cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hans Jørgensen Aarstad
Han var sønn av gårdbruker og sparebankkasserer Jørgen Hansen Aarstad og hustru Marte Danielsdatter på Årstad i Sokndal. Han gikk Tveit landbruksskole i Nedstrand og Norges landbrukshøgskole på Ås. Aarstad var i alle år lærer ved Tveit landbruksskole, unntatt noen år på Stend, og avsluttet sitt yrkesliv som skolestyrer på Tveit 1933–1943.
Han var varamann til Stortinget fra Ryfylke krets i Stavanger amt (Rogaland) 1916–1918, møtte i noen uker for Rasmus Jakobsen Hidle, og var deretter innvalgt på Stortinget fra Rogaland fylke 1919–1933. Han satt for det meste i Stortingets finanskomité, i noen år også som formann, og var odelstingspresident 1925–1928. Han var landbruksminister i Johan Ludwig Mowinckels venstreregjering 1928–1931. Aarstad ble valgt til leder av Rogaland Venstre da Venstre sin fylkesorganisasjon i Rogaland ble etablert 5. januar 1921. Han var fylkesleder fram til 1924. Aarstad var også ordfører i Nedstrand fra 1938 til han ble avsatt av okkupasjonsstyret i 1940. Etter frigjøringen i mai 1945 ble han konstituert som ordfører, og satt ut året.
Han ble boende i Nedstrand, men døde på slektsgården i Sokndal etter et kort sykeleie, og ble bisatt ved krematoriet i Stavanger.
Agnieszka Jochymek
Agnieszka Jochymek (født 10. september 1985 i Krapkowice) er en polsk håndballspiller, som spiller for den polske klubben og det polske landslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Polen under Håndball-EM 2006 i Sverige og Håndball-VM 2013 i Serbia.
Hestesport under Panamerikanske leker 1951
Hestesport under Panamerikanske leker 1951. Hestesport var med som en av atten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var en individuell konkurranse i sprangridning og i dressur og feltritt var det både individuell og lagkonkurranse. Chile ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Argentina med to.
Nero Wolfe
Nero Wolfe er en fiktiv detektiv i en serie av detektivromaner skapt av den amerikanske forfatteren Rex Stout, som etter å ha skrevet alt fra romantiske eventyr til psykologiske romaner, debuterte som ren krimforfatter med romanen Fer de Lance i 1934. Wolfes assistent Archie Goodwin nedtegnet sakene til detektivgeniet i 33 romaner og 39 kortromaner/noveller fra 1930-årene til 1970-årene og de fleste utspiller seg i New York City. Nero Wolfe-serien ble nominert til å være århundrets beste krimserie ved BoucherCon 2000, verdens største krimforfatterkongress, og Rex Stout ble nominert til å være århundrets beste krimforfatter.
Forfatteren Robert Goldsborough har fortsatt å skrive om Wolfe etter Stouts død.
Robert Hansen
Robert Hansen (født 8. september 1967) er en filmskaper oppvokst i Horten, men bosatt på Aukra i Møre og Romsdal. Hansen er utdannet ved Stockholms Filmskola og Høgskulen i Volda.
Spillefilmer
Robert Hansens spillefilmer lages lokalt på Vestlandet, med svært lave budsjetter. I 2007 fikk Hansen vist Jakob – Mannen som elsker Jack Nicholson under Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF). Oppfølgeren Jakob og campinglivets farer ble ferdigstilt samme år.
Dokumentarfilmer
Filmen Start – Norges første fly ble både produsert og regissert av Hansen. Den handler om ubåtløytnant Hans Fleischer Dons, som foretok den første flyvningen her til lands. Dons fløy fra Borre i Vestfold over Oslofjorden til Fredrikstad i Østfold, uten sertifikat og etter kun noen få ukers øvelsesflygning.
Brigitte Schwaiger
Brigitte Schwaiger (født 6. april 1949 i Freistadt i Østerrike, død 26. juli 2010) var en østerriksk forfatter.
Hun var datter av en lege, mens hennes oldemor Carola Seligmann var en operasangerinne som døde i Theresienstadt konsentrasjonsleir. Schwaiger studerte to semestre av psykologi, og germansk og romansk lingvistikk i Wien.
I 1968 giftet hun seg med en spansk offiser, og hun flyttet sammen med ham til Madrid og deretter til Mallorca før de tok skilsmisse fire år senere. Hun gikk på Pedagogisk Akademi i Linz, hvor hun spilte deltid som skuespiller på teater samtidig som hun arbeidet som produksjonsassistent på ORF (Österreichischer Rundfunk).
Hennes første roman, Wie kommt das Salz ins Meer? (1977) (norsk: «Hvordan få salt i sjøen?»), ble en sensasjonell bestselger som solgte flere hundre tusen eksemplarer over hele den tyske regionen. I 1988 ble denne romanen dramatisert til en tysk film av Peter Beauvais, der stjernegalleriet inneholdt Nicolin Kunz og Siemen Rühaak. Selv om hennes senere verker ikke oppnådde fullt så stor suksess som hennes første roman så ble Fallen Lassen (2006) (norsk: «La falle»), en rapport om hennes opplevelser innen tysk psykiatri, møtt med generelt gode kritikker.
Hugo Cabret
Hugo Cabret er en amerikansk familiefilm fra 2011 regissert av Martin Scorsese. Den bygger på bestselgerromanen Oppfinnelsen av Hugo Cabret av Brian Selznick.
Handling
Filmen handler om Hugo Cabret (spilt av Asa Butterfield), en foreldreløs tolvåring som bor og arbeider på jernbanestasjonen Gare Montparnasse i Paris tidlig på 1930-tallet, og hans forhold til den bitre og gåtefulle eieren av en lekebutikk på stasjonen (spilt av Ben Kingsley). Sammen med butikkeierens barnebarn Isabelle (spilt av Chloë Grace Moretz) forsøker Hugo å løse et mysterium knyttet til en skrivende menneskeautomat og faren som døde i en museumsbrann. Butikkeieren viser seg til sist å være den tidligere filmpioneren Georges Méliès.
Mottakelse
Filmen er Scorceses første film i 3D, og har blitt møtt med gjennomgående gode kritikker. Filmen har en oppslutning på 94% på Rotten Tomatoes.
Filmen ble nominert til hele elleve oscarpriser og vant fem i den amerikanske Oscarutdelingen 2012.
Sonja Hagemanns barne- og ungdomsbokpris
Sonja Hagemanns barne- og ungdomsbokpris utdeles av forlaget Aschehoug. Prisen går til en forfatter av en norsk barne- eller ungdomsbok etter innstilling fra forlagets barnebokredaksjon og ledelse.
Prisen har fått navn etter litteraturhistorikeren Sonja Hagemann. Hagemann skrev flere bøker om norsk barnelitteratur, inklusive det tre bind store standardverket Barnelitteratur i Norge.
Vietnams flagg
Vietnams flagg er et rødt flagg med en gul stjerne. Flagget ble tatt i bruk som Nord-Vietnams flagg 30. november 1955. Det ble nasjonalflagget til Vietnam etter gjenforeningen med Sør-Vietnam 2. juli 1976.
Den gule, femtakkede stjernen symboliserer de intellektuelle, bøndene, arbeiderne, handelsfolkene og soldatene. Den røde fargen representerer nasjonens blod og revolusjon.
Naga (Camarines Sur)
Naga er en by på Filippinene som ligger i provinsen Camarines Sur i Bikolregionen. Den har 196 003 innbyggere (folketelling 2015).
Barangayer
Byen er inndelt i 27 smådistrikt, barangayer, hvorav 22 er klassifiserte som tettstedsdistrikter.
Senter for tverrfaglig kjønnsforskning
Senter for tverrfaglig kjønnsforskning (STK), tidligere Senter for kvinneforskning (SFK) og Senter for kvinne- og kjønnsforskning (SKK), er et forskningssenter innen kjønnsforskning (tidligere kalt kvinneforskning og kvinne- og kjønnsforskning) tilknyttet Universitetet i Oslo. Det ble etablert i 1986 som et eksternfinansiert og midlertidig forsknings- og ressurssenter som inngikk i UiOs randsone, og er i dag organisert som en av UiOs frittstående «andre enheter», utenfor den ordinære fakultetsstrukturen. Senterets virksomhet bestod opprinnelig primært av eksternfinansierte forskningsprosjekter samt informasjonsarbeid om kvinneforskning, og senteret hadde frem til 2001 bare én fast vitenskapelig stilling. I dag driver senteret kjønnsforskning og undervisning innen dette fagområdet på bachelor- og masternivå, etter å ha gradvis bygget opp et undervisningstilbud etter årtusenskiftet. Senterets forskning og undervisning har forankring i humaniorafag og samfunnsvitenskap, og hadde tradisjonelt tyngdepunkt i humaniora og utspring i fagmiljøer ved Det historisk-filosofiske fakultet. Senteret er en av UiOs minste enheter. Professor Inger Skjelsbæk er nåværende senterleder.
Historie og rolle
Ved UiO hadde enkelte forskere ved Det historisk-filosofiske fakultet allerede i 1984 tatt initiativ til et emne i kvinneforskning. Disse var senere sentrale da Senter for kvinneforskning ble etablert som et eksternfinansiert og midlertidig prøveprosjekt under navnet Senter for kvinneforskning (SFK) i 1986. Senteret var tilknyttet Universitetet i Oslo som et senter i UiOs randsone; det var dermed ikke del av universitetets ordinære struktur og var plassert utenfor universitetets campus i en egen bygning i Ullevålsveien 105. I mange fagmiljøer ved UiO var det skepsis mot å etablere en egen institusjon for kvinneforskning, og mange mente dette kunne virke både isolerende for kvinneforskning som forskningstema, og ifølge Beatrice Halsaa «frita disiplinene for nødvendig selvkorreksjon».
En av oppgavene for senteret har siden starten vært å fungere som ressurs- og informasjonssenter for kvinneforskning. Senteret hadde fra starten også som formål å være «et møtested for kvinnelige forskere og studenter med interesse for kvinneforskning». I 1990 ble senteret fornyet for en ny prøveperiode. Ifølge senterleder Harriet Bjerrum Nielsen var senteret relativt marginalisert i universitetssamfunnet i mye av senterets historie, og senterets forskere ble ofte ignorert og deres forskning mistenkt for å være politisk. Senterets fremtid har blitt debattert flere ganger, blant annet med forslag om å integrere personalet i et av instituttene, fortrinnsvis ved Det humanistiske fakultet, eller overføre det til en annen institusjon. I 1997 fikk senteret status som forskningssenter uten tidsbegrensning. I 2001 skiftet senteret navn til Senter for kvinne- og kjønnsforskning, og i 2008 skiftet senteret igjen navn, til Senter for tverrfaglig kjønnsforskning. Det er ikke del av UiOs ordinære fakultetsstruktur, men tilhører idag gruppen «andre enheter» ved UiO. Navneskiftet skyldtes at begrepet kvinneforskning som navn på fagområdet fra begynnelsen av 2000-tallet i økende grad ble erstattet av kjønnsforskning, og et ønske om å studere kjønn som sosialt fenomen i et bredere perspektiv, herunder menn og ulike kjønnsminoriteter (ikke-binære, transpersoner o.a.). Kjønnsbalansen ved senteret er preget av at nesten alle de faglig ansatte er kvinner, men Øystein Gullvåg Holter begynte i 2008 som professor ved senteret med hovedansvar for mannsforskning. Holter har forklart kjønnsbalansen ved senteret med at det er vanskelig å rekruttere menn til fagområdet og senteret fordi det er «lavstatus», snarere enn at senteret ikke ønsker flere menn i faglige stillinger.
De første årene var preget av senterets midlertidige natur; senteret hadde ingen professorstillinger, men en daglig leder (kontorsjef) og en forskningsleder som faglig leder, i tillegg til ulike prosjektansatte på korte kontrakter. Da den eksterne finansieringen tok slutt var senteret en periode tidlig på 1990-tallet uten forskningsleder. Senteret fikk sin første professor i 1992 da Gro Hagemann tiltrådte som professor II i humanistisk kvinneforskning ved senteret, og de to følgende årene ble det ansatt ytterligere to professorer i bistillinger (Jorun Solheim og Kirsti Malterud). I 1993 tiltrådte danskfilologen Harriet Bjerrum Nielsen som professor i humanistisk kvinneforskning i full stilling. Antall årsverk for vitenskapelig ansatte lå i 1993 på 0,79, men økte til 1,6 i 1995. Senteret hadde frem til 2001 bare én fast vitenskapelig stilling. Antallet professorer i full stilling økte til fire fra 2008 da Øystein Gullvåg Holter tiltrådte. I tillegg har senteret et varierende antall midlertidig ansatte som stipendiater, postdoktorer og forskere, herunder ansatte på eksternfinansierte prosjekter, og fra 2000-årene også ansatte i undervisningsstillinger knyttet til de nye undervisningstilbudene. Etter at mange andre institutter ble slått sammen til større enheter i 2000-årene er senteret UiOs minste senter/institutt.
Frem til 1999 hadde senteret ingen undervisningsoppgaver og var primært et forskningsinstitutt, i tillegg til ressurssenter- og informasjonsoppgavene. I 1999 fikk senteret noen begrensede undervisningstilbud. I 2003 etablerte senteret sitt første organiserte undervisningstilbud, bachelorprogrammet «Kjønn, feminisme og likestilling» (fra 2007 «Tverrfaglige kjønnsstudier»). I 2011 etablerte senteret et engelskspråklig masterprogram (Gender Studies). Senteret har ikke eget ph.d.-program, men stipendiater kan tas opp på programmene til andre fakulteter som eksterne kandidater etter søknad, avhengig av egen fagbakgrunn.
Den internasjonale voldgiftsretten for sport
Den internasjonale voldgiftsretten for sport (fransk: Tribunal arbitral du sport, TAS; engelsk: Court of Arbitration for Sport, CAS) er en voldgiftsrett opprettet for å avgjøre tvister innen sport. Den har hovedkvarter i Lausanne og lokaler i New York og Sydney. I tillegg har den midlertidige rettslokaler i olympiske vertsbyer.
Den internasjonale voldgiftsretten for sport ble opprettet på initiativ fra Juan Antonio Samaranch kort tid etter at han ble valgt som president i Den internasjonale olympiske komité (IOK). Statuttene for den nye voldgiftsretten ble vedtatt av IOK i 1983, og de trådte i kraft 30. juni 1984. Ti år senere ble en av voldgiftsrettens avgjørelser anket inn for Sveits’ høyesterett og voldgiftsrettens uavhengighet ble dratt i tvil. Den sveitsiske domstolen konkluderte med at Den internasjonale voldgiftsretten for sport var en reell voldgiftsdomstol, men påpekte de betydelige forbindelsene til IOK. Som en følge av dette ble Den internasjonale voldgiftsretten for sport underlagt reformer for å gjøre den mer selvstendig fra IOK, organisatorisk og økonomisk. Den største reformen var etableringen av Det internasjonale voldgiftsrådet for sport, som overtok IOKs rolle i driften og finansieringen av voldgiftsretten.
Senter for tverrfaglig kjønnsforskning
Historie og rolle
Senterets forskning har forankring i humaniora og samfunnsvitenskap. I dag har senterets faste vitenskapelig ansatte bakgrunn fra sosiologi, psykologi, freds- og konfliktforsning, filosofi og teologi. I antall årsverk lå tyngdepunktet tidligere i humaniora, spesielt i 1990-årene. For mange av senterets forskere og studenter har queerteori vært et viktig faglig perspektiv. Særlig etter Hjernevask-debatten uttalte senterleder Jorunn Økland at senteret ønsket å samarbeide med andre fagfelt og satse mer på tverrfaglighet; som ledd i dette etablerte senteret en professor II-stilling i medisinsk kjønnsforskning i samarbeid med Det medisinske fakultet, men denne stillingen ble senere nedlagt.
Den internasjonale voldgiftsretten for sport
Avdeling for antidoping
Fra 2016 har CAS en egen avdeling for antidoping. Den har delegert fra IOK å være førsteinstansdomstol i dopingsaker under olympiske leker. Avgjørelser der kan ankes inn til voldgiftsretten.
Senter for tverrfaglig kjønnsforskning
Historie og rolle
Senteret utgav tidligere informasjonsmagasinet Bulletine.
27. april
27. april er den 117. dagen i året, den 118. i skuddår. Det er 248 dager igjen av året.
Navnedag
Charles, Charlotte, Lotte
Fødsler
Se flere som er født 27. april i Kategori:Fødsler 27. april.
Dødsfall
Se flere som døde 27. april i Kategori:Dødsfall 27. april.
Sandvika Storband
Sandvika Storband (etablert 1970) er et norsk storband, kjent fra flere utgivelser på eget plateselskap og samarbeid med utenlandske artister. Bandet mottok Akershus fylkes kulturpris 1995 og Bærum kommunes kulturpris 1999. Bandet ledes fra høsten 2017 av jazztrompetist Eckhard Baur.
Jevgenij Jevsjukov
Jevgenij Jevsiukov, russisk Евгений Евсюков (født 2. januar 1950 i Krasnojarsk) er en tidligere kappgjenger fra Russland, som representerte Sovjetunionen. Hans fremste meritt er bronsemedaljen på 20 km fra VM i 1983 i Helsingfors. I OL i 1980 i Moskva tok han fjerdeplass på samme distanse.
Balaraja
Balaraja er en by i provinsen Banten på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 130 200 innbyggere.
Straumen og evja
Boka nevnes av flere som en av Duuns svakeste, og oppfattes også av noen som en forstudie til romanen Carolus Magnus, som Duun utga to år senere. Romanen foregår i det samme miljøet, og med de samme bipersonene som Carolus Magnus, særlig den rike enka og pengeutlåneren Lovise Lyngve.
Innhold
Hovedpersonen Torleiv Svennem er storgårdsbonde, og har store ambisjoner for bygdesamfunnet som han er en del av. Han er framtidsmann og bygdefører, og har på den måten noen fellestrekk med hovedpersonen Odin Setran i Duuns forrige bøker, romanserien Juvikfolket. Samtidig er han et framtidsmenneske uten nåtidsperspektiv; han ofrer de nærmeste rundt seg for å nå sine mål.
Handlinga foregår i et bygdemiljø i romanens samtid, årene etter første verdenskrig. Thesen mener at handlinga ikke er lagt til Namdalen, og foreslår at det kan utspille seg på et uspesifisert sted på Østlandet. Framskrittet ytrer seg som elektrisitet, rutebiler, traktorer og annen modernisering.
Noen litteraturhistorikere oppfatter Torleiv Hannem som en positiv helt, men hovedtendensen er å oppfatte ham som en mislykket folkefører som ender med et tragisk individuelt nederlag. Professor Willy Dahl oppsummerer i sin litteraturhistorie at «noen entydig negativ skikkelse er Torleiv Svennem ikke. Duun forkynner ikke, han spør.»
Bak og ved siden av Torleiv står Trygve Torsen, som på samme måte oppfattes ulikt av litteraturhistorikerne. Noen oppfatter Trygve som Duuns representant i teksten, mens andre oppfatter ham som en mer destruktiv type enn Torleiv. Professor Hans H. Skei skriver at Trygve «held seg i bakgrunnen, ordnar og fiksar, lurer og legger til rette, venter på rette stunda. Han er taktikaren, den utkropne som let som om han har eit kall, men som aldri lar nokon kallstanke kome i vegen for det som tener han sjølv.» Blant de andre personene i boka er Torleivs søster Åsta, som gifter seg med en mann hun ikke er glad i, bare for hjelpe Torleiv fram. Den gamle «Morbror» er en talsperson for en idealistisk humanisme.
Borgarholtsskoli
Borgarholtsskoli er en form for videregående skole på Island, nærmere sagt Grafarvogur, Reykjavík. Skolen tilbyr ulike studieretninger, bl.a. multimedia, ulike språk (dansk, fransk, tysk og engelsk), metall og bil. Det er ca. 1400 elever der, men det antallet vokser stadig. Skolen er ment for ungdom mellom 16 og 20 år, og de fleste studieretningene der er fire-årige. Det hender allikevel at noen kurs varer i kun ett år.
Frigg (band)
Frigg er et norsk-finsk band med røtter i folkemusikk.
Faste medlemmer er Antti Järvelä (bass, Finland), Einar Olav Larsen, Esko Järvelä (viola og fele), Petri Prauda (cittern, mandolin, sekkepipe og harpe m.m.), Gjermund Larsen (fele), Alina Järvelä (fele) og Tuomas Logrén (gitar og dobro).
Edmund FitzAlan-Howard
Edmund Bernard FitzAlan-Howard, 1. vicomte FitzAlan of Derwent, (født 1. juni 1855, død 18. mai 1947) var en britisk konservativ politiker og den siste stattholder i Irland. Han var andre sønn av Henry Fitzalan-Howard, 14. hertug av Norfolk og bror av Henry Fitzalan-Howard, 15. hertug av Norfolk.
I 1894 ble han valgt inn i House of Commons for Det konservative parti i Chichester, og han beholdt dette setet til 1921. I 1918 kom han inn i geheimerådet.
Mens hans nevø Bernard Fitzalan-Howard, 16. hertug av Norfolk, som tiltrådte som hertug i 1917, var mindreårig var han vise-Earl Marshal.
Den 17. april 1921 ble han utnevnt til stattholder (Lord Lieutenant) av Irland, og dagen etter ble han adlet som vicomte Fitzalan of Derwent. Han var den første katolikk som hadde en slik posisjon siden Jakob IIs tid.
Sommeren 1921 begynte forhandlingene om den anglo-irske traktat, som førte til avskaffelsen av stattholderembetet og opprettelsen av et nytt generalguvernørembete. Lord Fitzalan of Derwent hadde dermed bare det irske embetet i halvannet år, inntil traktaten trådte i kraft 6. desember 1922. Han fikk i 1923 ærestittelen Ranger of the Great Park, og dermed residensen Cumberland Lodge som han bodde i til sin død.
Lord Fitzalan of Derwent giftet seg i 1879 med lady Mary Bertie, datter av Montagu Bertie, 7. jarl av Abingdon. De fikk sønnen Henry, som etterfulgte ham som vicomte Fitzalan of Derwent.
Han var ridder av Hosebåndsordenen og medlem av Det kongelige råd.
The Core
The Core (etablert 2001 i Trondheim) er et norsk jazzband.
Bandet består av Espen Aalberg trommer, låtskriver og initiativtager; Jørgen Mathisen saksofon; Erlend Slettevoll, piano og Steinar Raknes bass. Deres musikkuttrykk er rotfestet i afroamerikansk musikk, med tilsnitt av funk og rock. De ga ut Vision (Jazzaway, 2004) med musikk inspirert av Pharoah Sanders, Archie Shepp, Albert Ayler og John Coltrane. Senere utkom Blue sky (Jazzaway, 2006) med musikk av Raknes og Aalberg, samt bidrag fra Nils-Olav Johansen gitar. The Core har spilt ved de fleste av landets jazzfestivaler, der de har hatt med en rekke gjestesolister, som James Carter, Jonas Kullhammar, Per Johansson og Håkon Kornstad. De ble for øvrig kringkastet på EBU fra Tammerfors (2004). På oppdrag fra Rikskonsertene og Utenriksdepartementet, turnerte kvartetten i India, Pakistan og Bangladesh høsten 2005. Dette prosjektet ble senere presentert for et Norsk publikum gjennom en kulturhusturné i regi av Rikskonsertene et år senere. Medvirkende på begge turnéene var de indiske musikerne Fateh Ali sitar og vokal, Prasanjit Mitra tabla og Kanchman Babbar fløyte (2006).
Cikupa
Cikupa er en by i provinsen Banten på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 174 200.
Betongsaging
Betongsaging er en utbredt fagfelt innen bygg og anleggsbransjen. Entreprenører som spesialiserer seg på betongsaging, tilbyr gjerne også kjerneboring og sliping i betong. Betongsaging utføres vanligvis fra skinne, men kan også utføres manuelt, ved mindre arbeider. En betongsag brukes også for saging i asfalt.
Utførelse
Betongsaging utføres ved at en skinne skrues på overflaten i den fulle lengden der det skal skjæres. Deretter monteres sagen på skinnen og sagbladet presses inn i betongen samtidig som den ruller på skinnen ved hjelp av tannhjul. Det er høy varmeutvikling i sagbladet grunnet friksjonen med betong. Dette fører til at sagbladet får tilført en kontinuerlig strøm med vann for å kjøle og smøre. Det er alltid risiko for at sagbladet kan sette seg fast, enten i armering eller grunnet overliggende vekt som presser ned på sagbladet. For å unngå dette brukes det metallkiler i samme størrelse som ved trefelling. Generelt så skal ikke en betongsag ha noe problem i å skjære gjennom armering. Når det skal skjæres hjørner vil skjæresnitte måtte passere selve hjørnet og det vil bli skjæresnitt utover det som var nødvendig, dette kan vanligvis unngås ved å kjernebore i hjørnene.
Normal betongsaging kan utføres på vegger og dekker med tykkelse 0–700 mm. Det finnes større sager for spesialtilfeller.
Betongsagen roterer ved hjelp av elektrisk motor på 230 volt strømtilførsel, større betongsager kan kreve 400 volt.
Nordens Liberale og Radikale Ungdom
Nordens Liberale og Radikale Ungdom (NLRU) er en nordisk paraplyorganisasjon for liberale og radikale politiske ungdomsorganisasjoner. Fra Norge er Unge Venstre tilknyttet NLRU. Den sittende lederen er Andreas Skjæret fra Norge.
Formål
Formålet med NLRU er:
Andrea Margrethe Langaard
Hun var datter av Nils Andreas Quisling, i en familie med tette bånd. I den store fetter- og kusineflokken ble Vidkun Quisling en beundret eldstemann. Kusinen Andrea, kalt «Konken», kom til å stå ham spesielt nær gjennom hele livet.
Under krigen opprettholdt Quisling kontakten med Andrea og hennes barn, også i selskapelige sammenhenger. «Konken» var forholdsvis ivrig NS, to av ekteparets barn ble frontkjempere, en falt.
Etter krigen var hun en støtte for Quislings enke Maria. Da enken holdt en forsiktig minnestund i leiligheten sin om kvelden da Quisling var henrettet i 1945 var Andrea Langaard en av de få tilstede - sammen med Halvor Holter, hans kone og tre ministerfruer. Da Quislings aske 14 år etter hans død ble utlevert til Maria Quisling i 1959 deltok Andrea - eller «Conken» som Maria kaller henne i sine etterlatte papirer - ved andakten som ble holdt i hjemmet.
Etter at mannen døde i 1950 flyttet Andrea Margrethe Langaard inn på den fasjonable adressen Madserud allé 28, i en bolig som senere ofte ble kalt «Langaardvillaen». Det gedigne huset var blitt overtatt av Langaard-familien i 1920-årene, og var da blitt rehabilitert ved arkitekt Arnstein Arneberg - utstyrt med nytt bad, verandaer med søyler over to etasjer og  egen garasje med portnerbolig. I villaen bodde «Konken» fram til sin død, i ulike perioder med sønnene Rasmus, Conrad, Jon og Nils.
Frank Emil Moen
Frank Emil Moen (født 9. februar 1967). Moen ble uteksaminert som cand.scient. i marinbiologi ved Universitetet i Trondheim, NTNU i 1993. Han har ettårig pedagogisk utdanning ved samme universitet fra 1995. Bosatt i Egersund.
Moen er fagbokforfatter og har blant annet gitt ut Dyreliv i havet - nordeuropeisk marin fauna, et oppslagsverk innen marin systematikk. Utgivelsen er et samarbeid med undervannsfotograf Erling Svensen fra Egersund. 6. utgaven er på 768 sider. 4. utgaven av boken er oversatt til engelsk, og 5. utgaven ble oversatt og gitt ut i Sverige av Norstedts forlag i november 2009. Boken er solgt i nærmere 30 000 eksemplarer og utgitt to ganger gjennom Bokklubben Villmarksliv. Moen er medlem av Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening.
En betydelig oppdatert 7. utgave av Dyreliv i havet publiseres høsten 2020. Da vil også et nytt dynamisk nettsted lanseres, hvor brukere også kan delta med kommentarer, tilleggsopplysninger, foto og video knyttet til Dyreliv i havet - Nordeuropeisk Marin Fauna.
Victorious
Victorious er en amerikansk musikalsk situasjonskomedie for ungdom som gikk på Nickelodeon fra 2010 til 2013. Serien handler om tenåringsjenta Tori Vega som begynner på Hollywood Arts High School. Serien ble skapt av Dan Schneider.
‎Handling
Seriens hovedperson er Tori Vega, en tenåringsjente som begynner på Hollywood Arts High School. Dette er en skole for elever med særlige talenter som skuespillere, sangere, komikere, dansere eller andre disipliner relatert til «showbiz». Opptak skjer vanligvis gjennom en audition. Tori er sanger, og kommer inn på Hollywood Arts nærmest ved en tilfeldighet. Innen kort tid blir hun med i en liten vennegjeng som ellers består av Andre, Robbie, Jade, Cat og Beck. De er alle svært ulike, noe som fører til mange konfrontasjoner internt i gruppen. Likevel tilbringer de det meste av fritiden sammen. Toris søster Trina spiller også en sentral rolle i serien.
Biroller
Alle de andre elevene synes Sinjin er ekkel. Han har det med å plukke seg i nesa og å snike seg innpå medelevene, særlig jentene. Men siden har er teknisk flink, og blir han ofte gitt oppgaver innen for eksempel data og fotografering. Sikowitz er dramalærer. Han er svært eksentrisk og bruker ofte merkelige metoder for å lære elevene sine å spille, men er generelt godt likt av elevene. Han favoriserer Tori, Andre, Robbie, Jade, Cat og Beck, og vennegjengen vitser ofte om at de er de eneste som snakker og gjør ting i dramaklassen.
Cent (USA)
Centen er en amerikansk mynt som er verdt en hundredel (1 cent) av en amerikansk dollar. Mynten har siden 1909 hatt et portrett av Abraham Lincoln som motiv på fremsiden. Myntens bakside har siden 1959 hatt Lincolnmonumentet som motiv.
Penny Vilagos
Penny Vilagos (født 17. april 1963) er en kanadisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona. Vilagos vant en olympisk sølvmedalje i synkronsvømming i Sommer-OL 1992 i Barcelona. Sammen med sin tvillingsøster, Vicky Vilagos, kom hun på andreplass i duett bak tvillingsøstrene Sarah og Karen Josephson fra USA.
Cent (USA)
1-cent mynten blir på folkelig munne kalt for «penny», men det offisielle navnet fra United States Mint er «cent».
Vicky Vilagos
Vicky Vilagos (født 17. april 1963) er en canadisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona. Vilagos vant en olympisk sølvmedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Sammen med sin tvillingsøster Penny Vilagos kom hun på andreplass i duett bak tvillingsøstrene Sarah og Karen Josephson fra USA.
Pedro Quartucci
Pedro Vicente Ernesto Quartucci (født 30. juli 1905 Buenos Aires, død 20. april 1983 i Buenos Aires) var en argentinsk bokser som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Quartucci vant en olympisk bronsemedalje i boksing under Sommer-OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i vektklassen fjærvekt (57,2 kg). Det var tjuefire boksere fra sytten nasjoner i denne vektklassen. Quartucci tapte i semi-finalen til Joseph Salas fra USA som siden tapte i finalen til sin landsmann Jackie Fields
Jonjo Shelvey
Shelvey har også kamper for alderbestemte landslag og var i 2007 kaptein for England U16.
Pedro Quartucci
Quartucci var med i flere argentinske filmer og TV-serier mellom 1931 og 1980.
Jonjo Shelvey
Charlton Athletic
Shelvey fikk et tidlig gjennombrudd for Charlton etter imponerende spill for klubbens ungdomslag gjennom sesongen 2007-2008. Debuten for Charltons førstelag kom som innbytter i ligakampen borte mot Barnsley i Englands nest øverste divisjon den 26. april 2008. I en alder av 16 år og 59 dager ble dermed Shelvey den yngste spilleren som noensinne har spilt ligafotball for Charlton. I den påfølgende hjemmekampen, mot Coventry, fikk Shelvey sin første ligakamp fra start i det som avsluttet sesongen med en 3-0-seier til hjemmelaget.
Totalt spilte Shelvey 49 liga- og cupkamper og scoret åtte mål for Charlton.
Liverpool
Den 28. april 2010 signerte Shelvey en kontrakt med Liverpool, og overgangen ble gjennomført 10. mai etter at ligasesongen var over. Overgangen ble avtalt med en innledende sum på omtrent 15 millioner kroner og inkluderte også et utvidet samarbeid mellom de to fotballklubbene samt ytterligere kompensasjon avhengig av antall spilte kamper for klubb- og landslag. Shelvey debuterte for Liverpools førstelag 22. september 2010 da han ble byttet inn i ekstraomgangene hjemme mot Northampton i ligacupens tredje runde. Tross scoring i den påfølgende straffesparkkonkurransen, klarte ikke Shelvey å forhindre at klubben røk ut av cupen. Sin første start for Liverpool fikk han borte mot Napoli i Europaligaen 21. oktober 2010, mens Premier League-debuten kom 24. oktober 2010 som innbytter i en 2-1 seier hjemme mot Blackburn. I alt ble Shelvey involvert i 21 førstelagskamper i sin debutsesong for Liverpool, hvorav 15 i ligaen. I september 2010 debuterte Shelvey for England U19, i en kamp hvor han også var kaptein og scoret et mål på frispark.
Den 30. september 2011 gikk Shelvey på utlån til Championship-klubben Blackpool, hvor han i løpet av ti kamper blant annet scoret sitt første hat-trick i en 5-0 seier borte mot Leeds. På grunn av skadeproblemer på Liverpools midtbane ble Shelvey tilbakekalt fra lån 30. november 2011. Han fikk sin første Premier League-kamp fra start uka etter. 6. januar 2012 scoret han sitt første mål for Liverpool i en FA-cup-kamp mot Oldham, mens hans første Premier League-mål kom på et langskudd i 4-1-seieren hjemme mot Chelsea 8. mai 2012. Totalt var Shelvey involvert i 16 kamper for Liverpools førstelag i 2011/12-sesongen, foruten de ti kampene for Blackpool.
Shelvey signerte en ny kontrakt med Liverpool sommeren 2012. Den påfølgende sesongen spilte han 32 kamper og scoret fem mål for Liverpool. Han debuterte for det engelske landslaget 12. oktober 2012 da han i det 66. minutt ble byttet inn i en 5-0-seier hjemme mot San Marino.
Swansea
Den 3. juli 2013 signerte Shelvey en fireårskontrakt med Swansea i en overgang verdt ca 5 millioner pund.
Newcastle
Den 12. januar 2016 ble Shelvey klar for Newcastle United på en fire år lang kontrakt. Overgangen skal være verdt 12 millioner pund.
Ain al-Hilweh
Ain al-Hilweh (alternativt Ein-el-Helweh) er en palestinsk flyktningleir som ligger i utkanten av havnebyen Sayda i Libanon. Leiren ble opprettet i 1948, som en følge av den arabisk-israelske krig i 1948. Den var før dette en britisk militærleir som ble benyttet under annen verdenskrig.
Ain al-Hilweh er den største av i alt tolv palestinske flyktningleire i Libanon. Det var rundt 70 000 mennesker som bodde der i 2008. Libanesiske sikkerhetsstyrker har forbud mot å trenge inn i både denne og de andre leirene i Libanon. Dette ble bestemt i en arabisk avtale fra 1969. Det bodde over 350 000 palestinske flyktninger i Libanon i 2007. Rundt 200 000 av disse er registrert av FN. Libanesiske myndigheter fører en hard politikk overfor palestinerne, som i praksis bare kan utføre ikke-faglært arbeid. De kan heller ikke kjøpe eller leie boliger utenfor flyktningleirene.
Den kjente palestinske tegneren Naji al-Ali vokste opp i denne leiren.
Stridigheter
Leiren ble den 15. mai 1974 hardt rammet da israelske bombefly angrep den som hevn etter Ma'alot-massakren. Israelerne mistenkte at personer tilknyttet denne ugjerningen befant seg i leiren. Det israelske flyvåpenet angrep i alt syv flyktningleire denne dagen. Totalt ble 17 mennesker drept og 138 skadd i de israelske angrepene. Ain al-Hilweh var den leiren som ble hardest rammet.
Det har flere ganger vært stridigheter i leiren grunnet rivaliseringer mellom ulike palestinske grupper. Sommeren 2007 støtte væpnede islamister sammen med den libanesiske hæren ved inngangen til flyktningleiren. Konfrontasjonene skal ha oppstått da et medlem fra islamistiske gruppen Jund al-Sham kastet en håndgranat mot en av hærens kontrollposter utenfor leiren. Flere tusen palestinere skal ha flyktet fra leiren etter at stridighetene utartet de nærmeste dagene.
Cilegon
Cilegon er en by i provinsen Banten på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 300 000.
Shotgun Express
Shotgun Express var et britisk band innen sjangeren rhythm and blues som bare eksisterte i noen måneder fra juni 1967 til januar 1968. Bandet var bygget rundt Peter B's Looners (med Peter Bardens på keyboards, Peter Green på gitar og Mick Fleetwood på trommer) samt Rod Stewart på munnspill. Shotgun Express utga bare en singel i I Could Feel The Whole World Turn Round/Curtains som ble utgitt på Columbia Records i oktober 1966.
Bandet er likevel kjent på grunn av bandmedlemmene og hva disse utrettet på egen hånd og med andre band i et senere tidsperspektiv av rocken. Rod Stewart ble sparket ut av bandet av Peter Bardens på grunn av dårlig oppførsel og dro til The Jeff Beck Group, mens Peter Green og Mick Fleetwood spilte en kort periode med John Mayall's Bluesbreakers før de sammen stiftet bandet Fleetwood Mac. Peter Bardens dro til gruppene The Love Affair og Village før han ble medlem av progrockbandet Camel. Bassisten Dave Ambrose dro til gruppa The Brian Auger Trinity.
Ciputat
Ciputat er en by i provinsen Banten på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 207 800.
Kotaiba ibn Moslim
Abdallah Ibn Kutaiba eller Ibn Qutaybah (arabisk: أبو محمد عبد الله بن مسلم بن قتيبة الدينوري; født 828 i Kufa, død 889 i Bagdad) var en arabisk forfatter.
Liv og virke
Han slo seg senere ned som lærer i Bagdad. Hans arbeider var spesielt rettet mot blivende hoffmenn og sekretærer med det øyemed å meddele en viss almendannelse på forskjellige områder. Hans fremste verk er en encyklopedi i 10 bøker, Ujūn al-akbār (fire deler ble utgitt av Carl Brockelmann 1900-08). Videre kan nevnes en håndbok i historie Kitāb al-ma'ārif (utgitt av Ferdinand Wüstenfeld 1850) samt en poetisk antologi Kitāb ash-shi'r vach-shuarā (utgitt av M. J. de Goeje (1904).
Hans bryllupsnat
Hans bryllupsnat (svensk: ) er en svensk stumfilmkomedie fra 1915 i regi av Mauritz Stiller. Manuset ble skrevet av Ester Julin. Som litterært forelegg hadde hun franske Étienne Reys, Gaston de Caillavets og Robert de Flers' komedie La belle aventure, som ble urframført på Théâtre du Vaudeville i Paris 23. desember 1913 og med svensk premiere på Dramaten i Stockholm 25. februar 1915.
Kirsten Lampe spiller den kvinnelige hovedrollen som Margot Brising. Filmen er kun bevart i noen fragmenter.
Da filmen ble vist på kinoen Röda Kvarn i Stockholm ble den ledsaget av musikk som var arrangert av lederen for Röda Kvarns orkester, Umberto Prandini.
Stykket har senere blitt filmatisert i Sverige under tittelen Eventyret i 1936 i regi av Per-Axel Branner med Tutta Rolf i hovedrollen.
Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö og i studioets omgivelser.
Handling
Margot Brising bor hos fru Börje om sommeren. Der møter hun igjen barndomsvennen, fru Börjes sønn Gustav, som har blitt sjøoffiser. De forelsker seg i hverandre. Fru Börjes nabo, godseier Björnberg, mener imidlertid at hans narraktige sønn Erik ville passe bedre som Margots forlovede. Dette støttes av fru Börje. Når Gustav har reist snapper hun opp hans brev til Margot.
Björnberg inviterer fru Börje og Margot til en krysning på sin lystjacht. Under krysningen prøver Erik - uten hell - å fri til Margot. Hun har ikke hørt fra Gustav siden han dro og tror at han ikke lenger bryr seg om henne. Når Eriks søster, Elsa, betror seg at hun også er forelsket i Gustav, bestemmer Margot seg for å gifte seg med Erik. Bryllupsforberedelsene begynner. I et brev til sin farmor, fru Alm, ber Margit om å få hilse på henne under hvetebrødsdagene.
Margot og Gustav kommer til hennes farmor, som tror at det er de to som har giftet seg med hverandre. De forsøker å forklare for henne hvordan det egentlig ligger an, men får aldri snakke ferdig. På bryllupsnatten (som filmtittelen refererer til) finner fru Alm «brudgommen» sovende utenfor brudegemakket. Hun vekker ham - uten å bry seg om hans protester - og fører ham inn til Margot. For sikkerhets skyld låser fru Alm døren. Neste dag kommer Erik til henne og forteller om den «grusomme» sannheten. Resolutt styrter damen i vei og henter en prest, som raskt må vie Margot og Gustav.
Curug
Curug er en by i provinsen Banten på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 191 600.
Franco Cristaldo
Franco Cristaldo (født 15. august 1996) er en argentinsk fotballspiller som spiller for Club Atlético Huracán.
Etniske tyskere
Etniske tyskere er personer som betegner seg selv eller oppfattes av andre som tyskere, til tross for at de selv ikke nødvendigvis bor eller har bodd i Tyskland.
Historisk kunne «tysk» referere til personer fra det tyske kulturområdet, noen ganger også det tysk-romerske rike (selv om dette ikke omfattet alle tyskspråklige områder, og tilsvarende også omfattet områder dominert av andre folkegrupper). Først ved samlingen av Det tyske rike i 1871 fikk man den betydningen som idag gjerne knyttes til ordet, nemlig rikstysk (statsborgere i nasjonalstaten Tyskland). Siden Tyskland imidlertid ikke omfatter hele det tyske området, brukes begrepet imidlertid også for å referere til borgere i andre tyskkulturelle land. I den tradisjonelle betydningen refererer «tysk» også til alle etniske tyskere, uansett hvilket land de bor i. Det finnes store tyske minoriteter særlig i Øst-Europa og Russland. En tysk lov fra 1913 gir alle etniske tyskere uten tysk statsborgerskap (Volksdeutsche) rett til tysk statsborgerskap. På 1990-tallet ble denne loven strammet noe inn, siden det er lett for østeuropeere å utgi seg for å være etniske tyskere.
Torsten Lilliecrona
Torsten Casimir Wilhelm Florusson Lilliecrona (født 4. januar 1921 i Jönköping, død 15. oktober 1999 i Höganäs) var en svensk skuespiller. Hans kanskje mest kjente rolle er som Farbror Melker i TV-serien og filmene om Astrid Lindgrens Vi på Saltkråkan og som inspektør Andersson i den svensk-norske krimserien Rød snø.
Film
(På en bänk i en park)
Autopsy (band)
Biografi
Autopsy startet opp i 1987 av Chris Reifert og Eric Cutler, like etter Reifert forlot death metal-bandet Death. I 1988 ble gitarist Danny Coralles med i bandet. Det spilte inn to demoer, Demo '87 (1987) og Critical Madness (1988) før de fikk platekontrakt med Peaceville Records og spilte inn debutalbumet Severed Survival i 1989. De tidlige innspillingene hadde en svært thrash-inspirert death metal-stil, lignende Deaths Scream Bloody Gore (Chris Reifert spilte trommer på det albumet). Men bandet begynte med en saktere, doom metal-stil for sin neste utgivelse, EP-en Retribution of the Dead (1990).
I juli 2009 ble det offisielt at Autopsy skulle gjenforenes for en konsert på Maryland Deathfest i mai 2010.
2. juni 2010, samme dag som Abscess ble oppløst, ble det kunngjort at Autopsy skulle spille inn en EP, "The Tomb Within" utgitt 13. september 2010 og et album, Macabre Eternal det første på seksten år, i 2011.
Golden Spike
Ideen om å bruke en gullnagle ble framsatt av David Hewes fra San Francisco. Spikerens sider er gravert med navn på jernbanens ledere. Seremonien var skulle holdes 8. mai 1869 (denne dato er gravert på spikeren), men ble utsatt i to dager på grunn av dårlig vær og en arbeidskonflikt. Den opprinnelige Golden Spike finnes nå i Cantor Arts Center ved Stanford University.
Historie
Fullføringen av den siste forbindelsen av den transkontinentale jernbanen med en spiker av gull var ideen til David Hewes, en finansmann og kontraktør fra San Francisco. Spikeren hadde blitt framstilt tidligere dette året for en særskilt seremoni ved støperiet William T. Garratt Foundry i San Francisco. To av sidene på spikeren var gravert med navnene til jernbaneoffiserene og direktørene. En særskilt sville av polert californialaurbær (Umbellularia californica) var valgt for å fullføre jernbanesporet hvor den siste spikeren ville bli slått ned. Den 10. mai, i forventning til seremonien, ble to lokomotiv, Union Pacific No. 119 og Central Pacific No. 60 (bedre kjent som Jupiter) kjørt opp mot hverandre, front-mot-front, ved Promontory Summit i Utah. Det er ukjent hvor mange mennesker som var tilstede ved hendelsen; beregninger går fra så lavt som 500 og til så mange som 3 000; myndighetspersoner og ledere fra jernbanen og anleggsarbeidere som hadde lagt jernbanesporet var vitne til hendelsen.
Lotusrot
Lotusrot eller indisk lotus er en akvatisk plante i Lotusslekten (Nelumbo), som opprinnelig fantes i et stort område fra det moderne Vietnam til Afghanistan, og har blitt spredt som pryd- og matplante. Den finnes også en isolert forekomst i Volgadeltaet ved nordbredden av Det kaspiske hav. I 1787 ble den først brakt til Vest-Europa. Roten er spiselig. I Japan spiser man lotusrot med ingefær.
Lotusrot er nasjonalblomsten til India og Vietnam. Den er velkjent som hellig plante innen hinduismen og buddhismen og den er også Indias nasjonalblomst. Innen hinduismen og buddhismen står lotusblomsten for perfeksjon. Den knyttes også særlig til gudinnen (devi)en Kamala. Indisk lotus benyttes i asiatisk matlaging. Se beskrivelsen av symbolikk under: Lotusblomst.
EMD JT42CWR
EMD JT42CWR, i Storbritannia kjent som Class 66, i Norge som CD 66 og Sverige som T66, er en type seksakslede dieselelektriske lokomotiver bygget siden 1998 av Electro-Motive Diesel (tidligere General Motors Electro-Motive Division) i McCook, Illinois, USA og fram til 2012 av underbruket Electro-Motive Canada (tidligere General Motors Diesel) i London, Ontario, Canada. En oppgradert type EMD JT42CWRM (Class 77) er også tilgjengelig.
Lotusrot
Lotusrot er svært hardfør, frøene kan overleve i flere hundre år i innsjøer og likevel blomstre. Arten har palatale (runde) blader som kan bli inntil 60 cm i diameter, og flere lag med kronblader som danner en inntil 20 cm stor blomst. Jordstengelen (rizomen) slår rot på bunnen av ferskvann, og bladene flyter i vannflaten 1-2 meter lengre oppe, men muligens inntil 5 meter. Det mest karakteristiske er den sentrale, oppstående og gule frøkapselen midt i blomsten. Pollineringen skjer ved biller.
EMD JT42CWR
CD 66
I august 2000 kom to lok av typen med båt til Uddevalla. Disse ble modifisert av togselskapet TÅGAB i Kristinehamn, fikk litra T66 og ble operert av TGOJ Trafik. Lokene var grønne, og fikk derfor klengenavnet "Agurken". Etter en omfattende test under norske forhold gjennomført av NSB Gods i 2001, ble seks slike lok tatt i bruk av CargoNet i 2003 og fikk nummer 401–406.
Harold Armstrong Baker
Harold Armstrong Baker (født 31. januar 1881 i Carroll County i Ohio i USA, død 3. november 1971 i Miaoli), kjent som H.A. Baker, var en amerikansk forfatter og pentekostal misjonær i Tibet fra 1911 til 1919, i Kina fra 1919 til 1950, så tvunget til å forlate Fastlands-Kina, og så i Taiwan fra 1955 til sin død i 1971.
Med hustruen og medmisjonæren Josephine stiftet pastor Baker Adullam Rescue Mission for gatebarn i provinsen Yunnan i Kina. Barna i barnehjemmet, for det meste gutter mellom seks og atten år, begynte å ha åndelige opplevelser, og hevdet å ha sett Himmelen i en serie av visjoner. Disse visjonene ble gjenfortalt i Bakers bok Visions Beyond the Veil.
Han fortattet også bøkene Heaven and the Angels, Plains of Glory and Gloom, The Three Worlds,  Tribulation to Glory,  Through Tribulation, Visions Beyond The Veil, og andre.
Kysthospital
Kysthospital var fire spesialsykehus i Norge for barn med ledd-, ben- og halskjerteltuberkulose som var bygget mellom 1889 og 1920. Sykehusene ble anlagt ved kysten fordi klimaet der ble ansett som helsebringende for denne pasientgruppen, mens sanatoriene for lungetuberkulose ble lagt i fjell- eller skogsområder.
Kresek
Kresek er en by i provinsen Banten på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 110 300.
Death Sentence
Death Sentence er en amerikansk actionfilm fra 2007, som var løst basert på en roman fra 1975 med samme navn skrevet av Brian Garfield. Hovedrollen spilles av Kevin Bacon, en mann som tar loven i egne hender etter at sønnen hans blir myrdet av en kriminell gjeng. Filmen hadde premiere i USA den 31. august 2007, og kom ut på DVD den 8. januar 2008.
Sammendrag
Nick Hume er en forretningsmann bosatt i Boston, Massachusetts sammen med hans kone Helen og deres to sønner, Brendan og Lucas. En kveld spiller Brendan en hockey-kamp. Når Nick og Brendan er på vei hjem, snakker de om Brendans potensielle fremtid som en profesjonell hockey-spiller. De stopper ved en bensinstasjon som blir ranet. En gjeng-medlem, Joe Darley, skjærer over Brendans hals med en machete. Joe går med maske over ansiktet, men Nick river den av og ser ansiktet hans før Joe stikker av. Nick kjører Brendan i full fart til sykehuset, hvor Brendan dør kort tid senere. Nick identifiserer Joe Darley som den skyldige. Men aktor vil gjøre en avtale på mellom tre og fem års fengsel. Nick var det eneste vitnet, og det var ikke noen overvåkningskamera i nærheten. Under en høring, trekker Nick sin identifikasjonen, og dette gjør at Joe går fri. Dermed kan Nick gjennomføre hans egen hevn, ettersom han mener at rettsvesenet sin dom ikke strekker til.