cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Goa
Goa (konkani: गोंय, goṃya; marathi: गोवा, govā) er Indias minste delstat. Den ligger midt på Indias vestkyst, ved Indiahavet. Goa har et flateinnhold på 3 702 km² og omtrent 1 453 000 innbyggere (januar 2008). Goas hovedstad er Panaji, tidligere kjent som Pangim (fra portugisisk) eller Panjim (fra engelsk). Hovedstaden ligger i den nordlige delen av delstaten og har omtrent 59 000 innbyggere (2008).
Goa har tatt navnet sitt etter en tidligere by, nå kjent som Gamle Goa. Goa var en portugisisk koloni i omtrent 450 år, frem til Indias annektering av Goa 1961. Dette har preget Goas kultur, og knapt nok noen av de andre indiske delstatene som har vært under europeisk koloniherredømme har blitt så påvirket av Europa som Goa. Dette er blant annet synlig i den store andelen katolikker i delstaten. Goa er kjent som et ferieparadis, blant annet på grunn av alle de fine strendene. Hundretusenvis av uten- og innenlandske turister besøker Goa årlig.
Verdt å se i Goa
Panaji (Panjim) er en hovedstad med en småbyatmosfære. Nossa Senhora-kirken troner over torget. Oppe i åsen bak ligger det en rekke maleriske, portugisiske villaer, mens bydelen på baksiden av åsen har små, fargerike murhus som minner om Latin-Amerika.
Strendene i Goa er kanskje det viktigste trekkplasteret for de fleste tilreisende, både indiske og europeiske. Så å si hele kysten har flotte strender. Det mest utbygde stedet for pakketurister er Calangute, mens Anjuna er mer preget av en hippie-atmosfære. Strendene sør i delstaten (sør for flyplassen) er mer uberørte.
Photharam
Photharam er en by i provinsen Ratchaburi i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 36 200.
Råsundastadion
Råsundastadion var et fotballstadion i Solna i Sverige. Det ble innviet i 1937. Den opprinnelige publikumskapasiteten var 40 000 men til VM i fotball 1958 ble den utvidet til å kunne romme drøyt 50 000 tilskuere. 2012 var kapasiteten 36 000. Råsunda var Sveriges nasjonalarena for fotball og hjemmebane for AIK.
Den siste kampen i alle kategorier som ble spilt på arenaen den 22. november 2012 var mellom og  i Europaligaen. Edinson Cavani scoret det siste målet på arenaen samme dag.
Johannes Dyba
Johannes Dyba (født 15. september 1929 i Berlin, død 23. juli 2000 i Fulda) var en tysk katolsk prelat som var biskop av Fulda bispedømme fra 1983 og til sin død. Han var før dette del av Den hellige stols utenrikstjeneste.
Prest
Johannes Dyba ble presteviet 2. februar 1959. Som forberedelse på diplomatisk virke for Pavestolen begynte han på Det pavelige diplomatakademi i 1960. Han tok kirkeretts-doktorgrad, og hans dissertasjon behandlet spørsmålet for grunner for ensidige opphevelser av internasjonale traktater og konkordater.
Som pavelig diplomat ble Dyba først attaché ved den tyskspråklige avdeling av den daværende andre seksjon i Statssekreteriatet og avanserte senere til å bli dens leder. i 1967 ble han postert til det apostoliske nuntiatur i Buenos Aires, ett år etter til Den Haag. I 1968 var han tilbake i Vatikanet. I 1972 ble han postert til Kinshasa, der han i en kirkepolitisk komplisert situasjon etter at nuntien var blitt tilbakekalt, ble den som ledet nuntiaturet.
Etter ti år i den pavelige utenrikstjeneste ble han kalt til Roma i 1977 og gjort til visesekretær for den pavelige kommisjon Justitia et Pax.
Titulærerkebiskop, nuntius
Den 25. august 1979 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop og til apostolisk pro-nuntius til Gambia og til Liberia, og apostolisk delegat til Guinea og Sierra Leone. Han ble bispeviet av kardinal Agostino Casaroli den 13. oktober 1979; medkonsekrerende var kardinal Joseph Höffner, erkebiskop av Köln, og kurieerkebiskop Duraisamy Simon Lourdusamy.
Biskop-erkebiskop av Fulda
Den 1. juni 1983 utnevnte pave Johannes Paul ham til biskop av Fulda, med personlig tittel som erkebiskop.
Den 15. desember 1990 ble Dyba dessuten militærbiskop for Tyskland.
Dyba gjaldt som å være en av de mest konservative av Tysklands katolske biskoper på den tid. En særlig oppmerksomhet fikk hans beslutning i september 1993 om å trekke ut bispedømmet Fulda fra det statlige system kalt «svangerskapskonfliktrådgivning» (Schwangerschaftskonfliktberatung). Dette gikk ut på at for å få foretatt straffefri provosert abort måtte den gravide ha en rådgivningsattest; Dyba betegnet dette som en betegnet han som drapslisens (Lizenz zum Töten). De fleste tyske biskoper tenkte annerledes. Pave Johannes Paul II og Vatikanets troskongregasjon analyserte det kompliserte systemet mer etter samme linje som erkebiskop Dyba, og etter en drakamp mellom Roma og ledende tyske biskoper påla Vatikanet i 1999 ettertrykkelig biskopene om å trekke den tyske katolske kirke ut av ordningen. Det oppstod da på flere hold en annen katolsk rådgivningstjeneste som ikke var understilt biskopene, - noe erkebiskop Dyba også heftig kritiserte.
Tak (by)
Tak (på thai: ตาก) er provinshovedstaden i provinsen Tak i det nordlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 24 100.
Yasser Hefny
Yasser Hefny (født 8. februar 1989) er en egyptisk moderne femkjemper. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 28.
Ambrosius Bokbinder
Ambrosius Bokbinder (død 1536) var borgermester i København og en av de aktive medspillerne under reformasjonen i Danmark-Norge.
Biografi
Han var sønn av kjøpmann og rådmann Hans Meissenheim Bokbinder, som eide et hus i Højbrostræde. Han hadde vært lekekamerat med prins Christian (senere den II), da denne oppholdt seg i farens hus, og var en stor tilhenger av ham. I 1526 hadde han sammenkomster med Christian IIs tilhengere i Nederlandene og brakte med seg tilbake til Danmark skrifter som skulle virke i luthersk-demokratisk ånd. Han var dog samtidig både fanatisk og ytterliggående.
Borgermester
I 1529 ble han borgermester i København, til tross for kong Frederik Is viten om hans glødende interesser. Samme år begynte Hans Tausen sin virksomhet i byen. Under de stridigheter som oppsto med den katolske kirke sto Ambrosius Bokbinder i spissen for en borgerskare som 3. juledag 1530 trengte inn i Vor Frue kirke mitt under messen, og vandaliserte kirkerommet ved å ødelegge billeder og annet inventar som bød reformasjonen imot, samt utskjelle de katolske prestene. Kirken ble lukket for begge parter, og da Christian II gjorde landgang i Norge, og situasjonen var blitt faretruende for rikenes sikkerhet, ble Ambrosius og hans tilhengere fjernet fra rådet.
Tronkandidater
Christoffer av Oldenborg ankom i 1534 med den lybske flåte, og Ambrosius vendte seg mot ham. Han ble deretter igjen borgermester i København, og inntok under Grevens feide en betydelig stilling. Han ledet Københavns forsvar da Christian III beleiret byen. Etter overgivelsen den 28. juli i 1536 gjorde han to ganger knefall for Christian III for å oppnå tilgivelse. Det fikk han, på den betingelse at han kun fikk lov til å bosette seg hvor kongen anviste ham bolig.
Litt senere ble Ambrosius stevnet av den gamle rådmann Jens Kammersvends enke, fordi han hadde latt hennes mann henrette under påstand om å være i ledtog med fienden. Han våget ikke å vente på saken, og dagen etter stevningen ble han funnet død i sitt hus, trolig etter å ha inntatt gift.
Ambrosius Bokbinder var gift. Han svigerfar omtales innimellom som av hovedmennene under urolighetene, men han blir ikke navngitt. En av hans døtre ble gift med en rådmann med navn Frants Ibsen.
Vladimir Gusev
Vladimir Nikolajevitsj Gusev (russisk Владимир Николаевич Гусев, født 4. juli 1982) er en russisk profesjonell syklist.
Han startet sin profesjonelle karriere i Team CSC i 2004. To år senere gikk han til Discovery Channel, og da laget ble lagt ned etter 2007-sesongen gikk han til Astana Team.
Han er blitt russisk mester på tempo tre ganger, og vant Belgia rundt i 2007.
I juli 2008 fikk han sparken fra Astana-laget etter at interne tester viste unormale blodverdier. I juni 2009 fikk han medhold i CAS i at Astana gjorde feil i å sparke han, og at han hadde krav på erstatning.
I mai 2010 skrev han under en kontrakt med Katjusja.
Fylkesvei 4242
Fylkesvei 4242 går mellom Haukland i Lund og Åmodt i Sokndal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 1.
Ratchaburi
Ratchaburi er hovedstaden i provinsen Ratchaburi i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 92 400.
Boris Mikhailov
Boris Mikhailov (ukrainsk: Бори́с Андрі́йович Миха́йлов) (født 25. august 1938 i Kharkiv i Ukrainske SSR) er en ukrainsk fotograf. Mikhailov fotografier av nakne kvinner i Sovjetunionen gjorde ham forfulgt og bannlyst av KGB. I år 2000 mottok han Hasselbladsprisen.
Høgste Breakulen
Høgste Breakulen er det høyeste punktet på Jostedalsbreen. Høyden er målt til 1 957 meter over havet. Men etter som breen har smeltet, er en liten nunatak på 1 952 moh. kommet fram like ved. Dette kan komme til å overta som det høyeste punktet. Stedet markerer grensen mellom kommunene Luster og Stryn.
Uddevallabroen
Svenske skråstagbroer Bilde av Uddevallabroen Veistrekning: E6 Total lengde: 1 712 m Lengste spenn: 414 m Seilingshøyde: 51 m Mengde betong: 35 400 m3 Mengde stål: 9 500 tonn Mengde armering: 7 000 tonn Bærekabler: 1 100 tonn Byggherre: Vägverket i Sverige Entreprenør: Skanska AB Konsulent: Johs. Holt A.S og Skanska Teknikk AB. Konstruksjonsmetode: Fritt frembygg Byggekostnad: 723 millioner svenske kroner Åpningsdato: 20. mai 2000. Trafikkmengde: 9,163 (2019)
Uddevallabroen (svensk: Uddevallabron) er en skråstagbro over Sunningesund/Byfjorden i Uddevalla i Sverige. Broen er en del av parsellen Sunningeleden, som igjen er en del av motorveien E6. Den er Sveriges femte lengste veibro etter Ølandsbroen, Øresundsbroen, Sundsvallsbron og Högakustenbron. Den er også den lengste på E6 i Sverige og Norge. Lengden er 1712 m og hovedspennet er 414 m. De to hovedtårnene er 149 m høye. Brobanen har av fire kjørebaner, to for hver kjøreretning. Totalbredden er 27 meter, inkludert midtrabatt. Broen ble påbegynt i 1997 og åpnet for trafikk i mai 2000.
Grunnforholdene
De geologiske forutsetningene varierer ganske mye på stedet. Det er fundamentert både med direkte fundamentering, betongpeler, stålkjernepeler og stålrørspeler opp til 80 meters lengde for fundamentene.
Overbygningen
Broen består av tilfartsbro på hver side og skråkabeldel i midten. Tilfartsbroene består av to atskilte tverrsnitt, hver bygd opp som en lukket stålkasse med plass-støpt dekke i betong. Tilfartsbroene hviler på pilarer.
Hovedspennet består av stålseksjoner, og er et åpent bjelketverrsnitt med hovedbjelker og tverrbjelker. Hoveddelen ble bygd etter «fritt frambygg»-prinsippet. Ferdige stålseksjoner ble løftet direkte opp fra båt ved hjelp av en pongtongkran. Videre ble seksjonene sammensveist og strammet opp fortløpende fra begge sider av tårnene. Veidekket består av plasstøpt betong.
Tårnene
Tårnene har en diamantlignenede fasong. De er plasstøpt ved hjelp av klatreforskaling. Det er benyttet finér bordforskaling, resultatet har blitt en jevn og fin overflate på betongen.
I tårntoppen er alle kablene innfestet med prefabrikkerte stålforankringer. Det er innebygd trapp på hver side av de to tårnene og heis i ett av dem. Dette for å gjøre nødvendige inspeksjoner av tekniske installasjoner.
Problem med is og vind
Uddevallabroen har to parallelle løp med kabler, én på hver ytterkant av broen. Om vinteren kan is løsne fra kablene og falle ned på veibanen. Dette har ført til at broen har måttet stenge for trafikk. Det svenske Trafikverket har prøvd ut ulike metoder for å løse dette. Det har blant annet vært forsøkt med å blåse varmluft mellom kablene og plasthysen som beskytter kablene. Men dette blir ikke lenger gjennomført, da det har vist seg at varmetapet ble for stort under innblåsingen.
Det er også problemer med vind. Broen må stenges flere ganger per år, og oftere er det restriksjoner mot visse kjøretøyer. Det er fjernstyrte bommer og skilter, og som omkjøring brukes gamle E6 gjennom Uddevalla, som 12 km lengre.
Belysning
En del av broens særegenheter er belysningen. Det er plassert flysikringslys øverst i glasspyramidene i de to tårnene. Tårnene har blant annet en krum fasong på innsiden. Lyskastere sender lys på flaten, og lyset spres utover hele innsiden av de store tårnene.
Harald Nygård
Harald Nygård (født 1941 på Hetlevik) er en norsk avistegner, portrettmaler og kunstmaler. Han var reportasje- og rettstegner i avisa VG fra 1989 til 2012. Han har også vært benyttet av politietaten Kripos som tegner av fantombilder av ukjente ettersøkte på grunnlag av vitneforklaringer.
Nygård er kjent for en nøktern tegnestil med blyant i sitt arbeid som rettstegner, men lager også kullstiftstegninger. Mot slutten av karrieren som rettstegner brukte Nygård stadig mer tid på maling, i hovedsak vannfarger.
Nygård er far til ukebladtegneren Kristin Nygård og onkel til forfatteren Anne-Pia Nygård.
Biografi
I 2013 utgav Nygård sin autobiografi «Øyenvitne - 30 år som rettstegner», en bok fortalt til journalist Anders Giæver. Bok tar leseren gjennom rettssakene som har fått mye oppmerksomhet, dokumentert av Nygård. Fotoforbudet fra rettssalene har gjort Nygårds tegninger til det beste visuelle materialet for publikum. Han har han portrettert flere av landets farligste kriminelle og tegnet scener fra en rekke forbløffende forbrytelser. Boken går også innom Nygårds arbeid med fantomtegninger for Kripos i jakten på etterlyste forbrytere. I boken deler Nygård egne opplevelser fra flere av de mest markante kriminalsakene og rettssakene han har fulgt som tegner. Boken gjengir flere av de sentrale tegningene, men også tegnerens egne betraktninger og historier fra møter med tiltalte, ofre, vitner, advokater og pårørende.
PGA-touren 2012
PGA-touren 2012 er den 45. sesongen av PGA-touren.
1 = seier etter omspill
Norske Boligbyggelags Landsforbund
Norske Boligbyggelags Landsforbund SA (NBBL) er et norsk samvirkeforetak for 41 boligbyggelag.
NBBL ble grunnlagt i 1946 som ledd i gjenreisningen etter andre verdenskrig der boligsamvirket hadde en betydelig plass for å skaffe gode boliger i gode bomiljøer til folk flest.
Phichit
Phichit er provinshovedstaden i provinsen Phichit i det nordlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 35 800.
Mae Sot
Mae Sot er en by i provinsen Tak i det nordlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 44 700.
Den ligger få kilometer fra grensen til Myanmar, på hovedveien mellom Bangkok og Myanmars største by Yangon.
Prosopocoilus (Psalidoremus) motschulskyi
Prosopocoilus motschulskyi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (hannene 26-55 millimeter), avlang, matt brun til svart hjortebille. Store hanner har kraftige, lange kjever som er vinklet i midten og har 5-6 tenner i den ytre delen, hos mindre hanner er kjevene sigd- eller knivformede. Hodet har ikke noen påfallende kjøler eller knøler, pannen foran er bredt, U-formet innbuktet med et nokså stort, rundet framspring i midten. Antennene har en fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre, bredere og blankere enn hannen, uten forstørrede kjever. Hodet er grovt og kraftig punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Taiwan og Japan.
Heinz-Harald Frentzen
Tidlig karriere
Frentzen ble født i Rheydt i den vesttyske byen Mönchengladbach i Nordrhein-Westfalen, som sønn av en tysk begravelsesagent og en spansk mor. Etter 5 år i gokart kom Frentzen i 1986 som 18-åring inn i den tyske Formel Ford 2000 serien. Som i hans gokartkarriere var Frentzens viktigste støttespiller hans far, som var både teamsjef og hovedmekaniker. Etter to sesonger i Formel Ford kom han på andreplass i 1987, til tross for at han ikke hadde deltatt i alle løpene.
Frentzen fortsatte videre til Tysklands Formel Opel Lotus i 1988, i juniorteamet til den tidligere Formel 1-føreren Jochen Mass, som hadde blitt imponert av Frentzens prestasjoner i Formel Ford. Frentzen ble mester i den tyske serien i sitt første år, og deltok også i Formel Opel Lotus Euroseries, hvor han avsluttet sesongen på sjetteplass. Det neste steget var det tyske Formel 3-mesterskapet i 1989, hvor Frentzen konkurrerte mot mange framtidige stjerner, som Michael Schumacher og Karl Wendlinger. På den tiden jobbet Bernie Ecclestone sterkt for å få en tysk fører i Formel 1, så ONS (den tyske nasjonale motorsportkomiteen) bestemte seg for å støtte både Frentzen og Schumacher. ONS satte opp en Formel 1-test som belønning til den føreren som først vant et Formel 3-løp. Dette ble Schumacher, i et kontroversielt løp i Zeltweg, Østerrike, hvor Frentzen påsto at Schumacher hadde presset han ut av banen. Schumacher fikk imidlertid ikke Formel 1-testen uansett, da Karl Wendlinger vant det tyske Formel 3-mesterskapet med Frentzen og Schumacher på delt andreplass.
Sauber (1994-1996)
I 1994 kom Frentzen inn i Formel 1 som fører i Peter Saubers team, i en Mercedes-drevet bil, som teamkameraten til Wendlinger. Han kjørte så imponerende han ble forespurt av Frank Williams som erstatter for Ayrton Senna i Williams etter brasilianerens dødsfall, men Frentzen valgte å bli hos Sauber, og hans prestasjoner hjalp til å bibeholde teamets styrke etter at Karl Wendlinger ble alvorlig skadet i Monaco. Det påfølgende året, da Sauber gikk over til Ford-motorer, fikk han sin første pallplassering og endte året på niendeplass i førermesterskapet. Saubers bil i 1996-sesongen var imidlertid upålitelig, mange løp måtte brytes og Frentzen falt nedover på listene. Han var dog en av kun fire førere som fullførte det kaotiske regnløpet i Monaco.
Williams (1997-1998)
Frentzen erstattet i 1997 Damon Hill i Williams-Renault i det som skulle bli Frentzens gjennombruddsår, på bakgrunn av teamets dominans i sporten siden 1992.
Han fikk sin første løpsseier i San Marino, men sesongen ble en skuffelse. Etter familie-atmosfæren i Sauber fant Frentzen livet i Williams vanskelig, og han hadde spesielt et problematisk forhold til Patrick Head. Selv om han i mange løp kvalifiserte seg i første rekke hadde han en tendens til å falle tilbake i løpet, og fullførte ofte godt bak teamkameraten Jacques Villeneuve. Men på grunn av Michael Schumachers diskvalifikasjon fra førermesterskapet endte Frentzen på andreplass i mesterskapet med 42 poeng og en seier, mot Villeneuves 81 poeng og syv seire.
Året etter mistet Williams motoravtalen med Renault og brukte i stedet gamle Renault-motorer under merkenavnet Mecachrome. De mistet også Adrian Newey til McLaren og laget befant seg i en defensiv posisjon. Frentzen startet likevel sesongen godt og kom på tredjeplass i det første løpet i Australia. Men styrken til McLaren og Ferrari begynte snart å skinne gjennom og det ble klart at Williams ville slite med å holde følge. Løpet i Australia ble høydepunktet i Frentzens år etterhvert som Williams tapte terreng. Han endte opp med bare 17 poeng for hele sesongen, og teamkameraten Villeneuve ble bare såvidt bedre med 21. Frentzen og Villeneuve ble erstattet av Alex Zanardi og Ralf Schumacher for 1999.
Jordan (1999-2001) og Prost (2001)
I 1999 flyttet Frentzen over til Jordan i et direkte bytte med Ralf Schumacher. I teamets Mugen-Honda-drevne bil oppnådde han den sannsynligvis beste sesongen i sin karriere med to løpsseire, inkludert et minneverdig Frankrikes Grand Prix, og han kom på poengplass i de fleste løpene. Frentzen kom til slutt på tredjeplass i førermesterskapet og ble av mange ansett som årets fører.
2000 og 2001 var kritiske år ettersom Honda også begynte å levere motorer til BAR-teamet, noe som resulterte i et kappløp mellom teamene for hvem som ville få den endelige motorleveransen. I 2000 klarte Frentzen to pallplasseringer, som også var teamets beste resultater, men Jordan avsluttet likevel sesongen et stykke ned på listene, og mere viktig; bak BAR. Etter noen løp på lave poengposisjoner, skader, uenighet om den tekniske retningen til laget (Frentzen skal ha tilbudt å betale for endringer for å fikse bilen av sin egen lomme) og deretter en rekke brutte løp halvveis ut i 2001-sesongen, droppet Team Jordan Frentzen og erstattet han med Jean Alesi. Frentzen tok Alesis plass i Prost-team, som også var i vanskeligheter, og klarte å kvalifisere seg på en utmerket fjerdeplass i Spa, før teamet kollapset ved sesongslutt.
DTM
Opel trakk seg ut av DTM etter 2005-sesongen og Frentzen gikk til Audi for 2006. Han kom på tredjeplass i det første løpet i sesongen på Hockenheim, og igjen i sesongens åttende løp i Barcelona. Frentzen avsluttet sesongen på syvendeplass, men forlot Audi etter sesongslutt ettersom han hevdet han «ikke fikk noen støtte fra teamet».
2008
I april 2008 kjørte Frentzen Bahrain-løpet i Speedcar Series for 2007/2008-sesongen og ble senere i Speedcar Series for hele 2008/2009-sesongen.
Han deltok i 24-timersløpet på Le Mans for Aston Martin Racing, hvor han kjørte en av to Aston Martin DBR9 sammen med Karl Wendlinger og Andrea Piccini i GT1-klassen. Teamet hans kom på fjerdeplass i klassen og sekstendeplass totalt.
I 2008 bygget Frentzen også HHF Hybrid Concept Car som han startet med i 24-timersløpet på Nürburgring med sitt eget lag. Basisen for bilen var en innkjøpt Gumpert Apollo med en 3,3-liters V8 Biturbo med 520 hk og en elektrisk motor med rundt 136 hk. Frentzen fullførte løpet, men ble ikke klassifisert grunnet to konvensjonelle gearkassefeil.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Fullstendige DTM-resultater
(Forklaring)
Skjeggagam
Skjeggagam (Pogona viticeps) er en middelsstor øgle som lever i tørre og halvtørre strøk i de indre områdene av Australia. Navnet skriver seg fra en krans av små helt ufarlige piggerformede skjell på hode, rygg og hale, særlig langs kanten av kjakene og på strupen og langs flankene. I motsetting til mange ørkendyr er skjeggagam aktiv om dagen. De er altetere og lever hovedsakelig som opportunistiske jegere på små invertebrater og supplerer kosten med blomster og blader. Arten har ingen form for yngelpleie ut over å grave et grunt rede for eggene.
Det er lett å få skjeggagam til å trives i fangenskap og de er populære som terrariedyr i mange land. Ved lovendring i 2017 ble den en av krypdyrartene som ble tillat i privat eie i Norge.
Bygning
Skjeggagam er en bred og ganske lavbygget art. Hodet er bredt og trekantet med tydelige brede kjaker, og øynene sitter langt fram, nærmere snuten enn munnviken. Bak øynene, mot bakkanten av hodet siter det et lite pinealøye dekket av tynn hud. Kroppen er også bred og ganske flat. Langs sidene har den en serie med pigger som hjelper til å bryte opp konturen av dyret når det trykker, og som er med å avskrekke eventuelle predatorer. Piggene er imidlertid myke og gummiaktige. Beina ender i lange tær med kraftige klør som den bruker til å klatre. Halen er lang og jevnt avsmalnende og utgjør om lag halvparten av den totale lengden.
Størrelse og alder
En voksen skjeggagam kan komme opp i 60 cm, men er vanligvis noe mindre. Hunner er mindre enn hanner, med smalere hode og mindre tydelige fargetegninger. De veier 2 til 3 gram når de klekkes, og vil vanligvis nå en vekt på rundt 250 gram som voksne. De største hannene kan komme opp i 600 gram. Det tar fra 8 måneder til halvannet år før de blir kjønnsmodne. Normal livslengde er 8 til 12 år. Rekorden i fangenskap er på 14 år.
Farge
Fargen varierer fra lys gul eller brungul til grå eller rødbrun, avhengig av leveområde. Dyrene kan også i noen grad skifte farge. Hannene har tydeligere og mørkere farger enn hunnene. I paringstiden får de mørkere felter på strupen og langs kjakene. Sammen med de piggete skjellene på disse stedene får de mørke feltene hannene til å se ut som om de har skjegg. Hannene har tydelige porer på lårene der de skiller ut feromoner og duftmarkeringer for å markere revir i paringstiden.
Livsstil og kosthold
Skjeggagamer lever i et av de varmeste og tørreste områdene i verden og er varmekjære. Ofte kan de sees i trær, på steiner og på gjerdestolper på morgenen eller om kvelden der de ligger for å varme seg opp i sollyset. I motsetting til mange ørkendyr er skjeggagamer dagaktive, selv om de også søker skygge på det varmeste på dagen.
Skjeggagam er altetere og opportunistiske jegere som gjennomsøker buskas og vegetasjon på jakt etter smådyr. De tar maten ved å åpne munnen og bruke den klebrige tungen. Føden består av små virvelløse dyr, i all hovedsak termitter, men også biller, mark og gresshopper avhengig av hva som er tilgjengelig på forskjellige tider på året. De kan også en gang i blant ta små virveldyr som musunger og andre arter av øgler. De supplerer dietten med blader og blomster. I naturen utgjør planter nesten halvparten av det daglige kostinntaket. Denne aktive livsstilen skiller dem fra mange andre krypdyr som ofte er passive jegere som venter på at et egnet bytte skal komme forbi.
Drikke
Skjeggagamer kan drikke vann fra åpne vannspeil, men vil ofte benytte en særegen måte å drikke på i det fri. Når det regner vil de rette ut bakbeina og heve hoftene opp fra bakken med hodet og ryggen hellende nedover. Vann som treffer ryggen på dyret vil renne forover langs skjellene og mot hodet og snuten, hvor dyrene slikker det i seg. Når det regner kan de stå slik i 20 til 30 minutter og slikke i seg vann.
Sosialt liv og kommunikasjon
Skjeggagamer er forholdsvis sosiale dyr og kan ofte finnes flere sammen i det fri. De er lite aggressive. I paringstiden vil hannene konkurrere om hunnenes gunst. De lager lite lyd, men kommuniserer ved hjelp av posering, farger og å vippe hodet opp og ned. Hannene vil bruke hele kroppen i en tilsvarende bevegelse for å demonstrere dominans. I en gruppe på flere individer vil det raskt bli etablert et hierarki mellom hannene. Hunnene signaliserer ved forsiktig heving og senking av hodet og med forbeina.
Det sosiale samspillet, artens omskiftende økologiske nisje og aktive livsstil har gjort at skjeggagamer har kompleks og tilpassningsdyktig adferd. Eksperimenter med denne arten har vist at de er i stand til å lære av hverandre.
Skjeggagamer i fangenskap er ikke sosiale, og skal holdes enkeltvis utenom ved paring.
Formering
Ville skjeggagamer har paringstid tidlig på våren. Hunne graver et lite rugekammer og legger 10 til 30 egg før hun fyller igjen inngangen til redet og forlater det. Eggene er 2,5 til 3 cm lange og læraktige. Ved normal temperatur på rundt 26 grader er inkubasjonstiden på 78 til 85 dager.
Leonid Stadnyk
Leonid Ivanovytsj Stadnyk (ukrainsk: Леонід Іванович Стадник; født 5. august 1971 i Zjytomyr oblast i Ukraina, død 24. august 2014) var frem til sin død verdens høyeste mann med en høyde på 2,57 meter ifølge Guinness rekordbok. Stadnyk var veterinær av yrke og bodde sammen med sin mor i landsbyen Podolyantsi i Ukraina. Stadnyk var 2,57 meter høy og veide om lag 200 kilo. Han holdt også rekorden som personen med største kjente hender i verden (31 centimeter lange).
Stadnyk var lav som barn, men da han var 12 år fikk han en hjerneoperasjon. Han hadde en svulst i hypofysen, noe som førte til en overproduksjon av veksthormoner. Stadnyk vokste frem til sin død, og ifølge Verdens Gang kunne han komme til å bli den høyeste mannen i historien om veksten ikke stoppet. Den nåværende rekorden for høyde er på 271 cm og holdes av amerikaneren Robert Wadlow.
Stadnyk døde som følge av en hjerneblødning den 24. august 2014 i en alder av 44 år.
Vesterøy
Vesterøy er den nest største øya i Hvaler kommune i Østfold, og den første øya langs «Fastlandsveien» riksvei 108 fra Fredrikstad. Vesterøy ligger mellom Spjærøy i øst og Papper i vest og har broforbindelse til begge. Omtrent midt på øya ligger Bankerødkollen, som er det høyeste punktet i kommunen, 72,4 meter over havet.
I Ødegårdskilen på øya ligger det et bredt utvalg av butikker. Vesterøy har mange større hytteområder, både på Havtunet og i Utgårdskilen. Vesterøy hadde frem til 2021 også egen barneskole, Åttekanten skole på Hauge, men i 2021 ble alle 3 skolene på Hvaler slått sammen til en Hvaler barne- og ungdomsskole, på Rød, på en de midtre øyer Asmaløy. Mesteparten av sørsida av Vesterøy er regulert til friluftsområde, men lite hytter. Øya har også mange badestrender, blant annet Kuvauen og Guttormsvauen.
Pronocera
Pronocera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa og det nordlige Asia.
Roque González Garza
Roque González Garza (født 23. mars 1885, død 12. november 1962) var Mexicos president for en kort periode; fra 16. januar til 9. juni 1915.
Central Western Daily
Central Western Daily er ei australsk lokalavis som utgis i Orange-distriktet i New South Wales. Central Western Daily kom først ut i 1945, og fokuserer på samfunnsnyheter, alt fra lokalt til verdenshendelser. Den er også kjent for sin gode dekning av lokal sport. Avisa har et gjennomsnittsopplag på 6 000.
John Dietz
John A. Dietz (født 24. november 1870, død 11. oktober 1939) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Dietz ble olympisk mester i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen med pistol 50 yards med 1914 poeng foran Belgia med 1863. De andre på laget var James Gorman, Charles Axtell og Irving Calkins. Det var sju lag med fire mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 11. juli. Dietz skjøt 472 poeng som var det nest svakeste resultatet på det amerikanske laget. I den individuelle konkurransen, pistol 50 yards, kom han på niendeplass. Fire år senere, under OL 1912 i Stockholm, var han med på det amerikanske laget som vant lagskytingen 50 meter pistol.
U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2018
U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2018 ble arrangert 9. og 10. juni 2018 i Jesolo i Italia.
100 meter
Heat Vind: Heat 1: +1.4 m/s / Heat 2: +1.8 m/s
Finale Vind: +1,1 m/s
200 meter
Heat Vind: Heat 1: +0,1 m/s / Heat 2: +0,6 m/s
Finale Vind: +0,3 m/s
400 meter
Heat
Finale
800 meter
Finale
1500 meter
Finale
5000 meter
Finale
10 000 meter
Finale
110 meter hekk
Finale
400 meters hekk
Heat Vind: Heat 1: +3,0 m/s / Heat 2: +2,8 m/s
Finale Vind: +1,7 m/s
3000 meter hinder
Finale
10 000 meter kappgang
Finale
Høydehopp
Finale
Stavsprang
Finale
4 x 100 meter stafett
Finale
4 x 400 meter stafett
Finale
100 meter
Heat Vind: Heat 1: +3,0 m/s / Heat 2: +2,8 m/s
Finale Vind: +1,7 m/s
200 meter
Heat Vind: Heat 1: 0,0 m/s / Heat 2: -1,4 m/s
Finale Vind: +1,5 m/s
100 meter hekk
Finale
400 meter hekk
Finale
Kjell Eliassen
Kjell Eliassen (født 18. august 1929) er en norsk diplomat og tidligere ambassadør.
Eliassen er cand.jur.. Han begynte i 1953 i Utenriksdepartementet og var utenriksråd fra 1980 til 1984. Før han ble utnevnt til utenriksråd var han ambassadør til Jugoslavia (1977–1980) og deretter ambassadør til USA (1984–1988), til Storbritannia (1989–1994) og til Tyskland (1994–1998). Eliassen har dermed hatt tre av de tyngste ambassadørpostene i utenrikstjenesten.
Eliassen er kommandør med stjerne av St. Olavs Orden (1981).
Eliassen er sønn av kjøpmann Carl August Eliassen og Bergljot f. Støre i Mosjøen, samt bror til rådmann Carl Eliassen.
Yie Ar Kung-Fu
Yie Ar Kung-Fu (イー・アル・カンフー) er et videospill hvor hovedpersonene, Oolong (skrevet 烏龍/Wūlóng, og ウーロン/Ūron på Japansk), slåss mot mestere innen kampsport. Spillet ble gitt ut som et spill man kunne finne i en Spillehall, men ble senere portet til plattformer, inkludert MSX, NES, Commodore 64 og ZX Spectrum. Yie Ar Kung-Fu («Yie Ar» blir uttalt «ee-ar») ble utgitt på Xbox Live Arcade for Xbox 360 den 18. juli, 2007, med oppdatert grafikk og for Nintendo DS i Konami Classics Series: Arcade Hits.
En oppfølger, Yie Ar Kung-Fu II, ble gitt ut ett år senere. Til tross for det faktum at det var en oppfølger, ble denne aldri gitt ut i spillehaller.
Gameplay
Ifølge instruksjonsmanualen i ZX Spectrum-versjonen, må Oolong, styrt av spilleren, slåss mot alle motstanderne spillet gir ham (elleve i arcade-versjonen; fem til tretten på andre plattformer) med bare hendene for å vinne tittelen «Grand Master» og bringe ære til farens minne. På hans side har man flere typer spark og slag, som man kan finne ved å kombinere bruk av joysticken med en av knappene. Han er også den beste av alle figurene i spillet når det gjelder hopping.
Uansett hvilket triks som blir brukt for å vinne over dem, vil mannlige figurer alltid falle bevisstløs på ryggen med bena spredd, mens kvinnelige figurer vil falle på siden.
Når en spiller får et ekstra liv, vil ordet «xiè xiè» (Mandarin kinesisk for «takk») bli hørt. Dette blir av og til tatt for å være «sushi» istedenfor.
Figurer
Kampsportmestrene er listet under (i rekkefølgen man møter dem):
Figurer i NES- og MSX-versjonene
MSX- og NES-versjonen har mange forskjeller fra arcade-versjonen. Helten kalles Lee og møter kun fem motstandere:
Etter å ha vunnet mot CHen er det en bonusrunde hvor spilleren skal treffe gjenstander som blir kastet mot ham for å score poeng.
Denne versjonen ble genutgitt på Game Boy Color, Sega Saturn og PlayStation.
Gjemte figurer (Game Boy Advance-versjonen)
Det finnes to gjemte figurer på GBA-versjonen, Konami Collector's Series: Arcade Advanced. For å nå dem må spilleren taste inn den kjente Konamikoden på åpningsskjermen. Krigerne er:
Disse to er også tilgjengelige på den spesielle to-spiller-modusen funnet på denne samlingen.
Barsok
Barsok eller St. Bartholomeus-messe, som feires 24. august, er en merkedag til minne om apostelen Bartolomeus. Ifølge sagnet omvendte han kongen av Armenia. Men da det ble oppdaget av kongens hedenske bror, lot han Bartholomeus bli flådd levende og deretter halshogd.
Barsok er på primstaven tegnet inn med en kniv, ei øks eller et kors. Kniven på primstaven er i Norge ofte blitt tolket som en slaktekniv, og i folkelig tradisjon markerer dagen man starter slakting av bukker, og dagen ble i Seljord kalt Baro bukkekniv.
Det var mange værtegn knyttet til Barsok. Dagen ble regnet som den første høstdagen. Man var spesielt redd for frost og uvær og skade på avlingene, og dagen ble mange steder kalt Bertil brytestrå. På Helgeland ble det sagt at «Barsok-frost er det verste været i året» og i Granvin at «Barsok-frost gjer mange matlause». I Salten måtte innhøstingen være ferdig til Barsok, og mange steder var regelen at folk flyttet ned fra setrene før denne dagen kom.
Mange steder ble Barsok regnet som en farlig dag. Det ble sagt at haugfolkene var ute, og at bjørnen ville skade buskapen. Ifølge folketradisjonen ville også dommedag komme på Barsok.
Per Einar Watle
Per Einar Watle (født 11. september 1971) er en norsk jazzgitarist. Han er utdannet ved Agder musikkonservatorium (1992–1997) der han gikk rytmisk Linje. Han har vært aktiv som frilans-musiker i Oslo siden 1998. Watle spiller i Christianssand String Swing Ensemble, Per Einar Watle Trio, Grupo Zanza, StringZone, Søyr, Latino Folk Joik og flere.
Han har også blitt brukt til filmmusikk-innspilling, f.eks. til filmene Min misunnelige frisør, Elsk Meg Imorgen, 100% Menneske (dokumentar fra 2005).
Albansk
Albansk er en egen gren av det indoeuropeiske språkfamilien og det offisielle språket i Albania, samt ett av de offisielle språkene i Kosovo og Nord-Makedonia. Det er også et offisielt språk på et regionalt nivå i Montenegro. Språket er også i bruk i tilgrensende områder, samt i Tyrkia og Italia (der det kalles arbëresh). Språket deles i to hoveddialekter: gegisk nord for elva Shkumbin og toskisk på sydsiden.
Dialekter
Albansk har to forskjellige dialekter. Tosk som blir snakket hovedsakelig i sør og gheg blir brukt i nord. Standard albansk er basert på tosk-dialekten. Elven Shkumbin anses som punktet hvor disse to dialektene skiller seg fra hverandre.
Gheg
Gheg er igjen delt opp i fire under-dialekter, gheg i nordvest, nordøst-gheg, sentral-gheg, and sør-gheg. Det blir hovedsakelig snakket i det nordlige Albania, deler av Montenegro, Kosovo og nordvest i Nord-Makedonia.
Tosk
Tosk er delt opp i fem under-dialekter, nord-tosk (det mest vanlige), labërisht, çam, arvanitika, og arbëresh-albansk. Tosk-dialekten blir brukt i det sørlige Albania, sørvest i Nord-Makedonia og i det nordlige, samt sørlige Hellas. Cham-albansk snakkes i det nordvestlige Hellas, mens arvanitika-dialekten av brukes av arvaniter i det sørlige Hellas. Mens arbëresh-albansk blir talt av arbëreshë-folket, etterkommere av flyktninger som i det 15. og 16. århundre bosatte seg i det sørlige Italia, i små samfunn i regionene Sicilia og Calabria.
Historie
Man har antatt at albansk er den gjenlevende resten av de illyriske språkene, men kan også være beslektet med dakisk, siden det albanske kjerneområdet opprinnelig lå mye lenger nord. Albansk nevnes som eget språk på 1300-tallet, og det første dokumentet på albansk, "Formula e pagëzimit" (dåpsformular), er datert 8. november 1462, og inneholder setningen Un'te paghesont' pr'emenit t'Atit e t'Birit e t'Spirit Senit (Jeg døper deg i Faderens, Sønnens og Den hellige ånds navn) . Den første trykte bok på albansk kom i 1555.
En artikkel i avisa New York Times viser til at det albanske språket kan være et av verdens eldste språk. Forskere studerte utviklingen av ord fra 103 moderne og utdødde språk. Det ble laget et tre som viste relasjonene mellom forskjellige språk.
Grammatikk
Følgende tabell tar i bruk ordet mal (fjell) i fem forskjellige kasus.
Lukla
Lukla er en landsby i Khumbu-regionen i øst i Nepal hvor de fleste Himalaya-ekspedisjoner starter sin tur mot Mount Everest.
Så godt som alle (90-95%) utenlandske turister kommer til Lukla med fly etter en ½ times flytur fra Katmandu. De øvrige vil vanligvis komme inn fra Jiri, etter en sju til åtte dagers marsj. Det er også mulig å delta i organiserte turer med lokale guider og kokker for turen fra Jiri til Lukla. Da Tenzing Norgay og Edmund Hillary gjennomførte sin første berømte bestigning av Mt. Everest i 1953, startet ekspedisjonen fra Jiri.
Her vil det være fornuftig og stå over noen dager for å akklimatisere seg og venne seg til høyden. Hvis en ikke deltar i en organisert tur er det absolutt å anbefale å dobbeltsjekke reservasjon for returen fra Lukla. Ledige plasser på flyet til Katmandu er vanskelig i finne i høysesongen.
La Isla de las Calmas
«La Isla de las Calmas» opus 21 (norsk: «Stillhetens øy») er et ènsatsig orkesterverk av Fartein Valen og det åttende av i alt ni slike stykker han skrev. Verket ble komponert i 1934 og hentet sin inspirasjon fra Valens opphold på Mallorca vinteren 1932/33.
Besetning
Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 1 valthorn og strykere.
En typisk framføring varer omtrent 6 minutter. Verket er tilegnet Ellen Sandvik og er utgitt av Harald Lyche & Co. Musikkforlag.
Bakgrunn
«La Isla de las Calmas» er ifølge notemanuskriptene komponert i Valevåg mellom 25. juni og 25. august 1934. Valen oppholdt seg vinteren 1932/33 på Mallorca, et opphold som var både lykkelig og svært produktivt for ham. Orkesterverkene «Cantico di Ringraziamento», «Nenia», «An die Hoffnung» og store deler av «Epithalamion» ble skrevet på øyen. Dessuten ga oppholdet ham inspirasjonen til ytterligere to ènsatsige orkesterverk: «Kirkegården ved havet» og «La Isla de las Calmas».
Impulsene til «La Isla de las Calmas» fikk Valen da han sto på skipsdekket på vei hjem fra Mallorca om ettermiddagen den 24. mai 1933. Da skipet var kommet et godt stykke fra land ble en mengde hvite brevduer sluppet fri. Duene kretset først over skipet før de satte kursen inn mot katedralen i Palma. Synet av de hvite fuglene mot den blå himmelen, av Palma innhyllet i tåkedis og av det duvende havet skapte en eiendommelig stemning. Trolig ble Valen også minnet om Keats’ dikt «To hope» med strofen «Lyft din sylvveng yver panna mi».
Selve tittelen på verket, La Isla de las Calmas (norsk: Stillhetens øy), lånte Valen fra en roman av maleren og forfatteren Santiago Rusiñol (1861–1931) fra 1922, som hentet sin handling fra Mallorca.
«La Isla de las Calmas» ble urfremført den 6. mars 1949 av Filharmonisk Selskaps Orkester ledet av Odd Grüner-Hegge. Konserten besto av et helnorsk program. I tillegg til «La Isla de la Calmas» ble Harald Heides Symphonie romantique og Eyvind Alnæs’ Klaverkonsert i D-dur framført.
Se også
Valens øvrige énsatsige orkesterstykker:
Innspillinger
Filharmonisk Selskaps Orkester / Øivin Fjeldstad (dirigent) (innspilt 1945) Filharmonisk Selskaps Orkester / Miltiades Caridis (dirigent) (innspilt 6-9/1971) Stavanger Symfoniorkester / Christian Eggen (dirigent) (innspilt 5-6/2007)
RS 14 «Stavanger»
RS 14 «Stavanger» er en redningsskøyte (RS) som ble bygget og konstruert av Colin Archer i 1901, som den 14. i serien på 36 av redningsskøytene kun med seil som fremdriftsmiddel. «Stavanger» er bygget etter Archer redningsskøyteversjon tegning nr. 2 kalt Svolvær-typen etter RS 12 «Svolvær» som var den første av denne serien. «Stavanger» fikk mange forbedringer fra de foregående skøytene, bl.a. større jernkjøl, selvlensende cockpit og en mer praktisk innredning. Denne innredningsløsningen ble videreført på alle de senere skøytene og noen av de eldre ombygd.
«Stavanger» tjente Redningsselskapet i 37 år, fram til 1938, hele tiden kun med seil og en av de siste i tjeneste uten motor. Vinteren 1938/39 var den reservefartøy og i 1939 ble den lagt ut for salg.
I 2018 ble RS 14 «Stavanger» forsidemotiv på 500-kronersseddelen i den nye seddelserien som ble innført fra 2017.
Historie som redningsskøyte
«Stavanger» ble stasjonert i Titran på Frøya på Nordvestlandet utenfor Kristiansund i etterkant av at 140 fiskere døde i løpet av ett døgn i et forferdelig uvær som har blitt kalt Titran-ulykken. Tragedien inntraff natt til 14. oktober 1899 som en følge av et uvær som kom overraskende på fiskerne mens de var ute på fiskebanken. Stormen var varslet, men varselet var bare kjent på større steder som hadde telegraf eller telefon. Samme døgnet skjedde også Røværulykken med 30 omkomne.
I 1928 fikk "Stavanger" radiomottaker som en av de første skøytene. Det var flere 10-år før det ble vanlig med radio i de tusen hjem. Den kunne da ta imot værvarsler og heiste stormsignaler for å varsle fiskerne i havnen slik at de ikke dro ut når uvær eller storm var i anmarsj. Var RS ute på feltet, seilte de rundt og ba fiskerne komme seg til land i god til.
«Stavanger» hadde også stasjon på de andre fiskeværene i området opp til Halten fyr og Stokksund.
Totalt assisterte «Stavanger» 3010 båter og skip, mange fra totalforlis. 53 mann er ført opp som reddet fra den sikre død, men mange flere hadde omkommet hadde de ikke fått assistanse på et tidlig tidspunkt. I tillegg ble mange innslept under vanlige forhold som ren service til slitne fiskere; RS hadde jo ikke annet å gjøre siden de var med ut på fiskefeltet hver dag.
Lystbåt
I 1939 ble «Stavanger» kjøpt av tannlege Jul. (Julius) Nielsen i Oslo for bruk til langturseiling. Jul. Nielsen var allerede erfaren seiler med turer over Nordsjøen, men ville nå på lengre turer. I 1949 seilte han og sin nye kjæreste Lillerut Bryn Hemsen til Karibien som en av de første norske lystbåtene dit. I 1958 gikk turen til Middelhavet hvor dessverre Jul. Nielsen omkom i et forlis som mannskap på en engelsk lystbåt. Lillerut beholdt skøyta ble en legende som kvinnelig skipper på en så stor båt. Sønnen Jeppe jul Nielsen overtok båten og dro også på langturer, bl.a. også til Karibien i 1987.
Museumsfartøy på land
I 1997 ønsket Redningsselskapet og etablere et RS-museum med en redningsskøyte i hus som et referanseeksemplar for selskapets tidlige historie. «Stavanger» var i svært original stand med endringer kun der motoren var, satt inn av Jul. Nielsen i 1946. Skøyta var i god stand og motoren ble tatt ut og båten helt tilbakeført som seilende RS. Dette ble utført med støtte fra riksantikvaren av brødrene Raahauge som da drev Moen slipp og båtbyggeri i Risør.
Redningsselskapets museumsplaner viste seg vanskelig å få realisert, både med lokalisering og finansiering. I mellomtiden fra 2002 til 2009 ble skøyta seilt av redningsselskapet på korte sommertokt med Johan Petersen som skipper for å vise en seilende RS uten motor. I 2009 ble det laget film av NRK da båten ble seilt fra Lofoten til Norsk Maritimt Museum på Bygdøy da planen da var å ha båten på museum der. Høsten 2011 ble båten løftet på land på Bygdøy for kontrollert uttørking som forberedelse til å settes i hus, men i 2015 ga Redningsselskapet opp planene og skøyta gitt tilbake til Jeppe Jul Nielsen i Risør.
I 2018 ble båten overdratt til Stiftelsen Tollerodden i Larvik med plan om å etablere et Colin Archer-senter der Archer hadde sitt båtbyggeri. I 2019 ble båten fraktet til Tollerodden og satt i telt mens CA-senteret planlegges og bygges.
Passiva
Passiva (entallsform: passivum; engelsk: liability) er et regnskapsmessig uttrykk for regnskapsposter som inngår på kreditsiden i balanserapporten, det vil si egenkapital- og gjeldsposter, i et foretak. Passivasiden ligger til høyre i balanserapporten, mens motsatsen aktiva ligger til venstre.