cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Politiets medalje for internasjonal tjeneste
Statutter
§ 8 Medaljen er tillatt båret til uniform etter de til enhver tid gjeldende bestemmelser. Medaljen implementeres f o m 1. januar 1949.
Medaljen administreres av Politidirektoratet.
Personell som har tjenestegjort i internasjonale operasjoner i perioden 1. januar 1949 og frem til 14. september 1995 kan kjøpe medaljen ved henvendelse til Politiets data- og materielltjeneste.
Étienne Jodelle
Étienne Jodelle, seigneur de Limodin (født 1532, død 1573) var en fransk dramatiker og poet under renessansen.
Jodelle var født i Paris i en adelig familie. Han knyttet seg til den litterære gruppen La Pléiade (Syvstjernen) og fulgte gruppens mål om å skape en fransk litteratur basert på de antikke forbilder. Innenfor drama var likeledes Jodelles mål å skape et klassisk drama som i alle aspekter skulle være forskjellige fra de moralspill og sotieer (satiriske spill hvor skuespillerne var kledd i tradisjonelle type-kostymer) som da okkuperte de franske teaterhus. Hans første skuespill, Cléopatre captive (Den fangede Kleopatra, 1552), ble presentert for hoffet i Reims. Jodelle spilte selv tittelrollen, og skuespillertroppen inkluderte blant annet hans venner Remy Belleau og Jean de la Peruse. Til ære for stykkets suksess organiserte hans venner en liten fest ved Arcueil hvor en geit pyntet med blomster ble ledet i prosesjon og presentert for forfatteren. Denne muntre seremonien ble senere overdrevet av fiender og motstandere av La Pléiade, spesielt dens leder Pierre de Ronsard, som en gjenvekkelse av hedenske ritualer i dyrkelsen av Bacchus.
Jodelle skrev to andre skuespill. Eugene, en komedie som drev satire med det overtroiske presteskapet, hadde mindre suksess enn den fortjente. Stykkets forord overøste forakt over Jodelles forgjengere i komedien, men egentlig var hans egne dramatiske metoder ikke altfor forskjellige fra dem. Didon se sacrifiant, en tragedie som fulgte Vergils fortelling, synes å ha aldri blitt satt opp.
Jodelle døde i fattigdom i juli 1573. Hans verker ble samlet året etter hans død av Charles de la Mothe. I tillegg ble det samlet sammen et antall ulike vers som han antagelig skrev i ungdommen. En nyere og mer kritisk samling av Jodelles verker ble satt sammen i 1868 i Pléiade française av Charles Marty-Laveaux.
Den vesentlige verdien av Jodelles tragedier er liten. Cléopatre captive er mer lyrisk enn dramatisk. Gjennom de fem aktene skjer stort sett ingenting. Marcus Antonius’ død blir annonsert av hans spøkelse i første akt. Fortellingen om Kleopatras selvmord er likelydende, men ikke presentert i femte akt. Hvert akt blir avsluttet av et kor som moraliserer over emner som skjebnens ustadighet og himmelens dom over menneskelig hovmod.
Til tross for disse manglene i moderne øyne var stykket begynnelsen på den franske klassiske tragedie, og ble snart fulgt av Meaee (1553) av Jean de la Peruse og Aman (1561) av André de Rivaudeau. Jodelle skrev hurtig, men var doven og henfallen for utskeielser. Hans venn Ronsard sa at hans utgitt dikt ikke ga noen adekvat ide om hans muligheter.
Intel 4004
Intel 4004 er en 4-bits mikroprosessor (CPU) produsert av Intel Corp. i 1971. Den er regnet for å være den første kommersielle, integrerte mikroprosessoren.
4004 var opprinnelig designet for å bli brukt i kalkulatorer, men endte opp med å bli brukt i mange andre apparater som en fleksibel erstatning for logiske mikrobrikker. Dette indikerte at det fantes et marked for mikroprosessorer og resulterte i at Intel og flere andre produsenter av integrerte kretser fortsatte med å utvikle bedre og bedre mikroprosessorer. Dette er en trend som har fortsatt frem til i dag.
Historie og beskrivelse
4004 ble utgitt som en 16-pins CERDIP 15. november 1971. 4004 var den første prosessoren som var designet og produsert av Intel, som tidligere laget minnebrikker. Sjefsingeniørene som utviklet den var Ted Hoff (1969: arkitektoniske forslag) og Federico Faggin (1970–1971: design) fra Intel og Masatoshi Shima fra Busicom (senere ZiLOG: selskapet ble grunnlagt av Federico Faggin med Ralph Ungermann ved utgangen av 1974).
I 1969 dro en gruppe ingeniører fra det japanske firmaet Busicom til Intel for å diskutere utviklingen av sju integrerte kretser for å bygge en ny generasjon kalkulatorer. Marcian «Ted» Hoff undersøkte arkitekturen til Busicoms planlagte kalkulator, og synes den var altfor komplisert. Han foreslo en enklere struktur som reduserte de sju kretsene til fire: én ROM-brikke, én RAM-brikke, én I/O-brikke (inn og ut-brikke) og én CPU, som potensielt kan integreres til en enkelt chip. Busicoms ingeniører (blant dem var Masatoshi Shima, programvaredesigner) evaluerte Hoffs forslag og aksepterte det i oktober 1969.
Det nye arkitektoniske forslaget ble ikke utviklet før mange måneder senere. (Hoff var ikke en chipdesigner og deltok ikke i utformingen av 4004). Den faktiske byggeprosessen begynte i april 1970, da Intel hentet Federico Faggin, en MOS-chip- og prosessdesigner, fra Fairchild Semiconductor for å lede MC-4-prosjektet og design 4004.
I 1968 hadde Faggin laget verdens første siliciumport-teknologi («Silicon Gate Technology»), som gjorde det mulig å bygge halvlederminne og mikroprosessorer. I tillegg hadde han laget den første MOS-integrerte kretsen med silisiumport teknologi – Fairchild 3708. Faggin var også godt kjent med datamaskinarkitektur og logisk og kretsdesign fordi han hadde konstruert og bygget en liten elektronisk datamaskin mens han arbeidet for Olivetti i Borgolombardo i Italia i 1961.
Så snart han ble ansatt av Intel, utarbeidet Faggin en ny metodikk for såkalt random logic, med silisiumporter, som tidligere ikke hadde eksistert. Denne metodikken, sammen med andre teknologi- og kretsinnovasjoner han bidro til, gjorde at 4004 kunne bli integrert i én enkelt brikke. Masatoshi Shima fra Busicom, uten tidligere erfaring i chipdesign, assisterte Federico i seks måneder under utviklingen av MCS-4 før han dro tilbake til Japan. Der skrev han programvaren for Busicoms kalkulator, det første produktet som tok i bruk en mikroprosessor.
Siden 4004 var designet for å bli brukt i Busicoms kalkulatorer, ble det også utviklet tilleggsbrikker til den (for eksempel program-ROM). 4004 bestod av 2300 transistorer, og den ble etterfulgt det neste året av den første 8-bits prosessoren 8008, som hadde 3500 transistorer (og 4040, en revidert 4004).
Intels fjerde mikroprosessor var den som startet mikrodatamaskinrevolusjonen; 8080.
Min (språk)
Min (kinesisk: 閩方言 / 闽方言, pinyin: Min fangyan) er navnet på en gruppe språk som hører til den større språkgruppen som går under navnet kinesisk. Min finnes i et stort antall forskjellige varianter og snakkes av ca 60 millioner mennesker hovedsakelig i Fujian-provinsen, men også i Guangdong og Hainan i Folkerepublikken Kina. En variant av min er taiwansk, som nesten har fått status av halvoffisielt språk på Taiwan.
Intel 4004
Mikroarkitektur og pinout
Klikk på bildene for å se dem i full størrelse.
Tilleggsbrikker
(*) 4001 kan ikke brukes sammen med 4008/4009.
Min (språk)
Undergrupperinger
Min har større variasjonsbredde innen sine tilhørende språk og dialekter enn noen annen kinesisk språkfamilie. Min deles gjerne inn i fem til ni språk; de avhenger av om man skal betrakte visse talemål som egne språk eller som dialekter.
Et system som deler opp min i åtte språkGlossika ser slik ut:
Hva gjelder de sistnevnte, leizhou og hainanese, forekommer det at de betraktes som ett minnan-språk, med fellesbetegnelsen qiongwen, i stedet som to språk i språkgruppen minnan.
Cryoshell
Cryoshell er et dansk rockeband som er spesielt kjent blant «LEGO»-fans. De er mest kjent for sangene «Creeping In My Soul», «Closer To The Truth (Take Me Home)» og «Bye, Bye Babylon».
Min (språk)
Undergrupperinger
Betegnelsene på språkene kan variere og slik skape noe uklarhet. Minnanspråket i det vestlige Guangdong kalles av og til hoklo (et ord som kanskje bedre kunne reserveres for en befolkningsgruppe), og det på Hainan som qiongwen eller qiongzhouhua.
Minnan er den dominerende språkgruppen som tales av kinesere på Filippinene, der det kalles lan-nang -- det dreier seg i det alt vesentlige om hokkien. På Taiwan er [minnan kjent som hō-ló-oē og er svært utbredt. I Singapore, Malaysia, Indonesia og andre steder i Sørøst-Asia er det blant kineserne minnanspråkene hokkien og teochew dominerer.
Leon Creek gasskraftverk
Leon Creek gasskraftverk er et varmekraftverk i Bexar County, i delstaten Texas i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 362 – 418 MW fordelt på 3 turbiner, på 57 – 114 MW hver. Operatør er energiselskapet til San Antonio kommune.
Det stod ferdig utbygd i 1951–2004. Brenselkilden er naturgass.
Liste over land og territorier etter fertilitetsrate
thumb|500px|Et verdenskart som viser landene inndelt etter fertilitetsrate (2015). Tallene er fra CIA World Factbook for 2015 Listen gir en global oversikt over antall barn per kvinne for [[2015. Listen rangerer de land/territorier med høyest fertilitetsrate øverst. Opplysningene er basert på tall fra CIA World Factbook.
Simple and Clean
«Simple and Clean» er navnet på åpningssangen for den engelske versjonen av videospillet Kingdom Hearts komponert og sunget av J-pop artist Hikaru Utada. Den japanske versjonen Hikari (lys) er ganske forskjellig fra Simple and Clean. Hvis du oversetter Hikari til engelsk, vil du se at teksten er ganske forskjellig fra Simple and Clean. Melodien er også ganske annerledes.
Liste over land og territorier etter fertilitetsrate
Oversikten viser at de afrikanske landene sør for Sahara dominerer øvre del av listen, mens de europeiske landene ligger på bunnen. Landene i Asia, Amerika og Oseania dominerer midten (unntatt Japan og Sør-Korea som ligger på bunnen). Blant de 30 landene med høyest fertilitetsrate er 28 afrikanske. De to andre er asiatiske (Afghanistan og Øst-Timor).
Land og territorier som i 2015 hadde under 50 000 innbyggere, er ikke tatt med.
Fotnoter
<references group='lower-alpha'/>
Braathens’ destinasjoner
Denne listen viser en oversikt over alle Braathens' destinasjoner i november 2003, som ble trafikkert på regulær rutebasis. Listen inneholder også destinasjoner som blir trafikkert av andre aktører, men på vegne av SAS, som for eksempel enkelte av Cimber Airs operasjoner.
Braathens' rutenett inkluderte før fusjonen med SAS de fleste større lufthavner i Norge, i tillegg til de største byene i Europa. Selskapet opererte i all hovedsak rutene sine ut fra sin base på Oslo lufthavn, Gardermoen.
Tidligere destinasjoner
Amsterdam, Bangkok, Basra, Calcutta, Caracas, Hongkong, Kairo, Karachi, Marseille, Panama by
Vannkalver
Vannkalver (Dytiscidae) er en artsrik familie av biller.
Balearlire
Balearlire (Puffinus mauretanicus) er en stormfugl. Den er observert i Norge, men hekker ikke her i landet.
Vannkalver
Både imago og larvene lever i vann. De er avhengig av atmosfærisk luft for å leve, og den henter de i vannoverflaten.
Vannkalver er rovdyr både som larve og imago.
Utseende
Vannkalvene er små til meget store (2– 50 mm), strømlinjeformede biller. Hode, bryst og bakkropp danner én kurve, noe som reduserer vannmotstanden når de svømmer. I motsetning til hornvannkalvene, som ligner, er kroppen nokså flattrykt, mye bredere enn høy. Hodet er bredt og noe skovlformet (med en mer eller mindre skarp fremkant). Fasettøynene er relativt små og ikke utstående. Antennene er trådformede. Brystet (pronotum) er bredere enn langt. Kroppen er glatt, snau eller med mikroskopiske hår, og ofte tett punktert (med mange små groper). Mange arter er rødbrune eller svarte på farge, andre har gule sidekanter eller gule tegninger. Frambeina er ganske korte og framovverettede, tilpasset til å gripe byttet. De er utstyrt med kraftige klør. Hos hannene hos mange arter er frambeinas fotledd (tarser) utvidet og omdannet til en sugeskål, som brukes til å holde hunnen fast under paringen. Mellom- og særlig bakbeina er omdannet til svømmeredskaper. Leggene (tibiae) og fotleddene (tarsene) er avflatet og utstyrt med tette frynser av lange hår som virker som årer. Vannkalvene svømmer raskt med symmetriske bevegelser (dvs. begge beina i et par går framover og bakover samtidig). Larvene er slanke eller spoleformede, med to fjørgrenede bakkroppsvedheng. De tre parene med bein er ganske lange. Larvene til kjempevannkalvene har lange, sigdformede kjever og er i stand til å angripe byttedyr som er større enn dem selv.
Levevis
Alle vannkalvene lever i vann både som larver og som voksne. Det eneste stadiet som er på land er puppestadiet: når larven er fullt utvokst, kryper den på land, graver ut et kammer i jorden e.l. og forvandler seg til en puppe. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet. Enkelte ganger har det blitt rapportert at det har regnet store biller over asfalterte flater. Det dreier seg da om kjempevannkalver som har vært ute og fløyet, og som tydeligvis ikke har kunnet skille en asfaltert flate fra en vannoverflate. Vannkalvene og deres larver er aktive det meste av året, selv om vannet er ganske kaldt. De finnes helst i stillestående ferskvann, og er mest tallrike i vegetasjonsrike dammer. Noen arter lever i brakkvann men de er uvanlige i raskt rennende vann. De har ikke gjeller og er avhengige av å hente oksygen fra luften. Man kan se både voksne og larver hengende fra vannoverflaten, der bare bakkroppsspissen bryter overflatehinna. De voksne billene lagrer luft under dekkvingene. De voksne billene, og særlig larvene, er grådige rovdyr. Kjempevannkalvene, som blir opptil 4–5 cm lange, kan ta så store byttedyr som småfisk og store igler.
Noen utvalgte arter
Stor vannkalv (Dytiscus marginalis) er ca. 3 cm lang, svart med gule sidekanter. Brystskjoldet (pronotum) er kantet med gult hele veien rundt. Den er vanlig i vegetasjonsrike dammer nord til Nordland. Det finnes flere lignende arter, den litt mindre arten Dytiscus lapponicus finnes over hele landet.
Bred vannkalv (Dytiscus latissimus) er vår største art. Den blir 4 – 5 cm lang og kan bortsett fra størrelsen kjennes på at dekkvingene er utvidet på siden og fortsetter utenfor den gule sidekanten. Bred vannkalv er funnet i litt større innsjøer på Sør-Østlandet. Den er regnet som er sterkt truet art i Europa og er derfor fredet også i Norge. Det er imidlertid uklart om arten er like sterkt truet i Norden som lenger sør i Europa.
Acilius sulcatus er en karakteristisk, kort, bred og flat art som lever i vegetasjonsrike dammer. Den er ca. 1,5 cm lang. De voksne billene og også larvene til denne arten er raske og elegante svømmere. Finnes over hele landet. Acilius canaliculatus ligner, men er ikke like vanlig.
Slektene Agabus og Ilybius omfatter mange, middelsstore (gjerne rundt 1 cm lange), strømlinjeformede, mørkfargede arter. Agabus guttatus og Ilybius fuliginosus er meget vanlige i vegetasjonsrike dammer.
Slekten Hydroporus omfatter mange arter av små, slanke vannkalver. De kan finnes i nesten alle stillestående ferskvann.
Fossile arter
Siden vannkalvene lever i ferskvann har de forholdsvis stor sjanse til å bli bevart som fossiler. Det er beskrevet 85 fossile arter i denne familien.
Systematisk inndeling
Oversikten følger Artsdatabankens regler og de arter som er funnet i Norge eller antas å kunne bli oppdaget her. Angitt antall funn i Norge er fra september 2020. Det er mulig å søke flere opplysninger med navnet hos Artsdatabanken eller se fullstendig utbredelse og data for en art eller gruppe hos Artskart.
Kilder
Ødegaard, F., Hanssen, O. og Dolmen, D. 1996. Coleoptera, biller. Side 151-167 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir forlag.
Småtranebær
Småtranebær er en eviggrønn dvergbusk med røde, syrlige bær. I høyden blir den mellom 5 og 10 cm og den vokser med krypende jordstengler langs bakken på myrer i hele Norge. Den finnes i temperære strøk over hele den nordlige halvkule.
Navn
Den norske artsdatabanken plasserer arten i tranebærslekta (Oxycoccus Hill.). Andre autoriteter plasserer arten i bærlyngslekta (Vaccinium L.) og gir arten det systematiske navnet Vaccinium microcarpum (Turcz. ex Rupr.) Schmalh. ex Busch Navnet microcarpum er sammensatt av gresk, mikros som betyr «liten», og karpos som betyr «frukt». Det norske navnet ser ut til å være avledet av navnet på fuglen trane som kommer til norske myrer på våren. Et annet navn på bærene fra gammelt av er myrbær.
Bruk
Selv om bærene er noe mindre enn hos stortranebær kan de godt brukes på samme måte og er gode til safting og sylting. Bærene er betydelig mindre brukt enn blåbær og tyttebær, noe som antageligvis kommer av at de er uanselige, og må plukkes ett og ett. Da sukker ble regnet som luksusvare var nok også det en medvirkende årsak. Kort tid etter at snøen tiner om våren er de fortsatt spiselige, og smaksmessig kan de med fordel plukkes da. Før de har blitt utsatt for frost, enten ved de første frostnettene ute i det fri, eller som følge av et opphold i fryseboks, kan de smake surere enn de fleste liker. På samme måte som tyttebær, inneholder tranebær mye benzosyre som fungerer som konserveringsmiddel.
Mike + The Mechanics
Mike and the Mechanics oftest stilisert Mike + The Mechanics er et engelsk rock/pop-band startet i 1985 i Dover av Mike Rutherford som et sideprosjekt mens han fremdeles var medlem av bandet Genesis. Mike + The Mechanics hadde en rekke hit-singler på 1980- og 1990-tallet, blant andre «Silent Running (On Dangerous Ground)», «All I Need Is a Miracle», «Over My Shoulder», «The Living Years» og «Word of Mouth». I begynnelsen bestod bandet av Rutherford (det eneste faste medlemmet), sangerne Paul Carrack og Paul Young, keyboardisten Adrian Lee og trommeslageren Peter Van Hooke. etter å ha vært sammen ti år, sluttet Adrian Lee og Peter Van Hooke i bandet. Etter at Paul Young døde i 2000, ble Carrack bandets eneste sanger fram til 2004, da bandet oppløstes. Rutherford og Carrack begge enige i at bandet var kommet til veis ende.
Bandet ble midlertidig oppløst i 2004 også grunnet Rutherfords gjenforening med Genesis, men en ny versjon av bandet startet innspilling av et nytt album i 2010, med Rutherford og nye medlemmer, bl.a. Andrew Roachford og Tim Howar. Albumet The Road med sangerne Roachford og Tim Howar, Luke Juby på keyboard, Gary Wallis på trommer og Anthony Drennan på gitar og bassgitar ble utgitt i april 2011, og en Storbritannia-turné ble gjennomført samme år. I april 2017 ble albumet Let Me Fly utgitt og bandet fortsatte å turnere. I april 2019, ga Mike and the Mechanics ut sitt niemde studioalbum, Out of the Blue, via BMG.
Singler (utvalg)
Topp 50 på UK Singles Chart
Dverglire
Dverglire (Puffinus assimilis) er en stormfugl.
KNM «Balder»
«Balder» var en norsk jager av Sleipner-klassen som ble overlevert marinen i 1938. Skipet ble bygd ved Marinens Hovedverft i Horten. Under det tyske angrepet på Norge i april 1940 lå «Balder» på verksted, og ble beslaglagt av den tyske Kriegsmarine. 26. juni 1940 ble skipet omdøpt til «Leopard» og satt inn i tysk tjeneste. I januar 1942 ble «Leopard» reklassifisert til torpedofangboot. I 1949 ble skipet returnert til Norge, fikk navnet KNM «Balder» og fungerte som eskorteskip frem til hun ble tatt ut av tjeneste og hugget i 1962.
KNM «Balder» fikk montert det norskutviklete Terne-våpenet (anti-ubåtvåpen) og var i USA og demonstrerte det for US Navy i 1958 og 1962. En av øvelsesrakettene traff rett i tårnet til målfartøyet, den atomdrevne ubåten «Nautilus».
Skipet var oppkalt etter guden Balder i norrøn mytologi.
Vildandens sång
«Vildandens sång» eller «Vildandens klagan» eller bare «Vildanden» er en meget populær svensk slager fra 1950-årene i Thory Bernhards innspilling. Sangen blir iblant oppgitt å være tradisjonell, det vil si å ikke ha kjent opphavsmann, men være nedtegnet av kapellmester Leon Landgren. Iblant blir Johan Bernhard Gauffin angitt som tekstforfatter og Elna Nilsson-Rydman som komponist.
Teksten skildrer en stakkars hunnand, hvis partner blir skutt.
Teksten
og hekket i sivet en fredsplass på jorden, der bygde vi hjem, snart de små trillet frem. en båt kom mot stranden for oss gjaldt det livet. En jeger vi så, og vi skjermet de små. min make ble skutt her hans blod fløt fra brystet. Jeg manede nå straks til flukt mine små. min sårede vinge jeg ei kunne dølge. I dypet jeg fór bort fra menneskers jord. og søkte de små de som var meg så kjære. Men ingen jeg fant nå har jeg mistet alt. nå svømmer jeg sakte med vinger så trett. Til ensomme ø drar jeg nå for å dø, til ensomme ø i dens fred vil jeg dø.
Havlire
Havlire (Puffinus puffinus) er en stormfugl. Også kalt færøylire eller smålire, lokalt brukes også navnet shetlandskråke. På færøsk kalles den skrápur, på dansk skråpe. Den har en brunsvart overside og hvit underside. Havlire er mindre enn hettemåke. Den hekker på Island, Færøyene, De britiske øyer, Madeira og Azorene og sparsomt i Nordvest-Frankrike, samt på småøyer utenfor kysten av Massachusetts og Newfoundland i Nord-Amerika. Mange overvintrer utenfor Sør-Amerikas østre deler. Havlire er den vanligste og minste lirearten som opptrer regelmessig langs norskekysten, men er ikke funnet hekkende i Norge.
Fylkesvei 7882
Fylkesvei 7882 går mellom Laukvik og Botnhamn i Senja kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 274 (Troms).
MF «Tresfjord» (1991)
MF «Romoexpress» tidligere MF «Tresfjord» er en bilferje bygget i 1991 for Møre og Romsdal Fylkesbåtar for fergesambandet Molde-Vestnes og trafikkerte sambandet frem til 2010. Den var i sin tid den største fergen til Møre og Romsdal Fylkesbåtar. Etter at Fjord1 vant gassfergeanbudet på Flakk-Rørvik i 2010, ble ferga, som den første i verden, bygget om fra dieselelektrisk til gasselektrisk drift.
Oeversee
Oeversee (dansk: Oversø) er en tysk kommune og by som ligger cirka 15 kilometer sør for Flensburg. Kommunen består av byene Barderup, Frörup, Munkvolstrup, Sankelmark og Ågård i tillegg til selve Oversø.
Oversø er kjent for den romanske kirken som ligger i kommunen og hærvejskroen Den historiske Kro. Kroen nevnes første gang i 1519. Under den andre slesvigske krig var det danske hovedkontoret på kroen. Senere ble kroen bygd om til sykehus og kroparet hjalp skadede fra begge sider.
Kirken i Oversø er preget av sin beliggenhet nær Hærvejen og vadestedet over Treene. Kirken er en av de få rundtårnkirkene i det nåværende Tyskland. Kirkens 1½ m tykke kampesteinstårn fra 1100-tallet har tidligere vært dobbelt så høyt og ble da brukt til beskyttelsesrom. På kirkegården finnes en dansk krigskirkegård fra de slesvigske krigene. Kirken er dedikert til de veifarendes helgen Sankt Jørgen.
Hvert år avholdes Oversømarchen til minne om den humanitære innsatsen de flensborgske kjøpmennene gjennomførte etter slaget ved Sankelmark i 1864.
The Impossible Astronaut
The Impossible Astronaut er den første episoden i den 6. sesongen av den britiske science fiction-TV-serien Doctor Who. Episoden ble første sendt 23. april 2011 i Storbritannia og senere samme dag USA og Canada, skrevet av Steven Moffat og regissert av Toby Haynes. Episoden ble også sent i Australia 30. april 2011. Episoden er den første av en to-delt historie, som slutter med «Day of the Moon». I episoden blir Amy Pond, Rory Williams og River Song tilkalt til Utah av Den ellevte Doktoren, som senere er drept av en figur i romdrakt, som brukt på Apollo 11. Det blir senere klart at Doktoren er en eldre versjon av seg selv, etter at hans yngre versjon dukker opp. De finner ut hva den fremtidige Doktoren faktisk hadde sagt, og blir sendt til Washington D.C.. Der undersøker de «the Silence», en rase romvesener som har evnen til å få folk til å glemme dem så snart de ikke ser dem.
Moffat skrev episoden med hensikten å forbedre seieren. The Silence ble skapt for å kjempe mot andre tidligere rommveseners «skummelhet». Episoden ble sett av 8.86 millioner seere i Storbritannia, dette var de laveste seertallene for åpnings episoder i Storbritannia siden Doctor Whos re-start i 2005. Den fikk generelt gode kommentarer fra kritikere. Episoden ble dedisert til Elisabeth Sladen, kjent for å spille en av de største følgesvennene Doktoren har hatt, Sarah Jane Smith. Hun døde av kreft 19. april 2011.
Handling
Etter en pause på to måneder fra sine reiser med Doktoren (Matt Smith), blir Amy Pond (Karen Gillan) og hennes mann Rory Williams (Arthur Darvill) tildelt en "TARDIS-blå" farvet konvolutt med en tid, dato og koordinater som leder dem til Utah. Når de kommer fram, møter de River Song (Alex Kingston), som også mottok en konvolutt, og Doktoren, som nå er 1'103 år gammel, nesten 200 år eldre enn sist gang de så ham. Han tar dem på piknik ved en nærliggende sjø, og forteller dem at han tar dem med på en reise "Rommet 1969". Amy får et glimt av en mystisk figur i horisonten, men hun glemmer det med en gang hun ser vekk. Senere kommer det en figur i romdrakt ut av sjøen, Doktoren advarer de andre mot å blande seg inn i det som skjer heretter, og går bort til figuren i romdrakt. Følgesvennene er skrekkslagne når de ser astronauten drepe Doktoren før han kan gjøre en full regenerasjon. De tre blir møtt av Canton Everett Delaware III (William Morgan Sheppard) som også mottok en konvolutt og ble bedt om å ta med en kanne bensin for å gi Doktoren en viking begravelse til sjøs.
Tilbake på kroen diskuterer Amy, Rory og River avsenderen av konvoluttene når de bli overrasket av å se Doktoren komme inn, 200 år yngre igjen. Han viser at han også ble gitt en konvolutt, men vet ikke hvem som sendte den til ham. De andre bestemmer seg for ikke å fortelle Doktoren verken om hans død eller det at avsenderen var hans framtidige selv. De fire gjør et søk på "Delaware" og "Rommet 1969." De reiser tilbake til 1969 og TARDISen ender opp usynlig i Det ovale kontor, hvor president Richard Nixon (Stuart Milligan) fører samtale med en samtale med en yngre Delaware (Mark Sheppard) om en serie av telefoner han har mottatt fra en ung jente som spør etter hjelp. Doktoren skaffer seg raskt Delawares tillit, som overtaler Nixon til å gi ham noen få minutter til å lokalisere jenten.
Mens Doktoren arbeider, går Amy til toalettet hvor hun ser den mystiske figuren igjen. Figuren, et medlem av en raske kjent som "Stillheten" (The Silence), venter for Amy og ødelegger en uskyldig kvinne, til tross for at Amy trygler den ikke å gjøre det. Amy forstår at vesenet sletter hennes minne sekundet hun ikke ser på det, og tar et bilde av det. Når hun drar fra toalettet, glemmer hun hele episoden.
Nå finner Doktoren jentas posisjon, en bygning nær Cape Canaveral, Florida ved veien til gatene kalt Jefferson, Adams, og Hamilton. Doktoren og hans venner drar i TARDISen, og blir fulgt av en nysgjerrig Delaware.
Ved ankomst, finner de deler av en romdrakt og utenomjordisk teknologi. River og Rory undersøker et stort nettverk av tunneler som tydeligvis er spredd over hele planeten, og har vært her i flere hundre år, uoppdaget av menneskene. De to finner et kontrollrom med lik design til et rom sett i "The Lodger", men er uvitende om at de er omringet av stillheten. Samtidig hører Delaware en skrikende jente og følger lyden. Mens Amy og Doktoren følger etter, forteller Amy at hun er gravid. Når de finner Delaware bevisstløs, dukker en astronaut opp. Uten å tenke over det, tar Amy opp Delawares pistol og skyter på drakten, men hun forstår for sent at drakten inneholdt den lille jenta.
Forhåndsvisning
25. mars 2011 ble en kort scene lastet opp på programmets nettside. I forhåndsvisningen ringer en telefon til Nixon. En liten jente, som fortsetter å ringe han i episoden, er i andre enden. Hun ber presidenten se bak seg, men han bare spør hvor hun fikk nummeret, som hun fikk av "rommannen". Hun forteller om monstre, men Nixon svarer med "unge dame, det er ingen monstre i Det ovale kontor. Hun legger på, og Nixon lener seg bakover og avslører en uklar figur i bakgrunnen.
Skript
Episoden ble skrevet av Steven Moffat, som ble leder for programmet i 2010. Moffat ville at 2011 sesongen skulle begynne med en to-delers historie i et forsøk på å begynne med mer spenning og et større plot, samtidig som han ville at episoden skulle ble en av de mørkere i sesongen. "The Impossible Astronaut" og "Day of the Moon" var den første to-delers episoden til å åpne en sesong siden 1985 Den sjette Doktoren historien Attack of the Cybermen.
I Doctor Who Confidential episoden etter sendingen av "The Impossible Astronaut" sa Moffat at det var en av de mørkere episodene i serien, men likevel hadde samme nivå av humor. Inkluderingen av Doktorens død føltes som en sesong finale for noen av produsentene, men var egentlig der for å "sparke den igang." Ved å skrive inn Doktorens død ville Moffat minne publikum på at Tidsherrer ikke er uovervinnelige, og kan fremdeles dø permanent hvis de er drept før regenerasjon. Ved å skape "stillheten", romvesen monstrene i episoden, ville Moffat utfordre fortidens monstre i form av "skummelhet." Han følte disse skapningene er en "mye større ting". Romvesnenes utseende ble delvis inspirert av Edvard Munchs bilde Skrik.
Roller
I oktober 2010 ble det annonsert at Mark Sheppard, som har spilt i andre science fiction serier inkludert Battlestar Galactica, Firefly, Supernatural og Warehouse 13, skulle gjøre en gjeste opptreden i serien. Sheppard beskrev rollen som Canton som en "drømme jobb", og ønsket å opptre i et annet av Moffats arbeid, inkludert Sherlock. Selv om Sheppard er en engelsk skuespiller, ble det hans første opptreden i en britisk tv-serie. I noen scener med en eldre Canton Delaware, ble det planlagt at Sheppard ville se eldre ut med sminke, men han foreslo å heller bruke sin far, William Morgan Sheppard, i den rollen. Amerikanske skuespiller Stuart Milligan ble valgt som President Nixon, som han syntes var spennende, etter å ha spilt andre presidenter i fortiden inkludert Dwight D. Eisenhower. Det ble brukt proteser på hans kinn, nese og ører for å likne Nixon så mye som mulig. Han øvde også på hvordan Nixon snakket, men dette var vanskelig siden han måtte bruke falske tenner. Milligan spilte også i en animert Den tiende Doktoren special Dreamland som stemmen av Colonel Stark. Chuck Iwuji spilte tidligere i Den syvende Doktoren lyd dramaet A Thousand Tiny Wings hvor han spilte Joshua Sembeke.
Away from Her
Away from Her er en dramafilm av Sarah Polley som hadde première på filmfestivalen i Toronto i 2006. Filmen er Polleys regissørdebut, og er basert på fortellingen «The Bear Came over the Mountain» av Alice Munro fra samlingen Hateship, Friendship, Courtship, Loveship, Marriage (2001).
Handling
Filmens hovedpersoner, Grant og Fiona har vært gift i over førti år, da de innser at Fiona lider av Alzheimer. Ekteskapet deres blir satt på prøve etter at Fiona flytter inn på et pleiehjem hvor hun glemmer ektemannen fullstendig og begynner å ta seg av en annen pasient ved pleiehjemmet.
Lappee
Lappee (tidligere: Lappvesi) er en tidligere kommune i landskapet Södra Karelen i Finland. Kommunen hadde innbyggere og et areal på 574 km² i 1963. Lappee var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Villmanstrand, Ylämaa, Luumäki, Lemi, Taipalsaari, Joutseno og Nuijamaa. Den hadde også grense mot Russland.
Ved krigsavslutningen i 1944 ble 8,3 km² av kommunen avstått til Russland.
Den 1. januar 1967 ble kommunene Lappee og Lauritsala slått sammen med byen Villmanstrand.
Ta mig till havet
«Ta mig till havet» er en svensk kjærlighetsballade med sommertema. Melodi og tekst var skrevet av Peter Lundblad. Han spilte den inn på plate og fikk en hit med den i 1986.
I dag synges den ofte i TV-programmet Allsång på Skansen og regnes som en klassiker blant de låtene som i Sverige har vært en såkalt «sommerhit».
Den ble også anvendt i introen til sommerferiemorgenprogrammet Sommarlov på SVT i 1988.
Norske versjoner
Hanne Krogh har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Ta meg til havet». Krogh har spilt inn sangen. Den ble utgitt på CD-platen Ta meg til havet (CNR 109-2) i 1992.
Jørn Hoel har spilt inn «Lær oss å leve». Den ble utgitt på albumet Kjærlighetens teater (Polydor 847 501-2 (LP), Polydor 847 501-4 (CD)) i 1991. Denne var skrevet på melodien til Lundblads sang, men Oddvar Nygårds tekst var helt uavhengig av originalteksten.
Pernille Sørensen
Pernille Sørensen (født 15. september 1977 i Bærum) er en norsk komiker og skuespiller.
Hun studerte i perioden 1998–2002, har medievitenskap og statsvitenskap mellomfag fra NTNU, og har studert stat og politikk i Midtøsten og Nord-Afrika ved UiO.
Hun har jobbet mye innenfor humorsjangeren både på scenen, TV og radio. Hun er en av skaperne og skuespillerne i den norske humorserien Melonas som gikk på NRK1 fra 2002 til 2006. Hun er også kjent fra andre programmer på NRK, blant annet som paneldeltaker i 20 spørsmål, Løvebakken og for enkelte roller i Uti vår hage.
Sørensen fikk prisen som årets nykommer under Komiprisen 2003. Hun hadde en statistrolle i Hotel Cæsar høsten 2001 som TV-reporter. Høsten 2009 spillefilmdebuterte hun i Knerten, som ble regissert av Åsleik Engmark. For rollen ble hun nominert til Amandaprisen 2010 i klassen beste kvinnelige birolle. Hun spilte også i oppfølgeren, Knerten gifter seg, i 2010. Våren 2011 hadde TV-serien Åse Tonight premiere på NRK med Sørensen som manusforfatter og hovedrolleinnehaver. Fra høsten 2013 spilte hun rollen som Lisbeth Berg i TV-serien Side om side på NRK1. Februar 2015 tok hun over etter Ingrid Gjessing Linhave som fast paneldeltaker i Nytt på Nytt. Under Komiprisen 2016 vant hun publikumsprisen årets morsomste.
Sørensen har også opptrådt på scenen «Latter», hvor hun er ansatt. I 2001 var hun med på «Julegalla i Olavshallen» og «Stand Up Komiske Leker» i 2002. I september 2010 hadde hun premiere på sitt soloshow Flink Pike, som mottok velvillig kritikk i dagspressen. Utover dette har hun også vært med på «3 Fantastiske Mennesker» og «Lattergalla». I 2018 hadde hun solo-forestillingen «Kultur».
Sørensen er siden 2006 gift med Dagfinn Lyngbø.
Dorothee Sölle
Dorothee Steffensky-Sölle, født Nipperdey (født 30. september 1929 i Köln, død 27. april 2003 på en kongress i Göppingen, Tyskland) var en tysk protestantisk frigjøringsteolog og forfatter. Sölle fant seg hjemme i en profetisk og messiansk tradidjon. Forfettarskapet omfatter mer enn tretti teologiske bøker om bibeltolkning ut fra de fattiges perspektiv, Jesu Kristi frigjørende eksistens, Gud som treenig fellesskap og solidaritet, økumenikk som felles kamp for rettferdighet for mennesker og miljø. Hun er også kjent for sin radikale kritikk av de koloniale urettferdigheter i verden og sin kirkekritikk. Sölle skrev også poesi.
Bakgrunn
Historikeren Thomas Nipperdey var hennes bror.
Hun studerte teologi, filosofi og litteratur ved Universitetet i Köln, universitetet i Freiburg og universitetet i Göttingen.
Teolog
Mellom 1975 og 1987 tilbrakte Sölle seks måneder i året ved Union Theological Seminary som ligger i New York City, hvor hun arbeidet som professor i systematisk teologi. Det eneste professoratet hun har holdt i hjemlandet var et æresprofessorat, fra Universitetet i Hamburg i 1994.
Hun skrev en lang rekke bøker, oftest med emner innenfor teologi og hennes meninger om Gud og hennes selvbiografi Against the Wind: Memoir of a Radical Christian som ble publisert i 1999. Andre bøker er Theology for Skeptics: Reflections on God og The Silent Cry: Mysticism and Resistance (2001).
I Beyond Mere Obedience: Reflections on a Christian Ethic for the Future utmyntet hun uttrykket «kristofascist» for å beskrive fundamentalister. Hennes bok Suffering kritiserer «kristen masochisme» og «teologisk sadisme». Sölles kritikk retter seg mot oppfatningen at Gud er allmektig og årsdaken til all lidelse mennesker lider således for et høyere mål. I dtedet fremholder hun at Gud lider og er maktesløs ved menneskenes side. Mennesker må kjempe sammen mot undertrykkelse, sexisme, anti-semittisme og andre former for autoritarianisme.
Familie
Sölle var gift to ganger og hadde fire barn. Første ekteskap ble inngått i 1954 med kunstneren Dietrich Sölle, som hun skilte seg fra i 1964. I 1969 giftet hun seg for andre gang med den tidligere benediktinermunken Fullbert Steffensky, med hvem hun arrangerte Politisches Nachtgebet.
You’re So Vain
«You're So Vain» er en amerikansk sang, skrevet av Carly Simon. Hun gav den ut på single for Elektra 2. desember 1972. Sangen er hentet fra albumet No Secrets.
«You're So Vain» er en kritisk profil av en selvabsorbert elsker. Simon påstod: ''«You're so vain. You probably think this song is about you»''. Personens identitet har vært gjenstand for spekulasjoner, fyret opp under av Simon som langsomt har avslørt ledetråder til hans identitet.
Den ble sertifisert til gull i USA.
Fylkesvei 304 (Akershus)
2019 ble veien erstattet av deler av fylkesvei 1506 og fylkesvei 1518.
Churchill (slekt)
Churchillslekten, stammer fra de engelske hertuger av Marlborough, blant andre (kronologisk):
You’re So Vain
«You're So Vain» ble Simons gjennombrudd på det britiske markedet og nådde en tredjeplass på den britiske listen etter sin første utgivelse. Sangen ble gjenutgitt på plate våren 1991 for å profittere på at den ble brukt i en reklamefilm for Dunlop Tyres og kom veldig nær å nå britisk Top 40 for andre gang. Den lå som best som nummer 41.
Sangen er nummer 72 på Billboard's Greatest Songs of All Time-liste.
«You're So Vain» ble stemt frem til plass nummer 216 på RIAAs Songs of the Century.
Sangens person
Simon har aldri offentlig fullstendig innrømmet hvem personen i «You're So Vain» er. Før sangen ble en hitsingle fortalte hun en intervjuer at sangen handlet om «menn», ikke en spesifikk mann.
Siden den ble utgitt har mange spekulert omkring identiteten til dens person eller personer.
Warren Beatty
I et intervju i 1989 innrømmet Simon at sangen handlet litt om Warren Beatty, men sa at sangens person var en sammensetning av tre personer fra hennes tid i Los Angeles.
I et intervju i 2007 sa Beatty: ''«La oss være ærlige. Sangen handler om meg»''.
Mick Jagger
I 1983 fortalte hun til Washington Post at den ikke handlet om Mick Jagger, som bidro med ukreditert backingvokal på sangen.
I boken Backstage Passes fra 1993 hevder Angela Bowie å være «hustruen» til en nær venn i «You're So Vain» og at Jagger en tid hadde vært «besatt» av henne.
Simon kom med en annen kommentar om personens identitet som gjesteartist på Janet Jacksons single, Son of a Gun (I Betcha Think This Song Is About You), som samplet «Yuo're So Vain». I sangen sier Simon: ''«Aprikosskjerfet ble båret av Mick. Ingenting i teksten refererer til Mick».
David Geffen
I februar 2010 fortalte Simon Uncut at personens navn ble hvisket baklengs i nyinnspillingen av «You're So Vain»: ''«Det er litt hvisking - og det er svaret på puslespillet».
En representant for Simon bekreftet at navnet som ble hvisket under sangen var «David».
Flere mediaselskaper rapporterte raskt at personen egentlig var Simons tidligere sjef på Elektra, David Geffen (Fullt navn: David Lawrence Geffen) og at sangen hadde blitt inspirert av hennes sjalusi mot den oppmerksomheten Geffen hadde overøst hennes kollega på samme platemerke, Joni Mitchell, med.
Neste dag benektet Jim Hart, Simons eksmann og nær venn, at sangen handlet om Geffen.
Simons pressesekretær bekreftet at sangen ikke handlet om Geffen, men at det virkelig fantes en David som var forbundet med sangen på et eller annet vis, skikkelse eller form.
Vanity Fair bemerket at i tillegg til «David» ble «Warren» og et uforståelig navn hvisket under sangen, noe som gjorde mysteriet større.
Andre mulige kandidater
I årenes løp har Simon avslørt bokstavledetråder og at personens navn inneholder bokstavene A, E og R.
Kris Kristofferson, David Bowie, David Cassidy og Cat Stevens har alle blitt sitert av pressen som mulige kandidater.
I 2005 sa Simons eksmann, Jim Hart, at han var sikker på at sangen ikke handlet om noen berømt.
I august 2003 var Dick Ebersol, president for NBC Sports og en venn av Simon, den høyeste budgiveren i veldedighetsauksjonen, Martha's Vineyard Possible Dreams, hvor prisen var avsløringen av personen i «You're So Vain». Etter å ha gitt vinnerbudet på $ 50,000, fikk Ebersol en privat fremførelse av sangen i Simons hjem. Hun hvisket personens navn i hans øre. En betingelse for prisen var at Ebersol ikke måtte avsløre navnet for noen. Ebersol sa at Simon hadde gitt ham lov til å avsløre en ledetråd om personens navn: Det inneholdt bokstaven E.
I 2004 fortalte Simon Regis Philbin: ''«Hvis jeg forteller det, vil det komme ut dråpe for dråpe. Og jeg har gitt to bokstaver: en A og en E. Men jeg skal legge til én til det. Jeg skal legge til bokstaven R til ære for deg»''.
Flere dager etter at identiteten til pressekilden Deep Throat fra Watergate-eraen ble avslørt sommeren 2005, spøkte Simon til USA Today at sangen handlet om Mark Felt, som avslørte seg selv som den legendariske Watergate-kilden.
Den 4. november 2009, mens hun ble intervjuet på WPERY-programmet Soundcheck, avslørte Somon at hun hadde skjult navnet på personen i en bestemt versjon av sangen. Neste dag avslørte programmets stab navnet som var skjult i en baklengsspilt hvisking: David. Dersom en antar at alle ledetrådene til dags dato er sanne, vil det ikke være David Bowie (ingen R). Bowies virkelige navn er imidlertid David Robert Jones, noe som gjør det til en mulighet.
Den 19. juni 2008 hevdet Howard Stern at Simon privat hadde avslørt hvem sangen var skrevet ham til ham etter hennes intervju på hans populære radioshow, som hørtes på Sirius Satrteltie Radio. Stern kommenterte: «Det er et rart aspekt ved det... Han er ikke så forfengelig». Den 17. mars 2009 erindret Stern at Simon hadde fortalt ham hvem sangen var skrevet om og påstod at Simon sa at det var en «sammensetning av tre personer».
Andre versjoner
Coverversjoner har blitt spilt inn på plate av David Axelrod, Jann Arden, John Barrowman, Chocolate Starfish, Daryll-Ann, Dres, Faster Pussycat, Foo Fighters, Janet Jackson (som samplet sangen i «Son of a Gun (I Betcha Think This Song Is About You)» med Simon som vokalist), Jack Klugman og Tony Randall (som The Odd Couple), Liza Minnelli, Romantic Guitar, Smokie, Matthew Smith & Susannah Hoffs og Anna Waronker.
I 1973 spilte den svenske sangeren Anna-Lena Löfgren sangen inn i en svensk oversettelse: «Moln i mitt kaffe».
I 1990 produserte komponisten John Oswald en tidlig mash-up betitlet «Vane» som smeltet sammen Simons original med Faster Pussycats coverversjon.
The Illuminoids produserte en mash-up av «You're So Vain» med to Rolling Stones-sanger, «Brown Sugar» og «Bitch», som refererer til Carly Simons og Mick Jaggers rolle i skapingen av sangen.
Den var avslutningssang i Dick, en film som satiriserte over identiteten til Deep Throat. Richard Nixon forlater Det hvite hus og flyr avgårde i sitt helikopter, mens sangen blir spilt.
En coverversjon med The Mountain Goats på albumet Hail and Farewell, Gothenberg har med vokalist John Darnielle, som kun synger versene. Det berømte refrenget forblir usunget gjennom hele innspillingen.
Indioe-fiolinist og -sanger Andrew Bird satiriserer over sangen i «Lull» på albumet Weather Systems (2003).
Queens of the Stone Age parodierte sangen på spesialutgivaen av Rated R med et spor betitled «You're So Vague». Fra teksten: «Du er så vag/At du antageligvis tror at denne sangen ikke handler om deg».
I 2004, som en del av BBC Radio 1s førstiårsjubileumstilstelninger, ble sangen fremført av The Feeling.
The Foo Fighters fremførte sin versjon av sangen på 2008 Grammy Awards-nominasjonsshowet.
På sangen «Cooler Than Me» med Mike Posner (med Big Seah) fra 2009 synger Posner: ''«Du er så forfengelig/At du antageligvis tror at denne sangen handløer om deg, gjør du ikke?».
Sangens sentrale linje blir anvendt i Nine Inch Nails' sang «Starfuckers Inc.».
Norsk versjon
Laila Kristin Johannesen har skrevet en norsk tekst med tittelen «Supermann». Fryd & Gammen utgav den på singlen Columbia GN 1876 i 1974.
Tongyong pinyin
Tongyong pinyin (kinesisk: 通用拼音, Tōngyòng pīnyīn, «universell metode for å stave lyd») er et romaniseringssystem som var i offisiell bruk i Republikken Kina på Taiwan fra 2002 til 2008. Romaniseringssystemet ble til i 2002 som et kompromiss etter en lang og vanskelig debatt om å gi avkall på det ganske krevende Gwoyeu Romatzyh-systemet og det for utlendinger vanskelig forståelige zhuyin til fordel for Folkerepublikken Kinas offisielle romaniseringssystem, Hanyu pinyin. Siden 1. januar 2009 benyttes ikke systemet lenger offisielt.
Motstanderne mot å innføre hanyu pinyin henviste til den spesielle politiske situasjonen mellom Fastlands-Kina og Taiwan samt til at hanyu pinyin inneholder en del bokstaver som ikke er helt selvsagte med hensyn til uttale, for eksempel x, z, zh og q.
Argumentene for å innføre hanyu pinyin var at:
Tongyong Pinyin ble da en løsning på denne langdragne konflikt. Likhetene mellom hanyu pinyin og tongyong pinyin er tilstrekkelig store for at ikke skapet alt for store problemer for personer som har lært seg hanyu pinyin (Her opplistes forskjeller og likheter mellom hanyu pinyin og tongyong pinyin.)
Foruten forskjeller i hvorden visse stavelser staves, er det litt forskjell på hvordan toner markeres.
Stortranebær
Stortranebær, også kalt vanlig tranebær er en krypende, eviggrønn dvergbusk, som vokser på torvmyrer over store deler av den nordlige halvkule. I Norge er planten vanlig i lavlandet nord til Troms. Den har rosa blomster, og røde bær. Bærene er spiselige, og brukes omtrent som tyttebær.
Beskrivelse
Småtranebær er en beslektet art. Foruten at småtranebær er noe mindre enn stortranebær kan artene skilles fra hverandre ved at småtranebær har snaue årsskudd, blomsterskaft og begerfliker og ved bladenes form, som er bredest ved grunnen.
Navn
Den norske artsdatabanken plasserer arten i tranebærslekta (Oxycoccus Hill.). Andre autoriteter plasserer arten i bærlyngslekta (Vaccinium L.) og gir arten det systematiske navnet Vaccinium oxycoccus L. artsepitetet er gresk og er sammensatt av oxys som betyr «sur», og kokos som betyr «bær». Det norske navnet ser ut til å være avledet av navnet på fuglen trane som kommer til norske myrer på våren. Et annet navn på planten fra gammelt av er myrbær.