cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dorothy L. Sayers
Oppbygging
I Sayers romaner og noveller er oppbyggingen nesten alltid den samme.
Fortellingen skal ta utgangspunkt i et mystisk dødsfall. Det skal være en gruppe mennesker som står den drepte nær som skal kunne være mistenkte, hatt muligheten og motiv for å drepe og skal ha hatt muligheten til å skaffe seg hjelp eller nødvendige hjelpemidler. I handlingen skal det være en detektiv enten amatørdetektiv eller politimann som på logisk vis skal oppklare mysteriet, ved å legge frem fakta som han/hun har funnet ut. Disse faktaene skal også leseren hatt sjansen til å finne ut av slik at også leseren ha den samme muligheten til å finne ut hvem som har begått mordet.
The Detection Club
I 1925 publiserte kriminalforfatter og journalist G.K. Chesterton en artikkel med tittelen How to write a Detective story. Sayers var meget begeistret for den, og hun mente at det var det meste fornuftige som var skrevet om kriminallitteratur frem til da.
En prest som også skrev krim på den tiden, pater Ronald A. Knox, sammen med forbausende mange teologer fulgte på den tiden Chesterton da han i 1929 formulerte og satt sammen krminalforfatternes «10 bud». Ett av budene formulerte at overnaturlige krefter, ukjente gifter eller uforklarige tilfeldigheter var forbudt.
Sammen med de øvrige budene var disse det teorertiske grunnlaget da de mest seriøse britiske kriminalforfatterne med Sayers i spissen dannet The Detection Club i 1929. Man kunne bare bli medlem gjennom invitasjon på grunnlag av utviste skriveferdigheter, og man måtte avlegge en ed som bygde på de «ti bud». Formålet med denne klubben var å holde kriminallitteraturen ren, og selv om klubben først og fremst er en form for selskapsklubb og ingen fagforening, er det ingen tvil om at nivået som klubben satte bidro til å høyne kvalitet på kriminallitteraturen.
Sayers var selve drivkraften i klubben, og var det så lenge hun levde. Hun var president i klubben fra 1949 til 1957.
Sayers påvirking og betydning
Selv hentet Sayers innspirasjon fra E.C. Bentley og hans mesterverk Trents siste sak (1913). Hun mente selv at denne romanen var en av kriminallitteraturens beste til da. En kan se likhetene mellom Trent og Wimsey, de er begge selvopptatte og selv om de kan ta feil en del ganger i løpet av en fortelling løser de alltid saken til slutt.
Bentley hedret også Sayers ved å parodiere hennes verk Gaudy Night (1935) med sitt eget kriminalverk Greedy Night (1939). Både Trent og Wimsey er også «gentlemen» som løser mysteriene sine ved deduksjon på samme vis som deres berømte forgjenger Sherlock Holmes.
Hennes arvtakere i dag, som har latt seg påvirke av bøkene hennes, er blant annet P.D. James med hennes inspektør ved Scotland Yard, Adam Dalgliesh som også skriver lyrikk, og den amerikanske kriminalforfatteren Elizabeth George med hennes etterforsker Thomas Lynley og hans medhjelper Barbara Havers.
Bibliografi
Brevsamlinger
Essayer og faglitteratur
Dante oversettelser
Uutgitte verker
Hillestad (Kongsberg)
Hillestad er et sted i Kongsberg kommune i Viken. Stedet ble frem til 2016 regnet som et eget tettsted. Hillestad ligger ved Heistadmoen, omtrent 10 kilometer sør for Kongsberg sentrum og 5 kilometer sørvest for tettstedet Skollenborg. Berg skole ligger i utkanten.
Troms Fotballkrets
Troms Fotballkrets er en av kretsene i Norges Fotballforbund. Den består av alle kommunene i Nord- og Midt-Troms. (Kommunene i Sør-Troms tilhører Hålogaland Fotballkrets.)
Historikk
Troms Fotballkrets ble stiftet 28. desember 1919. I 1950 ble kretsen delt i Tromsø og Omegn Fotballkrets og Ofoten og Sør-Troms Fotballkrets. Troms Innland Fotballkrets ble stiftet i 1933. Tromsø og Omegn Fotballkrets og Troms Innland Fotballkrets ble slått sammen til den nye Troms Fotballkrets 11. februar 1973.
Kretsens ledere
Ledere i Troms Fotballkrets (1973-):
4. divisjon
''For tabeller se 4. divisjon fotball for menn 2023 '' Antall lag: 12
Avdelinger: 1
Lag per avdeling: 12
Nedrykksplasser: 1-5
5. divisjon
''For tabeller se 5. divisjon fotball for menn 2023 '' Antall lag: 20
Avdelinger: 2
Lag per avdeling: 10
Opprykksplasser: 2
Nedrykksplasser: 1-5
6. divisjon
''For tabeller se 6. divisjon fotball for menn 2023 '' Antall lag: 13
Avdelinger: 2
Lag per avdeling: 6-7
Opprykksplasser: 2
Nedrykksplasser: ingen
Evgeni Krasnopolski
Evgeni Krasnopolski (født 4. oktober 1988) er en israelsk kunstløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 15 i parløp.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 15.
Sif Atladóttir
Sif Atladóttir (født 15. juli 1985 i Düsseldorf) er en islandsk fotballspiller. Atladóttir, som er frsvarsspiller, spiller for Kristianstads DFF i Damallsvenskan, samt for Islands kvinnelandslag i fotball.
Karriere som klubbspiller
Atladóttir startet karrieren som spiss, men ble senere omskolert til midtstopper. Hun startet karrieren på Island, men gikk fra Valur til tyske 1. FC Saarbrücken i forbindelse med overgangsvinduet vinteren 2009/10. Etter at Saarbrücken rykket ned, gikk hun i 2011 til svenske Kristianstads DFF.
Landslagskarriere
Atladóttir spilte sin første kamp for det islandske landslaget 7. mars 2007, da Island tapte 1–2 for Italia. Atladóttir var en del av Islands tropp til EM i 2009 og 2013.
Privat
Atladóttir er datter av Atli Eðvaldsson, tidligere landslagsspiller, kaptein og trener for Islands herrelandslag i fotball. Hun ble født i Vest-Tyskland da faren spilte profesjonell fotball for Fortuna Düsseldorf.
Atladóttirs bror, Emil Atlason, spiller for KR og Islands U21-lag, mens søsteren Sara Atladóttir har spilt for FH og Islands U17- og U19-lag. Atladóttirs onkel, Jóhannes Eðvaldsson, har spilt for Celtic.
Alyson Hannigan
Alyson Hannigan (født Allison Lee Hannigan 24. mars 1974 i Washington, D.C.) er en amerikansk skuespiller. Hun er mest kjent for rollen som Willow Rosenberg i Buffy, vampyrenes skrekk, rollen som Lily Aldrin i How I Met Your Mother og som Michelle Flaherty i de tre første American Pie filmene (American Pie, American Pie 2 og American Pie 3: Bryllupet).
Boeing E-3 Sentry
Boeing E-3 Sentry, også kjent som AWACS, er et amerikansk fly for overvåking, ildledning og elektronisk krigføring. Flyet ble utviklet under den kalde krigen. Fremdriften er med fire vinge-monterte jetmotorer. Flyet har ingen bestykning. Det kjennetegnes gjerne på den roterende radaren på flyets overside.
E-3 Sentry er produsert av Boeing, og fløy første gang operativt i april 1977.
Historie
Fra mars 1977 fikk USAF levert i alt 24 fly av varianten E-3A. Flyet, radarer og teknisk utstyr ble videreutviklet gjennom 1980-årene. NATO fikk overlevert 18 E-3A i 1982, disse er offisielt registrert i Luxembourg, som de eneste militære flyene i dette NATO-landet.
Varianten E-3B kom i juli 1984, med kraftigere radar, nyere datamaskiner, og flere operatørplasser ombord.
Varianten E-3C har enda større datakapasitet, med ytterligere operatørplasser, og sikrere samband.
Amalienborg
Amalienborg er et slottsanlegg i København og hovedresidens for den danske monarken. Anlegget består av fire nesten like paléer, som omkranser en åttekantet plass.
Slottsanlegget er et hovedverk i dansk bygningskunst og antagelig det fornemste stykke rokokkoarkitektur i Danmark.
I 1660 hadde dronning Sophie Amalie kjøpt opp en rekke eiendommer i dette ubebygde området for å føre opp et lystslott som erstatning for sin landeiendom Dronningens Enghave utenfor Vesterport som var blitt ødelagt under svenskenes beleiring av København i 1658–60. Til tross for de dårlige tidene etter svenskekrigene lyktes det dronningen å skaffe midler slik at hun kunne oppføre lystslottet Sophie Amalienborg i 1667–73. Bygningen var ikke stor; den var utformet i barokkstil som en italiensk villa, et «casino» med høy underetasje, en hovedetasje og en lav mesanin. Hovedfløyen hadde flatt tak som ble avsluttet med en balustrade. I midten var det et tårn utformet som et «Belvedere».
Dronning Sophie Amalie var svært glad i sitt nye lystslott og her døde hun i 1685. Bare 4 år senere brant det knapt 16 år gamle slottet ned. I anledning av Christian Vs 44 års fødselsdag 15. april 1689 ble det avholdt en festforestilling i et operahus, en midlertidig trebygning bygget tett opptil slottet.
Kongen var begeistret for forestillingen og han ønsket å gjenta den for offentligheten. Da den nye forestillingen ble oppført, var operahusets utsmykking med silketapeter, mose, enebærris og frukter blitt knusktørr. Ved et uhell veltet en av de 800 oljelampene slik at det tok fyr i dekorasjonen og bygningen ble antent. I tillegg vendte alle dørene innover, noe som fikk et katastrofalt utfall og 180 mennesker brant inne. Operahuset og slottet ble forvandlet til en ruin.
Nye slottsplaner
Etter brannen på Sophie Amalienborg var det bare den østre fløyen som var bevart. Den inneholdt en kirke og et stort haveanlegg utenfor. Kirken ble benyttet av hæren inntil Garnisons kirke sto ferdig i 1706.
Haven og områdene rundt ble omorganisert etter planer utarbeidet av Ole Rømer. Disse anleggsarbeidene var en forberedelse til Christian Vs drømmeprosjekt; oppføringen av et nytt stort residensslott på Amalienborg-området som erstatning for det gammeldagse og upraktiske Københavns slott.
Da Danmark rundt 1690 hadde fått et noenlunde godt forhold til Sverige igjen, ble det mulig å få den svenske hoffarkitekten Nicodemus Tessin den yngre til å komme med et utkast. I 1694 leverte han inn et forslag til et stort slott med tre fløyer, ikke ulikt Stockholms slott, som Tessin var i ferd med å oppføre i disse årene. Imidlertid manglet man penger til gjennomføringen og etter Christian Vs død i 1699 ble planene skrinlagt.
Etterfølgeren Frederik IV la ut noe av arealet til mønstringsplass for Københavns garnison. Arkitekt J.C. Krieger oppførte derfor en åttekantet paviljong som kongen kunne oppholde seg i under troppeparadene.
De fire adelige paléene
Imidlertid var det ikke Eigtved som var opphavsmannen til den åttekantede plassen. Idéen kom fra den tyske arkitekten og maleren Marcus Tuscher. Han kom med både plan og utkast til en fontene med rytterstatue i tung, «altmodisch» italiensk barokkstil. Fontenen falt ikke i god jord og Tuscher døde allerede 1751, men plassen ble utført som en oktogon i en noe annen utforming og med andre mål enn de som finnes på hans utkast.
Midt på slottsplassen kom rytterstatuen av Frederik V til å stå. Den er et verk av Jacques-Francois-Joseph Saly og ble avduket etter mange års forsinkelse i 1771. Asiatisk Kompagni, som Adam Gottlob Moltke var president for, påtok seg en del av utgiftene til monumentet, noe som ble en kostbar affære for kompaniet.
Oppføringen: Arbeidet med alle fire paléene begynte i 1750. Utvendig skulle de være identiske, men det var rom for større variasjon når det kom til interiøret. Moltkes palé var det første som sto ferdig i 1754. Eigtved ledet personlig innredningen og interiøret her ble det fornemste. Eigtved døde få måneder etter at paléet ble innviet.
Arbeidet med de øvrige paléene fortsatte under ledelse av andre arkitekter, blant annet Laurids de Thurah, Christian Joseph Zuber og Philip de Lange.
Brockdorffs palé sto ferdig i 1758, Levetzaus i 1760, mens Schacks palé ble en del forsinket, blant annet på grunn av eierskiftet i 1754 og en brann kort tid etter.
De fire paléene
Christian VIIs palé eller Moltkes palé er det sydvestlige paléet og er dronningens gjeste- og representasjonspalé. Christian VIIIs palé eller Levetzaus palé er det nordvestlige paléet og inneholder De Danske Kongers Kronologiske Samling, Amalienborg. Frederik VIIIs palé eller Brockdorffs palé er det nordøstlige paléet og har tidligere vært dronning Ingrids bolig. Paléet inneholder kronprinsens bolig. Christian IXs palé eller Schacks palé er det sydøstlige paléet og er dronningens residenspalé.
Hvert palé har en hovedport og en kjøkkenport. Hovedportene er de som ligger ved Amaliegade, kjøkkenportene er de som ligger ved Frederiksgade.
Ombygging til kongelig residens: Etter brannen på Christiansborg slott i 1794 ble Amalienborg overtatt av kongehuset og C.F. Harsdorff ble satt til å bygge om paléene. Han skulle også lage en forbindelse mellom kronprinsens bolig – Schacks palé – og kongens – Moltkes palé – med en elegant kolonnade, som av økonomiske grunner ble oppført av pusset tømmer. Harsdorff forhøyet alle mellombygningene mellom hovedbygning og paviljonger med en etasje og senket vestibylene i alle fire paléene for å skaffe plass.
Harsdorff var seg anleggets kvaliteter bevisst og hans forhøyelser av paléenes mellombygninger mellom hovedbygning og paviljonger ble utført i puss, slik at inngrepet kunne skilles fra Eigveds opprinnelige sandstensfasader.
I det følgende gjennemgås de enkelte paléenes bygningshistorie.
Christian VIIs palé
Christian VIIs palé eller Moltkes palé ble oppført i årene 1750–54 for overhoffmarskalk Adam Gottlob Moltke etter tegninger av Eigtved. Tidens beste håndverkere og kunstnere medvirket til byggingen, blant annet billedhugger Louis-Augustin le Clerc, hoffsnekker Dietrich Schäffer og hoffstukkatøren Giovanni-Battista Fossati. Resultatet ble et palé av usedvanlig høy kvalitet og særlig riddersalen regnes blant de fornemste rokokkorom i Europa.
Eigtved døde i 1754 få måneder etter at paléet var ferdig og Moltke erstattet ham med den franske arkitekten Nicolas-Henri Jardin. Jardin avsluttet de få gjenstående arbeidene og innredet en taffelsal i den nye louis seize-stilen. I riddersalen fikk han innfelt maleriet av Louis Tocqué og François Boucher, som først etter noen forsinkelser var ankommet til Danmark, uten å kompromittere Eigtveds grunnidé. I likhet med riddersalen rangerer taffelsalen blant det ypperste i dansk arkitektur.
Etter brannen på Christiansborg slott i 1794 sto den danske kongefamilien som nevnt uten tak over hodet. Få dager etter ble Moltkes palé kjøpt til Christian VII og Schacks palé til kronprins Frederik og arkitekt C.F. Harsdorff ble satt til å skape logistiske forbindelser mellom paléene. Begge paléene fikk forhøyet mellombygningene en etasje for å avhjelpe plassproblemene og dessuten ble de to paléene forbundet ved hjelp av kolonnaden: En lønngang i første etasjes høyde båret av åtte joniske søyler som tillot passasje av trafikken i Amaliegade.
For å skape plass til hoffstaben ble gulvet i vestibylen dessuten hevet og delt opp i tre kontorer. Paléet kaltes heretter Christian VIIs palé. I Moltkes palé hadde Harsdorff allerede i 1770-årene innredet grevinnens soveværelse i louis seize-stil.
Etter Christian VIIs død i 1808 benyttet Frederik VI paléet til sin hoffstab. Udenrigsministeriet benyttet deler av paléet i tidsrommet 1852–1885, men fra 1885 ble paléet utelukkende benyttet som gjeste- og representasjonspalé.
Det har imidlertid i korte perioder vært kongebolig når reparasjoner av andre av residenspaléene har gjort det nødvendig. I 1971–75 var det for eksempel innredet en liten barnehave og siden klasseværelse for prinsene Frederik og Joachim i paléet. Slots- og Ejendomsstyrelsen begynte i 1982 en utvendig restaurering av paléet med total utskifting av den nedslitte sandstensbekledningen. I 1993–96 ble det foretatt en innvendig hovedrestaurering, hvor vestibylen ble gjenskapt og det igjen kom tre dører i midtrisalitten mot slottsplassen. Restaureringen ble i 1999 tildelt medalje fra den europeiske bevaringsorganisasjon Europa Nostra.
Christian VIIIs palé
Christian VIIIs palé eller Levetzaus palé ble bygget for geheimekonferensråd Christian Frederik von Levetzau i 1750–60. Etter hoffbyggmester Nicolai Eigtveds død i 1754 fullførte Lauritz de Thurah lojalt byggingen etter hans tegninger. Det ferdige paléet var ikke kvalitativt på høyde med Moltkes palé og de økonomiske midlene fløt heller ikke like så rikelig. Levetzau døde i 1756, men paléet forble i familiens eie inntil 1794.
Etter brannen på Christiansborg slott i 1794 kjøpte arveprins Frederik paléet. Prinsen lot maleren og arkitekten Nicolai Abildgaard modernisere det i den nye empirestilen. Da arveprinsen døde i 1805, overtok sønnen, prins Christian Frederik, både palé og arkitekt. Abildgaard døde imidlertid i 1809 og nyinnredningen gikk i stå.
I 1839 ble prins Christian Frederik konge under navnet Christian VIII og paléet kaltes heretter Christian VIIIs palé. Kongen døde i 1848 og enkedronning Caroline Amalie i 1881. Fra 1885 benyttet Udenrigsministeriet en del av paléet. I 1898 ble det innredet som residens for kronprins Christian X og prinsesse Alexandrine, og etter Christian Xs død i 1947 ble paléet stilt til rådighet for arveprins Knud.
I 1980-årene startet Slots- og Ejendomsstyrelsen en større restaurering av paléet. Det ble bl.a. innredet bolig og representasjonslokaler for kronprins Frederik. Det ble også innredet depot for Dronningens Håndbibliotek og et nytt museum for den glücksburgske kongeslekt, Amalienborgmuseet.
Frederik VIIIs palé
Frederik VIIIs palé eller Brockdorffs palé ble bygget i 1750–60 for baron Joachim von Brockdorff, også under hoffbyggmester Nicolai Eigtveds ledelse. Etter arkitektens død i 1754 fullførte generalbyggmester Lauritz de Thurah også dette paléet. Byggherren døde allerede i 1763, noe som medførte at den rike Adam Gottlob Moltke i nabopaléet overtok bygningen. To år senere solgte han paléet til kong Frederik V.
Kadettene måtte flytte ut av paléet da Frederik VI ønsket at hans datter Vilhelmine og tronfølgeren prins Frederik VII skulle bosette seg her etter sitt bryllup. I 1827–28 foretok arkitekt Jørgen Hansen Koch derfor en omfattende modernisering i empirestil. Fra ekteskapets oppløsning i 1837 til kronprins Frederik VIII flyttet inn i 1869, huset paléet skiftende medlemmer av kongefamilien. Kronprinsen ble konge i 1906 og paléet ble deretter oppkalt etter ham, selv om han som konge kun rakk å residere her i seks år.
I 1935–36 ble bygningen satt i stand av kongelig bygningsinspektør Thorvald Jørgensen til bruk for det daværende tronfølgerparet, kronprins Frederik IX og kronprinsesse Ingrid. Dronning Ingrid bodde i paléet inntil hun døde i november 2000.
Christian IXs palé
Christian IXs palé eller Schacks palé ble påbegynt i 1750 etter Nicolai Eigtveds prosjekt. Byggingen ble imidlertid etter hans død ledet av arkitektene Christian Joseph Zuber og senere Philip de Lange. Rundt 1754 kom byggherren, geheimekonferensråd Severin Løvenskiold, i pengenød og grevinne Anna Sophie Schack overtok paléet med tanke på sin stesønnesøn, Hans Schack. En brann kort tid etter forsinket ferdigstillelsen ytterligere et par år.
Etter kongefamiliens kjøp av Moltkes og Schacks paléer i 1794, ble de forbundet med den omtalte kolonnaden av Harsdorff, vestibylene ble gjort om til værelser og mellombygningene ble forhøyet.
Kronprinsen, som etter kuppet i 1784 hadde regjert for sin syke far, ble konge som Frederik VI i 1808. Etter kongens død i 1839 og hans ektefelles i 1852 ble paléet benyttet av blant andre Højesteret og Udenrigsministeriet.
I 1863 ble paléet stilt til rådighet for Christian IX, kjent som «Europas svigerfar». Han bodde her til sin død i 1906, hvoretter hjemmet sto urørt helt til en registrering av effektene hadde funnet sted i 1948. De inngår nå i Amalienborgmuseet.
I 1967 gjennomgikk paléet en istandsettelse til tronfølgeren, kronprinsesse Margrethe, og prins Henrik. Regentparet benytter fremdeles paléet som residenspalé.
Først etter Påskekrisen i 1920 ble Amalienborg kongehusets permanente residens.
Ute Geweniger
Ute Geweniger (født 24. februar 1964 i Karl-Marx-Stadt) er en tidligere suksessfull østtysk svømmer som var aktiv på 1980-tallet. I Sommer-OL 1980 i Moskva vant hun to olympiske gullmedaljer. Geweniger ble utsatt for det systematiske dopingregimet i Øst-Tyskland, og brukte anabole steroider fra ung alder.
Amalienborg
Christian IXs palé
Siden 1993 har Amalienborg vært kandidat til opptak på UNESCOs verdensarvsliste. Bygningene er fredet.
Amalienborg slottsplass
Amalienborg slottsplass – dansk Amalienborg Slotsplads – er navnet på den plassen som er innrammet av Amalienborgs fire paléer. Langs den sydøst-nordvestlige aksen av plassen er det fritt utsyn mot nordvest til Marmorkirken og mot sydøst Operahuset på den andre siden av Havneløbet.
I 1886 ble plassens fortau og rytterstatuens omgivelser belagt med en italiensk-inspirert mosaikk etter tegninger av Johan Daniel Herholdt. Mosaikkbelegningen rundt rytterstatuen ble fjernet i forbindelse med statuens restaurering i 1998.
Amalienborg-aksen før og nå
Amalienborg-aksen kalles den monumentalaksen som opprinnelig gikk mellom Frederikskirken og rytterstatuen av Frederik V, som kikker mot kirkens kuppel og som sammen med de fire adelige paléene og Frederiksstadens borgerlige bebyggelse symboliserte datidens samfunnshierarki, hvor den eneveldige kongen fikk sin makt fra Gud og distribuerte makten videre via adelen og sitt jordiske regimente. Da var det tømmerplasser ved havnen og havnesiden var den minst attraktive siden. Det var årsaken til at de to paléene som er lengst bort fra kirken, Brockdorffs og Schacks, var de minst ettertraktede. Aksen var dermed en lukket akse som hadde sitt forløp mellom kirken og rytterstatuen.
I nyere tid er aksens betydning blitt endret og forlenget mot Holmen via oppføringen av Amaliehaven og Operaen på Holmen, som begge er donert av A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal. Det har blitt foreslått at den endrede aksen symbolsk forbinder kirken, kongehuset, handelen og kunsten.
Oppføringen av Operaen har innvirket på opplevelsen av Amalienborg slottsplass som plassrom, idet operahuset allerede fra en posisjon foran Marmorkirken og Bredgade oppleves som et stort volumen, som danner «bakteppe» for rytterstatuen, som tidligere var omgitt av blå himmel. Det er delte meninger om denne romlige påvirkningen av rokokkoanlegget. Kritikerne mener at Operaen forkleiner det elegante anlegget og at Operaens designere har undervurdert den romlige effekten av byggverkets store skalaforhold. De hevder dessuten at imitasjonen av en arkitektonisk aksial modell fra barokken er utidssvarende og irrelevant og forbigår modernismens innflytelse i det 20. århundre. Omvendt mener tilhengerne at Operaen og dens plassering tilfører monumentalitet til byrommet og er i tråd med den arkitekturoppfatningen som har skapt Frederiksstaden.
Østerdal Folkeblad
Østerdal Folkeblad var en avis som ble gitt ut på Rena. Avisen ble stoppet 9. april 1942, og kom ikke i gang igjen etter krigen.
Andrea Davidovich
Andrea Davidovich (født 24. mars 1997) er en israelsk kunstløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 15 i parløp.
Sverre Morken
Han vokste opp på et småbruk i Folldal med Rondane som nærmeste nabo, og flyttet til Nittedal i 1977.
Han seilte på Østen og Australia som ung mann. Deretter utdannet han seg som treskjærer og i bokkunstfaget i Oslo.
I Norges Banks seddeltrykkeri var han grafiker siden 1972 med ansvar for design og gravering av forsidene på pengesedler. I over 30 år har han gravert frimerker for Posten Norge.
Da avbildningen av Norges riksvåpen til offentlig bruk skulle omarbeides, var det Morken som fikk ansvaret for oppgaven. Hans utforming fra 1992 brukes idag av statlige myndigheter som den offisielle avbildningen av riksvåpenet.
I flere sammenhenger har Morken hentet motiver fra Nittedal kommune. Frimerkene med landpostbudet Roar Ramstad foran plassen Mago nord i bygda og steinhoggeren Roll Molander i steinbruddet på Gjelleråsen.
29. juni 2004 fikk Sverre Morken overrakt Kongens fortjenstmedalje i gull. Sverre Morken mottok denne æresbevisning for sin innsats innenfor grafikk og design. Hans arbeide med sedler og frimerker har vært et vesentlig bidrag til at norske sedler og frimerker har fått internasjonal anerkjennelse for sin høye kunstneriske standard og ofte fremstår som eksempler i estetisk utforming.
Morken har i løpet av 30 år designet mer enn 150 frimerker. Dette arbeidet har resultert i en rekke internasjonale priser. Blant annet har norske frimerker blitt kåret til verdens vakreste. Sverre Morken vant i 2003 stor heder for frimerkene utgitt til 100-årsjubileet for Nobels fredspris. Han er også tildelt "Merket for god design" sammen med Enzo Finger for frimerket utgitt til markeringen av kong Olav Vs fødsel. Morken har laget ti prosent av alle norske frimerker som er gitt ut siden 1855.
Morken har eget atelier og galleri i Nord-Atndalen.
Ted Drake
Edward Joseph «Ted» Drake (født 16. august 1912, død 30. mai 1995) var en engelsk cricketspiller, fotballspiller og fotballtrener. Han ble den første manageren i Chelsea FC som vant serien i 1954/1955.
Mansion House (Dublin)
Mansion House har siden 1715 vært overborgermesteren av Dublins offisielle residens. Bygningen ligger på Dawson Street i Dublin.
Blant de mest kjente overborgermesterne som har bodd der er:
Det har også vært mange kjente besøkende der, som dronning Victoria, Rainier III av Monaco og Grace av Monaco, og pave Johannes Paul II.
Andrej Nebb
Andrej Nebb (egentlig Andrzej Paweł Dziubek, født 14. juni 1954 i Jabłonka i Lillepolske voivodskap) er en polsk-norsk musiker og kunstner.
Liv og karriere
I 1970 flyktet Nebb til Norge via Tsjekkoslovakia og Østerrike. På dette tidspunktet var han en stor tilhenger av Jimi Hendrix og planen var egentlig å dra til USA for å bli gitarist. Vietnamkrigen fikk ham imidlertid til å endre mening, og han fikk i stedet opphold i Norge.
I Norge ble han blant andre kjent med Ludvig Eikaas, og han begynte etter hvert på Kunstakademiet. I denne perioden var Nebb ikke musikalsk aktiv, men han startet gruppen Berlin Band da pønk- og new wave-bølgen kom. Berlin Band ser ut til å ha spilt sammen relativt kort tid, og det finnes ikke mye dokumentasjon, hverken opptak, bilder eller presseklipp.
I 1978 møtte han Ola Snortheim som han startet bandet Pull Out med. Andre musikere på Pull Out var Volker Zibell (senere The Cut) på keyboards og Kikkan Fossum (senere Plann). Pull Out fikk en del presseomtale, blant annet en forside i musikkavisen Nye Takter i 1979 som førte til at journalist Jan Arne Handorff ble tildelt medlemskap i Norsk Dusteforbund for formuleringer som «avant-rullende firfislesprang».
Etter at Pull Out gikk i oppløsning hentet Nebb og Snortheim inn Jørn Christensen og startet bandet De Press, som ga ut 3 LP-er, 2 7" og 1 12" EP før de gikk i oppløsning i 1983, mye på grunn av samarbeidsproblemer mellom Nebb og øvrige medlemmer.
Mansion House (Dublin)
I 1930- og 1940-årene var det planer om å rive Mansion House og alle de andre bygningene i kvartalet, slik at man kunne bygge et nytt rådhus der. Regjeringen besluttet i stedet å legge et nytt industri- og handelsdepartement til området, hvilket betød at man ikke trengte å rive bygningene.
I august 2006 hevdet Ulster Volunteer Force at de hadde plantet en bombe i huset i 1981, i et forsøk på å drepe ledelsen i Sinn Féin under deres årlige partikonferanse. Dette førte til evakuering av bygningen mens politiet lette etter en 25 år gammel bombe. Det ble ikke funnet eksplosiver der.
Andrej Nebb
Liv og karriere
Allerede før De Press ble oppløst var Nebb i gang med bandet Holy Toy i samarbeid med Bjørn Sorknes. Mens De Press hadde spilt relativt fengende Punk/nyveiv, var Holy Toy et langt mer eksperimentelt band. Holy Toy holdt det gående til 1989, men Nebb ga også ut andre plater, hvorav den mest kjente er Fjøse fra 1987, som opprinnelig ble utgitt på 7", med en medfølgende 12" trykket på smergelstein. Sammen med Aud Vikør fikk han Spellemannprisen 1989 i klassen cover for omslaget til Holy Toys album Dummy Cruise Missile Wanted.
I 1990 ble De Press gjenforent, og holdt det gående i tre år før samarbeidet igjen ble for vanskelig. I denne perioden hadde de en studio-session som resulterte i hele 60 innspilte låter. De Press, Kjøtt og The Aller Værste! turnerte i Polen allerede i 1981, og spilte blant annet på Leninverftet i Gdańsk, men det var særlig etter regimeskiftet i 1989 at De Press gjorde seg gjeldende på hitlistene Polen. Nebb spilte inn flere plater under De Press-navnet, først og fremst beregnet på et polsk marked. På denne tiden åpnet han også sitt eget galleri i Oslo.
Riksvei 111
Riksvei 111 (Rv111) er en tidligere riksvei som gikk mellom Kleveland i Rakkestad og Øra i Fredrikstad. I mars 2019 ble veien omnummerert til riksvei 22.
Riksvei 22 og riksvei 111 dannet før mars 2019 en sammenhengende riksveiforbindelse på østsiden av Glomma fra Fredrikstad i sør til Lillestrøm i nord.
Andrej Nebb
Liv og karriere
I 1995 ga Nebb ut sin første soloplate, Blagism, en coverversjon av Bruce Haacks album Electric Lucifer (1970), uten at Haack ble kreditert på utgivelsen. I 1998 kom CD-en Natural der Nebb sang på norsk, noe han tidligere bare hadde gjort på to sanger fra De Press' Lars Hertervig-12" og tre fra Fjøse. Han sto selv bak de fleste tekstene, men tre av dem var basert på dikt av Tor Jonsson. Kvite Fuglar (2000) inneholder utelukkende av Jonsson-tekster. I 2005 ble De Press gjenforent i Norge, dog kun med Nebb fra originalbesetningen og uten de øvrige opprinnelige bandmedlemmenes velsignelse. Året etter kom plata Rekyl, og også her har benyttet Nebb benyttet seg av dikt av Tor Jonsson.
Nebb har også utgitt en rekke album og EP-er i Polen; disse har ikke vært markedsført i Norge. De består til dels av materiale som har blitt til overs fra De Press-innspillinger fra 1990-92.
Nebb har stort sett opptrådt som frontfigur, han har ikke backet andre artister og har ikke mange gjesteopptredener bak seg. Noen unntak er koring på to låter på debutalbumet med Kikkan Fossums gruppe Plann og en gjesteopptreden for Holy Toy-kollega Lars Pedersens When i 1994.
Nebb bor i dag både i Norge og i Polen, alt etter hva han jobber med.
Sergej Litvinov
Sergej Nikolajevitsj Litvinov (russisk Сергей Николаевич Литвинов; født 23. januar 1958 i Zukarov ved Krasnodar, død 19. februar 2018) var en sleggekaster som konkurrerte for Sovjetunionen, og deretter for Russland.
I OL i 1980 i Moskva tok han sølv i sleggekast.
Åtte år senere, i OL i 1988 i Seoul, klatret han helt til topps på seierspallen. Han ble også verdensmester i øvelsen to ganger, i VM i 1983 i Helsingfors og VM i 1987 i Roma.
I løpet av karrieren satte Litvinov tre verdensrekorder. Sønnen hans, Sergej Litvinov, er også sleggekaster.
Western Bulldogs
Western Bulldogs (tidligere Footscray Football Club) er et australsk fotballag (AFL) fra West Footscray i Vest-Melbourne i Australia. Mesteparten av klubbens supportere er fra arbeiderklassen. De spiller hjemmekampene ved Etihad Stadium i Melbourne sentrum.
Supersonic Wave Engine
Supersonic Wave Engine (SWE) («Supersonisk bølge-motor») er en type forbrenningsmotor under utvikling (2010) med vesentlig høyere virkningsgrad enn dagens forbrenningsmotorer. Motoren omformer forbrenningsenergien til elektrisk energi ved en høyfrekvent lineær bevegelse. Den forventes å gi mindre utslipp og inneholder få bevegelige deler.
Anvendelser
En umiddelbar mulig anvendelse for SWE er i plug in hybrid biler. Ellers er en rekke anvendelser tenkbare:
Høydemåler
Avlesning
I mindre luftfartøy skjer avlesningen vanligvis med tre visere som beveger seg over en «urskive» med tallene fra 0 til 9, på samme måte som viserne på et analogt ur: Langviseren angir antall hundre fot, kortviseren angir antall tusen fot, og en enda kortere viser eller en skive med et pilhode ytterst, angir antall ti-tusen fot. Noen, som europeiske seilfly og russiske fly, bruker av og til høydemålere som viser meter.
Supersonic Wave Engine
Omtale
Det internsjonale energibyrået IEA mener at verden trenger en vesentlig reduksjon av utslipp av CO2, noe som vil kreve vesentlig mer effektive forbrenningsmotorer. WWF ser på SWE som et mulig betydelig teknologisk fremskritt.
Tang Di
Tang Di (kinesisk: 唐棣, Pinyin: Táng Dì, Wade-Giles: T'ang Ti; (født ca. 1287 i Zhejiang provinsen i Kina, død 1355-1368) stilnavn: Zihua (子華), kunstpseudonym: Dunzhai, var en kinesisklandskapsmaler under Yuan-dynastiet (1279–1368).
Høydemåler
Virkemåte
En trykkhøydemåler utnytter det faktum at atmosfærens trykk minker jevnt med høyden. Ved havoverflaten er trykket normalt vel 1000 hPa, i 18 000 fot er det avtatt til det halve, ca. 500 hPa. Teknisk sett er høydemåleren et aneroidbarometer som måler statisk trykk, men gradert i fot eller meter. Høydemåleren er et rent mekanisk instrument med en belg med referansetrykk, tannhjul, aksler og visere. Instrumenthuset er åpent til den omkringliggende luften gjennom slanger som går til statiske luftinntak utenpå luftfartøyet. Disse er plassert slik at de skal være minst mulig påvirket av trykkendringene som oppstår rundt et luftfartøy i fart. Når luftfartøyet beveger seg oppover, faller lufttrykket på utsiden. Dette fører til at lufttrykket inne i høydemålerhuset faller, belgen med det faste referansetrykket ekspanderer og viserne begynner å bevege seg med klokka. For å kunne kalles en følsom trykkhøydemåler skal instrumentet har to slik belger med referansetrykk.
Justeringsmulighet på høydemåler
På grunn av at det atmosfæriske trykket endres ved skiftende værforhold, og derved er ulikt på samme sted til ulik tid, er det en justeringsmulighet på høydemålere for å stille inn det ønskede referansetrykket. Det innstilte referansetrykket vises i ett eller to små displayer, Kollsmans vindu, som viser hektopascal (hPa), og/eller millimeter kvikksølv (mmHg). I Europa brukes hectoPascal og i USA brukes også tommer kvikksølv (inHg)).
Tang Di
Biografi
Tang Dis poesi og malerier ble hyllet av det lokale aristokratiet mens han ennå var en ung kunstner. Han studerte først Chao Meng-fus stil inne landskapsmaleri. Seinere benyttet han også stilretningene til Wei Yen, Li Ch'eng, og Kuo Hsi. I 1338 malte Tang Di «Fiskere vender tilbake til en rimkledd strand».
Høydemåler
Justeringsmulighet på høydemåler
Høydemåleren er innrettet slik at når høyden innstilles på 0 fot, er trykket som vises i Kollsmansvinduet det aktuelle trykket på stedet (QFE). Målerne kan justeres i et trykkintervall for å korrigere for høytrykk eller lavtrykk. Når trykket reduseres uten at innstillingen endres, viser høydemåleren den høyden som trykkforskjellen tilsier. 1 hPa forskjell i trykk tilsvarer ca. 27 fot høydeforskjell.
Høydemålerinnstilling
Det er faste regler for hvilket trykk som skal være innstilt på høydemåleren. For flyging i lavere høyder er det vanligvis referansetrykket på den nærmeste flyplassen (QNH eller QFE) som skal stilles inn. Ved flyging i større høyde stilles vanligvis trykket ved havoverflaten i henhold til standardatmosfæren, som er 1013,25 hPa (QNE).
Meteorologiske stasjoner overvåker kontinuerlig værforholdene og oppdaterer lufttrafikktjenesten med meteorologiske observasjoner fra målere plassert på ulike steder, for eksempel flyplasser. Værtjenesten omregner målt lufttrykk på en stasjon til et referansetrykk (QNH) som gjør at en høydemåler på dette stedet med dette referansetrykket innstilt, vil vise stasjonens høyde over havnivået.
Hver flyplass har en oppgitt gjennomgangshøyde (transition altitude), oftest mellom 6000 og 10000 fot. Luftfartøy under gjennomgangshøyden stiller høydemåleren på den oppgitte QNH og høydemåleren viser da luftfartøyets høyde over havnivå. Småfly som flyr lavt og har kontakt med for eksempel en flygekontrollenhet vil få oppgitt QNH på nærmeste flyplass. Fly som ankommer i stor høyde mot en flyplass får oppgitt QNH når de på vei ned nærmer seg gjennomgangsnivået (transition level) og trenger å vite sin høyde relativt til flyplassen. Over gjennomgangshøyde/-nivå innstilles høydemåleren på 1013,25 hPa og høyden angis i flygenivå (flight level), som antall hundre fot over standard havnivå. Klareringene fra lufttrafikktjenesten er basert på flygenivå. Fly som flyr på flygenivå vil ha nær riktig innbyrdes høydeforskjell, men ikke riktig høyde over bakken eller havet. Dersom de flyr for eksempel Flight Level 330 (ca. 33 000fot) og Flight Level 320 (ca. 32 000 fot) vil de ha nær 1000 fot høydeforskjell, men hvis de flyr i et område med høytrykk ligger de høyere over havet enn om det hadde vært lavtrykk.
Med justeringen på høydemåleren for trykk, kan høydevisningen settes til 0 når flyet står på flyplassen. Da vises det ukorrigerte direkte trykket på plassen og når flyet kommer opp i høyden vises høyden over flyplassen. Dette benevnes QFE. Seilflygere bruker denne innstillingen, og avleser høyden over seilflyplassen i meter. Seilflygere bør ha 200 meters høyde rett over plassen, og 100 meters høyde i tillegg for hver kilometer de er unna plassen. QFE har også vært benyttet som standard i bl.a. Storbritannia.
Feilvisninger
Høydemålere har, som alle andre instrumenter, en rekke feilkilder. De fleste er små og uten betydning i praktisk bruk.
Høydemåleren sjekkes på bakken før hver start. Toleransen er +/- 60 fot.
Siden atmosfæretrykket varierer som følge av værforhold, skal høydemåleren justeres etter det aktuelle atmosfæretrykk. Hvis maskinen flyr mellom to områder med ulike barometertrykk, vil høydemåleren etterhvert vise feil høyde, og instrumentet må justeres. Tradisjonelt har det ikke vært utstyr i luftfartøyet selv som kan bestemme virkelig høyde over bakken/havnivå og slik følge med i og korrigere for endringer i lufttrykket. Særlig problematisk er situasjonen hvor et luftfartøy beveger seg fra et område med høyt trykk (vanligvis forbundet med «godt» vær) mot et område med mye lavere trykk: Selv om det holder samme trykkhøyde, vil det etter hvert komme nærmere bakken. Dersom en flyr over øde områder uten meteorologiske stasjoner, får en ikke nødvendig informasjon til å stille inn riktig høydemålersetting. Under instrumentforhold eller over konturløst terreng,kan dette dersom det ikke korrigeres for eksempel ved sammenligning med andre instrumenter, så som radiohøydemåler eller GNSS, eller det legges inn ekstra sikkerhetsmarginer, føre til at fartøyet treffer bakken. Denne effekten utgjør 27 fot pr hPa endring i lufttrykket. Ved flyging fra et sted med normalt lufttrykk (1013 hPa) til et sted med et kraftig lavtrykk på 980 hPa vil denne effekten gjøre at luftfartøyet er nesten 900 fot lavere enn det høydemåleren i førerkabinen viser.
Det har forekommet at de statiske luftinntakene er blitt blokkert av is eller insekter. Dette kan føre til at høydemåleren reagerer langsomt eller ikke beveger seg i det hele tatt. Dersom besetningen mistenker slik blokkering, kan de ha mulighet til å velge alternative statiske luftinntak.
Høydemåleren må innstilles manuelt for at den til enhver tid skal gi mest mulig korrekt høyde. Det har forekommet at besetningen ikke har stilt om høydemåleren da de passerte ned gjennom gjennomgangsnivået. Dersom det er lavtrykk i området, vil høydemåleren da vise større høyde enn den virkelige høyden over bakken.
Radiohøydemåler
Radiohøydemåler eller radarhøydemåler, måler nøyaktig avstanden til bakken/havet under luftfartøyet og viser dette på en skala i førerkabinen som høyde over bakkenivå (above ground-level, AGL). Radiohøydemåleren sender ut radiosignaler som så reflekteres tilbake fra underlaget. Den måler tidsdifferansen og beregner avstanden, på lignende måte som en radar.
Radiohøydemåleren sender kontinuerlige FM signaler (4200-4400 MHz) i en 30 grader kon under fartøyet. Den gir nøyaktig høyde over bakken og er kalibrert til å vise 0 når luftfartøyet står på bakken.
Det er påbudt med radiohøydemåler i større fly og helikoptre. I Norge er det også påbudt for flyging over snødekte, øde områder. Radiohøydemåler er nødvendig for eksempel for instrumentinnflyging til flyplasser i svært dårlig vær (ILS kategori II og dårligere), for redningshelikoptre under heiseoperasjoner og det spiller en rolle som terrengvarslingssystem (GPWS).
GNSS
Satellittnavigasjonssystemer som GPS viser vanligvis høyde (3D), med den er normalt upålitelig. Dersom det er tilstrekkelig antall satellitter synlig og det benyttes korreksjonssignaler, kan høydeinformasjonen bli nøyaktig nok til at GPS kan benyttes til presisjonsinnflyging under instrumentforhold. Slike innflyginger er i drift i Norge under navnet SCAT-1 med bakkebaserte korreksjonssignaler.
Mildura
Mildura er en by i nordvestlige Victoria i Australia. Mildura ligger i Sunraysia regionen langs elva Murray. Mildura er kjent som sentrum for Victorias landbruk. Blant annet står området for 80% av Victorias drueproduksjon.
Navnet Mildura er aboriginsk og betyr «såre øyne».
La Trobe University har en regional campus i Mildura.
Nils Mathisen
Nils Mathisen (født 25. januar 1959) er en norsk musiker (keyboards, elektrisk og akustisk gitar, fele og bass) og vokalist. Han er kjent fra flere innspillinger og besetninger, samt en rekke vignetter. Mathisen medvirket i bandet Grill Bill and The Hot Dogs.
Utover arbeid med revy og musikaler, har Mathisen utgitt to soloplater og etablert sitt eget orkester, samt bidratt til utgivelser med Jan Werner, Elisabeth Andreassen, Grill Bill and The Hot Dogs, Elg og Arild Nyquist.
Hans eget Nils Mathisen Band tilhører West Coast-sjangeren og består av:
Han er broren til jazzmusikerne Hans Mathisen, Per Mathisen og Ole Mathisen. Mathisen er oppvokst i Sandefjord, utdannet ved Melsomvik Landbruksskole (1981–82) og Horten Ingeniørhøgskole (1984–85). Han er gift og har tre barn.
Twyfelfontein
Ved Twyfelfontein i Kuneneregionen i Namibia finnes en bemerkelsesverdig samling på om lag 2 000 figurer bergkunst, som dateres til en periode på flere tusen år, fram til år 1000 e.Kr.
Bergkunsten er skapt av en jeger-samlerkultur som levde i området, som en del av deres ritualer. Ristningene omfatter flodhester, elefanter, struts og sjiraffer, samt bilder av dyrs og menneskers fotavtrykk. Noen av figurene viser mennesker som forvandler seg til dyr, slik som «Løvemannen».
Twyfelfontein omfatter også seks åpne huler, eller steinoverbygg, med avbildninger av mennesker, malt i rød oker.
Bruken av området, og arbeidet med nye ristninger, opphørte trolig rundt år 1000, etter at jeger-samlerkulturen ble avløst av en gjeterkultur.
Området ble Namibias første verdensarvminne i 2007.
The House of Blue Light
The House of Blue Light er det tolvte studioalbumet av Deep Purple, utgitt i 1987. Det er det andre albumet gitt ut etter gjenforeningen i 1984.
Ifølge intervjuer med både Ian Gillan og Ritchie Blackmore, var ikke innspillingen av dette albumet noen lykkelig affære. Dessuten mente de at albumet manglet noe udefinerbart som finnes på riktig gode album, og at de ikke jobbet sammen som et band. De personlige motsetningene mellom Gillan og Blackmore ble større og større og endte med at Gillan måtte forlate bandet i 1989. Gillan var tilbake i Deep Purple for albumet The Battle Rages On i 1993.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Ritchie Blackmore, Ian Gillan og Roger Glover, unntatt der hvor annet er notert.
Ny-utgivelse
En ny-utgivelse med remaster av albumet kom i 1999 med samme titler som originalutgivelsen og uten andre endringer.
Flyktningleir
En flyktningleir er en midlertidig leir som tar imot flyktninger. De bygges som regel av myndigheter, FNs høykommissær for flyktninger, internasjonale organisasjoner (slik som Røde Kors) eller ikke-statlige organisasjoner. Opptil hundretusenvis av mennesker kan bo i enkelte av de største leirene.
Kenya
Ved Dadaab i Kenya, ligger det som i 2009 var verdens største flyktningleir (300 000 flyktninger pr. desember 2009). (Borgerkrigen i Somalia er grunnen til at de fleste beboerne har flyktet til denne leiren.)
Robert Fogel
Robert Fogel (født 1. juli 1926 i New York, død 11. juni 2013 ) var en amerikansk økonom, som blant annet er kjent for å ha utviklet disiplinen kliometri (cliometrics).
Fogels foreldre innvandret til USA fra Russland i 1922. I sin ungdom var han et ledende medlem av det amerikanske kommunistpartiet.
Han ble først kjent for sine beregninger av hvor viktig jernbanen hadde vært for amerikansk økonomi. I boken Railroads and American Economic Growth: Essays in Econometric History fra 1864 viste Fogel at amerikansk bruttonasjonalprodukt ville vært 25 prosent lavere uten jernbanen i 1890. Han mente derfor at jernbanens rolle generelt var overdrevet.
Virkelig berømt ble Fogel da han i 1975, sammen med Stanley Engermann, påstod at slavene i de amerikanske sørstatene hadde hatt en høyere materiell levestandard enn industriarbeiderne hadde hatt i nordstatene. De hadde jobbet mindre, spist bedre og ble bare unntaksvis slått. Fogel understreket at disse beregningene ikke var en unnskyldning for slaveriet, men var et innlegg i debatten om økonomien i slavehold. Han tok avstand fra slaveri av "moralske grunner".
Mesteparten av sin karriere virket Fogel ved Johns Hopkins University, University of Chicago og Harvard. Fogel vant Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1993 sammen med Douglass North.
Kortbaneløp på skøyter under Vinter-OL 1994
Under Vinter-OL 1994 på Lillehammer ble det arrangert seks øvelser i kortbaneløp på skøyter.
Luftfartøy
Luftfartøy er en fellesbetegnelse på konstruksjoner som kan holde seg oppe i atmosfæren ved hjelp av luftens statiske eller dynamiske oppdrift. ICAO definerer luftfartøy som ethvert apparat som kan holdes oppe i atmosfæren ved reaksjoner fra luften, dog ikke ved reaksjoner av luft mot jordoverflaten.
Kategorier og klassifisering
Luftfartøy kan deles i to hovedgrupper:
Lettere enn luft
Aerostater er svevende fartøyer som er lettere enn luft, for eksempel varmluftsballonger og luftskip. Aerostater bruker oppdriftsmiddel for å holde seg i luften på samme måte som et skip flyter på vannet. Spesielt bruker disse fartøyer en lett gass – helium, hydrogen, eller varm luft (varmluftsballonger) – for å fortrenge luften rundt fartøyet. Forskjellen mellom en ballong og et luftskip er at luftskipet kan styres, mens ballongen driver fritt med vinden.