cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trombolyse
Medisiner
Trombolyse forutsetter tilførsel av trombolytiske medisiner, som er enten derivert fra Streptomyces spp. eller (mer nylig) effekten av rekombinant teknologi, hvor humane derivater som aktiverer plasminogen (f.eks. vevsplasminogen-aktivator, tPA) er blitt fremstilt i bakteriekulturer.
Noen vanlige trombolytiske medisiner er
Prinsipper
Dannelse av blodpropper er årsak til flere alvorlige, ofte akutte sykdommer. Ved å stanse blodtilførselen vil vevet skades eller dø etter kort tid. Nerveceller og hjernevevet kan miste normal funksjon etter få minutter med total sirkulasjonsstans. For annet vev kan blodforsyningen opphøre 1-2 timer uten alvorlige skader. Ved nedkjøling tar det mye lengre tid før det oppstår varige skader.
Blodlevringen skjer normalt ved at et inaktivt protein aktiveres. Det aktiverte stoffet påvirker et annet inaktivt protein til å bli aktivt og igjen påvirker neste inaktive protein. Det er mange trinn i denne kaskaden. Det siste trinnet er at det inaktive fibrinogen blir påvirket til å danne fibrin som er fibre som er hovedbestanddelen i blodproppen. Disse prosessene har det vært stor innsats på med medisinsk forskning.
Andre proteiner bryter ned fibrin og fjerner blodpropper. Ett av disse er heparin som normalt lages i leveren, (hepar). Heparin og et tilsvarende stoff med kortere kjeder brukes ofte til behandling i sprøyter for venetromboser, eller i salve (Hirudoid) for små blodpropper under huden.
Ved mistanke om hjerteinfarkt er det blitt vanlig at ambulansepersonellet sendes raskt ut til pasienten og tar et EKG. Det overføres elektronisk, ofte ved GPRS med GSM-mobiltelefon til en hjertespesialist (kardiolog) ved hjerteovervåkningen på en medisinsk sykehusavdeling. Spesialisten vurderer EKGet og opplysningene ambulansepersonellet gir om pasienten, og bestemmer om det skal gis trombolytisk behandling. På denne måten kan behandlingen bli startet tidlig med best mulighet for at vevet som har mistet blodforsyningen ikke skal skades.
Ved hjerneslag har det tidligere vært små muligheter til akutt behandling. Derfor har dette vært en tilstand der pasientene ble lagt inn etterhvert med henblikk på opptrening og rehabilitering. I en del år har dette forandret seg dramatisk til at tilstanden berettiger innleggelse ved nevrologisk avdeling med så lite tidstap som mulig for å kunne gi trombolytisk behandling.
Kontraindikasjoner
Det er flere årsaker til at trombolysebehandling ikke kan gis. Ved stor risiko for blødninger vil behandlingen kunne være livstruende. Dette gjelder ubehandlet høyt blodtrykk, blodfortynnende behandling med Marevan (warfarin) og betennelse i netthinnen i øyet på grunn av diabetes.
Wicklow
Historie
Under utgravninger for å bygge omkjøringsveien ved Wicklow i 2010, ble en kokegrop fra bronsealderen (kjent på irsk som en fulach fiadh) og sted for hytte avdekket i Ballynerrn Lower-området av byen. En karbondatering på stedet setter tidslinjen for oppdagelsen til 900 f.Kr. Den irske kobberalderen ebbet ut rundt 2100 f.Kr. med den raske overgangen til bruk av tinn-bronse, og hvor tinn sannsynligvis kom fra Cornwall. Britannia og Irland var således blant de første regionene i Europa som utviklet regulær metallurgi basert tinn og bronse, og på samme tid ble det utvunnet gull fra fjellene i Wicklow. Avansert gullsmedarbeid formet avanserte halsbånd kalt lunulae i tiden 2200-2000 f.Kr. Det har blitt hevdet at en identifiserbar keltisk kultur hadde dukket opp i Irland innen 600 f.Kr. eller enda tidligere. Tolkning av den greske karografen Klaudios Ptolemaios rundt 130 e.Kr. synes å indikere at en keltisk stamme kalt Cauci/Canci i antagelig det området som han kaller Menapia og kanskje tilsvarer Wicklow.
Norrøne nordboere med opprinnelig opphav i Norge som generelt omtales som vikinger kom til Irland rundt 795. En gang midten av 800-tallet etablerte en tilsvarende norrøn gruppe en base som dro fordel av den naturlige havnen i Wicklow. På irsk ble en slik befestet havn kalt longphort (flertall longphuirt), og rundt denne kystfestningen vokste det fram et urbant senter som ble byen Wicklow, og fra hvor dets stedsnavn har sin opprinnelse.
På slutten av 1100-tallet kom den anglo-normanniske invasjonen av Irland og hvor normanniske adelsmenn, på vegne av den engelske monarken, erobret store landområder. Den normanniske innflytelsen kan fortsatt sees i dag i noen av byens steds- og familienavn. Etter den normanniske invasjonen ble Wicklow gitt til Maurice FitzGerald som satte i gang med å bygge Black Castle («Den svarte festningen»), et landvendt festningsverk som ligger i ruiner på kysten rett sør for havnen. Festningen ble kortvarig holdt av de lokale O'Byrne, O'Toole og Kavanagh-klanene i opprøret i 1641, men ble raskt forlatt da engelske tropper nærmet seg byen. Charles Coote, som ledet troppene, blir deretter registrert som engasjert i «vill og vilkårlig» nedslakting av byens innbyggere i en hevnaksjon.
Selv om det omkringliggende grevskapet Wicklow er rikt på monumenter fra bronsealderen, er den eldste overlevende strukturen i selve Wicklow det nå ødelagte klosteret tilhørende fransiskanerordenen. Det ligger i vestenden av Main Street, innenfor hagene til den lokale katolske sognegården. På slutten av 1600-tallet ble det bygget en steinbro over elven Vartry til Murrough-landene ved kysten og et nytt rådhus ble reist. Dette var en tid preget av smuglere, vrakplyndrere, og landeveisrøvere aktive i området. Fredelige tider førte til byggingen av St. Patrick's Church i 1844, hesteveddeløp på Murrough på 1860-tallet, og byggingen av havnen og to brygger som fulgte.
Andre severdige bygninger omfatter rådhuset og fengselet Wicklow Gaol, som ble bygget i 1702 og senere renovert som et senter for byens kulturarv og turistattraksjon. Bølgebryteren eller moloen East Breakwater, uten tvil den viktigste strukturen i byen, ble bygget på begynnelsen av 1880-tallet av byens havnekommisjon. Fengselet Wicklow Gaol var et sted for henrettelser fram til slutten av 1800-tallet, og det var her Billy Byrne, en leder av opprøret i 1798, møtte sin bitre slutt i 1799. Han minnes ved en statue på torget i byen. På Fitzwilliam Square i sentrum av Wicklow by er en obelisk til minne om karrieren til kaptein Robert Halpin, sjef for telegrafkabelskipet Great Eastern, som ble født i Wicklow i 1836.
Etymologi
Stedets irske navn Cill Mhantáin har ingen direkte sammenheng med det nåværende navnet Wicklow. Det inngår i den tradisjonelle irske tradisjonen med stedsnavnet knyttet til religiøse etableringer. Fra sankt Patrick på 400-tallet var den kristne innflytelsen dominerende over både det religiøse liv og den sekulær politikk, og geistlige påvirket også gammelirske stedsnavn, eksempelvis clérech («prest») i Farrancleary nær Cork; epscop («biskop») i Monaspick i Wicklow; og manach («munk») funnet i Knocknamanagh («munkene i Cork»), og cill («kirke») som inngår i stor rekke stedsnavn, eksempelvis Kildare. Lærde irer i middelalderen var særlig interessert i etymologien av stedsnavnene i deres omgivelser og opprettet til og med en litterær tekst fra og med 1000-tallet viet til å forstå navnene, Dindsenchas («læren om bemerkelsesverdige steder»).
Cill Mhantáin oversettes som «Den tannløses kirke» og folkeminnet har knyttet følgende fortelling til navnet: Sankt Patrick og noen av hans tilhengere skal ha forsøkt å gå i land på stranden ved Travailahawk, som ligger sør for havnen. Lokalbefolkningen angrep dem, og en i Patricks følge en stein i munnen og mistet fortennene. Manntach («tannløs»), som han ble kjent, kom tilbake til stedet og fikk til slutt bygget en kirke, derav Cill Mhantáin («den tannløses kirke»). Selv om den anglifiserte skrivemåten Kilmantan ble brukt en tid og omtalt i noen stedsnavn i byen som Kilmantan Hill, falt det gradvis ut av bruk. Anglo-normannerne som erobret denne delen av Irland foretrakk det ikke-irske stedsnavnet.
Det norrøne navnet fra nordboerne som kom som vikinger ga et annet navn som har blitt ulikt transkribert på mellomengelsk som Wykinglo på slutten av 1100-tallet, og Wykinglowe hos Gerald av Wales på 1300-tallet. Selv om navnet åpenbart kommer fra de tidligere norrøne nybyggerne, er det uklarhet rundt opphavet som gjør det vanskelig å trekke absolutte konklusjoner. Irske stedsnavn og forståelsen av dem krever flerspråklig kunnskap innenfor gammelirsk, norrønt (gammelnorsk), mellomengelsk, latin og tidvis også fransk (fra anglo-normannisk opphav). Gjengivelsen av norrøne stedsnavn er blitt formidlet via mellomledd uten kunnskap i det lingvistiske opphavet, som nevnte Gerald, og til sist tolket av engelske og irske lingvister med begrenset kunnskap i norrønt og norsk språktradisjon og toponymi. Det førte til at navnet ble ført tilbake til Víkingaló, forstått som «the Vikings' meadow» («vikingenes eng»). Også det mer kreative Wiggingne Lough («skipinnsjøen»). Magne Oftedal, norsk professor i keltiske språk, har advart sterkt mot denne tolkningen og mener at dette er et tilfelle hvor de gamle transkripsjonene ikke er troverdige: «Det er noe med navnet Uikingaló og oversettelsen «vikingenes eng» som ikke er helt overbevisende. Jeg tror alle som har gjort seriøst arbeid i skandinaviske stedsnavn vil ha en urolig følelse av denne forklaringen.» Oftedal kritiserer dette og sier at endelsen -ló, som i Oslo, er sjelden i norske stedsnavn, og aldri påvist utenfor Skandinavia og heller ikke i en slik kombinasjon. Viking som gruppe av folk eller som personnavnet Viking er heller ikke påvist benyttet som stedsnavn i middelalderen. Framfor «folkeetymologi», i henhold til Oftedal, er den rimelige forklaringen at første element er ikke viking, men Uikar- eller Uik- som i «vik» eller «bukt», og at den mellomliggende -n- av de gamle formene er en feil eller misforståelse i transkripsjonene.
Vennskapsbyer
Wicklow har følgende vennskapsbyer:
Ajitpal Singh
Ajitpal Singh Kular (født 5. april 1947 i Sansarpur i Punjab i Britisk India), indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by, 1972 i München og 1976 i Montréal.
Singh vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det indiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Pakistan og Australia. India tapte semifinalen med 1-2 mot Australia men vant bronsefinalen med 2-1 over Vest-Tyskland. Singh spilte åtte kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Han ble hedret med den indiske utmerkelsen Padma Shri for sin innsats.
Tautersau
Tautersau er en utdødd sauerase fra øya Tautra i Frosta kommune. Den var en finullet sau som lignet på den spanske merinosauen, så mange har antatt at det var munkene ved Tautra kloster som brakte merinoen til øya for flere hundre år siden, og at den ble blandet med den gammelnorske sauen. Andre igjen har hevdet at opphavet var den engelske ryelandsauen, noe som tilsier at tautersauen var en langt yngre rase.
Den fine ulla gjorde tautersauen populær, og på slutten av 1800-tallet var den ganske utbredt, men hadde problemer fordi ulla hadde tendens til å vokse over øynene, tilveksten var ikke bra og sauen hadde problemer med å ta seg fram i utmarka.
Da de utenlandske sauerasene ble mer vanlige i Norge på 1900-tallet, ble det mindre interesse for å foredle tautersauen. Etter andre verdenskrig forsvant rasen gradvis, og den er nå borte for godt.
Ulike teorier om rasens opphav
Det finnes flere teorier om tautersauens opphav, enkelte av dem er bedre dokumentert enn andre.
Munkenes sauer, ca. 1200–1500
En teori om tautersauens opphav, som i stor grad ser ut til å være basert på antagelser, er at den stammet fra merinosauer, brakt til Norge av munker før 1500-tallet. Det finnes ingen skriftlig dokumentasjon som med sikkerhet støtter en slik teori. I Tautra kloster var det ikke noe sauehold av betydning da klosteret opphørte som eget samfunn i 1532. En samtidig kilde oppgir at klosteret i første halvdel av 1500-tallet hadde 25 sauer. En annen kilde fra omtrent samme tid sier at antallet sauer bare var 12.
Innførsel av engelske værer, ca. 1770–
Da Gerhard Schøning gjennomførte sin reise «giennem en Deel af Norge» i 1774, besøkte han også Tautra. Han beskrev husdyrholdet der, og nevnte saueholdet som det viktigste, men han skrev ingenting om en spesiell rase. Først da han kom til Overhalla, skrev han om at de der hadde «engelske Faar». Balvoll tolker dette som at sauene på Tautra ennå på den tiden var vanlig norsk utegangersau. Presten Hans Thode hadde allerede overtatt øya og gården, men hadde antagelig ikke startet med sin foredling av sauerasen ennå.
Dette stemmer med funnene Nedkvitne gjorde i 1955. Han skrev da en artikkel om merinosauen i Norge, der han også så på tautersauens opphav, og studerte mer enn 50 skriftlige kilder fra 1700-tallet og fremover. Han konkluderte med at man vet lite helt sikkert om spanske sauer i Norge før 1800, og at man må være varsom med å tidfeste den første innførselen av slike dyr. «Alt tyder likevel på at ein truleg vil vera sanninga nærare om ein gjer ende på segnene om munkane sine saueinnførsler frå Spania og istaden gjev innførde engelske sauer frå siste helvta av det 18. hundreåret æra for opphavet til <…> tautersauen.»
Marokkanske sauer på Froan
En tredje teori, som ble fremlagt av landbruksøkonom Per Borgedal i 1967, er at rasen stammet fra en finullet flokk marokkanske sauer som var satt ut på Froøyene utenfor kysten i Frøya kommune. Han viste til at P. Volqvartz allerede i 1757 hadde skrevet om engelske eller marokkanske sauer som var satt ut på Tarven. Borgedal mente at etterkommere av disse var brakt inn i bygda og «av lokalpatriotismen gitt navn etter den berømte øy som er en del av Frosta.»
Borgedal viste til Nedkvitnes forskning om merinosauen – og tautersauen – og mente at han ikke hadde kjent til «den finullede sau fra Froøyene,» som syntes å ha vært ukjent før proprietær Krogh fortalte om den under landbruksmøtet i Christiania i 1851. Krogh uttalte da bl.a.: «I det Trondhjemske har man foruden den almindelige Faarerace, der er en Blanding av engelsk og norsk, to konstante Racer. Den første er Tuterøfaarene, af engelsk Oprindelse, indbragt allerede i den katolske Tid; den anden Race er de saakaldte Froø-Faar som skulle være af spansk Oprindelse.» Krogh uttalte videre at rasen som stammet fra Froan hadde en langt finere ull enn tautersauen, «hvis Uld er grov og sterk», men han sa også at han selv kun hadde erfaring med «Tuterø-Racen», som han hadde en ublandet flokk av. Det fremgikk ikke helt klart av uttalelsen hvor god kjennskap han egentlig hadde til rasen fra Froan.
Mest sannsynlig konklusjon
Den teorien som er best belagt med skriftlige kilder, er at rasen ble utviklet gjennom bevisst arbeid fra slutten av 1700-tallet med foredling av den gamle norske sauerasen, primært ved å pare søyene med importerte engelske værer.
Veterinærprofessor Per Tuff skrev i 1960-årene om tautersauen: «Jeg har sett en del dyr av denne rase. Det kan etter min mening ikke være tvil om at den er påvirket av merino. Hele eksteriøret og ullkvaliteten viser dette.»
Det er ikke nødvendigvis noen motsetning mellom teorien om innførte engelske sauer og opplysningen om påvirkning fra merinorasen. Både Nedkvitne og Balvoll mente at den importerte sauen fra England kan ha vært ryelandsau av den gamle typen. Den hadde mye av de samme karakteristiske egenskaper som tautersauen, både når det gjaldt ullkvalitet, nøysomhet og størrelse, og Youatt skrev i 1837 at Hertfordshire Ryelander sannsynligvis var utviklet fra merino, brakt til England av romerne.
Hans Thode omtalte i flere brev sauene sine som engelske; som da han skrev til Det Kongelige Danske Landhuusholdnings Selskab i 1777: «... at jeg i dette År er velsigned med 64 skiøne engelske Lamb.»
Ennå i 1850-årene kalte folk på Frosta og Tautra tautersauen for «engelske utegangere».
Rasetrekk
Tautersauen hadde et karakteristisk utseende. Ulla på hodet vokste helt frem til nesa og på beina helt ned til klauvene. Fargen var oftest hvit, men det fantes også svarte, grå og brune eksemplarer. Enkelte værer hadde horn, men det vanligste var at de var kollet.
I mesteparten av den tiden rasen eksisterte, hadde den fin ull, som ofte ble sammenlignet med merino. I perioder med lite kontroll av paring i flokken, ble ulla fort dårligere. All omtale av avl og utvikling av rasen, viser at ulla var det viktigste, men kjøttfylden blir også nevnt; som av en landbruksskolestyrer, som i 1851 uttalte at tautersauen hadde gode egenskaper: «god kjøttfylde, fin beinbygning, fin ull som var tjenlig til et hvilket som helst bruk».
Euxenitt
Euxenitt. eller euxenitt-Y, er et brunsvart mineral, med strukturoppbygging lik den man finner i metallbinding. Det inneholder kalsium, niob, tantal, cerium, titan, yttrium, og ofte uran og thorium, og andre metaller. Den kjemiske formelen er: (Y,Ca,Ce,U,Th)(Nb,Ta,Ti)2O6.
Tautersau
Rasetrekk
Sauen var ikke av de største rasene, men den var større enn den gamle norske spælsauen. Den var omtrent på størrelse med sjeviotrasen, men ble senere voksen. Ikke bare ullkvaliteten, men også rasens størrelse varierte gjennom den tiden den eksisterte. Hagerup skrev i 1918 at sauen ga opptil 5,5 kg ull i året, og at slaktevekt for en voksen tautervær var rundt 50 kg. En voksen vær kunne ifølge Simonsen (1944) veie opptil 90 kg, og en søye 40–45 kg.
Euxenitt
Typelokaliteten til euxenitt ligger i Jølster, Sunnfjord, Sogn og Fjordane. Den er ikke uvanlig i pegmatitter på sørlandet. I mange av pegmatittene i Evje og Iveland er det påvist euxenitt. Ellers kan man finne euxenitt i Uralfjellene, Russland; Sverige; Minas Gerais, Brasil; Ampangabe, Madagaskar; Ontario, Canada; og i Arizona, Wyoming og Colorado i USA.
Tautersau
Rasetrekk
Tautersauen ble beskrevet som svært rolig og lett å holde innenfor et gjerde; en nøysom sau med lite matvett, som lett ble holdt borte fra matfatet av mer livskraftig sau. En forsker kalte den direkte «daulynt», en annen beskrev den slik: «Dertil et han seint og er noko småpusslin i eit og alt.»
Avl og utvikling
I 1768 kjøpte presten Hans Thode øya Tautra av kommandørkaptein Christian Lerche. Thode skrev flere brev til det Kongelige Danske Landhusholdningsselskab. Brevene viser at han interesserte seg for landbruk og drev et betydelig sauehold på øya. I 1777 ble han påskjønnet med gullmedalje fra landhusholdningsselskapet for «Faareavl, nemlig for en Faarehjord bestaaende af 206 stkr. af engelsk Race samt for den Selskabet meddelte Beskrivelse over Behandlingsmaaden med sit Schæferi paa Tuterøen.» Thode fortsatte med saueavl til sin død, men beklaget seg i brev til landhusholdningsselskapet over problemene med å få innført engelske eller spanske værer.
Etter at Thode døde, fortsatte Nils Anderssen Tuff (1732–1797), som var gift med Thodes datter Wenche, avlen av tautersau. Da han døde, giftet Wenche seg med Anders Botolfsen Gotaas (1768–1850), som tydeligvis også var en viktig mann når det gjaldt utviklingen av rasen:
I 1810 sendte Selskabet for Norges Vel ut en spørreundersøkelse til «kyndige Mænd» i hele landet. Formålet var å få en oversikt over tilstanden for husdyrhold i Norge. På spørsmål om hvilken sauerase som var vanligst i distriktet, «den oprindelige Norske, den saa kaldte engelske, eller en Blanding af begge», ble det fra Frosta meldt at «Hr. Gotaas som Ejer af Tutterøen, har vidt og bredt bidraget til Foredlingen, da han har ægte engelske Får».
Ennå i 1952 skrev avisa Nidaros at sauen hadde en «meget fin ull som minner om merino».
Musikkåret 1898
Dødsfall
|| kornettist ||align=center|51 ||align=center| ||
Tautersau
Avl og utvikling
På Frosta var det en tid flere avlsstasjoner for tautersau. Staten kjøpte allerede i 1917 en flokk med tautersau til sin sauavlsgård på Edøy, men avlsgården ble nedlagt da nazistene beslagla gården i 1941.
Utbredelse og etterkommere
Fra Tautra ble tautersauen tidlig spredt både til bygdene omkring, til resten av Norge – og til Sverige og Danmark. Allerede i 1805 ble det eksportert 70 sauer til en avlsstasjon i Jämtland. I 1884 ble det solgt en del sauer til Danmark. Disse ble senere sendt til Færøyene. I en periode fantes flere interesserte «tauter-alarar» på Østlandet.
I Trøndelag hadde tautersauen sin største utbredelse i årene 1880–1900. Selv om den var ansett for å ha den fineste ulla av alle norske saueraser, ble interessen for å videreutvikle rasen mindre, etterhvert som gode, utenlandske saueraser ble importert i stadig større grad utover 1800-tallet.
I 1940-årene var det gått tilbake med rasen både i Trøndelag og andre distrikter. Raseområdet var for lite, innavlen for sterk og resultatet var dårligere kvalitet, men om den typiske tautersauen gikk tilbake, var tauterværer brukt til å foredle andre raser. Et eksempel er grå trøndersau, som Sæland mente var en krysning mellom tautersau og gammelnorsk sau, eller som han kalte den: «ein noko uppblanda tautersau». F. Loyt Johnsen konkluderte i sin avhandling fra 1941 med det samme, men han så flest likhetspunkter mellom grå trøndersau og gammelnorsk sau, så han snudde på Sælands ord og mente grå trøndersau var «ein noko uppblanda gammelnorsk sau». Grå trøndersau har i dag ingen av de synlige rasetrekkene fra tautersauen.
Rasen dør ut
På Frosta var det igjen én avlsstasjon for tautersau helt til 1959. En kort årsmelding fra avlsstasjonen ble årlig gjengitt i avisa Frostingen. I 1959 besto stammen «som vanleg» av seks voksne sauer; tre saulam og to værlam. I årsmeldingen for dette året sto det at sauene ble sluppet på beite i juni, men at de kom raskt hjem. Naboene hadde ikke gjerder, og sauene ødela antagelig avlinger, for avlsstasjonen ble «oppsagt 20. september med 1 mnd. frist».
Staten ble spurt om å overta sauene, men hadde verken «rom eller penger». Sauene ble avertert for salg, men ingen kjøper meldte seg. Resultatet var at sauene ble sendt til Bøndenes Salgslag for å slaktes. Dette var slutten for den siste kjente stammen av tautersau.
VM i hagleskyting 1950
VM i hagleskyting 1950 (verdensmesterskapet i skyting) ble arrangert i Madrid i Spania i 1950.
Eli Gjermundshaug Pedersen
Eli Gjermundshaug Pedersen (født 6. april 1988 på Hamar) er en norsk langrennsløper fra Brumunddal. Hun er mest kjent for å være datter av den tidligere meriterte langrennsløperen Hilde Gjermundshaug Pedersen. I 2006, i en alder av 18 år, ble hun norsk mester i stafett sammen med sin mor og tvillingsøster Ida Gjermundshaug Pedersen.
Pterelaos
Sønn av Lelex
Pterelaos var en sønn av Lelex, en før-hellenistisk konge og dennes etterkommere, folket lelegere, spredte seg over hele Hellas og videre. Pterelaos styrte landet ved elven Akheloos i regionen som senere ble kalt for Akarnania. Pterelaos hadde tallrike sønner som bosatte seg i området i nærheten av Akheloos, inkludert i naboøyene i det joniske hav. Hans sønner Ithakos, Neritos, og Polyktor koloniserte øya Ithaka (som fikk navn etter førstnevnte sønn) og i tillegg til Ithaka også grunnla steder på øya kalt Neritom og Polyktoriom (eller Neritum og Polyctorium). Taphios og Teleboas var også blant hans mange sønner, og grunnla egne stammer.
Sønn av Taphios
En annen variant av myten har gjort Pterelaos til sønn av Poseidon og Hippothoe, og en etterkommer av Persevs, helten fra Agros.
Imaginary Heroes
Imaginary Heroes er en amerikansk dramafilm fra 2004, regissert og skrevet av Dan Harris. Filmen handler om en amerikansk forstadsfamilie som får livet snudd på hodet da den eldste sønnen begår selvmord. Sigourney Weaver, Emile Hirsch og Jeff Daniels har hovedrollene.
Handling
Matt Travis er pen, populær og skolens beste svømmer, så alle som kjenner ham blir sjokkerte når han plutselig begikk selvmord. I tiden etterpå sliter familien hans med å komme seg videre etter tragedien, med blandede resultater. Matts mor Sandy forsøker å kommunisere med deres yngre sønnen Tim, men hun lindrer hennes egen følelsesmessige smerte med marihuana.
Deres far Ben, var en perfeksjonist som favoriserte Matt like mye som han ignorerte Tim, og insisterer på å fortsette å dekke bord ved middagsbordet for deres døde sønn, samtidig begynner han å drikke tungt. Til slutt, uten å fortelle hans kone, tar Ben permisjon fra jobben sin og tilbringer dagene på en benk i en park.
Tim, alltid i skyggen av broren sin som den mindre, lite atletiske, mindre dyktigelillebroren, sliter med å komme seg gjennom skolen samtidig som han forsøker å motstå de medisinene som hans beste venn Kyle Dwyer veldig ofte tilbyr ham. Hans søster Penny, er bortreist på college, kommer pliktoppfyllende hjem for sjeldne besøk. Hun forsøker å hjelpe til med å bygge bro over den stadig voksende gapet mellom hennes gjenlevende bror, og foreldrene deres.
Kongens galskap
Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne og fikk en rekke priser. Dette inkluderer Oscar for beste «Art direction» og ytterligere tre nomineringer. Den vant også tre BAFTA-priser. Hellen Mirren vant i tillegg prisen for beste skuespillerinne ved Filmfestivalen i Cannes. Filmen ble også nominert til Gullpalmen.
Handling
Filmen tar for seg den oppsiktsvekkende historien om Kong George III som regjerte på den tiden da de amerikanske koloniene gikk til krig for å bli selvstendige. Han ble regnet som en konge vel bevisst sitt ansvar, men etter å ha sittet 30 år på tronen begynte han å få stadig flere merkelige innfall. Det ble ganske snart slått fast at kongen var sinnslidende. En rekke ubehjelpelig forsøk blir gjort for å bedre kongens mentale helse, men det er først når en idealistisk og viljesterk lege dukker opp, med erfaring fra gale mennesker, at kongen blir satt under riktig psykoterapeutisk behandling. Samtidig med dette oppstår en maktkamp der hans sønn ønsker å overta tronen.
Kongen led av porfyri og, som en sekundærlidelse, manisk depresjon.
Om filmen
Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne og har oppnådd så mye som 93% på Rotten Tomatoes (Fresh rating). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppkarakter og gav særlig mye ros til Nigel Hawthornes rolletolkning som Kong George.
Både Dagbladet, Aftenposten, VG og Dagsavisen gav den terningkast fem.
Denne filmen var Nicholas Hytners debut som regissør.
Filosofiåret 1815
Fødsler
suffragettbevegelse ||align=center|85 ||align=center|1902 ||
Pojuca
Pojuca er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Festi ekje slutt – Beste HITtil
Festi ekje slutt – Beste HITtil er et samlealbum med Vassendgutane. Albumet ble utgitt den 2. mars 2012. Albumet inneholder noen nye låter.
Mohamed ElBaradei
Mohamed El-Baradei, arabisk: محمدالبرادعئ, (født 17. juni 1942 i Kairo i Egypt) er en egyptisk jurist og diplomat som fra 1. desember 1997 til 30. november 2009 var generaldirektør i Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA). Fra 14. juli 2013 var han i en overgangsfase Egypts visepresident med ansvar for utenrikspolitikk. Han trakk seg fra denne posisjonen allerede den 14. august 2013, i protest mot at egyptiske sikkerhetsstyrker hadde gått til angrep på tilhengere av den avsatte presidenten Mohammed Mursi, med den følge at et stort antall Mursi-tilhengere mistet livet. Ifølge landets helsemyndigheter ble 149 mennesker drept og 875 skadet da sikkerhetsstyrkene slo til mot demonstranter på Universitetet i Kairo og andre steder, mens Muslims Brorskap hevdet at over 300 av organisasjonens tilhengere hadde blitt drept.
I november 2014 tok han offentlig avstand fra den sittende regjeringen, og uttalte at Egypt ikke lenger kunne kalles et demokrati.
Bakgrunn og tidlig karriere
El-Baradei har juridisk utdannelse fra universitetet i Kairo 1962 og New York University School of Law (1974).
Hans diplomatiske karriere tok til i 1964 da han begynte i den egyptiske utenrikstjeneste. Han var i to perioder tilknyttet Egypts representasjon ved FN-kontorene i New York og i Genève.
Arbeid i IAEA
Fra 1984 har El-Baradei vært tilknyttet Det internasjonale atomenergibyrået. Før han i 1997 ble organisasjonens generalsekretær, var han dets juridiske rådgiver (1984-1993) og assisterende generaldirektør for eksterne relasjoner (1993–1997).
USA var kritisk til El-Baradei på grunn av hans syn på Irak-konflikten. El-Baradei og IAEA mente våpeninspeksjonene burde fortsette; USA ville ikke vente lenger og gikk til angrep.
Nobels fredspris 2005
Den 7. oktober 2005 ble det bekjentgjort at Mohamed El-Baradei sammen med IAEA ville motta årets Nobels fredspris. Den Norske Nobelkomite ga som begrunnelse «deres arbeid for å hindre at kjernefysisk energi blir brukt til militære formål». IAEA har konsentrert seg om kampen for å redusere kjernevåpen med sikte på å avskaffe disse våpnene. At lite er oppnådd på dette feltet gjør arbeidet enda viktigere. Internasjonalt samarbeid på dette feltet er avgjørende for en god og stabil verden, sa Nobelkomitéens formann, professor Ole Danbolt Mjøs, ved offentliggjøringen.
Visepresident 2013
Mohamed El-Baradei var sommeren 2013 på tale som Egypts statsminister, men planene om dette strandet på politisk motstand. . El-Baradei ble i stedet utnevnt som landets visepresident med internasjonale forbindelser som et særlig arbeidsområde.
Forslag til grunnlovsendringer i 2019
I februar 2019 gikk El-Baradei ut i sosiale medier og oppfordret politiske grupperinger i Egypt til å engasjere seg til støtte for demokratiet i parlamentets debatt om foreslåtte grunnlovsendringer, eller eventuelt å boikotte hele debatten. Han karakteriserte regjeringens endringsforslag som et forsøk på å få forlenget varigheten av presidentperioden, innskrenke den dømmende makts uavhengighet fra den styrende makt, og å opphøye de militære styrker til Statens høye beskytter. Han tilføyde at dersom grunnlovsendringene ble vedtatt, ville det innebære en arabisk vår med motsatt fortegn.
Apeplanetens hemmelighet
Apeplanetens hemmelighet (originaltittel: Beneath the Planet of the Apes) er en amerikansk dystopisk science fiction- og eventyrfilm fra 1970 regissert av Ted Post. Filmen er en direkte oppfølger til Apeplaneten og handler om jakten på Taylor, som forsvinner etter en mystisk hendelse i «den forbudt sone». Hovedrollene spilles av James Franciscus og Kim Hunter, mens Charlton Heston har en birolle.
Rett hjem
Rett hjem er en norsk underholdningsserie med Ivar Dyrhaug som gikk på NRK fra 1993 til 1994. Med seg på laget hadde han Terje Strømdahl som kokk og moromann, mens Otto Jespersen spilte rollen som en frekk og fritt-talende limosinsjåfør for gjestene til Dyrhaug. Programmet gikk på lørdagskvelder.
Programmet hadde høye seertall og samlet mellom 1,5 og 2 millioner seere.
Apeplanetens hemmelighet
Popularitet og økonomi
Produksjonskostnadene var på $4,7 millioner.
Anmelderne
Den fikk dårligere mottakelse enn den første filmen, men regnes av mange som den beste av oppfølgerne. Den har fått 38 % på Rotten Tomatoes. Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Fylkesvei 2846
Fylkesvei 2846  går mellom Gren i Sigdal og Tingelstad i Modum.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 151.
Ponto Novo
Ponto Novo er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Dystopi
Litterære dystopier har oftest som motiv negative (marerittaktige, foruroligende, nedtrykkende, skremmende) samfunn som er satiriske vrengebilder på forfatterens samtid eller advarsler mot samfunnsmessige utviklinger i forfatterens samtid.
Science fiction-filmer og filmserier er ofte hensatt til et dystopisk samfunn.
Journalisten Kristin Solberg brukte dystopi om den sterkt forurensede indiske storbyen Delhi.
Populærkultur
Dystopiske settinger kan brukes som stemningsskapende kulisser uten egentlig å være verkets fokus. Philip K. Dicks dystopiske roman Do Androids Dream of Electric Sheep? fra 1968 ble for eksempel i 1982 filmatisert som Blade Runner, en film noir med dystopiske kulisser. En tidlig klassiker innen sjangeren er den tyske Metropolis fra 1927.
Også spill som BioShock og Half-Life bruker dystopi for å bygge historier om samfunn og karakterer som ønsker et utopi, men som i praksis skaper dystopi.
Blakstad bru
Blakstad bru er en del av fylkesvei 42 i Froland kommune i Agder fylke. I 2007 ble ei ny bru over Nidelva åpnet, og dette er tredje generasjon bru over elva på dette stedet. Dagens bru er 143 meter lang. Den gamle brua ble bygd i 1951.
Omkring brua har tettstedet Blakstad (Froland) vokst fram.
At stedet Blakstad (Osedalen er sentrum) ble sentrum i Froland skyldes det at stedet ligger ved Nidelva der elva gjør en Z-sving, og hvor det var mulighet for brubygging.
Wujiaqu
Wujiaqu (kinesisk: 五家渠; pinyin: Wǔjiāqú; Wade-Giles: Wǔ-chiā-ch'ǘ; uigurisk: ئۇجاچۇ; uigur-latin: Wujachu) er et byfylke i Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Det er underlagt Produksjons- og konstruksjonskorpset i Xinjiang.
Det er på 710 kvkm og har et innbyggertall på 116.000 (2005).
Eirik Norheim
Eirik Norheim (født 27. juni 1967 i Oslo), også kjent under artistnavnene «Messiah» og «Billy Cockroach», er en norsk musiker, som tidligere var vokalist i Mayhem.
Norheim er vokalist i punkbandet Cockroach Clan. Han har også vært vokalist og bassist i bandet Within Range, samt vokalist i bluesbandet Steamboat. Norheim var deleier sammen med kona og et vennepar i utestedet og musikkscenen Felix Pub & Scene på Lillehammer. Den har blitt karakterisert som «en av landets største undergrunnsscener for rock, punk og metall.»
I 2013 dannet Anders Odden bandet Order sammen med Manheim, Messiah og René Jansen.
Holmen stasjon
Holmen stasjon er en av stasjonene på Røabanen. Den trafikkeres daglig av Linje 2. Den ligger i bydel Vestre Aker. Den er syvende av i alt 13 stasjoner på strekningen.
Den er også andre stasjon på Røabanen som ikke deler bane med andre linjer. Stasjonen ligger 600 meter unna Persbråten videregående skole.
Stasjonen ble åpnet 24. januar 1935 og oppgradert til metrostandard med gjenåpning 18. mai 1995.
Cumberland County (New Jersey)
Cumberland County er et fylke i den amerikanske delstaten New Jersey. Det ligger i de sørlige delene av staten og det grenser mot Gloucester County nord, Atlantic County i nordøst, Cape May County i sørøst og mot Salem County i nordvest.
Cumberland Countys totale areal er 1 267 km² hvorav 485 km² er vann. År 2000 hadde fylket 146,438 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Bridgeton. Fylket ble grunnlagt i 1748.
Din myke hud
Din myke hud (fransk originaltittel La peau douce) er en fransk film fra 1964, regissert av François Truffaut med Jean Desailly og Françoise Dorléac i hovedrollene.
Handling
Pierre Lachenay, en berømt forfatter og redaktør for et litterært magasin, skal fly til Lisboa. En venn kjører ham til en flyplass, og de rekker flyet akkurat i tide. På flyet får han snart øyekontakt med en vakker flyvertinne som heter Nicole. Pierre sjekker inn på Hotel Tivoli, og skal deretter delta på en konferanse. Han holder et foredrag med tittelen "Balzac and Money" basert på en av bøkene hans.
Tilbake på hotellet møter han Nicole, og ser hvilket hotell-rom hun overnatter ved. Pierre og Nicole snakker sammen hele natten. De neste par ukene tilbringer de tid sammen mellom flyvningene hennes. De tilbringer kvelden på en nattklubb, og har deretter sex i leiligheten hennes. Etter hvert mistenker hans kone gjennom femten år, Franca, ham for å ha en affære. Samtidig som Pierre opplever problemer og krangling i forholdet sitt med Nicole.
Savage Amusement
Savage Amusement er det tiende studioalbumet fra det tyske hardrock-bandet Scorpions, utgitt i april 1988. Albumet kom på en femteplass på listene i USA hvor den fikk platina i juni 1988. Dette er også den siste platen hvor Dieter Dierks er produsent. Albumet var en oppfølger til suksessalbumet Love at First Sting og hadde noen musikalske forskjeller når den blir sammenlignet med sin forgjenger. Den totale følelsen av albumet viser at gruppa ville eksperimentere med forskjellige sjangre og gikk over til en mer radiovennlig stil og til å innlemme mer syntheserte lyder. Mens det ennå er noen rene hardrock-låter slik som «Don't Stop at The Top» og «Media Overkill», det er også noen progressive låter slik som «Walking on the Edge» og «Passion Rules the Game»
Sericinus
Sericinus er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Utseende
Sericinus montela er en ganske stor svalestjert med lange, slanke stjerter på bakvingene. Vingene er brunspraglete hos hunnen, hvite med små svarte flekker hos hannen, bakvingen har en rød flekk eller et rødt bånd ved bakhjørnet. På undersiden er det et mer fullstendig rødt bånd.
Larven er svart med gule, kjøttfulle utvekster, dessuten et par lange, svarte vedheng på forkroppen.
Levevis
I likhet med mange andre svalestjerter har den larver som lever på planteslekten Aristolochia (holurtfamilien).
Utbredelse
Arten er utbredt i det østlige Asia, fra Amur-området i nord til Yunnan i sør.
Strofisk form
Strofisk form er en komposisjonsform hvor en enkelt blokk (verset) gjentas med få eller ingen variasjoner. Det brukes ofte i viser og musikk med røtter i blues eller folkemusikk.
Det er en form for lied. Når stykket har samme karakter eller stemning hele veien, kan komponistene gi alle strofene samme melodi.
Chilkootpasset
Chilkootpasset er et 1067 meter høyt fjellpass i Boundary Ranges i fjellkjeden Coast Mountains mellom Alaska og Canada. Det er det høyeste punktet på Chilkoot Trail, som går fra spøkelsesbyen Dyea i Alaska til Lake Bennet i Britisk Columbia.
Under gullrushet i Klondike ble det bygd tre taubaner og flere vinsjesystemer for å frakte forsyninger over passet.
Gledeshuset
Gledeshuset er et revy- og konsertlokale som ligger langs elva under Hønefossen, i nordenden av Hønefoss bru i Hønefoss i Ringerike kommune. Bygget, som ligger i direkte forbindelse med Nordre park og Glatved Brygge, stod ferdig og ble tatt i bruk i 2018. Etablissementet omfatter totalet 1 200 m² og inneholder også restaurant og bar med alle rettigheter. Restauranten ligger i den gamle delen og er franskinspirert og av typen à la carte, mens bar og scene ligger i den nye delen.
Hønefossrevyen og Fosserock er blant arrangementene som arrangeres her årlig.
Santeri Alkio
Santeri Alkio (født 17. juni 1862 i Laihela i Finland, død 24. juli 1930 i Laihela) var en finsk forfatter og politiker. Han het fra fødselen Aleksander Filander, men finnifiserte navnet sitt i 1898.
Etter storstreiken i 1905 ble han en fremtredende skikkelse i finsk politikk, og var en av agrarforbundets grunnleggere. Mellom 1906 og 1929 var han sjefredaktør i partiets ledende organ Ilkka i Vasa. Han satt også fra 1907 til 1922 i enkammarlantdagen og riksdagen. Han var den egentlige utformeren av agrarforbundets politiske ideologi og en av de fremste forkjemperne for et republikansk styresett under Finlands første år som selvstendig stat.
Brødrene Kyrillos og Methodios’ internasjonale pris
Medalje
Med prisen fulgte en gullmedalje og ærestittelen «mottager av Brødrene Kyrillos og Methodios' internasjonale pris», som rangerte som nummer sju av ni ærestitler i Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen. Medaljen er belagt med gull og bærer et motiv med de to misjonærbrødrene. Kyrillos holder en fjærpenn og en dokumentrull med de to første bokstavene i det kyrilliske alfabet. Methodios holder en bok. På revers har medaljen de kyrilliske bokstavene A og B omgitt av medaljens og landets formelle navn. Medaljebåndet har striper i hvitt, grønt og rødt, som er fargene i Bulgarias flagg.
TCI Computer AS
TCI Computer var en virksomhet i Bergen som bygget og solgte PC-er til både bedrifts- og forbrukermarkedet. Selskapet ble etablert i 1987 under navnet MIPS AS. Selskapet gikk konkurs høsten 2010. Frem til konkursen var selskapet regnet som Nordens eldste PC-produsent.
TCI hadde en rekke avtaler med det offentlige og var et vanlig syn på universiteter og høyskoler i tillegg til flere kommuner.
Datamaskinene
I sin produksjon av personlige datamaskiner kjøpte TCI Computer primært inn deler fra kjente såkalte Original equipment manufacturer s (OEM) i Taiwan. Hovedkortene ble primært kjøpt inn fra AOpen og Gigabyte. TCI-maskinene er kjent for sine karakteristiske kabinetter der de fleste er produsert av leverandøren MACASE. Maskinene ble som regel levert med anerkjente tastatur fra Keytronic.
TCi Professional System X
Datamaskiner og arbeidsstasjoner basert på Galaxy KA-580 ble solgt under produktnavnet TCI Pro, mens maskiner i budsjettsegmentet ble solgt i et mindre kabinett, Galaxy KS-J80, under produktnavnet TCI Micro. Førstnevnte var et meget populært kabinett og ble levert både hjemmemaskiner og proffsegmentet.
Forhandlernettverk
I tillegg til å selge datamaskiner direkte til bedrifter og forbrukere ble maskinen distribuert gjennom lokale forhandlernettverk. AGL Data A/S og Rint Telesenter A/S er eksempler på vestlandsbedrifter som solgte TCI-maskiner.
Moa Abounnachat Bollerød
Moa Abounnachat Bollerød (født 2. november 2001) er en norsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og mellomdistanseløp. Han representerer Sem IF.
Sesongene 2017-2018
Bollerød deltok i friidrett under European Youth Summer Olympic Festival 2017, men ble der diskvalifisert på 800 meter. Han kom på tiendeplass på 800 meter i den nasjonale konkurransen under Bislett Games i 2018, og han deltok i U18-EM i friidrett 2018, der han kom på 12.-plass på 1500 meter, men nådde ikke finalen på 800 meter. Han kom på 12.-plass på 1500 meter under NM i friidrett 2018, og han ble nummer 11 på samme distanse under Junior-NM i friidrett 2018.
Sesongen 2019
Han kom på sjetteplass på 1500 meter under Karsten Warholm Invitational 2019. Under Ungdomsmesterskapet innendørs 2019 deltok han i klassen G18/19, og han fikk der bronse på 800 meter og 1500 meter. Han ble nummer seks på 1500 meter i den nasjonale konkurransen under Bislett Games. Under U20-EM i friidrett 2019 representerte han Norge, men ble slått ut i forsøksheatet på 1500 meter. Han representerte Danmark/Island under Nordisk juniormesterskap i friidrett 2019, og kom der på åttendeplass på 1500 meter. Han fikk sølv på 1500 meter i U20-klassen under Junior-NM i friidrett 2019, og han fikk sølv på 800 meter i G18/19-klassen under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2019.
Sesongen 2020
Under Karsten Warholm Invitational 2019 ble han nummer tre på 1500 meter, og han vant 800 meter og 1500 meter under Junior-NM i friidrett 2020. Han fikk bronse på 1500 meter under NM i friidrett 2020, bak Jakob Ingebrigtsen og Mats Hauge.
Sesongen 2021
Han konkurrerte lite i 2021, men deltok blant annet i Per Halle Invitational, der han kom på femteplass på 1500 meter, og han kom også på femteplass på 1500 meter under Night of Highlights på Bislett Stadion. Under Kuortane Games i Finland fikk han sjette beste tid på 1500 meter.
Sesongen 2022
Den 5. juni debuterte han i Diamond League, da han deltok i Meeting International Mohammed VI d’Athlétisme de Rabat. Han kom der på 14.-plass på 1500 meter med ny personlig rekord på 3:41,16.
Konfirmasjon
Ordet konfirmasjon
Ordet konfirmasjon stammer fra latin confirmare, som betyr 'sterk' eller 'fast' (engelsk 'firm'). Den norske form ferming er en variant som ligger opp mot gammelnorsk (norrøn) terminologi. I det tyske språkområde benyttes Firmung om det katolske sakramentet, mens Konfirmation er for ikke-sakramentale seremonier innen de protestantiske kirker. Også på dansk skjelnes det mellom firmelse (forbeholdt det katolske sakrament) og konfirmation (protestantiske og andre seremonier hvorav ingen er sakramentale). På islandsk brukes ferming uansdett kirkesamfunn.
Konfirmasjon er første gang belagt i en nedtegnet pinsedagspreken som tillegges biskop Faustus av Riez (ca. 450), der det benyttes for å uttrykke den teologiske grenseoppgang i forhold til dåpen: «I dåpen blir vi gjenfødt til livet, etter dåpen blir vi 'konfirmert' til kamp; i dåpen blir vi tvettet, etter dåpen blir vi styrket». Hele den sammenlignende forklaringen bruker et militært bilde; biskopen trekker en sammenligning til tjeneste i den keiserlige hær. Ordet synes her å være rent beskrivende; det er ikke åpenbart at det er et egennavn benyttet for en romersk militærseremoni av dette eller lignende navn.
Begrepet konfirmasjon er også tatt i bruk av ikke-kristne organisasjoner.
Overgangsritual eller ikke?
Overgangsritualer ved fødsel, og sener fra barne- til voksenalder, finnes i de fleste kulturer verden over. Det har fått ulik vekt og utforming innen de forskjellige deler av kristendommen. Historisk sett har det ikke vært forstått som et overgangsritual mellom barndom og voksenalder; dette er et element som er tilkommet i noen trossamfunn senere. Konfirmasjonen var i tidlig kristen tid (og fortsatt i de østlige og orientalske kirker, det være seg de er ortodokse eller katolske) knyttet til dåpen, som vanligvis finner sted i spedbarnsalder.
I noen trossamfunn betraktes det som et sakrament, i andre som en ikke-sakramental bekreftelse eller styrking av konfirmanten, eller som en forbønnshandling.
I Den norske kirke har konfirmasjonen siden 1981 vært regnet som en ren forbønnshandling, hvor det er Gud som bekrefter løftene som ble gitt konfirmanten i dåpen. Historisk sett har konfirmasjonen i Den norske kirke hatt en dobbel karakter, hvor ritualet ikke bare tjente som «en offentlig bekreftelse av dåpens nåde» men også «hvor konfirmantene både var objekt for Guds bekreftelse og subjekt i sin personlige bekreftelse på at de ville leve i dåpens pakt»
I land der konfirmasjonen finner sted midt eller sent i tenårene, har folkelig tradisjon tillagt den en betydning som overgangsritus som strengt tatt ikke er nærværende i teologisk forstand. I Norge er en slik tolkning, nemlig at konfirmasjonen markerer overgangen fra barn til voksen, noe som har en klar sammenheng med at den i flere hundreår var knyttet til skoleavslutningen. Dessuten var konfirmasjonen i Norge en forutsetning ikke bare for ekteskapsinngåelse, men også for engasjement som lærling eller ansettelse i arbeid.
I andre trossamfunn er konfirmasjonsalderen ofte langt lavere. Forståelsen av konfirmasjonen varierer mellom de forskjellige kirkesamfunn.
Begrepet konfirmasjon er også tatt i bruk av ikke-kristne organisasjoner. En rekke sekulære organisasjoner, for det meste moderne human-etiske organisasjoner, arrangerer konfirmasjoner for eldre barn, som et uttrykk for deres livsvalg. I Norge har Human-Etisk Forbund siden 1951 arrangert Humanistisk konfirmasjon (før 2005 kalt Borgerlig konfirmasjon) som består av et kurs som avsluttes med en høytidelig seremoni.
I det tidligere DDR ble det av ideologiske grunner innført og fremmet en seremoni kalt Jugendweihe (ungdomsvigsel), som ble forutgått av en forberedelsestid i kommunistpartiets regi. I dette historisk overveiende protestantiske området lyktes det langt på vei gradvis å trenge tilbake den kristne konfirmasjon. Denne Jugendweihe har overlevd den tyske samling og har en del oppslutning i delstatene som tidligere lå i DDR. Selve uttrykket Jugendweihe var ikke et kommunistisk påfunn; det grep tilbake til et konsept som oppstod i Tyskland i 1852, og som stod i åpen opposisjon til katolsk og protestantisk konfirmasjon.