cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jerica Tandiman
Hun representerte USA i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hennes beste resultat var nummer 28 på 1000 meter.
Tandiman deltok også i Sprint-VM 2017 i Calgary i Canada med en 24.-plass og i Sprint-VM 2018 i Changchun i Kina med en 12.-plass.
Bodvar Moe
Bodvar Drotninghaug Moe (født 31. mars 1951 i Mo i Rana) er en norsk komponist, musiker (bass) og musikkpedagog.
Bodvar D. Moe er ansatt som professor i komposisjon/musikk ved Nord universitet.
Hans komposisjoner spenner over et vidt felt, fra viser og sanger til kammermusikk, filmmusikk, scenemusikk, balletter, musikaler, opera og store orkesterverk.. De fleste verkene er et resultat av bestillinger fra orkestre, ensembler, musikere, teatre osv. og de er blitt spilt på konserter over hele Europa. Hans musikk er også framført flere ganger på radio og TV. Flere av verkene er representert i Norsk Musikkinformasjons arkiv og er tilgjengelig derfra.
Han fikk Nordland Fylkeskommunes kulturpris 2013 og i 2010 fikk han Nordlysprisen som utdeles av avisa Nordlys i Tromsø. Juryen uttalte da:
I Salonisti
I Salonisti er en kammermusikkgruppe, mest kjent for å opptre som skipets band i James Camerons katastrofefilm Titanic. Grunnlagt i 1983, utfører I Salonisti både alvorlig og lett kammermusikk fra hver periode i country, og musikalsk stil.
Bodvar Moe
''«... Moe er komponist, musiker og inspirator. Hans produksjon er imponerende både i omfang, bredde og kvalitet.»''
Lynghei
Lyngheilandskapet er et skogløst kulturlandskap hvor røsslyng utgjør en vesentlig del av vegetasjonen. En mer presis betegnelse som også brukes, bl.a. av Miljødepartementets nettsted Miljøstatus, er kystlynghei. Lyngheiene trives på et tynt jordlag over fast fjell, på myrer og morenegrunn. Det er helårsbeiting og lyngbrenning som har skapt lyngheiene og holdt dem vedlike.
Bodvar Moe
Verker
Noen av hans arbeider er:
Lynghei
Lyngheienes utbredelse
Lyngheilandskapet har gjennom flere tusen år preget vestkystene av Europa, bl.a. i Norge, Danmark, England, Skottland, Irland og Portugal. Lyngheilandskapet er et kulturlandskap som før var utbredt langs kyster fra Lofoten i nord til Portugal i sør. Dette er en strekning på 3600 km, hvorav 1200 km ligger som et smalt belte langs Norges kyst. I tillegg er det store lyngheiområder i Irland og Storbritannia. Lyngheilandskapet er en særpreget naturtype, et produksjonsområde for jordbruket, et viktig friluftsområde og del av vår felles europeiske kulturarv.
Lyngheilandskapet er basert på samspill mellom mennesker, dyr og planter. Et mildt kystklima gjorde det mulig å holde husdyr på beite gjennom hele året. Vintergrønn røsslyng utgjorde en viktig del av vinterfôret. I dag er lyngheiene viktige friluftsområder for millioner av europeere og et viktig bidrag til det biologiske mangfoldet i Vest-Europa.
Arealene med lyngheilandskap har på 1900-tallet stadig blitt redusert. Omlegging i landbruket og turisme med hyttebygging har gjort at det bare finnes små flekker igjen.
Kystklimaet begrenser dybden av lyngheilandskapet innover i landet. Lyngheiene følger den lange vestkysten fra Agder til Lofoten og i tillegg på øyer lengst sør i Østfold. Klimaforskjellene fra vest mot øst, på tvers av kystlinjen, har ført til at lyngheibeltet aldri har vært mer enn 15-40 km bredt. Øst for denne grensa faller for mye av nedbøren vinterstid som snø slik at husdyra ikke finner nok fôr på beitet. Derved har det vært mer lønnsomt for bøndene å fôre dyrene inne gjennom vinteren, og ha skog i utmarka. Til tross for den langstrakte utbredelsen er kystlyngheiene en relativt homogen vegetasjonstype. Men vegetasjonen i lyngheiene varierer avhengig av klima, eksposisjon, jordsmonnstype og høyde over havet. I Danmark brukes betegnelsen hede om et landskap som botanisk sett er svært likt lyngheiene i Norge. Samme landskapstypen går igjen i nordlige deler av Tyskland, samt andre steder i verden. Hedelandskapet er på utvasket morene, og den opprinnelige skogen er fjernet for å skaffe åker og beitemark. Etter noen tids drift som beitemark, eroderte regnvann humus og husdyrgjødsel så dypt, at nesten bare sand var igjen i topplaget og bare de mest hardføre planteslagene holdt seg. Videre gårdsdrift lot seg ikke vedlikeholde. Hedene (og de tyske «Heide»-ne) er i dag mest til friluftsbruk.
I nasjonalparken i Hvaler i Østfold er det et areal med lynghei. Denne lokaliteten var nordligste del av den Sørskandinaviske lyngheisonen som fortsatte langs Bohuslãn og Halland. Aktiv skogplanting tidlig på 1900-tallet har nesten utslettet de svenske lyngheiene, men organisasjonen Västkust-stiftelsen har i de senere år restaurert lyngheier i Göteborgområdet.
I Europa tok den tradisjonelle bruken av lyngheiene slutt tidlig på 1900-tallet og bøndenes kunnskap om driftsformer knyttet til lynghei forsvant. I Norge derimot holdt disse tradisjonene seg til 1960-tallet. Eldre kystbønder hadde derfor fram mot vår tid kunnskap om den tradisjonelle driftsmåten. Slik var det ikke i Europa. Norge har derfor påtatt seg en forpliktelse til å forvalte lyngheiene og kunnskapen om dem som en europeisk kulturarv.
I Salonisti
Korets repertoar inkluderer originale komposisjoner og nye arrangementer av tradisjonelle klassiske verker, samt populærmusikk fra fortiden og dansemusikk fra hele verden. I konserter bygger I Salonisti sine programmer rundt bestemte temaer, og musikken er ofte ispedd poesi og andre litterære tekster, lysbilder og opptredener av gjesteartister.
De er signert under plateselskapet Decca Records.
Lynghei
Røsslyng dominerende art
Lyngheilandskapet i Norge er en biotop som primært finnes på Vestlandet og nordover langs kysten. Den består av gressbeite mellom knauser, med større og mindre områder der lyngen vokser. Fjellgrunnen er stort sett gneis og granitter, som avgir lite mineraler til jorden. Jordsmonnet er tynt. Vegetasjonen er preget av det, med hardføre vekster som bruker lite næring og tåler både perioder med regn og langvarig tørke. Men på Lista og Jæren finnes lynghei på sand- og morenegrunn slik som i Danmark.
Kystlynghei er definert som en åpen, heipreget naturtype hvor vegetasjonen er utviklet gjennom tradisjonell skjøtsel med sviing og beiting. Kystlyngheiene er semi-naturlige, og er avhengige av skjøtsel for ikke å gro igjen til skog. En dominerende nøkkelart i kystlyngheia er røsslyng (calluna vulgaris), men naturtypen kan ha sterkt innslag av andre arter lyng som klokkelyng, blokkebær og krekling, og urter som engkvein, gulaks og slåttestarr. Langs kysten av Vestlandet nordover til Sunnmøre finnes purpurlyng blant lyngartane.
Botanikerne deler lynghei inn i en rekke typer, tørr lynghei, tørr gras-urterik hei, fuktig lynghei, røsslyng-bjønnkamhei og kystfjellhei; typene karakteriseres etter vegetasjonens sammensetting og jordsmonn, nord-sør plassering m.m. I tørr lynghei på torvlignende humus over berg, forvitringsjord, morene eller grov, utvasket sand er røsslyng dominerende. Utseendet varierer med røsslyngens alder; ung, velskjøttet hei har lav og tett lyng (10-15 cm), mens tørrhei der lyngen er 40-50 år gammel kan bli mer enn en halv meter høy og være ganske åpen. Tørr gras-urterik lynghei har vegetasjon som preges av en blanding av lyng, grasarter og en del beitetolerante eller beitebegunstigete urter. Denne typen er karakteristisk i årene etter brenning og der beitetrykket er tilstrekkelig hardt på god jord, som der storfe er på sommerbeite. Kystfjellhei er kulturbetinget lynghei på høyere nivå (300-400 m og oppover) som for det meste i hevd ved sauebeite.
Kystlyngheier regnes ikke som de mest artsrike plantesamfunn. De er imidlertid det viktigste habitatet for flere plantearter med vestlig utbredelse. På kalkholdig underlag, som for eksempel langs deler av Helgelandskysten, finnes det utforminger av kystlynghei med høyt plantemangfold.
Når det gjelder insekter og fugler er det en rekke arter, blant annet av sommerfugler, som er knyttet til kystlyngheiene. Her finnes habitater flere arter er helt avhengige av.
Et menneskeskapt landskap
Lyngheilandskapet er et menneskeskapt landskap, et kulturlandskap; skogen ble brent ned for å skaffe beitemark, og deretter var husdyr som beitet i utmarka året rundt den avgjørende faktor kombinert med jevnlige lyngbranner.
Bøndene i lyngheiområdene hadde sine egne forklaringer på avskogingen. De var klar over at lyngheiområdene tidligere var dekket av skog fordi de stadig støtte på store røtter i myrene. Dette skjedde når de tok torv til brenne. Røttene fortalte også om skogbranner. Forfattere som skrev om det skogløse kystlandskapet forklarte helst mangelen på skog med det værharde blåsende klimaet ved kysten. Skogen som forsvant ble forklart med klimaforverring på et tidspunkt.
I Midt-Norge og Nord-Norge er det ikke gjort like mange undersøkelser. Men på Dønna kan etableringen av kystlyngheiene dateres til 1500 år f.Kr. på Vikna 1800 år f.Kr., og på Austvågøy 1000 år f.Kr. (Kaland og Kvamme 2013 s. 13)
Beiting av sau, geit og ku
Den gamle norske sauerasen, utgangarsauen, var egnet til denne driftsformen. Den eldste driftsformen er beskrevet fra enkelte øyer i Sunnhordland fram til tidlig på 1900-tallet. Denne driftsformen gikk ut på at sauene beitet ute året rundt. Nye saueraser ble innført på 1800-tallet, og selv om disse dyrene om vinteren bare ble sluppet ut på dagtid var stadig beitepresset mot lyngmarka stort nok til at landskapet ble holdt vedlike. Geitehold var det også litt av tidligere, og geitene holdt også eineren nede. Også storfe, kuer, beitet i lyngmarka om sommeren. Men kuene holdt seg i større grad nær melkeplassen, og bidro med beiting og gjødsling til at en del av lyngmarka hadde stort innslag av grasmark. Helårsbeiting er avhengig av at husdyra ikke må grave seg gjennom tykke snølag for å komme ned til beitemarka. På denne måten er snøen med på å avgrense lyngheilandskapet mot fjordområdene innenfor. Beiting er avgjørende for vedlikehold av lyngheilandskapet. Uten betydelig beiting eller jevnlig lyngbrenning, eller en tilpasset kombinasjon av beite og brenning, vil lyngheiene over tid forvandles til et landskap dekket av skog. Det er en utvikling som startet i 1960-årene og har utviklet seg stadig raskere.
Lyngslått
Lyng ble også i stor grad brukt som vinterfor for dyr som sto på bås. En slo da smålyng med stuttljå og bar gjerne lyngen hjem i kipe på ryggen. Dette var vanligvis kvinnearbeid. Lyngen er grønn, også vinterstid, og i et kystlandskap der snøen sjelden ble liggende lenge var lyngslått et arbeid som kunne foregå vinter og særlig i vårknipa.
Lyngbrenning
Lyngmark som ikke ble beitet i tilstrekkelig grad eller slått med ljå ofte nok vokste seg etter noen år så stor at den ikke lenger var brukbar som beitemark. Slike områder skulle brennes ned med jevne mellomrom. Etter lyngbrannen ble det grasmark og godt beite i mange år framover. Etter at geiteholdet begynte å gå ned, ser vi at eineren truer med å ta overhånd. Sauen spiser mye, men skyr einerspirer. Både lyng og einer ble i gamle dager holdt i sjakk ved at man satte fyr på større områder. Lyngbrenningen skulle foregå om våren, før de nye gresspirene var kommet opp av jorden, og under forhold slik at ikke jorda tok fyr.
Økologisk tilpasning
I lyngheiområdene skaffet folk seg brensel ved å ta torv fra myrene. Om våren var det derfor en egen torvonn, der torv ble spadd og båret ut til tørk.
Gjengroing
Typisk for lyngheiene i dag er at de gror til med skog i takt med at beitepresset er redusert til et absolutt minimum. Der det på 1970-tallet fremdeles var åpen lyngmark kan det femti år senere være tett skog.
Fra tidlig på 1900-tallet ble deler av lyngheiområdene plantet til med skog. Skogplantingen skjedde i stor grad på et idealistisk grunnlag. Hurtigvoksende sitkagran og buskfuru var arter som ofte ble plantet.
Småbøndene på lyngheigårdene har redusert sitt jordbruk, og særlig bruken av utmarka er trappet ned. Dette var en prosess som begynte allerede mot slutten av 1800-tallet. Store arealer ble allerede den gang plantet til med skog. Etter 2. verdenskrig har dette akselert, og spesielt fra 1950-tallet og framover mot våre dager. Den naturlige skogen har blitt større og tettere og brer seg ut over nær sagt alle steder der det før var lynghei. Årsaken til gjengroingen er blant annet manglende beitetrykk. Selv om noen kan synes at dette er negativt, så gir det håp for det avskogede Skottland, som har lignende klimaforhold og topografi som på Sørvestlandet.
Forskning og bevaring
Lyngheiene har i andre land, som Danmark, vært mye benyttet som motiv innen kunst og kultur i nasjonalromantikken på 1800-tallet. . Lyngheiene fikk aldri en tilsvarende posisjon i folks bevissthet i vårt land. Den skogløse kyststripa ble regnet som et fattigslig og marginalt landskap. Peter Christen Asbjørnsen og Bjørnstjerne Bjørnson arbeidet begge for skogsaken, de argumenterte for skogplanting i den skogløse kyststripa.
Det ble gjort lite forskning på kystlandskap og fiskerbonden før det tverrvitenskapelige miljøprosjektet Lindåsprosjektet (1971-76) ved Universitetet i Bergen undersøkte kystlandskapet i Nordhordland, i kommunene Lindås og Austrheim, i tilknytning til utbyggingen av oljeraffineriet på Mongstad på 1970-tallet. Prosjektet hadde utgangspunkt i forskningsmiljøet omkring Botanisk institutt og prosjektleder var Peter Emil Kaland med vegetasjonshistorie og pollenanalyse som spesialfelt. Prosjektet omfattet 20 forskere og hovedfagsstudenter fra 12 fag og 3 fakulteter. Målsettingen var å gi en helhetlig dokumentasjon av naturressursene i kystlandskapet og vise hvilke økonomiske og sosiale systemer de har inngått i. Lindåsprosjektet har publisert en rapportserie og Lyngheisenteret i Lindås kommune er et resultat av prosjektet.
Lyngheisenteret på Lygra i Hordaland er etablert for å ta vare på mest mulig av kulturen knyttet til lyngheidrift.
Referanseområder
Etter omfattende registreringer og vurderinger av ulike typer lynghei er det opprettet 23 ulike referanseområder fra Lofoten i nord til Hvaler i sør. Meningen er at disse områdene skal beites av villsau, geiter og kyr og brennes etter behov.
Luksuschaufføren
Luksuschaufføren er en dansk stumfilmkomedie fra 1918 i regi av Robert Dinesen. Manuset ble skrevet av norskfødte Else Frölich, hennes ektemann A.W. Sandberg og Lau Lauritzen sr.
Handling
Tøffelhelt og strømpefabrikant Archibald W. Johnson er på lystreise sammen med sin «xantippe». Grev Alex Alexis forelsker seg i parets selskapsdame, Ellinor, og gjør kur til henne. Det vil ikke fruen vite noe av. Enden på visen blir at hun tvinger sin bedre halvdel til å duellere med greven.
Ana Guevara
Ana Gabriela Guevara Espinoza (født 4. mars 1977 i Nogales i Sonora) er en meksikansk friidrettsutøver.
Guevara er spesialist på 400 meter og ble i 2003 den første kvinnen som greide å vinne IAAFs Golden League på denne distansen. Samme år vant hun også VM-gull på 400 meter i Paris. Til tross for at hun var storfavoritt til gullet under OL 2004 i Athen, endte hun på andreplassen etter Bahamas’ Tonique Williams-Darling.
Albania under Sommer-OL 2004
Albania under Sommer-OL 2004. Sju sportsutøvere, fem menn og to kvinner, fra Albania deltok i fire sporter, bryting, friidrett, svømming og vektløfting under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var femte gangen Albania deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer. Friidrettsutøveren Klodiana Shala var Albanias flaggbærer under åpningsseremonien.
Rick Worthy
Richard «Rick» Worthy (født 12. mars 1967 i Detroit i Michigan) er en amerikansk skuespiller. Han er kjent for sine mange roller, blant annet som cylonen «Simon» i science fiction-serien Battlestar Galactica, og flere roller i tre ulike Star Trek-serier.
Bakgrunn
Worthy vokste opp i Detroit-området, og gikk ut fra Southfield Senior High School i 1985, og gikk deretter på University of Michigan frem til 1990, der han studerte film og drama.
Skuespillerkarriere
Rick begynte som skuespiller på scene i Detroit, før han flyttet til Chicago der han spilte ved flere fremstående teatre, inklusive The Goodman Theatre og Victory Gardens Theater. Han flyttet så til Los Angeles for å fokusere på fjernsyn og filmarbeide.
Worthy har hatt en rekke rolle i flere TV-serier, blant annet har han hatt roller i tre ulike Star Trek-serier: Enterprise, Star Trek: Voyager og Star Trek: Deep Space Nine, en film fra samme «univers»; Star Trek: Insurrection. Han bidro også med stemmen sin på videospillet Star Trek: Klingon. Han har også hatt roller i andre science fiction-serier som Stargate SG-1 i rollen som den egyptiske guden «Imhotep», samt i nyinnspillingen av Battlestar Galactica.
Utvalgt filmografi
Listene under er ikke komplett, se Se profil på Internet Movie Database.
William Rehnquist
Liv og virke
William H. Rehnquists besteforeldre på farssiden utvandret (uavhengig av hverandre) fra Sverige i 1880. Selv ble han født som sønn av papirhandleren William Benjamin Rehnquist og oversetteren Margery (født Peck), og fikk navnet Namen William Donald. Mellomnavnet endret han selv i tenårene til Hubbs, gestemorens pikenavn.
Fra 1943 til 1946 tjenestegjorde han i US Army. Fra Stanford University tok han de akademiske grader bachelor, master und LL.B.; han tok også en mastergrad ved Harvard University.
Karriere
Rehnquist var 1951-1952 praktikant ved Supreme Court. Fra 1953 til 1969 var han advokat i Phoenix i Arizona. Ved siden av engasjerte han seg i Det republikanske parti, blant annet som juridisk rådgiver for presidentkandidat Barry Goldwater (1964).
I 1969 kom Rehnquist til Washington, D.C. og virket der som stedfortredende Attorney General (Assistant Attorney General).
Høyesterettsdommer
Den 7. januar 1972 ble utnevnt til dommer ved Høyesterett, nominert av president Richard Nixon og bekreftet av Senatet, som etterfølger av John Marshall Harlan II (68:26 stemmer).
Han ble domstolens 16. Chief Justice da Warren E. Burger trakk seg tilbake i 1986. Senatet diskuterte nominasjonen heftig, og bekreftet den mmed 65 mot 33 stemmer. Antonin Scalia overtok hans plass som Associate Justice.
Etter utnevnelsen av flere konservative dommere fikk hans oppfatninger etterhvert mer støtte av rettens flertall, selv om den bestrebet seg på å ikke direkte omgjøre tidligere domsslutninger. Senest etter sin utnevnelse til Chief Justice førte han vanligvis ordet for dommerflertallet. I sin alminnelighet gjaldt Rehnquist-tiden som mer konservativ enn i de direkte forutgående perioder. Dommer Rehnquist og et knapt flertall stod således bak beslutningen som bekreftet George W. Bushs valg til president over Al Gore (desember 2000). Han stemte imidlertid også med flertallet i saken Dickerson v. United States (juni 2000), hvor Høyesterett bestemte at Kongressen ikke kunne begrense kravet om at mistenkte i kriminalsaker måtte bli opplyst om sine rettigheter, det såkalte mirandakravet. Dette var mer i pakt med «liberal» tenkning. I 1999 ledet han det amerikanske senatets møter i riksrettsforhandlingene mor president Bill Clinton.
Årene 2004 og 2005 var Rehnquist oftere og oftere fraværende fra sitt forsete på grunn av kreftsykdom. Han tok imidlertid imot George W. Bushs embedsed til hans annen presidentperiode i januar 2005. Den 14. juli gjorde han klart at han ville fortsette på post så lenge helsen holdt. Han døde ikke lenge etter, den 3. september 2005.
Han var da den første høyesterettsdommer siden Fred M. Vinson (død 1953) som døde i embedet. Den konservative John Roberts ble Rehnquists etterfølger som Chif Justice.
Undertale
Undertale er et videorollespill utviklet av Toby Fox.
I spillet kontrollerer spilleren det åttende barnet som har falt ned i undergrunnen, som er et stort adskilt område under et fjell, sperret av en magisk barriere. Envher person kan gå inn gjennom barrieren, men kan ikke komme seg ut igjen. Men det er et unntak: Kun en person med en kraftig nok sjel kan komme seg ut. Spilleren møter en rekke monster på reisen for å komme tilbake til overflaten, i hovedsak gjennom kampsystemet i spillet, som kommer frem når spilleren konfronterer eller støter på et monster. I det turbaserte kampsystemet kan spilleren blant annet unngå å ta skade ved å navigere unna prosjektiler som kommer flyvende over skjermen, og kan velge å spare monstrene istedenfor å angripe og drepe dem. Valgene som spilleren gjør påvirker handlingen i spillet, både dialogen, spillfigurene og historien.
Toby Fox har utviklet Undertale uavhengig, inkludert komponeringen av musikken. Spillet er inspirert av blant annet spilleseriene Mother og Mario & Luigi, skytespillet Touhou Project, internettkultur og den britiske komiserien Mr. Bean. Undertale ble lansert 15. september 2015 til Microsoft Windows og OS X, og 17. juli 2016 til Linux. Spillet solgte over en million eksemplarer etter at det kom ut, og det ble nominert til flere priser.
Handling
Spillet er lagt til Underground, et område hvor alle monstre ble forvist etter at en krig brøt ut mellom monstre og mennesker. The Underground ble forseglet fra overflaten med en magisk barriere med et unikt gap ved Mount Ebott. Et menneskebarn faller ned i denne undergrunnen, og møter Flowey, en følsom blomst som går med på å lære opp spilleren til å drepe monstre. Men når Flowey forsøker å drepe mennesket og få tak i sjelen, blir mennesket reddet av Toriel, et monster - som lærer mennesket å løse gåter og metoder for å overleve i Undergrunnen. Toriel forsøker å beskytte mennesket mot Asgore Dreemurr, herskeren over hele undergrunnen.
Mennesket forlater til slutt Toriel for å søke etter Asgores slott, som inneholder en barriere mot overflaten. Det dukker opp en rekke monstre, for eksempel de to skjelettene Sans og Papyrus, to brødre som står vakt ved Snowdin-skogen, Undyne, leder for den kongelige garde, Alphys, rikets kongelige forsker, og Mettaton, en robot som Alphys skapte. I løpet av sine reiser får mennesket også vite mer om årsaken til den lange konflikten mellom mennesker og monstre.
I den tredje ruten, «folkemord»-ruten, må man drepe alle monstre i undergrunnen. Mot slutten av denne ruten må man sloss mot Sans. Etter det dreper Flowey Asgore i et håp om å bli spart av mennesket, men blir allikevel drept. Etter det dukker opp Chara, det første barnet som falt ned i undergrunnen, og ødelegger universet. Det blir dermed umulig å spille videre på Undertale, med mindre man gir Charas sjel til mennesket. Om man gjør dét, gjenoppretter Chara universet, men forandrer slutten permanent til den «ekte pasifist»-ruten.
Musikk
I spillet kan er det 101 forskjellige lydspor, alle med sine forskjellige temaer. Toby Fox fikk god kritikk for musikken.
Michelle Uhrig
Michelle Uhrig (født 20. januar 1996) er en tysk skøyteløper.
Hun representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hennes beste resultat var nummer 31 på 1000 meter.
Barly Pettersen
Barly Devold Paul Pettersen (født 18. februar 1900 på Lurøy på Helgeland, død ved halshogging 30. mai 1944 i Brandenburg) var en norsk havnearbeider fra Helgeland, like ved Mo i Rana. Han bosatte seg senere i Narvik sammen med sin familie, hvor han under andre verdenskrig var sentral i opprettelsen av en lokal motstandsgruppe med hjelp fra Martin Rasmussen Hjelmen.
Han var tilknyttet Osvald-gruppen, som ble ledet av Asbjørn Sunde.
30. mai 1944 ble han henrettet ved halshugging i Brandenburg, sammen med Martin Rasmussen Hjelmen.
Lynggjøkhumle
Lynggjøkhumle (Bombus flavidus) er en humle. Den er en av gjøkhumlene og snylter sannsynligvis hos lynghumle (Bombus jonellus).
Khrysopigi Devetzi
Devetzis første store mesterskapsfinale var i EM 2002 der hun ble nummer sju etter å ha oppnådd 14,15. Hun kom også til finalen i VM 2003, og ble da nummer åtte med et bestehopp på 14,34. Det store gjennombruddet kom med bronsemedaljen i innendørs-VM i 2004.
VM 2005 i Helsingfors ble mindre vellykket, hun måtte ta til takke med en femteplass. I EM året etter i Göteborg tok hun sølvmedaljen bak Tatjana Lebedeva.
Doping - utestengelse og annullering av resultater
I mai 2009 nektet Devetzi å avgi en prøve ved dopingkontroll. Det å nekte å avgi en dopingprøve ble regnet som en positiv test, og hun fikk da en toårs utestengelse.
I 2016 ble prøver fra Devetzi i august 2007 testet på nytt og avslørte stoffet stanozolol. Hennes resultater (fra de neste fire årene), som dekket tiden fra til hun la opp, ble annullert. Det innbefattet bronsemedaljen hennes fra Sommer-OL i 2008. Bronsemedaljen fra VM i friidrett i 2007 ble også annullert.
17. november 2016 diskvalifiserte IOC Devetzi fra Sommer-OL 2008, fratok henne den olympiske bronsemedaljen og fjernet hennes resultater i lengde og tresteg som følge av de nye analysene som var gjort på prøven fra 2008..
Estelle
Estelle er et fransk kvinnenavn som tilsvarer det latinske Stella, som betyr stjerne. Navnet er også blitt anvendt i engelskspråklige land siden Charles Dickens brukte det i en av sine bøker. En eldre variant er Estella.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Peter Hochschorner
Peter Hochschorner (født 7. september 1979) er en slovakisk padler, som spesialiserer seg i slalåm. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i C-2. Han er bror av Pavol Hochschorner, som han har tre OL-gull med.
Gullstikka 2012
Gullstikka 2012 var den ellevte Gullstikka-utdelingen og ble arrangert 15. mars 2013.
Lundgjøkhumle
Lundgjøkhumle (Bombus quadricolor) er en av de norske humlene. Den er en av gjøkhumlene og snylter hos Bombus soroeensis (lundhumle).
George Homans
George Caspar Homans (født 1910, død 1989) var en amerikansk sosiolog. Han var professor ved Harvard University 1953–1981. Homans var en teoretiker med klar forankring i empirisk forskning. Han bygde sine presise sosiologiske lovmessigheter på en bytteteoretisk modell (se bytteteori), hvor sosial atferd betinges av utsikten til belønninger, veid mot eventuelle kostnader forbundet med atferden.
Av Homans' verker kan nevnes The Human Group (1950), Social Behaviour (1961, 1974) og Coming to My Senses (1984).
Mikhael Paskalev
Mikhael Paskalev (født 24. mai 1987) er en norsk / bulgarsk musiker, gitarist, låtskriver og sanger fra Ålesund. Paskalev ble kåret til vinneren av Årets Urørt 2012 og spilte på by:Larm i februar 2012. Paskalev slapp en selvtitulert EP høsten 2012. I februar 2012 slapp han sitt debutalbum What's Life Without Losers, produsert av vennen og bandmedlemmet Joe Wills. Albumet ble spilt inn i Liverpool.
Phoenix Foundation (norsk band)
Phoenix Foundation er et norsk band fra Klepp på Jæren i Rogaland. Bandet oppstod som et prosjekt for brødrene Tollak (bass, vokal) og Kjetil Friestad (gitar). Andre medlemmer er Jørgen Aasland (rytmegitar, vokal) og Yrjan Reime (trommer). Tidligere medlem i gruppen er Idar Andersen (rytmegitar, vokal). Hans Egil Løe Abelsnes (piano) har også deltatt ved anledning. Bandet er oppkalt etter den fiktive organisasjonen som TV-seriehelten MacGyver jobbet for, og de spiller utelukkende musikk inspirert av handlingen i Tv-serien.
Mikhael Paskalev
Videoen til låten «I Spy», regissert av André Chocron, fikk mye oppmerksomhet, også internasjonalt, og har over 3 millioner visninger på YouTube og Vimeo.
Phoenix Foundation (norsk band)
Bandet har utgitt albumet Troubleshooter i 2010.
Bermuda under Vinter-OL 2006
Bermuda under Vinter-OL 2006. Én mannlig sportsutøver fra Bermuda deltok i skeleton under Vinter-OL 2006 i Torino i Italia. Bermuda, som deltok for femte gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 19.-plass i skeleton for menn. Patrick Singleton var Bermudas flaggbærer under åpningsseremonien.
Mikhael Paskalev
Han har spilt på festivaler som Øyafestivalen, Slottfjellfestivalen, By:Larm i 2011, Hove i 2012 og Eurosonic i Nederland som NRK P3s spesielt utvalgte artist. Paskalev har også spilt på TV-show som Lydverket, Lindmo og Sommeråpent på NRK, samt på Frankrikes største musikk TV-show Taratata i 2013.
Paskalev representeres på livesiden av Atomic Soul i Norge, Primary Talent i UK og Europa utenom Frankrike, Belgia og Sveits, der han representeres av Caramba. I USA er han signert til plateselskapet Mom + Pop Music og bookes av Windish Agency. I UK ga han ut en EP på Communion Records, og er signert til Dew Process i Australia/ New Zealand.
17. oktober 2016 slapp Mikhael Paskalev singelen «Witness». For videoen til låten, som ble regissert av han selv,, , ble han nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets musikkvideo.
I 2017 startet Paskalev plateselskapet Braveheart Records sammen med Jonas Alaska og Billie Van.
I 2019 startet Paskalev bandet Hollywood sammen med Jonas Alaska og Billie Van. Deres debutalbum, Close To You, ble sluppet samme år.
Knut O. Aarethun
Knut O. Aarethun (født 19. januar 1942 i Lærdalsøyri) er en norsk økonom og lokalpolitiker (Ap). Han var fylkesordfører i Sogn og Fjordane fra 1995 til 1999 (vara fra 1991 til 1999) og ordfører i Lærdal kommune fra 2003 til 2007.
Han har også vært leder av Kommunenes Sentralforbund i Sogn og Fjordane og leder av Lærdal Arbeiderparti.
Aarethun var ansatt som økonomisjef ved fylkessjukehuset i Lærdal før han ble ordfører.
Intervallfotografering
Intervallfotografering (engelsk: time-lapse photography) er en teknikk innen fotografi og film hvor bildefrekvensen det tas bilder i er lavere enn det de skal vises frem i etterkant. Bildene tas med jevne mellomrom, for eksmepel hvert tiende sekund, minutt, time eller lignende, og derretter kan de vises i meget høy hastighet sammenlignet med hvor ofte bildene ble tatt, som en tidsforkortet video. Teknikken brukes for å vise frem noe som ikke ville være merkbart eller praktisk å få frem i en ukomprimert form.
Institute for Gulf Affairs
Institute for Gulf Affairs (tidligere Saudi Institute) er en menneskerettighetsgruppe og tankesmie i Washington, D.C. som fokuserer på politikk og utdannelse i Midtøsten. Ali Al-Ahmed, en saudiarabisk kritiker av Saudimonarkiet, er dens direktør og grunnlegger.
Breim kirke
Breim kirke (Breim kyrkje) er en langkirke fra 1886 beliggende på Reed i Gloppen kommune i Vestland fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme.
Arthur Stulien
Familie
Stulien vokste opp på Byremo i Agder, sammen med sine to søstre. Han er sønn av Kristina Licastri og Ole Stulien. Han er nevø av Inger Lise Stulien.
Breim kirke
Kirken avløste den over 200 år gamle, Breim gamle kirke.
Arthur Stulien
Musikalsk bakgrunn
Arthur vokste opp i en musikalsk familie, og begynte tidlig å spille gitar. Han ble lokalkjent som åtteåring, og spilte på forskjellige konserter og talentshow i hjembygda og omegn. Han har skrevet sanger siden 13-årsalderen, for det meste sammen med fetteren Simon Stulien. Låtskrivingen og sangstilen er inspirert av barndomshelter som Waylon Jennings og Alan Jackson, via Blake Shelton og Brad Paisley, til nye røtter i countrymusikken som Luke Combs.
Breim kirke
Byggverket er i tre og har 500 plasser. Arkitekt Hakon Thorsen laget en nær kopi av Vik kirke i Sogn, bygget i 1877.
Ved porten til gravlunden rundt kirken er det reist to minnesteiner for fire menn fra bygda som falt under andre verdenskrig. Steinene står en på hver side av porten. De fire falne er Erling Kandal, Olav Frøystad, Odd Støyva og Aksel Midtkandal.
Reed som kirkested
Det vært flere kirker på Reed, trolig og den første nedtegnelsen er fra 1308, men det er ikke kjent hvor denne kirken stod. Et bispebrev fra 1339 (evt. 1334 ) omtaler brann eller uværsskader på kirken, og det antas at den ble totalskadd og måtte bygges på nytt.
Kirkehistoriske kilder omtaler en nybygget kirke i 1620. Dette skal ha vært en forholdsvis stor korskirke med tårn og våpenhus i vest, kor i aust og et høyt tak. Bygget var belagt av tjære på utsiden og trehvit inne. Byggverket kan ikke ha vært veldig solid, for over de påfølgende tiår er det omtalt en rekke reparasjoner, og allerede i 1663 ble det bestemt å bygge ny.
Den nye kirken, Breim gamle kirke, stod ferdig i 1670 og ble bygget noe mindre og plassert nær Breimsvannet på gården Hetle. Utformingen av Gimmestad gamle kirke i 1692 skal være inspirert av denne kirken. Under en synfaring i 1722 ble kirken karakterisert som en god tømmerbygning. Kirken var malt innvendig. Taket skal ha vært blått med stjerner, sol og måne, samt flere figurer. Kirken stod i over 200 år, og ble revet i 1887 etter at den nye kirken var bygget 500 meter mot sør.
EM i friidrett innendørs 1996
Det '''24. EM i friidrett innendørs''' ble arrangert fra 8. til 10. mars 1996 i Globen i Stockholm. Dette var tredje gang Sverige arrangerte dette mesterskapet; de var også vertsland i 1974 og 1984.
Stavsprang for kvinner var for første gang en av øvelsene for kvinner.
60 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;" />
200 m
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
400 m
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
800 m
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
1500 m
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
3000 m
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
60 m hekk
Finale 9. mars <br style="clear:left;" />
Stavsprang
Finale 9. mars <br style="clear:left;" />
Lengdehopp
Finale 8. mars <br style="clear:left;" />
Tresteg
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
Kulestøt
Finale 8. mars <br style="clear:left;" />
Sjukamp
Sjukamp bestod av øvelsene 60 meter, lengdesprang, kulestøt, høydehopp, 60 meter hekk, stavsprang og 1000 meter. <br style="clear:left;" />
3000 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;" />
60 m hekk
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
Høydehopp
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
Stavsprang
Finale 8. mars <br style="clear:left;" />
Lengdehopp
Finale 10. mars <br style="clear:left;" />
Kulestøt
Finale 9. mars <br style="clear:left;" />
Femkamp
9. mars
Femkamp bestod av øvelsene 60 meter hekk, høydehopp, kulestøt, lengdesprang og 800 meter. <br style="clear:left;" />
Clark Gable
Clark Gable (født William Clark Gable; 1. februar 1901 i Cadiz i Ohio, død 16. november 1960 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller.
Gable spilte rollen som Rhett Butler i filmen Tatt av vinden fra 1939, en rolle som fikk ham nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle. Han vant prisen i 1934 for filmen Det hendte en natt, og var også nominert for sin rolle i Mytteriet på Bounty i 1935. Andre kjente filmer var Fristelser (1932), Hustru kontra sekretær (1936), Saratoga (1937), Mogambo (1953) og Uten feste (1961), som var hans siste film. Gable døde 59 år gammel av et hjerteinfarkt bare noen få dager etter innspillingen av Uten feste var ferdig.
Gable spilte mot noen av Hollywoods mest kjente kvinnelige skuespillere; han og Joan Crawford spilte i åtte filmer sammen, Myrna Loy spilte sammen med ham sju ganger og Jean Harlow seks ganger. Han spilte også i fire filmer sammen med Lana Turner og i tre filmer med både Norma Shearer og Ava Gardner. I 1999 ble Gable kåret til tidenes sjuende største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Biografi
Gable ble født 1. februar 1901 i Cadiz i Ohio. Da han var sju måneder gammel døde hans mor. Da han var 16 år sluttet han på skolen og begynte å jobbe på en fabrikk. Etter at han så et stykke som imponerte ham, bestemte han seg for å bli skuespiller. Han begynte med å turnere med ulike teatergrupper av varierende kvalitet. Han skaffet seg også tidvis inntekter som selger og ved å jobbe i industrien.
Militærtjeneste
Gable vervet seg til det amerikanske flyvåpenet under den andre verdenskrig. Hans første film etter tilbakekomsten fra militærtjeneste var Adventure i 1945. Det var ikke spesielt vellykket og MGM fornyet ikke kontrakten på grunn av den høye lønnen. I løpet av de neste 10 årene spilte han inn flere filmer, men de var ikke av en kvalitet som hans tidligere roller. Gable har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble han kåret til tidenes sjuende største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Privat
I 1924 giftet Gable seg med Josephine Dillon, som var sytten år eldre enn han. Hun var manageren hans og var den som betalte for at han skulle få fikset tennene sine. De skilte seg seks år senere, i 1930. Bare noen dager senere giftet han seg med sosietetskvinnen Maria «Ria» Franklin Printiss Lucas Langham fra Texas. De giftet seg på nytt i 1931, etter å ha flyttet til California, muligens grunnet forskjeller i statlige juridiske krav. De var gift frem til 1939, da Gable søkte om skilsmisse etter å ha blitt forelsket i skuespillerinnen Carole Lombard. 7. mars 1939 ble de offisielt skilt, og 29. mars samme år, giftet han seg med Lombard under innspillingen av Tatt av vinden. De var gift i tre år, frem til hun døde i en flyulykke 33 år gammel. Venner av Gable mente dette var den lykkeligste perioden i hans liv, og han ble aldri den samme etter hennes død.
Ti år etter Lombards død, giftet Gable seg med Sylvia Ashley, enken etter Douglas Fairbanks. Ekteskapet var ulykkelig og de skilte seg tre år senere. Gables femte og siste kone var Kay Williams, en modell og skuespillerinne fra Pennsylvania som hadde vært gift tre ganger tidligere. De giftet seg i 1955 og forble gift frem til Gables død i 1960. På denne tiden ble Gable stefar til Williams' to barn fra hennes tredje ekteskap, Joan og Adolph Spreckels III, og i mars 1961 fødte hun deres felles sønn, John Clark Gable. Gable hadde også en utenomekteskapelig datter, Judy Lewis, etter et forhold med skuespillerinnen Loretta Young i 1934.
Siste film og død
Hans siste film ble Uten feste. Få dager etter at innspillingen av filmen var ferdig fikk Gable et hjerteinfarkt og døde 10 dager senere, 16. november 1960 i Los Angeles i California. Filmen ble også motspiller Marilyn Monroes siste fullførte film. Gable ble gravlagt på gravlunden Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California, ved siden av sin kone Carole Lombard.
Dunkin’
Dunkin', tidligere Dunkin' Donuts, er en amerikansk kjede av kafeer/kaffebarer som selger kaffe og bakevarer, især doughnuts. Kjeden ble grunnlagt i Quincy i Massachusetts i 1950 og eies av Dunkin' Brands, som også eier Baskin-Robbins. I 2004 ble kjedens hovedkontor flyttet fra Quincy til Canton i Massachusetts.
Dunkin' Donuts konkurrerer primært med Starbucks, Krispy Kreme og Honey Dew Donuts.
Ved utgangen av 2011 var der 10,083 Dunkin' Donuts-kafeer på verdensbasis, inkludert 7,015 franchisekafeer i 36 amerikanske delstater og 3,068 kafeer i 32 andre land. I Europa er det mer enn 225 Dunkin Donuts-filialer. I 2015 planla kjeden å åpne 30 filialer i Norge i løpet av fem til syv år. I Sverige åpnet den første Dunkin Donuts-kaféen i Täby i 2014. Det ble åpnet ytterligere fire kaféer og 30–50 var planlagt åpnet rundt om i Sverige, men i 2018 gikk franchisetakeren konkurs og kaféene ble stengt. I 2015 åpnet kjeden tre Dunkin' Donuts-filialer i Danmark, men to av dem ble lagt ned allerede i 2016.
Et helt halvt år (film)
Et helt halvt år (originaltittel Me Before You) er en amerikansk romantisk dramafilm fra 2016. Filmen er regissert av Thea Sharrock, skrevet av Jojo Moyes, Scott Neustadter og Michael H. Weber, og har Emilia Clarke og Sam Claflin i hovedrollene.
Filmen er basert på romanen Et helt halvt år (2012) av Jojo Moyes.
Handling
En ung kvinne med navnet Louisa Clark former et usannsynlig bånd med en nylig lammet mann som hun tar seg av. Mannen ble lam etter en trafikkulykke, noe som plager han mye. Han vurderer aktiv dødshjelp, mens kvinnen prøver å overtale ham til å ikke gjøre det. Hun ønsker at han vil fortsette å leve.
Kirtipur
Kirtipur er en by i Nepal. Navnet betyr Den strålende byen (av kirti stråleglans og pur by).
Kirtipur ligger i Katmandudalen, få km sør for hovedstaden Katmandu. Den hører til distriktet Katmandu, som ligger i Bagmati sone i Sentralregionen.
Folketall var i 2005 anslått til 44 635.
Byen er spesielt kjent fordi Tribhuvan-universitetet, som er landets viktigste universitet, ligger der.
Politisk sosiologi
Politisk sosiologi er en retning innen sosiologi og statsvitenskap som beskjeftiger seg med forhold som individenes politiske atferd, de sosiale strukturenes politiske betydning, samt de politiske institusjonenes rolle og funksjon. Den politiske sosiologien har en lang tradisjon der blant andre Aristoteles, Machiavelli, Hobbes, Montesquieu, Marx og Weber og senere, C. Wright Mills, regnes til klassikerne. Også en norsk samfunnsforsker som Stein Rokkan definerte sitt virke innenfor feltet politisk sosiologi. Den politiske sosiologiens interessefelt spenner fra individplan, over politisk organisering til de politiske systemene på overordnet plan. På individplan er politisk sosiologi opptatt av individenes politiske atferd og deres organisering for å fremme felles interesser. Opinionsdannelse, partipreferanser, stemmegivning, valgdeltakelse og annen politisk aktivitet vil stå sentralt, inkludert mer ukonvensjonell politisk deltakelse som aksjoner og protestaktiviteter. For så vidt som politisk sosiologi beskjeftiger seg med samfunnsborgernes organisering vil den videre være opptatt av politiske partier, sosiale bevegelser og interessegrupper og hvordan slike dannes for å oppnå påvirkning i samfunnet, da særlig med tanke på de politiske myndighetene. Politisk sosiologi vil også studere politisk representasjon og i forlengelsen av dette, elitedannelse og politiske eliter. Vilfredo Pareto og Gaetano Mosca var blant de første som tok for seg studiet av politiske eliter. Robert Michels brakte eliteteorien inn i studiet av politiske partier. Han hevdet at alle organisasjoner er underlagt «oligarkiets jernlov». Organisasjon innebærer makt og «den som sier organisasjon sier derfor også oligarki» (fåmannsvelde). C. Wright Mills studerte blant annet makteliten i USA og det som senere ble kjent som «det militære industrielle kompleks», samvirket mellen økonomi, politikk og høye militære offiserer.
Kirtipur
Kirtipur er en tradisjonell newarby med en godt bevart gammal bydel, som er et populært turistmål.
Politisk sosiologi
Forholdet mellom staten og ulike samfunnsgrupper, i særdeleshet sivilsamfunnet, står også sentralt for mange innen denne delen av sosiologien. Videre vil også den politiske betydningen av sosial stratifikasjon, klassedannelse og klasseforskjeller være relevant. Marx mente for eksempel at staten kun var et redskap for de herskende samfunnsgrupper. Politisk sosiologi kan også være opptatt av betydningen av politisk kultur, normer og verdimønstre knyttet til det politiske i et samfunn.
Kirtipur
På 1700-tallet beleira kongen i småstaten Gorkha, Prithvi Narayan Shah, Kirtipur flere ganger i sine felttog for å erobre Katmandudalen. Han tok byen i 1766.
Etterpå beordra han nesa og overleppa skåret av på alle menn over 12 år, bortsett fra de som kunne spille et blåseinstrument. Nesene og leppene fikk han overlevert i to kurver, hver på 20 kg. Så omdøpte han byen til Naskatapur, Den neseløse byen.
Politisk sosiologi
Politisk sosiologi kan også være opptatt av staten og det politiske systemet, herunder også sammenliknende studier, og vil derigjennom ligge fagfeltet sammenlignende politikk nær. Den politiske sosiologiens interesse for statens sosiale grunnlag, samfunnsmessige rolle og politiske utvikling kan også ses i et lengre, historisk perspektiv og en taler da også om historisk sosiologi.
Kirtipur
Navnet blei skifta tilbake etter Prithvis død. Men innbyggerne i Kirtipur blei kjent for at de aldri seinere har vært særlig glade i Shah-dynastiet.
Richard Dawkins
Richard Dawkins (født 26. mars 1941) er en britisk atferdsbiolog, evolusjonsteoretiker og populærvitenskapelig forfatter som har innehatt Charles Simonyi-professoratet til offentlig forståelse av vitenskap ved University of Oxford.
Dawkins er mest kjent for boken Det egoistiske genet (originaltittel: The Selfish Gene, 1976), som populariserte det gensentriske synet på evolusjonen. Boken innførte også begrepet mem («kulturelle gener», det vil si idéer som spres og utvikler seg over tid) og var dermed med på å grunnlegge disiplinen memetikk. Dawkins er en uforbeholden humanist og skeptiker, og han er et framstående medlem av Brights-bevegelsen. På grunn av sitt forsvar av darwinistisk evolusjon blir han av og til kalt «Darwins rottweiler», et ordspill på Thomas Huxleys epitet «Darwins bulldog».
Spassk
Spassk (russisk: Спасск, tidligere (1925–2005) kalt Bednodemjanovsk (russisk: Беднодемьяновск)) er en by i Penza oblast i Russland, og administrativt senter for Bednodemjanovsk rajon. Innbyggertall: 7 300 (2005 est), 7 628 (folketelling 2002).
Richard Dawkins
I 2006 opprettet Dawkins Richard Dawkins Foundation for Reason and Science, en organisasjon som skal fremme kunnskapen om evolusjonsteorien og motarbeide kreasjonismen. I 2008 tok han også initiativ til UT-kampanjen for større offentlig bevissthet om fritenkning og ateisme.
Spassk
Historie
I 1648 ble et udyrket jordstykke oppdaget i Sjatsk uezd, og det ble gitt til et kloster i nærheten, oppkalt etter Frelseren (Spas på russisk). I 1663 ble en landsby etablert på stedet, kalt Bogdanovo. I 1779 ble byens navn endret til Spassk. Den fikk samtidig byrettigheter, og ble gjort til senter i en uezd etter dekret fra Katarina den store. Det ble imidlertid snart klart at dette ville medføre forvirring, ettersom det fantes flere byer i Russland med samme navn, hvorav den mest kjente var Spassk-Rjazanskij. Byens offisielle navn ble derfor endret til Spassk na Studentse (russisk: Спасск на Студенце).
Richard Dawkins
Dawkins ble 1. september 2011 utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo.
Spassk
Historie
I 1925 vedtok en uezd-partikonferanse at byen skulle omdøpes til Bednodemjanovsk til ære for dikteren Demjan Bednyj. Bednyj selv besøkte aldri byen, men hadde etter sigende en livlig korrespondanse med innbyggerne. I 2005 fikk byen igjen navnet Spassk, etter dekret fra president Vladimir Putin.
Richard Dawkins
Utvalgte essays
Se også Dawkins' Huffington Post-artikler.
Luigi Luca Cavalli-Sforza
Luigi Luca Cavalli-Sforza (født 25. januar 1925 i Genova, død 31. august 2018 i Belluno) var en italiensk genetiker som også beskjeftiget seg med antropologi og historie. Han var fremfor alt kjent som befolkningsgenetikk og ekspert på folkevandringer.
Liv og virke
Cavalli-Sforza fikk doktorgrad ved Universitetet i Padova i 1944. Etter studier av bakteriers genetikk ved Universitetet i Cambridge, vendte han tilbake til Italia og underviste i Milano, Parma og Pavia.
I 1970 flyttet han til Stanford University i USA og dermed til et som han oppfattet det åpnere og mer samarbeidsorientert forskningsmiljø, og ble professor der samme år. Han ble en av 1900-tallets mer fremstående genetikere.