cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bojinka-planen
Til tross for nøye og grundig planlegging ble det hele forpurret da en kjemisk brann tiltrakk seg filippinsk politis oppmerksomhet. Politiet på Filippinene var allerede i høy beredskap idet Paven skulle ankomme landet den 11. januar, og brannen oppstod sent den 6. januar. Yousef og Mohammed klarte ikke å iverksette noen av de tre angrepene. Det eneste dødsfallet kom av en testbombe, plassert av Yousef på et Philippine Airlines-fly, flight 434. Denne testbomben drepte én person og skadet ti andre. De to terroristene anbragte også to bomber i henholdsvis et filippinsk kjøpesenter og et filmteater.
Terminologi og etymologi
Terrorplanen har dessuten blitt kjent under variantene Oplan Bojinka, Operation Bojinka, Project Bojinka, og Bojinga. FBI beskrev Operation Bojinka som en plan for «48 timer med terror». Flere medier, blant annet tidsskriftet Times Asia-utgave, hevdet feilaktig at ordet Bojinka betyr «høyt smell» på serbokroatisk. Bojinka ligner det russiske ord боженька (bozjinka, noen ganger skrevet божинька med en entydig «i»-lyd),som er en diminutivform av det russiske ord for God, бог.
Finansiering
De økonomiske midlene til aksjonene fikk Ramzi Yousef og Khalid Sheikh Mohammed fra Osama bin Laden og Hambali, og fra frontorganisasjoner styrt av Mohammed Jamal Khalifa, bin Ladens svoger. Det var afghaneren Wali Khan Amin Shah som styrte finansieringen. Han fikk sin kjæreste og andre kvinner i Manila til å hvitvaske pengene som ble skaffet tilveie. Blant disse kvinnene var flere barvertinner, og én var ansatt i en KFC-restaurant. De ble bestukket med gaver og feriereiser slik at de kunne opprette bankkonti som pengene ble satt inn på.
Et selskap kalt Konsojaya bidro også økonomisk til Manila-cellen ved å hvitvaske penger som ble tilspilt den. Konsojaya var et frontselskap som var opprettet av lederen av Jemaah Islamiyah, en indoneser ved navn Riduan Isamuddin, også kjent som Hambali. Wali Khan Amin Shah var i styret for selskapet.
Planlegging
Så snart Yousef ankom Manila sammen med andre «afghanistan-arabere» som opprettet celler i Manila, begynte han å bygge bomber. Yousef hadde dukket opp i Singapore med Shah tidligere på høsten 1994, og skaffet seg visum til Filippinene der. Han forlot Manila for flere dager, men ble møtt av islamistiske utsendinger da han kom tilbake til Metro Manila. De bad ham da om å angripe USAs president Bill Clinton, som skulle besøke Filippinene den 12. november 1994 som del av en femdagers rundreise i Asia. Yousef vurderte flere måter å få drept presidenten på, som å plassere atombomber ved bilkortesjens rute, avfyre et Stinger-missil mot Air Force One eller presidentens limousin, avfyre ballistiske raketter mot Manila og drepe ham med det kjemiske våpenet fosgen. Han oppgav planene idet de forekom ham for vanskelige å gjennomføre mot presidenten. Men han inkorporerte som et nytt element i Bojinkaplanen å i stedet drepe Paven.
I 1994 begynte Yousef og Khalid Sheik Mohammed å teste ut flyplass-sikkerheten. Yousef bestilte en flyreise mellom Kai Tak International Airport i Hongkong og Taiwan Taoyuan International Airport nær Taipei. Mohammed booket en reise fra Ninoy Aquino International Airport nær Manila til Kimpo International Airport nær Seoul. De to hadde allerede omgjort fjorten flasker med kontaktlinseløsning til flasker med nitroglyserin, som var lett å få fatt på i Filippinene. Yousef hadde tapet en metallstang under fotsålen som skulle kunne brukes som detonator. De to hadde på seg smykker og klær med metall for å distrahere flyplassikkerheten. For å underbygge en dekkhistorie om at de skulle besøke kvinner, hadde de med kondomer i bagasjen.
Den 8. desember flyttet Yousef til Doña Josefa Apartments under aliaset «Najy Awaita Haddad» og utgav seg for å være marokkaner. Manageren Edith Guerrera lo med resepsjonisten etter at de to mennene bad om nye registeringsblanketter. «Kanskje har de glemt navnene sine» sa hun da de første var blitt revet opp. Yousef hadde ved et uhell ditsatt sitt ekte navn på første blankett. Han ønsket ikke å etterlate seg spor til sin identitet for lang tid før angrepene.
Yousef hadde forhåndsbestilt en suite, rom 603, betalt et depositum på Php 80.000 (filippinske peso), lagt til ytterligere 40,000 peso før han tok heisen opp til rommet. En medsammensvoren kalt Abdul Hakim Murad kom til Manila med Yousef og bodde i samme leilighet.
Leilighetene var i distriktet Malate, 200 meter fra Den Hellige Stols nuntiatur (ambassade) i Filippinene, og 500 meter fra Manila Police Station nr. 9 på Quirino Avenue. Ett av vinduene i rom 603 skuet ned mot den rute pavens kortesje ville ta.
Folk fattet mistanke til mennene i rom 603. De var så hemmelighetsfulle. Ifølge Guerrera fremstod de som de var kommet for å studere, og de så slik ut. Men de sikkerhetslåste døren enten de var inne eller ute, og bad ikke om renhold. Mennene, som hadde kjemiske svimerker på hendene, bar inn bokser og fikk aldri noen til å bære dem for seg. Boksene inneholdt kjemikalier fra salgssteder i Manila og Quezon City i Metro Manila. Yousef brukte dette for å lage sine bomber.
Mohammed utgav seg for å være saudisk eller qatarsk kryssfinéreksportør ved navn «Abdul Majid». Yousef og Mohammed hadde begynt planleggingen av Operation Bojinka.
Prøvebomber: kjøpesenter, filmteater, 747-fly
Yousefs første operasjonelle utprøving av bombene sine var i en mall, det vil si et kjøpesenter, i Cebu City. Bomben detonerte flere timer etter at han hadde plassert den i et generatorrom. Den forårsaket mindre skader, men beviste for Yousef at den fungerte.
Den 1. desember anbragte hanm en bombe under et tilskuersete i en av kinosalene i Greenbelt Theatre i Manila for å utprøve hva som ville skje hvis en bombe eksploderte under et flysete. Bomben gikk av, og flere ble såret.
Den 11. desember 1994 ferdiggjorde Yousef nok en bombe, med en tiendedel av sprengkraften det var meningen å bruke for de endelige storangrepene, i toalettet i et fly. Han anbragte den inne i livvesten under sitt sete (26 K) og steg av flyet da det ankom Cebu. Yousef hadde bordet flyet under navnet Armaldo Forlani, med falsk italiensk pass. Dette var Philippine Airlines Flight 434 som skulle fra Manila til Narita ved Tokyo, men med stopp i Cebu. Yousef hadde satt tidsutløseren til fire timer etter han selv steg av. Bomben eskploderte idet flyet var over den japanske øya Minamidaitō som var del av prefekturet Okinawa. Den japanske forretningsmannen Haruki Ikegami satt da på setet og ble drept; ytterligere ti passasjerer ble skadet. Flyet hadde 273 passasjerer. Eksplosjonen blåste et hull i gulvet og medførte også at en rekke kontrollkabler i taket ble kuttet, blant annet kontrollen av flyets høyre balanseror og dessuten fratok både pilotens og førsteoffiseren meget av styrekontrollen. Normalt ville sete 26K ha vært konfigurert til et punkt direkte over drivstofftankens midte, og bombedetonasjon der torde ha ført til en eksplosjon med dramatisk ødeleggende effekt. Men dette særskilte flyet, som var en tidligere Scandinavian Airlines-maskin, hadde en seteplan som gjorde at 24F der var to rekker forut for det som ville ha vært det normale. Pilotene klarte å kontrollere dette Boeing 747-200-flyet såpass at de klarte å bryte krapt vestover og nødlande på Okinawas Naha Airport. Yousef hadde imidlertid verifisert at denne bomben med én tidels sprengkraft var av dødelig styrke, og dermed velegnet til terrorplanens «Fase II».
Fase I: Drepe pave Johannes Paul II
Planens første fase var å ta livet av pave Johannes Paul II mens han besøkte Filippinene under Verdensungdomsdagen i 1995. Det var anmeldt et rekordstort antall unge katolikker til møtet - og det ble da også den største katolske verdensungdomsdagen noensinne (pr 2019), med 400.000 deltakere fra hele verden. Pavemessen i sentrum samlet rundt fem millioner. Et angrep på paven ved denne anledning ville dermed gjøre et særlig sterkt inntrykk. Den 15. januar 1995 skulle en selvmordsbomber kledt i prestedrakt slå til idet Johannes Paul II passerte ham i bilkortesjen på dens lange ferd fra nuntiaturet i Manilas sentrum mot presteseminaret San Carlos Seminary i Makati. Drapsmannen skulle komme seg så tett på paven som mulig og detonere seg selv. Dette angrepet skulle tjene som en distraksjon mot den påfølgende angrepsfasen. Forut for januar 1995 var omlag 20 menn blitt trent opp for å utføre dette angrepet.
Detaljene vedrørende fase I ble funnet under etterforskningen i rom 603 i Doña Josefa Apartments.
Fase II: Samtidige bombinger av mange passasjerfly
Neste fase av planen skulle omfatte i det minste fem terrorister; Yousef, Shah, Murad og to man ikke kjenner navnet til. Den skulle innledes 21. januar og være fullført dagen etter: Man aktet å plassere bomber på 11 fly med kurs for USA og som hadde mellomlandinger forskjellige steder i Østasia eller Sørøstasia. Samtlige av flyene hadde slike mellomlandinger. Bombene skulle anbringes i livvester under setene på første strekning, og terroristen skulle så stige av. Han ville så borde ett, eller to, ytterligere fly, og gjenta operasjonen. Etter å ha fullført dette skulle de alle komme seg på flyvninger til Karachi i Pakistan. Ingen av dem trengte således noe visum til USA ettersom de ikke hadde kjøpt billetter til flyenes endelige destinasjoner, men bare til asiatiske destinasjoner.
Det ble valgt å bombe amerikanske flyselskapers flyvinger i stedet for asiatiske, for å maksimere sjokkeffekten i den amerikanske allmenhet. De terroristene som skulle utføre aksjonen ble gitt kodenavn som de sammensvorne benyttet ved planleggingen: «Zyed», «Majbos», «Markoa», «Mirqas» og «Obaid». Eksempler: Obaid, som var Abdul Hakim Murad, skulle først plassere en bombe i United Flight 80, og så returnere til Singapore på en annet United-flight som han også skulle plassere en bombe på. Og Zyed, sannsynligvis Ramzi Yousef, skulle ramme Northwest Flight 30, en United-flight fra Taipei til Honolulu, og en United-flight fra Bangkok til Taipei som skulle ende i San Francisco.
Eksplosivene skulle tidsinnstilles til å gå av innen flyreisene var avsluttet og passasjerene var ute. Flyene ville ha eksplodert nesten samtidig over Stillehavet eller Sørkinahavet. Var den blitt gjennomført med den planlagte effekt, ville mange tusen blitt drept, og internasjonal luftfart antagelig blitt innstilt verden rundt. Den amerikanske regjering anslo at man måtte ha regnet med rundt 4.000 drepte dersom planen var blitt iverksatt. (Til sammenligning ble omlag 3.000 drept under 11. september-angrepene i 2001 i USA.)
Dersom Fase II var gått etter planen ville det hva gjaldt dødsofre ha vært den nyere histories mest ødeleggende terroristangrep.
Bombene
«Mark II» «mikrobomber» hadde som timere digitalklokker av typen Casio, stabilisatorer som så ut som baller av bomull, og en uoppdagelig mengde nitroglyserin som eksplosiv. Det var også andre viktige ingedienser: glycerin, nitrat, svovelsyre og svært små konsentrasjoner av nitrobensen, sølvasid (sølvtrinitrid), og flytende aceton. To 9-volts batterier i hver bombe var energikildene. Batteriene ville være knyttet til lyspærefilamenter som ville detonere bomben. Murad og Yousef benyttet en SCR (silicon controlled rectifier, halvlederstyrt likeretter) som koblingsbryter for å trigge filamentene til å detonere bomben. Andre justeringer til klokken var så diskrete og små at armbåndsurene kunne bæres på vanlig måte.
Yousef fikk batteriene forbi sikkerhetskontrollen under sin prøvebombing den 11. desember av Philippine Airlines Flight 434 ved å skjule dem i hulrom i hælene på sine sko. Yousef smuglet nitroglyserinen i en liten beholder som fremstod å være for rensing av kontaktlinser.
Fase III: Flyangrep mot CIA
Abdul Hakim Murads tilståelse avslørte Fase III under Manila-politiets avhør av ham. Denne skulle gå ut på at Murad enten leide, kjøpte eller kapret et lite fly, helst en Cessna. Flyet skulle fylles med eksplosiver og krasjlandes inn i Central Intelligence Agencys hovedkvarter i Langley-området i Fairfax County i Virginia. Murad hadde tatt flyutdannelse i North Carolina, og var allerede påtenkt som selvmordspilot.
Det var alternative planer om å kapre et tolvte passasjerfly og benytte dette i stedet for et småfly, antagelig på grunn av Manila-cellens voksende frustrasjon med eksplosiver. Det var farefullt å utprøve eksplosiver i en leilighet, og det økte oppdagelsesrisikoen. Khalid Sheik Mohammed var antagelig den som så på den alternative planen.
En rapport fra Filippinene til USA den 20. januar slo fast: «Hva vedkommende har i tankene er å borde et hvilket som helst amerikansk passasjerfly som om han var en alminnelig passasjer. Han kaprer så nevnte fly, tar kontrollen i cockpit og stuper det inn i CIAs hovedkvarter.» (What the subject has in his mind is that he will board any American commercial aircraft pretending to be an ordinary passenger. Then he will hijack said aircraft, control its cockpit and dive it at the CIA headquarters.)
En annen plan som ble vurdert var kapringen av en rekke flere fly. Da syntes det å ha vært overveiet mål som World Trade Center (New York City), The Pentagon (Arlington i Virginia), United States Capitol (Washington DC), Det Hvite Hus (Washington DC), Sears Tower (Chicago) og U.S. Bank Tower (Los Angeles). I sitt avhør med de filippinske etterforskere forut for Operasjon Bojinka gikk på tverke sa Abdul Hakim Murad av denne delen av planen var blitt lagt til side idet Manila-cellen ikke klarte å rekruttere nok folk til så mange kapringer. Denne planen ble imidlertid grunnlaget for noe mindre anlagte angrepene seks år senere mot World Trade Center og Pentagon.
Oppdagelse og avbrytelse av Oplan Bojinka
Abdul Hakim Murad hadde utløst en kjemisk brann i kjøkkenkummen i rom 603 på sjette etasje av Doña Josefa idet han tømte vann over en substans. Brannen ble oppdaget klokken 11 om kvelden etter at beboere hadde klaget på en merkelig lukt. Edith Guerrera, leilighetskompleksets eier, tilkalte brannvesenet, men brannen hadde brent seg ut av seg selv. Yousef og Murad hadde sagt til brannfolkene at det skyldtes kinaputter, og så forlot de i full fart leiligheten.
Politimajor Francisco F. Bautista og hans folk, blant dem vakthavende commander Aida D. Fariscal, bestemte seg da for å granske situasjonen. Fariscal sendte patrolman Ariel Fernandez dit, og det tok en time før han var tilbake på stasjonen som var ikke langt unna. Hun var misfornøyd at det tok ham så lang tid. Han sa at alt var nå i orden; pakistanerne i rommet hadde lekt med kinaputter, sa de hadde sølt pulveret i vasken og tent en fyrstikk; det hadde utløst et høyt smell og masse røyk. Fernandez og brannvesenet gikk inn og inspiserte leiligheten. Der var ingen brann, men det var hvitt pulver som minnet om salt. Ettersom det ikke var noen brann, mente Fernandez at det ikke var noe mer å gjøre der og da. Det var ikke Fariscal enig i: ''«Vent på meg - jeg tror ikke de lekte med kinaputter. Vi skal tilbake og der vil vi nok finne en bombe og noen terrorister»''. Fariscal og kollegaen dro tilbake og kom over fire varmeplater av laboratorietype i sine pakkesker, det som så ut som bomullsklumper gjennomtrukket av en beige løsning, og nøster med grønne, røde, blå og gule elektriske ledninger. Fariscal så også at muslimene hadde to Bibler og bilde av Paven, og ble mer og mer sikker i sin sak. Telefonen ringte plutselig, og hun tankte straks på en Hollywoofilm med Sylvester Stallone i «The Specialist» der en en telefon var rigget slik at en oppringning utløste en veldig eksplosjon. Hun beordret øyeblikkelig evakuering og de løp ned idet de trodde det kunne være en bombefelle som ble utløst. I ettertid viste det seg at eksplosivene i leiligheten var forlatt så usikret at det ifølge FBI faktisk var en stor fare for eksplosjon.
Fariscals mistanke mot mennene i rom 603 skyldtes også at hun hadde i tankene de ferske bombetilfellene (forøvet av Yousef) som hadde rammet Metro Manila og Philippine Airlines Flight 434.
For å sikre seg ransakelsestillatelse dro hun rundt utover natten og spurte 11 dommere til hun fant en som var villig til å utstede slik tillatelse.
Etter at politiet oppdaget hva de nå hadde bevisfast, arresterte de den mann som kalte seg «Ahmed Saeed». Dette viste seg senere å være Murad. Men først hevdet han seg å være en yrkespilot som hadde vært på vei til politistasjonen for å melde fra om kinaputter som var gått av. Murad forsøkte først å stikke sin vei, men ble arrestert etter å ha snublet i en trerot. Den arresterende konstabel hadde mistet håndjernene sine, men improviserte med å binde Murads hender med en snor han tok fra regnkappen sin. Murad ble halt inn i en taxivogn med hjelp fra andre folk. Han tilbød commander Fariscal 110.000 peso / US$ 2.000 hvis de bare lot ham gå, men hun avslo. På politistasjonen undertegnet Murad en erklæring om at han var en uskyldig mann, en turist som besøkte en venn innen kjemisk import/eksport. Så mumlet han noe om at «to sataner må knuses; paven og Amerika».
Den 55 år gamle Fariscal ble senere fremstilt (av en vesentlig yngre skuespillerinne) i dokudramaet The Path to 9/11 fra 2006, der hun mottok stor honnør fra relevante amerikanske instanser. En skuespillerinne portretterte henne i Mayday-episoden «Bomb on Board». Hun var enke etter en drept politimann, og hadde vært husmor i 17 år før hun begynte i politiet i 1977. Hun ble godt kjent i hjemlandet, som forærte henne $700 og en reise til Taiwan. CIA gav henne et sertifikat med teksten «in recognition of your personal outstanding efforts and co-operation.» Det var hennes beslutning om å etterforske den selvslukkede brannen som var nøkkelen til at terrorplanen ble avdekket, og til at Yousef flyktet.
Bevismateriale i rom 603
Da politiet kom tilbake til suite 603 kl 2.30 om natten 7. januar, fant de gatekart over Manila med de pavelige kortesjeruter plottet inn, en rosenkrans, et fotografi av paven, bibler, krusifikser, og presteklær - prestedrakter og prestesnipper. Disse funnene og en telefonbeskjed fra en skredder som minnet om at «soutanaen er klar for prøving og tilpassing», sammen med kunnskapen om Pavens snarlige ankomst til landet, fikk politimajor Francisco F. Bautista til å formode at de hadde avbrutt en drapsplan. De fikk slik kl 4 om morgenen den etterspurte ransakelsesordre. Så ble det funnet flere kjemikalier: Store mengder svovelsyre, pikrinsyre, salpetersyre, ren glycerin, aceton, sodium trichlorate (sic), nitrobenzoyl (sic), ammoniakk, sølvnitrat, metylamin og ANFO. Videre fant man flere kanner bensin og to store Welch's druesaftkartonger inneholdende nitroglycerin. Utstyr som termometere, målesylindre, store kokekjeler, trakter, lunter, kjemiske filtere, loddebolter, begerglass, mortere og pistiller, forskjellige elektroniske koblingssystemer, tidur, strømbrytere og automatsikringer ble også funnet. De fant en ferdigbygd fjernkontrollerbar rørbombe av messing, og en annen rørbombe klar til å bli pakket. Og de fant en instruksjonsbok og en oppslagsbok for kjemi, et TIME magazine med internasjonal terrorisme som cover story,  og en apotekkvittering og flaske med kontaktlinseløsemiddel. I et skap under vasken fant de en ferdig til bruk tidsinnstilt bombe og en rekke Casio armbåndsur.
De fant tolv falske pass i leiligheten, norske pass, afghanske, saudiarabiske og pakistanske. De fant et visittkort for Mohammed Jamal Khalifa; Saeed syntes å ha hatt fem telefonnummer for Khalifa. Etterforskerne fant også telefonnumre til Mohammads filippinske kjæreste Rose Masquera.
Yousefs datamaskin
Første tekststreng i en av filene hadde dette innhold: ''«All people who support the U.S. government are our targets in our future plans and that is because all those people are responsible for their government's actions and they support the U.S. foreign policy and are satisfied with it. We will hit all U.S. nuclear targets. If the U.S. government keeps supporting Israel, then we will continue to carry out operations inside and outside the United States to include...»'' - der var teksten avbrutt.
En fil ved navn «Bojinka» lister opp 11 flights mellom Asia og USA, grupper under fem kodenavn. Det ble funnet strenger, som for eksempel " SETTING: 9:30 pm to 10:30 pm TIMER: 23HR. BOJINKA: 20:30-21:30 NRT Date 5 " (for United flight 80), and " SETTING: 8:30-9:00. TIMER: 10HR. BOJINKA: 19:30-20:00 NRT Date 4 " (for Northwest Flight 30).
Laptopen hadde havn til dusinvis av kontakter, med fotografier av noen av dem, og kontaktinformasjon for Mohammed Jamal Khalifa. Her var informasjon om femstjerners hoteller, forretninger med en handelskorporasjon basert i London, eieren av et kjøttmarked i Malaysia, og et Islamic center i Tucson i Arizona. Det ble funnet detaljer om pengebevegelsers flyt gjennom et bankforetak i Abu Dhabi.
En kommunikasjon signert «Khalid Shaikh + Bojinka» ble også funnet på Yousefs computer med trusler om angrepsmål «in response to the financial, political and military assistance given to the Jewish state in the occupied land of Palestine by the United States Government.» Brevet sa at bomberne hevdet seg å ha «ability to make and use chemicals and poisonous gas... for use against vital institutions and populations and the sources of drinking water.» Brevet truet også med å drepe den daværende filippinske president Fidel V. Ramos, så vel som passasjerfly, dersom USA ikke innfridde gruppens krav. Brevet sa et den gruppe som tok ansvaret var «Fifth Division of the Liberation Army».
Materialet funnet i Doña Josefa Apartments fylte tre av politiets vogner.
Murads tilståelse
Noe tid etter at politiet arresterte Saeed hadde han ringt Ramzi Yousefs mobiltelefon. Saeed viste seg å være Abdul Hakim Murad, som var blitt sendt til leiligheten etter brannen for å få hentet datamaskinen. Murad ble sendt til Camp Crame, hovedkvarteret for Philippine National Police. Murad begynte med å håne etterforskerne. I 6-7 dager fikk han utholde «tactical interrogation» (taktisk forhør - av hårdhendt karakter). Ifølge journalistene Marites Dañguilan Vitug og Glenda M. Gloria, som skrev boken Under the Crescent Moon: Rebellion in Mindanao, slo forhørerne Murad med en stol og en treplanke hvis han ikke svarte. De tvang vann inn i munnen hans og stumpet glødende sigaretter på genitaliene hans. Murads ribben fikk mange brudd. Man var overrasket over at han overlevde, heter det i boken. Ifølge en av etterforskerne begynte han først å åpne seg for alvor da en ny avhører utgav seg for å være fra Mossad og så at han ville ble sendt til Israel.
Murad innrømmet til etterforskerne: ''«This is my — the best thing. I enjoy it», og «because the United States is the first country in this world making trouble for us, for Muslims and for our people.»'' Han snakket om bombene. «Nobody can think that it's... explosive» sa han og siktet da til armbåndsurene Ramzi Yousef planla å anbringe på flyene. Han sa om nitroglyserinen at «even if you'll put in the X-ray, you will never [detect it], nobody can». Han sa at han var ute etter å bli martyr. Han tilsto å være en av flykaprerne tiltenkt planens Fase II.
Manhunt
Wali Khan Amin Shah ble arrestert i et leilighetskompleks den 11. januar etter at politiet fant ut at en personsøker kontaktet av Yousef var registret i Shahs venninnes navn. Shah klarte å rømme ca 77 timer etter. Shah ble forstått å være en konspirator etter at myndigheten så fotografier av skannet på den laptopen som inneholdt informasjon om planene, ang telefonnumre som førte etterforskerne til leiligheten. Yousef og Khalid Sheikh Mohammed klarte å flykte fra Filippinene til Pakistan. Den 31. januar 1995 fløy Yousef fra Pakistan til Thailand for å forsøke å koffertbomber om bord på fly fra Delta Airlines og United Airlines. Da det ikke gikk, fløy han tilbake til Pakistan.
Etter å ha mottatt Murads oppringning planla Yousef sin flukt, og fløy til Singapore ca fem timer etter at Murad var blitt arrestert. En dag etter at Bojinka var blitt oppdaget, kom Yousef seg videre til Pakistan. Mohammed ankom Pakistan noen dager etter uker senere.
Alle tre konspiratører fikk livstidsdommer. Yousef fikk i tillegg 240 års fengsel for World Trade Center-bombingen i New York i 1993. Yousef ble dømt 8. januar 1998, og Murad ble dømt 16. mai 1998. Shah samarbeidet med myndighetene fra august 1998.
Mohammed Jamal Khalifa, saudiarabisk forretningsmann fra Jidda gift med en av Osama bin Ladens søstre, hadde vært i Filippinene tidligere i 1994. Han ble arrestert i 1994 i Mountain View i California for konspirasjon tilknyttet anslaget mot World Trade Center i 1993. Han finansierte Bojinka-planen ifølge materiale de filippinske etterforskere sendte til USA. United States Immigration and Naturalization Service deporterte Khalifa til Jordan i mai 1995. Han ble frikjent av jordansk rett og flyttet så til Saudi-Arabia. Han ble drept i sitt hotellrom i januar 2007 i Madagaskar.
Etterspill
Yousef søkte om en ny rettssak i 2001. The United States Court of Appeals for the Second Circuit hørte saken 3. mai 2002, og kunngjorde 3. april 2003 sin beslutning om at Yousef og hans partnere skulle fortsatt forbi i fengsel.
Let’s Go (1918)
Let's Go er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Alfred J. Goulding.
The Life Story of David Lloyd George
The Life Story of David Lloyd George er en britisk stumfilm fra 1918, regissert av Maurice Elvey.
Alliance Israélite Universelle
Alliance Israelite Universelle («den universelle israelittiske allianse», AIU) er en internasjonal jødisk organisasjon grunnlagt i Paris i 1860 av Adolphe Cremieux, som et svar på Damaskusaffæren, og med målet å beskytte alle jøders rettigheter som medborgere.
Alpint under Vinter-OL 2022 – Utfor kvinner
Utfor for kvinner i alpint under Vinter-OL 2022 fant sted den 15. februar 2022 i Xiaohaituo alpinarena i Beijing.
Alliance Israélite Universelle
AIU driver et antall jødiske skoler og har arbeidet med en standardisering av språket ladino.
Alpint under Vinter-OL 2022 – Utfor kvinner
Resultater
Løpet staret kl. 11:30 (UTC+8).
Schedlariini
Schedlariini er en gruppe av biller som hører til underfamilien sylinderborere i gruppen snutebiller (Curculionoidea).
Utseende
Små, avlange, parallellsidige, mørke sylinderborere.
Pseudoporus
Pseudoporus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).
Schedlariini
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Mexico.
Pseudoporus
Levevis
Denne slekten er knyttet til maur.
Utbredelse
Slekten er utbredt i India (Sikkim).
Platypodini
Sylinderborere (Platypodini) er en gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). Gruppen finnes ikke i Norge, men én art, Platypus cylindrus, forekommer i Sverige.
Utseende
Små til middelsstore (1 – 12 mm), avlange, parallellsidige biller. Kroppen er mer eller mindre sylindrisk på form. På farge er oftest brunlige eller svarte, gjerne blanke med fine, lite påfallende hår. Hodet er stort og bredt, like bredt som brystskjoldet. De mangler snute. Fasettøynene er forholdsvis store. Antennene er ganske korte og består av bare seks ledd. De tre-fire ytterste leddene danner en tykk klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er lengre enn bredt, ofte med en markert midtfure. Sett ovenfra er det rektangulært. Oversiden er gjerne tydelig punktert og blank. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, med markerte punktrader. Beina har ganske korte og tykke lår og legger, men lange føtter (tarser) – disse er gjerne vel så lange som leggene og lårene til sammen. Særlig det innerste fotleddet er langt og tynt. Føttene er fem-leddete, og i motsetning til de fleste andre medlemmer av gruppen snutebiller (Curculionoidea) er ingen av leddene tolappede. Larvene er korte og tykke uten synlige bein.
Levevis
Både larver og voksne lever i tunneler som de gnager i ved. De fleste artene angriper nylig døde trær eller nyfelt tømmer, men det finnes også noen som går på levende trær. Sylinderborerne er ambrosiabiller, det vil si at de ikke ernærer seg av selve veden, men av sopp som de dyrker på veden. Denne levemåten har de til felles med barkbiller i undergruppen Xyleborina. Tunnelene går gjern dypt inn mot kjernen i treet. Soppene de dyrker er beslektet med gjærsopp, og de skiller ut en gjær- eller øl-lignende lukt som tiltrekker andre ambrosiabiller til treet. Ved er ganske næringsfattig, men soppene som vokser på den er derimot næringsrike, det gjør at ambrosiabillene kan fullføre utviklingen sin ganske raskt (3 – 14 uker), dette i kontrast til andre vedlevende biller som gjerne bruker flere år på utviklingen. De nyklekte billene tar med seg sporer av soppene i spesielle beholdere (mycangia) når de flyr ut for å pare seg og starte nye kolonier. Ambrosiabillenes ganger og soppinfeksjonen de fører med seg ødelegger vedens verdi som tømmer, og mange arter er derfor regnet som skadedyr på tropiske tømmertrær.
Victor Hogan
Victor Hogan (født 25. juli 1989) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i kvalifiseringen i diskoskast.
Poppa av Bayeux
Poppa av Bayeux (født ca. 880), var den kristne konen eller elskerinnen (kanskje mer danico) av Viking-erobreren Rollo. Hun var mor til William I Langsverd, Gerloc og bestemor av Richard den fryktløse, som flettet Hertugdømmet Normandie inn i som en  del av middelalderens Frankrike.
Dudo av Saint-Quentin beskriver henne som datter av en "Greve Berengar", som var den dominerende prins av regionen, og som ble fanget i Bayeux av Rollo i 885 eller 889, kort tid etter at beleiringen av Paris. Dette har ført til spekulasjoner om at hun var datter av Berengar II av Neustria.
Su Xinyue
Su Xinyue (født 8. november 1991) er en kinesisk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 8 i diskoskast.
Megasoma occidentalis
Megasoma occidentalis er en bille som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Shanice Craft
Shanice Craft (født 15. mai 1993) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 7 i diskoskast.
Megasoma occidentalis
Utseende
En meget stor (7-12 centimeter) og tung bille. Kroppen er svart, tett kledt med fine, korte hår slik at den virker fløyelsaktig gul. Hannen har et kraftig, to-grenet horn (rettet framover) på hodet. På pronotum er det en utoverrettet pigg på hver side. Beina er lange og kraftige, leggene har to tenner på utsiden. Ytterst ender de i kraftige og skarpe klør som gjør at disse billene kan holde veldig hardt fast i det de griper. Arten ligner sterkt på Megasoma elephas men er litt mindre i gjennomsnitt, og piggene på pronotum peker utover, ikke fremover.
Levevis
Arten lever i løvfellende, tropisk skog opptil 700 meter over havet. Larvene utvikler seg trolig inne i døde trestammer, det har blitt funnet i råtnende stammer av kokospalmer. Utviklingen tar gjerne tre år. De voksne billene er glade i råtnende frukt og spiser også utflytende sevje fra sår i trær, de kommer også til lys om natten. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller kamp om føderessurser.
Utbredelse
Arten er utbredt i et lite område i delstatene Sinaloa og Oaxaca på vestkysten av Mexico.
Systematisk plassering
Arten har tidligere blitt regnet som en underart av Megasoma elephas.
Mens porten var stengt
Mens porten var stengt er en svensk film fra 1946, i regi av Hasse Ekman. Hovedrollene spilles av Tollie Zellman, Olof Winnerstrand, Inga Landgré, Marianne Löfgren, Hasse Ekman, Gunn Wållgren, Gunnar Björnstrand, Hjördis Petterson og Douglas Håge.
Handling
Historien finner sted ved en bygård i Östermalm i Stockholm, og beboerne og deres gjester opplever en natt full av dramatiske hendelser og en rekke forviklinger. Men døren for å komme seg ut av bygningen er låst.
Sara lär sig folkvett
På rollelisten står blant andre Tutta Rolf, Emma Meissner, Aino Taube, Håkan Westergren og Kotti Chave.
Handling
Sara Holm arbeider som hushjelp for familien Haller. Familien består av en enke og hennes tre voksne barn, to sønner og en datter. En dag får Sara vite at hennes rike onkel i Australia nylig har dødd, og at han har etterlatt henne en formue.
Arbeidsgiveren hennes er bekymret for at Sara ikke skal klare å ta ansvaret som følger med å plutselig få så mye penger. De tilbyr henne derfor å bo som en «betalende gjest» i hjemmet deres, samtidig som de skal lære henne hvordan rike mennesker pleier å oppføre seg.
Life’s Greatest Problem
Life's Greatest Problem er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av J. Stuart Blackton.
Handling
Steve og Lefty er ett par hjemløse landstrykere, som driver lykkelig gjennom livet - frem til den første verdenskrig bryter løs. Begge to opplever snart at livene deres har forandret seg for alltid.
Megasoma thersites
Megasoma thersites er en bille som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (ca. 30 millimeter), kraftig bille, en av den mindre artene i slekten Megasoma. Kroppsformen er bred og litt avflatet. Kroppen er svart, men nokså tett kledt med gulaktige hår. Beina er middels alnge, kraftige, leggene (tibiae) med skarpe pigger på yttersiden. Hannen har et nokså langt, oppoverkrummet horn i pannen, dette er gaffeldelt i spissen og griper an mot et lignende, nedoverbøyd horn på pronotum, dessuten har den er fremoverrettet pigg på hver side av pronotum. Hunnen mangler disse hornene, men i motsetning til de større Megasoma-artene er hun ikke vesentlig mindre enn hannen.
Palaeomesoporus
Palaeomesoporus er en utdødd slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Levevis
Denne artene levde trolig sammen med termitter.
Utbredelse i tid og rom
Arten er beskrevet fra baltisk rav. Dette stammer fra Eocen, ca. 35-40 millioner år før nåtid.
Franz Krenn
Franz Krenn (1816–1897) var en østerriksk komponist.
Liv
Krenn var sønn av en lærer og fikk sin første musikkundervisning av faren, senere studerte han hos onkelen, en elev av Joseph Preindl og hos presten på hjemstedet. Etter å ha avlagt det pedagogiske seminaret i Krems  arbeidet han først som assistentlærer, men reiste til Wien i 1834 for å studere komposisjon hos Ignaz von Seyfried og arbeidet noen år som klaverlærer.
Fra 1844 hadde han flere organistposter, i 1862 ble han kapellmester ved Michaelerkirche og gjorde denne til et cecilianistisk senter. I 1869 ble han professor i harmonilære, kontrapunkt og komposisjon ved Gesellschaft der Musikfreundes konservatorium ved siden av Anton Bruckner og var her til 1891.
Franz Krenn var far til maleren Edmund Krenn (1845–1902). Det er satt opp en minneplakett over Franz Krenn på Michaelerplatz 6 i Wien.
Verk
Krenn var en produktiv komponist som blant annet skrev 29 messer, de to oratoriene Bonifazius og Die vier letzten Dinge, et rekviem og en te deum, kantater, mindre kirkemusikalske verk, en Symfoni i g-moll (skrevet i 1850), stryke- og klaverkvartetter, orgel- og klaverstykker, en orgelskole (1845), en lærebok i sang for skolen og en musikk- og harmonilære (1890).
Bak kulissene (1945)
Bak kulissene er en svensk film fra 1945, i regi av Hasse Ekman. Hovedrollene spilles av Edvin Adolphson, Ester Roeck-Hansen, Hasse Ekman, Eva Henning, Olof Winnerstrand og Hilda Borgström.
Whitney Ashley
Whitney Ashley (født 18. februar 1989) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 9 i diskoskast.
Bak kulissene (1945)
Handling
Historien kretser rundt Anker-familien, og følger deres forskjellige oppganger og nedganger i livet. De forsøker alle å skaffe seg arbeid som skuespillere, og jobber sammen ved Stefan Ankers teater, Kungsteatern, i Stockholm.
Men forskjellige komplikasjoner truer med å bryte opp denne lykkelige foreningen mellom tre generasjoner av familien deres. Hvordan skal det ende?
The Lie (1918)
Handling
Elinor Shales lykke over å være forlovet med Gerald Forster blir avbrutt når søsteren hennes Lucy ankommer. Hun innrømmer at hun snart kommer til å føde et uekte barn. Etter fødselen forsøker hun å finne en fostermor for barnet hennes. I et forsøk på å fremmedgjøre Gerald fra Elinor slik at hun kan gifte seg med ham selv, og Lucy overbeviser ham om at Elinor er barnets biologiske mor.
Men kort tid etter Lucy og Geralds ekteskap får Elinor elendig vite om søsterens perfiditet, og bestemmer seg for å fortelle Gerald hele sannheten. Men ved synet av deres lykke ombestemmer hun seg, og vender heller hjem. Men Nol Dibdin, en venn av familien, har forståelse for situasjonen hennes. Han foreslår derfor at de søker lykke sammen, som mann og kone.
Lillian Gish in a Liberty Loan Appeal
Lillian Gish in a Liberty Loan Appeal er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av D. W. Griffith.
The Light of Western Stars
The Light of Western Stars er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Charles Swickard.
Julija Ljeantsiuk
Julija Ljeantsiuk (Юлія Леанцюк; født 31. januar 1984) er en belarusisk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 7 i kulestøt. Hennes fremste meritt er sølv fra EM i friidrett innendørs 2015.
The Light of Western Stars
Handling
En venn av Dick Bailey blir drept av en mystisk overfallsmann, som Dick straks mistenker for å være Stack - som samarbeider med den korrupte sheriffen for området. Kort tid senere sverger Dick på at han ønsker å gifte seg med den aller første kvinnen han får øye på, som tilfeldigvis viser seg å være Ruth Hammond - søsteren til hans nylig avdøde venn, som nylig har ankommet for å ta over ansvaret ved Hammond-familiens ranch.
Joseph Preindl
Joseph Preindl (1756–1823) var en østerriksk organist og komponist.
Liv og virke
Preindls far var organist i Marbach. Joseph Preindl var først korgutt i Mariazell hos Franz Xaver Widerhofer, før han 16 år gammel reiste til Wien og fikk undervisning av Johann Georg Albrechtsberger. I 1773 ble han lærer ved byens waisenhus, i 1775 organist ved kirka Maria am Gestade og hos karmelittene. I 1793 ble han organist ved Wiens Peterskirche, i 1797 ved Michaelerkirche. Dessuten var han fra 1795 Albrechtsbergers assistent ved Stefansdomen og ble i 1809 hans etterfølger som domkapellmester. Preindl skrev en Tonschule og var sang- og klaverlærer.
Som komponist skapte Preindl framfor alt kirkemusikk, som messer, rekvier, motetter og kirkearier.
Preindl er bisatt på Sankt Marxer Friedhof. I 1894 ble Preindlgasse i Wien-Hietzing oppkalt etter ham.
The Light of Western Stars
Handling
Men Ruth blir opprørt på grunn av forslaget hans om frieri, og gir ham straks sparken fra oppgaven som formann ved Hammond-ranchen. Men på grunn av hennes problemer med Stack, blir Ruth snart nødt til å gi seg - og ansetter Dick og vennene hans på nytt, for å hjelpe henne i konflikten mot Stack.
Julija Ljeantsiuk
Tidlig karriere
Ljeantsiuk deltok ved ungdoms-VM i friidrett 2001, der hun kom på 3.-plass i kulestøt, bak Valerie Adams og Michelle Carter. Her satte hun personlig rekord med 15,08 meter i finalen. Hun deltok også ved European Youth Summer Olympic Festival 2001, der hun vant kulestøt.
Hun forbedret sin personlige rekord til 16,47 i juni 2002. Ved junior-VM i friidrett 2002 kastet hun 16,03 meter, og endte på 7.-plass. Året etter deltok hun ved junior-EM i friidrett 2003, der hun kom på 2.-plass bak russiske Anna Avdejeva. På nasjonalt nivå fikk hun bronse ved det belarusiske mesterskapet i friidrett, og hun vant det belarusiske juniormesterskapet.
No Other
No Other er det fjerde solo studioalbumet av Gene Clark, utgitt i september 1974. Albumet ble stort sett ignorert eller vurdert som dårlig av kritikerne og ble en kommersiell fiasko. Plateselskapet, Asylum Records promoterte ikke albumet, og hadde i 1976 strøket det fra sin katalog. Clark kom seg aldri etter fiaskoen med dette albumet.
Julija Ljeantsiuk
Tidlig karriere
Hun deltok ved U23-EM i friidrett 2005, der hun endte på 4.-plass. Hun greide her 17,91 meter i første støt, som ble hennes beste resultat. I 2006 greide hun for første gang 18 meter, og forbedret sin personlige rekord til 18,86 dette året. Belarus deltok i First League gruppe A ved Europacupen i friidrett 2006, og Ljeantsjuk kom på 2.-plass i kulestøt, bak italienske Chiara Rosa.
No Other
Like før Clark's død i 1991, ble No Other utgitt på nytt i sin helhet på CD. I 1993 ga et australsk selskap ut en samlings-CD med tittelen American Dreamer 1964–1974 med to sanger fra No Other. I 1998 kom samlings-dobbelt CD, Flying High, ut med tre sanger fra No Other. Tidlig i 2000 ble No Other gjenutgitt for andre gang på grunn av sin positive omtale fra kritikere. Mange refererte til No Other som "a lost masterpiece" og "et forsvunnet mesterverk." En kritikerrost ny "remastered reissue campaign" av 4AD ble presentert 8. november 2019, me albumet utgitt som standard CD, vinyl LP, deluxe dobbel-CD, en stor CD-box med tre SACDs (Super Audio Compact Disc), en Blu-ray Disc, en sølvfarget LP, og en minnebok på 80 sider.
Julija Ljeantsiuk
Dopingdommen i 2008
Ved Europacupen i friidrett innendørs 2008 kom hun på 4.-plass, og ved European Winter Throwing Cup 2008 kom hun på 5.-plass. I slutten av mai forbedret hun sin personlige rekord med nesten en meter, til 19,79 meter, ved et stevne i Brest.
Hun vant kulestøtkonkurransen ved Europacupen i friidrett 2008 i Annecy i Frankrike, der hun kastet 19,43 meter. Men, hun ble diskvalifisert fra dette mesterskapet, etter at hun avla positiv dopingtest 22. juni, som viste spor av testosteron. Hennes resultater fra 22. juni ble da strøket, og hun ble utestengt fra 22. juli 2008 til 21. juli 2010.
No Other
Bakgrunn
I 1972, ble Gene Clark invitert til å være med i gjenforeningen av det originale The Byrds hos Asylum Records. Selv om albumet ble organisert og produsert av David Crosby, ble resultatet et album som dreide seg mye om Clark, som sang på to låter skrevet av Neil Young og to selvkomponerte sanger. På grunn av kvaliteten på bidragene til albumet, fikk Clark en kontrakt av David Geffen med Asylum Records som soloartist.
Julija Ljeantsiuk
Dopingdommen i 2008
Hennes personlige rekord på 19,79 fra 31. mai ble stående, og hun ble med det den femte beste utøveren i 2008.
No Other
Bakgrunn
Mens Clark forberedte seg på innspilling, ble han medlem av backingbandet til Roger McGuinn, tidligere bandmedlem i Byrds sammen med Clark. De to delte til og med et hjem sammen i Hollywood Hills. Under en opptreden på "The Troubadour" i Los Angeles med McGuinn, introduserte han en sang som forble på hans repertoar for resten av karrieren sin, «Silver Raven»; som ble innspilt i et arrangement sammen med Clark den tidligere samarbeidspartneren Jesse Ed Davis og studiomusikeren Danny Kortchmar på No Other. Om sangens komposisjon, sa Clark i et intervju i 1976: "It actually came about from a news story that was about some satellite, or something, they had discovered. They said they couldn't figure out where it came from. It was beyond our solar system. They were getting signals from it that they said were about 100 years ahead of our technology."
Produksjon
Gene Clark dro seg tilbake til hjemmet sitt på kysten ved Mendocino i Kalifornia, og Clark begynte der å komponere sanger til sitt nye album og holdt på med det i litt over et år. I motsetning til ryktene som ville ha det til at mange av albumets sanger ble til under påvirkning av meskalin og andre rusmidler. Clark's kone, Carlie, slo fast i Mr. Tambourine Man: The Story of the Byrds' Gene Clark, at han var edru hele tiden i årene da de bodde ved Mendocino og ville ikke eksperimentere med rusmidler av hensyn til sine barn. Clark levde opp til kallenavnet "Hillbilly Shakespeare" som ble gitt ham av John York som senere ble Clarks bandkamerat. Den massive naturen på det meste av tekstene fra den perioden berodde på hans kristne oppvekst og diskusjoner om Carlos Castaneda, Teosofi og Zen mrd sin kone og venner, særlig David Carradine og Dennis Hopper.
Julija Ljeantsiuk
Etter comebacket
Ljeantsjiuk begynte ikke å konkurrere umiddelbart etter utestengelsen, men begynte å konkurrere i 2013. Hun startet med 18,47 meter i sitt første stevne, som også ble årsbeste i 2013 for hennes del. Belarus deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2013, og Ljeantsiuk kom der på 6.-plass i kulestøt. Hun fikk også to medaljer ved det belarusiske mesterskapet i friidrett; sølv i kulestøt og bronse i diskos, der hun kastet 47,07 meter. I august deltok hun ved VM i friidrett 2013 i Moskva, men endte opp med 17,73 meter i kvalifiseringen, som var 16. beste resultat, og hun gikk ikke videre til finalen.
No Other
Produksjon
Clark fortalte i 1977 that at han var sterkt inspirert av Stevie Wonder's album fra 1973, Innervisions og 1973-albumet til The Rolling Stones, Goats Head Soup. Han har fortalt at da han skrev låtene til No Oyher, var han veldig konsentrert om disse to albumene.
Julija Ljeantsiuk
Etter comebacket
Hun startet 2014 sterkt, med 2.-plass ved det belarusiske innendørsmesterskapet, der hun kastet 18,70 meter. Jelena Kopets vant dette mesterskapet med 18,74 meter. Ved VM i friidrett innendørs 2014 satte hun ny personlig rekord innendørs i innledningsrunden, med 18,85 meter, men endte på 7.-plass i finalen, der hun kastet 18,16 meter. Newzealandske Valerie Adams vant dette mesterskapet. Senere i mars deltok hun ved European Cup Winter Throwing 2014, der hun kom på 3.-plass.
No Other
Sporliste
Alle sanger skrevet av Gene Clark der intet annet er nevnt. Alle sanger arrangert av Gene Clark og Thomas Jefferson Kaye.
Julija Ljeantsiuk
Etter comebacket
Belarus deltok i First League (nest øverste divisjon) ved Lag-EM i friidrett 2014, og vant der kulestøt, noe som ga 12 poeng i lagkonkurransen. Belarus vant First League, og rykket opp til Super League ved Lag-EM i 2015. Hun nådde finalen ved EM i friidrett 2014, og kom på 4.-plass med 18,68 meter. Hun deltok også ved Diamond League 2014, der hun kom på 4.-plass sammenlagt, med to poeng. Disse poengene fikk hun da hun kom på 2.-plass i Doha i mai.
Ved EM i friidrett innendørs 2015 kom hun på 2.-plass, bak Anita Márton fra Ungarn. Hun vant kulestøt ved European Cup Winter Throwing 2015 i Leiria, med 18,56 meter.
No Other
Sporliste
Side 1
Julija Ljeantsiuk
Etter comebacket
I august deltok hun ved VM i friidrett 2015, der hun kom på 7.-plass.
Den 22. januar kastet hun 18,86 meter ved et innendørsstevne i Mahiljow. Dette var årsbeste i verden.
No Other
Personell
Musikere
Teknikere
Kvernberg (andre betydninger)
Kvernberg har flere betydninger.
Trond Myhre (dirigent)
Trond Sverre Myhre (født 1968) er en norsk dirigent og klarinettist.