cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jelsa kirke
Historie
Helt siden vikingtiden har Jelsa vært et samlingssted for religiøse offer. På stedet der kirken står i dag, har det tidligere stått en liten stavkirke som er nevnt i kilder så tidlig som 1286. Det finnes også tegn på at dette kan ha vært stedet for et gudehov i vikingtiden. Etter hvert som befolkningen økte, ble stavkirken altfor liten. Da den nye kirken skulle bygges, ble den bygget utenpå den første. Denne kirken stod ferdig i 1647 og var rikt utsmykket med utskjæringer på benkefrontene, prekestol med apostelmaleri malt av Gottfried Hendtzschel og et tak som viste en himmelhvelv med millioner av stjerner. Jelsakirken var et praktverk, men i 1850 skulle kirken gjøres mer moderne. Den fikk liggende kledning og ble malt hvit både utvendig og innvendig. Himmelkvelven og andre takmaleri ble malt over og benkene ble byttet ut med noen enklere, men kirken fikk også nytt galleri og døpefont. Etter mange år savnet folk den flotte kirken sin slik den hadde vært tidligere, og i 1950 ble den restaurert tilbake til det opprinnelige.
Waverley (Surrey)
Navnet kommer fra Waverley Abbey utenfor Farnham, som var det første cistercienserklosteret i England.
Wealden
Wealden er et administrativt distrikt i East Sussex, England. Det har navn etter skogområdet Weald. Administrasjonsbyen er Crowborough, men deler av administrasjonen holder til i Hailsham.
Liste over vinnere av Guldbaggen i kategorien Beste kvinnelige birolle
Liste over vinnere av Guldbaggen i kategorien Beste kvinnelige birolle sammen med øvrige nominerte.
Pensjonistforbundet
Pensjonistforbundet, tidligere Norsk Pensjonistforbund (NP) ble etablert i 1951 og er Norges største pensjonistorganisasjon med nær 240 000 medlemmer. Organisasjonen er partipolitisk uavhengig men er sterke pådrivere for eldrepolitikk, innen økonomi, helse, aktivitet, medvirkning og trygghet. Målet er at alle skal kunne leve gode, aktive og trygge liv, hele livet.
Organisasjonen gir ut bladet Pensjonisten ni ganger årlig. Bladet kom første gang ut i 1951. Første redaktør var Bjarne Nygård fra Sarpsborg. Redaktør pr. 2021 er Trond Halvard Nedrebø. Pensjonisten har et opplag på vel 220,000 eksemplarer og 300,000 lesere, kontrollert av Fagpressen.
Pensjonistforbundet har et formelt samarbeid med SAFO og SAKO-organisasjonene.
Maikel van der Vleuten
Maikel Leonardus van der Vleuten (født 10. februar 1988) er en nederlandsk rytter, som spesialiserer seg i sprangridning. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han bronse.
Helsesekretærforbundet i Delta
Helsesekretærforbundet i Deltas overordnede målsetting er å ivareta medlemmenes yrkes- og utdanningsmessige interesser, øke og bedre anseelse og yrkesfaglige standard samt lønns- og arbeidsvilkår.
Forbundet er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.
Yrkesorganisasjonen ble stiftet 7. juni, 1968, har ca 4 630 medlemmer, og gir ut medlemsbladet Helsesekretæren. Helsesekretæren er det eneste fagbladet for helsesekretærer og andre som arbeider innen medisinsk kontortjeneste. Leder i forbundet er Gro Bengtson.
Hans Stølan
Hans Stølan (født 23. januar 1968) er en norsk politiker (Ap, senere Sp) og fagforeningsmann. Han var ordfører i Frøya kommune i perioden 2007–2011. I perioden 2019–2023 representerer han Senterpartiet i Frøya kommunestyre. Per 2022 er han hovedtillitsvalgt for Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund i SalMar-konsernet.
Vidit Gujrathi
Vidit Santosh Gujrathi (født 24. oktober 1994 i Nashik eller Indore) er en indisk sjakkspiller som i 2013 ble stormester i sjakk 18 år og 3 måneder gammel. Han er den fjerde inderen til å ha krysset en Elo-rating på 2,700 og er nå ratet som den tredje beste spilleren i India etter Vishy Anand og Pentala Harikrishna.
Gujrathi kom til tredje runde av verdenscupen i sjakk 2013, der han måtte gi tapt mot kinesiske Ding Liren.
Erika Heucke
Erika Heucke (født 20. november 1942) er en tysk volleyballspiller.
Akropolis (Athen)
Akropolis i Athen er en antikk borg lokalisert på et lite fjell med en flat topp som rager 150 meter over sjøen, et berglendt frambrudd over den greske byen Athen. Det er den mest kjente akropolis (høyby) i Hellas. Den har levinger av flere antikke bygninger av stor arkitektonisk og historisk betydning, hvor den mest berømte er tempelet Parthenon. Ordet «akropolis» er sammensatt av det gresk ordet ἄκρον, akron, «høyeste punkt», og πόλις, polis, «by». Selv om begrepet akropolis er generisk og det er mange andre akropoliser i Hellas, er betydningen av Akropolis i Athen av en slik betydning at det vanligvis kjent som kun Akropolis uten større presisering. I antikk tid var den også mer kjent som Kekropia etter den legendariske slangemennesket Kekrops, kulturhelt og den første konge av Athen.
Akropolis stiger brått opp fra Attika-sletten med bratte klipper på tre sider. Det kan nås til fots kun fra vest, hvor det er forbundet av den lave bakkekammen til Areopagos. Den er dermed en naturlig festning, og er årsaken til at byen Athen eksisterer. Athen begynte som et jernalderborg på toppen av Akropolis. Det var ikke før etter perserkrigene at Akropolis sluttet å fungere hovedsakelig som en festning. Det er bevis for at høyden var bosatt så langt tilbake som fjerde millennium f.Kr., men det var statsmannen Perikles (ca. 495 – 429 f.Kr.) på 400-tallet f.Kr. som ledet og koordinerte stedets viktigste levninger som fortsatt står, inkludert Parthenon, Propyléerne (Propylaea), Erekhtheion og tempelet til seiergudinnen Athene Nike. Parthenon og andre av bygningen ble hardt ødelagt under italienske Venezia beleiring i 1687 under Moreakrigen da de osmanske muslimene lagret krutt i Parthenon som ble rammet av en kanonkule og eksploderte.
Tidlig bosetning
Akropolis ligger på et lite fjell med flat top som stiger rundt 150 meter over havet i byen Athen med en overflate på rundt 3 hektar. Mens de eldste gjenstander er fra midte steinalder, datert til neolittisk tid, har det vært dokumentert bosetning i Attika fra tidlig steinalder, 500-tallet f.Kr. Det er liten tvil om at et mykensk megaronpalass sto på toppen av høyden i sen bronsealder. Ingenting av megaronen har overlevd, unntatt muligens en enkelt søylefundament av kalkstein og deler av flere trappetrinn av sandstein.
Kort tid etter at palasset ble bygget ble en massiv, kyklopisk mur bygget, 760 meter lang og opp til 10 meter høy og fra 3,5 til 6 meter tykk. Denne muren kom til å fungere som hovedforsvaret av Akropolis fram til 400-tallet f.Kr. Muren besto av to parapeter, brystvern, bygget av store steinblokker og sementert med en jordmørtel kalt emplekton (gresk: ἔμπλεκτον). En slik var en typisk mykens konvensjon som fulgte terrengets naturlige konturer og dens port, som lå mot sør, var arrangert tvers igjennom med en parapet og en laver overheng på ankomstens høyre side, således bidro til forsvaret. Det var to mindre ankomster til høyden på nordsiden, bestående av en bratt, smal trapp hogd inn i fjellet. Det er antatt at Homer refererte til denne befestningen da han nevnte «sterkt bygde huset til Erekhtheus», en henvisning til en arkaisk konge av Athen. En tid før 1200-tallet f.Kr. førte et jordskjelv til sprekkdannelse nær den nordøstlige enden av Akropolis. Denne spalten strakte seg til rundt 35 meter til en seng av myk mergel hvor en mur ble bygd. En detaljert sett med trappetrinn ble bygd og en brønn som fungerte som en uvurderlig og beskyttet kilde for drikkevann i tider med beleiring i den mykenske perioden.
Arkaiske Akropolis
Det er ikke mye som er kjent om arkitektoniske framtoningen til Akropolis fram til arkaisk tidsalder. I løpet av 600- og 500-tallet f.Kr. var stedet kontrollert av Kylon under et mislykket opprør, og to ganger av Peisistratos; alle var forsøk på å ta den politiske makten ved statskupp. Bortsett fra tempelet Hekatompedon bygde Peisistratos også en port for ankomst kalt Propylaea. Det synes som om mur med ni porter, Enneapylon («ni innganger»), hadde blitt bygget rundt den største vannkilden, Klepsydra, den nordvestlige foten.
Et tempel for Athene Polias, byens skytsgudinne, ble reist en gang mellom 570–550 f.Kr. Denne doriske bygningen i kalkstein, hvor det er bevart flere levninger, er referert til som Hekatompedon («hundreføtter»), selve «Ur-Parthenon», eller «Blåskjeggtempelet» etter en skulptur med et slangemenneske med tre kropper på fronton, hvis skjegg var malt mørkt blått. Om dette tempelet erstattet et eldre, eller kun et hellig alter, er ikke kjent. Antagelig ble Hekatompedon bygget der hvor Parthenon nå står.
Mellom 529–520 f.Kr. ble enda et tempel bygd av Peisistratos, det gamle tempelet for Athene, vanligvis referert til som Arkhaios Neōs (ἀρχαῖος νεώς, «det gamle tempel»). Dette tempelet for Athene Polias ble bygget på fundamentet som har navn etter den tyske arkeologen Wilhelm Dörpfeld, mellom Erechtheion og det fortsatt stående Parthenon. Arkhaios Neōs ble ødelagt av den persiske invasjonen i 480 f.Kr., men tempelet ble antagelig restaurert i løpet 454 f.Kr. ettersom skatten fra det athenske sjøforbundet ble overført til dets opisthodomos («bakrom»). Tempelet kan ha blitt brent ned i tiden 406/405 f.Kr. ettersom historikeren Xenofon nevner at det gamle tempelet til Athene ble satt i brann, mens geografen Pausanias ikke nevner det i Beskrivelse av Hellas på 100-tallet e.Kr.
Rundt 500 f.Kr. ble Hekatompedon revet for å gjøre plass til en ny og enda større bygning, «Eldre-Parthenon». Av denne årsak besluttet athenerne å stoppe byggingen av tempelet Olympieion som var assosiert med tyrannen Peisistratos og hans sønner, og isteden brukte kalkstein fra Pireus som var utsett for Olympieion til det «Eldre-Parthenon». For å gjøre plass for det nye tempelet ble sørlige delen av toppen ryddet og gjort flatt ved legge på 8 000 kalksteiner på to tonn, et fundament på 11 meter dyp en del steder, og resten ble fylt med jord holdt på plass av en støttemur. Imidlertid etter seieren ved Marathon i 490 f.Kr. ble planen revidert og det ble benyttet marmor isteden. Fasen med kalkstein er referert til Før-Parthenon I og fasen med marmor som Før-Parthenon II. I 485 f.Kr. ble konstruksjonen stoppet for spare ressurser da Xerxes ble konge av Persia og det synes klart at krig med perserne var nært forstående. Eldre-Parthenon var fortsatt under bygging da perserne invaderte og herjet byen i 480 f.Kr. Bygningen ble brent og plyndret, sammen med det gamle tempel og praktisk talt annet på Akropolis. Etter krisen med perserne var over ble oppbyggingen av Akropolis gjenopptatt. Athenerne inkorporerte mange arkitektoniske deler av det uferdige tempelet (riflete søyler, triglyfer, metope etc) i det nybygde nordlige ytre muren til Akropolis, hvor de fungerte som et framstående «krigsminne» og kan fortsatt bli sett i dag. Det ble fjernet skrot og bruddstykker på det ødelagte stedet. Statuer, kultobjekter, religiøse ofringer og andre rester ble gravlagt seremonielt i flere dype groper på høyden, og tjente som fyll for et kunstig platå som ble skapt på stedet for det klassiske Parthenon. Disse restene etter perserkrigen er i dag blitt det rikeste arkeologiske funnstedet på Akropolis.
Perikles’ byggeprogram
Etter å ha vunnet slaget ved Eurymedon mot perserne I 468 f.Kr. beordret Kimon og Themistokles rekonstruksjonen av de sørlige og nordlige murene av Akropolis. De meste av de betydelige templene, inkludert Parthenon, ble ombygd på ordre av Perikles i Athens såkalte gullalder (460–430 f.Kr.). Feidias, en athensk skulptør, og de kjente arkitektene Iktinos og Kallikrates var ansvarlig for rekonstruksjonen.
I løpet av 437 f.Kr. begynte arkitekten Mnesikles byggingen av Propylaia, en monumental portal ved den vestlige enden av Akropolis med doriske søyler av marmor fra fjellet Pentelikon, bygget delvis på den gamle propyléerne til Peisistratos. Disse søyleradene var bortimot ferdig ved 432 f.Kr. og hadde to vinger, den nordlige dekorert med malerier av Polygnotos. Omtrent på samme tid, sør for Propylaia, begynte byggingen på et lite jonisk tempel for Athene Nike i marmor med fire søyler i fronten, som bevarte det vesentlige i utformingen av et gresk tempel. Etter et avbrudd grunnet peloponneskrigen, ble tempelet ferdig i løpet av tiden Nikiasfreden, en gang mellom 421 og 409 f.Kr.
Konstruksjonen av det elegante tempelet Erekhtheion i marmor fra Pentelikon i tiden 421–406 f.Kr. var i henhold til en kompleks plan som tok hensyn til den svært ujevne bakken og behovet for å omgå flere helligdommer i området. Inngangen i øst har en rekke med seks joniske søyler. Det var uvanlig at tempelet har to portaler, en ved det nordvestlige hjørnet, løftet av joniske søyler, det andre i sørvest, var støttet av store kvinnelige statuer som søyler, karyatider. Den østlige delen av tempelet var dedisert til Athene Polias, mens den vestlige delen fungerte som kulten for den arkaiske kong Poseidon-Erekhtheus, huset altrene til Hefaistos og Voutos, bror til Erekhtheus. Lite er kjent om den opprinnelige plaen til interiøret som ble ødelagt av en brann allerede på 100-tallet f.Kr. og har siden blitt ombygd flere ganger.
I løpet av den samme perioden ble det påbegynt en kombinasjon av hellige områder som omfattet templene for Athene Polias, Poseidon, Erekhtheus, Kekrops og hans døtre Herse, Pandrosos og Aglauros, med dens Karyatide (kore-terrasse, terrasse med unge kvinner). Mellom tempelet til Athene Nike og Parthenon var Brauroneion, helligdommen til Artemis Brauronia, gudinnen som ble representert som en bjørn og dyrket i deme Brauron, en forstad til Athen. I henhold til Pausanias gjorde Praxiteles en statue av tømmer, en xoanon, av gudinnen, og en statue av Artemis i løpet av 300-tallet f.Kr. som begge var i helligdommen.
Bak Propylaia dominerte Fidias’ enorme bronsestatue av Athene Promakhos («Athene kjempende i frontlinjen»), bygget mellom 450 og 448 f.Kr. Fundamentet var 1,50 meter høy mens den totale høyden på statuen var 9 meter. Gudinnen holdt en lanse med forgylt spiss som kunne bli sett som en refleksjon av mannskapet på skip som rundet Kapp Sounion, Attikas sørlige punkt, 65 km sør for Athen. Hun hadde et enormt skjold ved sin venstre side, senere dekorert av en gravør ved navn Mys. Bildene som var gravert inn på skjoldet framstilte kampen mellom lapithene og kentaurene. Andre monumenter som etterlatt bort imot ingenting i dag er Khalkotheke, Pandroseion (helligdom dedisert gudinnen Pandrosos), Pandions helligdom. Athenes alter, Zevs Polieos’ helligdom, og fra romersk tid det sirkulære tempelet for Augustus og Roma.
Hellenistisk og romersk tid
I løpet av hellenistisk og romersk tid ble mange av de eksisterende bygningene på Akropolis restaurert grunnet skader fra alder og tidvis også fra krig. Monumenter for utenlandske konger ble reist, mest kjent er de av attaliddynastiets konger av Pergamon, Attalos II (foran det nordvestlige hjørnet av Parthenon) og Eumenes II foran Propylaia. Disse ble dedisert på nytt under Romerriket til Augustus (identifikasjonen er noe usikker, kanskje for Claudius?) og Agrippa. Eumenes var også ansvarlig for konstruksjonen av en stoa på den sørlige skråningen, ikke ulik den til Attalos i Athens agora nedenfor.
I tiden for det julo-claudiske dynasti ble tempelet for Roma og Augustus, et lite, rundt byggverk, omtrent 23 meter fra Parthenon, det siste betydningsfull konstruksjonen i antikken satt opp på Akropolis. På omtrent samme tid, på den nordlige skråningen, ble det funnet en helligdom i en grotte hvor arkontene dediserte til Apollon da de tok sin posisjon. Det lå ved siden av en grotte som hadde vært dedisert til Pan siden klassisk tid. I løpet av 161 e.Kr. bygde den gresk-romerske aristokraten Herodes Atticus sitt store friluftsteater Odean på sletten på sørsiden. Det ble ødelagt av en invasjon av germansktalende herulere et århundre senere, men ble rekonstruert på 1950-tallet.
I løpet av 200-tallet e.Kr., under trusselen fra en invasjon fra herulerne, ble det gjort reparasjoner til Akropolis’ murer, og den såkalte Beulé-porten ble bygget for å begrense ankomsten foran Propylaia, således gjøre om Akropolis til en festning.
Bysantinsk, latinsk, og osmansk tid
I den bysantinske tiden ble Parthenon benyttet som en kirke, dedisert til jomfru Maria. I det latinske hertugdømmet Athen fungerte Akropolis som byens administrative senter med Parthenon som dens katedral, og Propylaia ble en del av hertugens palass. Et stort tårn ble lagt til, «Frankopyrgos», det frankiske tårn, men ble revet på 1800-tallet.
Da det muslimske osmanske rike (dagens Tyrkia) erobret Hellas ble Parthenon omgjort til militært hovedkvarter, og Erekhtheum ble omgjort til muslimske guvernørens private harem. Bygningene på Akropolis fikk betydelig skade under republikken Venezias beleiring i 1687 under Moreakrigen (den sjette osmansk-venetianske krigen). Parthenon ble benyttet til å lagre krutt, og ble truffet av et artilleriskudd og eksploderte, noe som førte til store skader på bygningene.
I de påfølgende årene var det omfattende menneskelig aktivitet på Akropolis, og det ble reist mange ulike bygninger midt blant de klassiske monumentene. Det dominerende trekket i den osmanske perioden var å bygge en moské på innsiden av Parthenon, komplett med en minaret (høyt tårn) som sto i kontrast til omgivelsene.
Etter at Hellas ble fritt og uavhengig ble de fleste strukturene fra de bysantinske, frankiske og osmanske periodene fjernet fra stedet for å gjenopprette stedet og monumentene i deres opprinnelige form, fri for senere tilfeldige «tillegg».
Arkeologiske levninger
Inngangen til Akropolis var en monumental port kalt Propylaia. I sør for inngangen er det lille tempelet til seiergudinnen Athene Nike. I midten av Akropolis ruver Parthenon, tempelet til Athene Parthenos («Athene jomfruen»). I øst for inngangen og nord for Parthenon er tempelet kjent som Erekhtheum. Sør for plattformen som utgjør toppen av Akropolis er det også levninger av det antikke Dionysosteateret. Noen få hundre meter unna er det nå delvis rekonstruerte teateret Odeon til Herodes Atticus.
Alle de antikke enkeltobjektene er lagret i Akropolismuseet, som ble formelt åpnet i 2009. Det står på den sørlige skråningen, 280 meter fra Parthenon.
Akropolis’ restaureringsprosjekt
Parthenons søylerad, i stor grad ødelagt av artilleriangrep og osmansk kruttlager på 1600-tallet, har blitt restaurert hvor mange feilaktige søyler til sist blitt riktig plassert. Taket og gulvet på Propylaia har blitt delvis restaurert med seksjoner av taket med ny marmor og dekorert med innlegg i blått og gull, slik som det opprinnelig var. Restaureringen av tempelet til Atene Nike ble fullført i 2010.
Totalt har 2 675 tonn blitt restaurert, hvorav 686 stein har blitt samlet sammen fra fragmenter av de opprinnelige, 905 er bedret og flikket med ny marmor, og 186 deler ble laget helt på nytt fra ny marmor. Totalt har 530 kubikkmeter med marmor blitt benyttet.
Kulturell betydning
I den senere tradisjon til Vestens sivilisasjon og klassiske fornyelse, har Akropolis, i det minste fra midten av 1700-tallet og framover, ofte ble løftet fram som et nøkkelsymbol på den greske kulturarv og som det fremste fra antikkens Hellas.
Eksterne lenker
Akropolis
Zagrosfjellene
Zagrosfjellene er en fjellkjede i Iran, Irak og sørøst i Tyrkia. Den 1600 km lange fjellkjeden strekker seg fra Hormuz-stredet sørvest i Iran og nordvestover til det sørøstlige Tyrkia via Nord-Irak.
Fjellene er delt inn i mange parallelle underkjeder (opp til 10 eller 250 kilometer) og har samme alder og sammensetning som Alpene. Irans største oljefelt ligger ved foten av fjellene. Det høyeste punktet i fjellkjeden er Zard Kuh (4548 moh). De sørlige fjellkjedene i Fars-provinsen har lavere høyder (opp til 4000 moh) og noen sandsteiner har mange fossiler. Fossile snegler på 2 kg kan finnes i høyder på 3000 moh. Disse delene var del av havbunnen for 50 millioner år siden.
Navnet «zagros» kommer muligens fra det greske «zagreus» som betyr stormfull.
Kuhrudfjellene er en parallell fjellkjede rundt 300 km i øst. Området mellom disse imponerende fjellkjedene er tett befolket. Dalene er ganske høye med et temperert klima, og elvene som flyter inn i saltsjøer skaper et godt miljø for landbruk og handel.
Ma Bufang
Ma Bufang (forenklet kinesisk: 马步芳; tradisjonell kinesisk 馬步芳; pinyin: Mǎ Bùfāng; Wade–Giles: Ma Pufang; født 1903 i Linxia som i dag er i provinsen Gansu i Kina, død 31. juli 1975 i Jidda i Saudi-Arabia) var en muslimsk kinesisk general og politiker som spilte en viktig rolle som guvernør i Qinghai.
Ma tilhørte det muslimske hui-folket og fikk militær trening i Beijing i Republikken Kinas første år. Etter at sentralregjeringens makt ble svekket i 1920-årene støttet han innledningsvis krigsherren Feng Yuxiang, men allierte seg omkring 1927 med Chiang Kai-shek. I midten av 1930-årene ble han guvernør og krigsherre i Qinghai-provinsen, noe han forble fram til 1949, da kommunistene grunnla Folkerepublikken Kina. Ma flyktet da til Saudi-Arabia sammen med 200 slektninger og han bodde der større del av tiden fram til sin død.
Laba
''Denne artikkelen er om den russiske elva. For artikkelen om det kinesiske musikkinstrumentet, se Suona.'' Laba (russisk: Лаба́) er ei elv i Krasnodar kraj og republikkene Adygia og Karatsjajevo-Tsjerkessia i Russland. Den er ei venstre sideelv til Kuban, og er 214 kilometer lang, med et nedbørfelt på 12 500 km².
Elva dannes ved samløpet av tilløpselvene Bolsjaja Laba og Malaja Laba, som har utspring på nordhellingen av det vestlige Kaukasus. Den munner ut i Kuban i byen Ust-Labinsk. Elva brukes til irrigasjon og tømmerfløting. Den er også velegnet til rafting.
Foruten Ust-Labinsk ligger også byene Kurganinsk og Labinsk ved Laba.
Per Hysing-Dahl
Per Hysing-Dahl (1920–1989) var norsk politiker (H), forretningsmann, motstandsmann og krigsflyver fra Bergen. Han var blant landets høyest dekorerte krigsveteraner. Hysing-Dahl var stortingsrepresentant for Hordaland i fire perioder fra 1969 til 1985 og stortingspresident i den siste perioden, 1981–1985.
Krigsinnsats
Hysing-Dahl forlot Norge ombord på MK «Soløy» 2. august 1941 og ankom Baltasund på Shetland 4. august. I Storbritannia ble han med i flyvåpenet. Etter flyskole ved Little Norway i Canada, ble Hysing-Dahl sendt til en av RAFs treningsskvadroner i Bomber Command, 10 OTU (Operational Training Unit), før han ble beordret til 161 Squadron RAF, stasjonert på Tempsford. Skvadronen var delt i to; A-flight opererte med Westland Lysander og Lockheed Hudson, og landsatte og plukket opp agenter for SOE i tyskokkupert Europa. B-flight fløy bombefly av typen Handley Page Halifax som var bygget om til slippoperasjoner, og drev med slipp av agenter og forsyninger til motstandsgrupper. Hysing-Dahls første tjenesteperiode på 30 tokt var med Halifax-flyene i B-flight, og endte i januar 1944. Normalt ble man sendt på hvile etter en endt periode, men Hysing-Dahl begynte straks på en ny runde, denne gang i A-flighten med Lysander-flyene.
I juli 1944 skulle Hysing-Dahl fly tre franske agenter til en landingsplass i Loire. Standard prosedyre var at noen ved landingsplassen, som gjerne var et lite jorde, like før landing skulle avfyre bluss så piloten fikk en anelse om hvor han skulle gå ned. Men det skjedde ikke, så Hysing-Dahl snudde tilbake mot England. På hjemveien ble flyet truffet av granatild. Granatsplinter kuttet oljeledningen, så motoren skar seg over Den engelske kanal. Ettersom agentene ikke hadde fallskjermer, måtte Hysing-Dahl prøve å sette flyet ned på sjøen. Han klarte å unngå at flyet tippet rundt, slik at han og de tre passasjerene klarte å komme seg ut. En luftflaske som skulle blåst opp redningsflåten Hysing-Dahl hadde i fallskjermpakken, virket ikke. Innen Hysing-Dahl hadde fått blåst opp flåten, gikk den ene av franskmennene under. Han fikk de to gjenværende ombord i flåten, som egentlig var konstruert for én person. Først på formiddagen dagen etter ble de oppdaget og reddet av en patruljebåt fra U.S. Navy.
Etter en hvileperiode, der han fløy Mosquito- og Beaufighter-fly fra fabrikkene i England til RAF-enheter i Egypt for Ferry Command, var Hysing-Dahl i mars 1945 tilbake ved 161 Squadron og B-flight. Der var Halifax-flyene byttet ut med Short Stirling. Krigen var nesten slutt, og skvadronen konsentrerte seg om slipp til motstandsbevegelsen i Danmark og Norge. Etter kapitulasjonen ble Hysing-Dahl beordret til Trondheim, der han skulle bistå oberst Odd Bull. Hysing-Dahl dimitterte som kaptein sommeren 1946.
Politikk
Etter mange år i forretningslivet, ble Hysing-Dahl valgt inn på Stortinget fra Hordaland i 1969. Han representerte Høyre. Han var andre viseformann i Høyre i perioden 1972–1974. Fra 1973 til 1981 var han formann i Forsvarskomitéen. I 1981 ble han stortingspresident, et verv han hadde til 1985. Da ble han styreleder i Distriktenes Utbyggingsfond.
Utmerkelser
For sitt virke under krigen ble han hedret med Krigskorset med sverd, St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen, Haakon VIIs 70-årsmedalje, britiske Distinguished Flying Cross and bar og de franske dekorasjonene Æreslegionen og Croix de Guerre. Han var også kommandør av St. Olavs Orden (1989).
Lateraler
Lateraler er språklyder som oppstår når lufta strømmer forbi begge sider av tunga.
Både approksimanter, frikativer og affrikater kan være laterale. Norsk har de laterale approksimantene og.
Selva
Selva kan ha flere betydninger:
Anders Gamborg
Anders Gamborg (født 24. desember 1753, død 11. september 1833) var en dansk filosof og professor ved Københavns Universitet, hvor han bl.a. var lærer for Anders Sandøe Ørsted.
Gamborg var født i Kirke Hvalsø på Midtsjælland som sønn av den lokale presten. I 1777 tok han teologieksamen fra Københavns Universitet. I 1788 ble han ansatt ved universitetet som professor i praktisk filosofi og fra 1796 var han også Regensprovst. Han var i sitt virke svært påvirket av spesielt Immanuel Kant og de engelske grenene av deismen. I 1790 utkom hans første store skrift, den sterkt bibelkritiske Nysa eller Filosofisk-Historisk Undersøgelse af Genesis I-III, som vakte stor oppsikt særlig i det teologiske miljøet på grunn av hans synspunkter om syndefallet. Hans popularitet ble enda mindre da han i 1799 utga Om Jesu Moral, hvor påvirkningen fra Kant er tydelig.
Hans verker ga ham flere fiender i universitetsmiljøet og i 1803 ble det for mye for ham og han ga opp sitt embete i København og slo seg ned i Roskilde som matematikklærer. Her bodde han resten av sitt liv.
Av andre verker kan nevnes Om Forskjel mellem Dyd og gode Handlinger (1783), Om hvad der er Pligt (1794) og Om Selvmord (1796). En av de bøkene som gjør at han huskes i dag er den noe kuriøse boken Om Fuglenes Sang (1800), i hvilken han argumenterer for at man skal kunne lære gråspurveunger å synge som kanariirisker hvis man bare lot dem vokse opp hos disse.
Gamborgs største innflytelse på ettertiden er at han introduserte Anders Sandøe Ørsted til Kant og til de filosofiske grunnbegrepene.
Svein Nordbotten
Svein Nordbotten (født 31. desember 1928) er en norsk statistiker og samfunnsøkonom.
Nordbotten ble uteksaminert som økonom fra Universitetet i Oslo i 1952. Han arbeidet i 20 år ved Statistisk sentralbyrå med ansvar for informasjonsteknologi og statistiske informasjonssystemer. Sammen med blant annet Ernst S. Selmer bidro han i arbeidet med å innføre personnummersystemet i Norge.
Han begynte ved Universitetet i Bergen som professor i informasjonsvitenskap i 1972, der han ledet utviklingen av faget og var med på å stifte Institutt for informasjonsvitenskap. I perioden 1979–1982 var Nordbotten leder av FNs statistiske kontor i New York. Etter engasjementet i FN var Nordbotten president i IASC (International Association for Statistical Computing) 1983–1985. Fra 1989 til 1992 var Nordbotten dekan for det Det samfunnsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Bergen.
Fra 1999 har Nordbotten vært professor emeritus ved Universitetet i Bergen.
Nordbotten ble i 2020 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for samfunnsnyttige innsats.
Vetaåsen batteri
Vetaåsen batteri ligger nord for Missingmyr i Råde kommune. Batterianlegget er et av de befestningsanlegg som ble bygget forut for unionsoppløsningen i 1905. Anlegget ble ferdigstilt i 1902 som en forberedt stilling for artilleriet. Batteriet henter navn fra det gamle varde eller vete. Fra gammel tid var dette «signalstasjoner» der ble tent varslingsbål i ufredstid.
Batteriet var en del av den tilbaketrukne linjen mellom Råde og Moss. Sammen med Gyllerås batteri behersket Vetaåsen den store Rådesletta mens det sydligste batteritet – Høyås batteri skulle dekket området ved Solli lenger syd. I front for batteriet finner en Råde kirke.
Batteriet ligger i sørenden av den flate toppen på Vetaåsen med Vannsjø ned på høyre side. Det er utført som en rett linje på ca. 45 m med et brystvern på ca. 0,9 m i front. I brystvernet er innbygd 5 ammunisjonsnisjer med tilhørende grunne dekningsgroper. Batteriet har stor militærhistorisk interesse på grunn av sin dominerende beliggenhet og utmerkede tilstand.
Anlegget er i god stand og eies fortsatt av Forsvaret.
Batteriveien
En egen batterivei forbinder Vetaåsen med batteriene på Gyllerås og Høyås, og den er en viktig del av anlegget. Den fremstår i dag som en flott turvei mellom batteriene. I sin tid kunne denne seks km lange veien nyttes til å forflytte utstyr og skyts mellom anleggene.
Stripeengvikler
Stripeengvikler (Pelochrista infidana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor til stor (vingespenn 15-26 millimeter), brunlig vikler. Forvingen er litt tilspisset, gulaktig eller rødlig brun med hvite lengdestreker og to mørkere brune tverrbånd. De hvite strekene er karakteristisk for denne arten.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste, nordligste og sørøstlige delene, og finnes også i det nordlige Asia. I Norge er den kjent fra Råde og Hvaler i Østfold og fra Tjøme i Vestfold. Den er vurdert som Sterkt truet (EN) på Norsk rødliste for arter fra 2010.
Jur Vrieling
Jan Johannes «Jur» Vrieling (født 31. juli 1969) er en nederlandsk rytter, som spesialiserer seg i sprangridning. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv i lagkonkurransen.
Pindoba
Pindoba er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Flapper
Flapper har flere betydninger:
Gitvola
Gitvola (eller Gjetholen) er et fjell på Hedmarksvidda, helt nord i Løten kommune. Toppen danner grensepunkt mot Åmot kommune, og er det høyeste punktet i Løten kommune.
Et område på nordvestsiden av fjellet, er vurdert som en svært viktig forekomst av gammel granskog.
Gitvola var i tidligere tider kjent som det lokale Bloksberg. Ingeborg Knutsdatter ble i 1625 dømt og brent på bål, etter anklager om hekseri og blant annet å ha ridd på ei geit til Gitvola.
Latvisk brun
Latvisk brun (Latvijas bruna) er den mest vanlige kurasen i Latvia.
Historie og utbredelse
Rasen stammer fra det opprinnelige, latviske feet, som er krysset med utenlandske raser. Det systematiske avlsarbeidet startet i 1855, og den første stambok ble utgitt i 1911. I 1922 ble rasen offisielt anerkjent. Opprinnelig var Latvisk brun små med lav melkeproduksjon (1200-2500 kg/år). I 1862 begynte man innkryssing med tysk Angler for å bedre den lokale rasen. På starten av 1900-tallet begynte man med innkryssing av Dansk, rød melkerase. Etter andre verdenskrig har man i tillegg til de nevnte raser også krysset inn Svensk röd och vit boskap. I dag finnes det om lag 60 000 dyr av rasen i Latvia.
Kjennetegn
Rasen er rød/brun, med små horn. Voksne kyr har en gjennomsnittsvekt på 540 kg. Latvisk brun har en middels melkeproduksjon (4357 kg/år) med høyt innhold av protein (3,30 %) og fett (4,45%).
Piranhas
Piranhas (av pirá, «fisk» og ranha, «tann») kan vise til:
Hopp
Hopp kan vise til:
Flapp
Flapper er samlebegrepet på fonemer som produseres ved at den aktive artikulatoren sveper forbi eller berører artikulasjonsstedet uten å stenge passasjen.
Mange norske dialekter har den alveolare flappen og den retroflekse flappen. De øvrige typene flapper er ustemt alveolar approksimant,, og labiodental flapp.
Verdens figurteaterdag
Verdens figurteaterdag har siden 2003 blitt markert over hele verden den 21. mars hvert år.
Opprettelse av dagen
Dagen ble innstiftet av organisasjonen UNIMA (UNion Internationale de la MArionnette), som er en verdensomspennende interesseorganisasjon for figurteater. Dagen ble innstiftet etter initiativ fra den iranske figurmakeren og figurspilleren Javad Zolfaghari, og ble markert for første gang i 2003.
Internasjonalt
UNIMAs generalsekretariat holder til i Charleville-Mézières i Frankrike, og sørger for en behørig feiring i og rundt organisasjonens hovedkvarter. Figurteaterkompanier og -utøvere over hele verden markerer også dagen på ulike måter. Eksempelvis organiserte ensemblet som spilte den prisbelønte figurteatermusikalen Avenue Q på Broadway, en utendørsmarkering på Manhattan den 21. mars 2016.
UNIMAs generalsekretariat publiserte i mars 2018 en video der figurteaterutøvere og -entusiaster fra blant annet Algerie, Australia, Canada, Frankrike, Spania, Kina og India hadde tatt opp sine hilsener i anledning den forestående feiringen. I alle de ulike opptakene ble mottoet «Together we create the movement» fremsagt på de medvirkendes respektive språk.
Norge
UNIMA Norge bidrar til å feire figurteaterkunsten ved å markere den 21. mars på norsk hold. Rundt om i landet sørger også lokale utøvere av figurteater for å skape oppmerksomhet om denne scenekunstformen.
Møllebakken (Ski)
Møllebakken er et nedlagt skihoppanlegg i Nordre Follo kommune i Viken. Det ligger ved Haugland, ca. 2 km nord for Ski tettsted, plassert slik at tilløpet (stillaset) i den største hoppbakken går over fylkesvei 31 (Oppegårdveien). Anlegget er eid av skiklubbem Skimt og består av to hoppbakker med K-punkt 64 og 40 meter. I den største bakken er bakkerekorden 66 meter, satt av Vegard Opaas i 1987. I den minste bakken er rekorden over 50 meter.
Den opprinnelige hoppbakken ble tatt i bruk vinteren 1915, på samme tid som skiklubben ble stiftet. Møllebakken ble forbedret i 1924-25, da unnarennet og sletta ble jevnet ut og det ble bygd stillas, tribuner, dommertribune og trapper. Det ble arrangert landsrenn (nasjonalt renn) første gang i 1925 og deretter flere ganger utover på 1920- og 1930-tallet. Stillasene av stål som i 2017 fremdeles eksisterer, ble bygd i 1936. Under landsrennet 6. februar 1938 satte Skimts egen Trygve Gundersen bakkerekord med 52,5 meter. Dette rennet ble for øvrig åpnet av Hilda «Nusse» Braskerud fra Nordre Land, som hoppet rundt 40 meter utenfor konkurranse. Til tross for at Skimt ble tappet for penger i løpet av 2. verdenskrig, kom skiklubben seg på fote igjen og kunne ganske raskt sette Møllebakken i stand etter idrettspausen under krigen.
Møllebakken var i si tid mye brukt, og den ble blant annet brukt til trening av briten Eddie Edwards foran OL i Calgary i 1988. Anlegget har imidlertid stått ubrukt siden 1995, blant annet på grunn av et jordras i 1998 som påførte unnarennet skader som Skimt ikke har hatt råd til å reparere. Skiklubben ønsker å rive det delvis forfalte anlegget, men mangler penger til det også, og pr. 2017 står stillasene i hoppbakkene fremdeles.
Skimt eier også flere andre, mindre hoppanlegg. Det viktigste er Ellingsrudkollen, som ble åpnet i 1970. En liten bakke i Skårhaugsåsen er også i bruk, mens bakken i Bøleråsen er nedlagt.
Viqueens Cheerleaders
Viqueens Cheerleaders (stiftet 30. april 1997) er en norsk cheerleaderklubb fra Oslo, med flere nasjonale og internasjonale meritter. Klubben har ca. 400 medlemmer og er nest størst i Norge, med 7 konkurranselag og flere rekruttlag.
Kanlıca
I Kanlıca finnes en moské tegnet av Mimar Sinan. Kanlıca er kjent for sin yoghurt som lages på en mikstur av ku- og fåremelk. Langs strandlinjen finnes sjønære hus, kjente som yalı, som er typiske for den eldre bebyggelse langs Bosporens strand.
Viqueens Cheerleaders
TV 2 laget i 2011 en realityserie om mikslaget «Viqueens Force», kalt Cheer – Heiagjengen.
Historie
Klubben hadde sitt utspring i supporterne til den amerikanske fotballklubben Oslo Vikings, og klubbens navn henspeiler på suffikset «queens» (dronninger) som motsetning til «kings» (konger).
Viqueens har deltatt med lag internasjonalt siden EM i 2000, hvert år siden 2002, og i verdensmesterskap siden 2011-VM.
Dumeng Giovanoli
Dumeng Giovanoli (født 23. januar 1941 i Sils im Engadin) er en tidligere sveitsisk alpinist.
Giovanoli oppnådde sine beste resultater på slutten av 1960-årene. Han vant sin første seier i verdenscupen 14. januar 1968 i slalåm i Wengen. En uke senere, under slalåmrennet i Kitzbühel, gikk han igjen til topps. Han gikk til topps i slalåmcupen sammenlagt denne sesongen, og ble regnet blant favorittene til å ta slalåmgullet under OL 1968 i Grenoble. Her havnet han imidlertid utenfor seierspallen, med fjerdeplass i slalåm og sjuende i storslalåm. Han kom på andreplass i kombinasjonsøvelsen, som imidlertid bare talte som VM-øvelse.
På slutten av karrieren tok han en bronsemedalje i storslalåm under VM 1970 i Val Gardena.
Dairy Queen
Dairy Queen (forkortet DQ) er en amerikansk kjede av hurtigmatrestauranter grunnlagt i 1940. Kjeden består av 5 900 restauranter i 22 land.
Ingrid Lorenz
Ingrid Lorenz (født 14. juni 1951) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1972 i München, hvor hun ble nummer 8.
Hannah Teter
Hannah Teter (født 27. januar 1987 i Belmont i Vermont) er en amerikansk snøbrettkjører som deltok i de olympiske vinterlekene 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.
Teter ble olympisk mester under vinter-OL 2006 i Torino, hun vant konkurransen i halfpipe foran sin landsmann Gretchen Bleiler og Kjersti Buaas fra Norge. Fire år senere, under vinter-OL 2010 i Vancouver kom hun på andreplass i halfpipe bak Torah Bright fra Australia.
Henrik Lindstrøm
Adolf Henrik Lindstrøm (født 17. mai 1866 i Hammerfest, død 21. september 1939 i Oslo) var en norsk kokk og polfarer.
Lindstrøm, som hadde kvensk opphav, deltok som kokk på Otto Sverdrups «Fram»-ekspedisjon i 1898–1902. Senere var han med Roald Amundsen på oppdagelsen av Nordvestpassasjen med «Gjøa» 1903–1906 og den store Framekspedisjonen 1910–1912. Han deltok også på to ekspedisjoner til Sibir 1914–1916.
Lindstrøm var stor og jovial og forlot sjelden skuta slik de andre av ekspedisjonsmedlemmene gjorde. Det eneste som kunne lokke kokken ut, var muligheten for rypejakt. Ferske råvarer var selvfølgelig høyt verdsatt på de lange ekspedisjonene. Lindstrøm var også en sindig og rolig mann og var viktig å ha blant mannskapet når «polarnervene» meldte seg og hjemlengselen gnagde i den lange mørketiden og etter flere år i isen.
Roald Amundsen skrev om ham i dagboka 5. april 1911: «Han har ydet de norske polarexpeditioner større & verdifullere tjenester enn noen annen mann.»
Lindstrøm ble i 1906 utnevnt til ridder av St. Olavs orden «for kjæk sjømandsdaad». Han mottok Fram-medaljen og Sydpolsmedaljen.
Lindstrøm blir gjerne knyttet til retten Biff à la Lindström.
Laszlo Moholy-Nagy
László Moholy-Nagy (IPA: ) (født 20. juli 1895 i Bácsborsód, Ungarn, død 24. november 1946 i Chicago) var en maler, designer og fotograf. Fra 1923 til 1928 var han lærer ved Bauhaus. Som kunstner ble han erklært entartet og 8 av hans arbeider ble beslaglagt. Arbeider av Moholy-Nagy ble vist frem på nazistenes utstilling Entartete Kunst i München i 1937.
National Telecommunications and Information Administration
National Telecommunications and Information Administration (NTIA) er et amerikansk føderalt forvaltningsorgan under Handelsdepartementet som gir faglige råd til regjeringen om bruk av telekommunikasjon, internett og det elektromagnetiske spekteret med hensyn til USAs økonomiske og teknologiske utvikling, og om regulering av telekommunikasjonsbransjen.
Frem til 1. oktober 2016 forvaltet NTIA rollen som overordnet myndighet over organisasjonen Internet Corporation for Assigned Names and Numbers.
Hellarvik tunnel
Hellarvik tunnel er en tunnel som ble påbegynt under andre verdenskrig, tiltenkt som jernbanetunnel på Polarbanen. Tunnelen skulle ligge like sør for den planlagte stasjonen på Tømmerneset, og den skulle ha en total lengde på 2 000 meter. Ved krigens slutt i 1945 var det drevet 150 meter stoll fra Hellarvik tunnel. I tillegg var der gjort forskjæring.
Traute Schäfer
Traute Schäfer (født 20. september 1942) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1972 i München, hvor hun ble nummer 8.
VM i kjelkehockey 2012
VM i kjelkehockey 2012 ble arrangert i Hamar OL-amfi i Hamar i Norge fra 25. mars til 1. april 2012. Regjerende mestere fra 2009 var USA, som forsvarte tittelen i 2012 etter at de slo ut Sør-Korea 5-1 i finalen.
Otte Krumpen
Otte Krumpen (også Otto Krumpen; født 1473, død 1569) var en dansk ridder og øverstbefalende for den danske hæren under slaget ved Bogesund den 19. januar 1520.
Krumpen ble senere slått til ridder av Christian II den 4. november samme år i forbindelse med kroningsfesten for Christian som ledet til Stockholms blodbad.
I 1523 knyttet han seg til Frederik I og ble riksråd. Han ledet et felttog på Gotland mot Søren Norby i 1525.
Fra 1533 tilhørte han den katolske siden i riksrådet. Under grevefeiden overga han Tranekær slott på Langeland, som han hadde hatt i forlening siden 1522. Han gikk over til grev Christoffer av Oldenburg og fikk Aalholm som len i stedet.
På et senere tidspunkt ble godset hans plyndret og han ble ført som fange til Mecklenburg. Han kom tilbake i 1536, men satt ikke i riksrådet igjen før 1542. Han var marsk 1554 til 1567 og hadde flere diplomatiske oppdrag.
McDonald’s
McDonald’s Corporation er en amerikansk hurtigmatkjede som primært selger hamburgere, fritert kylling, pommes frites og kullsyreholdige drikker. I de senere år har også salater og frukt kommet inn på menyen.
Selskapet ble stiftet 15. mai 1940, da brødrene Richard og Maurice McDonald åpnet en hamburgerrestaurant i California, USA, mens McDonald selv regner stiftelsen til 1955, da den første franchise-restauranten åpnet, til tross for at dette var selskapets niende restaurant.
VM i langdistanseduatlon 2015
VM i langdistanseduatlon 2015 (verdensmesterskapet i langdistanseduatlon) ble arrangert i Zofingen i Sveits i 2015.
McDonald’s
I dag finnes det McDonald’s i over 119 land, og hver dag serveres 58 millioner gjester. Hovedkvarteret er i Chicago, USA.
VM i langdistanseduatlon 2015
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
McDonald’s
McDonald's i Norge
McDonald's er en hurtigmatkjede med 71 hamburgerrestauranter (2018) i Norge. Den første åpnet 18. november 1983 i Nedre Slottsgate i Oslo av gründer og tidligere administrerende direktør Theo Holm. 17 av de norske McDonald's-restaurantene eies og drives av McDonald's Norge AS, mens resten drives av lokale franchisetagere. McDonald's Norge AS ble stiftet av Theo Holm som drev selskapet i 25 år før sin død i 2008. McDonald's Norge AS har 1,5 milliarder i årlig omsetning, eksklusiv MVA (2014).
Den største hamburgerrestauranter til McDonald's i Norge er ligger i Rådalen i Bergen. Her er det over 100 ansatte, ladestasjon for elbiler, og 2 felt ved snakkeboksen for henting av hamburgere.
Media i Somalia
Innledning
Mediesituasjonen i Somalia er sterkt preget av at det har vært borgerkrig i landet siden 1991. Tross de politiske problemene i landet og en manglende fungerende regjering, har Somalia et vibrerende mangfold av medier. Flere av disse fungerer dog som propagandaverktøy for ulike mulitsgrupperinger. Oppløsningen av Somalia reflekterer seg i mediene, som er underutviklet, fragmentert og kontrollert av ulike grupperinger. uavhengige journalister og medier opererer i et svært fiendtlig miljø. Organisasjonen Journalister Uten Grenser betegner Somalia som Afrikas farligste land for journalister.
Politiske situasjon i Somalia
Diktatoren Siad Barre styrte Somalia frem til han ble styrtet i 1991. Mange håpet at dette skulle føre til en utvikling av et demokratisk system i landet, men det ble ikke tilfellet. Somalia er et land som siden 1991 har hatt sammenhengende borgerkrig, og flere mener det er landets klansystem som har skylden for dette. Klanesystemet blir styrt av voldelige militsgrupper som kjemper seg imellom for større landområder. Innad i klanene er det ingen mulighet for folket til å ytre seg eller påvirke styringen ettersom at militsgruppene fungerer som diktatorer. Landet står i dag uten en fungerende regjering, politistyrke eller rettsvesen.
Mediehistorie i Somalia
Somalia ble uavhengig i 1960. Den somaliske demokratiske republikk eksisterte fra 1960 til 1969. I oktober 1969 kom diktatoren Siad Barre til makten. Under Barre var ytringsfrihet og pressefrihet brutalt undertrykt, mens noen medier opererte som talerør for Barre regimet. Departementet for Informasjon og Nasjonal Veiledning publiserte landets eneste daglige avis, Xiddigta Oktoobar, på somalisk, engelsk, arabisk og italiensk. navnet betyr "Oktober stjerne". Etter at Barre ble styrtet av voldelige militsgrupper forsvant de offentlige mediene som Barre kontrollert. I forbindelse med borgerkrigen de senere årene har flere private medieinstitusjoner blitt etablert flere steder i landet.
Situasjonen i dag
Ytringsfriheten er ikke beskyttet av et nasjonalt lovverk i Somalia. I 2002 ble en presselov vedtatt. De fleste journalister i Somalia reagerte med streik og demonstrasjoner da de mente at denne loven ville gjøre det ulovlig å kritisere offentlige myndigheter. I 2004 vedtok Somaliland en ny liberal presselov. Problemet i Somalia er at mange av mediene kontrolleres i stor grad av ulike klansystemer og militære grupperinger. Disse mediene fremstår som verktøy for spredning av hat og propaganda.
Journalisters arbeidsvilkår i Somalia
Mangelen på en samlet regjering har ført til en dramatisk økning av medier i Somalia. Samtidig opererer journalister i et ekstremt usikkert og farlig miljø. Tall fra den internasjonale journalistføderasjonen IFJ viser at Somalia er et av verdens farligste land for journalister. I 2007 ble åtte journalister drept. Journalister blir angrepet eller drept på grunn av sitt arbeid i Somalia. Typisk for drapene er at journalister har oppholdt seg i landet under uro, for å få nyhetene ferske. Somalia var det landet i verden der det ble drept flest journalister, etter Irak i 2007. De fleste var fra det internasjonale nyhetsselskapet BBC. I 1994 ble en amerikansk reporter, med navn Tina Susman kidnappet. Det er blitt skrevet en artikkel om saken: