cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
Stølsleksikon
Fylkesarkivet har registrert alle kjente støler i fylket, kartfestet dem og gjort dem tilgjengelige på nettet.
Fylkesatlas
Fylkesarkivet har kartfestet eller georeferert mye materiale og de ulike kartlagene er tilgjengelig på Internett gjennom tjenesten Fylkesatlas.no. Se under kategorien Kultur og historie.
Desiree Linden
Desiree Davila (født 26. juli 1983) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ikke fullførte maratonløpet.
EM i fotball 2012 – Finale
Finalen i EM i fotball 2012 var en fotballkamp som ble spilt 1. juli 2012 på Olympiastadion i Kyiv, Ukraina. De regjerende mesterne var, som slo 1-0 i 2008. Kampen var den siste i mesterskapet og Spania spilte mot Italia. Spania vant og ble det første laget til å vinne to EM på rad, og det første internasjonale fotballaget til å vinne tre store turneringer på rad (EM 2008, VM 2010 og EM 2012).
Detaljer
Banens beste:
Andrés Iniesta
Assistentdommere:
Bertino Miranda (Portugal)
Ricardo Santos (Portugal)
Fjerdedommer:
Cüneyt Çakır (Tyrkia)
Ekstra assistentdommere:
Jorge Sousa (Portugal)
Duarte Gomes (Portugal)
Switch-setning
En switch-setning er en form for kontrollmekanisme av valg som brukes i programmeringsspråk for å tillate verdien av en variabel eller et uttrykk i å velge kontrollflyten til et dataprograms utførelse via en flerveis branch.
Switch-setninger finnes i de fleste høynivås imperative språk slik som Pascal, Ada, C/C++, C#, Java, og i mange andre språk. Slike språk benytter reserverte ord som,  ,   eller.
Switch-setninger finnes i to hovedvarianter: En strukturert switch, som i Pascal, som velger nøyaktig en branch, og en ustrukturert switch, som i C, som fungerer som en form for goto. Hovedgrunnene for å bruke en switch inkluderer forbedret klarhet, ved å redusere kode som ellers er repeterende, og (hvis heuristikken tillater det) potensialet for en raskere utførelse gjennom enklere kompilatoroptimalisering i mange tilfeller.
Kapp Verdes historie
Tidlige opptegnelser
De første skriftlige nedtegnelser av Kapp Verde er funnet i verkene De choreographia av den romerske geografen Pomponius Mela (død 45 e.Kr.) og Historia naturalis av den romerske lærde Plinius den eldre (død 79 e.Kr.). De kalte landet for «Gorgades» som minne av hjemmet til de mytiske gorgonene som ble drept av Persevs, og senere – i en typisk euhemerisme fra antikken – tolket (i kontrast til det opprinnelige skriftlige utsagnet) som stedet hvor Hanno sjøfareren fra Kartago drepte de to kvinnelige «Gorillai» og fraktet deres huder til tempelet til den kvinnelige guddommen Tanit (den kartagenske utgaven av romerske Juno) i Kartago.
I henhold til Plinius den eldre hevdet den greske Xenofon fra Lampsakos at Gorgades (Kapp Verde) lå to dager fra «Hesperu Ceras» – i dag kalt for Kapp Verdehalvøya i vestlige Senegal hvor dens spiss Pointe des Almadies er det afrikanske kontinentets vestligste punkt. Også i henhold til Plinius den eldre og hans sitat ved Gaius Julius Solinus, tar sjøreisen til Gorgades fra Hesperidene (et sted ved atlanterhavskysten vest for Atlasfjellene i Nord-Afrika) rundt 40 dager.
Marinos av Tyr har skrevet om «De lykkelige øyene» eller «Øynene til de velsignede» (μακάρων νῆσοι makárôn nêsoi) som i henhold til gresk mytologi var et paradisisk sted hvor heltene og andre favoriserte dødelige ble mottatt av gudene. I henhold til Klaudios Ptolemaios i hans bok Geographike Hyphegesis kan dette stedet ha vært Kapp Verde.
João Victor Marcari Oliva
João Victor Marcari Oliva (født 2. februar 1996) er en brasiliansk rytter som konkurrerer i dressurridning.
Kapp Verdes historie
Føreuropeiske besøk
Uansett hva som er faktisk finnes det ingen skriftlige nedtegnelser av noen form for innfødt befolkning på øyene da portugiserne bosatte seg der, og det er meget usannsynlig at det var noen da det er ingen tenkelig grunn for portugiserne å ikke nevne dem.
João Victor Marcari Oliva
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 10 i lagkonkurransen.
Kapp Verdes historie
Europeisk oppdagelse og bosetning
I 1456 oppdaget Alvise Cadamosto en del av øyene. I det neste tiåret oppdaget Diogo Gomes og António Noli, kapteiner i tjeneste hos prins Henrik Sjøfareren, de gjenværende øyene. Som nevnt ble det rapportert at øyene da var mennesketomme. Øynene var da tilstrekkelig grønne (Verde) til at portugiserne kom tilbake seks år senere til øya Santiago og grunnla bosetningen Ribeira Grande (i dag Cidade Velha, portugisisk for «gammelbyen») i 1462, den første permanente europeiske bosetningen i tropene.
På Den iberiske halvøy hadde bevegelsen Reconquista (spansk og portugisisk for «gjenerobring») vokst i sin misjon til å ta tilbake katolsk landområder fra de muslimske maurere som først hadde kommet på 700-tallet. Det var imidlertid i 1492 at den spanske inkvisisjonen uttrykte sin fremste antisemittisme. Denne sosiale patologi spredde seg raskt til nabolandet Portugal hvor kong Johan II og særlig Manuel I i 1496 besluttet å forvise tusenvis av jøder til São Tomé, Príncipe, og Kapp Verde.
Tidlig på 1800-tallet kom jøder til bosette seg i Santo Antão hvor det fortsatt er spor i landsbynavnet Sinagoga, lokalisert på nordkysten mellom Riberia Grande og Janela, og i den jødiske gravlunden i byen Ponta da Sol. Familienavnet Cohn (prest) og Wahnon er framtredende i Santo Antao. Familienavn avledet fra jødiske kan fortsatt bli funnet blant øyas bosettere, eksempelvis Auday, Benros, Ben David, Cohn, DaGama, og Seruya.
Portugiserne begynte snart å frakte slaver fra den vestafrikanske kysten for at disse skulle gjøre tungt arbeide. Posisjonert langs den store handelsruten mellom Afrika, Europa og Den nye verden blomstret Kapp Verde på den transatlantiske slavehandelen i løpet av 1500-tallet.
Øyenes framgang brakte dem også uønsket oppmerksomhet i form av angrep fra mange pirater, inkludert Englands Francis Drake som i 1582 og 1585 herjet Ribeira Grande. Etter et fransk angrep i 1712 minsket byens betydning i forhold til Praia som ble hovedstad i 1770.
Tørke og sult
I 1747 ble øyene rammet av den første av mange tørkeperioder som herjet side, og med et gjennomsnittlig mellomrom på fem år. Situasjonen ble verre med avskoging og overbeiting som ødela grunnvegetasjonen som skaffet fuktighet. Tre betydelige tørkeperioder på 1700- og 1800-tallet resulterte at godt over 100 000 mennesker sultet til døde. De portugisiske myndighetene sendte bortimot ingen hjelp i disse vanskelige tidene.
Forbud mot slavehandel
På 1800-tallet sank den lukrative slavehandelen, noe som rammet øyenes økonomi. Den skrøpelige velstanden forsvant langsomt. Kapp Verdes koloniale glansperiod var over.
Utvandring til USA
På begynnelsen av 1800-tallet begynte mange på Kapp Verde å utvandre til New England i USA. Dette var et populært reisemål ettersom hvalene som gikk rundt havene ved Kapp Verde, og så tidlig som 1810 kom det amerikanske hvalfangstskuter fra Massachusetts og Rhode Island som rekrutterte mannskap fra øyene Brava og Fogo. Kapp Verde-folk ble generelt ansett som «hardarbeidende, redelig sjøfolk».
Havnen i Mindelo
Mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av passasjerdampskip fikk øyenes posisjon på tvers over skipsrutene et ideelt sted for forsyningsskip med kull, vann og buskap. Mindelo på øya São Vicente hadde en utmerket havn og ble et viktig kommersielt senter i løpet av 1800-tallet, hovedsakelig ettersom britene benyttet Kapp Verde som lagringssted for kull som hadde Amerika som endemål. Havnen i Mindelo ble utviklet av britene for dette formålet. Øyene ble en stasjon for kull og kabelstrekking, og det var nok arbeid for lokalbefolkningen. Dette var en gyllen periode for byen som fikk de kulturelle karaktertrekkene som gjorde den til den nåværende kulturelle hovedstaden.
I løpet av den andre verdenskrigen kollapset økonomien på grunn at skipstrafikken ble drastisk redusert. Det ble verre for øyene da de ble rammet av tørkeperioder med påfølgende hungersnød, vulkanutbrudd og en sterk tilbakegang i skipstrafikken. Dette førte til at økonomien kollapset, og som tidligere var hjelpen fra kolonimakten begrenset, og mange tusen døde av sult. Da den britiske kullindustri gikk i nedgang på 1980-tallet tørket denne kilden til inntekter inn, og Storbritannia oppga sine interesser for Kapp Verde, noe som ble det endelige angrepet på en meget avhengig lokal økonomi.
Nasjonalisme
Selv om folket på Kapp Verde har blitt behandlet dårlig av sine koloniherrer har de kommet noe bedre ut enn afrikanere i andre tidlige portugisiske kolonier på grunn av deres lysere hudfarge. En lite mindretall mottok utdannelse og Kapp Verde var den første afrikanske-portugisiske koloni som fikk en skole for høyere utdannelse. På tiden da Kapp Verde fikk sin uavhengighet kunne en fjerdedel av befolkningen lese, sammenlignet med 5 prosent i portugisiske Guinea (i dag Guinea-Bissau).
Lesekyndige på Kapp Verde kunne følge med på frigjøringskampene i Afrika mens deres egne øyne slet med hyppige sulte- og tørkeperioder, epidemiske sykdommer og vulkanutbrudd, og de fikk ingen støtte fra Portugal. Tusenvis av mennesker døde av sult i løpet av den første halvdelen av 1900-tallet.
I perioden 1910–1925 hadde Portugal 40 forskjellige regjeringer samt 18 revolusjoner og kuppforsøk, og i 1926 skjedde det siste av en lang rekke militærkupp i Portugal. Landet fikk et høyrevridd diktatur som så på koloniene som et middel for å øke landets velstand, og at disse måtte utvikles i Portugals og portugisernes interesse. Gjentatt hungersnød, høy arbeidsløshet og fattigdom og de portugisiske styresmaktenes manglende evne til å løse problemene medførte økt motstand mot kolonimakten i befolkningen. Etter den andre verdenskrig nektet Portugal å gi slipp på koloniene, fra 1951 omtalt som oversjøiske territorier. De fleste afrikanske kolonier oppnådde uavhengighet i perioden 1957–1964, men ikke de portugisiske. Selv om den nasjonale bevegelse var mindre tilstedværende på Kapp Verde enn i Portugals andre afrikanske besittelser. I 1956 ble Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (PAIGC, akronym for Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde) grunnlagt av Amílcar Cabral og andre panafrikanere, og mange på Kapp Verde kjempet for uavhengighet i Guinea-Bissau.
Som følge av Pijiguiti-massakren kjempet folkene på Kapp Verde og Guinea-Bissau en av de lengste afrikanske frigjøringskrigene. Partiet PAIGC hadde sine første betydelige aktiviteter da det undersøkte streiken til havnearbeiderne for bedre lønninger i Pijuguitihavnen i Guinea-Bissau den 3. august 1959. Det politiske partiet undertrykket streiken, løsnet ild med skarpt mot arbeiderne og drepte over femti mennesker. Myndigheten la skylden på PAIGC for å ha fremmet misnøye blant arbeiderne. I september 1959 besluttet PAIGC at ikkevoldsmotstand ikke lenger kunne føre til endringer. Uavhengighet kunne bare bli oppnådd via væpnet kamp. Dette ble innledningen til en 13 år lang væpnet kamp (1961–1974) hvor 10 000 PAIGC-soldater, støttet av Sovjetunionen, mot 35 000 portugisiske og afrikanske tropper, og førte til sist til uavhengighet i Kapp Verde og hele portugisiske Afrika etter Nellikrevolusjonen, en tilnærmet blodløs militærledet revolusjon som begynte den 25. april 1974 i Lisboa i Portugal. Etter at fascistregimet falt i april 1974 i Portugal, tvang den omfattende uroen myndighetene til å gå inn i forhandlinger med PAIGC. Den 5. juli fikk Kapp Verde uavhengighet fra Portugal.
Etter uavhengigheten
Etter uavhengigheten prøvde PAIGC å forene Kapp Verde og Guinea-Bissau til en nasjon. PAIGC kontrollerte regjeringen i begge land, men et kupp i Guinea-Bissau i 1980 satt en stopper for planene. Statskuppet gjorde forholdet mellom de to landene anstrengt. Kapp Verde oppga sine håp om forening med Guinea-Bissau og dannet Det afrikanske partiet for uavhengighet for Kapp Verde (PAICV). Problemene har siden blitt løst og forholdene mellom de to landene har siden vært gode. PAICV og dets forgjenger innførte et ettpartisystem og har styrt Kapp Verde fra uavhengigheten og fram til 1990.
Som svar på det voksende presset for politisk åpning innkalte PAICV til krisesammenkomst i februar 1990 for å diskutere endringer i konstitusjonen for å avslutte ettpartisystemet. Opposisjonsgrupper kom sammen for å danne Bevegelse for demokrati (MpD) i Praia i april 1990. Sammen drev de kampanje for retten til å delta i presidentvalget i desember 1990. Etpartistaten ble opphevet i den 28. september 1990 og det første valg med flere partier ble holdt i januar 1991. MpD vant flertallet av setene i nasjonalforsamlingen, og MpDs presidentkandidat António Mascarenhas Monteiro beseiret PAICVs kandidat med 73,5 prosent av stemmene til 26,5 prosent. Han etterfulgte landets første president, Aristides Pereira, som hadde styrt siden 1975. Lovgivende valg i desember 1995 økte MpDs flertall i nasjonalforsamlingen. Partiet holdt 50 av nasjonalforsamlingens 72 seter. I presidentvalget i februar 1996 førte António Mascarenhas Monteiro tilbake som president. Valgene i desember 1995 og februar 1996 ble bedømt som fri og rettferdige av nasjonale og internasjonale observatører.
I valgene for president for 2000 og 2001 var to tidligere statsministre, Pedro Pires og Carlos Veiga, de fremste kandidatene. Pires var statsminister under styret til PAICV mens Veiga var statsminister under det meste av Monteiros presidentskap, gikk til side kun da det var tid for valgkampanjen. I det som kan ha vært et av de tetteste valg i demokratiets historie vant Pires med 12 stemmer hvor han og Veiga fikk bortimot halvparten av stemmene.
University of Tromsø School of Aviation
University of Tromsø School of Aviation (UTSA) er en norsk flyskole (ATO) underlagt Universitetet i Tromsø. Den holder til på Bardufoss lufthavn i Målselv kommune.
Sommeren 2012 kom fire splitter nye Cessna 182T til flyskolen i Bardufoss fra fabrikken i USA, og disse har senere fått selskap av to fly til av samme type. Flyene har moderne Garmin G1000 glasscockpiter og er blant det mest moderne man finner på flyskoler i dag. Sommeren 2013 mottok UTSA en ny Alsim ALX flysimulator som brukes til instrumentdelen av utdannelsen samt MCC-kurset. I 2014 kjøpte UTSA sitt første tomotors fly, en Piper PA31 Navajo. Nærmere beskrivelse av disse finner du på Om flyene-siden.
Utdanning
Flygetreningen ved flyskolen er en del av studiet Bachelor i Luftfartsfag ved UiT, og er en såkalt integrert utdanning. Studiet er Norges eneste offentlig finansierte pilotutdanning, og den eneste i Norden som gir bachelorgrad ved endt studieløp. Alle flytimer i regi av UTSA er gratis, men oppmelding til ATPL-teoriprøver og ferdighetsprøve for CPL må studentene dekke selv.
Ved endt studium løser studentene ut et CPL-sertifikat med klasserettighet på tomotors fly (MEP) og instrumentrettigheter (ME-IR). I tillegg har de MCC-kurs og ATPL-teori.
Opptaket
UiT har to opptak til bachelor i luftfartsfag per år – et om våren og et om høsten. Opptakene foregår ved Luftforsvarets seleksjonssenter på Rygge flystasjon, og det slippes inn 60 søkere på hvert opptak. Her blir man blant annet testet i matematikk, fysikk, norsk, engelsk, romforståelse, reaksjonsevne og en rekke andre ting. De som er høyest rangert etter alle de ulike testene, kommer videre til siste del av opptaket som er en medisinsk test beregnet for piloter. De til slutt 12 høyest rangerte personene, som i tillegg besto den medisinske testen, får tilbud om studieplass.
Fly
Flyskolen anskaffet i 2012 fire enmotors fly av typen Cessna 182T. Våren 2014 ankom de to første Piper PA-31 Navajo. Høsten 2014 ble det levert ytterligere to Cessna 182T. Våren 2015 ankom den tredje Piper PA-31 Navajo.
Simulator
Det benyttes en Alsim ALX FNPTII MCC simulator for trening på instrumentprosedyrer samt MCC-kurs.
Istind Studentinternat
Nærmatbutikk og bensinstasjon finnes innen kort gangavstand. I tillegg finnes blant annet kino, svømmehall, supermarked, pizzarestaurant og utested innen få kilometers radius. Det er også gode friluftsmuligheter i den nordnorske naturen. Like utenfor Bardufoss ligger Målselvfossen, Norges nasjonalfoss. Sør for Heggelia ligger Istindan, som er to fjelltopper som strekker seg nesten 1500 meter over havet.
Norsk straffeprosess
Norsk straffeprosess er de straffeprosess-regler som gjelder i norsk prosessrett.
Norsk straffeprosess angir hvilke rettigheter og plikter de forskjellige involverte i en straffesak vil ha fra status som mistenkt til eventuelt domfelt, samt rettighetene og pliktene til fornærmede, påtalemyndigheten og domstolene. Straffeprosessen foreskriver også grensene for særskilte tvangsmidler under etterforskningen som beslag, ransaking, varetektsfengsling, pågripelse mv. Oppsummert regulerer straffeprosessen måten en straffesak skal foregå på (rettergangsmåten) og måten etterforskning, bevissikring og tvangsmidler i etterforskning av en straffesak skal skje på.
Som del av straffeprosessen i vid forstand regnes også regler om politiets rett til å benytte tvangsmidler, slik som ransaking, kommunikasjonskontroll osv., samt regler som gjelder for avhør mv. av siktede.
Gangen i en straffesak
En straffesak går gjennom flere stadier før man til slutt ender opp med en dom. Disse stadiene deles gjerne opp i etterforskning, tiltale, hovedforhandling og dom.
Etterforsking
Det første stadiet er etterforskingen. Dette stadiet innledes gjerne på bakgrunn av en anmeldelse fra den fornærmede i den oppkommende straffesaken. Etterforsking kan også startes på politiets eget initiativ. Da gjerne i forbindelse med patruljering, trafikkontroll også videre.
I hovedsak er det politiet som er hovedansvarlig ved en eventuell etterforsking. Om et tyveri har blitt anmeldt vil gjerne en politibetjent komme til åstedet for å sikre tekniske bevis og foreta avhør av den fornærmede samt eventuelle vitner. Alt politiet foretar seg i forbindelse med etterforskingen blir skrevet ned i en politirapport - dette fordi det ikke er politibetjenten som beslutter om rapportdetaljene tilsier opprettelse av en straffesak. Når rapporten er ferdig blir denne levert til en politijurist som beslutter om politiet skal gå videre med saken.
Dette stadiet av etterforskingen kalles også for utenrettslig etterforsking.
Tiltale
På bakgrunn av det som kommer frem under etterforskingen vil påtalemyndigheten ta standpunkt til om den eventuelle mistenkte skal tiltales. Om bevisene ikke er sterke nok vil påtalemyndigheten henlegge saken. Straffesaken kan også avsluttes med en påtaleunnlatelse om påtalemyndigheten finner dette mer hensiktsmessig.
Hvis påtalemyndigheten finner ut at det skal reageres med en straffereaksjon, vil påtalemyndigheten enten utferdige et forelegg hvor siktede ilegges bot, eller, om siktede har tilstått, utferdige begjæring om tilståelsesdom. Om den siktede ikke har tilstått en handling som påtalemyndigheten finner tilstrekkelig bevist, vil påtalemyndigheten utferdige en tiltalebeslutning mot den siktede. Dette vil også være grunnlaget for den etterfølgende prosessen.
Denys Kostjuk
Denys Kostjuk (født 13. mars 1982 i Mykolajiv) er en profesjonell ukrainsk landeveissyklist. Han har vært profesjonell syklist siden 2004 og har syklet for en rekke ulike profesjonelle lag.
Norsk straffeprosess
Tiltale
Det er i hovedsak statsadvokaten som avgjør påtalespørsmålet i saker som angår alvorlige forbrytelser. For mindre alvorlige forbrytelser eller forseelser avgjøres påtalespørsmålet av en politijurist eller eventuelt politimesteren.
Hovedforhandling
Akkurat som i sivilprosessen kalles forhandlingen for retten for hovedforhandlingen. Det som kommer frem under hovedforhandlingen skal være grunnlaget for dommen. Denne regelen går også eksplisitt frem av loven: "Ved avgjørelsen av hva som anses bevist, tas bare i betraktning de bevis som er ført under hovedforhandlingen". Dette kalles også for bevisumiddelbarhetsprinsippet.
Retten kan bare basere seg på det som blir opplest under hovedforhandlingene. Politiet har gjennom sin etterforsking ofte store mengder politirapporter, men politiet har ikke adgang til å lese opp samtlige dokumenter for retten, dette av effektivitetshensyn.
Dom
Når hovedforhandlingen har kommet til sin ende blir saken tatt opp til doms. Etter at dommerne har konferert med hverandre blir dommen avsagt og således er straffesaken ferdig - i alle fall i første instans.
Rettsmidler
Det hender likevel at en eller begge partene i straffesaken er misfornøyd med dommen. Begge partene vil da ha mulighet til å angripe dommen ved bruk av rettsmidler. En dom som er avsagt av tingretten kan ankes inn for lagmannsretten. Alle sider av saken, det være seg bevisbedømmelsen, lovanvendelsen, saksbehandlingen eller straffemålingen, kan det ankes over. Om saken er prinsipielt viktig kan saken også ankes videre inn for Høyesterett.
Gjenåpning
Gjenåpning er et ekstraordinært rettsmiddel. En gjenåpning er ikke en ordinær anke og er således ikke en høyere domstols overprøving av en lavere domstols dom. Det er da tale om en ny prøvelse ved en annen domstol av samme orden. Dette er særlig aktuelt om nye bevis har kommet frem etter at dom har blitt avsagt.
Partsrettigheter
Avhengig av om man har status som mistenkt, siktet eller tiltalt, vil man gjennom straffesakens løp ha forskjellige partsrettigheter.
Dokumentinnsyn
Reglene rundt dokumentinnsyn følger av straffeprosessloven §§ 242 og 264, der førstnevnte gjelder for mistenkte og sistnevnte for tiltalte.
For mistenkte
I loven er det fastslått at mistenkte, eller en representant for denne, har rett til å gjøre seg kjent med sakens dokumenter. Denne retten er en naturlig følge av kontradiksjonsprinsippet og er også slått fast i Den europeiske menneskerettskonvensjon artikkel 6. Unntaket er om innsyn vil være til skade for etterforskingens øyemed eller for tredjemann. Høyesterett uttalte i dom fra 1995 følgende om unntaket:"«[det er klart] at det etter omstendighetene ville være fare for etterforskingens øyemed dersom det ikke skulle være adgang til midlertidig å nekte mistenkte innsyn i dokumenter som vil gjøre det mulig for ham å tilpasse sin forklaring etter dokumentenes innhold.»"Det er med andre ord bevisforspillelse som søkes utslettet med denne unntaksregelen.
Sakens dokumenter
Videre har Høyesterett slått fast at politiets dokmentasjonsplikt bare gjelder for de etterforskningsskritt som er foretatt. Påtenkte etterforskningsskritt har mistenkte ikke rett til informasjon om. Dette ble fastslått i dom fra 1999 :"«(…) mistenkte og forsvarer [har] bare (…) rett til innsyn i det som etterforskningen har resultert i av saksdokumenter»"Innstillinger fra underordnet til overordnet påtalemyndighet kan det heller ikke begjæres innsyn i. Slike innstillinger er ikke å betrakte som beviser, men heller vurderinger foretatt av påtalemyndigheten. Man anser det slik at påtalemyndigheten har et behov for å kunne kommunisere uforstyrret seg imellom. Høyesterett uttalte i dom fra 1993 at:"«[det ville være] være uheldig om innsynsreglene skulle tvinge påtalemyndigheten til andre arbeidsformer»"Politiet har også anledning til å unnta arbeidsnotater fra innsyn. I dom fra 1993 uttalte Høyesterett at politiet har:"«(...) en viss skjønnsmessig adgang til å vurdere hvorvidt arbeidsnotater om tips som mottas fra publikum, tysteropplysninger mv skal gjøres til saksdokumenter og dermed falle inn under § 242, eller om de bare skal brukes som utgangspunkt for etterforskningen»"Vilkåret er at det som ønsket unntatt ikke er lagt frem i rettsmøte.
I dom fra 2008 uttalte Høyesterett at:"«avgjørelsen [av] om nektelsen av dokumentinnsyn strider mot siktedes prosessuelle rettigheter, forutsetter en grundig vurdering, og at det særlig er EMK artikkel 5 nr. 2, jf. nr. 1 bokstav c og regelen om «equality of arms» i artikkel 5 nr. 4 som er av betydning ved vurderingen.»"Det vil ofte være grunnlag for nektelse på tidlige stadier i etterforskningen, og kravet om innsyn står sterkere etter hvert; kravet kan også tenkes oppfylt ved at saksdokumentene gjøres kjent for forsvareren; utformingen av siktelsen vil kunne ha en viss betydning for om dokumentinnsyn er nødvendig.
Når tilhører et dokument en sak?
Det som kan begjæres innsyn i må jamfør lovteksten være en del av «sakens» dokumenter. Bare det som angår ens egen straffesak kan det begjæres innsyn i. Utgangspunktet for bedømmelsen av om et dokument tilhører en sak eller ikke, er om dokumentet er knyttet til det straffbare forhold som er under etterforskning, eller det forhold som det eventuelt er tatt ut tiltalte for.
I praksis oppstår det ofte spørsmål rundt når «saken» starter.
Grunnen til det er at starttidspunktet for etterforskingen bestemmer hvilke regler som kommer til anvendelse. Dersom politiets tiltak regnes som etterforskning er det straffeprosessloven som kommer til anvendelse. Om det er etterretning politiet utfører, er det i stedet politiloven som gjelder.
I det videre blir det derfor et spørsmål om hva som er etterforskning og hva som er etterretning. Avgjørende for om en virksomhet er etterforsking eller ikke er dens formål. I riksadvokatens rundskriv står det:"«Er siktemålet å avklare om straffbart forhold finner eller har funnet sted, og i tilfelle hvor, når og hvem som er ansvarlig, er virksomheten å anse som etterforskning.»"Om formålet med den igangsatte virksomheten er å innhente informasjon uten at det eksisterer noen konkret sak eller mistanke, og formålet eventuelt er å forebygge lovbrudd, vil politiets virksomhet reguleres av politiloven og ikke straffeprosessloven.
Stridstemaet er de tilfeller hvor opplysninger innhentet ved f.eks. spaning utgjør grunnlaget for en etterforskning. I slike tilfeller vil dokumentene fra spaningen ikke være en del av sakens dokumenter etter straffeprosessloven § 242.
Unntak fra innsynsretten
Innsynsretten er ikke ubegrenset. I Straffeprosessloven § 242 første ledd er det slått fast at innsyn kan nektes om det er til «skade eller fare for etterforskningens øyemed». I det videre slås det fast at"«innsyn i (…) dokumenter som inneholder opplysninger fra kommunikasjonskontroll (…) kan også nektes dersom innsyn kan skade etterforskningen av andre saker»."Det er særlig faren for bevisforspillelse som søkes utslettet med denne regelen. Også faren for at mistenkte påvirker vitner eller andre mistenkte kan føre til at innsyn nektes. Om det foreligger fare for at den mistenkte endrer sin forklaring som følge av andre avhør som er foretatt, kan dette også begrunne avslag på begjæring om dokumentinnsyn. Dette har Høyesterett slått fast i dom fra 1995 :"«[det er klart] at det etter omstendighetene ville være fare for etterforskingens øyemed dersom det ikke skulle være adgang til midlertidig å nekte mistenkte innsyn i dokumenter som vil gjøre det mulig for ham å tilpasse sin forklaring etter dokumentenes innhold.»"
Om kommunikasjonskontroll
I det videre går det frem av § 242 2. punktum at:"«Innsyn i opptak, notater og andre dokumenter som inneholder opplysninger om eller fra bruk av tvangsmidler som nevnt i (…) kan også nektes dersom innsyn kan skade etterforskningen av andre saker.»"I forarbeidene til lovteksten er unntaksbestemmelsen begrunnet med følgende:"«Unntaksbestemmelsen tar særlig sikte på situasjonen hvor to saker har tilknytning til hverandre, og hvor det vil skade etterforskningen i den ene saken om innsyn gis i den andre. De aktuelle dokumenter har for eksempel opplysninger som gir grunn til å anta at også andre personer er mistenkt for tilsvarende eller andre lovbrudd.»"Her kolliderer altså retten til kontradiksjon med hensynet til effektiv kriminalitetsbekjempelse.
I 1992 ble det besluttet å ikke tillate materiale fra kommunikasjonskontroll som bevis under hovedforhandlingen. Lovvedtaket ble i 1999 opphevet, dette begrunnet i det materielle sannhetsprinsipp og hensynet til kontradiksjon.
Etter at det ble tillatt å benytte opplysninger fra kommunikasjonskontroll som bevis, oppsto spørsmålet om dokumentene fra kommunikasjonskontrollen var å regne som «sakens dokumenter» etter straffeprosessloven § 242, selv om politiet ikke benytter seg av bevisene i straffesaken.
På etterforskningsstadiet
Høyesterett uttalte i dom fra 2004 at:"«(…) sammenhengen i regelverket og reelle hensyn [taler] sterkt for at så lenge opplysningene som stammer fra kommunikasjonskontroll ikke er brukt under etterforskningen, det vil si at de holdes interne, bør de omfattes av taushetspliktreglene i § 216i og falle utenom de alminnelige innsynsreglene i § 242 første ledd, slik også lagmannsretten er kommet til.»"Videre ble det lagt vekt på at en forutsetning for kommunikasjonskontroll som etterforskningsmetode, er at de som kommuniserer ikke skal vite at de avlyttes eller hva som er kommet frem under avlyttingen. Innsyn vil kunne føre til at etterforskningen av egen eller andres sak tar skade, og at kommunikasjonskontrollen sannsynligvis må avbrytes.
I dom fra 2007 har retten likevel poengtert at opplysninger fra kommunikasjonskontroll som er brukt i etterforskningen, må gjøres tilgjengelig så godt som tiden tillater, vurdert ut fra på den ene siden behovet for innsyn og på den annen side ressurs- og prioriteringshensyn.
På tiltalestadiet
På tiltalestadiet stiller innsynsretten seg annerledes da innsynet skal bedømmes etter straffeprosessloven § 264.
I dom fra 2005 uttalte Høyesterett at:"«Gode reelle grunnar støtter også løysinga med å behandle kommunikasjonskontrollmateriale etter hovudregelen i § 264. Kravet til rettssikker behandling kjem inn med stor tynge. Ein tiltalt må, gjennom sin forsvarer, bli gitt eit likeverdig høve som påtalemakta til å gjere seg kjen med bevismaterialet, og forsvararen må ha høve til å vurdere kva delar av dette bevismaterialet som er relevant. I dette ligg ikkje nokon mistillit til politiet og påtalemakta sitt ønskje om å leggje frem alt relevant materiale. Men forsvararen kan ha ei annan innfallsvinkel og ha betre føresetnader for å finne fram til materiale som talar til den tiltala sin fordel.»"Ved domsstadiet vil etterforskningen være avsluttet og behovet for å beskytte denne dermed vesentlig minsket. Likevel vil innsyn i opplysninger fortsatt kunne være skadelig for politiets etterforskning og forfølgning av andre lovbrudd. Det er med andre ord ikke nødvendigvis den konkrete straffesaken som taler for fortsatt nektelse av innsyn, men virkningene innsyn har på forhold utenfor saken.
Hensynet til tiltaltes kontradiksjon under vil under hovedforhandlingen stå sterkt. Hovedforhandlingen er tiltaltes siste mulighet til å imøtegå bevisene mot ham og vil veie opp for påtalemyndighetens vide fullmakter på etterforskningsstadiet. Hensynet til partslikhet er her sentralt. At tiltalte får innsyn fører til at dette hensynet styrkes. Når forsvarer, med en annen innfallsvinkel enn påtalemyndigheten, får innsyn i materialet, også i den delen påtalemyndigheten ikke ønsker å legge frem, øker muligheten for at sannheten kommer frem.
Kort oppsummert er betydningen av «sakens dokumenter» snevrere på etterforskningsstadiet ved at begrepet ikke omfatter opplysninger som er fremkommet gjennom kommunikasjonskontroll, og som ikke er tatt i bruk under etterforskningen. Hensynet til etterforskningen og politiets metoder er derfor ansett som viktigere å ivareta enn hensynet til muligheten for kontradiksjon i de tidligere faser av etterforskningen.
Kilder
Straffeprosessen er regulert i lov 22. mai 1981 nr. 25 om rettergangsmåten i straffesaker (Straffeprosessloven).
Nord-Makedonias kvinnelandslag i håndball
Nord-Makedonias kvinnelandslag i håndball er det kvinnelige landslaget i håndball for Nord-Makedonia. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av Nord-Makedonias Håndballforbund. Landslaget har deltatt i internasjonale turneringer siden 1993.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Nord-Makedonia har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Stateville Correctional Center
Stateville Correctional Center er et fengsel for menn i Crest Hill, Illinois, USA. Fengselet åpnet i 1925, og ble bygget etter panoptikonkonseptet for å huse 1506 innsatte. Stateville Correctional Center var en av tre fengsler der henrettelser ble utført av elektrosjokk i Illinois. Mellom 1928 og 1962 var den elektriske stolen brukt 13 ganger, inkludert fengselets første henrettelser den 15. desember 1928 av tre dømte mordere.
Statens andre henrettelser ble utført ved Menard Correctional Center i Chester og ved Cook County Jail i Chicago.
Da metoden ble endret til dødelig injeksjon, var Stateville det eneste fengselet som utførte henrettelser til 1998, da henrettelsene ble flyttet til Tamms Correctional Center.
Pico de São Tomé
Pico de São Tomé er det høyeste fjellet  i São Tomé og Príncipe med 2024 moh. Det ligger på vestsiden av øya São Tomé i distriktet Lembá.
Fjellet er dekket av regnskog og ligger i Parque Natural Ôbo. Det er en ikke aktiv vulkan.
Da São Tomé og Príncipe var en portugisisk koloni het fjellet Pico Gago Coutinho.
Stateville Correctional Center
I dag er det omtrent 3500 innsatte.
Caprella bathytatos
Caprella bathytatos er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Britisk Columbia.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
European Graduate School
European Graduate School (EGS) (tysk: Universität für Europäische Interdisziplinäre Studien) er en utdanningsinstitusjon med studiesteder i Malta og Sveits. Studieprogrammene er delvis basert på fjernundervisning og delvis på opphold ved studiestedene i Valletta i Malta og Saas-Fee i Sveits. Undervisningen foregår på engelsk. Institusjonen er akkreditert som universitet i Malta, men ikke på føderalt nivå i Sveits. Kantonsregjeringen i Wallis/Valais er imidlertid representert i styret og blant grunnleggerne av institusjonen.
Universitetet har to fakulteter: «Kunst, helse og samfunn» og «medier og kommunikasjon».
I kunst, helse og samfunn-fakultetet underviser blant annet i kunstterapi, fredsbygging og konfliktløsning. Fakultet for medier og kommunikasjon programmer innen kunst, filosofi, film, litteratur, og studere Internett fra et tverrfaglig perspektiv.
Marija Čolić
Marija Čolić (født 12. april 1990 i Prokuplje) er en serbisk håndballmålvakt, som spiller for den franske klubben og det serbiske landslaget.
Čolić ble tatt ut i bruttotroppen foran Håndball-EM 2010, men var ikke blant de 16 utvalgte. Hun fikk sin mesterskapsdebut seks år senere under Håndball-EM 2016, og fikk fornyet tillit under Håndball-VM 2017 og Håndball-EM 2018.
Libyas geografi
Libya er det fjerde største landet i Afrika og det syttende største i verden. Kystlinjen strekker seg fra Egypt i øst til Tunisia i vest. Selv om oljefunn i 1960 har gitt landet en enorm oljeformue, er landet en ekstremt fattig ørkenstat da det fikk sin uavhengighet fra Italia i 1951. Den eneste fordelaktige egenskapen ved landets geografi var landets strategiske beliggenhet midten på Afrikas nordlige kystlinje. Det lå innen rekkevidde for de store europeiske nasjonene og knyttet de arabiske landene i Nord-Afrika med de i Midtøsten, noe som gjennom historien har gjort landets urbane sentre til travle veikryss i stedet for isolerte bakevjer uten ytre sosiale påvirkninger. Middelhavskysten og Sahara er landets mest fremtredende naturtrekk. Det er flere høylandsplatåer, men ingen egentlige fjellkjeder unntatt i den sørlige ørkenen nær grensen mot Tsjad, der Tibestimassivet stiger til over 2200 meter. En relativt smal kyststripe og høylandsslettene rett sør for den er de mest produktive landbruksregionene. Lenger sør går et halvtørt gressland gradvis over i Saharaørkenen, en ufruktbar ødemark av steinete platå og sand. Her er det minimal menneskelig bosetting og jordbruk er bare mulig i noen få spredte oaser.
Mellom de produktive landbruksområdene i lavlandet ligger Sidrabukten, hvor ørkenen langs en strekning på 500 kilometer strekker nordover til sjøen. Denne øde sonen, kjent som Sirtica, har stor historisk betydning. I vest har området kjent som Tripolitania egenskaper og en historie lik de nærliggende landene Tunisia, Algerie og Marokko. Dette området utgjør sammen med disse statene en overnasjonal region kalt Maghrib. I øst har området historisk kjent som Kyrenaika vært nært knyttet til de arabiske statene i Midtøsten. I denne forstand markerer Sirtica delingspunktet mellom Maghrib og Mashriq.
Klima
Kystområdene av Libya har middelhavsklima og kan få litt nedbør om vinteren i forbindelse med lavtrykk. Siden lavtrykksaktiviteten varierer fra år til år vil også regnmengdene variere. Langs kysten av Sidrabukten, mellom Misurata og Benghazi, regner det enda mindre, slik at ørkenområdene her når helt ut til kysten. Det våteste området av landet er åsene og platået Jebel Akdhar (Det grønne fjellet) mellom Benghazi og Derna, som kan få så mye som 600 mm hvert år. Tripoli har en årlig nedbørsnormal på 384 mm. 100-150 km inn fra kysten faller nedbørsmengdene til under 100 mm og mindre hvert år, og enkelte steder regner det nesten ikke i det hele tatt. De fleste steder i Sahara kommer eventuelt regn så uregelmessig at nedbørsnormalen i praksis er lik null. Sommeren gir svært høye temperaturer i ørkenområdene, og varme dager om vinteren. Kysten av Libya kan av og til bli rammet av en svært varm og støvete vind fra ørkenen som fører til svært høye temperaturer, ofte over 50 °C en dag eller to. Dette er det samme vindfenomenet som kalles khamsin i Egypt. Det lokalet navnet i Libya er derimot ghibli.
Den høyeste temperaturen som er målt noen gang, ble målt i Libya. Rekorden er på 57,7 °C målt i Al 'Aziziyah den 13. september 1922.
Superstars
Superstars var et norsk radioprogram som gikk på NRK P13 fra 2018 til 2021. Det ble sendt fredager kl. 19-21.
Det ble totalt sendt 120 episoder med overskrift «Hiphop, reggae, soul og funk! Jørgen Nordeng og Don Martin gir deg musikken, gjester og ekte fortellinger. Og noen røverhistorier». 1 januar 2021 var det hele over fordi NRK måtte bruke mindre penger på innleide frilansere.
Nyheten om Superstars ble først sluppet på radioprogrammet National Rap Show 25.8.2018. «Å kalle dem legender er ikke det minste flaut», meldte P13, ifølge Avisa Nordland. Programlederne Don Martin og Jørgen Nordeng er veteraner i norsk rap og hip hop, med lange karrierer som (blant annet) artister. Don Martin står bak radioprogrammet/podcasten Goodshit radio, som har passert 850 episoder; mens Jørgen Nordeng blant annet har intervjuet en rekke hip hop-legender og sammenfattet dette i boka Full sirkel. Radioprogrammet skilte seg først og fremst ut ved formidlingen til Don Martin og Nordeng, som øste ut av sin kunnskap om miljøet som utviklet seg og menneskene som var viktige. Musikkjournalistveteran Erik Valebrokk utropte Superstars til «Tidenes feteste radioshow» 4.5.2020. I forbindelse med bortgangen til Harald Are Lund lanserte Jørgen Nordeng i september 2020 ideen om «Harald Are Lunds plass» ved nye NRK.
Superstars tok navnet fra Adidas-skoen med samme navn, som har spilt en viss rolle i hiphop-kulturen.
Utvalg musikk
En grunnleggende filosofi bak programmet var å kun spille sanger én gang, for å få en bredest mulig presentasjon av artister og låter som programskaperne ønsket å formidle. Den halvoffisielle oversikten viser rundt 1300 unike artister som er representert med rundt 1900 låter, der rundt 1820 låter er unike.
Hansle Parchment
Hansle Parchment (født 17. juni 1990 i Saint Thomas) er en jamaicansk hekkesprinter, som fikk bronse på 110 meter hekk ved sommer-OL 2012.
Superstars
Utvalg musikk
Hvilke artister ble spilt mest? Det er nok et resultat av hva som passet der og da, snarere enn en bevisst planlegging, hvilket antakelig er en passe hip hopsk måte å gjøre det på. Her følger en liste over de artistene som ble spilt 6 ganger eller mer (samarbeidsprosjekter medregnet kun der artistens navn står først i lista).
Akane Kuroki
Akane Kuroki (født 13. august 1978) er en japansk rytter som konkurrerer i dressurridning.
Hansle Parchment
Han studerer psykologi ved University of the West Indies i Kingston på Jamaica.
Karriere
Som ungdomsutøver ble han jamaicansk ungdomsmester på 110 meter hekk i 2007. Samme år deltok han ved ungdoms-VM i friidrett i Ostrava, men ble slått ut i semifinalen, med tide 14,13 og femteplass i sitt heat.
Akane Kuroki
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 11 i lagkonkurransen.
Superstars
Ukas superstar
"Denne ukas superstar" var en ganske fast spalte i programmet. Her ble det plukket frem en artist, produsent, DJ, graffitikunstner eller annen person som har gjort lang og tro tjeneste for kulturen, men som ikke har fått tilstrekkelig oppmerksomhet i de brede lag av befolkningen og i liten grad, som programvertene sier, er å finne på baksiden av melkekartongen. Det ble i alt presentert 92 slike superstars:
Storgärdan
Storgärdan er en bydel i Mariehamn på Åland. Den grenser til bydelene Kvarnberg, Sveden og Östernäs. Bydelen ligger ut mot Österhamn. Storgärdan hadde 127 innbyggere i 2014. Bydelen er forholdsvis ny. I 2010 bodde det én person der.
Hansle Parchment
2010
Parchment fikk sølv på 110 meter hekk under det jamaicanske mesterskapet i 2010. Han deltok i Sentralamerikanske og karibiske leker 2010, og kom der på femteplass. Han kom også på femteplass under Samveldelekene 2010.
2011
I mai 2011 kom han på femteplass på 110 meter hekk under Jamaica International Invitational. Han kom på femteplass i det jamaicanske mesterskapet i friidrett, og deltok i CAC-mesterskapet i friidrett 2011, men ble der diskvalifisert i finalen. I august vant han gull på 110 meter hekk ved Sommeruniversiaden 2011 i Shenzhen, med ny personlig rekord på 13,24 sekunder.
2012
Parchment vant 110 meter hekk under Jamaica International Invitational 2012. Han vant sin første jamaicanske mesterskapstittel i 2012, da han vant 110 meter hekk ved det jamaicanske mesterskapet 2012, som også var uttakningskonkurranse for sommer-OL 2012. Han løp på ny personlig rekord, på 13,18 sekunder, og slo Andrew Riley med et hundredels sekund. I OL løp han på 13,32 i kvalifiseringsheatet, før han satte ny nasjonal rekord i semifinalen med 13,14 sekunder, en rekord han forbedret til 13,12 sekunder i finalen. Dette holdt til OL-bronse, bak Aries Merritt og Jason Richardson. Han kom på tredjeplass i to av stevnene i Diamond League 2012, og kom med det på fjerdeplass totalt med 3 poeng.
2013
Under Jamaica International Invitational 2013 kom han på andreplass på 110 meter hekk, og han vant denne øvelsen under Cayman Invitational på Caymanøyene og under Prefontaine Classic i USA, der han satte ny nasjonal rekord med 13,05 sekunder. Han deltok ikke i det jamaicanske mesterskapet, fordi han skadet seg under oppvarmingen der. Han deltok i VM i friidrett 2013, men fullførte ikke semifinalen fordi han skadet seg på den nest siste hekken.
2014
Han vant 110 meter hekk under Jamaica International Invitational, og kom på andreplass under Prefontaine Classic. Under det jamaicanske mesterskapet kom han på andreplass.
Sjukhuset
Sjukhuset er en bydel i Mariehamn på Åland. Den grenser til bydelene Dalbo, Klinten og Kasberget. Ålands centralsjukhus og Ålands hälso- och sjukvård ligger i bydelen. Bydelen Sjukhuset hadde 15 innbyggere i 2014.
Hansle Parchment
2015
Parchment kom på fjerdeplass under Jamaica International Invitational i 2015, og vant Cayman Invitational. Han fikk sølv på 110 meter hekk under det jamaicanske mesterskapet i friidrett 2015. Han kom på andreplass under VM i friidrett 2015, kun slått av Sergej Sjubenkov fra Russland.
Sjukhuset
Bydelen har arkitektonisk og kulturhistorisk verdifulle bygninger i form av sanatoriebygningen (reist 1951), personalbygningen (reist 1953) og legevillaer (reist 1953), alle ved arkitekt Reino Koivula.
Hansle Parchment
2016
Han kom på andreplass i to av stevnene under Diamond League, i Doha og Shanghai, men deltok ikke i Diamond League-finalen.
2017
I Diamond League 2017 kom han på fjerdeplass i Shanghai, noe som ga 5 poeng, og han fikk ikke nok poeng til å delta i Diamond League-finalen. Under Jamaicansk mesterskap i friidrett 2017 kom han på tredjeplass, og han deltok i VM i friidrett 2017, der han kom på åttendeplass på 110 meter hekk.
2018
Under Samveldelekene 2018 i Australia kom Parchment på andreplass på 110 meter hekk, bak sin lagkamerat Ronald Levy. Han fikk sølv under Jamaicansk mesterskap i friidrett 2018, og vant 110 meter hekk under NACAC-mesterskapet i friidrett 2018. Han kvalifiserte seg til finalen i Diamond League 2018, som var Memorial van Damme, og han kom der på tredjeplass.
2019
Han kom på fjerdeplass på 110 meter hekk under Jamaicansk mesterskap i friidrett 2019.
Superstars
Rapens historie
1979 var det første året der rapmusikk ble gitt ut på plate - hva har skjedd? Denne ideen hadde Don Martin også jobbet med tidligere. I programmet "Siri +1" som gikk på NRK P13 i 2017 begynte han 18.8.2017 en tilsvarende serie om rapens historie, der han jobbet seg fra 1979 til 1990. Dog ble det i Siri +1 bare tid til noen få låter per år, og det ble et vanskelig format etterhvert. I programmet Superstars ble Rapens historie en fast spalte, der det ble satt av to hele timer til presentasjon av hvert år. Don Martin og Jørgen Nordeng rakk å presentere årene 1979 til 1991, med et utvalg låter som presenterte det aktuelle året, sammen med innsiktsfulle kommentarer rundt året, artistene og låtene.
Her får du guttas valg av låter med link til den aktuelle sendingen: