cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mai 1968
Musikk
Mange av skriftene til den franske anarkisten og sanger-låtskriver Léo Ferré var inspirert av hendelsene i mai 1968. Sanger som er direkte knyttet til hendelsene er «L'Été 68», «Comme une fille» (1969), «Paris je ne t'aime plus» (1970), «La Violence et l'Ennui» (1971), «Il n'y a plus rien» (1973), «La Nostalgie» (1979). Mange andre av Ferrés sanger deler den frihetlige stemningen på denne tiden.
Landingsområde
Landingsområde kan ha flere betydninger
Smoothie
Smoothie er en kald, litt tyktflytende drikk laget av fersk frukt og fruktjuice som er moset i en hurtigmikser. En ren smoothie består av 100 % fruktkjøtt og -saft, mens enkelte foretrekker å blande fruktingrediensene sammen med knust is, frosne fruktbiter, yoghurt og også sukker eller søtning. Smoothies kan minne om milkshake i konsistensen, men inneholder normalt ikke melk eller iskrem. Smoothies er ofte markedsført mot helsebevisste konsumenter.
Smoothies oppsto sent på 1960-tallet da helsekostbutikker i USA begynte å selge drikker laget av fruktpuré (Brown 2005, p.3). Amerikaneren Stephen Kuhnau, grunnleggeren smoothie-franchisen Smoothie King, hevder å ha oppfunnet begrepet smoothie og ha laget den første smoothien. Kuhnau, som var laktoseintolerant, jobbet som milkshake-maker, men da han ikke kunne drikke melkeprodukter selv, serverte han kundene sine drikker laget kun av knust frukt.
«Smoothie» kan også skrives «smudi».
Jernbane i Vietnam
Jernbanen i Vietnam omfatter i alt 2 652 km med jernbanespor, og drives av det statseide selskapet Vietnam Railways (vietnamesisk: Đường sắt Việt Nam). Av den samlede lengden er det meste (2 249 km) smalspor (meterspor), kun 180 km er normalspor. Resten (237 km) er treskinnespor. Den viktigste banen er den 1 609 km lange enkeltsporede linjen mellom nord og sør, mellom Hanoi og Ho Chi Minh-byen. Denne strekningen ble bygget som meterspor under det franske kolonistyret i 1880-årene. Det går også normalspor-strekninger fra Hanoi til Folkerepublikken Kina, først og fremst til Beijing, og noen linjer med treskinnespor i og omkring Hanoi. Vietnam Railways har 331 diesellokomotiver, 34 damplokomotiver, 852 passasjervogner og 3 922 andre vogner til rådighet.
Jernbanenettet
De største byene i Vietnam som har jernbaneforbindelse er Ho Chi Minh-byen, Hanoi, Lộc Ninh (nær grensen til Kambodsja) og Dĩ An (knutepunkt for Lộc Ninh som grenser til Kambodsja). Et t-banenettverk for Ho Chi Minh-byen er under planlegging, og vil stå helt ferdig i 2020.
Det finnes ingen elektrifiserte jernbanestrekninger i landet.
De to viktigste rutene er nord-sør-banen og Hanoi-Beijing-banen, samt lokale baner rundt storbyene Hanoi og Ho Chi Minh-byen. På disse strekningene går det i hovedsak syv linjer; Hanoi-Saigon, Hanoi-Lao Cai, Hanoi-Quan Trieu, Hanoi-Dong Dang, Hanoi-Haiphong, Kep-Uong Bi og Hanoi-Thai Nguyen. Det vietnamesiske jernbanenettverket har følgende stasjoner: Saigon, Nha Trang, Dieu Tri, Quảng Ngãi, Da Dang, Hue, Dong Hoi, Vinh, Haiphong, Hanoi, Dong Dang, Lao Cai, Bien Hoa, Bong Son, Duc Pho, Nui Thanh, Ta Ky, Tra Kieu og Dieu Tri.
Problemer
Uavhengig av landets dårlige veiinfrastruktur gjør jernbanenettet ikke et stort bidrag til den nasjonale transportinfrastrukturen, og det frakter kun ca. 7 % av landets samlede gods. Den 30-40 timer lange turen fra Hanoi til Ho Chi Minh-byen blir tatt av få passasjerer, men siden feriesteder som Huế, Hội An og Nha Trang ligger langs banen kommer det allikevel noe turisttrafikk. Etter den kinesisk-vietnamesiske krigen i 1978 har det vært noen reiserestriksjoner i grenseområdet og disse gjelder fortsatt, og som en følge av disse restriksjonene er bruken av banene nord og sør for Hanoi begrenset. Strekningen Ho Chi Minh-byen-Hanoi er dårlig vedlikeholdt og den tekniske infrastrukturen, mye ødelagt av krig, har til nå kun gjennomgått midlertidige reparasjoner på mange steder. I tillegg er de sentrale delene av landet offer for voldsomme årlige oversvømmelser og broer blir ofte revet bort, noe som fører til langvarige stengeperioder.
Fremtidige planer
I september 2007 ble det planlagt å bygge en ny bane med 12 stasjoner fra knutepunktet på nord-sør-banen Di An stasjon til byen Lộc Ninh i Binh Phuoc, som grenser til Kambodsja. Flere kart viser allerede denne strekningen.
Vietnam Railways har inngått en femårskontrakt med japanske transportkonsulenter (Japan Transportation Consultants), Pacific Consultants International Group og Japan Railway Technical Service (JARTS) til en verdi av 9,5 millioner amerikanske dollar for å få utført konsulenttjenester. Disse konsulenttjenestene skal utføres for et prosjekt verdt 2,47 trillioner Đồng som har som mål å forbedre bro- og jernbanesikkerhet på hovedbanen mellom Hanoi og Ho Chi Minh-byen. Under prosjektet vil 44 broer og 37,6 km bane bli oppgradert, to jernbanebroer og en stasjon i Ninh Binh vil bli bygget, og 23 spormaskiner vil bli kjøpt. Prosjektet forventes å være ferdig i 2010. I 2008 godkjente Ho Chi Minh-regjeringen utbyggingen av et t-banenettverk, som mest sannsynlig vil bestå av fire linjer, og der den første linjen skal være ferdig innen 2013. Det er også utarbeidet en langtidsplan om å bygge en helt ny normalsporet bane som vil forbinde de to største byene. Nye internasjonale ruter til Phnom Penh og dermed via Bangkok til Singapore er også under vurdering. En parlamentarisk resolusjon fra 2005 foreslo at utenlandske investorer skulle inviteres til å investere i Vietnam Railways. Den 11. september 2008 kunngjorde det kambodsjanske transportdepartementet at en ny jernbanelinje med samlet lengde på 257 km vil forbinde Phnom Penh og Lộc Ninh (Binh Phuoc-provinsen) i Vietnam. Dette prosjektet verdt 550 millioner amerikanske dollar har blitt nøye fulgt av kinesiske eksperter og er i ferd med å bli realisert i nær fremtid. Vietnam forlenger også sitt nettverk til Lộc Ninh.
Selv om det blir satset stort på jernbanen nå og sjansen for god avkastning virke liten, har utbyggingen også sine fordeler: Strekningene til Kina har tjent godt på kinesiske investeringer og mer nylig har også Japan investert i Hai Van-tunnelprosjektet, en ny veitunnel langs nord-sør-jernbanen ved Da Nang.
På et mer lokalt nivå var den pittoreske fjellbyen og feriestedet Đà Lạt i sin tid forbindet med en naturskjønn tannhjulbane til hovedbanen (nord-sør-banen) i Thap Cham. Selv om det nå er få synlige spor av tannhjulbanen i det grønne, frodige landskapet, har det lokale næringslivet sikret et løfte om statlig støtte for gjenbygging av banen, til fordel for turisme i området. For øyeblikket er den eneste jernbanelinjen i Đà Lạt en 8 km lang del fra den gamle jernbaneforbindelsen som går fra Đà Lạt stasjon til den nærliggende landsbyen Trại Mát. Denne banen drives som en turistattraksjon.
Andre prosjekter som sannsynligvis vil motta utenlandsk pengehjelp, er foreslåtte bybanenettverk i Hanoi.
Høyhastighetstog
Vietnam Railways planlegger også en 1 630 km lang høyhastighetsbane fra hovedstaden Hanoi i nord til Ho Chi Minh i sør, hvor tog kan kjøre i opp til 250-300 km/t. Banen som vil koste 33 milliarder amerikanske dollar, vil i hovedsak finansieres av den vietnamesiske regjeringen med japansk bistand. Dagens enkeltspor har reisetider fra i underkant av 30 timer, og til å begynne med (i 2013) vil denne reduseres til mindre enn 9 timer. Deretter vil den reduseres til 5 timer (med en fartsgrenseøkning til 300 km/t) innen 2025. Den vietnamesiske statsministeren har et mål om å fullføre banen innen 2013, tre år tidligere enn den først kunngjorte byggetiden på ni år. Denne høyhastighetsbanen vil ha normalspor.
DNT Sunnmøre
DNT Sunnmøre (tidligere Ålesund-Sunnmøre Turistforening, ÅST) ble stiftet 26. april 1889 i Rådhussalen i Ålesund. Foreningen vedlikeholder og merker stier, og eier og driver turisthytter i området, foreningen har per 2020 tretten (fjorten) hytter. DNT Sunnmøre har mye av sin aktivitet i Tafjordfjella, og har dessuten tre hytter i Sunnmørsalpene. DNT Sunnmøre er medlem av Den Norske Turistforening.
Bakgrunn
Det viktigste arbeidet den første tiden etter stiftingen var å bedre kommunikasjonen på Sunnmøre. Et av de første tiltakene var vei fra Tafjorden opp til Muldal og til utsiktspunktet ved Muldalsfossen. Kristofer Randers reisehåndbok for Sunnmøre ble utgitt i 1890 på anmodning fra ÅST. Randers-boka var Norges først reisehåndbok.
I årene 1895 til 1904 er det uklart om foreningen var i virksomhet, og etter brannen i Ålesund i 1904 var det ingen virksomhet før 1908 da foreningen ble konstituert på nytt. Etter nykonstitueringen hadde den også som formål å fungere som reiselivslag. Fra 1911 til 1922 lå virksomheten igjen nede. Etter gjenopplivingen i 1922 var et viktig mål å få bygget en hytte i Tafjordfjellene mellom Tafjord og Raumabanen. Materiale til Pyttbua, ÅSTs første hytte, ble anskaffet i Tafjord og fraktet den lange veien med båt til Åndalsnes, tog til Stuguflåten og med hest til tomten nedenfor Puttegga. I 1926 overtok foreningen Friisbua, nå erstattet av Torsbu, som drives av DNT Oslo. Patchellhytta ble oppført i 1927 etter inititativ av C.W. Patchell og donert til ÅST i 1931, Patchell ble senere æresmedlem. Hytta Vakkerstøylen ble til i 1928 ved at en gammel stue ble flyttet fra Verma i Romsdalen til Ulvådalen. Hytta på Reindalsseter ble oppført i 1936 med prefabrikerte materialer fraktet opp fra Tafjord. Materialene skal ha blitt lastet om 33 ganger før de var fremme ved tomten i Reindalen (Tafjord). ÅST kjøpte Jakobgarden i Nedste Rødal og ble dermed en stor grunneier i Reindalen og i fjellviddene rundt. Jakobgarden ble neddemt ved oppføringen av Zakariasdammen. Fokhaugstova i Stordalen var en anleggsbrakke for en vei som ikke ble bygget, overtatt 1947, gikk ut av drift i 2004. Kaldhusseter ble oppført i 1958 og fungerer i dag som utleiehytte. I 2020 åpnet ei ny selvbetjeningshytte på samme tomt. Like ved Veltdalshytta gjenreiste i 1990 Joachim Rønneberg Fieldfarehytta brukt av Operasjon Fieldfare under andre verdenskrig.
Anders Skaarup Rasmussen
Anders Skaarup Rasmussen (født 15. februar 1989) er en dansk badmintonspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen i dobbel.
Somlóvásárhely
Somlóvásárhely er en bygd i kommunen Ajka i Veszprém vest i Ungarn. Stedet ligger 13 kilometer vest for byen Ajka ved Torna. I umiddelbar nærhet ligger landskaps- og naturvernområdet Somló. Mellom bygden Somlóvásárhely og naturvernområdet går Europavei 66.
Tonny Wamulwa
Tonny Wamulwa (født 3. august 1989) er en zambisk friidrettsutøver, som konkurrerer på 5000 meter. Han representerte Zambia under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de innledende rundene.
Norgesmesterskapet på ski 1995
Norgesmesterskapet på ski 1995 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert. Mesterskapet ble arrangert i Oslo, Rælingen og Mo i Rana.
5 km klassisk
Dato: 19. januar
Sted: Holmenkollen
10 km jaktstart fristil
Dato: 21. januar
Sted: Holmenkollen
15 km klassisk
Dato: 17. januar
Sted: Holmenkollen
30 km fristil
Dato: 2. april
Sted: Holmenkollen
3 x 5 km stafett
Dato: 22. januar
Sted: Holmenkollen Kjelsås IL gikk først over mål, men ble disket fordi Trude Dybendahl gikk med ulovlig luereklame.
10 km klassisk
Dato: 19. januar
Sted: Holmenkollen
15 km jaktstart fristil
Dato: 21. januar
Sted: Holmenkollen
30 km klassisk
Dato: 17. januar
50 km fristil
Dato: 2. april
Sted: Holmenkollen
3 x 10 km stafett
Dato: 22. januar
Sted: Holmenkollen
Normalbakke
Dato: 4. mars
Sted: Marikollen, Rælingen
Stor bakke
Dato: 5. mars
Sted: Holmenkollen
Laghopp
Sted: Holmenkollen
Henrik Angell
Henrik August Angell (født 22. august 1861 i Luster, død 26. januar 1922) var en norsk offiser, eventyrer, skipionér og forfatter. Han var en ivrig idrettsmann og foredragsholder, interessert i ungdomsbevegelsen og målbevegelsen. Som person var han leder, forsvarsvenn og idealist. I 1905 ble han som første nordmann innvalgt i IOC
Norgesmesterskapet på ski 1995
Individuelt
Dato: 21.-22. januar
Henrik Angell
I det norske forsvaret
Angell ble offiser 1882, tjenestegjorde en tid i generalstaben og tok generalstabseksamen i 1898. Han ble major og bataljonssjef i infanteriet i 1910, og oberst og regimentsjef for Møre infanteriregiment nr. 11 (IR 11) i perioden 1911 til 1914.
Norgesmesterskapet på ski 1995
Individuelt
Sted: Marikollen/Holmenkollen
Henrik Angell
I det norske forsvaret
Han foretok flere stipendreiser på Balkan i 1912 og 1914 for å studere fri-skarenes bruk i Balkankrigen. Før dette hadde han et lengre opphold i Montenegro fra 1897 og studerte krigs-skueplasser der.
Norgesmesterskapet på ski 1995
Lagkonkurranse
Dato: 30. mars
Henrik Angell
I det norske forsvaret
I 1918 søkte han avskjed som norsk offiser for å delta på fransk side i krigen. Han ble løytnant i Fremmedlegionen og deltok først en kort tid på Vestfronten. Han deltok også i den allierte militærstyrken som ble sendt til Murmansk for å slåss på «de hvites» side i den russiske borgerkrigen. Der pådro hans seg kraftige forfrysninger og ble sendt til Paris hvor han måtte amputere deler av foten og hånden. Han døde i Kristiania to år senere.
Norgesmesterskapet på ski 1995
Lagkonkurranse
Sted: Mo i Rana
Lybekkergata (Oslo)
Lybekkergata (1-5, 2-4) er en gate i Oslo sentrum, mellom Storgata og Biskop Gunnerus’ gate. Gaten het tidligere Rosenbergs gate, men fikk sitt nåværende navn i 1901 etter byen Lübeck. Mot nordøst fortsetter Lybekkergata som Hammersborggata.
Henrik Angell
Idrett
Han gikk på ski over Hardangervidda i 1884 før Fridtjof Nansen og fremmet interessen for skiidrett både i Norge og i utlandet.
På oppdrag fra prins Nikola I av Montenegro startet han landets første skiskole fra 1893, og regnes som skisportens grunnlegger i Montenegro. Han medvirket i opprettelsen av den første skiskolen i de franske alpene i 1903. Angell var medlem av Den internasjonale olympiske komité fra 1905 til 1907.
Forfatterskap og annet
Angell utga krigshistoriske bøker, reiseskildringer og guttebøker. Syvaarskrigen for 17de mai 1807-1814 (1914).
Henrik Angell hadde en sønn ved navn Atle Angell, som også var yrkesoffiser.
Utmerkelser
Angell ble tildelt en rekke ordener og utmerkelser for sitt virke. I 1903 ble han tildelt 1. klasse av den norske Medaljen for edel dåd, det vil si medaljen i gull med krone. Han ble dekorert med 4. klasse (ridder) av den montenegrinske Danilo Is orden, 2. klasse av den serbiske Sankt Savas orden og 3. klasse av den osmanske Mecidi-ordenen. Videre ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av den svenske Sverdordenen og til ridder av den danske Dannebrogordenen. Angell var offiser av den greske Frelserens orden og ridder av den franske Æreslegionen. I Frankrike ble han også utnevnt til officier des académies.
Konstantin I av Russland
Konstantin Vsevolodovich (russisk: Константи́н Все́володович) (født 18. mai 1186 i Rostov, død 2. februar 1218) var den eldste sønnen til Vsevolod III av Russland og Maria Shvarnovna.
Han ble ikke utnevnt til arving, men ble sendt til Rostov og Jaroslavl. Hans eldre bror Jurij II etterfulgte faren på tronen. Imidlertid beseiret Konstantin broren i slaget ved Lipitsa og ble fyrste. Men da han selv døde, overtok Jurij igjen tronen.
Daniel Brühl
Daniel César Martín Brühl González (født 1978) er en tysk skuespiller.
Daniel Brühl er sønn av den tyske skuespilleren Hanno Brühl og en lærerinne fra Catalonia (Spania). Familien flyttet til Köln kort etter hans fødsel. Han begynte som skuespiller i ung alder, og fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 2003 som Alex i Good bye, Lenin!. Han bor i Berlin sammen med skuespillerinnen Jessica Schwartz, som han er forlovet med.
I 2013 spilte han to historiske personer i engelskspråklige filmer, Niki Lauda i Rush og Daniel Domscheit-Berg i The Fifth Estate.
Racheal Nachula
Racheal Nachula (født 14. januar 1990) er en zambisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun representerte Zambia under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i samifinalen.
Walter Jones (polospiller)
Walter John Henry Jones (født 4. juni 1866, død 14. april 1932) var en britisk polospiller som deltok i OL 1908 i London.
Jones vant en olympisk sølvmedalje i polo under OL 1908 i London. Han var med på laget Hurlingham som kom på andreplass i poloturneringen. De spilte kun en kamp, finalen mot Roehamton som de tapte med 1-3. Det var kun med tre lag i turneringen, og det ble kun spilt to kamper.
Água Branca (Paraíba)
Água Branca er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil og har grenser til kommunene Juru, Olho d'Água, Imaculada samt delstaten Pernambuco. Kommunen ligger i mikroregionen Serra do Teixeira.
Historie
Det sies at i 1814, dro en indianer i husholdet til gården til Herculano José da Silva ut for å jakte sammen med sønnen til gårdseieren. De gikk seg vill i utmarken og klatret opp i et tre for å se seg om. Dermed fikk de øye på en stripe med fruktbart og grønt land. Mens de gikk mot dette området fant de et vannutspring som de kalte for «Mutambá». Når de tok opp væsken i hendene fikk de bekreftet at det var rent vann (Água branca). Dette er ifølge tradisjonen opprinnelsen til navnet på kommunen.
Ved å følge løpet til elven Bom Jesus, kom indianeren seg tilbake til gården og fortalte om funnet. Flere personer flyttet til dette området og bosatte seg der. Det første kapellet, i dag hovedkirken, ble bygget i 1834. Distriktet Água Branca ble opprettet ved kommunal lov nummer 18 den 7. januar 1896 under kommunen Piancó.
I 1930 utspant det seg kamper mellom regjeringsstyrker og rebeller under ledelse av José Pereira Lima i området.
Ved lovdekret nummer 1010 den 30. mars 1938, ble distriktet av Água Branca avhendet til kommunen Princesa. Det samme året skiftet kommunen Princesa navn til Princesa Isabel. Den 31. desember 1943 ble distriktet omdøpt til Imoriti. Den 19. november 1948 byttet de navn tilbake til Água Branca. Kommunens politiske uavhengighet ble en realitet den 24. september 1959.
Plagioklas
Plagioklas er en gruppe feltspater, som er sammensatt av feltspatmineralene albitt (NaAlSi3O8) og anortitt (CaAl2Si2O8). Albitt og anortitt er silikatmineraler i likhet med de andre feltspatmineralene.
Plagioklas-serien
Plagioklas er ikke navnet på et mineral, men en betegnelse på en serie sammensetninger mellom mineralene albitt og anortitt. Anortitt som er den ene hovedkomponenten inneholder kalsium (Ca). Jo mer kalsium plagioklas inneholder, jo mer basisk er den. Plagioklas utgjør sammen med alkalifeltspat de to hovedgruppene man finner i feltspatfamilien. Tabellen under viser de ulike feltspatene som finnes i plagioklas-serien og deres sammensetninger.
Bruk
Plagioklas kan være bergartsdannende. Bergarten anortositt inneholder 90-100% plagioklas og brytes som bygningsstein, til pukk for å lage lys asfalt og brukes som bestanddel i steinull. I Rogaland blir det tatt ut anortositt til disse formålene.
Jonathan Erdmann
Jonathan Erdmann (født 12. mars 1988) er en tysk sandvolleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Plagioklas
Eksterne lenker
Feldspat
Takeshi Kamura
Takeshi Kamura (født 14. februar 1990) er en japansk badmintonspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen i dobbel.
Hymne à l’amour
«Hymne à l'amour» er en populær fransk sang med melodi av Marguerite Monnot og tekst av Édith Piaf.
Piaf fremførte sangen på kabaret Versailles i New York 14. september 1949. Den ble skrevet til hennes elsker og hennes livs kjærlighet, den franske bokseren, Marcel Cerdan. 27. oktober samme år ble Cerdan drept i en flyulykke på vei fra Paris til New York for å se henne. Piaf spilte inn sangen på plate 2. mai 1950.
Geoffrey Parsons har skrevet en engelsk tekst. Den engelske tittelen er «If You Love Me (Really Love Me)». Sangen har også fått en spansk tekst. Den spanske tittelen er «Himno Al Amor».
Norske versjoner
Terje Pettersen har skrevet en norsk tekst. Bjørn Endreson har skrevet en tekst på nynorsk. Britt-Synnøve Johansen har skrevet en norsk tekst på karmøydialekt. Pettersens versjon bærer tittelen «Hva gjør det». Endresons versjon heter «Hymne til kjærleiken». Johansens versjon heter «Hymne te kjærligheten».
Religionsfrihet
Religions- og trosfrihet er et prinsipp som går ut på at enkeltmennesker og grupper skal kunne tro det de vil og tilbe hvem eller hva de vil. Dette anses i flere sammenhenger for å være en grunnleggende menneskerettighet. Historisk sett var religionsfriheten en av de første menneskerettighetene som ble anerkjent i Europa, og er nå lovfestet i Den europeiske menneskerettskonvensjon vedtatt av Europarådet.
Fylkesvei 5374
Fylkesvei 5374 går mellom sentrum og Osa i Ulvik kommune.
Religionsfrihet
Hva denne retten innebærer i praksis etter Den europeiske menneskerettskonvensjonen, utdypes blant annet i dommer i Den europeiske menneskerettighetsdomstol.
Fylkesvei 5374
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 300 (Hordaland).
Religionsfrihet
Historikk
Forfølgelse av religiøse minoriteter har vært brukt som politisk verktøy gjennom historien. Indiske keiser Ashoka opptrådte med toleranse overfor annerledes troende, og persiske Kyros den store er blitt fremstilt, sannsynligvis uriktig, som en tidlig tilhenger av religionsfrihet.
I Europa førte brannen i Roma i år 64 til en langvarig kristenforfølgelse. Da kristendommen ble dominerende ble jøder i varierende grad godtatt eller forfulgt. Reformatorer som Jan Hus og Martin Luther ble etterfulgt av skiftende forfølgelse av katolikker og protestanter.
Flere medlemmer av religiøse minoriteter reiste til USA, og Maryland hadde religionsfrihet som et prinsipp da staten ble grunnlagt i 1634. Prinsippet ble lagt bort i perioder, men flere protestantiske stater innførte skille mellom kirke og stat. Roger Williams argumenterte med at religiøs tro er Den hellige ånds gave, og kan ikke tvinges på noen. Da USA ble selvstendig i 1776, ble religionsfrihet en av de grunnleggende politiske og juridiske prinsippene for staten.
Menneskerettighetserklæringen
Menneskerettighetserklæringen, vedtatt av de da 58 medlemslandene i FNs generalforsamling den 10. desember 1948 i Paris, definerer religions- og trosfrihet slik:
Religions- og trosfriheten er nært beslektet med samvittighetsfrihet, tankefrihet, foreningsfrihet og forsamlingsfrihet.
Menneskerettighetserklæringen er ikke juridisk, kun politisk, bindende. Juridisk bindende (for de land som har undertegnet den) er derimot FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter. Konvensjonens Artikkel 18 er en utdyping og presisering av Artikkel 18 i Menneskerettighetserklæringen og lyder:
Barnekonvensjonen
Barnekonvensjonen gir barn "rett til tankefrihet, samvittighetsfrihet og religionsfrihet."
Norge
Norges Grunnlov fra 1814 sa i §2: ''«Jesuitter og Munkeordener maae ikke taales. Jøder ere fremdeles udelukkede fra Adgang til Riget.»'' I 1839 reiste Henrik Wergeland et forslag om å oppheve jødeparagrafen, og i 1851 gikk forslaget gjennom. Først i 1956 ble forbudet mot jesuitter fjernet, og i 1964 ble prinsippet om religionsfrihet en del av grunnloven.
I Norge har debatter om religionsfrihet ofte handlet om religionens plass i den offentlige skolen. Den europeiske menneskerettighetsdomstol avgjorde i 2007, med 9 mot 8 stemmer, at det daværende KRL-faget sammen med en kristen formålsparagraf, gjorde det "vanskelig å ivareta livssynsminoritetenes rettigheter". En annet tema som har vært diskutert er livssynsnøytrale seremonirom.
1. januar 2017 ble Den norske kirke forvaltningsmessig skilt fra staten. Grunnloven ble endret i 2012, og kirkemøtet vedtok et skille mellom kirke og stat i 2013, og i 2017 var prosessen fullført.
Øyslebø holdeplass
Øyslebø holdeplass ligger langs Sørlandsbanen i Lindesnes kommune, og ble åpnet i 1944. Holdeplassen er ikke tilgjengelig for biltrafikk.
Songta-demningen
Songta-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i provinsen Yunnan i Kina, i elven Nu (Salween) nær Myanmar. Anlegget er svært omstridt. Det ble planlagt igangsatt i 2008, og skal eter tidligere vedtak stå ferdig i 2015. Det er usikkert om tidsplanen vil holdes.
Øyslebø holdeplass
Et nytt regelverk og krav til sikkerhet gjorde at flere stasjoner og holdeplasser som ikke oppfylte de nye kravene ble oppgradert, men Øyslebø ble for vanskelig å oppgradere pga. stigning, kurve, plattformlengde osv. og ble derfor nedlagt i 2016.
World of Warcraft: Cataclysm
World of Warcraft: Cataclysm (også kun Cataclysm eller Cata) er den tredje utvidelsespakken til MMORPG-en World of Warcraft, utviklet av Blizzard Entertainment. Utvidelsen ble avslørt under Blizzcon i august 2009 og utgitt 7. desember 2010. Blizzard tjente over to milliarder kroner første uken spillet var ute.
Nytt innhold
Azeroth, hovedverdenen i World of Warcraft, fikk en overhaling. Mye av de opprinnelige omgivelsene og oppdragene (engelsk: «quests») i kontinentene Eastern Kingdoms og Kalimdor ble oppdatert med nye, oppdaterte fortellinger og spillopplevelser. Spillerne fikk også muligheten til å bruke selvkontrollerte flygende ridedyr i disse områdene (ikke inkludert Burning Crusade-områder på samme kontinenter), som ikke var mulig tidligere. Eldre «dungeons» som tilhørte de oppdaterte områdene ble også overhalt. Det daværende maksnivået på spillerfigurer ble også hevet fra 80 til 85.
Med Cataclysm kom det to nye spillerraser: Worgen for «Alliance» og goblin for «Horde». Worgen-rasen er en varulvslignende menneskerase som opprinnelig holdt til i Gilneas, et område og en by i nordvestlige Eastern Kingdoms, og goblin-rasen er én av flere goblingrupper, spesifikt Bilgewater Cartel, som starter i Kezan. Flere rase- og klassekombinasjoner ble også introdusert, som tauren-paladin og -priest, troll-druid og dverg-sjaman. «night elves» fikk også muligheten til å bli «mage» («magiker»), noe som i fortellingen ikke samsvarte med at rasen sverget til å ikke bruke magien («arcane magic») som brukes av klassen. Ifølge Engadget sa Chris Metzen ved BlizzCon i 2009 at «det gir mulighet for å spille skikkelig urgamle 'night elves', om det er noe du virkelig vil, ettersom yngre 'night elves' antageligvis ikke hadde mange muligheter til å lære seg 'arcane'-magi i det siste.»
«Guilds» (engelsk, «laug»; en større spillerskapt gruppe med spillerfigurer under et felles navn) fikk også «guild»-spesifikke prestasjoner («guild achievements») og «guild»-nivåer med forskjellige goder ettersom gruppen oppnår nye nivåer. «Guild»-nivåer ble senere fjernet i Warlords of Draenor.
Et nytt yrke («profession»), arkeologi, ble introdusert i Cataclysm. Yrket tillater spilleren å samle, sette sammen og bruke gjenstander og lære fortellinger fra forhenværende beboere av Azeroth, og senere andre områder. Den siste utvidelsen som oppdaterte arkeologiyrket er Battle for Azeroth.
Cataclysm introduserte flere områder, som opprinnelig var tilrettelagte for å avansere fra nivå 80 til nivå 85 (daværende maksnivå). Disse områdene er Mount Hyjal, undervannsområdet Vashj'ir (med tre underområder: Kelp'thar Forest, Shimmering Expanse og Abyssal Depths), det underjordiske Deepholm, Twilight Highlands og Uldum. Det var også introdusert begrensede områder som worgen-startområdet Gilneas, goblin-startområdet Kezan. Spillerne fikk også tilgang til PvP-området Tol Barad, som også har en egen portal som «mage»-spillere kan lage. Spillerrasene gnom («gnome») og troll fikk også oppdaterte startområder, der de tidligere hadde samme startopplevelse som dverger («dwarves») og orker («orcs»).
Utvidelsen introduserte også «transmogrification», et system der spillerne kan endre utseende på sitt utstyr, samt en oppdatering av Darkmoon Faire, et tivoli som ved oppdateringen holder til på Darkmoon Island (tilgjengelig gjennom portaler ved Goldshire eller Thunder Bluff), som dukker opp første søndag i måneden og blir utilgjengelig etterfølgende søndag.
«Dungeons» og raid
Ved første oppdatering av Cataclysm kom det flere nye «dungeons» og nye raid.
Raidene som ble introdusert først (med tilhørende område) i Cataclysm er Baradin Hold (Tol Barad), The Bastion of Twilight (Twilight Highlands), Throne of the Four Winds (Uldum) og Blackwing Descent (Blackrock Mountain). Senere ble The Firelands (Mount Hyjal), som inneholder Ragnaros fra spillets første raid, og Dragon Soul (Tanaris/Dragonblight), der spillerne kjemper mot Deathwing.
De første «dungeons» for utvidelsen var Blackrock Caverns, Grim Batol, Halls of Origination, Lost City of the Tol'vir, The Stonecore, The Vortex Pinnacle og Throne of the Tides. Oppdaterte versjoner av Deadmines og Shadowfang Keep (begge fra grunnspillet) ble også brukt i høyere vanskelighetsgrad ved maksnivået 85. Burning Crusade-raidene Zul'Aman og Zul'Gurub ble også senere omgjort til oppdaterte «dungeons»-opplevelser, som gjorde de opprinnelige raid-versjonene utilgjengelige. End Time, Hour of Twilight og Well of Eternity ble introdusert i en oppdatering sammen med Dragon Soul.
Mottagelse
Utvidelsen World of Warcraft: Cataclysm mottok ifølge omtalesamlernettstedet Metacritic «universell anerkjennelse» med en poengssum av 90 ut av 100 mulige poeng. Rasmus Lund-Hansen ved Gamereactor ga utvidelsen 9 ut av 10 poeng, og konkluderer sin anmeldelse med at spillet er «mer velpolert og finpusset enn noensinne», men trekker poeng for at det har «stort sett kjernen av samme spilloppsett som for seks år siden».
I motsetning til videospillkritikerne, så hadde spillerne blandede meninger om utvidelsen.
Loubet
Loubet kan vise til:
Hurlyburly
Hurlyburly er et amerikansk skuespill fra 1984, regissert av David Rabe. Tittel på teaterstykket henviser til en dialog fra William Shakespeares Macbeth. Teaterstykket handler om narkotikaavhengige Hollywood-skuespillere på 80-tallet som engasjerer seg i endeløse diskusjoner med kvinnehat. Broadway-stykket ble opprinnelig regissert av Mike Nichols, og hadde William Hurt, Christopher Walken, Harvey Keitel, Jerry Stiller, Judith Ivey, Sigourney Weaver og Cynthia Nixon i hovedrollene. Hurlyburly ble nominert til en Tony Award for beste teaterstykke i 1985.
Østerrike under EM i friidrett 1962
Østerrike deltok med 9 utøvere under EM i friidrett 1962 som ble arrangert 12.–16. september 1962 i Beograd. Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.
London Stadium
London stadion (London Stadium), tidligere kjent som Olympiastadion i London (Olympic Stadium) var midtpunktet i Sommer-OL 2012 og Paralympiske sommerleker 2012 i London. Stadionet ligger på Marshgate Lane i Stratford og har en kapasitet på ca. 60 000 tilskuere ved friidrett og fotball og 80 000 ved konserter. Det er per desember 2020 det fjerde største stadionet i England bak Old Trafford, Wembley Stadium og Twickenham Stadium. Grunnarbeidet til stadionet startet i midten av 2007, med den offisielle byggestarten 22. mai 2008, selv om pålingen til fundamentet uoffisielt startet fire uker før denne datoen. Stadionet var også arena for VM i friidrett 2017.
Bill Doolin
William «Bill» Doolin (født 1858, død 24. august 1896) var en amerikansk kriminell og grunnlegger av Wild Bunch, en gjeng som spesialiserte seg på bankrøveri og ran av dilligencer i Arkansas, Oklahoma og Kansas på 1890-tallet.
Bjønnkamslekten
Bjønnkamslekten eller bjørnekamslekten (latin: Blechnum) er en slekt av bregner innenfor bjønnkamfamilien, som igjen inngår i en større monofyletisk orden – Polypodiales. Antall arter i slekten er 150-220.
Bill Doolin
Tidlig liv
Doolin ble født på en farm nær Tulsa, Oklahoma. Han drog vestover da han var 23, for til slutt å ende opp i Caldwell, Kansas. Han ble ansatt av kvegdriveren Oscar Halsell, en texaner, og arbeidet for ham som cowboy. I løpet av denne tiden arbeidet han med mange andre kjente cowboyer og fredløse; George "Bitter Creek" Newcomb, Charlie Pierce, Bill Power, Dick Broadwell, Bill "Tulsa Jack" Blake, Dan "Dynamite Dick" Clifton, og Emmett Dalton.
Bjønnkamslekten
Bregnene vokser normalt langs bakken. Et viktig kjennetegn er de unge skuddene, som ofte har et anstrøk av rødt. Plantene er 10–100 cm høye, og har blader som står ut i rosettformasjon fra grunnen. Noen av artene vokser rundt kratere i vulkaner, blant annet kildebjønnkam på Island..
London Stadium
Design og konstruksjon
Designet på stadionet ble presentert 7. november 2007. Arkitekten, Populous, er et arkitektfirma som spesialiserer seg på design av idrettsanlegg og konferansesentre, samt planlegging av store arrangementer. Byggingen tok fire år fra 2007 til 2011.
Friidrettsarenaen ble gravd ut av den bløte leiren på stedet og rundt er det plassert permanent sitteplass for 25,000 tilskuere. Den naturlige skråningen i terrenget er innlemmet i utformingen, med oppvarmingsområder og garderober gravd inn en semi-kjeller ved den nedre enden. En demonterbar, lett stål- og betongkonstroksjon ble så bygd opp fra denne "bollen" for å gi sitteplass til ytterligere 55,000 tilskuere.
Bill Doolin
Daltongjengen
Mindre enn to måneder senere ble Doolin medlem av Daltongjengen. 5. oktober 1892 satte Daltongjengen i gang sitt skjebnesvangre forsøk på å rane to banker samtidig i Coffeyville, Kansas. Ranet var en fiasko og den påfølgende skuddvekslingen mellom borgere og lovmenn på den ene siden og Daltongjengen på den andre endte i fire av fem gjengmedlemmers død. Den overlevende var Emmet Dalton. Historikere har senere spekulert i om det var et sjette medlem av gjengen som ventet med hestene og som klarte å unnslippe. Hvem det skulle ha vært er ukjent til denne dag og Emmet Dalton avslørte det aldri. Det kan ha vært Bill Doolin.
Bjønnkamslekten
I Norge finner vi bare arten bjønnkam (bjørnekam), Blechnum spicant. Den ble beskrevet første gang av Linne, og er en 15–50 cm høy, symmetrisk tofinnet bregne med bladstenglene stående opp fra roten i rosettformasjon. Sterile og fertile blad er ulike. Bjønnkam går opp til 1.250 moh. i Stranda i Møre og Romsdal, og går ellers nord til Kvænangen i Troms. Arten har sin hovedtyngde i kyststrøk på Vestlandet og er mer sjelden i østlige deler av landet.
Bill Doolin
Wild Bunchgjengen
I 1893 dannet Doolin sin egen gjeng, Wild Bunch. 1. november 1892 ranet gjengen en bank i Spearville, Kansas. Etter ranet rømte gjengen med Oliver Yantis til Oklahoma-territoriet der de gjemte seg hos Yantis` søster. Mindre enn en måned senere ble de funnet og i en skuddveksling ble Yantis drept, mens resten av gjengen kom seg unna.
Bjønnkamslekten
Den lille varianten ''kildebjønnkam på Island har – i motsetning til vanlig bjønnkam – like sterile og fertile blad, og er inntil 8 cm høy. Den vokse rundt kratere på noen utvalgte vulkansteder i sørlige deler av landet.
Bill Doolin
Wild Bunchgjengen
Etter dette første ranet fortsatte gjengen å rane banker og tog. I mars 1892 giftet Doolin seg med Edith Ellsworth i Ingalls, Oklahoma. Kort etterpå ranet gjengen et tog nær Cimarron, Kansas. I dette ranet ble Doolin skutt i foten av lovmenn.
Bjønnkamslekten
Arter
Følgende arter er noen av de totalt 150-220 som finnes i bjønnkamslekten:
Bill Doolin
Wild Bunchgjengen
1. september 1893 drog 14 U.S. Marshaller til Ingalls, Oklahoma for å arrestere gjengen i det som ble kjent som Slaget om Ingalls. I skuddvekslingen som fulgte ble tre marshaller og to sivilister drept, en sivilist og tre gjengmedlemmer såret og gjengmedlemmet Roy Daugherty («Arkansas Tom Jones») såret og tatt til fange. Doolin skjøt og drepte Deputy Marshal Richard Speed.
London Stadium
Design og konstruksjon
Med sine 80,000 seter var Olympic Stadium midtpunktet for lekene i 2012, både åpnings- og avslutningsseremonien ble avholdet her i tillegg til friidrettsøvelsene. Etter lekene ble det redusert til en 60,000 seters stadion.
Bill Doolin
Wild Bunchgjengen
The Wild Bunch var den mektigste gruppen av lovløse i vesten en god stund. Imidlertid, på grunn av iherdigheten til de tre lovmennene Bill Tilghman, Chris Madsen og Heck Thomas ble mange av gjengens medlemmer enten fanget eller drept i løpet av 1894. På slutten av året ble Bill Dalton drept av US. Marshals. Dusører ble utlovt for medlemmene, noe som ofte førte til at venner av dem forsøkte å innkassere pengene. 1. mai 1895 ble gjengmedlemmene Charlie Pierce og George «Bittercreek» Newcomb skutt og drept av dusørjegerne kjent som «The Dunn Brothers». Teamet av dusørjegere var de eldre brødrene til Newcombs tenåringskjæreste, Rose Dunn. Det ble hevdet at hun hadde forrådt Newcomb, men det er mer sannsynlig at brødrene hennes simelthen fulgte etter henne til skjulestedet.
Doolin flyktet til New Mexico der han gjemte seg sammen med den lovløse Richard «Little Dick» West sommeren 1895. På slutten av 1895 gjemte han seg smmen med konen sin nær Burden, Kansas en stund, deretter drog de til Eureka Springs, Arkansas så Doolin kunne bruke badene der for å bli bedre av reumatisme, en lidelse han hadde pådratt seg på grunn av en skuddskade i en fot. Det var der, i et badehus, tidlig i 1896 at Doolin først ble pågrepet av Bill Tilghman.
London Stadium
Bruk etter Sommer-OL 2012
Fra og med 2016 spiller West Ham United hjemmekampene sine på London Stadium. Løpebanene er fjernet og setene er i West Ham sine farger. Antall seter ble først redusert til 54,000 seter, men senere økt igjen da etterspørselen etter billetter var stor.
Bill Doolin
Wild Bunchgjengen
Doolin unnslapp 5. juli og søkte tilflukt med sin kone i Quay, Oklahoma. Der, den 24. august, ble han drept med et hagleskudd av U.S Marshall Heck Thomas.
På slutten av 1898 var alle tidligere medlemmer av The Wild Bunch døde, drept i forskjellige skuddvekslinger med lovmenn. Heck Thomas hadde oppsporet de fleste av dem; de gjenværende ble jaget og eliminert av Chris Madsen og Bill Tilghman og andre.
Wolfsbane
Wolfsbanes første album, Live Fast, Die Fast, ble produsert av Rick Rubin, og da deres andre album ble sluppet, All Hell's Breaking Loose... Down at Little Kathy Wilson's Place, var de support for Iron Maidens turné i Storbritannia.
Litteraturteori
Litterær teori og litteratur
Et av de fundamentale spørsmål innenfor litterær teori er «Hva er litteratur?», skjønt mange nåværende teoretikere og litteraturforskere mener at enten er begrepet «litteratur» ikke mulig å definere, eller at det kan potensielt referere til en hvilken som helst bruk av språket. Bestemte teorier er adskilt ikke bare av deres metoder og konklusjoner, men også hvordan de definerer en «tekst». For noen litteraturforskere betyr tekst «bøker som tilhører den vestlige litterære kanon», men prinsippene og metodene til litterær teori har blitt benyttet på sakprosa, populærlitteratur, film, historiske dokumenter, lovbøker, reklame og annet. Noen forskere har innenfor kulturstudier behandlet kulturelle hendelser som mote, fotballopptøyer, melodifestivaler og lignende som «tekster» som kan fortolkes. I den brede mening kan litterære teori være en generell teori for fortolkning.
Siden litteraturteoretikere ofte støtter seg på en svært heterogen og uensartet tradisjon innenfor europeisk filosofi og språkteorier er enhver form for klassifisering ofte kun en tilnærmelse. Det er mange «skoler» eller typer av litterær teori som har ulike tilnærmingsmetoder for å forstå en tekst. Mange teoretikere, selv de som er listet nedenfor, kombinerer metoder fra flere enn en av disse tilnærmelsesmetoder (eksempelvis, den dekonstruktive tilnærmelsen til Paul de Man støtter seg på en lang tradisjon av nærlesning som nykritikken (New Critics) gikk foran med, og de Man var opplært innenfor den europeiske tradisjonen med hermeneutikk).
Bredere teoriretninger som historisk har vært viktig inkluderer nykritikken, formalismen, russisk formalisme og strukturalisme, poststrukturalisme, marxisme, feminisme, og fransk feminisme, nyhistorisme, dekonstruksjonisme, leserens respons-kritikk og psykoanalytisk kritikk.
Historie
Litteraturteori ble en profesjon på 1900-tallet, men har historiske røtter som går tilbake til oldtidens Hellas med Aristoteles’ Poetikken som et tidlig eksempel, og antikkens Roma med Longinos’ Om det sublime og Quintus Horatius Flaccus, og de estetiske teoriene fra antikkens filosofi fram til 1700-tallet og 1800-tallet har hatt betydelig innflytelse på de nåværende litterære studier. Litteraturteori og litteraturkritikk har vært tett forbundet i alle tider.
Litteraturteori i den moderne mening går derimot kun tilbake til omtrent 1950 da strukturalistiske lingvister som Ferdinand de Saussure begynte betydelig å påvirke engelskspråklig litteraturkritikk. Nykritikken og ulike europeiske formalister, spesielt russisk formalisme, hadde beskrevet noen av deres mer abstrakte anstrengelser som «teoretiske», men det var ikke før den brede innflytelsen fra strukturalismen begynte å bli tilstedeværende i den engelskspråklige akademiske verden at «litteraturteori» ble tenkt på som en forent område.
I den akademiske verden i Storbritannia og USA var litteraturteori mest populært på slutten av 1960-tallet da dens innflytelse spredde seg på universitetene som Johns Hopkins og Yale til 1980-tallet hvor det undervist i litteraturteori i ulik grad. I løpet av dette tidsrommet ble litteraturteori sett på som banebrytende forskning og de fleste universitetene verden over søkte å studere og undervise i teori og innlemme det i sitt undervisningsopplegg. På grunn av dets metodiske økning i popularitet og det tungt tilgjengelige språk i dets nøkkeltekster, ble dens teori også ofte kritisert som forbipasserende, trendy og obskurt (og utsatt for litterær satire som eksempelvis David Lodges romaner). Noen forskere, både de teoretiske som de ikke-teoretiske refererer til debatten på 1970-tallet og 1980-tallet som «teorikrigen».
I løpet av begynnelsen av 1990-tallet hadde litteraturteoriens popularitet som eget interesseområde falmet noe (sammen med akademiske posisjoner for «rene» teoretikere) selv om dens tekster var blitt inkorporert i studiet av bortimot all litteratur. Anno 2006 har kontroversene om bruken av teori i litteraturstudiene død ut, og diskusjonene om emnet innenfor litterære og kulturelle studier tenderer nå til å være atskillig mer avslappet og mindre bitter. Noen forskere lener seg tungt på litteraturteori i sitt arbeid mens andre kun nevner det innledningsvis eller ikke i det hele tatt, men dens tilstedeværelse er fortsatt en viktig del av all litteraturstudier.
Ulike retninger
Intellektuelle tradisjoner og prioriteringer overfor ulike litteraturteorier er ofte svært forskjellige. Noen adskiller seg så radikalt at det er vanskelig å finne et sett av felles begreper og gjør det vanskelig å gjøre fruktbare sammenligninger.
For eksempel inneholder arbeidene til nykritikerne en underforstått moralsk dimensjon og noen ganger til og med en religiøs tone: en nykritiker kan lese et dikt av T.S. Eliot eller Gerard Manley Hopkins for dens grad av ærlighet i å uttrykke smerte og dens motsetning i å søke tro i en moderne verden. Samtidig vil en marxistisk kritiker finne slik bedømmelse som mer ideologisk enn kritisk. En marxistisk analyse vil si at en nykritisk analyse ikke opprettholder en tilfredsstillende kritisk distanse fra diktets religiøse holdning til å kunne forstå det. Eller en poststrukturalistisk kritiker kan ganske enkelt unngå det overstående ved å forstå den religiøse meningen i diktet som en meningsallegori og behandle diktets referanser til «Gud» som en diskusjon av dens refererende natur heller enn hva det viser til.
Slike uenigheter kan ikke bli løst med letthet ettersom de ulike retningen har iboende radikalt forskjellige begreper og mål (det vil si teorier). Deres teorier ved lesningen kommer fra uoverstigelige forskjellige intellektuelle tradisjoner: nykritkerne baserer deres arbeid på forskning fra den amerikanske østkysten og på religiøse tradisjoner, mens marxistene baserer sine arbeid på kritisk-sosiale og økonomiske tanker, og poststrukturalistenes arbeid er utledet fra 1900-tallets europeiske språkfilosofi. Å anta at slik ulike tilnærminger til å ha noe til felles vil være naivt. Å kalle dem alle for «litteraturteori» uten å anerkjenne deres uensartet vil være en reduksjon av deres ulikheter.
På slutten av 1950-tallet forsøkte den kanadiske litteraturkritikeren Northrop Frye å forlike historisk kritikk og nykritikk samtidig som han adresserte grunnene til tidlig leserens respons-kritikk og de tallrike psykologiske og sosiale tilnærminger. Han forsøk, utgitt i boken Anatomy of Criticism (Litteraturkritikkens anatomi), var tydelig strukturalistisk, og hvilte på antagelsen på en intertekstuell «ordenes orden» og på bestemte, universale strukturer. Hans forsøk holdt seg i engelsk litteraturprogram i flere tiår, men mistet betydning overfor poststrukturalismen.
For noen litteraturteorier, spesielt for enkelte former for formalisme, er forskjellen mellom «det litterære» og andre typer tekster av aller største betydning. Andre retninger (spesielt poststrukturalismen i sine ulike former som nyhistorisme, dekonstruksjonisme, enkelte former av marxisme og feminisme) søker å bryte ned skillelinjene mellom de to og har benyttet tekstfortolkning til en bred rekke av tekster, inkludert film, sakprosa, historiske skrifter og til og med kulturelle hendelser.
Ulike litterære skoler
Listet nedenfor er noen av de mest vanlige skoler og retninger innenfor litterær teori sammen med deres mest betydningsfulle forfattere. Ikke alle av de nevnte forfatterne skrev primært om litteratur, men siden deres verk har hatt betydningsfull innflytelse på litterær teori blir de uansett listet her.
Hans Holten
Hans Holten (født 20. mars 1892 i Surnadal, død 3. januar 1973 ) var en norsk pressemann. Han var utdannet agronom. Han var generalsekretær og leder for pressekontoret i Bondepartiet 1933–1940 og politisk redaktør i Nationen 1945–1963.
Oahcesaisuolu naturreservat
Oahcesaisuolu naturreservat ligger om lag 18 kilometer sørvest for tettstedet Karasjok i Karasjok kommune i Finnmark og utgjør en liten holme i Karasjohka som består av elvesedimenter.
Formålet med vernet er «å bevare et tilnærmet urørt lauvskogområde som økosystem med alt naturlig plante- og dyreliv.» Her er områder med gammel slåttemark. Området har vitenskapelig betydning som typeområde for kontinental engbjørkeskog.
EM i duatlon 2011
EM i duatlon 2011 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Limerick i Irland i 2011.