cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gentile Bellini
Maler
I 1478 ga Venezias regjering ham i oppdrag å reise til Konstantinopel for å male Sultanen Mehmed II. Sultanen hadde bedt Venezia om å sende «en stor maler» for nettopp dette oppdraget. Gentile Bellini ble hos sultanen ett års tid og malet blant annet dennes profilbilde, som nå bevares i Layard-samlingen.
Så betydelig en kunstner Gentile enn var, nåfde han imidlertid ikke ut over en viss ubehjelpelighet i de kunstneriske midler; en harmonisk kunstnerisk utfoldelse med fullt herredømme over de tekniske midler var forbeholdt hans yngre bror.
1943
1943 (MCMXLIII) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en fredag. Det etterfulgte 1942 og ble etterfulgt av 1944.
Petra (Balearene)
Petra er en by og kommune i det østlige Spania, på øya Mallorca i provinsen Balearene. Kommunen har 3,028 innbyggere (2021).
Benedicte Bull
Benedicte Bull (født 18. juni 1969) er en norsk statsviter og professor, som har forsket på samfunnsutviklingen i Latin-Amerika.
Etter examen artium 1988 var hun frem til 1993 blant annet frilansjournalist for avisa Fædrelandsvennen i Kristiansand.
Etter cand.mag. i statsvitenskap 1992 ble hun i 1996 cand.polit. i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo på avhandlingen «Political Structures and Sustainable Development: A case from the Costa Rican tourism industry».
Fra 1995 var hun ved Senter for utvikling og miljø (SUM), fra 1997 som forsker, hvilket i 2002 brakte henne en dr.polit. på avhandlingen «Aid, Power and Privatization: Domestic and International Sources of Telecommunication Reform in Central America (1986-2000)», veiledet av Helge Hveem. For denne fikk hun H.M. Kongens gullmedalje i 2003.
Etter noen år som seniorforsker ved SUM, og i 2006 bosatt i Chile, ble hun i 2007 førsteamanuensis (samme sted, altså SUM) og har ledet Norsk Nettverk for Latin-Amerikaforskning (NorLARNet) fra 2008. Fra 2015 ledet hun i tillegg Oslo Academy of Global Governance. I 2014 ble hun professor samme sted.
Hun er en hyppig brukt mediekommentator og har siden 2015 hatt en fast månedlig spalte i Dagsavisen.
Maja Mill : helt tilfeldigvis meg
Maja Mill – helt tilfeldigvis meg er en barnebok skrevet av Bjørn Olav Hammerstad og utgitt ved forlaget Lengt. Boken kom ut i 2010 og var med i Leselystaksjonen samme år. Boken kom også ut på lydbok ved Lydbokforlaget i 2011. I 2011 kom oppfølgeren Maja Mill og drageegget. I 2013 kom den tredje boken i serien, Maja Mill drømmer, venn og tyv. Litteraturviter Hilde Dybvik plasserer Maja Mill i en slags barnelitteraturens Chick lit-tradisjon.
Eugene Botes
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Football Writers’ Association Footballer of the Year
Football Writers' Association Footballer of the Year er en pris som blir utdelt årlig til den beste fotballspiller i England basert på en avstemning blant fotballjournalistene.
Dette er en av de to mest prestisjefylte prisene som en fotballspiller i England kan motta. Den andre er PFA Player of the Year. Prisen har vært utdelt siden 1948 da Stanley Matthews fra Blackpool FC vant den. Ni spillere har vunnet prisen mer enn én gang, hvorav den seneste spilleren er Mohamed Salah, som vant sist i sesongen 2021/22. Vinneren av prisen blir valgt gjennom et stemmesystem blant medlemmer av Football Writers' Association (FWA), som består av rundt 400 fotballjournalister hjemmehørende overalt i England.
Solvang (rederi)
Solvang (ose: SOLV) er et rederi med hovedkontor i Stavanger. Selskapet opererer sytten skip, blant annet tankskip for LPG og etylen. Syv av skipene er nybygde fra Meyerverftet i Rostock/Papenburg og Hyundai Heavy Industries (HHI) i Ulsan, Sør-Korea. MT «Clipper Orion» (60 000 m³), den første LPG-tankeren fra HHI, ble levert i 2008. Selskapet ble stiftet i 1936. Det er notert på Oslo børs.
Fobos. Klub strakha
'Fobos. Klub strakha' (originaltittel: Фобос. Клуб страха) er en russisk film fra 2010, regissert av Oleg Asadulin.
Handling
På en regntung sommerdag går en gruppe unge mennesker til en nattklubb som heter «Phobos» som er under ombygging. Plutselig lukkes alle klubb-dørene automatisk, og lysene slås av. Til å begynne med oppfatter karakterene dette som en slags spøk, men de innser etter hvert at de faktisk er fanget der: mobiltelefonene deres fungerer ikke, og de fortalte ingen andre om deres intensjon om å gå til denne klubben.
En av karakterene er Goth-kvinnen Vika påstår at det lever en skapning der, som overlever på frykten deres - og at karakterene blir nødt til å overvinne deres egen frykt hvis de skal ha håp om å komme seg ut derfra i live.
Leucospidae
Utseende
Middelsstore (4–17 mm), nokså kraftige vepser, gjerne farget i gult eller rødt og svart. Hodet er nokså lite, antennene trådformede. Forkroppen (thorax) er noe sammanklemt fra sidene. Fram- og mellombeina er nokså slanke, bakbeina har svært fortykkede hofter (coxae) og lår (femorae), sistnevnte med én eller flere tenner på innsiden. Leggen er krummet slik at den kan foldes inntil låret. Bakkroppen er noe sammentrykt fra sidene. Hos hannen ser det ut som om den bare består av tre ledd, siden det tredje og de utenforliggende leddene er vokst sammen til et skjold. Hos hunnen kan eggleggingsrøret være ganske kort, hvis det er forlenget, bøyer det seg oppover og framover over ryggen på insektet, dette er et unikt trekk for familien. Vingene kan foldes sammen som hos stikkveps. Forvingen har en smal åre langs framkanten i de innerste 2/3, et lite vingemerke og en buet åre nær vingespissen.
Levevis
Leucospidene er, så langt man kjenner til, parasitoider som angriper broddveps (Aculeata), særlig solitære bier (Apoidea) men også graveveps (Sphecidae) og murerveps (Eumeninae). Vertslarvene ligger gjerne inne i ved eller i kamre av leire, og hunnen kan bruke opptil tre timer på å bore seg ned til den. Hunnen legger egg også om vertslarven er død eller angrepet av en parasitoid, det ser ut til at leucospide-larven kan klare seg med en død larve eller en parasitt-larve som føde. Eggene er uvanlig store, hos Leucospis gigas opptil 3 mm lange. De voksne vepsene besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og kurvplanter.
Margit Nagy-Sándor
Nagy-Sándor vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1948 i London. Hun var med på det ungarske damelaget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Tsjekkoslovakia. De andre på laget var Erzsébet Balázs, Anna Fehér, Erzsébet Gulyás-Köteles, Irén Karcsis-Daruházi, Mária Kövi, Olga Tass og Edit Perényi.
Tolv år tidligere, Sommer-OL 1936 i Berlin, vant hun en bronsemedalje i turn med det ungarske laget.
Ted Tally
Ted Tally (født 9. april 1952) er en amerikansk teater- og manusforfatter. Han studerte på Yale University, og har vunnet en rekke priser for arbeidet sitt. Han skrev manuset til Nattsvermeren (1991) basert på boken til Thomas Harris fra 1988, om en FBI-lærling som blir sendt til en kannibal for å få råd i jakten på en seriemorder. For arbeidet på filmen vant han Oscar for beste filmatisering, en Edgar-pris, samt en rekke andre priser. Han skrev ikke manuset til oppfølgeren Hannibal (2001) fordi han mente det var en dårlig bok, men valgte å skrive manuset til den neste filmen i rekken, Den røde drage (2007). Tally har ellers medvirket i filmene Mission to Mars (2000), Madagaskar (2005) og Shrek 2 (2004).
Citroën Ami
Citroën Ami var en bilserie laget av det franske bilfirmaet Citroën som ble laget mellom 1961 og 1978. Serien startet med Ami 6 og var komplett med Ami 8, som også kom som stasjonsvogn. Ami Super kom med samme karosserivarianter som Ami 8, men hadde den firesylindrede motoren fra GS. M35 som ble prøvelansert med Wankelmotor og trekk fra bl. a. GS regnes ikke med til norskregistrerte biler.
Modellene ble basert på plattformen til 2CV, men betydelig oppgradert når det gjaldt karosseri og innredning. Fjæring og ramme ble forsterket for å passe med økt totalvekt. Oppgraderingen skjedde for å møte et økende behov for rimelige biler med bedre utstyr. Renaults R4 kom omtrent på samme tiden.
Ami 6 var sammen med den første Ford Anglia i England og Mercury i USA utstyrt med innoverskrådd bakrute. Dette ga klar sikt bakover og god hodeplass for baksetepassasjerer. Ami var i perioder den mest solgte bilmodellen i Frankrike, men slo ikke så godt til i Norge. Norges Automobil-Forbund (NAF) kalte de små franske bilene for undermotoriserte og lite egnet til norske forhold. Dette sammen med at varmeapparatet bare leverte varmluft som hadde passert motorens kjøleribber gjorde at der ble solgt et fåtall.
Ami 8 ble levert med bakruten skrånende i «riktig» retning og firkantede hovedlys. Der ble solgt flest stasjonsvogner i Norge av denne modellen.
Felles for Amiene var den lille tosylindrede motoren som lå i nesten samme høyde som hjulopphenget i motorrommet. Motorblokken og stemplene var i samme aluminiumslegering. Bunnpannen var liten og rommet 2 liter olje som ble pisket rundt av de bevegelige delene. Oljen hadde egen luftkjøler foran vifta, som var av turbintype og montert direkte på veivakselen. Motoren kunne sveives i gang. Forbruket var unntaksvis over 0,35 liter bensin på mila. Motorrommet hadde også plass til reservehjul, sveiv, jekk og verktøy.
Giringen var slik at en ved maksimalt turtall på 1. gir lå i 30 km/t, 2. gir ga 60 km, 3. ga 90, og på fjerde kunne en nå 115 km/t. Mere enn det var bare mulig i kraftige nedforbakker og ble frarådd uten å ha motoren i fri. Girspaken satt på dashbordet og skulle skyves, trekkes og vris på.
Fjæring og hjuloppheng var som på 2CV med langsgående strekkfjærer på begge sider forbundet med hjuloppheng som var J-formet og festet ca. 50 cm. bak hjulene. Dette ga en form for uavhengig fjæring som samtidig var myk nok til at «vaskebrett» knapt ble merket inne i bilen. Bakkekontakten ble besørget ved at hjulene kun forlot bakken ved oppjekking – 60 cm. opp foran og ca. 80 cm. bak. (Det påstås at der var satt opp pengepremie til den som greide å få en 2CV til å velte under kjøring på flatt underlag, men at ingen har klart å gjøre annet enn å vrenge dekk).
Den myke fjæringen gjorde det også nødvendig med høyderegulerbare frontlys. Dette skjedde ved å skru på et håndtak i kupeen.
På tidlige modeller kunne alle setene tas ut og brukes til campingstoler. Førersetet ble etter hvert montert på skinner og gjort regulerbar fram og tilbake, foruten trinnløs justering av ryggvinkel.
Tross at mange fant at Ami 6 måtte telle som en av tidenes styggeste biler, var Yvonne de Gaulle en av eierne.
Marco Politi
Marco Politi (født 29. januar 1947 i Roma) er en italiensk journalist, vatikanist og forfatter.
Politi skrev i 20 år for dagsavisen La Repubblica og dekket Vatikanet for avisen. Senere gikk han over til Il Fatto Quotidiano. Som gjesteskribent skrev han for Die Zeit og for Frankfurter Allgemeine Zeitung.
Anne Jeffreys
Anne Jeffreys (født Anne Carmichael den 26. januar 1923 i Goldsboro i Nord-Carolina i USA, død 27. september 2017 i Los Angeles i California ) var en amerikansk filmskuespillerinne. Jeffreys medvirket i over 80 filmer og TV-produksjoner. Hun var også med i fire Broadway-produksjoner.
Hun har en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved adressen 1501 Vine Street.
Tyrkia under Vinter-OL 1968
Tyrkia under Vinter-OL 1968. Elleve sportsutøvere, alle menn, fra Tyrkia deltok i to sporter, alpint og langrenn i Vinter-OL 1968 i Grenoble i Frankrike. Tyrkia, som deltok for sjette gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 15.-plass i langrenn 4 x 10 km stafett.
Sønsterudtunnelen
Sønsterudtunnelen er en veitunnel i Hole kommune i Buskerud. Tunnelen ligger langs en arm av europavei 16. Før Nestunnelen ble tatt i bruk i 1988 var den del av hovedtraséen.
Sveits under Vinter-OL 1968
Sveits under Vinter-OL 1968. 34 sportsutøvere, 29 menn og fem kvinner, fra Sveits deltok i sju grener, alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn, skihopping, kombinert og hurtigløp på skøyter i Vinter-OL 1968 i Grenoble i Frankrike. Sveits, som har deltatt i samtlige vinter-OL siden starten 1924 i Chamonix, kom på fjortendeplass på den uoffisielle medaljestatistikken med to sølv- og fire bronsemedaljer.
Alex Stepney
Alexander Cyril Stepney (født 18. september 1942 i Mitcham i Surrey) er en britisk tidligere fotballkeeper.
Historie
Stepney hadde et mislykket prøvespill i Fulham F.C., så hans første klubb ble Tooting and Mitcham som spilte utenfor det engelske ligasystemet. I 1963 ble han hentet av Millwall F.C som amatør, men det tok ikke lang tid før de oppdaget hans potensial og han ble proffspiller bare to måneder etter at han signere som amatør. I 1966 ble han kjøpt av Chelsea F.C., men han ble solgt til Manchester United etter tre måneder for rekordsummen 55 000 pund, der han debuterte den 17. september 1966 i 1-0-kampen mot Manchester City.
I ligaen og i Europa
Manchester United vant den engelske ligaen 1967 med Stepney i mål som gjorde at de kom til Serievinnercupen. I finalen på Wembley Stadium reddet Stepney et farlig skudd fra Benfica-spilleren Eusebio på stillingen 1-1 i kampen Manchester United senere vant 4-1.
Musikkåret 1900
Musikkåret 1900 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1900.
Fylkesvei 6934
Fylkesvei 6934 (Fv6934) går mellom Sakshaug og Sundneshamn i Inderøy kommune. Veien er 1,5 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 228 (Nord-Trøndelag).
Thoros av Edessa
Thoros (eller Theodoros, død 9. mars 1098) var en armensk hersker i Edessa under det første korstog.
Han var ikke populær blant sine armenske undersåtter i Edessa på grunn av hans gresk-ortodokse tro. Han motstod angrep fra seldsjukkene, men i 1098 måtte han be korsfarerne som var opptatt med beleiringen av Antiokia, om hjelp.
Freia (andre betydninger)
Freia kan vise til:
Magister
Magister (latin for «lærer» eller «mester») er en tradisjonsrik akademisk grad, brukt i Europa siden middelalderen. Innholdet i graden har variert, men den har som regel hørt til de høyere akademiske gradene, enten sidestilt med doktorgrad eller plassert rett under.
Guy Butler
Guy Montagu Butler (født 25. august 1899 i London, død 22. februar 1981 i Cambridgeshire) var en britisk friidrettsutøver som deltok i flere olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Magister
Ut fra gamle dokumenter var det på 1200-tallet 75 dansker, 20 svensker og 20 nordmenn som ble kalt magister. Trolig har de fleste av dem studert i Paris som var 1200-tallets sentrum for vitenskapelige studier. Det het seg at «Italia har pavedømmet, Tyskland keiserdømmet, og Paris har studium generale».
Guy Butler
Butler ble olympisk mester i friidrett under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant olympisk gull på 4 x 400 meter stafett sammen med Cecil Griffiths, Robert Lindsay og John Ainsworth-Davies. Butler løp siste etappen og det britiske laget vant med tiden 3.22,2 som var to sekunder raskere enn sølvmedaljevinnerne fra Sør-Afrika. Han kom på andreplass bak sørafrikanske Bevil Rudd på 400 meter individuelt. Fire år senere, under OL 1924 i Paris, fikk han to bronsemedaljer.
Magister
Historisk var magistergraden i de fleste land lenge den øverste graden ved det filosofiske fakultet, og likestilt med doktorgradene som opprinnelig først og fremst ble tildelt i teologi, jus og medisin. Graden ble innført ved Københavns Universitet, frem til 1800-tallet det eneste universitetet i Danmark-Norge, i 1479, og var i det meste av sin eksistens i Danmark og Norge frem til 1800-tallet den høyeste graden ved det filosofiske fakultet og likestilt med de tre doktorgradene. Ved universitetsfundasen av 1539 ble det stilt krav om lisensiatgrad før man kunne disputere for magister- eller doktorgraden, men lisensiatgraden ble i praksis bare brukt ved de andre fakultetene. Etter innføringen av den filosofiske doktorgrad på 1800-tallet ble magistergraden likestilt med lisensiatgradene som var brukt ved de andre fakultetene. Den moderne magistergraden ble innført i Danmark i 1848 under betegnelsen «magisterkonferens», som en grad som stod over kandidatgradene. I 1921 ble magistergraden gjeninnført i Norge etter dansk forbilde. I Norge ble det tildelt to magistergrader, magister artium (mag.art.) innen humaniora og samfunnsvitenskap og magister scientiarum (mag.scient.) innen naturvitenskap.
Den moderne magistergraden i andre halvdel av 1800-tallet og på 1900-tallet var i det meste av sin eksistens den høyeste organiserte forskerutdanningen innen visse fag i Danmark og Norge og hadde som formål å kvalifisere for faste akademiske stillinger; den utviklet seg til den normale avsluttende graden man tok i begynnelsen av en forskerkarriere innen de nye vitenskapene i humaniora, naturvitenskap og senere også samfunnsvitenskap. Graden bestod av en vitenskapelig avhandling (magisteravhandling) som i Norge etterhvert ble normert til tre års selvstendig forskning, og hadde i likhet med doktorgraden krav om offentlig prøveforelesning som skulle vise kandidatens egnethet for faste universitetsstillinger. Det var krav om laud i alle fag som inngikk i graden. Det samlede utdanningsløpet utgjorde normalt 7–8 år; da graden fikk et normert løp utgjorde det 7,5 års studier totalt. I likhet med doktorgrader ble det ikke gitt karakterer for avhandlingen, men godkjente magisteravhandlinger ble regnet som laudable. Den etablerte oversettelsen av dansk og norsk magistergrad til engelsk siden tidlig på 1900-tallet var PhD; graden ble generelt regnet som jevnbyrdig med PhD-gradene i USA og Storbritannia og doktorgradene i Tyskland, som der var forskerutdanninger man tok tidlig i en forskerkarriere tilsvarende magistergraden, mens den filosofiske doktorgrad – dvs. den doktorgrad man tradisjonelt tok i alle andre fag enn teologi, jus og medisin – i Danmark og Norge hadde utviklet seg til en grad godt etablerte akademikere tok sent i karrieren, ikke sjelden etter at man allerede var blitt professor. Den dansk–norske magistergraden må ikke forveksles med den lavere graden cand.mag. Mag.scient. ble avskaffet i Norge i 1977 forbindelse med innføringen av dr.scient. som en mindre omfattende og mer strukturert doktorgrad enn den filosofiske doktorgrad, og ble også avskaffet i Danmark i 1978. Mag.art. ble utfaset fra begynnelsen av 1990-årene og endelig avskaffet i Norge i 2003; i Danmark ble graden de siste årene bare tildelt i humaniora, og avskaffet helt i 2007. Ifølge Københavns Universitet ble magistergraden avløst av ph.d.-utdanningen, som i Danmark er en treårig forskerutdanning med et samlet normert utdanningsløp på åtte år; i Danmark regnes imidlertid ikke ph.d.-graden som en doktorgrad, men er plassert under doktorgradene på samme nivå som de tidligere magister- og lisensiatgradene. I Norge eksisterer ikke (lenger) et slikt formelt skille mellom ph.d. og doktorgrad som finnes i Danmark. NOKUTs kriterier for likeverdighet med norsk ph.d.-grad er at graden er en «forskerutdanning» av tre års normert omfang, hvorav to års avhandlingsarbeid, dvs. et år mindre enn det normerte kravet for magistergraden.
Internasjonal historie
Helt siden middelalderen var magistergraden og doktorgraden likestilte, og skilte seg kun etter disipliner. Da ble doktorgraden tildelt innen teologi, medisin og jus, mens magistergraden (latin, magister artium liberalium, som også kunne skrives artium liberalium magister, «lærer i de frie kunstene») ble brukt innenfor filosofi (dvs. ved det filosofiske fakultet, som historisk omfattet alle andre fag).
Den klassiske magistergraden
Ved Københavns Universitet var magistergraden (latin, magister artium liberalium), også kalt den filosofiske magistergrad, frem til 1824 den øverste akademiske graden ved det filosofiske fakultet, og svarte til doktorgraden ved de andre fakultetene. Etter 1824, da den filosofiske doktorgrad ble opprettet som en høyere grad, svarte magistergraden til lisensiatgraden ved de øvrige fakultetene. I 1854 ble den klassiske magistergraden avskaffet i Danmark, og det ble samtidig bestemt at alle som tidligere hadde tatt magistergraden skulle få graden dr. phil.
Perioden 1775–1787 bød på et lite mellomspill i magistergradens historie i Danmark–Norge, da man i 1775 innførte den filologiske magistergrad, og man derfor i denne periode kun unntaksvis tildelte den filosofiske magistergrad og da nærmest som en æresbevisning. Den filologiske magistergrad var forutsetningen for skoleembeder, og den ble erhvervet ved at kandidaten – etter bestått examen philologicum med godt resultat – i dekanens hus skulle forfatte en avhandling om et emne gitt av dekanen med et godt latinsk leksikon som eneste tillatte hjelpemiddel. Ved universitetsfundasen av 1788 ble den avskaffet og den filosofiske magistergrad fikk sin gamle rolle tilbake.
Den moderne magistergraden (mag. art., mag. scient. og mag. scient. soc.)
En ny magistergrad, omtalt som magisterkonferens, men senere vanligvis bare magister, ble innført i Danmark i 1848. Denne magistergraden kom i tillegg til de seksårige kandidatgradene. Noen ganger ble magistergraden tatt etter at man allerede hadde en kandidatgrad. Magistergraden var innrettet med tanke på en karriere i akademia, og hadde som hovedinnhold en mer omfattende vitenskapelig avhandling. I så måte hadde den sine røtter i den klassiske magistergraden, og kom til å innta en lignende rolle, men underordnet den nye filosofiske doktorgraden. Magistergraden var særlig viktig som avsluttende grad innen nye vitenskaper, på 1800-tallet særlig i naturvitenskapene, men også i humaniora og på 1900-tallet i samfunnsvitenskapene.
I Norge hadde universitetsfundasen fra 1824 bestemmelser om både den tradisjonelle magistergraden slik den ble brukt i København og lisensiatgraden, men gradene ble fjernet i 1845. Den moderne magistergraden, etter dansk mønster, ble innført i Norge i 1921 som et mer omfattende alternativ til embedseksamen, med større vekt på den vitenskapelige avhandlingen. I det 20. århundre var det vanlig i Danmark og Norge at de som ville bli forskere tok magistergrad innen de fagområdene denne graden ble brukt, særlig innen humaniora og etterhvert samfunnsvitenskap. Det var ikke vanlig, hverken i Danmark eller Norge, å ta doktorgrad før man var et godt stykke ut i karrieren – mange var blitt professorer før de tok doktorgrad. Doktorgradene i Danmark og Norge ble regnet som høyere grader enn doktorgrader i mange andre land, slik at en magistergrad godt kunne være en vel så høy grad som en utenlandsk doktorgrad. Magistergraden fikk omtrent den funksjonen som doktorgraden hadde i Tyskland, mens den filosofiske doktorgraden mer fungerte på samme måte som den sentraleuropeiske habilitasjonen og var noe man tok senere i karrièren.
I Norge brukte man betegnelsen magister artium (forkortet mag. art.) hvis graden ble tatt innen humaniora eller samfunnsvitenskaper, og magister scientiarum (mag. scient.) hvis graden ble tatt i naturvitenskapelige fag. De samme betegnelsene ble brukt i Danmark, bortsett fra at man hadde en egen grad (mag. scient. soc.) for sosiologi. Magister artium betyr «lærer i (de frie) kunstene», og er en forkortelse for tidligere tiders magister artium liberalium.
Magistergraden var definert som en forskerutdanning; den bestod av en vitenskapelig avhandling og hadde i tillegg krav om offentlig prøveforelesning som skulle demonstrere kandidatens egnethet for faste universitetsstillinger. Magistergraden, i likhet med doktorgraden, hadde ikke opprinnelig noen formell tidsnormering, men det var i andre halvdel av det 20. århundre normalt å bruke 7–8 år på graden, hvorav omtrent tre–fire år på avhandlingen. Mot slutten av 1900-tallet ble magistergraden formelt normert til 3 års forskning og et samlet utdanningsløp på minst 7,5 år. Det samlede utdanningsløpet kunne variere noe avhengig av hva slags grad man hadde på lavere nivå og i variasjoner i normeringen av disse; for det meste utgjorde det samlede minste utdanningsløpet 7,5 eller 7 år i den perioden graden hadde formell normering. Det var vanlig å avlegge en kandidatgrad før magistergraden, etterhvert først og fremst cand.mag. (i Norge for det meste 4–5 års studier, i Danmark da 5,5 år). Det forekom også at personer avla andre kandidatgrader før magistergraden. Det var også flere eksempler på personer som tok utenlandske grader på høyere nivå (mastergrad, diplomeksamen og lignende) før de tok norsk magistergrad, da magistergraden ble regnet som en klart høyere grad enn slike grader på mastergradsnivå. Det var krav om laud i alle fag som inngikk i magistergraden. I likhet med doktorgrader og lisensiatgrader ble det ikke gitt karakterer for magisteravhandlingen, men kun operert med bestått og ikke bestått. Godkjente avhandlinger ble ipso facto regnet som laudable. Det var derfor ikke mulig å ta magistergrad med en ikke-laudabel avhandling.
Den første mag. art.-eksamen i Norge ble avlagt i nordisk arkeologi i 1923, og den første mag. scient.-grad i 1927. Innen nye fag som psykologi, sosiologi og statsvitenskap ble studiene i Norge lagt opp til magistergrad før det ble etablert hovedfags- og embedseksamen i fagene, og magistergradsordningen var derfor særlig brukt innen samfunnsvitenskap i tillegg til humaniora. Den moderne magistergraden hadde sin storhetstid ved midten av det 20. århundre, og ble etter 1970-tallet gradvis mindre vanlig. Mag. scient.-graden ble avviklet i Norge i 1977, i forbindelse med nyordningen av realfagsstudiet og opprettelsen av dr.scient.-graden som en mindre omfattende doktorgrad enn den filosofiske doktorgrad. Fra begynnelsen av 1990-årene ble mag.art. faset ut i mange fag, med noen få tildelinger av graden frem til årtusenskiftet. Godt etablerte humanistiske fag som klassisk arkeologi var blant de som lengst holdt fast på graden.
Magistergraden ble regnet som jevnbyrdig med amerikanske og britiske PhD-grader og fra tidlig på 1900-tallet etablerte PhD seg som den vanlige oversettelsen av dansk og norsk magistergrad til engelsk. Dette må ses i sammenheng med at PhD opprinnelig betegnet forskerutdanninger i USA og etterhvert tilsvarende grader i Storbritannia som hadde et tilsvarende omfang og fylte en tilsvarende funksjon som magistergraden i Danmark og Norge, som den avsluttende graden man tok i begynnelsen av en forskerkarriere, mens doktorgradene i Danmark og Norge ofte ble tatt av middelaldrende og godt etablerte akademikere. I Danmark og Norge ble PhD på 1900-tallet derfor ikke uten videre eller nødvendigvis oppfattet som identisk med «doktorgrad» slik man forstod begrepet i Danmark og Norge. Også i Storbritannia ble PhD eksplisitt innført som en «lavere doktorgrad» etter amerikansk forbilde beregnet på yngre forskere enn de som tok de tradisjonelle doktorgradene, og PhD-graden ble tildelt uten disputas og med mindre seremoniell.
I Danmark ble ph.d.-graden innført etter forbilde av den amerikanske/britiske PhD-graden i 1993 og som en formell videreføring av den danske lisensiatgraden, og avløste etterhvert magistergraden; danske myndigheter skiller formelt mellom doktorgraden og ph.d.-graden, som uformelt også kalles «den lille doktorgrad» eller «den lavere doktorgrad». Ph.d.-graden var i gradsforskriften betegnet «ph.d.-graden (lisensiatgraden)» frem til 2002 og rangerer under de danske doktorgradene. Den er en forskerutdanning normert til tre år (2,5 års avhandlingsarbeid) med et samlet normert studieløp på åtte år. I Norge ble magistergraden, sammen med de eldre doktor- og lisensiatgradene, i praksis avløst av ph.d.-grader i 2003. NOKUTs kriterier for likeverdighet med norsk ph.d. er fra 2010-årene at graden er en «forskerutdanning» av tre års normert varighet som leder til en vitenskapelig avhandling beregnet til minst to års arbeid; dette er et år mindre enn de normerte kravene til magistergraden i Norge.
Sverige
Ordet «magister» har i Sverige flere forskjellige betydninger.
I Sverige var filosofie magister frem til 1863 en grad som tilsvarte doktorgrad ved de andre fakulteter, og som dermed tilsvarte den dansk–norske magistergraden. Graden ble deretter erstattet med graden filosofie doktor.
Innen kirurgi fantes det også en grad betegnet kirurgie magister, som i 1861 ble erstattet av medisinsk lisensiateksamen.
Senere har magister i det svenske utdannelsessystemet hatt flere forskjellige betydninger, som ikke har noe med den tradisjonelle magistergraden å gjøre:
Sentral- og Øst-Europa
I kontinental-Europa var magister opprinnelig en grad på samme nivå som doktorgraden. I tyskspråklige land «erstattet doktorgraden gradvis den tidligere tittelen magister, og den ble den eneste anerkjente graden i de frie kunstene eller filosofi».
Etter at den klassiske magistergraden hadde blitt erstattet av doktorgraden ble ordet magister i nyere tid tatt i bruk om andre og lavere grader. I Tyskland, Østerrike, Tsjekkia, Polen, Slovakia, Slovenia og Latvia er magister (Magister Artium, forkortet Mag. Art. eller M.A.) i moderne tid betegnelsen på en grad som tilsvarer et hovedfag eller en mastergrad, som regel med en lengde på fire–fem år. Den er mest brukt innen humaniora og samfunnsvitenskap. Graden er i Tyskland sidestilt med diplomeksamen, statseksamen og mastergrad, og er der en femårig grad. Denne nyere graden har et omfang som omtrent tilsvarte tidligere dansk–norsk cand.mag., og er ikke en forskerutdanning slik som den dansk–norske magistergraden, som snarere tilsvarer den klassiske magistergraden som omtalt over.
Fotnoter
<references group="Noter" />
Fragilt X-syndrom
Fragilt X-syndrom (FXS) er en tilstand der genetisk informasjon knyttet til X-kromosomet er forandret. Syndromet forårsakes av en mutasjon i et gen på X-kromosomet som gjør at den blir skjør («fragil»). Skjørheten kan lede til ulike grader av utviklingshemming.
Fragilt X syndrom er den vanligste formen for arvelig utviklingshemning.
Beskrivelse
Frambu senter for sjeldne diagnoser sammenfatter tilstanden slik: «Fragilt X syndrom (FXS) er den hyppigste arvelige form for utviklingshemning og skyldes et avvik på X-kromosomet. Personer med FXS har vanligvis flere fellestrekk i utseende, symptomer og atferd, men det er store variasjoner i omfang og grad av vanskeligheter. Generelt viser barn med FXS en forsinket motorisk utvikling, sen språkutvikling, engstelse, emosjonelle og sosiale vansker.»
Historikk
I 1943 publiserte de engelske forskerne James Purdon Martin og Julia Bell studien «A pedigree of mental defect showing sex-linkage». De beskrev der en familie hvor elleve mannlige medlemmer i to generasjoner var sterkt utviklingshemmede. Ingen av mødrene var utviklingshemmet. På bakgrunn av deres studie ble syndromet lenge benevnt «Martin-Bell Syndrome».
I 1969 ble syndromet beskrevet av den amerikanske genetikeren Herbert Lubs.
I 1991 identifiserte nye forskere genet som forårsaker utviklingshemningen som først ble beskrevet av Martin og Bell.
I Europa har støtteforeninger for foreldre av barn med FXS dannet nettverket «European Fragile X Network (EFXN)». Den 26. februar 2016 ble nettverket «The International Fragile X Alliance» (IFXA) stiftet. Nettverket samler støttegrupper (foreldreorganisasjoner) fra hele verden, og skal fremme interessene til personer med FXS og relaterte tilstander.
Forekomst
Per 2016 oppgir ulike kilder forskjellige tall for hvor hyppig Fragilt X-syndromet opptrer i befolkningen. Ett anslag går ut på at tilstanden finnes hos omtrent 1 av 5000 menn og 1 av 9000 kvinner. Frambu senter for sjeldne diagnoser oppgir derimot per 2016 at tilstanden finnes hos en per 4 000 gutter og en per 8000 jenter. Også U.S. National Library of Medicine oppgir tallet 1 av 4000 gutter og 1 av 8000 jenter. .
Norsk Helseinformatikk oppgir at syndromet forekommer hos cirka 1 av 4000 gutter og 1 av 6000 jenter.
Ifølge interesseforeningen The Fragile X Society har om lag 175 000 personer i Storbritannia enten fullspektret FXS eller en relatert tilstand som skyldes den samme formen for genmutasjon.
The Fragile X Association of Australia oppgir at i Australia blir det hver uke født ett barn med fullspektret FXS og 20 barn som er bærere av det mutante genet.
Arvelighet
Både kvinner og menn kan være bærere av mutasjonen. Man kan være bærer uten å være utviklingshemmet selv. Fordi menn bare har ett X-kromosom, kan mannlige bærere bare føre genfeilen videre til sine døtre, mens kvinnelige bærere kan føre feilen videre til både døtre og sønner. Døtre av mannlige bærere vil alltid arve et mutant X-kromosom fra sin far. Barn av kvinnelige bærere vil ikke nødvendigvis arve genfeilen, ettersom de kan arve enten det friske X-kromosomet eller det mutante X-kromosomet fra sin mor.
Cyclocephala deceptor
Cyclocephala deceptor er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor, avlang, blank, brunrød hornbille med svarte tegninger. "Snuten" er middels lang og tvert avbrutt, en tanke innbuktet i midten. Fasettøynene er middelsstore. Pronotum er rundet, ganske fint og spredt punktert. Dekkvingene har utydelige punktrader og er ganske jevnbrede. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.
Levevis
De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Mexico i nord til Nicaragua i sør.
Fragilt X-syndrom
Avvikende adferd
En rekke avvikende adferdstrekk som kan være forbundet med syndromet har blitt beskrevet i studier av personer med Fragilt X-syndrom. Personer med fullt utviklet FXS kan ha blant annet følgende tilstander i lettere eller alvorlig grad:
Forskjell på gutter og jenter med FXS
Det har vært vanlig å hevde at gutter og menn med fullspektret FXS utviser sterkere symptomer og mer avvikende adferd enn jenter og kvinner med fullspektret FXS. I 2013 publiserte Simen Aabøe studien «Gutter og jenter med fragilt X syndrom : En studie av væremåte i sosial samhandling» som masteroppgave i Spesialpedagogikk ved Universitetet i Oslo. Der konkluderer han blant annet: «Undersøkelsen viser noe overraskende ikke store forskjeller mellom jenter og gutter slik som først antatt. Derimot viser resultatene at de eldre i utvalget viser større væremåtemessige særtrekk, og beskrives å ha større grad av vansker enn de yngre i utvalget.»
Relaterte tilstander
Personer med mutasjon i det aktuelle genet på X-kromosomet vil ikke nødvendigvis være rammet av Fragilt X-syndrom. I tilfeller der det ikke er snakk om en full-mutasjon kan personer med feil på FMR1-genet utvikle følgende andre tilstander:
Fragilt X-assosiert Primær Ovarial Insuffisiens (FXPOI)
Fragilt X-assosiert Primær Ovarial Insuffisiens (FXPOI) (på engelsk: Fragile X-associated primary ovarian insufficiency) kan ramme kvinner som er bærere av FXS. Det beskrives av Frambu senter for sjeldne diagnoser som «grader av funksjonssvikt i eggstokkene hos arvebærere i ung voksen alder, som kan føre til ufrivillig barnløshet (infertilitet) og lede til tidlig overgangsalder for kvinnelige bærere av genfeilen».
Diagnostisering
Tidligere var metodene for å avdekke forekomst av Fragilt X-syndrom og relaterte tilstander usikre, men i dag kan man teste ved hjelp av en enkel blodprøve om en person er bærer av genfeilen eller har fullspektret FXS eller en relatert tilstand. Blodprøven innebærer en genetisk testing og er som sådann per 2016 underlagt særlige restriksjoner i Norge.
Den europeiske FXS-dagen
Datoen 10. oktober har blitt valgt som «European Fragile X awareness day». Med romertall vil datoen bli skrevet X.X., og valget av datoen bærer derfor en symbolsk sammenheng med syndromets navn og årsak. Hvert år på denne dagen setter organisasjoner og foreninger rundt i Europa informasjonstiltak ut i livet for å skape oppmerksomhet om FXS og samle inn penger til forskning på syndromet.
I USA har Kongressen utpekt juli som «National Fragile X awareness month», og 22. juli som den amerikanske Fragile X-dagen.
FXS på film
I 2012 lanserte søskenparet Kate og Will Spicer dokumentarfilmen «Mission to Lars» om sin reise med broren Tom til California for å forsøke å treffe trommeslageren Lars Ulrich i bandet Metallica. Tom har FXS og bor på en institusjon i Devon i England. Filmens portrett av Tom gir et eksempel på hvordan FXS kan arte seg for personer med sterkere grad av utviklingshemning.
Sylfiden (1836)
Bournonville laget mer enn 50 balletter og Sylfiden anses som hans hovedverk.
Balletten hadde urpremiere på Det Kongelige Teater 28. november 1836 med Bournonville selv i hovedrollen.
Sylfiden er tatt opp i Danmarks kulturkanon under scenekunst.
Safed
Safed (hebraisk: צְפַת‎‎, Tzfat; bibelsk: Ṣ'fath; arabisk: صفد‎, Ṣafad) er en by i Norddistriktet i Israel. Den ligger på 990 meter over havet og er den høyestliggende byen i Galilea og i hele Israel. På grunn av høyden opplever byen varme somrer og kalde, tidvis snøfylte vintre.
I henhold til Dommernes bok i Det gamle testamente tilhørte området som Safed ligger i til den israelittiske stammen til Naftali. Legendene vil ha det til at Safed ble grunnlagt av en sønn av Noah etter syndfloden. Byen ble et tilfluktssted for mange av de jøder som ble fordrevet fra Spania i 1492 grunnet antisemittisme, blant annet kom mange rabbinere, og den jødiske kulturen blomstret fra 1500-tallet ved at Safed ble et sentrum for kabbala, en form for jødisk religiøs mystikk, og jødisk boktrykkerkunst. Siden 1500-tallet har Safed også blitt betraktet som jødedommens fire hellige byer. De andre tre er Jerusalem, Hebron og Tiberias.
Demografi
I 2008 utgjorde befolkningen i Safed rundt 32 000 innbyggere. I henhold til Israels statistiske sentralbyrå i 2001 utgjorde den etniske fordelingen i byen til 99,2 prosent jøder og ikke-jøder, og med ingen betydelig arabisk befolkning. 43,2 prosent var 19 år eller yngre, 13,5 prosent var mellom 20 og 29, 17,1 prosent var mellom 30 og 44, 12,5 prosent var fra 45 og til 59, 3,1 prosent fra 60 til 64 og 10,5 prosent var 65 år eller eldre.
I desember 2001 tjente innbyggerne i Safed gjennomsnittlig 4476 shekler i måneden sammenlignet med en nasjonalt gjennomsnitt på 6835 shekler. I 2000 var det 6450 i lønnsarbeid og 523 selvstendig næringsdrivende. 425 beboere mottok arbeidsledighetstrygd og 3085 mottok annen form for støtte.
Utdannelse
Et av de mer særskilte utdannelsesprogrammer som eksisterer i Safed er Livnot U'Lehibanot («Å bygge og bli bygd»), en uavhengig utdannelseorganisasjon som ble etablert i 1980 og som tilbyr en åpen og uavhengig religiøs atmosfære hvor unge jøder kan reise og delta i frivillig veldedighetsarbeid samtidig som de kan lære om sin jødiske arv. Mange av studentene er fra USA og andre land utenfor Israel.
Klima
Safed har middelhavsklima med varme, tørre somre, og kalde, regnfylte og tidvis snøfylte vintre. Byen mottar 682 med mer med nedbør i året. Somrene har lite regn, og er varme med en gjennomsnittlig høytemperatur på 29 °C og lavtemperatur på 18 °C. Vintrene er kalde og våte og nedbøren er tidvis i form av snø. Vintrene har en gjennomsnittlig høytemperatur 10 °C og lavtemperatur på 5 °C. Vår og høst er behagelig, men også med noe nedbør, skjønt langt mindre enn om vinteren.
Kultur
I løpet av denne perioden var Safed også stedet for de ledende nattklubber i landet som hadde debutframføringene til Naomi Shemer, Aris San, og andre kjente sangere. Safed har også blitt trukket fram som den fremste stedet for klezmer i verden, en instrumental musikktradisjon tilknyttet jødisk kultur, og har vært for en årlig klezmerfestival som har tiltrukket seg de fremste musikere i verden.
Reisende vil finne omfattende informasjon ved turistinformasjonssenteret i det gamle jødiske kvarter i Alkabetz-gaten. Senteret tilbyr ulike former for hjelp, og turister kan oppdage steder av interesse, aktiviteter, og historiske steder.
Fylkesvei 4608
Fylkesvei 4608 går mellom øyene Sokn og Austre Åmøy i Stavanger.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 441.
Nissan stadion
Nissan stadion (japansk:日産スタジアム (Nissan Sutajiamu)), eller Yokohama internasjonale stadion (japansk: 横浜国際総合競技場 (Yokohama Kokusai Sōgō Kyōgi-jō)) under FIFA-arrangementer, er et idrettsanlegg i Yokohama i Japan som ble åpnet i mars 1998. Det er hjemmebanen til fotballklubben Yokohama F. Marinos, som spiller i J-League, og er Japans største stadion med en tilskuerkapasitet på 72 327.
Under VM i fotball 2002 ble totalt fire kamper spilt her, deriblant finalen mellom og  den 30. juni, som Brasil vant 2–0.
Oleg Asadulin
Oleg Raviljevitsj Asadulin (Оле́г Рави́льевич Асаду́лин; født 1971) er en russisk regissør og manusforfatter.
Nissan stadion
International Stadium Yokohama har vært åstedet for noen av finalene i VM i fotball for klubblag siden 2003, først som Intercontinental Cup (Toyota Cup), og fra 2005 som FIFA Club World Cup.
The Grønne Glitrende 3 og Dag
The Grønne Glitrende 3 og Dag var et norsk rockeband som ble dannet i 1986 av Dag Ingebrigtsen. Bandet sang rocka julesanger og gjorde om gamle tradisjonelle julesanger til rockejulesanger.
Andreas Gruschke
Andreas Gruschke (født 16. april 1960 i Tengen-Blumenfeld i Tyskland, død 30. januar 2018) var en tysk forfatter, fotograf, tibetolog, geograf, sinolog og etnolog.
Bakgrunn
Etter videregående skole på gymnasiet i Singen og tjeneste som sivilarbeider, studerte Gruschke fra 1981 til 1990 i Aachen og i Freiburg. I denne perioden hadde han to flermånederes studieopphold i Øst-Asia og Sørøst-Asia. I studieåret 1984/85 tok han et ettårig studium i kinesisk på Universität für Sprache und Kultur Peking i Folkerepublikken Kina.
I 1990 avsluttet han sitt studium i Freiburg med magistergrad. Hans magistergradsarbeid ble offentliggjort med tittelen Neulanderschließung in Trockengebieten der Volksrepublik China und ihre Bedeutung für die Nahrungsversorgung der chinesischen Bevölkerung.
Stampleinåstunnelen
Stampleinåstunnelen er en veitunnel i Asker kommune i Viken. Tunnelen er en del av europavei 134. Den er 375 meter lang.
Andreas Gruschke
Karrière
Siden 1987 arbeidet Gruschke mer og mer som freelanceskribent og fotojournalist med hovedinteresse for Tibet, Himalaya, Silkeveien og mer generelt Øst-Asia.
Han hadde en stor produksjon bøker og artikler for det meste om tibetansk kultur, blant dem pionerarbeid vedrørende klostre i de østtibetanske historiske regionene Amdo og Kham. Andre verk dreier seg om Korea, Himalayafjellene og Kina.
Fra 2004 til 2012 arbeidet han på Universitetet i Leipzig og var der konsentrert om sin tibetanske faginteresse. Fra 2012 var han gjesteprofessor på instituttet for sosial utvikling og for utviklingsstudier for Vest-Kina på Sichuanuniversitetet i Chengdu i Sichuan i Kina. Hans hovedsakelige forskningsinteresse var landbefolkningens næringsmessige sikkerhet, særlig for nomadiske gjetere i tibetanske områder. Dette et av hans siste prosjekter var om nomader i Yushu (det nordlige Kham).
Han utgav også to billedbøker om sine hjemlige trakter i Tyskland, om Hegau og Hochrhein.
Religionsåret 1837
Religionsåret 1837 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1837.
Campos (Balearene)
Campos er en by og kommune i det østlige Spania, på øya Mallorca i provinsen Balearene. Kommunen har 11,425 innbyggere (2021).
Stuping under samveldelekene 1978
Stuping under de britiske samveldeleker 1978. Stuping var en av flere sporter under de ellevte samveldelekene som ble arrangert i Edmonton i Canada i perioden 3. til 12. august 1978. Det var ellevte gangen som stuping var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1978 ble det konkurrert i fire øvelser i stuping, 3 meter sviktstup og 10 meter tårnstup for både kvinner og menn. Canada ble beste nasjon med to gullmedaljer foran England som også vant to gull.
Sotirios Pastras
Sotirios Pastras (født 21. april 1986) er en gresk svømmer.
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Martin Chrien
Martin Chrien (født 8. september 1995) er en slovakisk fotballspiller som spiller for MFK Ružomberok.
Søterotslekta
se egen seksjon
Søterotslekta (Gentiana) er ei planteslekt i søterotfamilien.
Artene er ett-, to- eller flerårige urter. De kan ha ei kraftig, kjøttfull eller trevlete pælerot, eller flere linjeformede–sylindriske røtter. Stengelen er oppstigende eller opprett. Bladene sitter motsatt, eller av og til kransstilt eller i en grunnstilt rosett.
Søterotslekta omfatter omtrent 360 arter og har en vid utbredelse i Eurasia, Amerika, Marokko og østlige Australia, men de fleste artene er knyttet til fjellstrøk. I Norge finnes tre arter naturlig: klokkesøte, søterot og snøsøte. Flere arter i slekta dyrkes i hager. De fleste søteartene blomster på seinsommeren eller tidlig på høsten. Blomstene lukker seg i overskyet vær.
Røttene til flere av artene smaker svært bittert. Bitterstoffene brukes i drikker som skal hjelpe mot fordøyelsesbesvær og andre plager. Det norske navnet søte kommer av at man ville smigre vettene i planten slik at den hadde god virking. Gentiana viser til den illyriske kongen Gentius som visstnok oppdaget den medisinske virkningen.
Utvalgte arter
Følgende liste inneholder et utvalg av artene i slekta:
Gujrat
Gujrat (uttalt gudʒrˈat) er en by i Punjab i Pakistan. Den har rundt 390,000 innbyggere (2017). Gujrat ligger 11 mil nordvest for Lahore.
Byen vokste opp rundt en festning bygd av mogulkeiseren Akbar i 1580. Den har navn etter gujar-kasten. Gujrat lå tidligere ved bredden av Chenab, men elven har siden endret løp og renner nå forbi byen et par kilometer unna. Den gamle hovedveien fra Peshawar til Karachi – Grand Trunk Road - går gjennom byen.
Gujrat er et handelssenter. Det blir også fremstilt møbler og lær- og tekstilprodukter her. Av håndverkproduksjon er særlig gull- og sølvarbeid viktig.
Mange norsk-pakistanere har røtter i distriktet rundt Gujrat.
Liste over kulturminner i Haugesund
Liste over kulturminner i Haugesund er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Haugesund. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Joseph Anthony Fiorenza
Joseph Anthony Fiorenza (født 25. januar 1931 i Beaumont i Texas i USA, død 19. september 2022 i Houston) var en amerikansk katolsk prelat som var den syvende biskop og den første erkebiskop av Galveston-Houston fra 1985 til 2006. Han var biskop av San Angelo fra 1979 til 1984.
Łukasz Fabiański
Łukasz Marek Fabiański (født 18. april 1985) er en polsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben West Ham United FC. Fabiański har spilt landskamper for og var tidligere fast på det polske U21 landslaget.