cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuberkuloseplakaten
Teksten på tuberkuloseplakaten
1. I Rum, hvor tæringssyge findes, maa altid herske den største Renslighed. Rummene maa daglig udluftes, selv midt paa Vinteren; Gulv, Vægge, Tag og Møbler ofte rengjøres. Afstøvning foretages med fugtige Klude. Gulvet kan ogsaa feies med Kost eller Lime, efterat det er godt overtvættet med vand. Feieskarnet brændes. Gangklæder, som ikke er i Brug, maa ikke opbevares i Rum, hvori den syge opholder sig. Den Syges Gang- og Sengklæder bør hyppig, helst daglig, bankes og børstes i fri luft. Skindfelder bør ikke bruges af syge. Næringsmidler, især Melk, maa ikke henstå i Rum, hvor den syge færdes.
2. Den syge maa aldrig spytte paa Gulvet eller i Lommetørklæde, men enten i krus, hvori lidt Vand (tilsat Karbolsyre), eller i Spyttebakke af Metall eller Stentøi, fyldt med Ener eller Sagmug. Spyttebakken eller Kruset tømmes og vaskes mindst to Gange daglig. Indholdet bør helst brændes, det kan ogsaa kastes på Bingen eller i Søen eller nedgraves.
3. Alt Linned, som den syge bruger paa sin Krop eller i sin Seng, bør hyppig skiftes, og det brugte lægges i vand, indtil det kan renses. Ved Kogning, helst i Sæbevand, i 1/2 Time ødelægges Smitten. Gjenstander, som ikke taaler Kogning, renses ved at ligge 24 Timer i rindende Vand efterat være sæbevasket.
4. Den syge maa aldrig ligge i seng sammen med andre (selv om han er tilsyneladende frisk og arbeidsfør); helst bør han have sit eget Soverum, der stadig maa udluftes.
5. Naar en tæringssyg er sengeliggende, bør ikke andre end den, som pleier ham, opholde sig længere Tid ad Gangen i Sygerummet. Især bør man paase, at ikke svagelige unge Mennesker og Børn opholder sig der, navnlig i Tiderm da de almindelige Børnesygdomme hersker.
6. Den syge maa have sine egne Tobakspiber, Kopper, Glas ogskeer, der ikke benyttes af noen anden. At kysse en tæringssyg kan medføre Fare. Heller ikke maa tæringssyge benyttes til Barnepiger.
8. Det Rum, hvor en tæringssyg har ligget, bør andre ikke flytte ind i, før det er gjort smittefritt. Dette gjøres ved at vaske Vægge og Gulv med Sæbe og Børste. Udover Gulvet slaaes rigelig Karbolvand (5 : 100), der blir liggende og tørrer ind. Er der Tapet paa Væggene, gnides xxx to gange over med mygt Brød eller fugtig Klud; Brødkrummerne samles omhyggelig op og brændes. Derefter vaskes Gulvet og overgydes rigelig med Karbolvand, som ovenfor nevnt. Da umalede og især upanelede Vægge med mange Sprækker neppe kan gjøres smittefri ved almindelig Vask, bør man, hvor Forholdene i Huset tillader det, oversprøite Væggene, efterat de er renvaskede, med en kraftig Vandsprøite (f. Ex. fra en Askuransesprøite). Straalen bør især sættes ind i alle Sprækker.
9. Seng- og Gangklæder maa ikke benyttes af andre, før de er gjorte smittefrie. Dette kan ske enten ved Kogning i 1/2 Time eller i sterilt indrettede Desinfektionsovne; lader dette sig ikke gjøre, bør Klæderne ophænges paa et luftigt, tørt og solrigt Sted, godt adskilte fra andre Klæder, og hænge et Aar, før de tages i Brug igjen.
10. Gamle Huse, hvori flere Sæt Beboere efter hinanden har været angrebne af Tæring, bør helst henstaa ubeboede mindst et Aar.
11. Den, der pleier en sengeliggende tæringssyg, maa behandle den syges Spyt og andre Udtømmelser med Forsigtighed og vaske sig omhyggeligt, naar han har stilt dermed; Pleieren bør ogsaa daglig gaa mindst en Times Tid i fri luft."
AIRCOM International
AIRCOM International er et britisk IT-selskap som leverer nettverksløsninger og radioplanlegging for mobilnett innen WIMAX, GSM, UMTS, CDMA m.fl. Selskapet er spesialisert på skreddersøm av nettplanlegging og -utvikling, og ble grunnlagt i 1995.
Selskapet har kontorer i 18 land, og har levert tjenester i 118 land.
Børresen skole
Børresen skole er en ungdomsskole som ligger på Bragernes i Drammen. Rent geografisk ligger skolen rett under Spiraltoppen. Skolen er oppkalt etter skipsreder Erik Andreas Børresen. Med midler fra en stiftelse oppkalt etter ham ble i 1902 byggingen av et barnehjem påbegynt der skolen i dag ligger. Fra 1958 har lokalene, som nylig er blitt renovert, vært brukt til skoleformål. Skolen har om lag 310 elever. Marion Prytz er konstituert i rektorstillingen.
NGL (petroleum)
NGL (engelsk: Natural Gas Liquids) er en type flytende petroleum sammensatt av butan, etan, isobutan, propan og LPG.
LPG (Liquified Petroleum Gas) betegner da gassene propan og butan, eller blandinger av disse to, når de er i flytende form på grunn av nedkjøling og/eller høyt trykk.
Egenskaper og bruksområder
NGL inngår som råstoff i ulike prosesser innen raffinering og petrokjemisk industri for produksjon av olefiner, som ofte ender opp som ulike plastprodukter. NGL kan transporteres sammen med råolje i rør etter konvensjonelle metoder. Transporteres også isolert i tankskip.
Annet
NGL betegner en av fire petroleumstyper i norsk forvaltningsverk for petroleumsvirksomhet. De tre andre er :
Norske idrettslag sortert etter gjennomsnittlige tilskuertall
Dette er en liste over norske idrettslag sortert etter gjennomsnittlige tilskuertall uavhengig av idrett og kjønn. Listen er ikke komplett.
Kvalifisering eller sluttspill er ikke tatt med. Listen er oppdatert etter fullført serie.
Conn Iggulden
Conn Iggulden (født 24. februar 1971 i London) er en britisk forfatter som hovedsakelig skriver historiske romaner. I 2005 ga han ut den fjerde boken i bestselger-serien Emperor.
Iggulden ble født i 1971. Han gikk på skole i Northwood før han gikk videre på Merchant Taylors' School, Northwood. Han studerte engelsk språk ved Universitetet i London, og ble selv engelsklærer etter universitet. Han sluttet etterhvert for å skrive sin første roman: The Gates of Rome (Romas porter). Han er gift, har tre barn og bor i Hertfordshire, England.
Keiseren-serien
Igguldens debutbok var Romas Porter, den første av fem bøker i en serie med navnet Emperor. Serien er løselig basert på livet til Julius Cæsar, fra barndom (Romas Porter) til han ble forrådt og drept (Krigens Guder). De fire første bøkene ble oversatt til norsk av Elisabeth Bjørnson, mens bok nummer 5 ble oversatt av Inge Ulrik.
Serien ble utgitt i perioden 2003-2013 og har blitt generelt godt mottatt og solgt internasjonalt. Filmrettighetene har blitt solgt til Spitfire Productions.
Conqueror-serien
Etter å ha avsluttet Emperor-serien begynte Iggulden å samle stoff til sin neste romanserie, om den mongolske erobreren Djengis Khan. Første bok i denne serien ble gitt ut i 2007. Den er oversatt til norsk av Jørn Roeim.
Andre arbeider
Sammen med sin bror Hal utga Iggulden i 2006 The Dangerous Book for Boys som spenner over en mengde temaer, som å bygge olabiler, binde knuter og lære om kjente slag. The Dangerous Book for Boys har solgt i over 500 000 eksemplarer i Storbritannia og ble i 2007 kåret til årets bok av Galaxy British Book Awards.
Naturgasskondensat
Naturgasskondensat er petroleumsfraksjoner som er i gassform i reservoaret, men som kondenserer til væske når temperaturen blir redusert til under duggpunktet til rågassen. Den kalles ofte lettolje eller kondensat. Kondensat kan ha en slik sammensetting:
Kondensat betegner en av fire petroleumtyper i norsk forvaltningsverk for petroleumsvirksomhet. De tre andre er:
Conn Iggulden
Andre arbeider
I mars 2006 publiserte Iggulden en novelle med tittelen Blackwater, som del av Quick Reads initiativet til Verdens bokdag 2006.
Bergseminaret
Bergseminaret var under navnet «Det Kongelige Norske Bergseminarium» en av Europas første institusjoner for høyere utdannelse i bergteknikk. Grunnlagt på Kongsberg 19. september 1757 etter kongelig resolusjon av Fredrik V og i virksomhet til 1814.
Formålet var å styrke Danmark-Norges bergverkskunnskap og å høyne kompetansenivået ved Kongsberg Sølvverk. Frem til 1811 var Bergseminaret, ved siden av Krigsskolen i Christiania, det eneste lærestedet i Norge som tilbød høyere utdanning. Det var den gang planer om at landets første universitet skulle legges til bergstaden Kongsberg.
Bakgrunn
Undervisningen på Kongsberg kom i stand ni år før bergakademiet i Freiberg i Sachsen, og regnes blant Europas første tekniske læresteder. Skolen ble etablert i samråd med Oberberghauptmann Michael Heltzen etter initiativ av bergmedicus Johan Heinrich Becker som selv underviste i nesten alle bergverksfagene, i begynnelsen også i fag som latin, dansk, norsk privatrett og bygningstegning.
Diderich Hegermann ble knyttet til Bergseminaret i 1790, og skrev skolens historie i 1796. Han skrev at den tyskfødte Georg Michael Døderlein (1699–1763) var blitt sendt til Trondheim for å undervise noen unge offiserer i matematikk, særlig fortifikasjon. Da Christian 6. kom på tronen, ble Døderlein ansatt i «den norske Fortifications Etat». I 1750 besluttet Frederik 5. å opprette «en frie mathematiske Skole i Christiania udi Vort Rige Norge». Det ble forordnet at «Skolarernes Tal skal være sexten til tyve; men med Tiden kan samme forøges». Læreren ble kalt «Informator», og skulle undervise «Skolarerne» med «al optænkelig Application og Umage, ej allene theoretice, men òg practice udi Arithmetiken, Geometrien, Trigonometrien, Fortification osv.» G.M. Døderlein ble av kongen utnevnt til skolens leder.
De første årene foregikk undervisningen hjemme i Myntgata 3 hos J.H. Becker (1715-61) som da var seminarets eneste lærer. Han fikk den gamle krysshvelvede steinkjelleren sin innredet til et laboratorium, men i 1786 flyttet seminaret inn i den nyoppførte skolen, tegnet av en tidligere elev, sølvverkets byggmester Hermann A. Holm. Nå ble fagkretsen sterkt utvidet, og tre lærere fast ansatt ved seminaret som nå kunne betegnes som en høyskole.
I 1786 flyttet undervisningen inn et patrisierhus på Kirketorget i Kongsberg. Til hovedbygningen hørte også et laboratorium og eget lysthus. Bygningen står den dag i dag og går ennå under navnet Bergseminaret.
Skolen fikk nå lærere i språkfag, fekting og dans. Diderich Hegermann skrev at dansemester Walcke underviste «udi de særskilte Trin til Menuet og Engelskdans» uten å forfeile «Hovedhensigten, at lære de unge Mennesker at bruge deres Lemmer paa en anstændig og fordelagtig Maade, og at faae de medbragte udannede Geberder forandrede til zirlige Skikke og Stillinger».
Bare på 1790-tallet ble det fordret eksamen i høyere matematikk. Bergassessor Ole Henckel, senere direktør ved sølvverket, eksaminerte i de årene sine elever om hyperbler og parabler, hydrostatikk og hydraulikk. Av eksamensprotokollen ses at det også var eksamen i differensialregning, enda det ikke ble forelest i differensial- eller integralregning ved Københavns universitet før sist på 1700-tallet. Fra 1797 ble det etter anmodning derfra besluttet at høyere matematikk utgikk av studieplanen på Kongsberg.
De nasjonale omveltninger og krise for sølvverket medvirket til at Bergseminaret i 1814 ble nedlagt. Da hadde skolen hatt 35 elever, og omtrent halvparten også tatt eksamen. At elevtallet var så sørgelig lite, var blant årsakene til seminarets konstante problemer med Rentekammeret i København. Skolens ledelse forklarte at ingen universitetseksamen kunne måle seg med bergseminarets i vanskelighetsgrad. Tyngre veide det kanskje at en ferdigutdannet kandidat ikke kunne påregne noen lys fremtid, men tvertom «kan vente et i højeste grad tarvelig fødende Levebrød, og maa enten udsætte sig for at henslide sin Levetid i Kummer og Armod, om han uden Betænkning gifter sig og ikke selv eier Formue, og han maa renoncere paa den huuslige Fornøielse, som udgjør en vigtig Del av mennesket Lyksalighed i Livet.» Det falt da naturlig at studentene foretrakk fag som teologi, medisin eller jus.
I praksis ble virksomheten og alt utstyret (bl.a. en verdifull mineralsamling) alt i 1811 overført til Universitetet i Christiania. I 1912 ble mesteparten flyttet til Norges tekniske høyskole i Trondheim. Basert på Bergseminarets grunnleggelsesår feiret NTH i 1957 200-årsjubileum for den høyere tekniske undervisning i Norge.
Undervisningsbygning
Bergseminarets bygning på Kirketorget 3 er en bygning i klassisistisk stil med mansardtak, oppført 1786. Huset ble bygget som undervisningslokaler for «Det Kongelige Norske Bergseminarium», og hadde denne funksjonen fram til 1814, da Bergseminaret ble nedlagt. Fra 1814 til 1956 ble bygningen brukt som bolig for direktører ved Kongsberg Sølvverk.
Etter at sølvverket ble nedlagt for siste gang i 1958, ble bygningen overtatt av Forsvaret frem til 2002, og brukt til administrative og representative formål. Senere hadde Heimevernet boliger og kontorer der.
I desember 2005 ble bygningen overført til Bergverksmuseet. Bygningen er fredet og har i senere år gjennomgått en total restaurering. Under arbeidet ble det blant annet avdekket unike og intakte tapeter fra starten av 1800-tallet.
Rise to the Occasion
Rise to the Occasion er et musikkalbum fra Kurt Nilsen.
Albumet ble utgitt 21. april 2008, og er i sjangeren country. På albumet har han med seg Willie Nelson på låten «Lost Highway».
Calomacraspis
Calomacraspis er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore (15-20 millimeter), brede, skinnende, mer eller mindre grønne skarabider. I likhet med flere beslektede slekter har de et påfallende stort, trekantet scutellum.
Levevis
Larvene lever i råtnende ved.
Maurtåken
Det er ikke kjent hvorfor tåken har den formen den har, men den kan være et resultat av at den hvite dvergen som er opphavet til tåken kan ha en kompanjongstjerne i en tett bane som kan forme hvordan gassen strømmer ut. Et annet alternativ er at stjernens magnetfelt og rotasjon sender gassen ut i bestemte retninger.
Ingen andre planetariske tåker observert av Hubble-teleskopet ligner særlig på Maurtåken. Sommerfugltåken, M2-9, likner noe, men farten til gassen i tåken ut fra stjernen er likevel opptil ti ganger større i Maurtåken. Formen på gassen som strømmer ut fra den unge, tunge stjernen Eta Carinae ligner også noe.
Diplognathini
Diplognathini er en gruppe av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.
Utseende
Stort sett middelsstore (8-20 millimeter) gullbasser. De er ikke metallisk fargede, men oftest flekkete eller spraglete i grått, brunt og gult.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i tropiske områder av Afrika og Asia.
Asialekene 1986
Asialekene 1986 var de tiende Asialekene, de ble arrangert i Seoul i Sør-Korea i perioden 20. september til 5. oktober 1986. Det var over 4 800 utøvere fra 27 nasjoner som deltok i tjuefem sporter. Kina ble beste nasjon med nittifire gullmedaljer foran Sør-Korea med nittitre.
Siqueira Campos
Siqueira Campos er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Strømsø skole
Strømsø skole er en tidligere ungdomsskole på Strømsø i Drammen. Skolen hadde om lag 320 elever fordelt på 18 basisgrupper. Sommeren 2010 ble skolen nedlagt etter å ha vært i drift siden 1893. Elever og ansatte ble flyttet over til den nye Marienlyst skole.
Skolen var godt utstyrt med spesialrom. Skolen hadde to gymnastikksaler, to naturfagrom, formingsrom for tresløyd, eget rom for metallsløyd, rom for tekstilarbeider, tegnesal, to skolekjøkken, rom for keramikkarbeider og foto. I den eldste bygningen, hovedbygningen, lå et elevbibliotek som inkluderte 15 datamaskiner, musikkrom, filmrom og 3 datarom. Der har vi også skolens administrasjon, lærerrom og lærernes arbeidsom.
Wishbone Ash
Wishbone Ash er et britisk rockeband som ble dannet i Devon, England i 1969 som The Empty Vessels, men skiftet etter hvert navn til Tanglewood, så til Wishbone Ash. Bandet begynte sin karriere med å spille forskjellige steder i England, blant annet sammen med Deep Purple. De hadde en musikkstil som blandet elementer fra jazz-fusion, hardrock, kunstrock og andre stilarter til en unik stil også bestående av «doble gitarharmonier». Gitarstilen skulle senere påvirke andre band, som for eksempel Iron Maiden. Det kunstneriske og kommersielle høydepunktet var plata Argus fra 1972.
1969–1973
Wishbone Ash ble grunnlagt i 1969 av bassist Martin Turner og trommeslager Steve Upton. Etter en intensiv jakt etter en gitarist, hadde bandet igjen kandidater i Andy Powell og Ted Turner. Powell foreslo at bandet burde prøve begge gitaristene for å teste hvordan det ville høres ut. Dette skulle senere komme til å bli bandets varemerke og Powell ble en pioner for en ny, unik teknikk i rocken kalt «doble gitarharmonier». Omtrent på samme tid i USA anvendte Dickie Betts og Duane Allman den samme teknikken i The Allman Brothers Band, som ble grunnlagt i Macon, Georgia. Til tross for at begge disse bandene hadde markante røtter i blues, var lydbildet til Wishbone Ash influert av sterke elementer fra folkrock, progressiv rock, og klassisk musikk.
Tidlig i 1970, da bandet var oppvarmingsband for rockelegendene Deep Purple, da på vei til å bli en av verdens mest populære band, gikk en modig Andy Powell opp på scenen til Deep Purples gitarist Ritchie Blackmore som alene foretok en lydsjekk. Powell plugget inn gitaren sin og spilte sammen med ham. Etter dette kontaktet Blackmore den legendariske plateprodusenten Derek Lawrence og hjalp dem å sikre platekontrakt med Decca/MCA Records.
Bandets første utgivelse i 1970, Wishbone Ash, var en stor suksess. Publikum og kritikerne hyllet albumet som inneholdt et uslipt lydbilde med elementer fra blues og rock, samt omfattende doble gitarsoloer som viste bandets imponerende musikalske ferdigheter. Den nesten tretten minutter lange låten «Phoenix» avsluttet albumet og er av mange betraktet som den definitive Wishbone Ash-melodien. Gruppen viste også tidlige tegn på heavy metal med de karakteristiske riffene på «Queen of Torture» og «Lady Whiskey».
Et år senere utga bandet albumet Pilgrimage. Tilbakemeldingene var av variert karakter, og det var et stort press mot bandet for å overgå deres debututgivelse. Til tross for dette var Pilgrimage en sterk prestasjon og er et av bandets bedre studioinnspillinger. Imidlertid er flesteparten av låtene på albumet instrumentale.
Fra nå av var bandet øverst på listene blant band på større arrangementer og begynte å få stor innflytelse i USA. Men, et feilsteg som Wishbone Ash kom til å repetere igjen og igjen var å utgi middelmådige etterkommere som bremset veien til toppen. Og det var dette gruppen gjorde etter utgivelsen av Argus. Wishbone Four var bandets første utgivelse uten produsenten Derek Lawrence siden bandet bestemte seg for å egenprodusere album uten innblanding. Denne utgivelsen var innholdmessig ikke i nærheten av Argus og et av bandets varemerke, «doble gitarharmonier», var ikke tilstede. Til tross for dette har utgivelsen noen klassiske ballader, inkludert «Ballad of the Beacon» og den undervurderte stilmessige låten «Doctor».
1974–1976
Selv om Wishbone Four ikke fenget fansen, hadde bandet et rykte på seg for å være et veldig intenst liveband. Så derfor utga de i 1973 det dobbelte livealbumet Live Dates, som fanget bandet på toppen av sin liveforestilling. Til tross for populariteten og de flere livealbumene som ble utgitt av andre band på samme tid, fikk ikke utgivelsen den umiddelbare suksessen og oppmerksomheten den var ventet å få umiddelbart.
There's the Rub er vurdert som en av bandets sterkeste utgivelser og inneholder flere klassikere som den instrumentale FUBB (Fucked Up Beyond Belief), som viser til bandets tilstand ved høy narkotisk rus under innspilling, og den fredløse balladen «Persephone», som av fansen blir sett på som en av gruppens mest populære låter. Amerikansk innflytelse begynte å gjøre seg gjeldende i bandets lydbilde og albumet inneholdt de første hintene av en moden og mykere side av gruppen, som skulle gjøre seg gjeldende i de kommende årene.
Til tross for dette holdt den neste utgivelsen Locked In på å ødelegge bandets karriere. Utgivelsen var et overprodusert album av produsenten Tom Dowd og ble møtt med mye kritikk samt ble en kommersiell katastrofe. Utgivelsen var fra et Wishbone Ash-ståsted et ugjenkjennelig album og fansen nærmest protesterte mot den nye retningen bandet tok. Gruppen tok ikke signalene og begynte på en omfattende turné selv med en keyboardspiller, noe som også gjorde liveforestillingene skuffende. Erfaringene fra Locked In ble sett på som en total katastrofe for bandet.
1977–1980
Bandet returnerte med et nytt fokus på utgivelsen New England sent i 1976 og amerikaniseringen av Wishbone Ash hadde nå slått til for fullt. Bandet hadde nå gått et steg videre med den myke stilen. Til tross for enkelte harde låter var mesteparten av albumet beroligende og ga en rolig flyt. Dette ble gjort ved å fremheve gode vokalharmonier. Denne rolige stilmessige trenden fortsatte med utgivelsen Front Page News i 1977. Flere fans har hevdet at gruppens vokale harmonisering aldri har vært så gjennomfør som på dette albumet. Denne utgivelsen har elementer som gjør at den rolige flyten går gjennom helheten uten de helt spesielle harde skiftene som kjennetegnet de forrige utgivelsene. Et høydepunkt fra denne utgivelsen er den instrumentale «714» som inkluderer bandets den første akustiske innslag.
Til tross for gjennoppstandelsen fra Locked In med to gode utgivelser gikk platesalget treigt. Dette må sees i sammenheng med at to nye stilarter innen musikk, punk og disco, var i ferd med ta over for de tradisjonelle hardrockbandene på slutten av 1970-årene. Likevel ble redningen at gruppen fortsatt hadde et stødig rykte på å være et godt liveband, noe som også gjorde det mulig å fylle større arrangementer.
I 1978, etter flere år med eksperimentelle album, bestemte bandet seg for å gå tilbake til sine røtter med utgivelsen No Smoke Without Fire, som blir betegnet som en av de hardeste utgivelsene fra gruppen. Dette albumet ble produsert av Derek Lawrence, arkitekten bak den suksessfulle utgivelsen Argus. Albumet inneholdt flere låter skrevet av Laurie Wisefield alene, inkludert «Way of the World» og den harmoniske balladen «Ships in the Sky». Likevel hadde ikke albumet det som skulle til for å klatre høyt på albumlistene, ettersom musikkstilen allerede ble sett på som utdatert da utgivelsen ble sluppet.
Til tross for dette gikk bandet inn i seg selv og tilbrakte over ett år i studio for å spille inn sitt neste album Just Testing. Dette albumet ble utgitt i februar 1980 og ble et av de sterkeste Wishbone-utgivelsene på flere år. Innholdet var mer eller mindre materiale fra Martin Turner og bidro til at bandet kunne prøve ut nye musikalske trender og fortsatt ha det distinkte lydbildet bandet hadde. Utgivelsen inneholder mindre musikalsk «gitarkrøll» og har et sterkere preg av vokaler og kor, noe som kommer til syne på sanger som «Insomnia» og den klassiske åpningssangen «Living Proof», som av fansen blir sett på som en av de beste sangene fra bandet. Den episke melodien «Lifeline» avslutter albumet, og æraen.
Bandet ble etter denne utgivelsen presset av MCA Records til å utgi kommersiell musikk, og bandet vurderte å skaffe en ledende vokalist slik at Martin Turner kun kunne konsentrere seg om bassen alene. Etter 11 år forlot bandets frontmann og medgrunnlegger bandet for å konsentrere seg om jobben som plateprodusent.
1981–1985
Denne perioden var preget av hyppige utskiftninger av besetningen, og det første skiftet skjedde ved at Turner ble erstattet av den legendariske musikeren John Wetton, (tidligere medlem av King Crimson, UK, Roxy Music, Uriah Heep, Family og Mogul Thrash). Mesteparten av utgivelsen Number the Brave som ble utgitt 10. april 1981, var skrevet før John Wetton ble medlem av bandet og derfor sang han bare på en låt på albumet.
Wetton ble desillusjonert av det han oppfattet som en status som studiomusiker, spesielt med tanke på at han er vurdert som en av de mest respekterte blant bassister, sangere og låtskrivere. Utgivelsen bærer preg av Martin Turners fravær, selv om kvaliteten på albumet er den samme. Rett før turnéen startet forlot han Wishbone Ash og grunnla gruppen Asia. MCA Records avbrøt samarbeidet med gruppen som et resultat av dette, og albumet havnet på 61.-plass på de britiske albumlistene.
Wetton ble under turnéen den 14. april 1981 erstattet av tidligere David Bowie- og Uriah Heep-bassist Trevor Bolder. Wishbone Ash fikk også en kvinnelig bakgrunnsvokalist med Claire Hamill som også hadde sunget på albumene Just Testing og Number the Brave. Den nye medlemsrekken fikk blandede kritikker, men ble likevel lagt merke til ved turnéen i USA og ved at bandet ble det tredje vestlige bandet til å opptre i India i desember 1981, bare slått av Kraftwerk og The Police.
Trevor Bolder forlot gruppen for å starte opp igjen Uriah Heep i midten av april etter en konsert i Nederland. Han ble raskt erstattet av den 25 år gamle bassisten, vokalisten og låtskriveren Mervyn «Spam» Spence. Spence var kapabel som ledende vokalist (med likheter til Jon Anderson fra Yes) og var bandets aktive frontmann i perioden mellom 1984–1986. Wishbone Ash fortsatte med den harde metalstilen på utgivelsen Raw to the Bone, som også ble den første utgivelsen som ikke klarte å nå opp på albumlistene. Bandet foretok en kort turné i Storbritannia og signaliserte de siste forestillingene fra Laurie Wisefield som medlem av bandet.
1986–1990
Laurie Wisefield ble erstattet av tidligere Suzi Quatro-gitarist Jamie Crompton. Noen måneder senere sluttet også Mervyn Spence og ble erstattet av bassisten Andy Pyle (fra tidligere band som Rod Stewart, Kinks, Gary Moore). Denne perioden bandet var inne i er betraktet som den mørkeste perioden i bandets karriere, men den varte ikke lenge. I februar/mars 1986 dro den nye besetningen ut på turné i USA. På senhøsten holdt de spredte konserter i Storbritannia, hvor Phil Palmer (tidligere bandmedlem av Eric Clapton) vikarierte som gitarist for Jamie Crompton.
I januar 1987 startet den tidligere manageren og plateprodusenten Miles Copeland prosjektet og senere plateselskapet «No Speak», som kun skulle ha instrumental musikk i sin katalog. For å starte opp dette merket måtte han ha et stort navn som ville bringe publisitet rundt prosjektet. Copeland gikk til Andy Powell, Steve Upton, Martin Turner og Ted Turner med forslaget om å få Wishbone Ash til å spille inn og utgi et instrumentalt album. Imidlertid kom Copeland med kravet om å markere en gjennoppstandelse av bandets originalbesetning. De fire originalmedlemmene takket ja til forespørselen mens Wishbone Ash undergikk en omfattende turné i Europa og USA.
Den 11. mai 1987 begynte Martin Turner, Steve Upton og Andy Powell å skrive samt spille inn sammen, for første gang siden 1980, i studioet til Martin Turner i London. Ted Turner bodde i Los Angeles og var på vei med å flytte til Chicago slik at han ikke rakk å bli involvert i prosjektet før senere på sommeren. Den 24. mai spilte den daværende besetningen en konsert i casinoet Sun City ved Rustenburg i Sør-Afrika. Bandet hadde blitt tilrådet å spille for et jevnt rasegrunnlag, men i realiteten skjedde ikke dette. De returnerte til England og skrev et offisielt brev til FN hvor de uttrykte sin beklagelse for at de spilte konserten, og at de støttet arbeidet mot apartheid. I desember ble Wishbone Ash et av de første vestlige rockebandene til å turnere i Sovjetunionen og i mellomtiden blir Nouveau Calls – det første albumet fra originalbesetningen på 14 år – utgitt i Europa. Tilhengerskaren var hinsides da de fikk høre at originalbesetningen skulle spille sammen igjen. Utgivelsen tok for seg flere innflytelser som da ikke hadde blitt hørt på flere år. Spesielt Martin Turners stramme basspill, Ted Turners lap steel-gitar og Andy Powells folkelige gitarriff. Disse klassiske kjenntegnene smeltet sammen med teknologien fra denne æraen på låtene «Real Guitars Have Wings» and «In the Skin». Besetningsmedlemmene ble enige om å turnere med det nye materialet i 1988.
Turnéen i 1988 var en stor suksess og bandet spilte på flere store arrangementer for første gang siden slutten av 1970-tallet. I 1989 fikk fansen viljen sin da bandet utga gjensynsalbumet Here to Hear med vokaler. Denne utgivelsen er betraktet som det beste albumet siden Just Testing og ble godt likt av både fansen og kritikerne. Perioden 1988-1990 var suksessfulle år for bandet, hvor de spilte flere konserter i Europa, USA og Sør-Amerika for stadig flere tilskuere.
1991–1995
Martin Turner fikk så en telefon på sin 44-årsdag om at hans tjenester ikke lenger var ønsket. Turner forlot deretter bandet igjen for å vie sin tid til egne prosjekter og ble erstattet av Andy Pyle, som hadde vært medlem av bandet tidligere. Denne medlemsrekken holdt stand og turnerte helt til 1994, som resulterte i liveutgivelsen The Ash Live in Chicago utgitt i 1992. I januar 1994 annonserte Ted Turner sin avgang og hele bandet ble midlertidig oppløst fordi alle medlemmene forsvant til sine respektive prosjekter. Grunnen til dette var uenigheter mellom Turner og Powell om driften av bandet og gruppens musikalske retninger. Trommeslageren Ray Weston forlot gruppen på grunn av mangel på nye prosjekter samt liveopptredener, og begynte på nye soloprosjekter. Likevel lovet Andy Powell, som var den eneste som var igjen av originalmedlemmene å fortsette bandet med nye medlemmer i det som kom til å bli et helt ny versjon av gruppen. Gitarist og låtskriver Roger Filgate erstattet Ted Turner, bassist og vokalist Tony Kishman ville bli frontmann og trommeslager Mike Sturgis (tidligere Asia, Scott Gorham, Phil Manzanera og A-ha) erstattet Ray Weston. Andy Powell lovet også å levere et kvalitetsalbum lignende Argus og fandonasjoner samt donasjoner utenfra hjalp bandet med å finansiere det nye prosjektet.
Riktignok var Tony Kishman i gang med et turnéprosjekt i USA og måtte fullføre dette rett før bandets 1995-turné, som også var Wishbone Ash' 25-årsjubileumsturné. Som et resultat av dette returnerte Martin Turner for tredje gang og deltok på den omfattende bandturnéen, til fansens store fornøyelse.
Den 24. mai 1994 ble den aller første Wishbone Ash fankonvensjonen holdt i Solihull, West Midlands. Fans fra hele Storbritannia samlet seg for en ettermiddag med Wishbone Ash-relatert aktivitet – inkludert skjermvisning av sjeldne videoklipp, utstillinger av diverse samleobjekter og en konsert med et band som spilte Wishbone Ash-låter. Tidligere medlem Mervyn Spence holdt en spesiell konsert og spilte låter fra sitt nye soloalbum. Denne konvensjonen har blitt en årlig begivenhet siden, og går under navnet AshCon. På den samme konvensjonen året etter, arrangert ved universitetet i Leicester, var samtlige bandmedlemmer tilstede og kvelden ble også avsluttet med en hel konsert fra bandet.
1996–2000
Liveutgivelsen Live in Geneva ble gitt ut av Hengest Records i mars 1996 og inneholder konsertinnspillingen fra våren 1995. Et tilhørende konsertopptak ble filmet, men har til dags dato ikke blitt gitt ut. Andy Powell, Roger Filgate, Tony Kishman og Mike Sturgis jobbet hele den påfølgende sommeren i studio i Connecticut, med et nytt studioalbum. Utgivelsen Illuminations kom ut i oktober og ble betegnet som Andy Powells eget prosjekt. Av markante låter er «Top of the World», «Mountainside» de som skiller deg mest ut. Albumet fikk gode kritikker og ble regnet som en av de bedre Wishbone-utgivelsene på flere år. Rett etter utgivelsen dro bandet ut på en større turné i Storbritannia og Europa, fulgt av den tredje årlige AshCon-festivalen holdt i Mansfield, Nottinghamshire den 17. november.
I 1997 ble bassist Bob Skeat og gitarist/vokalist Mark Birch kontaktet, og sammen med den tidligere trommeslageren Ray Weston ble disse tatt opp som medlemmer av bandet. Under dette besetningsskiftet ga Andy Powell ut to elektroniske album under bandets navn. Albumene Psychic Terrorism og Trance Visionary var ambisiøse prosjekter som inneholdt elektroniske rytmer blandet med typiske gitarriff. Dette materialet ble også dristig nok spilt i noen konserter av den nye medlemsrekken. Gruppen turnerte store deler av 1998 og 1999 med omfattende spillejobber både i Europa og USA.
I 2000 ga bandet i stillhet ut den akustiske utgivelsen Bare Bones, som inneholdt flere klassiske låter i en ny akustisk versjon. Etter utgivelsen dro bandet ut på en turné i Europa og USA for å markere bandets 30-årsjubileum. En spesiell forestilling ble holdt ved «Shepherds Bush Emprire» i London, hvor bandet tok i mot gjester som blant andre de tidligere bandmedlemmene Laurie Wisefield og Claire Hamill. Konserten resulterte i liveutgivelsen Live Dates 3 og en konsertfilm som ble gitt ut på DVD.
2001–2006
I 2001 ble Mark Birch erstattet av den tidligere Leningrad Cowboys-gitaristen Ben Granfelt, som allerede var en etablert sologitatist med sin egen gruppe i Europa. Wishbone Ash dro så på en av sine mest omfattende turnéer på flere år, og flere eldre tilhengere ble lokket tilbake til konsertene for å høre tradisjonell Wishbone-lyd. Denne sterke medlemsrekken returnerte så til studioet og spilte inn albumet Bona Fide. Denne utgivelsen ble vurdert som et fullverdig Wishbonealbum og fikk gode skussmål fra såvel fans som kritikere. I 2003 dro bandet nok en gang ut på verdensturné, og denne gang med det britiske bluesbandet Savoy Brown, og sammen spilte de rekordmange konserter i USA.
Ben Granfelt hadde en stor innflytelse på det nye bandet, men da de var på vei mot enda en opptur forlot han bandet for å prøve lykken som soloartist igjen. Granfelts mentor, Muddy Manninen, ble i starten av 2004 hans erstatter og ble med bandet på turné i Nederland, Spania, Tyskland og USA. Samme året kom også utgivelsen Lost Pearls, som var en samling med arkivert materiale fra innspillingene No Smoke Without Fire (1978) og Just Testing (1980). På grunn av tidsbegrensning på vinylplater kom ikke disse låtene med på utgivelsene den gange, men ble nå hentet frem igjen og samlet på en ny utgivelse. Claire Hamill, tidligere vokalist i bandet, var med på innspillingene og setter sitt særpreg på utgivelsen.
Høsten 2005 startet Wishbone Ash sin 35-årsjubileumsturné i Europa før de så spiller i Storbritannia og til slutt Nord-Amerika, som avslutter turnéen i Vancouver på slutten av mai 2006.
Diskografi
{|
Melanerpes
Melanerpes er en slekt spetter. Fuglene er mellom 15 og 18 cm store. Det vitenskapelige navnet er latin og betyr «mørk kryper» og viser til at mange av artene er ganske mørke og spettefuglenes tendens til å gå («krype») langs trestammen.
Mange av artene er svært sosiale og kan i noen tilfeller i kolonier. Slekten finnes bare i Amerika.
Greenwich Mean Time
Greenwich Mean Time (GMT) er den tidssonen som (under betegnelsen vesteuropeisk tid) anvendes i Storbritannia, Irland og Portugal på vinteren samt hele året på Island. Når man bruker GMT, refererer man ofte til UTC når dette er sett på som en tidssone. Strengt betraktet er UTC en atom-tidsskala som bare tilnærmer seg GMT. GMT brukes også for å referere til Universal Time (UT), som er det astronomiske begrepet som direkte erstattet den originale GMT-definisjonen i 1972.
GMT har ikke sommertid, om sommeren har Storbritannia det de kaller BST – British Summer Time (britisk sommertid), som kan annoteres som GMT+1.
Greenwich Mean Time ble innført som referansetid over hele verden i 1884 og var offisiell verdenstid frem til 1972, da UT1 og UTC ble innført og overtok rollen.
Foruten området som omfattes av vesteuropeisk tid brukes GMT også som tidssone for følgende land i Afrika:
Brehms Tierleben
Brehms Tierleben er et zoologisk verk av tyskeren Alfred Brehm (1829–1884). På grunn av forfatterens livaktig skildringer ble verket mye lest, og oversatt til mange språk.
Første utgave het Illustrirtes Thierleben, og ble utgitt i seks bind fra 1864 til 1869. Andre utgave ble kalt Brehms Thierleben, og omfattet ti bind, som ble utgitt fra 1876 til 1879. Denne utgaven inneholdt mange nye illustrasjoner, utført av Gustav Mützel og andre. En tredje utgave kom i årene 1890 til 1893. Selv om Brehm var død, fortsatte det å komme nye utgaver i det tyvende århundre. De nye utgavene inneholdt ofte lange avsnitt om systematikk og morfologi, og avvek også på andre måter fra originalen.
På dansk og norsk kalles verket Dyrenes liv. De nyeste norske utgavene ble bearbeidet av Kristine Bonnevie (1928–29), og Hjalmar Broch (1956).
Victor Feldman
Victor Stanley Feldman (født 7. april 1934 i Edgware i Middlesex, død 12. mai 1987 i Los Angeles, California i USA) var en engelsk jazzpianist og perkusjonist. Som studiomusiker spilte Feldman sammen med en rekke kjente band og artister, blant andre Benny Goodman, Miles Davis, Steely Dan, Frank Zappa, Tom Waits og Joe Walsh.
Karriere
Feldmans musikalske karriere startet som barnestjerne, da han ble «oppdaget» som syvåring. Han ble født inn i en musikalsk familie, og hans far startet Feldman Swing Club i London i 1942 for at sønnen skulle få vist frem sitt talent. Hans første profesjonelle opptreden var som trommeslager som medlem av Feldman Trio, sammen med sine brødre Robert og Monty. I 1944 spilte han sammen med Glenn Millers orkester under navnet «Kid Krupa», etter trommelegenden Gene Krupa.
Senere ble han oppmuntret til å spille vibrafon, og spilte dette instrumentet i bandene Ralph Sharon Sextet og Roy Fox Band. I 1952 og 1953 var han i India sammen med bandet til pianisten Eddie Carroll, hvor han spilte piano, vibrafon og congatrommer.
Før han flyttet til USA i 1955, spilte han i Ronnie Scotts kvintett sammen med blant andre Phil Seamen og Hank Shaw. Etter ankomsten til USA fikk han jobb i Woody Hermans band, før han som studiomusiker spilte inn plater med artister som Benny Goodman, George Shearing, Cannonball Adderley og Miles Davis.
Han flyttet til Los Angeles i 1957, og spesialiserte seg som studiomusiker. Feldman døde i Los Angeles i 1987 under et astmaanfall, bare 53 år gammel.
Diskografi (utvalg)
Under følger et utvalg av album utgitt av Victor Feldman under eget navn, enten som soloartist eller sammen med andre artister. Album der Feldman medvirker som studiomusiker er utelatt. Rene soloalbum er notert etter albumtittel, de andre er samarbeidsprosjekter med forskjellige artister.
Jóannes Eidesgaards første regjering
Jóannes Eidesgaards første regjering var Færøyenes regjering fra 3. februar 2004 til 4. februar 2008 med Jóannes Eidesgaard fra Javnaðarflokkurin som statsminister. Regjeringen var utgått av Fólkaflokkurin, Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin. De har partibokstavene A, B og C, og regjeringen ble derfor kalt «ABC-koalisjonen». Etter lagtingsvalget i januar 2008 kom ikke partiene til enighet om å fortsette regjeringssamarbeidet.
Sevjespetter
Sevjespetter (Sphyrapicus) er en slekt nordamerikanske spetter.
Som navnet antyder lever sevjespettene fortrinnsvis av sevje fra busker og trær. Insekter som tiltrekkes til sevjen som kommer til hullene sevjespettene har laget blir fanget og gitt til ungene i hekkesesongen.
Siden sevjespettene angriper levende trær, blir de ofte omtalt som plagearter.
Sanremo-festivalen
Festivalen har endret form og konsept opp gjennom årene, men hovedprinsippet er at et utvalg originale, ikke-utgitte sanger konkurrerer om å vinne førsteprisen. Deltakerlåtene må være på italiensk eller en italiensk dialekt. Konkurransen holdes over fem kvelder, vanligvis i februar. Den femte kvelden kåres vinneren gjennom en kombinasjon av pressejury, fagjury og telefonavstemning. I tillegg til vinneren deles det ut flere andre priser, blant annet Kritikerprisen til ære for den avdøde sangeren Mia Martini.
Mellom 1953 og 1971, unntatt i 1956, ble hver sang fremført to ganger av to forskjellige artister. Hver av dem hadde sitt eget orkesterarrangement for å fremheve at festivalen er en låtskriverkonkurranse, ikke en konkurranse for sangere. I denne perioden var det også vanlig at én versjon ble fremført av en italiensk artist, mens den andre versjonen ble fremført av en internasjonal gjesteartist. Dette gjorde at festivalen ble en mulighet for internasjonale artister å komme inn på det italienske markedet. Blant de internasjonale gjesteartistene er navn som Louis Armstrong, Stevie Wonder, Cher, Dionne Warwick, Roberto Carlos, Paul Anka, Yardbirds, Marianne Faithfull, Shirley Bassey, Kiss og mange andre.
Festivalen har også vært springbrettet for flere av Italias største musikere, blant andre Andrea Bocelli, Il Volo, Laura Pausini, Måneskin, Eros Ramazzotti og Gigliola Cinquetti.
Vinnere av Sanremo-festivalen
År i gull betyr at vinnerartisten eller sangen også representerte Italia i Eurovision Song Contest. <references group="lower-alpha" />
Parlamentsvalget i Hellas januar 2015
Parlamentsvalget i Hellas januar 2015 ble avholdt 25. januar. Venstresidekoalisjonen SYRIZA vant valget med 36,3 prosent av stemmene. De fikk 149 seter i parlamentet, to seter unna rent flertall.
Jevgenij Belousov
Jevgenij Belousov (russisk: Евгений Белоусов; født 26. mai 1962) sovjetisk aker som deltok i de olympiske vinterleker  1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
Belousov vant en olympisk sølvmedalje i aking under vinter-OL 1984 i Sarajevo. Sammen med Aleksandr Beljakov kom han på andreplass i toer for menn, bak Hans Stangassinger og Franz Wembacher fra Vest-Tyskland.
Grunnkretser i Farsund kommune
Grunnkretser i Farsund kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Farsund kommune, Vest-Agder, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Apropos (TV-program 1998)
Apropos var et norsk talkshowpreget aktualitetsmagasin som gikk på NRK2 fra 1998 til 1999. Programmet ble i hovedsak ledet av Marit Christensen, mens Turid Birkeland ledet søndagsutgaven, som var en slags oppsummering av uka som hadde gått.
Programmet overtok sendeflaten til Absolutt, og gikk på NRK2 kl. 22.30 fra mandag til fredag, samt søndag.
Programinnhold
Programmet tok for seg dagens aktuelle emner som kultur og politikk og hadde i hver episode besøk av et debattpanel, samt en aktuell gjest, som ble dybdeintervjuet. Hver episode hadde en begynnende satirisk monolog av Christensen, samt et avsluttende dikt om dagens utenriksnyhet til musikk i bakgrunnen og et fast refreng, som Christensen sang. Serien gikk fem ganger i uka kl. 22.30 på NRK2 og i reprise på NRK1 dagen etter (fra høsten 1999 tre ganger uken). Hvert program var 30 minutter langt.
Redaktør for programmet var Marit Christensen.
Apropos ble høsten 2000 etterfulgt av aktualitetsmagasinet Nyhetsblikk.
Svensedammen skole
Svensedammen skole er en ungdomsskole på Konnerud i Drammen. Skolen har 521 elever fordelt på 18 klasser og er med dette Buskeruds største ungdomsskole (2007). Skolen ble bygd i 1983, i nærhæten av Svensedammen, et tjern i nærmiljøet. Som nær nabo ligger det en idrettshall, som Konnerud Idrettslag driver, der foregår kroppsøvingsundervisningen for skolen. Rektor ved Svensedammen skole er Audun Martinsen. Skolen ble i 2013 en av de første skolene i landet til å tilby linjevalg. Ved start på skolen velger man mellom forskerspirene, aktiv for andre eller kreativ scene.
Steffen Nystrøm
Steffen Nystrøm (født 1. juli 1984 i Vadsø) er en tidligere fotballspiller som nå er daglig leder for Kløfta.Tidligere spilte han for Fredrikstad Fotballklubb, IL Norild, Moss FK, Strømsgodset og Tromsø IL. I tillegg har han kamper for det norske U21-laget.
Vitne til mord
Vitne til mord (originaltittel: Witness) er en amerikansk kriminalthriller fra 1985 regissert av Peter Weir. Filmen handler om en politietterforsker fra storbyen som forsøker å beskytte en liten gutt i et amishsamfunn som nylig har vært vitne til et drap mens han var i byen. Når etter etterforskeren selv blir forsøkt myrdet velger han å gå undercover og bo sammen med amishene på landet. Hovedrollen spilles av Harrison Ford, mens sentrale biroller spilles av Kelly McGillis, Lukas Haas, Jan Rubeš, Danny Glover, Josef Sommer, Alexander Godunov og Patti LuPone.
Vitne til mord ble godt mottatt av filmanmelderne og ble en publikumssuksess i USA.
Den vant to Oscar, blant annet for beste manus.
Popularitet og økonomi
Vitne til mord ble en publikumssuksess i USA hvor den innbrakte $68,7 millioner og ble den niende mest innbringende filmen i 1985.
Produksjonskostnadene var på $12 millioner.
Anmelderne
Den ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 92 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppscore, mens Leonard Maltin har gitt den 3 av 4 stjerner.
Også de norske anmelderne gav den god omtale. Både VG, Aftenposten og Arbeiderbladet gav den terningkast fem, mens Dagbladet gav fire. Anmelderen på DVD-nettstedet CINERAMA gav den terningkast fem i 2001.
Priser
Den vant to Oscar (beste klipp og manus), en BAFTA (beste musikk), Edgar Allan Poe Awards (beste film) og manusprisen til Writers Guild of America.
Annet
Viggo Mortensen har sin filmdebut i denne.
Sulina (Brasil)
Sulina er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Push Push
Push Push er et pop-album fra Kurt Nilsen.
Albumet ble utgitt 29. oktober 2007.
Blind Archery Club
Blind Archery Club ble dannet i 2003, og platedebuterte med The Union i februar 2007.
Bandet er oslobasert og kommer fra Follo. De har spilt på festivaler som Norwegian Wood, Quartfestivalen, KlubbØYA og Lost Weekend, i tillegg til turnevirksomhet over hele landet.
Låta «Off The Deep End» nådde fjerdeplass på Hit40 vinteren 2007.
Aleksandr Beljakov
Aleksandr Beljakov (russisk: Александр Беляков; født 26. juni 1962), sovjetisk aker som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
Beljakov vant en olympisk sølvmedalje i aking i vinter-OL 1984 i Sarajevo. Sammen med Jevgenij Belousov kom han på andreplass i toer for menn, bak Hans Stangassinger og Franz Wembacher fra Vest-Tyskland.
Sommerfugltåken
Sommerfugltåken, Tvillingjettåken eller M2-9 er en planetarisk tåke som ligger rundt 2100 lysår unna jorden i stjernebildet Slangebæreren.
Sentralstjernen i Sommerfugltåken er en del av et nært stjernepar. Astronomer antar at den ene stjernen drar gass fra overflaten til den andre stjernen og former den til en tynn og tykk skive som ligger rundt begge stjernene. Denne skiven måler rundt ti ganger diameteren til Pluto sin bane rundt solen. Modeller viser at denne skiven kan være opphavet til tåkens spesielle form, og at den sterke stjernevinden slår inn i skiven og tvinger gassen i den i visse retninger. Som navnet Tvillingjettåken hinter til, skyter gassen i tåken ut fra sentrum med en stor fart; farten er på mer enn 320 km/s.