjode også at den østerriksk-ungarske marinen måtte begrense sin operative virksomhet.
Etter første verdenskrigs slutt ble «Prinz Eugen» overtatt av den franske marinen. Franskmennene demonterte tårnene på skipet for å studere designet. Resten av skipet ble brukt som øvelsesmål for franske fly, før skipet endelig ble senket av artilleriild fra de franske skipene FS «France», FS «Jean Bart», FS «Paris» og FS «Bretagne»
Nikolaj Krestinskij
Nikolaj Nikolajevitsj Krestinskij (russisk: Николай Николаевич Крестинский; født i Mogilev i Tsarrussland, nå del av Hviterussland, død 15. mars 1938 i Moskva) var en russisk bolsjekvikleder og senere sovjetisk politiker og diplomat.
Bakgrunn
Krestinskij ble født i den hviterussiske byen Mogilev. Ifølge den russiske arkivaren A.B. Roginsky var Nikolaj Krestinskij av etnisk russisk herkomst. Andre kilder mener han var av etnisk ukrainsk herkomst, mens Feliks Tsjujev forteller at Vjatsjeslav Molotov fremholdt at Krestinskijs familie hadde konvertert fra jødedommen til ortodoks kristen tro.
Copiad
Copiad (født 2. juli 1989) er en svensk varmblods travhest etter Texas og Bibbi Girl. Hestens rekord er 1.10,7 pr. km over 1609 meter. Copiad svsluttet karrieren i 1996 etter symptomer på overtrening. Totalt innkjørte premiepenger var 15 861 650 svenske kroner. Trener og kusk var Erik Berglöf.
Løpskarriere
Blant de viktigste seirene er:
Nikolaj Krestinskij
Politiker og diplomat
Krestinskij hadde en rekke sentrale oppdrag etter oktoberrevolusjonen. Han var 1918–1922 Sovjetrusslands finanskommissær.
Krestinskij støttet Trotskij-fraksjonen i partiet, og i 1921 mistet han derfor plassen i partiledelsen. Han ble deretter sendt til Tyskland som ambassadør. Denne stillingen var både viktig og følsom, på grunn av Sovjetrusslands viktige og delikate forhold til Tyskland den gang, men den var på langt nær så viktig som de verv han tidligere hadde innehatt. Han var 1922-1930 ambassadør i Berlin og deretter vise folkekommissær for utenrikssaker. Krestinskij arbeidet som diplomat frem til 1937.
Selv om han i 1923 hadde distansert seg fra gruppen rundt Trotskij og i 1928 hadde skarpt tatt avstand fra partiopposisjonen, forble Stalin mistroisk overfor ham.
Moskvaprosessene
I 1937 ble han arrestert under Stalins utrenskninger. Under moskvaprosessene, som var rene skueprosesser, ble Krestinskij dømt til døden 13. mars 1938 og deretter skutt to dager etter.
Under rettssaken nektet Krestinskij helt å være skyldig i anklagen, men ombestemte seg dagen etter.
Den 2. mars sa han til den presederende dommer, Vasilij Ulrikh:
Dagen etter sa han imidlertid det følgende:
Krestinskij ble dødsdømt og siden henrettet 15. mars 1938.
Han ble delvis renvasket i løpet av Nikita Khrusjtsjovs avstaliniseringstiltak og frifunnet for alle beskyldninger under Mikhail Gorbatsjovs Perestrojka-reformer.
Hällevadsholm
Hällevadsholm er et tettsted i Munkedal kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 772 innbyggere.
Hegdehaugsveien (Oslo)
Stykket mellom Parkveien og Bogstadveien inngår i fylkesvei 168.
Freya (radar)
Freya gerät var en radartype utviklet i Tyskland på 1930-tallet. De første operative testene tok til i 1937, og radartypen ble bestilt til og installert på tyske marinefartøyer i 1938. Radaren var oppkalt etter den norrøne gudinnen Frøya.
Freya-radarer var ment som deteksjonsradarer for å detektere fly på lang avstand. Maksimal rekkevidde var ca. 160 kilometer. Radaren var ment å samarbeide med en større radar, FuMo 214 «Würzburg-Riese», som var tyskernes primære målfølgende radar.
Radaren opererte med en bølgelengde på 1,2 meter, 1/10 del av bølgelengden til den daværende britiske radarkjeden Chain Home. Chain Home var bygget ut langs hele den engelske kysten som vendte mot det europeiske fastland. Freya benyttet i tillegg en mye mindre antenne, som gjorde den mer anvendelig, og hadde bedre oppløsning, som gjorde det mulig for operatøren å skille mellom mål, avgjøre målets størrelse og ikke minst å skille mål fra radarstøy.
Freya var i bruk gjennom hele krigen.
Ellsworth Land
Ellsworth Land er den delen av det antarktiske kontinentet som ligger mellom 103°24'V og 79°45'V. Sektoren grenser til Marie Byrd Land i vest, til Bellingshausenhavet i nord, til Antarktishalvøya i nordøst og til den vestre enden av Ronne isbrem i øst. Området øst for 90°V ligger innenfor Chiles territorialkrav i Antarktis, Antártica, mens området øst for 84°V også ligger innenfor det britiske kravet, Britisk Antarktis. Området vest for 90°V er kravløst. Eights Coast strekker seg mellom 103°24'V og 89°35'V, mens Bryan Coast ligger mellom 89°35'V og 79°45'V.
Landområdet består hovedsakelig av et isdekket platå, men omfatter også de majestetiske Ellsworth Mountains og en enkelte spredte fjellpartier som Hudson Mountains og Jones Mountains.
Ellsworth Land ligger nær senter av det området som ble overfløyet av den amerikanske oppdageren Lincoln Ellsworth i november-desember 1935. Det ble navngitt etter ham av US-ACAN i 1962 til minne om den historisk transkontinentale flygningen fra Dundee Island til Rossbarrieren.
Alvise Mocenigo IV
Alvise Giovanni Mocenigo (født 1701, død 1778), var doge av Venezia fra 1763 til sin død.
Liste over ordførere i Lindesnes
Dette er en liste over ordførere i Lindesnes siden 1. januar 1964, da kommunene Spangereid, Vigmostad og Sør-Audnedal ble slått sammen til nåværende Lindesnes kommune.
Torreby
Torreby er et tettsted i Munkedal kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 215 innbyggere.
Torreby slott
Torreby slott fra 1881 ble reist av den norske grossereren Niels Georg Sørensen (1833-1917), som var bosatt i Stockholm. Ved slottet ble det i tidligere tider drevet forsøksdrift med fruktdyrking og -odling, samt husdyrhold og handel med egen dampskipsbrygge. Familien bodde imidlertid ikke på slottet når de var i Torreby; der innlosjerte de sine gjester mens de selv overnattet på den opprinnelige herregården som stod der før slottet ble bygget.
Grosserer Sørensens sønn overtok slottet, men måtte selge det i 1948. Eiendommen ble stående og forfalle inntil den i 1960 ble kjøpt av Stig Widell. Han sørget for å få anlagt golfbane på de tidligere jordene. Etter planen skulle den norske sammenslutningen Festningshotellene åpne for utleie av seks ferieleiligheter i Torreby slott fra mars 2020. Åpningen ble utsatt på grunn av koronaviruspandemien.
Gogebic County
Gogebic County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger lengst vest på den nordlige halvøya (Upper Peninsula) ved Øvresjøen (Lake Superior) og det grenser mot Ontonagon County i nord og Iron County i øst. Det grenser også mot delstaten Wisconsin i sør.
Gogebic Countys totale areal er 3 824 km² hvorav 970 km² er vann. I 2000 hadde fylket 17 370 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Bessemer.
Fylket ble grunnlagt i 1887 av land fra Ontonagon County. Navnet stammer antagelig fra det ojibweindianske ordet bic som betyr fjell.
M60 (maskingevær)
M60 (formelt fullt navn United States Machine Gun, Caliber 7.62 mm, M60) er en familie av amerikanske maskingevær for generell bruk som benytter 7,62 x 51 mm NATO patroner fra et ammobelte med M13 lenker som faller fra hverandre når patronen fjernes. Det er flere typer ammunisjon som er godkjent for bruk i M60-geværet, deriblant helmantlet, sporlys og panserbrytende ammunisjon.
Patrick White
Patrick White (født 28. mai 1912, død 20. september 1990) var en australsk forfatter.
I 1929 ga White under psevdonymet Patrick Victor Martindale ut den privat trykte diktsamlingenThirteen Poems. Den første boken under eget navn, The Ploughman and other Poems, kom i 1935. Senere kom romaner, noveller og skuespill fra hans hånd. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1973.
Flaggkvartermester
Flaggkvartermester var den høyeste underoffisersgraden i Sjøforsvaret frem til revisjonen i 1975. Graden tilsvarte stabssersjant i Hæren og Luftforsvaret. Distinksjonene var 2 brede galloner tilsvarende kvartermester.
Gradene kvartermester I klasse og flaggkvartermester opphørte 1. juli 1975, og befalet fikk henholdsvis offisersgradene fenrik og løytnant. Hærordningen av 1. januar 1977 gjorde at de eldste av de gamle flaggkvartermestrene fikk kapteinløytnants grad.
Cato Olden
Cato Nagy Olden (født 28. august 1981 i Trondheim) er en norsk tidligere ishockeymålvakt som spilte for Rosenborg Ishockeyklubb. Olden har også spilt på TIK og Manglerud Star. Han la opp som aktiv i 2015 for Astor. Han er bror til ishockeyspiller Sondre Olden.
Australia i Eurovision Song Contest
Australia debuterte i Eurovision Song Contest i 2015, i utgangspunktet som en engangshendelse. I debuten var Australia direktekvalifisert til finalen og endte på en femteplass. Det gode resultatet gjorde at Australia fikk delta videre, og i konkurransen året etter kom landet på en andreplass etter å ha vunnet juryavstemningen. Australia har siden blitt en fast deltaker i Eurovision Song Contest, og har fast plass i konkurransen til 2023. Frem til 2021 kvalifiserte landet seg til samtlige finaler, og hadde en 20. plass som dårligste notering. I 2021 mistet Australia sin hittil eneste finale, da Montaigne ikke kvalifiserte seg fra semifinale 1.
Historikk
Australia har historiske og tette bånd til Europa, og en stor del av befolkningen har røtter fra ulike europeiske land. Tilknytningen til Europa var en medvirkende årsak til at den australske kringkasteren SBS startet å sende Eurovision Song Contest allerede i 1983. De første årene ble konkurransen sendt i opptak på grunn av tidsforskjellen, og med kommentarene til BBCs legendariske kommentator, Terry Wogan.
Veien mot Eurovision
Fra 2010 til 2014 holdt SBS sin egen telefonavstemning der australske seere kunne stemme på finalesangene. De australske stemmene ble imidlertid ikke regnet med i det offisielle resultatet i Eurovision Song Contest. Et skritt nærmere deltakelse kom i 2013, da Australia hadde en egen videoreportasje i pausen i andre semifinale. Under finalen i 2014 fikk Australia sitt et eget pausenummer, ledet av Jessica Mauboy, en av landets store artister. Mauboy ble senere landets representant i 2018.
Debuten
Flere ikke-europeiske land som Israel og Marokko har deltatt i konkurransen, siden EBUs kringkastingsområde også omfatter deler av Midtøsten og Nord-Afrika. Australia ligger imidlertid godt utenfor kringkastingsområdet, og SBS er kun partnermedlem i EBU. For å kunne delta må kringkasteren være aktivt medlem av unionen. Australias stadige tettere tilknytning til konkurransen, og det faktum at Eurovision Song Contest hadde 60-årsjubileum i 2015, gjorde at EBU likevel lot Australia få delta i finalen i Wien i 2015. Australia fikk også lov til å stemme i begge semifinalene og finalen. Deltakelsen var i utgangspunktet tenkt som en engangshendelse.
Nyheten vakte stor oppmerksomhet i Australia, og i mars 2015 valgte SSB landets første Idol-vinner Guy Sebastian til å representere Australia. I finalen kom Australia på en sterk femteplass med toppoeng fra både Sverige og Østerrike. Norge ga ti poeng til debutanten.
Ny deltakelse
Den gode plasseringen, kombinert med Australias engasjement, gjorde at EBU lot landet få delta på nytt i Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm. Denne gang måtte Australia gjennom semifinalene, og SBS valgte artisten Dami Im og bidraget «Sound of Silence» til å representere landet. Landets andre forsøk gikk enda bedre enn debuten, og «Sound of Silence» vant juryavstemningen med klar margin. I telefonavstemningen ble Australia nummer fire, slik at landet endte på en andreplass samlet. Paul Clarke, den australske delegasjonslederen, kalte Dami Ims innsats i konkurransen for et «ekte historisk øyeblikk for australsk musikk, et øyeblikk da Europa virkelig åpnet armene sine for oss».
Suksessen gjorde at Australia også fikk delta i 2017, og landet har siden blitt en fast deltaker i konkurransen. Frem til 2019 vurderte imidlertid EBU fra år til år om Australia skulle få delta. I 2019 sikret SBS seg en avtale som gir landet fast plass i konkurransen til 2023. Samme år arrangerte også Australia for første gang en nasjonal finale, Eurovision – Australia Decides, til å velge ut landets bidrag.
Australia fortsatte å kvalifisere seg til finalen hvert eneste år i perioden 2016–2019. I 2021 fikk landet sin dårligste plassering til da, med en 14. plass i semfinale 1. Dette var første og hittil eneste gang Australia ikke kvalifiserte seg til finalen.
Deltakere
Under er en liste over Australias deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten i 2015. {{legend|gold|Vinner}}{{legend|#dcdcdc|Andreplass}}{{legend|#ffdead|Tredjeplass}}{{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Stemmehistorikk
Tabellene under omfatter australske poeng gitt og mottatt i finaler. Poeng i semifinaler er ikke inkludert i tallene. Tallene er hentet fra ESC Database.
Anne-Lise Kristensen
Anne-Lise Kristensen (født 27. oktober 1965) er Helse- og sosialombud i Oslo kommune. Kristensen er utdannet sosionom fra Høgskolen i Oslo, 1991. Hun har 1. avdeling juss fra Universitetet i Oslo, 2002 og helserett fra Høgskolen i Lillehammer, 2010.
Australia i Eurovision Song Contest
Kommentatorer og poengopplesere
Australske SBS startet å sende konkurransen på fjernsyn i 1983 og brukte BBCs kommentarspor med Terry Wogan frem til 2001. Kanalen brukte igjen BBC-kommentaren i 2002, og igjen fra 2005 og frem til Wogans pensjon i 2008. Fra 2009 har SBS brukt egne kommentatorer.
Anne-Lise Kristensen
Det var et enstemmig forretningsutvalg som vedtok å tilby Kristensen stillingen i møte 21. juni 2010.
United Artists Records
United Artists Records var et amerikansk plateselskap som Max E. Youngstein grunnla i 1957 for å gi ut filmmusikken til filmene fra United Artists. Selskapet begynte imidlertid også å gi ut musikk i alle sjangere.
Mladá Boleslav varmekraftverk
Mladá Boleslav varmekraftverk er et kullkraftverk i Tsjekkia. Det har en installert produksjonskapasitet på 540 MW, og brenselkilden er brunkull. Operatør er det tsjekkiske energiselskapet CEZ.
Hilde Anita Nyvoll
Hilde Anita Nyvoll (født 29. mai 1976) er en norsk lokalpolitiker (Ap). Fra 2019 er hun ordfører i Nordreisa kommune. Hun var sametingsrepresentant fra 2005 til 2013 og var/er vararepresentant til Stortinget 2009–2013 og 2017–2021.
Biografi
Hun er utdannet innen markedsføring og IT, blant annet fra Høgskolen i Finnmark (3-årig IT-utdanning) og Unitec Auckland i New Zealand.
Hun var sametingsrepresentant fra 2005 til 2013. På Sametinget var hun medlem i plan- og finanskomiteen, leder i valgkomiteen og medlem i møtelederskapet. Hun var APs representant nr. 1 for valgkrets 3 Nordre ved sametingsvalget 2009. Hun var medlem av medlem av Sametingsrådet og Plan- og finanskomiteen fra 2007. Før dette, fra 2005-2007 var hun medlem av Oppvekst- og utdanningskomiteen, og var samtidig leder for Sametingets kontrollkomité.
Ivan Kramskoj
Ivan Nikolajevitsj Kramskoj (russisk: Иван Николаевич Крамской; født i Ostrogozjsk, død  i St. Petersburg) var en russisk kunstmaler og kunstkritiker. Han var initiativtaker til kunstnerforeningen Peredvizjniki som ble grunnlagt i 1870.
Bakgrunn
Kramskoj var av småborgerlig bakgrunn, født i Ostrogosjsk i nærheten av Voronezj. Fra 1857 studerte han ved Det keiserlige kunstakademiet i St. Petersburg, der han oppnådde to priser.
Da kunstelevene krevde at de selv skulle få velge sine emner, reagerte ledelsen av akademiet sterkt avvisende.
Kunstner
Senere, da akademiet som obligatorisk emne for en konkurranse bestemte "Gjestebud i Valhall", brøt 14 yngre kunstnere med Kramskoj i spissen ut av den akademiske skolen. De dannet et eget kunstnerlaug kalt Kunstner-artellet.
Under påvirkning av ideer fra russiske, revolusjonære demokrater hevdet Kramskoj et kunstsyn der han stilte krav om at kunstneren skulle tjene samfunnet, prinsippet om realisme i kunsten, dessuten moralsk innhold og nasjonalitet. Kramskoj ble en intellektuell leder for demokratisk innstilte kunstnere. I 1870 grunnla han sammen med likesinnete kunstmalere en forening for vandreutstillinger, kalt Peredvizjniki. I alle år var han en stødig forsvarer av denne kunstnergruppens mål.
Kramskojs kunstneriske styrke lå i portrettet, noe det finnes mange bevis på i Tretjakovgalleriet i Moskva (Nekrasov, Saltykov, Dmitrij Grigorovitsj, Tolstoj m. fl.). I dette galleriet finnes også hans kjente maleri «Kristus i ørkenen» og «Utrøstelig sorg» (bilde av hustruen hans ved et barns død). Til tross for at Kramskoj var ujevn i sine verk og ikke hadde anlegg for større komposisjoner, var han en av Russlands fremste malere i sin tid. Særlig gjennom opposisjonen mot akademiets foreldete stillover hadde han som person stor innvirkning på den moderne russiske malerkunsten.
93 (tall)
93 (nittitre, også skrevet treognitti på riksmål) er det naturlige tallet som kommer etter 92 og kommer før 94.
93 er et oddetall.
93 er atomnummeret til neptunium.
93 er retningsnummeret for telefonsamtaler til Afghanistan.
Liste over Buffalo Sabres-spillere
Dette er en liste over spillere som har spilt for Buffalo Sabres i National Hockey League (NHL). en inkluderer spillere som har spilt minst en kamp enten i sesongen eller sluttspillet. Denne listen inkluderer ikke spillere som bare har spilt med laget i før-sesongen.
Den 15. oktober 2008, hadde 35 keepere og 332 utespillere spilt en kamp med Buffalo Sabres siden laget ble med i NHL før 1970-1071 sesongen. Statistikken er komplett frem til 2007-08 sesongen
Syv tidligere Buffalo Sabres spillere er valgt inn i Hockey Hall of Fame: Dick Duff, Grant Fuhr, Clark Gillies, Dale Hawerchuk, Tim Horton, Pat LaFontaine og Gilbert Perreault. Dominik Hasek vant to Hart Memorial Trophies som MVP mens han spilte for klubben.
Tabellnøkkel
Fredet trøye/valgt til Hockey Hall of Fame
Spilte for Sabres under 2008–09 sesongen
118 (tall)
118 (ett hundre og atten) er det naturlige tallet som kommer etter 117 og kommer før 119.
118 er et partall.
118 er atomnummeret til oganesson.
118 er CXVIII i romertall.
Grigorij Mjasojedov
Grigorij Grigorjevitsj Mjasojedov russisk: Григорий Григорьевич Мясоедов, (født i Pankovo i det som i dag er Orjol oblast i Russland, død  i Mjasojedov, Grigorij) var en russisk kunstmaler og gravør og en av de ledende representantene i Peredvizjniki-gruppen.
Mjasojedov var født i Pankovo, et nybyggerområde i enten Orjol eller Tula-guvernementet. Faren, en godseier av landadelsætt, var forfatter av Statistisk-økonomisk oversyn for den sørlege delen av Tula Guvernementet, utgitt i 1849.
Mjasojedov studerte kunst ved Det keiserlige kunstakademiet i 1853–1863. Han var på reiser til Frankrike, Tyskland, Spania og Italia, men var til daglig bosatt i St. Petersburg. Sine siste dager bodde Mjasojedov på herregården sin Pavlenki i Poltava.
Blant de fremste verkene hans er Landdagsbøndene spiser middagsmat, Grigorij Otrjepjevs flukt fra serveringsted (=korchma) på grensen mot Litauen og Slåttefolk.
Opatovice kullkraftverk
De totale CO2-utslippene gikk litt ned i 2008 og var ca. 2 476 000 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,57 mill tonn.
Finn Wisløff
Finn Georg Brun Wisløff (født 24. august 1943) er en norsk lege og medisinsk forsker. Wisløff er professor II ved Universitetet i Oslo og overlege ved Hematologisk avdeling ved Ullevål universitetssykehus. Wisløff var dekan ved Det medisinske fakultet fra 2007 til 2010.
Wisløffs doktorgradsavhandling fra 1975 hadde tittelen «Studies on human lymphocyte cytotoxicity in vitro».
Jonas (roman)
Jonas er en roman av Jens Bjørneboe, utgitt i 1955.
Boken har en sammensatt fortelling hentet fra flere ulike miljøer, med vekt på fire ulike biografier som alle til syvende og sist er knyttet sammen, og spenner opp et lerret fra Weimarrepublikkens Tyskland til 1950-tallets Norge. Romanens hovedperson Jonas er en førsteklassing i Norge, som tidlig i romanen møter et offentlig skolesystem som ifølge Bjørneboe blir stadig mer styrt av «salamanderne», et uttrykk for den trangsynte kulturfiendtligheten Bjørneboe mener å se i samtiden. Romanen blir ofte tolket som et angrep på den offentlige sosialdemokratiske enhetsskolen i 1950-tallets Norge, og har en varm skildring av en alternativ form for pedagogikk, som minner mye om den som praktiseres ved steinerskolene. Selv om skolen aldri nevnes ved navn er denne skolen en dårlig skjult henvisning til steinerskolen i Oslo, der både Bjørneboe og hans kone Lisel Bjørneboe da jobbet som lærere, og den sentrale figuren «Johannes Marx» bygger på Lisels egen livshistorie.
Jonas vakte betydelig debatt da den kom ut og har hatt stor betydning for den senere utviklingen av norsk skole. Romanen har imidlertid et langt videre fokus enn bare skoledebatten, og Bjørneboe forsøker å gi en mer allmenn skildring av temaet menneskelighet. Bjørneboe bruker bl.a. samnorskstrevet som et uttrykk for kulturløsheten og umenneskeligheten under salamandernes regime. Romanen er en av Bjørneboes mest kjente og selger fortsatt i store opplag.
Handling
Handlingen i romanen er sammensatt, og det finnes flere tråder og mønster i den kompliserte veven som utgjør helheten. Den handlingstråden som har fått mest oppmerksomhet, dreier seg om de dramatiske begivenhetene som skoleeleven Jonas Andreassen gjennomlever. Han kommer fra en enkel arbeiderfamilie, vantrives på den offentlige skolen, rømmer, blir funnet og får hjelp til å begynne på en annerledes skole der han etter hvert finner seg til rette. Skolekritikk og samfunnskritikk henger intimt sammen, og fortellingen om Jonas inngår i et stort perspektiv.
Fortellingen om Jonas
Boka åpner in medias res:
Faren til Jonas har vært til sjøs i 28 år og jobber nå som vaktmester, mens moren vasker for folk. Foreldrene er omsorgsfulle og glade i sitt eneste barn.
Jonas gleder seg til å begynne på skolen, og han har det bra den første tiden. Han følger rett nok ikke veldig godt med i timene, og har lett for å dagdrømme. Han lurer både frøken Bøe og seg selv til å tro at han kan lese ved å lære seg utenat de linjene han får i lekse. Egentlig kan han ikke lese ved utgangen av første klasse.
Lærer Stranges autoritære framgangsmåte blir lydig fulgt av frøken Bøe. Den aldrende, og barnekjære overlærer Jochumsen, som har mer erfaring og tar hensyn til at barn er forskjellige, får mindre og mindre makt ved skolen. Jonas står derfor i alvorlig fare for å havne på en spesialskole for barn med svekkede sjelsevner, også kalt «Iddioten», mot Jochumsens vilje. Jochumsens makt blir systematisk undergravd av den unge lærergenerasjonen med den ambisiøse Strange i spissen. Han oppnår til slutt å bli overlærer etter Jochumsen.
Jonas er overbevist om at han når som helst kan havne på «Iddioten», og lever i konstant frykt, noe som resulterer i sengevæting og stamming. Da Jonas blir hentet ut av klasserommet for å testes, blir han fra seg. Han straffer seg selv ved å stille seg i en iskald dam midt på vinteren, hvilket resulterer i alvorlig lungebetennelse. I løpet av Jonas' sykefravæer, mottar Jochumsen et brev om at Jonas skal flyttes til «Iddioten». Jochumsen kaster brevet i papirkurven, men hans krefter er brutt, og han dør etter kort tid. Da Jonas kommer tilbake til skolen, blir han venn med Bobbi som er såkalt "tyskerunge". På grunn av sin utsatte posisjon, hevder han seg ved å gjøre mest mulig faenskap, og blir utvist. En 17. mai blir han utsatt for et kobbel medelever som gripes av en kollektiv lynsjestemning. De jager i flokk slik at Bobbi havner under en trikk og omkommer. Jonas er vitne til det som skjer.
I mellomtiden har Jonas rømt. Han er kommet seg om bord på en båt på vei til Bergen. Han blir til slutt funnet, syk og elendig, og tatt hånd om av mannskapet, og da spesielt av «Jungmannen». Etterhvert som Jungmannen vinner Jonas' fortrolighet, forteller han hele sin sørgelige skolehistorie. Da Jonas kommer hjem til Oslo igjen, har hans onkel, med god hjelp av søstrene Abrahamsen, greid å skaffe ham plass på den andre skolen. Navnet på skolen blir aldri nevnt. Skolen har imidlertid stor likhet med Rudolf Steinerskolen i Oslo. Der var Bjørneboe selv lærer i flere år.
På skolen trives Jonas. Her blir han ikke utsatt for press som i den offentlige skolen. Læreren, den erfarne Back, har opplevd barn med likende problemer som dem Jonas har, og lar ham være i fred, samtidig som han viser en omsorg som Jonas aldri har opplevd på skolen tidligere. Her får han ekstraundervisning sammen med andre elever som også har lese- og skrivevansker. Jonas opplever nok å få juling av noen elever på denne skolen også, men lærer Back er snar til å oppfatte og til å ordne opp. I sommerferien lengter Jonas tilbake til skolen. Det viser seg at Jonas ikke er dummere enn andre barn, ja, at han har mer fantasi og tiltak enn de fleste. Og etter hvert lærer også han å lese. Mot slutten føres de ulike handlingstråder sammen, og boken avrundes slik:
Flere skjebner
Men Jonas handler som før sagt, ikke bare om tittelpersonen. Romanuniverset rommer flere livsskjebner. Vi får bl.a. del i Jochumsens skjebne og blir godt kjent med hans gode venn Werner og hans kloke kone, Paula. Og ikke minst får vi del i livsskjebnene til Jungmannen og Johannes Marx. Den sistnevnte er overlærer på den alternative skolen da Jonas blir elev der. Johannes Marx, navnet skaper assosiasjoner både til kjærlighetens apostel i Det nye testamentet og til sosialismens ideolog, Karl Marx. Johannes Marx har smertelig erfart den tyske nazismens grusomheter på kroppen og er varig preget av det i sinn og skinn. Nazisme er et gjennomgående tema. Boken viser imidlertid at nazisme kan kamuflere seg der man aller minst venter det, f.eks. hos de ærgjerrige og fantasiløse 'salamanderne' som holder på å få makt i den offentlige skolen og i samfunnet i Norge på 1950-tallet.
Menneskelighet mot umenneskelighet
Romanen Jonas er en anbefaling av en menneskevennlig skole som tilgodeser barnas beste, og som gir dem del i kulturverdier i form av nedarvede fortellinger som gjemmer i seg gammel visdom. Typisk nok går den kultiverte overlærer Jochumsen, som elsker sine elever, og ikke minst førsteklassingene, til grunne når de udannede salamandrene får makt i skole og samfunn. Som alternativ til salamandernes skole, stiller Bjørneboe Johannes Marx' og lærer Backs skole, der verken elever eller lærere er fullkomne, men der fantasi, raushet, medmenneskelighet og sans for menneskers ulikhet råder. Hit sender til slutt også Birgers far, som har mye å utsette på den offentlige skolen, sin sønn. Også den lektorutdannede Jungmannen havner på denne skolen etter hvert, til å begynne med som en slags observatør. Til slutt er han blitt lærer på skolen.
Scientific pitch notation
Scientific pitch notation er en av mange metoder som gir navn til notene i den kromatisk skala ved å kombinere en bokstav, et fortegn, og et nummer som identifiserer tonens oktav. Det som kalles enstrøken c (natura) eller middel C blir C4. Definisjonen av scientific pitch notation i denne artikkelen er slik den ble vedtatt av Acoustical Society of America i 1939, hvor C0 er i nærheten av den lavestklingende hørbare frekvens; ca. 16 Hz.
Jonas (roman)
Menneskelighet mot umenneskelighet
Riksmålsmannen Bjørneboe lar for øvrig samnorskstrevet være ett av flere uttrykk for kulturløsheten i den offentlige skolen under salamandernes regime.
Scientific pitch notation
Scientific pitch notation brukes ofte til å spesifisere et instruments omfang. På denne måten unngår man problemet med at andre systemer ikke tar hensyn til at mange instrumenter er transponerende, samtidig som at man likevel ikke trenger bruke frekvenstall.
Liknende systemer
Notasjon som ser ut til å være scientific pitch notation kan av og til dog være basert på en alternativ oktavnummerering. For eksempel bruker ofte software og hardware basert på MIDI C5 eller C3 for å angi C4 (middel C eller c').
Tabell over notenes frekvenser
I tabellen brukes engelske notenavn (B i stedet for H).
Jonas (roman)
Skjønnlitterær skolekritikk
Bjørneboes bok er bl.a. et bidrag til skolekritikktradisjonen, en tradisjon som Henrik Wergeland kan sies på ha innledet i Norge med farsemoraliteten Irreparabile Tempus(1828), dvs. 'Den uerstattelige tid'. Senere kom Alexander Kielland med romanen Gift (1883). En nyere representant for tradisjonen er Aslaug Høydal med bøker som Dyr last (1963) og Tårer i sand (1969). Berømte representanter for tradisjonen i henholdsvis England og Danmark er Charles Dickens med bl.a. Hard times (1854) og Hans Scherfig med Det forsømte forår (1940). Romanen Jonas angriper først og fremst skolesystemet i Norge på 1950-tallet. Dette blir mer og mer influert av de fantasiløse, karrierebevisste såkalte 'salamanderne', et begrep Bjørneboe hadde fra Karel Čapeks bok Salamanderkrigen. Salamanderne framstår gjennomgående som ukultiverte og skremmende døve for barns sårbarhet og behov. En typisk salamander er den ærgjerrige lærer og overlærer, «Strange». Navnet kan være inspirert av en skoleinspektør i Dickens' Hard times (på norsk, Strenge tider). Han har et navn som i norsk oversettelse blir omtrent herr 'La-oss-kvele-barn'. (Jf. at Strange gir assosiasjoner til verbet strangulere=kvele). Dickens' bok kom ut omtrent 100 år før Jonas.
Thorbjørn Jaglands regjering
Thorbjørn Jaglands regjering var en ren Arbeiderparti-regjering. Den satt fra 25. oktober 1996 til 17. oktober 1997.
Utnevning og forhistorie
Stortingsvalget i 1993 ga grunnlag for at Gro Harlem Brundtland og Arbeiderpartiet kunne regjere videre. Selv om folkeavstemningen om EU-medlemskap høsten 1994 var et nederlag for regjeringen, som hadde anbefalt velgerne å stemme ja, fortsatte Brundtland å regjere.
Den 23. oktober 1996 skulle Stortinget holde spørretime, men stortingspresidenten ga Brundtland ordet til en kort redegjørelse. Brundtlands redegjørelse var kort:"Vi går nå mot et nytt stortingsvalg og inn mot en ny fireårig stortingsperiode. Jeg mener det vil være riktig at Regjeringens ledelse og sammensetning bør være avklart i god tid før valget. Jeg har på denne bakgrunn orientert Kongen om at jeg i statsråd på fredag [25. oktober] vil søke avskjed."Brundtlands etterfølger var partiformann Thorbjørn Jagland, som også fikk oppdraget å danne regjering. Da Brundtland gikk av som statsminister 25. oktober ble Jagland utnevnt som statsminister.
Regjeringens arbeid
Regjeringen tiltrådte med elleve måneder til neste stortingsvalg. Jagland valgte imidlertid å gjøre endringer i regjeringens kurs. I tiltredelseserklæringen varslet han at regjeringens store prosjekt ville være et langtidsprogram med kallenavnet "Det Norske Hus - år 2000".
Drøyt en måned etter tiltredelsen måtte Terje Rød-Larsen gå av som planleggingsminister etter avsløringer om uegentligheter i forbindelse med fiskeriprosjektet Fideco på 1980-tallet. Som ny planleggingsminister utpekte Jagland Bendik Rugaas, som var nasjonalbibliotekar. Rød-Larsen var ment å spille en viktig rolle i arbeidet med Det norske hus, og hans avgang ble derfor et stort slag mot regjeringen.
I løpet av regjeringsperioden inntraff også Berge Furre-saken, som førte til at Grete Faremo måtte gå av som olje- og energiminister. Faremo var justisminister i Brundtlands regjering da Politiets overvåkingstjeneste (POT) hadde bedt tysk etterretningstjeneste om informasjon om blant annet Berge Furre. Furre satt da i Lund-kommisjonen, som skulle undersøke POTs overvåkingspraksis i etterkrigstiden. Faremos etterfølger ble Ranveig Frøiland, som senere måtte håndtere opptakten til gasskraftsaken.
Regjeringens avgang
I 1990 og 1993 hadde både Senterpartiet og Kristelig Folkeparti pekt på Arbeiderpartiet som regjeringsparti. Våren 1997 endret imidlertid begge partiene kurs, og gikk til valg på en sentrumsregjering sammen med Venstre. Ettersom Høyre og Fremskrittspartiet heller ikke ønsket en Ap-regjering, var det nå langt mer usikkert om Ap ville ha et grunnlag for å regjere videre hvis spørsmålet ble satt på spissen.
I august 1997 uttalte Jagland i et intervju med VG at hvis Arbeiderpartiet gikk tilbake, ville partiet ta konsekvensene av det. I VG 21. august 1997 ble dette konkretisert til et ultimatum, som ble kjent som 36,9. På dette tidspunktet lå partiet klart under valgresultatet fra 1993.
I stortingsvalget 1997 gikk Ap tilbake fra 36,9 til 35 prosent, og tapte to mandater (fra 67 til 65). Jagland holdt sitt løfte, og varslet allerede valgnatten at han ville trekke seg som statsminister. Den 17. oktober ble Kjell Magne Bondevik utnevnt som statsminister for sentrumsregjeringen.
Modell–visning–kontroller
Modell–visning–kontroller (engelsk: model-view-controller, MVC) er et designmønster anvendt i programvareutvikling. Et MVC-program deler programmet opp i data (model) og brukergrensesnitt (view), slik at endringer i brukergrensesnittet ikke vil ha noen innvirkning på hvordan dataene håndteres, og vice versa. Det bruker et mellomliggende komponent for å kommunisere mellom view og model – controller.
MVC kombineres ofte med konseptet objektorientert programmering, hvor dataenkapsulering er sentralt. M i MVC, som står for "model", forekommer oftest som en representasjon av en klasse som representerer et objekt. Som eksempel, en "model" av klassen "menneske" representeres med en serie egenskaper og funksjoner (eller metoder) gjennom en instans av gitt klasse. Denne instansen tar vare på data om f.eks en person, e.g. navn, alder, etc.