cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Håkon
Utbredelse
Navnet Håkon ble igjen populært i Norge fra 1905, kanskje på grunn av kong Haakon VII, og utover til 1920-tallet og igjen i 1990-årene. Formen Haakon var populær i samme perioder, men i mindre grad. Håkon har tradisjonelt vært mest utbredt på Østlandet.
Håkon og andre former av navnet har navnedag i flere land i Norden:
Håkon er i dag et vanlig navn i Norge. Håkan er vanlig i Sverige og Hákon på Island. På Færøyene er både Hakun og Hákun populære. Hakan og Hakki er vanlige i Tyrkia, siden de er egne tyrkiske navn i tillegg til å være sjeldne svenske og danske former av Håkon.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Helge Haugen (1982)
Helge Haugen (født 15. februar 1982) er en norsk fotballspiller som spilte for Sogndal.
Haugen spilte for det meste på reservelaget til Brann i sin første sesong i klubben, og det var ofte på en uvant midtstopperplass. Han hadde bare sporadiske innhopp i eliteserien. Han ble derfor fristilt av klubben foran 2003-sesongen, men for å avvente en eventuell juridisk behandling av hvordan saken skulle løses, fortsatte Haugen å trene med Brann.
I mellomtiden skiftet Brann trener fra Teitur Þórðarson til Mons Ivar Mjelde, som valgte å gjøre om på avgjørelsen om å slippe Haugen. Etter en dårlig sesongstart for Brann, måtte Mjelde gjøre flere grep for at klubben skulle klatre opp fra bunnsjiktet. Raymond Kvisvik ble hentet fra Austria Wien, Cato Guntveit og Robbie Winters ble kvitt sine skadeproblemer, samtidig som han valgte å sette den kreative Seyi Olofinjana sammen med den løpssterke Haugen sentralt på midtbanen. Det førte til at Brann gjorde en meget sterk høstsesong, og klubben hadde små problemer med å holde plassen i eliteserien.
I 2004 fortsatte Haugen å spille godt på Branns midtbane. Olofinjana ble midtveis i sesongen erstattet av østerrikske Paul Scharner og skotske Charlie Miller, men Haugen fortsatte likevel å være førstevalg på midtbanen. Han sendte blant annet Brann til semifinalen i cupen. Brann ble samme sesong cupmestere.
Vinteren 2005 brakk Haugen foten. Det ødela hele sesongoppkjøringen. Samtidig hadde klubben hentet landslagskaptein Martin Andresen. Derfor var innhoppene bare sporadiske i vårsesongen. Det var først i løpet av høstsesongen Haugen klarte å etablere seg på laget, mye på grunn av Branns skadeproblemer. Ifølge fotballekspertene klarte han ikke å nå opp på samme nivå som sesongen før.
Helge Haugen har landskamper på alle aldersbestemte nivå, men bare én U21-landskamp. Før han kom til Brann spilte han for Åsane. Som tenåring var han også en av Norges mest talentfulle orienteringsløpere.
Nanhai Chao
Nanhai Chao (tradisjonell kinesisk: 南海潮, forenklet kinesisk: 南海潮, pinyin: Nánhǎi cháo, jyutping: Naam4 Hoi2 Chiu4; «Sør[Kina]havets tidevann») er en kantonesisk sang særlig populær blant utvandrede kinesere. Melodien er basert på folkesanger blant båtfolket i Perleflodens delta og kystene rundt.
Cormac McCarthy
Cormac McCarthy (fødenavn Charles Joseph McCarthy jr., født 20. juli 1933 i Providence i Rhode Island, død 13. juni 2023 i Santa Fe i New Mexico) var en amerikansk forfatter. Han skrev til sammen tolv romaner, blant annet Veien fra 2007, som han mottok Pulitzerprisen for og som i 2008 ble filmatisert, og Alle de vakre hestene (1992) og Ikke et land for gamle menn (2005), som ble filmatisert i henholdsvis 2000 og 2007. Hans litterære sjangre var Westerns og postapokalyptisk fiksjon, hans voldsskildringer sterke og skånselsløse, og skrivestilen særegen blant annet ved sparsom tegnsetting.
Litteraturkritikeren Harold Bloom nevner McCarthy, ved siden av Thomas Pynchon, Don DeLillo og Philip Roth, som en av samtidens fire store amerikanske forfattere. McCarthy sammenlignes ofte med William Faulkner og Herman Melville.
Bakgrunn
Charles Joseph McCarthy jr. var sønn av den fremgangsrike advokaten Charles Joseph senior og hans hustru Gladys Christina neé McGrail, og det tredje av seks barn. Familien var irsk katolsk. Familien flyttet fra Rhode Island til Knoxville i Tennessee i 1937, der faren var advokat for det statseide kraftselskapet Tennessee Valley Authority.
I 1951 begynte han på University of Tennessee, men to år senere vervet han seg til United States Air Force, hvor han ble i fire år, hvorav to i Alaska, hvor han også var programvert for et radioprogram.
Tidlig forfatterkarriere
I 1957, tilbake i Tennessee, gjenopptok han collegestudiene, og skrev to noveller (Wake for Susan og A Drowning Incident) publisert i en studentavis (The Phoenix), som hver ga ham en Ingram-Merril Award, i 1959 og i 1960.
På universitetet i Tennessee traff han medstudenten Lee Holleman. De giftet seg i 1961, og fikk en sønn sammen i 1962. Da hadde Cormac McCarthy forlatt universitetet uten eksamen, og ekteparet hadde flyttet til et falleferdig hus i Sevier County i Tennessee, der de hverken hadde vann eller strøm. Selv om Lee hadde hendene fulle med å ta seg av den lille sønnen, skal Cormac McCarthy ha bedt henne om å ta seg jobb slik at han kunne konsentrere seg om skrivingen. Dette skal ha ført til at hun forlot ham; hun tok med seg sønnen og flyttet til Wyoming, der hun søkte om skilsmisse og fikk sin første lærerjobb. Senere skulle hun fullføre mastergraden sin og bli engelsklærer og lyriker.
Etter et nytt stipend, denne gangen fra Rockefeller Foundation, kunne han foreta ytterligere reiser, nå til Sør-Europa. Han stoppet på øya Ibiza, hvor han fullførte sin andre roman, Outer Dark, og ble fortrolig med det spanske språk, før han returnerte til USA i 1968. I 1969 flyttet han til en småby i Blount County i Tennessee, til Louisville i fjellene øst i delstaten, hvor han kjøpte en låve og skrev Son of God, som ble utgitt i 1973. I 1976 skilte han seg også fra Anne De Lisle og flyttet til El Paso i Texas. I 1979 publiserte han Suttree, av noen kritikere ansett for å være McCarthys sanne mesterverk. I 1985 publiserte han Blood Meridian, definert av litteraturkritikeren Harold Bloom som «den definitive western».
Londons kollektivsone 1
Londons kollektivsone 1 (Travelcard Zone 1) er den sentrale sonen i den geografiske inndelingen av Londons kollektivsystem. Stor-London er delt inn i seks slike soner, der son 2-6 ligger som ringer rundt den sentrale sone 1. Sonesystemet omfatter både undergrunnsbanen og Docklands Light Railway, og tog. Bussreiser omfattes ikke av sonesystemet, men har en fastpris for hver reise.
Grensen for sone 1 er tilnærmet lik ruten til Circle-linjen. Den dekker dermed West End, Holborn, Kensington, Paddington og City of London. De fleste stasjonene ligger nærmere hverandre enn det som er tilfelle i sonene som ligger lenger ut fra sentrum; for eksempel er det bare omkring 200 meter mellom Leicester Square undergrunnsstasjon og Covent Garden undergrunnsstasjon.
Sonen dekker de fleste viktige turistattraksjoner, og mange tilreisende beveger seg derfor nesten utelukkende innenfor sone 1.
Prisen for en reise innenfor sone 1 er pr. 2006 3,00 pund for papirbilletter og 1,50 pund for innehavere av reisekortet Oyster.
Cormac McCarthy
Suksess og berømmelse
Fra 1992 til 1998 arbeidet han med den såkalte Border-trilogien, beståeende av romanene Wild Horses, Beyond the Border og City of the Plain, sentrert om de to cowboyene John Grady Cole og Billy Parham. I 2005 ble thrilleren No Country for Old Men utgitt, som takket være filmatiseringen u 2007 ved Coen-brødrene, med skuespillerne Tommy Lee Jones, Josh Brolin og Javier Bardem i hovedrollene, gjorde McCarthy kjent for et bredere publikum, spesielt utenfor USA.
Santa Fe Institute
McCarthy bodde i Tesuque ved Santa Fe i New Mexico, sammen med sin neste hustru, Jennifer Winkley og deres sønn. Han var veldig aktiv i lokalsamfunnet Santa Fe og spesielt i «Santa Fe Institute», grunnlagt av hans venn fysikeren Murray Gell-Mann. Han var likevel ikke involvert i den litterære verden eller på den sosiale scene slik man kanskje kunne forventet av en forfatter av stor berømmelse. I denne forstand ble han innordnet som en av «de usynlige» (som for eksempel J. D. Salinger og Thomas Pynchon). Harold Bloom hevdet at McCarthy var en av «Magnificent Four» dalevende forfattere av moderne Stars & Stripes-fiksjon; de andre regnet han å være Thomas Pynchon, Don DeLillo og Philip Roth.
I 2008 ble McCarthy overrakt PEN/Saul Bellow Award for Achievement in American Fiction. I 2009 ble det hans Olivetti Letter 32, som kostet Cormac McCarthy 50 dollar i 1963, auksjonert bort for 254.500 dollar, og beløpet i sin helhet donert gjennom Sante Fe Institute til veldedighet. McCarthy fikk så en identisk modell i gave fra sin venn John Miller for $11 pluss $19,95 i frakt.
Etter et opphold på seksten år utgav Cormac McCarthy i 2022 to siste romaner, The Passenger (publisert 25. oktober) og Stella Maris (5. desember). Noen anmeldere fant dem særlig interessante på grunn at den rolle troen spiller i dem (Alexander Riley, Matthew Boudway, Jacob Lupfer ).
Død
Cormac McCarthy døde i sitt hjem i Santa Fe den 13. juni 2023, i en alder av 89 år. Stephen King sa at McCarthy var «kanskje den aller største amerikanske romanforfatter i min tid. … Han var mett av dage og etterlot seg en flott livsverk, men jeg sørger likevel over hans bortgang.»
Romaner
Når ikke annet er oppgitt er de norske oversettelsene ved Knut Ofstad. Han ble tildelt Norsk Oversetterforenings Bastianpris 2010 for arbeidet med Blodmeridianen.
Hardanger Handbak Klubb
Hardanger Handbak Klubb (HHK) er en håndbak klubb i Granvin. Klubben ble stiftet i 2016, og har treningslokaler i Granvin og Odda.
Resultater
Klubben har de senere årene prestert bra i konkurranser i Norge og internasjonalt. Flere utøvere i junior klassen tok i 2022 både NM og EM gull.
VM:
Adelina Bustihan tok VM sølv i 2022 i Tyrkia:
EM:
Flere junior utøvere tok medaljer i EM i 2022 i Romania:
Hardanger Open
Hardanger Handbak Klubb arranger årlig Hardanger Open som en del av Norgecupen i håndbak.
Svovel
Svovel er et grunnstoff med kjemisk symbol S og atomnummer 16.
Historie
Eksistensen av svovel har vært kjent i Europa siden oldtiden. I bibelske skrifter ble lukten av svovel gitt som en beskrivelse av lukten i helvete. Forestillingen om at helvete var et sted med ild, lava og svovel har gitt opphav til begrepet svovelpredikant.
I Kina var stoffet kjent i det 6. århundre f.Kr.. Kineserne kalte svovels naturlige form shiliuhuang. I det 3. århundre oppdaget de at svovel kunne utvinnes fra svovelkis, og selv om interessen for brennbarheten var stor, var det til å begynne med anvendt til medisinske formål. I Song-dynastiet i 1044 ble forskjellige oppskrifter for svartkrutt beskrevet. Blandingen var av kaliumnitrat (KNO3), karbon og svovel. Tidlige alkymister ga svovel et eget symbol som var en triangel oppå et kors.
I 1777 overbeviste Antoine Lavoisier vitenskapsmiljøet at svovel var et grunnstoff og ikke en kjemisk forbindelse.
Det engelske navnet sulfur eller sulphur (gammel skrivemåte) er avledet av det latinske ordet sulpur, mens det norske ordet kommer fra tysk schwefel.
Egenskaper
Ved romtemperatur er svovel et sitrongult fast stoff. Rent svovel har bare en svak duft, ikke ulikt lukten fra fyrstikker. Mange forbinder svovel med lukten av råtne egg, men denne lukten kommer av gassen hydrogensulfid (H2S) og andre organiske svovelforbindelser, og ikke fra rent svovel. Svovel brenner med en blå flamme og avgir svoveldioksid som et resultat av forbrenningen.
Svovel er ikke løselig i vann. Det former imidlertid lett forbindelser med alle andre grunnstoff unntatt edelgassene. En spesiell egenskap ved svovel er at i flytende form øker viskositeten ved temperaturer over 200 °C på grunn av dannelsen av polymerer.
Svovel er viktig for levende organismer og forekommer i blant annet aminosyrer og enzymer.
Isotoper
CAS-nummer: 7704-34-9
Forekomst
Svovel i ren form kan finnes ved varme kilder og vulkanske regioner i mange deler av verden. Gruvedrift etter slike forekomster skjer i Indonesia, Chile, Japan og Sicilia i Italia.
Betydelige svovelforekomster finnes også i mineralsk form, og er antatt å være et resultat av anaerobe bakterier, spesielt i gips. Kommersiell utvinning fra slike forekomstene skjer i USA, Polen, Russland, Turkmenistan og Ukraina.
Andre mineraler som inneholder svovel er sinober (kvikksølvsulfid), svovelkis (jernsulfid), blyglans (blysulfid), sinkblende (sinksulfid) og stibnitt (antimonsulfid).
Anvendelse
Svovel er en bra bakteriedreper. Derfor fungerer det bra som infeksjonshindring i sår etc. Det brukes også i fremstilling av svartkrutt.
Liechtenstein under Vinter-OL 1980
Liechtenstein under Vinter-OL 1980. Sju sportsutøvere, fire menn og tre kvinner, fra Liechtenstein deltok i to sporter, aking og alpint under Vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA. Liechtenstein, som deltok for niende gang i et vinter-OL, vant for første gang gull i et vinter-OL. Hanni Wenzel ble olympisk mester i både slalåm og storslalåm, i tillegg tok hun sølv i utfor. Hennes bror Andreas Wenzel vant sølv i storslalåm. Liechtenstein ble dermed sjette beste nasjon med to gull- og to sølvmedaljer.
Maurice Duverger
Maurice Duverger (født 5. juni 1917 i Angoulême, død 17. desember 2014 i Paris) var en fransk jurist og statsviter.
Bakgrunn
Duverger studerte juss ved Universitetet i Bordeaux der han fordypet seg i offentlig rett og tok eksamen i 1937. I 1941 avla han juridisk doktorgrad på en avhandling med tittelen L’affectation des immeubles domaniaux aux services publics.
Statsvitenskapelige bidrag
Duverger startet sin karriere som jurist, først i Poitiers i årene 1942–1943, deretter som professor ved Universitetet i Bordeaux fram til 1955. I økende grad ble Duverger engasjert i statsvitenskapelige problemstillinger og han skulle bli en pioner i etableringen av statsvitenskap som egen disiplin i Frankrike.
Tidlig i sin akademiske karriere arbeidet Duverger mest med offentlige finanser og offentligrettslige problemstillinger. Etter den annen verdenskrig fordypet han seg også i statsrettslige spørsmål og analyser av Frankrikes politiske institusjoner. Boken Droit constitutionnel et institutions politiques ble et standardverk der bindet som omhandlet Frankrikes politiske system kom i hele 21 utgaver. Tyngdepunktet i hans forskning skiftet etter hvert i retning statsvitenskap der Duverger var særlig opptatt av institusjoner, regimer og politiske partier. I 1948 kom boken Les régimes politiques og i Les partis politiques. Duvergers arbeider ble også oversatt fra fransk til andre språk, og fikk derigjennom internasjonal utbredelse, noe som var svært uvanlig for franske samfunnsvitere av hans generasjon. Arbeidet om politiske partier ble stående som en klassiker og fikk internasjonal utbredelse, ikke minst gjennom oversettelsen til engelsk som kom i 1954, da med tittelen Political Parties, their Organization and Activity in the Modern State. Andre arbeider omfatter Méthodes des sciences sociales (1961), Introduction à la politique (1964), Sociologie politique (1966), La démocratie sans le peuple (1967), Janus, les deux faces de l’Occident (1972), La monarchie républicaine (1974), alle verker som ble oversatt til andre språk.
I sitt statsvitenskapelige arbeid har Duverger særlig beskjeftiget seg med utviklingen av politiske systemer og variasjonen i politiske institusjoner landene imellom, basert på empiriske heller enn normative studier. Han har derigjennom vært en sentral bidragsyter til feltet sammenlignende politikk. Undersøkelser av presidentembetet i Frankrike under den femte republikk ledet Duverger til å skape betegnelsen semipresidentsystem.
Det mest berømte bidraget Duverger har gitt statsvitenskapen stammer fra en studie av sammenhengen mellom valgsystemer og partisystemer, publisert i L'Influence des systèmes électoraux sur la vie politique i 1950, der han observerte en samvariasjon mellom valgystsemer som opererer med fletallsvalg i enmannskretser og topartisystem. Hypotesen om at "en ordning med simpelt flertall i én valgomgang tenderer mot utviklingen av et to-partisystem" har fått betegnelsen Duvergers lov.
Ved siden av sitt akademiske virke var Duverger også en aktiv spaltist i aviser som Le Monde, Nouvel Observateur og L’Express, og også i utenlandske aviser som Corriere della Sera, la Repubblica og El País.
Duverger har mottatt en rekke priser og utmerkelser for sitt arbeid. Han ble i 1962 medlem av American Academy of Arts and Sciences, et vitnemål om hans betydning og innflytelse i amerikansk statsvitenskap. Duverger er videre utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Athen, Universitat Autonoma de Barcelona, Universitetet i Genève, Universitetet i Milano,  Karlsuniversitetet i Praha, Rutgersuniversitetet, Universitetet i Siena, Universitetet i Sofia og  Universitetet i Warszawa.
Politisk engasjement
Duvergers politiske engasjement, da særlig i unge år og under okkupasjonen av Frankrike under den andre verdenskrig, har vært gjenstand for kontroverser. I årene før krigen var Duverger tilknyttet den ytre høyresiden, blant annet i Jeunesses Patriotes. Han gikk i 1936 med i det fascistiske Parti Populaire français, men la politisk aktivitet til side etter et par år. På grunnlag av sine holdninger og skrifter under krigen er Duverger anklaget for å ha støttet Vichy-regimet og for å ha stilt seg positiv til dets antisemittiske lovgivning.
Nier Reincarnation
Nier Reincarnation er et videorollespill fra 2021 til iOS og Android. Det er satt til samme univers som Nier og Nier: Automata.
Historien er lagt til et område kalt «The Cage» og spilleren må navigere seg rundt i selskap av spøkelseslignende følgesvenner. Man kan gå inn i statuer kalt Scarecrows for å gjenoppleve minner som utspiller seg som historiebok-lignende fortellinger. I disse minnene, kalt Weapon Stories, opplever spillere forskjellige minner og kan forsøke å rette opp feil i disse minnene. Kamper man havner i utspiller seg i sanntid, inni disse minnene.
Nøstvet
Nøstvet er navnet på en gård i Ås i Akershus i Viken fylke som ga navn til nøstvetøksen, et redskap brukt i jeger- og fangstkulturen fra den eldre steinalderen (mesolitikum) i Norge. Ved gården ble det funnet rundt 300 nøstvetøkser. Denne øksetypen har i sin tur gitt sitt navn til det som oppfattes som en fase eller et såkalt kulturkompleks i steinalderen, nøstvetkulturen. Den første forskeren som postulerte at det her var snakk om en egen fase, var Andreas M. Hansen i 1904.
I dag er Nøstvet gård nedlagt, men stedet er skiltet, like vest for Vinterbro-senteret i Ås kommune. Selve steinalderboplassen lå egentlig på Sjøskogen, en husmannsplass under Nøstvet.
Nøstvetkulturens mest kjente minne er helleristningen av en elg ved Ekeberg i Oslo, gjenoppdaget i 1915. Bare ti helleristninger er kjent fra den tiden, og alle viser elger med et inntegnet labyrintmønster over kroppen.
Machaerotidae
Machaerotidae er en gruppe av insekter som danner en familie blant plantesugerne i gruppen skumsikader (Cercopoidea). De finnes bare i tropene i den gamle verden og utmerker seg særlig med at nymfene lever i rør av kalk og proteiner som er snodd rundt greiner av vertsplantene.
Utseende
Middelsstore, tettbygde, hvelvede sikader. Underfamilien Enderleiniinae ligner på medlemmene i familien Cercopidae, men er noe høyere hvelvet, mens Machaerotinae ofte har tornlignende utvekster på scutellum og ligner sterkt på hornsikader (Membracidae). Kroppen er glatt uten påfallende hår, men med tydelig punktering. På farge er de grønne, brunlige eller mørke, noen arter er påfallende tofargede med lysgrønt hode og pronotum og mørkbrun bakkropp og vinger. Hodet er stort, bredt og avrundet, fasettøynene er store og stikker ikke ut fra hodets omriss, antennene ganske små og korte. Forvingene er membranøse med en tynnere ytterkant, gjennomsiktige med et markert årenett, som oftest fargede. De holdes taklagt over kroppen. Beina er korte og kraftige, bakbeina utviklet for hopping.
Levevis
Nymfene lever av sevje som de suger fra ulike busker og løvtrær. Nymfen holder til inne i et karakteristisk rør som den har skilt ut, som er mer eller mindre snodd rundt en kvist av næringsplanten. Man har regnet med at dette harde røret besto av minst 75 % kalk, men nyere undersøkelser tyder på at mesteparten av innholdet er organiske stoffer som blir harde i kontakt med luften. Røret er fylt av et klart sekret, men dette er ikke pisket til skum som hos andre skumsikader. Sekretet blir utsondret i sammenheng med nymfens hudskifter. Machaerotidae er stort sett ikke regnet som betydelige skadedyr, men noen arter kan spre virus til busker og trær. Dette har vært et problem ved dyrking av kryddernellik på Sumatra.
Utbredelse
Denne familien har sitt tyngdepunkt i Australia og Indonesia, men den finnes også på Filippinene, i Kina, Japan, India og i Afrika.
Systematisk inndeling / utvalgte slekter
Tradisjonelt bestod overfamilien Cercopoidea av bare én familie (Cercopidae). Men denne er blitt splittet til flere grupper (familier) og består idag, foruten de «store skumsikadene» (Aphrophoridae), av «små skumsikader» (Cercopidae), Machaerotidae og Clastopteridae. Machaerotidae blir delt inn i ca. 30 slekter.
Tyrolean Airways
Tyrolean Airways var et flyselskap fra Østerrike med sitt hovedkontor i Innsbruck. Det var et datterselskap av Austrian Airlines, og var medlem av Star Alliance. Selskapet brukte Austrian Arrows som navn i Austrian-konsernet. Flyselskapets hovedbase var i Innsbruck, men hadde også en større base på Wien internasjonale lufthavn.
Selskapet ble fusjonert med morselskapet, Austrian Airlines og opphørte 31. mars 2015 som selvstendig selskap.
Molihua
«Molihua» eller «Mo Li Hua» (kinesisk: 茉莉花, pinyin: Mòlìhuā el. Mòlihuā, «Sjasminblomst») er en populær kinesisk folkesang. Over tid har den fått variasjoner både i tekst og melodi, og er populær både innen og utenfor Kina.
Den ble til under Qianlong-keiserens tid i Qing-dynastiet. Det er flere regionale versjoner av sangen; de to mest kjente er fra provinsene Jiangsu og Zhejiang.
Én versjon av sangen beskriver skikken å skjenke sjasminblomster, noe som er vanlig rundt Yangtzeflodens utløp. En annen og lengre versjon beskriver frykten for å plukke sjasminblomster. Sangen er blitt spilt til gamle klingende metallbjeller (bianzhong) og moderne jadeklokker. Den går i den femtoneskala som var blitt populær i Kina og i store deler av Asia. Melodien er av xiaodiao-type («korte toner»), populær i kinesiske byområder. I 1804 mente den britiske diplomaten sir John Barrow at melodien måtte være en av de mest populære i Kina.
Tradisjonell kinesisk
好一朵美麗的茉莉花
芬芳美麗滿枝椏
又香又白人人誇
讓我來將你摘下
送給別人家
茉莉花呀茉莉花
Forenklet kinesisk
好一朵美丽的茉莉花
芬芳美丽满枝桠
又香又白人人夸
送给别人家
Hanyu Pinyin
hǎo yī duǒ mĕi lì de mò li huā
hăo yī duŏ mĕi lì de mò li huā
fēn fāng měi lì mǎn zhī yā
yòu xiāng yòu bái rén rén kuā
ràng wǒ lái jiāng nǐ zhāi xià
sòng gěi bié rén jiā
mò li huā ya mò li huā
Mo Li Hua (oversettelse)
What a beautiful jasmine flower
Sweet-smelling, beautiful, stems full of buds
Keith Boak
Keith Boak er en britisk regissør som har jobbet på flere populære dramaserier i 1990- og 2000-årene. Hans karriere begynte i 1991 da han regisserte The Return of Neville Dedd for serien Def II på BBC Two.
Molihua
Mo Li Hua (oversettelse)
Fragrant and white, everyone praises
Keith Boak
Siden da har han regissert episoder av dramaserier for alle de største britiske TV-stasjonene, inkludert politiserier som BBCs Out of the Blue (1995), City Central (1998) og Mersey Beat (2001). Han har også regissert episoder av sykehusserier som Sjukehuset i Aidensfield (ITV, 2003) og Holby City (BBC One, 2004).
Molihua
Mo Li Hua (oversettelse)
Let me pluck you down
Give to someone's family
Keith Boak
Fra og med 2004 begynte han også å regissere prosjekter med høyere budsjett, som Channel 4s drama NY-LON, som ble delvis filmet i New York, og Doctor Who (2005). I 2006 regisserte han episoder av BBC Ones dramaserier Hotel Babylon.
Molihua
Mo Li Hua (oversettelse)
Jasmine flower, oh jasmine flower
Poetisk oversettelse
Flower of jasmine, so fair!
Budding and blooming here and there,
Pure and fragrant all declare.
Your sweetness for all to share.
Jasmine fair, oh jasmine fair.
Blandingsversjon
Hǎo yī duǒ měi lì di mò li huā
Fragrant flowers filled the air,
Beautiful blossoms everywhere
Choose a blossom white and pure
Mò li huā, yā, mò li huā.
P.G.J.M.D. Bulfin
Patrick George John Mary Davies Bulfin (født 11. november 1904, død ?) var en britisk hæroffiser, som kjempet under andre verdenskrig. Han utmerket seg i strid flere ganger og ble hedret med det norske Krigskorset for sin innsats i Norge i 1940.
Bulfin hadde offisersutdannelse fra Royal Military Academy i Sandhurst og begynte i 1925 tjeneste i regimentet Green Howards. Han steg i gradene og ble i 1937 kaptein.
Etter Tysklands angrep på Norge i 1940 ble Bulfin sendt til Norge, der avdelingen hans ble satt inn for å møte de tyske troppene i Gudbrandsdalen. Bulfin utmerket seg for innsatsen han utførte 26. april til 1. mai og ble for dette i norsk statsråd i London 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.
Bulfin ble i 1948 endelig forfremmet til oberstløytnant. Han ble i 1951 pensjonert fra aktiv tjeneste og avsluttet ti år senere sin tjeneste som reserveoffiser.
Allan Briggs
Allan Lindsay Briggs (født 14. februar 1873 i Bridgeport, Connecticut død 12. november 1951) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Briggs ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant armégevær lagskyting med 1687 poeng foran Storbritannia med 1602. De andre på laget var Charles Burdette, Harry Adams, John Jackson, Carl Townsend Osburn og Warren Sprout. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Briggs skjøt totalt 283 poeng som var det nest beste resultatet på det amerikanske laget.
Khotkovo
Khotkovo (russisk: Хотьково) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 60 km nordøst for Moskva og 11 km sørvest for Sergijev Posad, ved Moskva – Jaroslavl-jernbanen. Innbyggertall: 20 600 (2005 est.), 20 957 (folketelling 2002), 23 343 (folketelling 1989).
Khotkovo ble første gang nevnt i dokumenter i 1308. Den fikk bystatus i 1949. Bosetningen er best kjent som hjemstedet for et kloster grunnlagt av foreldrene til den store helgen Sergij av Radonezj. 1800-tallets kunstnersamfunn Abramtsevo ligger rundt 4 km fra Khotkovo.
Byens største industrivirksomhet er Electroizolit, som lager elektriske isolasjonsmaterialer og veveriet Gorbunoskaja.
Byen er hjemsted for Abramtsevo kunst- og industrihøyskole, og en musikkskole.
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2005
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2005 ble arrangert i São Bernardo do Campo i Brasil i 2005.
Klor
Klor er et grunnstoff med kjemisk symbol Cl (av gresk chloros) og atomnummer 17.
Historie
Klor ble første gang isolert i 1774 av den svenske kjemikeren Carl Wilhelm Scheele ved å la mangandioksid (MnO2) reagere med saltsyre (HCl). Han var overbevist om at han hadde funnet en oksygen-forbindelse, men i 1810 slo den engelske kjemikeren Humphry Davy fast at det dreide seg om et grunnstoff.
Davy døpte det nye grunnstoffet chlorine fra gresk χλωρός chloros som betyr gulgrønn.
Egenskaper
Klor er et halogen som vi finner i gruppe 17 i det periodiske systemet. Ved romtemperatur er rent klor en diatomisk (Cl2) gul-grønn gass. Den er to og en halv ganger så tung som luft, har en intens ubehagelig kvelende lukt og er giftig. Klor inngår lett kjemiske forbindelser med alle andre grunnstoff bortsett fra O2, N2 og edelgassene, men brenner ikke i luft. Det er imidlertid ikke like reaktivt som fluor. Klor løses lett opp i vann. Sammen med hydrogen – i det som kalles klorknallgass – reagerer det kraftig ved oppvarming. Ren klorgass er giftig.
Isotoper
Naturlig forekommende klor består av to stabile isotoper: 35Cl (75,77 %) og 37Cl (24,23 %). I tillegg finnes 22 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper hvorav de mest stabile er 36Cl med halveringstid 3,01 · 105 år, 39Cl med halveringstid 55,6 minutter, 38Cl med halveringstid 37,24 minutter, 34mCl med halveringstid 32 minutter og 40Cl med halveringstid 1,35 minutter. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 minutt, og de fleste kortere enn 10 sekunder.
CAS-nummer: 7782-50-5
Forekomst
Klor forekommer ikke i ren form naturlig, men finnes særlig i klorid-forbindelser, siden det er et svært reaktivt (reaksjonsvillig) grunnstoff. Som bestanddel i salter (som for eksempel natriumklorid, kaliumklorid og sinkklorid) finnes det i store mengder over hele jorden. Andelen av klor i jordskorpen er omtrent 0,05 %. Det finnes over 2 400 kjente naturlige klorforbindelser.
Fremstilling av klor foregår ved elektrolyse av natriumklorid eller kaliumklorid.
Anvendelse
Klor brukes i en rekke produkter, og brukes i tillegg til desinfisering av svømmebasseng og drikkevann. Klorgass har også vært brukt som stridsgass i krig.
Oakland
Oakland er en amerikansk by som ligger i delstaten California. Byen ble grunnlagt i 1852. Nord for Oakland ligger Berkeley, og vest for Oakland ligger San Francisco på den andre siden av brua San Francisco–Oakland Bay Bridge. Byen er administrasjonsby for Alameda County. I 2010 hadde den 390 724 innbyggere.
Oakland er hjemsted for det amerikanske fotball-laget Oakland Raiders, som spiller i NFL, og huser også Oikos University.
Oakland internasjonale flyplass ligger i Oakland.
Ernst Ludwig Gerber
Ernst Ludwig Gerber (1746–1819) var en tysk komponist som er mest kjent som forfatter av to musikkleksika.
I 1775 overtok Gerber posten som hofforganist i Sondershausen etter faren, Heinrich Nicolaus Gerber og viet seg til musikkhistoriske studier. I 1790 og 1792 publiserte han de to bindene i musikkleksikonet Historisch-biographisches Lexikon der Tonkünstler. Senere utvidet og forbedret han dette. I tillegg skrev han artikler for flere musikktidsskrifter.
Gerbers skrifter er av betydning som kilde for moderne musikkforsking, spesielt opplysningene om tyske komponister er detaljerte.
Renabakkene
Renabakkene er et skihoppanlegg på Rena i Åmot kommune i Innlandet. Anlegget ligger i Heienberget øst for Rena sentrum, og består av to hoppbakker med størrelse K124 (HS139) og K99 (HS111). Det har tidligere også hatt mindre bakker med størrelse K40, K25, K15. Anlegget er eid av Rena IL og ble opprinnelig bygd i 1934. Renabakkene har hatt NM flere ganger, hadde renn i den norske hoppuka på 1970-tallet og europacupen (nå kontinentalcupen) i 1983/84, men har aldri hatt verdenscuprenn.
Historie
Før Renabakkene i Heienberget ble bygd, eksisterte det flere mindre hoppbakker i kommunen. I Bergslia og Ilsåslia ble det hoppet siden før 1900. Amundstadbakken, som tillot hopp på rundt 40 meter, ble bygd i 1919. Da trestillaset og tribunene i Amundstadbakken på begynnelsen av 1930-tallet trengte utbedring, så idrettslaget seg i stedet om etter et sted å bygge en helt ny hoppbakke. Rena ILs leder Agnar Renolen fant området i Heienberget der den nye bakken skulle bygges.
Renabakken ble bygd som 90-metersbakke høsten 1934. I 1939 ble det også bygd en 60-metersbakke, som delte unnarenn med storbakken. Også en 40- og 20-metersbakke ble bygd før 2. verdenskrig. I 1949 ble en 80-metersbakke bygd mellom 60- og 90-metersbakkene. Stillaset i anlegget falt sammen vinteren 1950/51, men ble gjenoppbygd sommeren etter.
Helt nye 60- og 90-metersbakker ble bygd i perioden 1962-64, til erstatning for de gamle bakkene, som da både var blitt umoderne og led under at de lå svært trangt til. Også nye 40- og 25-metersbakker ble bygd. Rena IL ønsket å bygge en skiflygingsbakke, men fikk ikke gjennomslag for det i Norges Skiforbund. En ny storbakke ble bygd i 1971-72. Anlegget ble modernisert i 1990-92, da de to største bakkene ble utvidet fra K111 og K88 til K120 og K90.
Norges første hopp over 90 og 100 meter ble begge gjort i Renabakken. Arnholdt Kongsgård hoppet 90,5 meter 12. januar 1936, mens Asbjørn Aursand hoppet 101,5 meter 17. februar 1957.
Renabakkene var arena for NM i spesielt hopp i 1966 (både stor- og normalbakke), 1976 (storbakke), 1982 (storbakke), 1988 (storbakke), 1994 (storbakke), 1999 (storbakke), 2000 (normalbakke og lag normalbakke), og 2013 (stor-, normalbakke og laghopp normalbakke) samt ett av uttakningsrennene til OL i 1936.
Etter at anleggets internasjonale sertifikater utløp ved årsskiftet 2007/08, begynte Rena IL våren 2009 å utbygge og modernisere hoppanlegget. Stor- og normalbakken ble utbygget fra K120 (HS129) og K90 (HS100) til K124 (HS139) og K99 (HS111). De ombygde bakkene var planlagt å stå ferdig til norgeskuprenn høsten 2009, men hærverk, økonomiske problemer og flom gjorde at ombyggingen ble forsinket, og bakkene kunne gjenåpnes først til NM i november 2012. Dommertårnet ble påtent og brant ned til grunnen 4. juni 2009. Sommeren 2011 førte kraftig regnvær til at deler av bakkene raste ut, og samme år førte saksbehandlingsfeil til at idrettslaget ble ekskludert fra å søke om spillemidler til anlegget. Under arbeidet med å preparere anlegget til NM i november 2012 skled en lastebil som fraktet snø utfor kanten og veltet, og var nær ved å dra med seg tilløpet i normalbakken. Mildvær og regn truet NM-arrangementet, men bakkene ble preparert og NM-rennene gjennomført.
Bakkerekorden i storbakken er 140 meter, satt av Lars Bystøl i norgescupen 22. februar 2004. I normalbakken er anerkjent bakkerekord 116 meter, satt av Anders Bardal i NM individuelt 17. november 2012.
Internasjonale renn
Alle disse rennene gikk i storbakken. Hoppukerennet i 1980 er tatt med for fullstendighetens skyld, selv om det ikke var en del av verdenscupen, som startet opp samme sesong. Rennene i europacupen i 1983 og i kontinentalcupen fra og med 2013 er utelatt.
Prøyssisk thaler
Prøyssisk Thaler var en myntenhet som ble benyttet i kongeriket Preussen fra 1750 til 1857. Myntenheten skilte seg ut fra den nordtyske Reichsthaler ved at den inneholdt 1/14 av sølvmengden i en Kölner mark med sølv, i stedet for 1/12 av sølvmengden, og ved at den ble preget som en mynt.
Prøyssisk Thaler ble i 1857 erstattet av Vereinsthaler.
Junior Eurovision Song Contest 2015
Junior Eurovision Song Contest 2015 var den 13. utgaven av Junior Eurovision Song Contest og ble arrangert av den bulgarske kringkasteren BNT i Bulgaria. . Dette var første gang Bulgaria arrangerte konkurransen, og første gang Bulgaria arrangerte en Eurovision-konkurranse. Finalen ble arrangert 21. november 2015 i Arena Armeec i Sofia.
17 land deltok i Junior Eurovision Song Contest 2015, det høyeste antall deltakerland siden 2007, da samme antall land deltok. Australia og Irland debuterte i konkurransen. Albania og Makedonia returnerte til konkurransen, etter henholdsvis to og ett år fravær fra konkurransen. Kroatia, Kypros og Sverige valgte å trekke seg fra konkurransen.
21. oktober 2015 ble Poli Genova, Bulgarias representant i Eurovision Song Contest 2011, presentert som programleder for Junior Eurovision Song Contest 2015. Genova representerer Bulgaria igjen i Eurovision Song Contest 2016. Dette var andre år på rad at det kun var én programleder som ledet showet.
Malta vant Junior Eurovision Song Contest 2015 med sangen «Not My Soul», framført på engelsk av Destiny Chukunyere. Dette var Maltas andre seier i Junior Eurovision Song Contest, og tangerte dermed rekorden til Hviterussland og Georgia, som også har to seire. I tillegg fikk hun den høyeste poengsummen i Junior Eurovision Song Contests historie, med 185 poeng.
Deltakere
Oversikt over deltakende land og resultatet i avstemningen.
Goniacerus
Goniacerus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små (gjerne 1,5-2 millimeter), brunlige køllebiller med svært kraftige, klubbeformede antenner.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Accra
Accra er hovedstaden i Ghana. Byen har 2,291,352 innbyggere (2012) og er landets største by. Accra med omland er landets tettest befolkede område. Byen har et ekvatorialt klima med årlig middeltemperatur på over 29°C. Kjøligste måned er august med 24°C i middeltemperatur.
Accra ble grunnlagt av ga-folket på 1400-tallet som et handelssentrum for handelen med portugiserne som anla et fort der. Byen vokste opp på 1600-tallet rundt tre slavehandelsstasjoner. På 1600-tallet grunnla nederlendere Fort Crevecoeur («Hjertesorgenes festning») der Accra ligger, Ussher Town vokste opp rundt fortet. I nærheten ble Christiansborg reist av Danmark og Fort James av briter. I 1877 erstattet Accra byen Cape Coast som hovedstad for den britiske kolonien Gullkysten. Svensker, nederlendere, franskmenn, briter og dansker kom i løpet av 1600-tallet.
Etter at det hadde blitt anlagt jernbane inn i landet fra Accra, ble byen det økonomiske sentrum i kolonien, og den er fortsatt Ghanas finanssentrum. Byen ble modernisert tidlig på 1900-tallet og den ble forbundet ved jernbane med handelsbyen Kumasi inne i landet. Selv Accra har ikke noen egentlig havn. Accras viktigste havn ligger ved Tema (der det er en gunstig dypvannskai) 24 km øst for sentrum.
Da Ghana bli uavhengig i 1957 ble Accra sentrum for nasjonalistpartier og frigjøringsbevegelser i andre kolonier. Byen ble etter andre verdenskrig sentrum industrivekst i Vest-Afrika ved siden av Dakar og Lagos.
Man finner spor etter dansk-norske slavehandlere i byen. Den eldste delen av Christiansborg er bevart og er i dag et museum som er åpent for publikum i helgene, mens en nyere del brukes som kontorer av Accra kommune. I byen ligger også National Museum of Ghana og Central Library of Ghana. University of Ghana ligger i Legon, omkring 13 km nord for Accra.
Mot vest finner man fyrtårnet James Fort Lighthouse, James Fort og Ussher Fort. Begge fortene er kjent for å huse slaver før de ble sendt til Amerika. Videre innover finner man minneparken Nkrumah Memorial, til minne om den første presidenten i det frie Ghana.
Den viktigste flyplassen er Kotoka internasjonale lufthavn.
Strålingssyke
Strålingssyke er en benevnelse på de symptomer som oppstår etter en kraftig dose med ioniserende stråling (høyere enn 1000 millisievert), slik som ved en kjernekraftulykke eller når en atombombe detoneres. Syptomene skyldes en massiv ødeleggelse av celler, og de organene som har mange celler under deling rammes hardest.
Cape Coast
Cape Coast (tidl. portugisisk navn Cabo Corso) er en by i Ghana, ved Guineabukta. Den er hovedstad for Central Region. Byen ligger ca. 165 km vest for Accra
Historie
Byen ble opprinnelig grunnlagt av portugiserne på begynnelsen av 1600-tallet som en handelsstasjon. Det ble først bygget et handelsfort og byen vokste fram rundt dette fortet. Portugiserne handlet opprinnelig med Ashanti og andre folkegrupper om gull, jordbruksvarer og liknende. Senere utviklet Cape Coast seg til en av de sentrale handelsstasjonene for slavehandel. Senere ble byen overtatt av nederlenderne, som bygde ut fortet til et slott i 1637. Slottet ble bygget ut ytterligere av svenskene i 1652 og erobret av britene i 1664. Danmark-Norge kontrollerte også Cape Coast en periode. Britene brukte Cape Coast som sitt hovedsete for sine Gullkystoperasjoner, før de i 1877 gjorde Accra til hovedstad for Gullkysten. Cape Coast Castle er fremdeles bevart i byen og står nå på UNESCOs liste over verdensarven. Et annet fort fra 1820, Fort William, ligger på en høyde over byen.
Parataphes
Parataphes er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) nettrødvinger i familiegruppen rødvinger.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia (India, Myanmar).
Salvador Sobral
Salvador Sobral (født 28. desember 1989) er en portugisisk sanger som er oppvokst i Lisboa i Portugal. Han representerte Portugal i Eurovision Song Contest 2017 med sangen «Amar pelos dois» og sikret landet sin første seier i konkurransen siden debuten i 1964. Sangen er inspirert av Portugals fado.
Biografi
Sobral ble født i Lisboa, hvor han har bodd mesteparten av livet. Han har også bodd i USA og Spania.
Da han var ti år gammel deltok han i TV-programmet Bravo Bravíssimo, og som 20-åring ble han en av ti finalister i den portugisiske versjonen av Idol. Som finalist fremførte han sanger av Stevie Wonder, Leonard Cohen og Rui Veloso.
Sobral studerte psykologi ved Instituto Superior de Psicologia Aplicada i Lisboa, og flyttet i forbindelse med studiene til Mallorca, hvor han begynte å opptre i barer.
Etter psykologistudiene søkte han opptak ved en musikkskole i Barcelona, hvor han ble uteksaminert i 2014.
I 2015 deltok han i festivalene Vodafone Mexefest og EDP Cool Jazz.
I 2016 ga han ut sitt første album, Excuse Me.
Batchoy
Batchoy er en nudel suuppe laget med innmat fra svin, knust fleskesvor, kyllingkraft, oksegilet og runde nudler. Trttens opphar var distriktet La Paz i på Filippinene; retten kalles fa også gjerne La Paz Batchoy.
Øvrige familiemedlemmer i Kim Possible
Følgende er en liste over øvrige familiemedlemmer fra Disneys animerte TV-serie Kim Possible.
Besta Possible
Kims bestemor er mor til James T. Possible og har nesten de samme evnene som Kim. Hun var også agent da hun var ung, og var blant annet første kvinne som gjennomførte marinens kurs i undervannssprenging.
Første gangen vi møter Besta er hun særdeles overbeskyttende overfor Kim, nesten kvelende overbeskyttende, og var sterkt imot Kims livsstil som tenåringshelt, som hun så på som en opprørsfase. Kim trodde det skyldtes at bestemora var så gammel at hun ikke forsto seg på ungdommer. Drakken ledet dem sammen i en annen sammenheng, da han benyttet hjernekontroll som virket gjennom høreapparatene til pensjonistene i Miami. I Drakkens skjulested måtte de sloss mot hverandre, og Kim ble etterhvert klar over hva Besta faktisk var i stand til. Da ble det enklere å skjønne Bestas skepsis til heltevirksomheten; hun visste hvor farlig det kunne være, og ville ikke utsette sine barnebarn for slik risiko. Nå fikk hun imidlertid se at Kim var enda bedre skikket enn henne selv, og aksepterte dermed det hele. Hun hjalp til og med Kim på et oppdrag, i juleutgaven, da Kim måtte til Nordpolen for å hente Ron.
Fetter Larry
Larry er Kims fetter, og Rons venn. Selv om man aldri har hørt etternavnet hans, blir det antatt at hans mor er søster til James T. Possible.
Larry er den perfekte nerd. Han deltar på alt, fra Science-Fiction kongresser og rollespill til diskusjonsgrupper på nettet og videospill. Han er også medlem i en klubb med likesinnede som driver robotkamp i Middletons undergrunn. Kim har mislikt Larry siden de var små, sannsynligvis fordi de ikke har felles interesser (noe Larry tydeligvis ikke skjønner). Ron, derimot, deler flere av Larrys interesser og de kommer derfor godt overens. Det var faktisk råd fra Larry som gjorde at Ron begynte å utnytte de mystiske apekreftene sine.
Jocelyn «Joss» Possible
Joss er Kims kusine. Hun bor på familieranchen sammen med faren, Slim Possible. Joss er på mange måter lik Kim; hun er livlig, eventyrlysten og tildels guttejente.
Joss ser opp til Kim, og dette var lenge en besettelse for henne. Hun vet nesten mer om Kims oppdrag enn hun gjør selv. Kim syntes det var greit til å begynne med, men det utviklet seg i gal retning. Det viste seg at Joss ville være mer lik Kim fordi hun ikke var fornøyd med sine egne prestasjoner, og trodde hun ville føle seg bedre hvis hun kopierte Kim. Joss skjønte ikke hvor slitsom Kims livsstil er før de faktisk havnet i kamp med Drakken og Shego.
Tilslutt reddet Joss Ron, ved at hun slo av farens robothest, Gamle Tornado, som Shego hadde kontroll over. Etter dette skiftet Joss mening, og hennes nye idol ble Ron. Selv om Ron er redd for alt mulig har det aldri hindret ham i å bistå Kim på oppdragene, noe Joss oppdaget og tok lærdom av.
Slim Possible
Slim er storebroren til Dr. Possible, og dermed Kims onkel.
Slim driver familieranchen, Lazy C ranch. Den eneste gangen han og dattera har opptrådt i serien er når Possible-familien og Ron besøker ranchen. Denne gangen må Slim være med resten av familien for å nedkjempe Drakken. Drakken hadde denne gangen en plan om å gjøre alle verdens genier til idioter ved hjelp av hatter som kontrollerte hjernen innenfor.
Slim står ikke mye tilbake for broren når det gjelder tekniske evner. Han bygde sin egen flokk med cybertroniske robothester, og har et satellittovervåkningssystem som dekker ranchen og områdene rundt. Likevel sier han rett ut at lillebroren er det virkelige geniet.
Fetter Shawn
Shawn er Rons onde, syvårige fetter. Han har tydeligvis alltid vært en bråkmaker, og er en evig pine for Ron når familien samles (Ron husker stadig at Shawn helte saus i buksene hans). Han eier en kjæleiguana som visstnok skal ha forsøkt å spise Rufus ved flere anledninger. Siden Shawn bare er et barn, har Rons klager blitt oversett. Ron klarte ikke å bli kvitt ham før Kim gikk med på å være hans borddame, slik at Ron slapp å sitte ved barnebordet. Denne gangen brukte Ron også «Holdningstrimmeren» for å rette på Shawns oppførsel.
Fru Load
Wades mor har dukket opp ved enkelte anledninger. Hennes tydeligste opptreden var i morsdagsepisoden, da Wade feiret dagen på rommet sitt, med fransk ta-med mat og et hologram av en strand («Ikke rart gutten aldri forlater rommet», kommenterte hun).