cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barfotleger
Systemet med barfotleger, som ble institusjonalisert på midten av 1960-tallet, opphørte i begynnelsen av 1980-tallet i samband med at folkekommunene ble avviklet. I samband med avviklingen ble barfotlegene tilbudt å ta en eksamen som, dersom de bestod den, gav dem retten til å praktisere som landsbyleger.
Barfotlege-utdannelsen
Da den engelske kirurgen Joshua S. Horn arbeidet i Kina på 1960-tallet ga han følgende beskrivelse av barfotlegenes grunnutdannelse:
«De første to ukene studerte de anatomi og fysiologi, dissekerte griser og gikk på forelesninger der det ble demonstrert modeller og lysbilder. Etter dette innføringskurset ble de undervist i grunnprinsippene innen bakteriologi og patologi om morgenen, og i klinisk medisin og hygiene om ettermiddagen. De lærte å påvise mikrober i forurenset vann og egg av innvollsorm i ekskrementer. De lærte å sikre drikkevannet, å behandle latriner, å sterilisere kanyler og sprøyter og sette injeksjoner. De lærte hvordan smittsomme sykdommer spres og hvordan de skal diagnostiseres. De fulgte sine lærere på visittene, lærte å bruke stetoskopet, å ta opp en sykehistorie, å diagnostisere vanlige sykdommer og å oppdage tegn på alvorlig sykdom. De undersøkte pasienter som kom til klinikken og diskuterte sine funn med den legen som hadde vakt. De konsentrerte seg om noen få sykdommer som var vanlige i de traktene og om bruken og doseringen av omkring førti medikamenter. De lærte seg femti akupunkturpunkter og de symptomkompleksene disse kontrollerte, og de trente i å bruke akupunkturmetoden. Hver student ble utstyrt med en godt illustrert bok som var skrevet for barfotleger».
Saufjellet
Saufjellet er et fjell i Heim kommune (tidligere i Halsa kommune) i Trøndelag og Surnadal kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 799 meter over havet.
Den enkleste veien opp er fra Valsøybotn. Man følger grusvei og sti opp til Langvatnet på ca. 500 moh, og derfra går man rett opp mot toppen. Herfra har man god utsikt mot Valsøyfjorden, Hjelmkona, og tidligere Halsa kommunes høyeste fjell Hjelmen.
Bharrat Jagdeo
Bharrat Jagdeo (født 23. januar 1964 i Demerara) var president i Guyana fra 11. august 1999 til 3. desember 2011. Før sin periode som president satt han finansminister. Han er av indisk-guyansk avstamming.
Han ble president etter at den forrige presidenten Janet Jagan trakk seg av helsemessige grunner. Jagdeo har siden den gang vunnet de to presidentvalgene, både i 2001 og 2006. Han er den yngste statsoverhodet for CARICOM-landene.
Jagdeo ble gjenvalgt for ytterligere en fem års periode den 28. august 2006, med 54,6 prosent av stemmene og partiet hans fikk utvidet sitt flertall i parlamentet med to plasser til 36 av 65 plasser.
Ralph Stöckli
Ralph Stöckli (født 23. juli 1976 i Uzwil i Sveits) er en sveitsisk curler.
Stöckli etablerte en vellykket curlingkarriere på juniornivå, og han vant en bronsemedalje under junior-VM i curling i 1994. Stöckli avsluttet sin karriere som juniorcurler med å vinne bronsemedalje i 1998. Stöckli vant sølvmedalje i 2003 under curling-VM 2003 for herrer, der det sveitsiske laget tapte mot Canada. Stöckli annonserte sin avgang fra det sveitsiske curlinglandslaget i 2010.
Michael Fu Tieshan
Michael Fu Tieshan (forenklet kinesisk: 傅铁山, tradisjonell kinesisk: 傅鐵山, pinyin: Fù Tiěshān; født 3. november 1931 i Qingyuandistriktet - nå fylke i Hebei i Kina, død 20. april 2007 i Beijing) var katolsk biskop av Beijing i Folkerepublikken Kina. Hans status som biskop av Beijing var ikke anerkjent av Vatikanet blant annet ettersom hans bispevielse var foretatt uten pavelig mandat og uten senere pavelig legitimering. Biskopen var også president for Den kinesiske patriotiske katolske forening fra 1998 og til sin død, og de to siste årene av sitt liv var han også midlertidig leder for det kinesiske bispekollegium som var registrert og godkjent av den kinesiske stat.
Bakgrunn
Michael Fu Tieshan begynte på juniorseminaret Xishiku ved Nordkirken i Beijing, og fortsatte med filosofiske og teologiske studier ved erkebispedømmets presteseminar Wen Sheng (som senere ble partiskole for Beijing-kommunistenes sentrale kadre, og rett ved der Zhalangravfeltet med gravene til jesuittmisjonærer som Matteo Ricci, Adam Schall og Ferdinand Verbiest).
Prest
Han ble presteviet i Beijing i juli 1956, av biskop Alfonso Zong Huaimu av Yantai, som hadde bosatt seg i Beijing.
Under kulturrevolusjonen (1966–1976) ble nesten hver eneste katolske biskop og prest kastet i fengsel eller sendt til tvangsarbeidsleirer, ikke bare de som hadde nektet å samarbeide med Den patriotiske forening (de var som regel forlengst fengslet i 1966), men også de regimetro. Det har imidlertid aldri fremkommet informasjoner om at noe slik tilstøtte Michael Fu Tieshan.
Hans offisielle biografi forteller at under hans presteliv under Mao Zedong fra juli 1956 til juli 1979, med «sine opp- og nedturer», virket han som prest ved Nordkirken og ved Sørkirken i Beijing. Fra 1963 til 1966 studerte han ved Den røde fanes universitet (Hongqiuniversitetet), og livnærte seg med yrkesarbeid.
Biskop
Etter kulturrevolusjonen ble han ordinert til biskop den 29. desember 1979 i en alder av 48 år. De ordinerende biskoper var den markant antipavelige biskop Yang Gaojian av Changde i Hunan, assistert av Zhang Jiashu av Shanghai og Wang Xueming av Hohhot i Indre Mongolia. Han var den første som ble bispeviet som selvvalgt og selvordinert av den kinesiske kirke etter at dens kirkefolk begynte å komme ut av fengsler og fangeleirer fra 1978.
Han fikk i tillegg til sine kirkelige verv etterhvert også medlemskap i rådgivende organer for regjeringsapparatet.
Hans stadig viktigere verv korresponderte med en beredvillighet til å støtte opp under myndighetene. I juni 1989, få dager etter at det var blitt brukt stridsvogner mot de demonstrerende studentene på Tiananmenplassen, var han den eneste religiøse skikkelse som fremstod på statsfjernsynet med et forsvar av Deng Xiaopings inngripen.
I 1999 solidariserte han seg med Jiang Zemins kampanje mot Falun Gong-bevegelsen, og fordømte dens medlemmer (som da ble utsatt for arrest, tortur og drap, uten at det vites om biskopen var klar over det) som tilhørende «en ond kult». I 2000 deltok kan i New York på The Millennium Summit with world religious leaders, og fordømte da skarpt Dalai Lama og gikk ut mot de land som «under påskudd av et menneskerettighetsengasjement» krenket andre lands suverenitet. Samme år fordømte han også pave Johannes Paul IIs helligkåring av 120 kinesiske og utenlandske martyrer i Kina, som han betegnet som «kolonialismens håndtlangere».
Da paven i 2001 skrev et brev til Kinas folk og myndigheter i anledning pater Matteo Riccis ankomst til Beijing, et brev som understreket at han ikke bad om noen «privilegier», men bare om «frihet» for kirken for å kunne bidra til «å fremme det store kinesiske folks gode», og bad om unnskyldning for alle tidligere misforståelser og negative signaler, avfeide han det hele offentlig som «utilstrekkelig».
Selv hadde han i 2000 opplevd et personlig tilbakeslag som sa meget om hans svake stilling blant mange katolske troende. Etter at regjeringen i 1999 i det stille hadde signalisert en vilje til å normalisere forholdet til Pavestolen, bestemte Den patriotiske forening seg å stikke kjepper i hjulene. Derfor var foreningen sammen med biskop Fu i spissen i gang med å planlegge en markering. Den 6. januar hvert år pleier paven å bispevie et antall nye biskoper i Peterskirken, og biskop Fu belaget seg på også å ordinere noen – 12, samme antallet som i Roma – men uten at det først var innhentet pavelig mandat. I flere år var det blitt vanlig at kinesiske bispekandidater for den «registrerte» kirke i stillhet erklærte sin pavetroskap og avventet pavelig vigselsgodkjenning før de gikk med på ordinasjon. Men det gikk ikke slik biskop Fu hadde tenkt seg: Syv av dem nektet å la seg ordinere, og de øvrige ble enten ført bak lyset om den manglende pavelige godkjenning eller utsatt for betydelig press. Bispedømmets egne prestekandidater boikottet bispevielsesseremonien i Nantang-katedralen, og oppmøtet i det øvrige var glissent. Selv om bispevielsene virket etter planen ved at de avsporte de kinesisk-vatikanske tilnærmelser, synliggjorde de også biskop Fu Tieshans isolasjon.
Død
Biskop Fu var syk med lungekreft i flere år, og ble lenge behandlet på det samme medisinske senter i Beijing der landets politiske elite får sin behandling. Der døde han også den 21. april 2007. Kort før sin død ble han besøkt av president Hu Jintao. Blant de troende gikk det en historie om at hans lange liv etter at sykdommen var diagnostisert skyldtes den mest kostbare og moderne behandling som landet kunne stille til rådighet, og at unge soldater fra Folkets frigjøringshær ble engasjert som hans personlige blodgivere. Sann eller ikke gjenspeilte historien en syrlig innstilling blant de troende om biskopen som helt og holdent en myndighetenes mann.
Joseph Hill
Joseph Hill (født 22. januar 1949 i St. Catherine i Jamaica, død 19. august 2006 i Berlin) var vokalist og låtskriver for roots reggaegruppen Culture. Cultures mest solgte album er «Two Sevens Clash» (1977) og «International Herb» (1979). Hill var rastafarianer og en meget kreativ, spirituell mann. Dette kommer godt fram i musikken hans.
I 1977 drømte Hill at et stort uvær ville ramme Kingston og lynet slo ned i politistasjonen. Bare en uke etter at Joseph Hill drømte denne drømmen ble Kingston rammet av et voldsomt uvær. Lynet slo ned i et stort tre rett utenfor politistasjonen og begynte å brenne. Dette uttrykker Hill i sangen «Two Sevens Clash», som senere ble tittelnavnet på hans gjennombruddsalbum.
Hill ble også skutt i brystet av en gjeng væpnede renere på Jamaica, men takket være en Haile Selassie I medaljong ble han reddet. Kulen traff ikonet av Haile Selassie I og skadet Hill knapt.
Hill har gitt ut en rekke album med sin fetter Albert Walker og Roy «Kenneth» Dayes igjennom gruppen Cultur.
Bruce Golding
Bruce Golding (født 5. desember 1947) er en jamaicansk politiker som var statsminister på Jamaica fra 2007 til 2011. Golding ble utnevnt til leder av partiet Jamaica Labour Party (JLP) i 2003 og han ble statsminister fire år senere.
Liv og virke
Han ble statsminister etter at partiet hans fikk en seier i valget den 3. september 2007. Han ble tatt i ed som statsminister av generalguvernøren av Jamaica den 11. september 2007. Golding ble landets åttende statsminister siden uavhengigheten fra Storbritannia i august 1962.
Golding var grunnlegger av det politiske partiet National Democratic Movement (NDM). Han var tidligere formann for partiet JLP, før han og andre medlemmer av dette partiet følte behov for å splitte opp og isteden danne det nye partiet NDM i 1995. I 2002 sluttet han seg til JLP og i november 2003 ble igjen valgt til leder av partiet.
Han etterfulgte Edward Seaga som statsminister. Golding er en andregenerasjons medlem av JLP. Hans far, Tacius Golding, var også medlem av det jamaicanske parlamentet. Han ble i tillegg president i Representantenes hus fra 1962.
Golding er gift med Lorna Golding og de har tre barn sammen som heter Sherene, Steven og Ann-Merita.
I mai 2008, i et intervju med den britiske nyhetskanalen BBC, erklærte han at enhver regjering som var dannet av ham ville utelukke regjeringsmedlemmer som offentlig hadde stått frem som homofile.
I flere tidligere uttalelser har Golding uttalt at han og hans parti er sterkt imot offentlig framvisning av homoseksualitet på Jamaica, og at han følte at homofili skulle fortsette å være ulovlig i tråd med de sosiale normene som er meget utbredt på Jamaica.
Iñigo Landaluze
Iñigo Landaluze Intxaurraga (født 9. mai 1977 i Getxo i den baskiske provinsen Viscaya) er en spansk syklist som sykler for det baskiske laget Euskaltel-Euskadi. Her ble han proff i 2001, og har siden markert seg som en god klatrer og en god all-rounder. Hans største, og eneste, seier så langt, er sammenlagt-seieren i ProTour-etapperittet Dauphiné Libéré som han sensasjonelt vant i 2005. Etter dette rittet og fram til mai 2006 kjørte han ikke flere ritt ettersom han var under dopingetterforsking fra en prøve tatt i mai 2005. Landaluze ble frifunnet på alle punkter, og har etter hvert begynt å kjøre igjen. Han var med på Euskaltels Tour de France-lag 2006 som hjelperytter for Iban Mayo.
I 2009 ble han utestengt etter å ha testet positivt for CERA.
Letter from Egypt
Letter from Egypt er et studioalbum av Morten Harket og ble utgitt i 2008.
Janne Log
Janne Marie Log (født 17. november 1967 i Sarpsborg) er daglig leder for Samvirkene, interesseorganisasjonen for norske samvirker. Log har også flere styreverv, hun er styreleder i Svensk-norske Fonden og i Oslo Runway. Tidligere har hun vært direktør for globale operasjoner, samfunn og kommunikasjon i Norges Sjømatråd, en stilling som inkluderer ansvaret for rådets 14 globale kontorer. Før det var hun Log konserndirektør kommunikasjon og markedsfæring i teknologiselskapet EVRY. Der ledet hun blant annet arbeidet hvor EVRY, som et av de første selskapene i verden, har tatt i bruk Workplace by Facebook. Hun har også markert seg innen spørsmål om teknologi og likestilling.
Log har erfaring fra en rekke tunge stillinger innen både næringsliv, akademia, organisasjonslivet og det offentlige, og har tidligere vært direktør for kommunikasjon, forskningsformidling og samfunnskontakt ved Handelshøyskolen BI, direktør for kommunikasjon og samfunnskontakt i Norsk Landbrukssamvirke, leder for politikk og myndighetskontakt i Juristforbundet og rådgiver i Næringsdepartementet, Samferdselsdepartementet og Konkurransetilsynet. Log har også bred styreerfaring, hun har vært styremedlem i norsk-svensk handelskammer, Polyteknisk Forening og Vilomix og hun har vært medlem i valgkomiteen til både NHO og Abelia. I dag er hun nestleder i Svensk-norska fonden.
Log er utdannet cand. oecon. fra Universitetet i Oslo i 1992 og har senere tatt Solstrandprogrammet NHH/AFF og HPL/APHL fra IMD i Sveits. Janne Log er datter av Ester og Steffen Log. Hun er gift med Espen Husstad og har tre barn.
Argentina under Sommer-OL 1976
Argentina under Sommer-OL 1976. Sekstini sportsutøvere, sekstifem menn og fire kvinner fra Argentina deltok i tolv sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. De vant ikke noen medaljer.
Carl Breien
Carl Breien (1869–1958) var oberst i Frelsesarmeen.
Han var nr. 2 i rekken av dem som meldte seg til tjeneste som frelsesoffiserer våren 1888, etter at Armeen hadde «åpnet ilden» i Norge i januar det samme året. Bare 26 år gammel ble han utnevnt til divisjonssjef («biskop»). Resten av livet tilhørte han lederskapet i Frelsesarmeen, og hadde en lang rekke stillinger. Sine mest betydningsfulle stillinger hadde han i forholdsvis ung alder. På 1920-tallet følte han nok at karrieren hans hadde stoppet litt opp, uten at det kan pekes på noen klar årsak til dette. I stedet inntok han, og lot til å trives med, rollen som et levende, historisk minnesmerke.
Stillinger
Av de stillingene han hadde, kan nevnes sjefredaktør, feltsekretær, krigsskolesjef og sjefsekretær. De siste årene i aktiv tjeneste var han sjef for det som ble kalt «Menns Sosiale Arbeid», og som omfattet alkoholistomsorg og ettervern. I tillegg var han i flere perioder «hovedkvarterets spesielt utsendte», i praksis reisende evangelist. Han var regnet som en dyktig taler.
Litterær produksjon
Han skrev en lang rekke sanger som fremdeles synges i Frelsesarmeen. Teksten «Deg vil jeg følge, min dyre Gjenløser» kan synges med melodien til Pål sine høner. Mot slutten av sin aktive tjeneste ga han ut en skissepreget, selvbiografisk bok med tittelen Minnene taler. Her han blant annet forteller om hvordan flere av sangene hans ble til.
I 1941 ga han ut boka Himmelens sendebud på forlaget til Det norske Baptistsamfunn.
Familie
Han var gift to ganger. Hans første kone, Julie Kjellin-Breien, døde i mai 1892 etter bare ett års ekteskap. Etter flere år alene, giftet han seg igjen og ble far til en forholdsvis stor barneflokk. Fru oberst Kristine Breien døde i aprildagene 1940, og de siste 18 år av sitt liv levde «Frelsesarmeens Grand Old Man» alene.
Deres datter Bjarlinn ble også frelsesoffiser.
Bladvepser
Bladvepser (Tenthredinidae) hører til blant plantevepsene og er en familiegruppene i ordenen vepser. De finnes på mange slags habitater, ofte i nærheten av skog. Larvene lever av å gnage blad av ulike planter. De voksne er rovdyr. Utviklingen tar vanligvis ett år.
Utseende
Kroppen er kraftig og bred, uten en innsnørt «midje» slik som hos stilkvepsene. Det er store forskjeller mellom artene i de ulike delgruppene. De fleste er brunlige eller svarte. Noen har en kombinasjon mellom gult og svart og kan være ganske lik en stikkeveps.
Kjønnene er ofte ganske like hverandre. De er fra 3 til 20 millimeter lange. Brystet og bakkroppen er bar uten hår.
Vingene er gjennomskinnelige klare eller svakt røykfarget. Vingemerket er ikke framtredende, men framkanten (costa) av framvingen er gjerne markert og kraftig. Årenettet er tydelig. Vingespennet er mellom 4 og 22 millimeter.
Fasettøynene er store og hodet er noe firkantet og bredt, sett ovenfra. Antennene er trådformet. Larvene ligner ganske mye på larvene til sommerfugler.
Levevis
Bladvepser finnes i hager, enger og skog. Flygetiden er vanligvis tidlig om forsommeren.
Bladvepser skjærer et snitt i bladet, hvor hun plasserer egget. Bladet lukker seg omkring egget, som er beskyttet mot predatorer og dårlig vær.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De lever som plantespiser. De forskjellige artene har noen få eller flere næringsvekster, både blant mindre planter, urter, busker og trær.
Bladvepser tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) vepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Skadedyr
Flere av artene regnes som alvorlige skadedyr. Larvene lever av å spise blader av ulike planter, mange lever på trær og busker. Noen ganger forekommer det masseopptreden og da kan bladvepslarvene snauspise store områder på ganske kort tid.
Systematisk inndeling
Bladvepser er i tradisjonell systematikk plassert i gruppen plantevepser, men denne regnes som en parafyletisk gruppe. Det vil si at gruppen Pamphilioidea er søstergruppene til stilkvepsene, slik at stilkveps stammer fra treveps.
Måge
Måge (Ullensvang kommune, G.nr. 47) er et sted og en gard i Ullensvang kommune på vestsiden av Sørfjorden. Sørgrensen utgjøres av Kvitnoelva. Nordgrensen er elva Idlegjel. Garden går fra Sørfjorden og helt opp til Nordre Folgefonna. Fjeltoppene Hanakam (1088 moh) og Solvarden (1105 moh) er kjente turmål sammen med det idylliske Raunsdalvatnet. Det er i dag seks bruk der og nærmere 40 bolighus. Folketallet er rundt 100 personer.
Driftsform
Driftsformen er i dag kombinert fruktdyrking og husdyrhold, kombinert med noe gårdsturisme. Det er campingplass og gårdsbutikk. På et av brukene er det også steinknuseverk og det er startet mikrokraftverk.
Limenitidinae
Limenitidinae er en gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). Gruppen består for det meste av store, kraftige arter. De er gode flygere og seiler gjerne på stive vinger. De fleste av artene er tropiske, bare slekten Limenitis finnes i de nordlige områdene. I Norge finnes arten ospesommerfugl (Limenitis populi).
Utseende
Middelsstore til store (vingespenn 35 – 110 mm), robuste sommerfugler med ganske store vinger. Vingene er vanligvis mørkebrune med lyse bånd eller flekker, ofte med et visst metallisk skimmer. Kroppen er slank til ganske kraftig, antennene er rundt halvparten så lange som forvingene. Forvingene er avrundet trekantede, forholdsvis smale hos Limenitis og beslektede slekter, bredere og mer avrundede hos den store slekten Neptis. Vingenes ytterkant er vanligvis bølgete. Bakvingene er forholdsvis store. gjerne avrundet kvadratiske på form. Vingenes underside har et mønster som ligner oversidens, men grunnfargen er lysere, ofte brunrød. Larvene er nakne, med flere fingeraktige utvekster.
Levevis
Larvene lever for det meste på busker og løvtrær. Limenitidinae er først og fremst skogsinsekter, og de voksne sommerfuglene holder deg mest mellom trekronene. De er gode flygere og har en karakteristisk flukt der de veksler mellom kjappe vingeslag og seilflukt med utstrakte vinger. Disse sommerfuglene er ikke av de ivrigste blomsterbesøkerne, derimot kommer de ofte ned til bakken for å drikke fra sølepytter. Mange Liminitidinae etterligner giftige sommerfugler av andre grupper, særlig monarksommerfugler (Danaini). Et kjent eksempel er det nordamerikanske arten falsk monark (Limenitis archippus), som er en meget god kopi av den giftige monarksommerfuglen (Danaus plexippus). Den falske monarken kan skilles fra den ekte på at den jamtover er en tanke mindre, og på at den har et ekstra, tynt, svart tverrbånd i bakvingene. Det viser seg at den falske monarken også er nokså giftig, så det er sannsynlig at begge artene drar fordel av at de ligner hverandre – en fugl som har forsøkt å spise den ene vil senere unngå begge to.
Ton Scherpenzeel
Ton Scherpenzeel (født 6. august 1952 i Hilversum) er en nederlandsk musiker. Han er mest kjent som keyboardisten i progrockbandet Kayak. Ton er bror av Peter Scherpenzeel, som også forbindes med Kayak.
Scherpenzeel var med å grunnla det nederlandske progrockbandet Kayak i 1972 sammen med Pim Koopman, Johan Slager og Michel Marion. Bandet var tidlig influert av Yes. Han var også medlem av det nederlandske progrockbandet Earth & Fire under deres comeback i 1987. I 1983 dro Scherpenzeel til London etter å ha blitt kontaktet av Andrew Latimer, gitaristen til Camel. Der spilte inn og ga ut albumet Stationary Traveller, som kom ut i april 1984.
Ton er ikke komfortabel med å fly, så han deltok ikke på turnéene med Camel. Han deltok forøvrig på albumene Pressure Points (1984), Dust and Dreams (1991) og Rajaz (1999). Det sistnevnte albumet ble til gjennom CD-ROM som Latimer sendte til studioet til Scherpenzeel i Nederland. Der spilte han inn keyboarddelene og sendte det tilbake. I 2003 deltok han på Europaturnéen til Camel som erstatning for canadiske Guy Le Blanc.
Han har utgitt tre soloalbum, det første Le Carnaval Des Animaux kom i 1978, Heart of the Universe i 1984 (med bidrag fra Chris Rainbow og Andrew Latimer) samt Virgin Grounds i 1991. I dag bor Ton Scherpenzeel i Hilversum, Nederland, hvor han arbeider med prosjekter for Kayak, samt driver egne soloprosjekter innen teater og ballet.
James G. March
James Gardner March (født 1928 i Cleveland, Ohio, død 27. september 2018 ) var en amerikansk organisasjonsforsker. March var professor ved Stanford University. Han er mest kjent for sin forskning på hvordan organisasjoner fatter beslutninger og organisasjonsteori.
March tok bachelorgrad fra University of Wisconsin, master- og doktorgrad fra Yale University.
Tidlig i karrieren samarbeidet han med psykologen Herbert Simon om forskning på organisasjonsteori. Sammen med statsviteren Johan P. Olsen og Michael D. Cohen utviklet han i 1972 en systemanarkistisk modell for beslutninger i organisasjoner, den såkalte garbage can-modellen.
March var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Tico Torres
Hector Samuel Juan «Tico» Torres er trommeslager i det amerikanske rockebandet Bon Jovi. Han har vært medlem av bandet siden 1983, og jobber også som skulptør og maler.
Karriere
Da Tico Torres ble med i Bon Jovi i 1983, ble livet hans endret for alltid. Han kjente vokalisten og frontfiguren, Jon Bon Jovi fra før, og sammen med ham og Richie Sambora, David Bryan og Alec John Such ble Bon Jovi dannet. Allerede da hadde han startet som kunstner.
Etterhvert som bandet ble bedre kjent, ble forventningene til ham større. Under en konsert på turnéen til albumet Slippery When Wet, kastet han under sangen «You Give Love a Bad Name» trommestikkene opp i lufta. Da han skulle ta dem i mot, gjemte han i stedet hodet under armene.
I pausen Bon Jovi hadde etter turnéen fra albumet New Jersey, jobbet han mer med skulpturering og maling. I perioden mellom 1995 og 2000, ble han ofte gjenkjent når han jobbet med andre kunstnere som «Den flinke trommisen fra Bon Jovi», og hvis noen veldig kunstinteresserte så ham på konserter, sa de at det var «Den flinke maleren og skulptøren».
Tico Torres har mange flotte trommesoloer, som i sangen «One Wild Night», som kom ut i 2000 sammen med albumet Crush. Også på starten av superhiten «Always», og på slutten av gitarsoloen i «Runaway» (på albumet Bon Jovi, som kom ut i 1984).
Han er det eneste medlemmet i Bon Jovi som ikke har gitt ut eget soloalbum.
I 2018 ble Bon Jovi og dermed Torres innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Privatliv
Tico Torres er gift med kona Alejandra, og sammen har de en sønn, Hector jr. Tico Torres bor i Florida, men før bodde han i New York, og før der igjen, New Jersey, hvor alle medlemmene i Bon Jovi bodde da de debuterte i 1984.
Albumoversikt
Bon Jovi-albumene Tico Torres har vært med på å produsere:
Gyula Horn
Gyula Horn (født 5. juli 1932 i Budapest, død 19. juni 2013 samme sted) var en ungarsk politiker og var først utenriksminister i Ungarn fra 1989 til 1990, som den siste person som holdt denne posten under det pro-sovjetiske sosialistiske regimet, og statsminister i Ungarn fra 1994 til 1998 i en sosialistisk-liberal koalisjon.
Han blir helst husket fordi han spilte en stor rolle med å lette på jernteppet i 1989 for Øst-Tyskland. Dette bidro senere til at Tyskland ble gjenforent og til demokratiseringen av Øst-Europa.
Han jobbet i Finansdepartementet fra 1954 til 1959. I 1959 fikk han jobb i Utenriksdepartementet, først som en tjenestemann i den uavhengige sovjetiske avdelingen. I 1960 ble han diplomat i de ungarske ambassadene i Bulgaria og Jugoslavia.
I 1954 ble Horn medlem av det ungarske kommunistpartiet som ble kalt Ungarske arbeideres parti (MDP). I november 1956 ble han med i Det ungarske sosialistiske arbeiderparti (MSzMP) som ble etablert av János Kádár i 1956 for å lede knusingen av den ungarske revolusjonen som var mot sovjetisk okkupasjon og et kommunistisk styre av Ungarn.
Gyula Horn ble valgt til statsminister for republikken Ungarn den 15. juli 1994. Han ble valgt til parlamentet i 1990 og beholdt denne plassen sammenhengende siden den gang. Selv om han oppga lederskapet av partiet etter at sosialistene tapte valget i 1998 hadde han fremdeles stor innflytelse innen partiet, delvis på grunn av hans personlige popularitet blant eldre velgere. I årene etter 2002 var han ikke veldig aktiv i politikken.
Æresbevisninger
Gyula Horn mottok Karlsprisen i 1992.
Kayak
Kayak er et nederlandsk band som ble stiftet i 1968 i Hilversum. Bandet hører sjangermessig til innen progressiv rock. Stilmessig var begynnelsen preget av instrumentale og progressive låter likt Yes og Genesis, men med preg av pop som hos Supertramp og Alan Parsons Project, som de senere skulle ligne mer og mer på.
Historie
Med deres instrumentale dyktighet og keyboardspilleren Ton Scherpenzeels bekvemmeligheter med å skrive låter på engelsk, skulle man nesten tro bandet var et britisk progrockband. Men dette nederlandske bandet ble grunnlagt i 1968 i byen Hilversun, hvor Ton Scherpenzeel og trommeslageren Pim Koopman gikk på musikkskole. Etter at gitaristen Johan Slager, bassist Cees van Leeuwen og vokalist Max Werner kom med, ble gruppen satt og de begynte med innspilling i 1972.
Albumet Royal Bed Bouncer fra 1975 var et av de mest balanserte albumene med disse to stilartene, og ble et kommersielt og artistisk høydepunkt for bandet. De fortsatte å utgi album på 1970-tallet med varierende suksess på forskjellige plateselskap og i 1974 var de oppvarmingsband for Queen, et viktig sceneskifte som influerte bandet på deres senere album. Som de fleste andre progrockband, så hadde ikke Kayak en stabil medlemsrekke, og på et punkt hadde de tre bassister på like mange år.
Med Ton Scherpenzeel som fast medlem ble Kayaks første medlemmer den vesentligste medlemsrekken. Men Pim Koopmans astma tvang ham til å legge opp alt i 1976, mens Max Werner var så påvirket av sceneskrekk og tvil over sin egen sangstemme at han ville ta over den ledige trommestolen og lot det nye medlemmet Edward Reekers ta over vokaljobben. Ton Scherpenzeels sentrale rolle i bandet ble etter hvert tatt over av andre, og Kayak ble oppløst i 1980.
Ton Scherpenzeel fortsatte å arbeide med det britiske progrockbandet Camel og har i nyere tid komponert for teater. Pim Koopman og Edward Reekers arbeidet innen musikkproduksjon, mens Max Werner jobbet i det nederlandske postvesenet. Cees van Leeuwen ble senere en prominent advokat. Kayak ble gjenforent i 1997 for en nederlandsk TV-serie, og ga ut et par nye utgivelser før de i 1999 fant sammen igjen.
Aursjøen
Aursjøen er en regulert innsjø på grensen mellom fylkene Innlandet og Møre og Romsdal. Før reguleringen i 1953 var det tre innsjøer, Gautsjøen i sør (851 moh), Grynningen i midten (837,5 moh) og Aursjøen i nord (831 moh). Dammen utgjør hovedmagasinet til Aura kraftverk. Med fullt magasin er sjøen 30 km lang og rommer 561 millioner m³ vann. Høyeste regulerte vannstand er 856 moh. Laveste regulerte vannstand er for Gautsjøen 843,5 moh, for Grynningen 837,5 moh og for Aursjøen 827,3 moh.
Berggrunnen består i hovedsak av tungt forvitrende bergarter (gneis/granitt og noe kvartsitt), som gir grunnlag for surt miljø. Men morenemasser virker positivt på vannkvaliteten.
Aursjøen har bestand av ørret og harr. Før reguleringen skjedde reproduksjonen av ørret stort sett på rennende vann mellom de tre opprinnelige innsjøene. Etter reguleringen ble tilgjengelige gytearealer redusert med 70-80 %. Regulanten ble derfor pålagt å sette ut ørret årlig, men fangster ved prøvefiske domineres likevel av fisk som kommer fra naturlig rekruttering. Fra gammel tid har det vært en ferdselsåre mellom Aursjøen og Grynningen. I 2006 sto Oppland fylkeskommune for utgraving av boplasser fra steinalder og bronsealder i dette området.
KNT oppførte i 1893 sin første turisthytte ved Aursjøen. Hytta ble reist like ved vannkanten og hadde 10 sengeplasser. I 1910-1911 ble en ny hytte reist høyere opp i terrenget for å møte planene om oppdemming. Hytta ligger ved anleggsvei, tilgjengelig med privatbil, og er betjent.
Aursjøen ligger i dag som en kile mellom Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark på østsiden og Dalsida landskapsvernområde på vestsiden. Verneområdene ble opprettet 3. mai 2002.
Omar Andréen
Omar Wilhelm Andréen (født 12. september 1922 i Bergen, død 1. juni 2010 i Asker ) var en norsk tegner, grafiker og illustratør. Andréen fikk sin utdannelse ved SHKS i årene 1943–1945 og hos Stanley William Hayter ved Atelier 17 i Paris.
Omar Andréen illustrerte flere bøker både for barn og voksne, og laget særlig tegninger med dyre- og naturmotiver. Han tegnet også i Aftenpostens A-magasinet i 20 år. Av illustrerte bøker kan nevnes Nils Johan Ruds Ørretsommer og rypehøst fra 1961,  Per Hohles Vassfaret fra 1964,  Olav Nordrås Simla fra 1969, antologien Om dyr fra 1979, Ingvald Svinsaas' Tom i villmarka og Torvald Sunds Villmarksguten.
Andréen er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Stockholm bys samlinger og av Oregon State University i USA, i tillegg til en rekke andre offentlige og private samlinger.
Rusmiddel
Et rusmiddel er en vare – nærings- eller legemiddel – som konsumeres for sitt innhold av kjemiske stoff som påvirker nervesystem og sanseapparatet, dvs. såkalte psykoaktive eller berusende stoffer. Slike midler brukes til alt fra bedøvelse, for sin stimulerende effekt, eller for rekreasjon og nytelse, og er i mange kulturer en viktig del av en rekke sosiale og religiøse sammenhenger.
Noen rusmidler er mer allmenne og brukes som dagligvarer og næringsmiddel. For eksempel finnes det alkoholtypen etanol i øl og vin, nikotin i tobakk og koffein i kaffe. Andre rusmidler er i utgangspunktet kun lovlig til medisinsk bruk, som bedøvende opiater (morfin, heroin), eller beroligende midler som valium. Disse regnes ofte som «narkotika» på folketale, dog de færreste substansene omtalt som narkotika, har narkotisk virkning. Og noen rusmidler blir kun fremstilt som tekniske varer, slik som lim og bensin brukt til «sniffing».
Etymologi
«Rusmiddel» er bare ett av mange samlebegrep for ulike sansepåvirkende stoff brukt til forskjellig «rus». «Dop» eller bare «stoff» er eksempler på alternativer, i likhet med «(rus)gift», «toksiner», «legemidler», og «nytelsesmidler». I tillegg kommer de endeløse rekkene av slanguttrykk, spesielt for bestemte grupper og typer av rusmidler. Droge brukes på norsk først og fremst for preparat brukt til medisin (noe det forsåvidt også gjør på engelsk, fj. «drugstore», og svensk). Alle disse alternativene er imidlertid mindre innarbeidede i norsk fagspråk og dagligtale enn «rusmidler». «Psykoaktive», eller «psykotrope stoff» er en mer nøytral og naturvitenskapelig term, og en egen Wikipedia-artikkel tar derfor for seg psykoaktivt stoff, ut fra et mer rendyrket medisinsk og biokjemisk perspektiv. Artikkelen her tar for seg rusmiddel ut fra et mer helhetlig samfunnsperspektiv.
Begrepet «rusmiddel» har vel å merke blitt kritisert for å være både misvisende og unøyaktig. I vid forstand kan begrepet (mis)forstås som både kjemiske substanser såvel som aktiviteter som er i stand til å skape rus og avhengighet. Eksempel på ikke-kjemiske rusmidler i denne betydningen, kan være samleie, spilleautomater, risikosport, sukker og hyperventilering. Gledesrus, seiersrus, samleierus er uttrykk som viser at også rusbegrepet har en mer utvidet betydning enn den kjemikalieframkalte stemningspåvirkning.
Enkelte avholdsforkjempere bruker betegnelsen «rusgift» – for å påpeke de skadelige virkningene til rusmidlene – men også for å skille mellom psykoaktive rusmidler og andre naturlige typer (se Forbundet mot rusgift). (Dette kan vel å merke være problematisk i forhold til f.eks. sukker, og visse rusmidler som ikke gir noen fysiologisk avhengighet). Delordet «-middel» henviser imidlertid til nettopp inntagbare substanser (i likhet med lege- og næringsmiddel), og avgrenser mot rus- eller avhengighetsfrembringende handlinger og opplevelser.
På den andre siden kan begrepet «rusmiddel» kritiseres for å redusere en rekke ulike bruksområder (medisinsk, soialt/religiøst, rus/nytelse) til å utelukkende omhandle rus/nytelse. Poenget med begrepet er imidlertid ikke å redusere denne sammenblandingen, men likevel understreke at fellesnevneren er at stoffene allment blir ansett å være anvendelige til rus/nytelse.
Virkninger, avhengighet og skade
Rusmidler fungerer på ulike måter, men svært mange har til felles at de gir en følese av velbehag. Noe kan virke beroligende som cannabis og heroin. Noe kan også virke oppkvikkende som nikotin, MDMA og kokain. Alkohol derimot kan virke på begge måter, men kommer an på hva slags humør man er i og hvor mye man drikker. Dopamin og Serotonin er de to viktigste stoffene i hjernen. Begge stoffene lages i hjernen. Dersom disse skilles ut med andre stoffer, føler vi lykke, og vi får lyst på mer. Dette er grunnen til at vi blir avhengige av nesten alle rusmidler.
Hallusinogene rusmidler
Hallusinogener deles opp i tre kategorier; psykedeliske, dissasosiativa og derilanter, Hallusinogener blir ofte misforstått som «illusjonsfremkallende» men dette er en misoppfatning som ikke stemmer over ens med de fleste substansene i kategorien hallusinogener.
Lignende kan rusmidler også deles inn i de fysiologiske skadevirkninger de gir, både ved kortsiktig forgiftning og overdose, eller mer kroniske skader. Og tilsvarende kan de deles inn etter stoffenes potensial til å fremkalle fysisk avhengighet. På bakgrunn av dette er vanlig å dele inn stoffene etter hvor «tunge» eller «harde» de er (se eksempel i figur). Fysisk avhengigheten vil kunne gjenkjennes som abstinenssymptomer hvis forbruket opphører i en periode, og økt toleranse, noe som betyr at det kreves større og større doser for å fremkalle samme virkning.
I motsetning til de to andre kategoriene av rusmidler, har hallusinogener som oftest helt andre skadevirkninger. Hallusinogener er som oftest ikke giftige, ergo vanskelige å overdose på, samt ikke avhengighetsdannende, dog de kan føre til mental avhengighet, egner de fleste hallusinogener seg ikke til misbruk, da den ønskede effekten ikke oppnås ved varig bruk, eksempelvis LSD danner hurtig toleranse i brukeren, og man må som oftest vente 1-2 uker for å oppnå ønsket effekt.
Bahamas under Sommer-OL 1976
Bahamas under Sommer-OL 1976. Elleve sportsutøvere fra Bahamas deltok i tre sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. De vant ikke noen medaljer.
Rusmiddel
Andre skadevirkninger
World Drug Report 2022, en publikasjon utgitt av De forente nasjoner (UNODC), har viet et eget hefte til miljøskadelige virkninger av ulovlig produksjon av rusmidler. Ulovlig produksjon av rusmidler utvunnet av planter foregår ofte innendørs, noe som fører til et større karbonavtrykk. Ved syntetisk produksjon knyttes utslipp av skadelige kjemiske stoffer til skader på miljøet.
Utbredelse, bruk og misbruk
I Norge er i dag alkohol, kaffe og tobakk, ved siden av svakere smertestillende midler de klart mest utbredte rusmidlene.
De fleste rusmidlene – spesielt de ulovlige – blir imidlertid brukt relativt sett mindre enn i de fleste europeiske land, med unntak for den noe særegne nordiske bruken av snus, og en tendens til å drikke mye alkohol når en først drikker. Cannabis er det klart vanligste ulovlige rusmiddelet, både i Norge og verden generelt.
Det er ikke noe klart skille mellom bruk og misbruk av rusmidler, men det er beregnet at det i Norge i dag er omtrent 100 000 til 300 000 personer som har en alkoholavhengighet. 349 alkoholutløste dødsfall ble registrert i Norge i 2015. Alkoholforbruk koster det norske samfunn 22 milliarder kroner hvert år. Det selges alkohol for 30 milliarder kroner hvert år, hvorav 17 milliarder går til avgifter til staten. Mellom 1995 og 2010 økte alkoholomsetningen i Norge fra 4,8 liter til 6,8 liter ren alkohol per innbygger over 15 år. Det norske forbruket er mindre enn i mange andre land, men drikkemønsteret er langt mer skadelig. Hvert femte barn vokser opp i en familie hvor alkohol er et problem. I 2011 var det registrert over 100 000 pasientkontakter innen helsevesenet med alkoholrelatert diagnose.
Rundt 8 – 12 000 personer injiserer heroin og/eller amfetamin i Norge. Det er et høyt omfang av narkotikautløste dødsfall i Norge sammenlignet med andre europeiske land. I perioden 1976 til 2013 døde 5 934 personer av narkotikarelaterte årsaker.
Religiøs bruk av rusmidler
Noen rusmidler har i uminnelige tider vært brukt i religiøs sammenheng. I kristne messer, som nattverden, serveres alkohol til deltakerne (se også alkohol i Bibelen). I ulike varianter av sjamanisme brukes rusgivende urter for å skape transe og åpne porten til andre verdener. I hinduiske seremonier brukes cannabis til ære for guddommene Shiva og Kali. Rastafarianerne anser cannabis som sitt viktigste sakrament og røyker dette til ære for Jah Rastafari.
De såkalte psykedeliske urtene har en viktig plass i flere religioner. Peyotekaktus er et sentralt element i ritualene i Native American Church, som i USAs høyesterett har fått akseptert et unntak fra forbudet av denne grunn. Et annet psykedelisk preparat som bruks i religiøs sammenheng er ayahuasca, som opprinnelig har vært brukt i latinamerikanske land, men som nå også forekommer i religiøse grupper i Europa og Nord-Amerika.
Etter andre verdenskrig har en rekke syntetiske psykedelika kommet på markedet, og det har vært dannet flere religiøse grupper rundt bruk av for eksempel LSD eller meskalin og psilocybin.
I moderne tid har vi sett utbredelsen av såkalt enteogenturisme, der turister fra den vestlige verden reiser til land hvor slik praksis er tillatt, som oftest i Sør-Amerika for å ta ayahuasca, en DMT og harmalin/«telepathine»-innholdig te, som brygges på jungeltreet mimosa hostilis(DMT) og banisteriopsis caapi (harmalin/«telepathine») av kirken Unio De Vegetal/Santo Daime, som brygger og bruker enteogenet med tillatelse av den brasilianske regjeringen, denne praksisen er også tillatt for medlemmer av Unio De Vegetal i USA.
Med utbredelsen av internett har vi sett stor oppgang i bruken av enteogener samt såkalte Research Chemicals. Dette har medført en rekke lovendringer for å stanse trafikken, samt utviklinger av nye systemer for distribusjon som den frie handelssiden Silk Road. Med utviklingen av internett har folket fått nærmest ubegrenset tilgang til informasjon om disse substansene, noe som attribueres til økningen av bruk, der man før måtte belage seg på begrenset informasjon og jungeltelegrafen, får man nå presis vitenskapelig informasjon rundt ellers sagnomsuste substanser, og de reelle faktaene har som oftest vist seg å være svært annerledes enn samfunnets syn på emnet.
Regulering og lovgivning
Det finnes ikke noe eget lovverk for regulering og kontroll med rusmidler generelt, men ulike stoffer reguleres i stedet i en rekke forskjellige lover. Fra gammelt av var apotekene hovedutsalget for ulike rus- og legemiddel, som oftest bestående av opiater og alkohol. Kort beskrevet har rusmiddelkontrollen på 1900-tallet i Norge – i likhet med en rekke land – beveget seg fra streng kontroll med alkohol til en strengere kontroll med narkotika og delvis tobakk. Et alkoholforbud innført i første runde under 1. verdenskrig ble opphevet på 20-tallet, mens en på slutten av samme århundre så en økning av vinmonopolets utsalgssteder og omlegging til selvbetjente butikker, og en betydelig nedgang i realprisen på alkohol. Ulike former for såkalt narkotika ble forbudt fra rundt 20-tallet og kraftig kriminalisert fra 60-tallet med en topp ved overgangen til det 21. århundre. Tobakkreguleringen har fra slutten av 1900-tallet gått mot høyere aldersgrenser og forbud mot bruk i det offentlige rom. Apotekene har etter å ha ligget på et stabilt antall fra begynnelsen av århundret fram til 1980-årene, mangedoblet seg. I likhet med alkohol, har det også blitt åpnet for salg av flere legemidler i dagligvareforretninger.
Alkohol, tobakk og legemidler
Alkohol og tobakk er de eneste stoffene som har sine egne lovverk i alkoholloven og tobakksskadeloven. Her gis det blant annet regler for hvem som kan selge disse stoffene og aldergrenser for kjøp. I Norge er det 18 års aldersgrense for kjøp av tobakk og drikker med under 22 prosent alkohol, og 20 års aldersgrense for kjøp av drikker med over 22 prosent alkohol. Det er bare Vinmonopolet som har rett til å selge alkoholholdig drikke med alkoholprosent over 4,7, mens skjenking krever kommunal bevilling. Kaffe reguleres i «Forskrift om kaffe- og sikoriekstrakter» med hjemmel i matloven og Lov om kvalitetskontroll med landbruksvarer. For øvrig reguleres de fleste andre rusmidler i legemiddelloven.
Narkotika
I juridisk sammenheng brukes «narkotika» om de illegale rusmidlene, stoffene og preparatene, hvis bruk, besittelse, salg, smugling etc. er straffbart ifølge norsk og internasjonal lov. At «narkotika» har blitt det juridiske begrepet for de forbudte stoffene, knytter seg til den medisinske betydningen av ordet. På begynnelsen av 1900-tallet ble den første kriminaliseringen av visse legemidler innført gjennom Opiumsloven, som altså rettet seg mot de «narkotiske» (bedøvende), opiatene morfin og heroin (kokain og cannabis inkludert først noen år senere). Hvilke stoffer som i dag klassifiseres som narkotika blir i Norge definert gjennom legemiddelloven, i forskriften om narkotika – den såkalte Narkotikalisten – som igjen bygger på to FN-konvensjoner fra 1960- og 1970-årene. Det er i dag ca. 700 stoffer på den norske narkotikalista. Nye stoffer kan også tilføyes av myndighetene. For eksempel ble khat narkotikaklassifisert så seint som på slutten av 1980-årene.
Narkotikalovbrudd deles vanligvis inn etter de to lovverkene som har straffebestemmelser for dette. I legemiddellovens §32 (jf.§24) gis det mulighet til å straffe bruk og besittelse (i praksis 1-2 brukerdoser) med bøter eller fengsel inntil 2 år. I straffelovens §162 gis det mulighet for å straffe så å si alle andre former for ulovlig befatning med narkotika. De aller groveste narkotikalovbruddene kan straffes med opp til 21 års fengsel, som er lovens strengeste straff (på linje med drap, grov voldtekt og lovbrudd mot rikets sikkerhet). I norsk lov finnes det ingen inndeling av typer stoff i ulike juridiske «klasser» narkotika, slik som for eksempel i England. Type stoff skal likevel ha betydning for straffereaksjonen. Befatning med stoffer ansett som «harde», slik som heroin og kokain, gir derfor generelt strengere straffer enn «mykere» stoffer som cannabisprodukter eller khat.
Produksjon og handel
I sammenheng med lovgivningen eksisterer også mer eller mindre adskilte markeder, bransjer og industrier for produksjon, import/eksport og handel med de ulike rusmidlene. Helt enkelt kan de deles inn i legemiddelindustrien, alkohol- og tobakksindustrien og næringsmiddelindustrien. I tillegg eksisterer et omfattende illegalt marked for narkotika og andre legemidler, og et tilsvarende svart marked for handel og produksjon av tobakk og alkohol (se også hjemmebrent).
Rusmidler i populærkulturen
Rusmidler er et både elsket og hatet fenomen og mye omtalt i bøker, såvel som i film og musikk og i massemedia. Mens en del beskrivelse av slike midler er mer anekdotisk, som kulisse og karakterkjennetegn, har også mange verk rusmidler som et sentralt tema.
Film og litteratur
En mye omtalt rusmiddelbruker er Conan Doyles Sherlock Holmes, som foruten sin tobakkspipe har blitt kjent for sin kokainavhengighet og sporadiske morfinbruk. På den andre enden av skalaen for rusmiddelbruk kan nevnes en annen kriminalitetsbekjemper, Fantomet, kjent for sitt totale avhold og smak for et glass melk.