cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lærdalstunnelen
Historie
Sogn og områdene rundt preges av store fjellmassiver, høye fjell og brede og dype fjorder. Landskapet gjør det krevende å bygge veier i området, og ferge ble den enkleste og rimeligste løsningen for å transportere trafikken mellom Lærdal og Gudvangen. Trafikken måtte bruke den lange fergeforbindelsen mellom Gudvangen–Kaupanger–Lærdal. Overfarten tok rundt 1,5 time, og for å korte ned fergelengden, ble det i 1966 bygget ny riksvei på sydsiden av Sognefjorden mellom Lærdal og Revsnes – rundt 20 kilometer vest for Lærdal. Rundt 1980 var den fremtidige stamveien planlagt Gudvangen-Lærdal med midlertidig ferjefritrase over Hol-Aurland. Den gangen ble det antatt at trasen ville gå fra Aurlandsvangen via Revsnes til Lærdalsøyri.
I 1967 sto veien over fjellet over Lærdalstunnelen ferdig (Aurlandsfjellet). Denne fjellveien er vinterstengt, og var aldri planlagt som noen moderne, helårsåpen veiforbindelse. Den består til dels av smale gamle bygdeveier og har vært fylkesvei siden 1987. I dag er fjellveien fylkesvei 5627 (tidligere fylkesvei 243).
Riksveien mellom Revsnes fergekai og Lærdal måtte stenges flere ganger årlig på grunn av ras. I 1993 ble fergekaien på Revsnes lagt ned. Dermed måtte E16-trafikken igjen ta ferge fra Lærdal, via Kaupanger og til Gudvangen. Veimyndighetene vurderte nye løsninger for en forbindelse mellom Gudvangen og Lærdal. Forskjellige linjevalg ble utredet i 1973, og da var «fjordlinja» om Revsnes eneste aktuelle alternativ. I 1987 begynte veikontoret i Sogn og Fjordane utredning av en rekke tunnelalternativer som alle ville resultere i tunneler lengre enn St. Gotthardtunnelen i Sveits.
I 1993 gikk Lærdal og Aurland kommuner inn for linjen mellom Nyheim og Tønjum, som ville gi den lengste tunnelen – med en lengde på 24,5 km. I 1975 vedtok Stortinget at hovedveien mellom Oslo og Bergen skulle gå over Filefjell. I 1992 fulgte Stortinget opp dette, da de vedtok å legge E16 i tunnel mellom Lærdal og Aurland. Byggingen av tunnelen startet 15. mars 1995 fra Aurlandssida. 4. desember samme år begynte drivingen av et 2,1 km langt tverrslag (sidetunnel) fra Tynjadalen i Lærdal. I 1998 begynte drivingen av tunnelen fra Håbakken. 3. september 1999 var det gjennomslag, og tunnelen ble åpnet 27. november 2000 av kong Harald. Selve tunnelen kostet 980 millioner kroner, mens hele anlegget kostet 1,08 milliarder 2000-kroner. Dette ga en pris på 40 000 kroner per meter ferdig tunnel.
Lærdalstunnelen var siste ledd i en vintersikker forbindelse mellom Oslo og Bergen. Lærdalstunnelen tok over etter St. Gotthard-tunnelen i Sveits som verdens lengste veitunnel. Tunnelen har opptil 1400 meter overdekning med fjell og ble sikret med 200,000 fjellbolter. Det gikk med 50,000 kubikkmeter sprøytebetong i tunneltaket. Tunnelen ble drevet fra begge sider og det ble brukt satellittmåling kombinert med moderne landmåling for å sikre at man møttes rett inne i fjellet. Det ble noen få centimeter avvik.
Utenfor åpningen av sidetunnelen i Tynjadalen ble steinmasse fra tunnelen deponert omkring 400 moh. Massedeponiet ble senere tilplantet. Fra Aurland ble 10 km av tunnelen drevet, og det ga 900,000 kubikkmeter steinmasse. Av dette ble 700,000 kubikkmeter brukt til ny vei i Aurland, og resten ble brukt til diverse fyllinger langs fjorden. Sidetunnelen ga tunneldriverne mulighet til å drive Lærdalstunnelen fra et ekstra punkt, noe som forkortet byggetiden. Sidetunnelen har også hatt en viktig funksjon i forbindelse med ventilasjon i tunnelen, både under byggingen og i den ferdige tunnelen. To store vifter i krysset mellom hovedtunnelen, og sidetunnelen blåser forurenset luft ut i Tynjadalen.
Tunnelen ble oppgradert i 2015 med nye nødtelefoner og kameraovervåkning.
Etter åpningen av Lærdalstunnelen, ba Direktoratet for naturforvaltning om at riksvei 7 over Hardangervidda skulle stenges om vinteren av hensyn til villreinbestanden der. Forslaget ble møtt med motstand blant folk i Hemsedal, som mente enda mer av tungtrafikken da ville velge riksvei 52 over Hemsedalsfjellet. Riksveien går blant annet gjennom Hemsedal tettsted. Forslaget om å vinterstenge riksvei 7 ble senere forkastet.
Etter at Lærdalstunnelen ga vintersikker, fergefri vei mellom Bergen og Østlandet, ble det også trukket inn i debatten om bygging av Hardangerbrua fordi også den ville gi ferjefri forbindelse til Østlandet.
Utforming
Det ble fjernet totalt 2,5 millioner kubikkmeter stein fra tunnelen under byggingen fra 1995 til 2000. Tunnelen starter i Nyheim like øst for Aurlandsvangen i Aurland og går gjennom Aurlandsfjellet, før den ender i Håbakken, 5,5 km sør for Lærdalsøyri i Lærdal. Utformingen av tunnelen tar hensyn til den mentale belastningen det kan være for enkelte sjåfører å kjøre gjennom den lange tunnelen.
Sikkerhet
Tunnelen har ingen nødutganger. I tilfelle ulykker eller brann, er det montert nødtelefoner merket «SOS» hver 250 meter, med direktelinje til en nødsentral. Det er i tillegg montert brannslokningsapparat hver 125. meter. Når en nødtelefon i tunnelen er i bruk, vil trafikklys og elektroniske skilt med teksten «snu og køyr ut» vises i tunnelen. Det er 15 snuområder beregnet for busser og semitrailere. I tillegg til de tre store hulene, finnes det havarilommer hver 500. meter. Det er kameraovervåkning og telling av alle kjøretøyer som kjører inn og ut av tunnelen, fra sikkerhetssentre i Lærdal og Bergen. Tunnelen har også mobil- og radiodekning. I tunnelen er det i tillegg fire fotobokser, to hver vei, med gjennomsnittsmåling av hastighet mellom fotoboksene. Gjennomsnittsmålingen kom på plass i 2013, og var da verdens lengste strekning med gjennomsnittsmåling. Tidligere var det flere punktmålinger av hastighet. I tilfelle brann kan vifter styre røyken i den retning som redningsmannskapet ønsker.
Luftkvalitet
Lærdalstunnelen er utstyrt med luftrenseanlegg, med både ventilasjon og luftrensing, som skal fjerne støv og gass fra lufta i tunnelen. Tunnelen har store vifter som trekker luft inn fra begge inngangene, og forurenset luft trekkes ut gjennom en ventilasjonstunnel til Tynjadalen. Mellom Aurland og ventilasjonstunnelen ligger et elektrostatisk renseanlegg som en omløpstunnel ved siden av trafikktunnelen, og var det første i sitt slag og ble utviklet av ABB sammen med Statens vegvesen. Anlegget fjerner både støv og nitrogendioksid fra tunnelluften. To store vifter trekker luft gjennom renseanlegget, hvor støv og sot blir fjernet av et elektrostatisk filter. Lufta trekkes så gjennom et stort kullfilter som fjerner nitrogendioksid. I januar 2006 kom nyheten om at støvrenseanlegget i Lærdalstunnelen og lignende anlegg i flere andre tunneler hadde vært ute av drift i flere år på grunn av branntilløp i de høyspentbaserte renseanleggene. Ventilasjonsanlegget er dimensjonert for opptil 400 kjøretøy timen. Luften trekkes fra begge innganger og blåses ut i gjennom ventilasjonstunnelen til Tynjadalen. De to viftene har motorer på 540 kW hver, og er vannkjølt i tilfelle brann.
Trafikk
I det første hele driftsåret, 2001, var årsdøgntrafikken gjennom tunnelen 1086 kjøretøyer, hvorav 25 prosent var tungtrafikk. I 2008 hadde årsdøgntrafikken steget til 1680, videre til 1847 i året 2011, og i 2019 var årsdøgntrafikken steget til 2058 kjøretøyer. . Trafikken er høyest i juli måned, og lavest i januar måned. For juli måned var månedsdøgntrafikken i perioden 2009–11 på 3100 kjøretøyer, mens den i juli 2020 satte ny rekord med 4104 kjøretøyer. Samme år hadde januar måned lavest trafikk med rundt 1400 kjøretøyer per dag. Etter at Lærdalstunnelen åpnet, falt antallet tunge kjøretøy på fjellovergangen Hol–Aurland med 60 prosent, og over Hardangervidda med 30 prosent. Samtidig økte tungtrafikken på E16 over Filefjell med 50 prosent, og over Hemsedalsfjellet med 30 prosent.
Planlagt oppgradering
Tunnelen er planlagt oppgradert i 2020-årene for å innfri EUs tunnelforskrifter. Oppgraderingen er anslått å kost 2,5 milliarder kroner. Høsten 2020 starter arbeidet med å bytte ut gamle ventilatorer, belysning og teknisk utstyr som vil pågå frem til selve oppgraderingen av tunnelløpet begynner. Blant annet skal det lages flere havarinisjer og snulommer, samt utsprenging av 26 tekniske rom og 48 evakueringsrom.
Stenging av tunnelen
Under oppgraderingen av Lærdaltunnelen skal tunnelen stenges på kveld og natt, mellom 18:00 og 06:00. Tunnelen vil forbli helt nattestengt i minst 2 år, men etter dette er det aktuelt med kolonnekjøring gjennom tunnelen på nattetid.
Flere ulike alternativer var vurdert før valget om å stenge tunnelen på nattetid i 4-5 års tid ble tatt. Det ble vurdert å holde hele tunellen stengt i et år, og et alternativ om å holde tunellen stengt på sommertid mens alternative omkjøringsveier over Aurlandsfjellet var åpne.
Ordfører Trygve Skjerdal i Aurland sier at omkjøringsveiene bør rustes opp før stenging iverksettes. Statforvalter Liv Signe Navarsete uttalte i oktober 2022 at stengingen bør konsekvensutredes.
Nattferge mellom Gudvangen og Lærdal er et aktuelt tiltak, blant annet av hensyn til tungtrafikken.
Omkjøringsveier
Alternative veier for lokal trafikk Aurland–Lærdal er: Alternative veier Bergen–Oslo:
NM i fotball for kvinner 1985
Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 1985 er en norsk fotballturnering. Det var det åttende offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Sprint-Jeløy ble norgesmestre etter å ha slått Asker i finalen. Dette var første gang at Sprint-Jeløy vant en finale etter tre tap på rad. Det var andre gang samme lag møttes to ganger på rad, men første gang det ble forskjellige vinnere.
Norgesmesterskapet ble for første gang arrangert som en ren cup uten gruppeinndeling for lagene fra sør. Lederen av 1. divisjon i Nord-Norge etter halvspilt serie, kom inn i kvartfinalen.
3. runde
Bossekop gikk direkte til kvartfinalen som leder av 1. divisjon i Nord-Norge etter halvspilt serie.
Herman Fredrik Zeiner-Gundersen
Biografi
Zeiner-Gundersen ble født i Helsingfors til skipsmegler Herman Gundersen og hans hustru Annette Zeiner-Henriksen, og vokste opp i Kristiania.
Han begynte på Krigsskolen, ble løytnant i 1936 og fullførte Den militære høyskole i 1938. Han kom så tilbake til Befalsskolen for Hærens artilleri som inspeksjonsoffiser og nestkommanderende. Elevenes eksamen startet 9. april 1940, men luftvernsirenenes varsling satte en brå stopp på eksamen. Skolens luftvernlinje ble fordelt til Oslo Luftvern og beskjøt tyske fly, mens offiserene og skolens øvrige elever ble underlagt Artilleriregiment nr. 2 (AR 2) der de tilhørte artilleribataljon Hegstad, hvor Zeiner-Gundersen inngikk i staben som adjutant. Bataljonen deltok aktivt i kamphandlingene i Sør-Norge våren 1940. Sammen med flere fra krigsskolekullet drog Zeiner-Gundersen 1941 via Sverige, Sovjetunionen og Kina til Canada. Etter et opphold der kom han til den norske militærmisjonen i New York og april 1942 til Storbritannia, hvor artilleribatteriet i den norske brigaden i Skottland ble hans virkefelt.
Han giftet seg med Marit Pedersen i 1948.
Han var sjef for Distriktskommando Trøndelag 1963–64, stabssjef i Forsvarsstaben 1964–1967, øverstkommanderende i Nord-Norge 1967-1971, og ble utnevnt til generalløytnant i 1970. Zeiner Gundersen ble utnevnt til full general i 1972 og var forsvarssjef fra 1972 til 1977. Fra 1977 til 1980 var han formann for NATOs militærkomité.
Han bodde i Blommenholm.
Utmerkelser
I egenskap av forsvarssjef mottok Zeiner-Gundersen, som den siste, storkorset av St. Olavs Orden i 1977 for «innsats for Norges forsvar».
Zeiner-Gundersen var også innehaver av Deltagermedaljen med rosett.
Portugal under Sommer-OL 1952
Portugal under Sommer-OL 1952. Portugal deltok med 71 sportsutøvere, 68 menn og tre kvinner, i ti sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Portugal kom på delt 40.-plass med en bronsemedalje.
Nordtangen holdeplass
Nordtangen holdeplass var en holdeplass på Gjøvikbanen mellom Gran og Jaren. Nordtangen stasjon ble åpnet i 1961. Stasjonen blir kun betjent av tog for grupper på minst 10 personer siden juni 2006 etter at Gjøvikbanen gikk ut på anbud.
Stans på Nordtangen må forhåndsbestilles via NSB sitt kundesenter for gruppereiser.
Novosibirsk oblast
Novosibirsk oblast er en oblast i Sibir i Russland. Den grenser til Omsk oblast i vest, Tomsk oblast i nord og Kemerovo oblast i øst. I sør og i sørvest grenser Novosibirsk oblast til Altaj kraj og Kasakhstan. Byen Novosibirsk er oblastens økonomiske og administrative senter.
Demografi
Befolkning: 2 665 911 (folketellingen i 2010), 2 692 251 (folketellingen i 2002), 2 782 005 (folketellingen i 1989).
Ifølge folketellingen i 2010 var oblastens etniske blanding slik:
Den største byen i oblasten er Novosibirsk (1 473 737), andre tettsteder i oblasten er Berdsk (91 900), Iskitim (63 800) og Kujbysjev (48 500).
Åsgårdstrand Sjømannsforening
Åsgårdstrands sjømannsforening er en av landets yngste sjømannsforeninger. Den ble stiftet i så sent som i 1945, på tross av at Åsgårdstrand blir beskrevet som en gammel sjøfartsby.
Foreningen har siden 1949 avholdt sine møter i huset i Havnegaten, som de senere kjøpte da kommunen ønsket å selge eiendommen (9. mars 1960). Husets drift og vedlikehold er nå en av foreningens hovedoppgaver.
Foreningen har et tak på 90 medlemmer. De har eget Damelag med 40 medlemmer som bidrar med økonomisk hjelp til husets vedlikehold, og støtter opp om Redningsselskapet og institusjoner i nærmiljøet og kommunen.
26955 Lie
26955 Lie er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 30. juni 1997 av Paul G. Comba og er oppkalt etter den norske matematikeren Sophus Lie.
Seymour Martin Lipset
Seymour Martin Lipset (født 18. mars 1922 i New York, død 31. desember 2006) var en amerikansk politisk sosiolog og statsviter. Lipset var sønn av jødiske innvandrere fra Russland. Han tok doktorgraden i sosiologi ved Columbia-universitetet i 1949 og var den eneste som har vært leder av både American Sociological Association (1992–93) og American Political Science Association (1979–80).
I Norge er Lipset også kjent for arbeidet han og Stein Rokkan gjorde rundt politiske konfliktlinjer, partiformasjoner og velgeradferd i vestlige demokratier.
Dråpa om Olav Tryggvason
Dråpa om Olav Tryggvason (Óláfsdrápa Tryggvasonar) er skaldekvad, en dråpe, diktet på Island ca. år 1200. Kvadet omhandler livet til kong Olav Tryggvason av Norge fra han vokser opp i Gardariket (Russland) og til han dør i slaget ved Svolder.
Dråpa om Olav Tryggvason er kun bevart i Bergsbók og teksten er mangelfull. Etter 16 vers i dróttkvætt er der et gap på rundt regnet 40 vers før den blir etterfulgt av 12 bevarte avslutningsvers. Manuskriptet tilegner kvadet til skalden Hallfred Vandrædaskald, en av Olavs hirdskalder, men dette eierskapet blir stort sett avvist av moderne filologer og historikere. Kvadet har mange likheter med Rekstefja, et kvad fra samme tidspunkt og om det samme emne, og er bevart i det samme manuskriptet.
Selv om diktet på ingen måte er kunstnerisk originalt eller av historisk viktighet har denne Olavsdråpa likevel blitt rost for «engasjerende direkthet». Den ukjente forfatteren var opplagt influert av tidligere skalder fra 1100-tallet som Einar Skulesson (Einarr Skúlason) og Torkjell Hamarskald (Þorkell Hamarskáld).
Tokeruddalen (Oslo)
Tokeruddalen er en vei på Stovner (bydel Stovner) i Oslo. Den går nordover fra Fossumveien til Vestlisvingen og Martha Tynes' vei.
105 er eneste nummer i bruk.
Namakkal (distrikt)
Namakkal (tamilsk: நாமக்கல் மாவட்டம் ) er et distrikt i den indiske delstaten Tamil Nadu. Distriktets hovedstad er Namakkal.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,721,179 innbyggere i distriktet, mot 1,493,462 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 40,27 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 8,15 % i 2011 mot 10,22 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 913 i 2011 mot 889 i 2001.
Taluker
I Tamil Nadu er taluk det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Namakkal distrikt har 4 taluker.
Bispen
Bispen kan ha flere betydninger.
Forsøk (juridisk begrep)
Forsøk er i juridisk forstand en handling som dersom den ble fullbyrdet ville oppfylle gjerningsbeskrivelsen i et straffebud. For at en handling skal kunne karakteriseres som et forsøk, må gjerningspersonen ha forsett om å fullbyrde handlingen. Et eksempel på forsøk er den som skyter mot en person vitende om at dersom han treffer, vil personen bli drept. Når han bommer, er handlingen et forsøk.
Noen handlinger vil omfattes av forsøksbegrepet selv om de rent faktisk ikke under noen omstendighet kunne ført til en fullbyrdet overtredelse av et straffebud. En kan tenke seg at gjerningspersonen gir en annen en dose av et stoff i den tro at det er dødelig, mens stoffet i virkeligheten er ufarlig, eller at en skyter mot det en tror er et menneske, men som viser seg å være en stubbe. Dette kalles et utjenlig forsøk, henholdsvis forsøk med utjenlig middel og forsøk mot utjenlig objekt.
Forsøk grenser nedad mot forberedelse, slik som planlegging, innkjøp av utstyr osv.
Straffbarheten av forsøk varierer mellom ulike land. I Norge er lovens hovedregel at «[s]trafbart Forsøg foreligger, naar en Forbrydelse ei er fuldbyrdet, men der er foretaget Handling, hvorved dens Udførelse tilsigtedes påbegynt». I dette ligger bl.a. et krav om at den fullbyrdede lovovertredelse må være av en viss alvorlighet (en forbrytelse), og at utjenlig forsøk er straffbart. Forsøk skal etter norsk rett straffes mildere enn den fullbyrdede overtredelse. I svensk rett er det ikke generell regel om straff for forsøk, det må være angitt i det enkelte straffebud om også forsøk skal være straffbart. Utjenlig forsøk er ikke straffbart i Sverige. I Danmark er regelen at alle handlinger «som sigter til at fremme eller bevirke udførelsen af en forbrydelse» straffes som forsøk. Begrepet har der en videre betydning enn i norsk juridisk terminologi, ved at det også omfatter forberedelseshandlinger, og det er ikke et krav at forsøk skal straffes mildere enn fullbyrdet forbrytelse.
Dronningens gate (Oslo)
Dronningens gate (3–25, 2–40) er en gate i Oslo sentrum.
Gaten går fra Myntgata ved Grev Wedels plass til Storgata ved Basarene.
Dronningens gate fikk sitt navn på 1700-tallet. Da Christiania ble anlagt i 1624, var dette den ytterste gaten mot havnen og Bjørvika. Den skal opprinnelig ha vært kalt Strandgaden. Langs denne ble de største kvartalene i den opprinnelige byplanen stukket ut, slik at de ledende kjøpmennene her kunne få tildelt de største byggetomtene så nær havnen som mulig.
Det våtlendte terrenget i strandkanten gjorde det nødvendig med omfattende fundamenteringsarbeider for å stabilisere byggegrunnen. Under flere av gårdene er det påvist gamle bolverkskar av kryssende tømmerstokker. Den langgrunne sjøbunnen gjorde at det måtte bygges lange utstikkere ut i havnen for at skipene kunne få bryggeplass. De ble lagt i forlengelsen av de tilstøtende gatene Raadhusstræde og Vaterstræde.
Tilmudring og avfallsdeponering gjorde sitt til at stranden utenfor ble oppfylt, og i 1657 ble strandarealene lagt ut til byggetomter, mot at byggherrene selv gjorde dem bebyggelige. I tidens løp kom det bebyggelse langs tre parallelle gater utenfor Dronningens gate, Skippergata og Store og Lille Strandgade.
Lille Voldport eller Vaterlands port, som var en av tre byportene i byvollen, lå omtrent i krysset mellom Dronningens gate og Karl Johans gate. Den nærmeste delen av Dronningens gate kaltes derfor i årene omkring 1700 Lille Voldportgade.
Kvartalene langs Dronningens gate har fremdeles byens tetteste konsentrasjon av store kjøpmannsgårder fra 1600-tallet, særlig mellom Rådhusgata og Tollbugata. Hele den fredede husrekken her er helt eller delvis oppført rundt 1650: Rådhusgata 7, Dronningens gate 11 (Magistratgården), Dronningens gate 13 og Tollbugata 10 (Krigsskolen). Det tidligere Posthuset på Dronningens gate 15 ble reist på tomtene etter to andre gamle gårder. Den søndre, Lagmannsgården fra 1600-tallet, var fra 1719 lokale for Oslo katedralskole, før den etter 1814 ble tatt i bruk for Stortinget og forskjellige departementskontorer. Den ble kalt Departementsgården. Den nordre, Generalitetsgården, ble oppført i 1714 og i 1737 kjøpt av general H.J. Arnold. Fra 1760 var den kontor for Generalitetskollegiet og embetsbolig for kommanderende general. Begge ble revet i 1916 for å gi plass til Hovedpostkontoret, fullført i 1924 og nedlagt i 2004. Generalitetsgården ble gjenreist som delvis kopi i Gamlebyen på Norsk Folkemuseum. Der havnet også Den gamle stortingssalen og lagtingssalen fra Departementsgården.
I Havne-hospitset i Dronningens gate 6 innredet tyskerne bordellet Haus Sphinx under andre verdenskrig. En fransk bordellvertinne, Eugenie Lambel, stod for driften med 30-40 franske prostituerte. Som et ordspill på Luftwaffe, «luftvåpenet», snakket man om die Lustwaffe, «lystvåpenet».
Gaten har ellers bebyggelse fra mange perioder, men er særlig preget av bygårder fra 1800-årene og 1930-årene.
Beslan
Beslan (russisk: Беслан, ossetisk: Беслӕн) er en by i Republikken Nord-Ossetia i Russland. Den ligger ved elva Terek, rundt 15 km nord for Vladikavkaz. Innbyggertall: 35 550 (folketelling 2002), 32 469 (folketelling 1989), hvilket gjør Beslan til den tredje største byen i distriktet etter Vladikavkaz og Mozdok.
Beslan er et viktig jernbaneknutepunkt, ettersom det ligger på hovedlinjen mellom Rostov-na-Donu og Baku. Stasjonen her er utgangspunktet for en sidelinje til Vladikavkaz. Byen er en industri- og jordbruksby dominert av en stor fabrikk for prosessering av mais, etablert i 1940-årene.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1847 av tilflyttere fra andre steder i Ossetia og fikk opprinnelig navnet Beslanykau (russisk: Бесланыкау – «Beslan-bosetningen») etter en lokal stormann, Beslan Tulatov. Offisielt fikk byen likevel navn etter Tulatovs etternavn. Slik ble det Tulatovo (russisk: Тулатово) eller Tulatovskoje (russisk: Тулатовское). Byen fikk i 1941 navnet Iriston (Ossetia) (russisk: Иристон («Осетия»). I 1950, da den raskt industrialiserte byen ble omgjort til en egen kommune, fikk den sitt nåværende navn, Beslan.
«Wind Enterprise»
«Wind Enterprise» var en norsk supertanker (ULCC) som ble bygget for rederiet Lars Krogh i 1976, som det første av søsterskipene «Wind Enterprise» og «Wind Eagle». I 1985 ble skipet kjøpt opp og endret navn til« W Enterprise». Året etter, i 1986 ble skipet hardt skadet i Iran-Irak-krigen. Mer eller mindre hele overbygget og broen ble sprengt vekk av en rakett fra et irakisk jagerfly. Skipet var på dette tidspunktet fullastet med olje. Etter angrepet ble skipet liggende meget dypt i vannet og måtte som søsterskipet taues bort fra fareområdet i persiabukta. Ingen skal ha blitt drept i angrepet, men flere ble alvorlig skadet. Hendelsen førte til at overbygget og skorsteinen på skipet ble konstruert på nytt i perioden 1987/88. Etter flere eier- og navnskifter fikk skipet navnet Jahre Pollux i 1995. Skipet ble vraket under navnet «San Tian» i 2003.
Fakta
Motortype: Alfa Laval Steam turbiner, 40 000 hk (29 422 kW), ombygd 1987/88 med dieselmotor, på 21 133 kW
Anne Kalvig
Anne Kathrine Kalvig (født 26. september 1972 i Stavanger) er en norsk religionsviter og radikalfeministisk aktivist. Hun var professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Stavanger inntil hun sa opp sin stilling i 2023. Hun er nestleder i Women’s Declaration International i Norge.
Anne Kalvig var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Hun tok doktorgraden i religionsvitenskap i 2011 med avhandlingen «Åndeleg helse. Ein kulturanalytisk studie av menneske- og livssyn hos alternative terapeutar» ved Universitetet i Bergen. Hun tok hovedfag i religionsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1998 med oppgaven «Gjennom Lysmuren, inn i the New Age. Ein analyse av kjønnsideologi i den nye spiritualiteten». I 2016 utgav hun boka «Spiritisme - Samtaler mellom levende og døde». Hennes forskningsfelt er alternativ spiritualitet og nyreligiøsitet, religion og populærkultur, folkereligiøsitet, døden som minne og grense.
Kalvig var leder i Kvinnefronten i Stavanger per 2006, og ble i 2010 styremedlem i Kvinnegruppa Ottar i Stavanger/Rogaland, der hun i 2011 ble leder. Hun satt i Stavanger bystyre for Rødts forløper RV 2003–2005. Per 2021 var hun nestleder i organisasjonen Women’s Declaration International (WDI), tidligere Women's Human Rights Campaign Norge (WHRC).
Du skal høre mye
Du skal høre mye er et norsk humorprogram med Tore Skoglund som gikk på NRK-TV fra 1987 til 2003. Programmene ble sendt fra utestedet Rorbua i Tromsø, der programlederen og gjestene var samlet for å utveksle humoristiske anekdoter og vitser. Trond Myhre var fast huspianist. Det ble i alt sendt 250 episoder av serien.
Andre personer som i perioder hadde faste innslag i serien:
Oliver Risser
Oliver Risser (født 19. september 1980 i Windhoek) er en namibisk fotballspiller av tysk herkomst. Han spiller for den engelske klubben Aldershot Town.
Risser startet sin seniorkarriere i tyske EGC Wirges i 1999. I 2003 dro han videre til Borussia Dortmunds andrelag, og spilte i tysk 3. divisjon for dem i to sesonger. Etter et opphold på tilnærmet en sesong i SV Sandhausen, tok Risser turen til islandsk fotball, hvor han i tre måneder spilte for Breiðablik i toppdivisjonen. Deretter fulgte to korte opphold i henholdsvis Bonner SC og Hannover 96 II i Tyskland. Han signerte for Manglerud Star i 2009. Risser ble utlånt til Lyn i 2009. Hans debut kom i Lyns 4-1 seier over Start 23. august 2009. Etter sesongen signerte han en 2-årskontrakt med Lyn som strakk seg ut 2011. Han var lagets kaptein og sto frem med stor offervilje. Hans første scoring for Lyn kom i bortekampen mot Strømmen 18. april 2010, en kamp som endte 1-1. Etter at Lyn gikk konkurs sommeren 2010 gikk Risser til finske Kuopion Palloseura. Sommeren 2011 signerte han for Swindon Town etter noen ukers prøvespill. Han tilbrakte høsten 2012 på lån i Stevenage før han ble enig med Swindon Town om å kansellere kontrakteni januar 2013 og han signerte for Aldershot Town
Risser har spilt tolv landskamper for, og var landets kaptein under Afrikamesterskapet 2008.
Oliver Rissers yngre bror, Wilko, er også fotballspiller.
Store Ullevål gård
Store Ullevål gård er en gård i Oslo, inntil 1948 i Aker kommune. Ullevål gård er kjent allerede fra middelalderen. Navnet kommer fra det norrøne gudenavn Ullr og váll, som betyr avbrent mark, eller hváll, som betyr høy. Tidligere ble navnet skrevet «Ullevold», idet siste ledd ble feiltolket. Gården har hatt flere eiere, fra 1500-tallet lå den under bispestolen. Nils Lauritssøn eide den fra 1662. Gården er senere delt i flere bruk, hvorav Store Ullevål gård er hovedbølet og det viktigste.
Justisråd Hans Hanssøn Blix (1661–1730) kjøpte Ullevål gård i 1707. I 1711 ble han gift med adelige Alette Margrethe Wind og ble selv adlet under navnet Blixencrone. Samtidig oppførte han den herskapelige bebyggelsen som i hovedsak var i behold til en brann i 1866. Den besto av et symmetrisk anlegg med en ytre økonomigård og en indre borggård, begge omgitt av sammenhengende bygningsfløyer. Innkjørselen gikk gjennom et porttårn sentralt plassert i uthusfløyen som vendte mot nordøst og inn i økonomigården. Derfra inn i indre gård gjennom enda en port i sørfløyen, også den markert med en liten takrytter. Derfra fortsatte adkomsten rett mot hovedbygningens midtfløy, som med sin midtstilte ark markerte sluttpunktet i anleggets akse. Våningshusene rundt indre gård var i lafteverk i én etasje. Aksen fortsatte videre sør for hovedbygningen gjennom en barokk hage inndelt i fire kvarterer og endte i et lysthus.
Store Ullevål gård ble fra 1789 eid av Bernt Anker, som kjøpte den på auksjon etter Sara Lengnick, død i 1787, enke etter forrige eier, generalauditør Johan L. Lengnick. Bernt Anker forærte den i 1793 til «svigersønnen» John Collett, gift med Ankers pleiedatter Marthine Elieson, og nevø av hans kone Mathia Anker, født Collett. Collett utviklet gården til et mønsterbruk og var en pioner i å ta i bruk nye metoder, særlig innen kompostering. Han utviklet parken til et imponerende moderne anlegg, kjent fra samtidige reiseskildringer for de overdådige hagefestene.
I 1829 ble gården overtatt av staten, som solgte den videre til Isak Muus i 1833. Bebyggelsen ble sterkt ombygget, først etter en brann i 1866, og senere i 1916 til dagens utseende etter at Waisenhuset overtok gården. I dag huser den Vestre Aker skole, en spesialskole med internat for ungdomstrinnet. Gården har idag adressen Ullevålsalleen 37.
Store Ullevål gård har gitt navn til strøket Ullevål Hageby og til Ullevål sykehus, som ligger på gårdens tidligere grunn. Ullevålseter var seter til gården.
Nanning kullkraftverk
Nanning kullkraftverk er et kullkraftverk i byprefekturet Nanning, provinsen Guangxi i det sørlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW, fordelt på 2 turbiner.
Operatør er China Guodian International Co.
William Henry Keeler
William Henry Keeler (født 4. mars 1931 i San Antonio i Texas i USA, død 23. mars 2017 i Catonsville i Maryland i USA ) var kardinal i Den katolske kirke. Han var erkebiskop av Baltimore fra 1989 til 2007.
Prest
Keeler studerte til katolsk prest for bispedømmet Harrisburg (Pennsylvania) i Philadelphia (St. Charles Borromeo Seminary) og ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma og ble presteviet i Roma av kardinal Luigi Traglia. Ved Gregoriana tok han doktorgraden i kirkerett. Han deltok som sakkyndig under Det annet Vatikankonsil.
Biskop
Han var kansellist for bispedømmet Harrisburg da han i 1979 ble utnevnt til hjelpebiskop samme sted. I 1983 ble han biskop av Harrisburg.
Erkebiskop, kardinal
I 1989 ble han promovert til erkebiskop av Baltimore, og ble kreert til kardinal i 1994, med Santa Maria degli Angeli e dei Martiri som tittelkirke. Den 12. juli 2007 gikk han av i en alder av 76 år, og samme dag utnevnte paven hans etterfølger, erkebiskop Edwin F. O'Brien (inntil da leder av det amerikanske militærordinariatet).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Nasjonalt Garborgsenter
Nasjonalt Garborgsenter, eller Garborgsenteret, er et nasjonalt formidlingssenter for forfatterskapene til Hulda og Arne Garborg i Bryne i Rogaland, som åpnet 5. september 2012. Senteret drives av Jærmuseet, og er et supplement til kunstnerhjemmene Garborgheimen og Knudaheio. Nybygget, som kostet 50 millioner kroner å føre opp, er tegnet av Asplan Viak, og rommer også Time bibliotek i underetasjen. Bygningen er lokalisert mellom Forum Jæren og nye Bryne videregående skole, som sto ferdig i 2014.
Ideen om et Garborg-senter i Time kommune, Arne Garborgs hjemkommune, sprang ut av 150-årsjubileet for Arne Garborg sin fødsel, «Garborg-året 2001». I etterkant av jubileet tok Time Mållag initiativ til en utredning av ideen, og en arbeidsgruppe ledet av Tarald Oma, daværende leder i Time Mållag, la i 2004 frem forprosjektet «Nasjonalt Garborgsenter på Bryne – for lesing og litteratur». Prosjektet startet opp i oktober 2006 med Time Mållag, Time kommune og Rogaland fylkeskommune som initiativtagere. Time kommune fikk ansvaret for å drive prosjektet, og fra 1. april 2008 tok Jærmuseet over arbeidet. Dørene åpnet 2. juli 2012, to måneder før den offisielle åpningen.
Den permanente utstillingen i senteret er laget av Media Farm og Arkidea, til en pris av 13 millioner kroner. Siden det allerede finnes fire kunstnerhjem som presenterer ekteparets Garborg liv (Garborgheimen og Knudaheio, Kolbotn og Labråten), har senteret fokusert på å løfte frem tema fra forfatterskapene i utstillingen, og engasjere publikum i disse. En måte dette gjøres på er gjennom et rollespill, kalt Strid. Utstillingen passer godt inn i undervisningen i skolefagene norsk og samfunnsfag.
Leder av Garborgsenteret siden 2010 er Inger Undheim.
Liste over Kosovos presidenter
Liste over Kosovos presidenter omfatter valgte presidenter i Kosovo.
Type 79 (maskinpistol)
Type 79 (kinesisk: 1979年式衝鋒槍; pinyin: 1979 Niánshì Chōngfēng Qiāng) er en kinesisk maskinpistol.
Den er den første generasjonen av egenproduserte maskinpistoler brukt av det kinesiske militære og politi. Den kom ut i 1979 og ble masseprodusert fra 1983. Produksjonen ble på nesten 200 000 eksemplarer da den stoppet opp i 1992. På det høyeste ble det produsert mer enn 30 000 eksemplarer pr år.
Våpenet har omstiller for hel- og halvautomatisk ild, og er kamret for ammunisjon i kaliber 7,62 x 25 mm Tokarev. Den er gassoperert og har foldestokk. Våpenmagasinet tar 20 patroner og effektiv rekkevidde er 200 meter.
Regitze Grubbe
Regitze Grubbe (født 1618 på Halsted Kloster, død 1689 på Bornholm) var datter av Jørgen Grubbe (død 1640) og Lene Rud.
Biografi
Regitze ble i 1641 gift med Hans Ulrik Gyldenløve til Vindinge, en utenekteskapelig sønn av Christian IV og Karen Andersdatter. Ektemannen døde dog allerede i 1645 av alkoholrelaterte sykdommer.
Regitze er blitt mest kjent for sitt forhold til den meget omtalte rettssak som ble anlagt mot Agnete Sophie Budde for dennes forsøk på å forgifte grevinne Parsberg. Striden handlet dels om et vindu som vendte ut fra den enes gård til den andens på Østergade i København, samt det faktum, at grevinnen hadde fått høyere rang enn hun selv. Regitze skulle ha overtalt Agnete Sophie til, mot betaling, å forgifte grevinnen med rottekrutt. Ved Højesteretsdom av 26. august 1678, dømtes Regitze Grubbe til livsvarig forvisning på Bornholm. Her døde hun så i 1689.
Innstranda Idrettslag
Innstrandens Idrettslag (IIL) ble stiftet 8. august 1920 og er blant Nord-Norges tre største idrettslag. Idrettslaget er fra områdene Mørkved, Bertnes, Støver i Bodø og har ca.1200 medlemmer (2016). Innstrandens IL er et fleridrettslag med mange ulike tilbud og rom for alle, med aktiviteter innen Fotball, Langrenn, Volleyball, barneidrett og idrett for utviklingshemmede. Klubben er medlem av Norges idrettsforbund.
Regitze Grubbe
Biografi
Hun var svigerinne til bl.a. Jørgen Kaas.
Innstranda Idrettslag
Historie
Innstrandens idrettslag ble stiftet 8. august 1920. Det ble holdt et offisielt stiftelsesmøte i veikanten ved Støverbakken etter at laget hadde vunnet en fotballkamp over Tverlandet. Medlemstallet var rundt 30 stykker og fotball var den eneste idretten.
Den første tiden var klubben navnløs. Under en trening på Åsleira kom guttene fram til navnet ”Freidig”. Forbundet godkjente ikke dette navnet siden et idrettslag i Trondheim allerede hadde navnet. I neste runde med navnediskusjon kom de fram til navnet Innstrandens IL. I løpet av årene har klubben skiftet mellom navnet Innstrandens IL og Innstranden IL, med eller uten s etter stedsnavnet. På årsmøtet høsten 1976 ble det vedtatt at navnet skulle være Innstrandens IL.
1920-1940: Flere idrettsgrener
I årene 1923-1925 opplevde klubben nedgang, fordi interessen stoppet opp. IIL slo seg sammen med en annen gutteklubb som tilhørte området, kalt "Smart", men navnet Innstrandens IL ble beholdt.
Det ble raskt aktivitet i IIL når klubben ble slått sammen med Smart. For nå ble det flere idrettsgrener og klubben var igjen i utvikling. Det ble arrangert klubbmesterskap i friidrett, fotballaget ble med i seriespill og det var stor skiaktivitet på vinterstid.
1940-1946: Kvinnene deltar
Under krigen var det rolig i Innstrandens IL. Medlemmene hadde andre ting å drive på med, og det ble ikke drevet organisert idrett fram til i 1945. Etter krigen var det fortsatt ski, fotball og friidrett som var de tre store idrettene i IIL. Det ble også drevet litt med håndball, svømming og sykling, men ingen av disse idrettene ble store. Resultatmessig i denne perioden var det i friidrett klubben gjorde det best.
I 1935 var det en diskusjon på om kvinnene skulle få drive på med organisert idrett eller ikke. Diskusjonen endte med å fraråde kvinner til å drive med idrett. Det ble likevel dannet håndballag for kvinner i 1946. Laget vant kretsmesterskapet i 1948, men i 1949 gikk laget i oppløsning.
1950-tallet: Ski ble viktig for klubben
Folk fra Innstrandens IL gjorde det bra i ski, spesielt i hopp. Forholdene lå til rette ved at Arlia var en gunstig hoppbakke. Gullalderen til hoppsporten i IIL var i tiden etter krigen. På 40-50-tallet forsvant Innstrandens IL fra listene i fotball, håndball og friidrett. Derfor ble ski den idretten som holdt liv i klubben. I 1951 ble den nye hoppbakken på Arlia offisielt åpnet med landsrenn. Det var samlet mellom 1500 og 1700 mennesker i området rundt bakken. Det ble solgt billetter for 1000kr, mens de 60-70 deltakere måtte betale en startkontingent på fire kroner. I dag ville dette til sammen tilsvart over 100 000 kr. På slutten av 50-tallet ble det også stille i skisporten. Innstrandens IL lå nede. Etter 3-4 rolige år ble det omsider litt liv i klubben igjen.
1970-tallet: Oppgangstider
Tidlig på 70-tallet skulle IIL igjen bli en klubb med mye aktivitet. Nå var det mest barn og unge som drev med organisert idrett. I januar 1973 vedtok IIL at aktivitetene skulle deles inn i en sommer- og en vintergruppe.
6. mai 1974 gjorde Innstrandens IL sitt comeback i Salten fotballkrets. De skulle spille kamp på Bjørndalslia, og møtte opp i nye grønne drakter, som skulle symbolisere skogen rundt banen.
1995: Jubileumsåret
I 1991 var Innstrandens IL medarrangør av NM på ski på Bestemorenga, før de selv arrangerte NNM på ski i 1998. Mellom disse arrangementene kom IIL sitt 75-årsjubileum (1995). Da hadde de om lag 750 aktive fordelt i ti grupper, og ingen langsiktig gjeld.
2005: Nord-Norges største idrettslag
I 2005 hadde IIL omkring 1.500 medlemmer, og var dermed Nord-Norges største idrettslag. Det ble tilbudt et mangfold av idretter, blant annet; fotball, langrenn, volleyball, trim, friidrett, hopp, barneidrettsskole og idrett for utviklingshemmede.
Fotball
Innstrandens IL er delt inn i tre fotballgrupper; herrer/junior, fotball damer og fotball ungdom. Fotball har ca. 400 medlemmer og er den idretten med flest medlemmer i klubben. Herrerlaget spiller i 4. divisjon, avdeling 1 HESA og stiller med et B-lag i 5. divisjonen og i juniorserien. Damelaget spiller i 2. divisjon, avdeling 8. I 2016 stilte Innstrandens IL med ca. 40 lag i de aldersbestemte klassene i Nordland Fotballkrets. IIL har også en egen dommergruppe i fotball.
Klubben rekrutterer i hovedsak spillere fra egen ungdomsavdeling til junior- og seniornivå. Studenter ved Nord universitet blir ofte spillere i IIL, mens de bor i Bodø.
Fotball damer
Fotball damer spiller i 2. divisjon, avdeling 8. Laget har i flere år kjempet om opprykk til 1.divisjon, uten å lykkes. i 2015 kom damelaget på 2.-plass og fikk mulighet til å kvalifisere seg til 1.divisjon. Det klarte de ikke etter et 3-2 tap mot Raufoss.
Fotball herrer
Fotball herrer og fotball ungdom har hatt et felles styre siden 2010, det fører med seg et samarbeid både sportslig og økonomisk. I 2016 kom Innstrandens IL på 2.-plass i 4. divisjon, avdeling 1 HESA. Tidligere har IIL stort sett vært på øvre halvdel i 3.divisjon, avdeling 21 Nordland og 3.divisjon, avdeling 11 (fra 2011). De har vunnet 3.divisjon fire ganger, men kun vunnet en av fire kvalifiseringer til 2 divisjon. Klubbens høyeste plassering gjennom tidene er sisteplass i 2. divisjon i 2005.
NM i fotball
Innstrandens IL har kvalifisert seg til 1. runde i Norgesmesterskapet i fotball tre ganger, med følgende resultater:
2005: IIL - Mo Idrettslag                        3 – 6 (straffekonk.)
2007: IIL - Alta Idrettsforening             1 – 3
2010: IIL - Fotballklubben Bodø/Glimt 2 – 5 (Mål IIL: Nikolas Fure, Magnus Løndal)
Langrenn
Langrenn er den idretten i Innstrandens IL med nest størst medlemstall. I 2015 var det ca. 100 medlemmer. Treningsgruppene består av både gutter og jenter fra 9-10 årsalderen og opp til man er ferdig som junior. Det er 5 utøvere på seniornivå, men de har ingen fast treningsgruppe. For første- og andreklassinger er det også et tilbud i form av barneskiskole, samtidig som at alle barn kan delta på barneski-VM som arrangeres hvert år. Klubben arrangerer i tillegg Coop-cuprenn som finner sted i januar og februar årlig. På samme tidspunkt arrangeres Telenorkarusellen for de minste.
Håndball
Innstrandens IL har tilbud innenfor håndball til de som er fra seks år og oppover, der spillerne fordeles i alderbestemte lag. I sesongen 2016/17 var det påmeldt fire lag; Jenter 11, Jenter 12, Gutter 14 og et damelag.
Volleyball
Innstrandens IL startet opp med volleyball i 1974. I starten var det gode resultater, herrelaget rykket opp til 2. divisjon og damelaget vant en NNM-finale. Etter det ble volleyballaget lagt ned en periode, laget ned før det startet opp igjen i 1998. I 2016 er det to volleyballag i Innstrandens IL som er Herrer 2.div/Gutter 19 og jenter 15.
Idrett utviklingshemmede (IU)
Innstrandens IL har i tillegg et tilbud til de som er utviklingshemmede. Det startet i 1989 da en foreldregruppe tok initiativ til oppstart av et fotballag som skulle bestå av aktive med utviklingshemming. Denne fotballgruppen er nå organisert via fotball damer. Det har kommet flere aktiviteter i løpet av årene og i 2015 var det også tilbud om langrenn, svømming, boccia, teppecurling, orientering og friidrett.
Alle idrettsgrenene har en trening i uken, samtidig som utøverne også deltar på konkurranser og turneringer. IU har fra 2001 hatt et eget styre, der hver idrettsgren har en kontaktperson som også sitter i styret. I 2015 var det 60 betalende medlemmer i alderen 15 til godt over 50 år. Det er vanlig at medlemmene deltar på rundt to idretter.
Barneidrettsskolen
Barneidrettsskolen blir organisert av Innstrandens IL og er for barn mellom 6-10 år på Mørkvedmarka og Støver skole. Barneidretten ble startet opp i 1989 og fikk raskt stor oppslutning. Fra midten av 1990-tallet var det rundt 300 barn som deltok. Det er trening en gang i uken som enten kan være i gymsal, basseng eller bestående av friluftsaktiviteter. Treningene er ledet av frivillige foreldre. Gjennom barneidrettsskolen deltar barna på cuprenn, fotballturneringer og andre idrettsarrangement. Når barna blir for gamle til barneidrettsskolen får de tilbud om å drive med idrett i IIL.
Idrettsanlegg
Innstrandens idrettslags hovedanlegg er Mørkvedlia Idrettspark, som eies av Mørkvedhallen AS. Den består av to haller, en friidrettsbane og en kunstgressbane. Kunstgressbanen blir brukt til trening og konkurranse av fotballagene. Mørkvedhallen brukes også til trening og konkurranse, men mest av de andre idrettene. IIL organiserer også arrangementer i mørkvedhallen, som for eksempel Julemessa og Bertnesdagan.
Innstrandens IL er 1/5 medeier av Mørkvedhallen AS, 1/5 medeier av Nordly Grendehus på Bertnes og eier av Bestemorstua ved Bestemorenga. I 2005 hadde klubben en omsetning på ca. 5.5 millioner. Dette har økt til om lag 10 millioner i 2016, som blir fordelt på de forskjellige gruppene. Hver gruppe driver separat økonomi, men det er hovedlaget som får medlemsinntekter, sponserinntekter og en del andre tilskudd. Hovedlaget står for driften av eiendom (garasje, husleie og lønn til ansatte). Hovedlaget har en omsetning på 3-3,5 millioner og fotball på ca. 2,5 millioner.
Innstrandens IL har tre ansatte, en fulltidsansatt, en i 80% og en i 30% stilling, i tillegg til noen som får godtgjørelse for prosjekter.
Sponsorer
IIL finansieres blant annet av sine samarbeidspartnere Bodø Energi, DNB, Salten Dekksenter, Intersport, ITet og Avisa Nordland. IIL har i en årrekke hatt Umbro som utstyrsprodusent, men da kontrakten gikk ut fikk de en 5års avtale med Nike. IIL er den nordligste klubben Nike har avtale med.
Spore
Spore har flere betydninger.
Martha Tynes’ vei (Oslo)
Martha Tynes’ vei er en vei på Vestli i bydel Stovner i Oslo. Den går nordøstover som blindvei fra et kryss med Tokeruddalen og Vestlisvingen og ender i en snuplass.
Veien fikk navn i 1972 etter lokalpolitikeren Martha Tynæs.
Plassen Vestli (gnr./bnr. 98/18), som har gitt navn til området, lå nær denne veien.
Kate Walsh
Kathleen Erin «Kate» Walsh (født 13. oktober 1967 i San Jose i California) er en amerikansk skuespiller. Hun er blant annet kjent for sin rolle som Addison Montgomery-Shepherd i de amerikanske TV-seriene Grey's Anatomy og Privat Praksis.
Walsh vokste opp i Tucson i Arizona i et amerikansk-italiensk katolsk hjem. Hun har en lang teaterkarriere bak seg, og har også vært modell i Japan på 1980-tallet.
I 2003 spilte Walsh i filmen Under the Tuscan Sun, der hun spilte den lesbiske lege-kjæresten til Sandra Ohs rollefigur. Hun spilte i The Family Man fra 2000 med Nicolas Cage og Téa Leoni i hovedrollene. I 2012 spilte hun i The Perks of Being a Wallflower, og i 2013 var hun med i komedien Scary Movie 5. I 2017 fikk hun en rolle i den biografiske filmen Mark Felt: The Man Who Brought Down the White House, I 2020 spilte hun mot Liam Neeson i thrilleren Honest Thief.
Hun var også med i TV-serien 13 Reasons Why.
Hun ble forlovet med kjæresten Alex Young i april 2007. De giftet seg i Los Angeles-distriktet den 1. september 2007. 12. desember 2008 kom nyheten om at hennes ektemann, Alex Young, hadde søkt om skilsmisse, grunnet uforenlige forskjeller mellom de to.
Drivmoment
Drivmoment (dreieimpuls, spinn, bevegelsesmengdemoment, rotasjonsmengde) er en fysisk størrelse som beskriver et systems eller legemes rotasjonstilstand rundt et sentrum.
Hemmers lærebøker på universitetsnivå bruker utelukkende betegnelsen dreieimpuls.
Drivmoment er svært viktig i fysikk, på grunn av at det er en bevart størrelse: et systems drivmoment holder seg konstant med mindre et ytre dreiemoment virker på det.
Definisjon
Drivmomentet L for en partikkel med posisjonsvektor r og hastighet v definert ved kryssproduktet
hvor p = m v er partikkelens  bevegelsesmengde eller impuls. SI-enheten for drivmoment er joulesekund (J·s), men angis også i kg⋅m2/s.
Livet og døden tar rotta på meg
Livet og døden tar rotta på meg (kinesisk: 生死疲劳/生死疲勞; pinyin: Shēngsǐ píláo) er en roman av den kinesiske forfatteren Mo Yan, utgitt i 2006 og utgitt på norsk i 2010.
Den har skildringer som spenner i tid fra Qing-dynastiets fall på begynnelsen av 1900-tallet, til 2000-tallet.
Drivmoment
Definisjon
Ved en rotasjon av partikkelen rundt en gitt akse med vinkelhastigheten ω  blir hastigheten v=ω r. Drivmomentet L blir da en vektor langs rotasjonsaksen med størrelse