cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guyansk dollar
Sedler
Private sedler ble introdusert på slutten av 1800-tallet av the British Guiana Bank og the Colonial Bank. Begge utstedte 5, 20 og 100 dollarsedler. The British Guiana Bank utstedte sedler inntil 1907, the Colonial Bank inntil 1917. The Colonial Bank ble tatt over av Barclays Bank, som utstedte sedler i valørene 5, 10, 20 og 100 dollar mellom 1926 og 1941.
I 1909, introduserte the Royal Bank of Canada 100 dollarsedler, etterfulgt i 1913 av 5 og 20 dollarsedler. Fra 1920, var verdien i britiske pund også trykket på sedlene. 100 dollarsedler ble utstedt inntil 1920, 5 og 20 dollarsedler inntil 1938.
Andreas Achenbach
Biografi
Andreas Achenbach begynte sin utdannelse under Wilhelm von Schadow i Düsseldorfs kunstakademi. Allerede ved 14 års alder fikk han selge et maleri. 1832 og 1833 gjorde han med sin far reiser til Rotterdam, Amsterdam og Riga og malte hovedsakelig havmiljøer. Senere ble han elev av Johann Wilhelm Schirmer.
Guyansk dollar
Sedler
Produksjon av papirpenger spesielt for Britisk Guyana opphørte i 1942 og ble erstattet av BWI$-sedler i 1951. I 1955 ble BWI$ desimalisert og mynt utstedt i navnet til "the British Caribbean Territories, Eastern Group". I 1965 erstattet østkaribisk dollar (ECW$) BWI$ og sirkulerte i Britisk Guyana i ett og et halvt år. Ved uavhengigheten i 1966 ble Guyansk dollar innført og erstattet østkaribisk dollar en mot en.
Garuva
Garuva er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
5 års jubileum
5 års jubileum [sic] er et musikkalbum av rocke- og showbandet Vazelina Bilopphøggers. Albumet er et samlealbum med høydepunkter fra de første fem albumene. Albumet inneholder også to nye sanger, «Tarzan Boogie» og «Hoots Mon», hvor det skotske rockebandet Johnny & The Roccos medvirker.
The Blair Witch Project
The Blair Witch Project er en amerikansk mysterie-skrekkfilm fra 1999 regissert av Daniel Myrick og Eduardo Sánchez. Filmen handler om de siste dagene til tre amerikanske studenter, som i oktober 1994 dro ut på oppdagelsesferd i en myteomspunnet skog. Hensikten var å lage en dokumentar om ei myteomspunnet heks som skal ha levd i skogen. Alle forsvant på mystisk vis. Nå er opptakene de etterlot blitt funnet.
Andreas Achenbach
Biografi
Achenbach fulgte i sine tidlige arbeider den pseudo-idealismen av den tyske romantiske skolen innen romantikken, men etter at han 1835 bosatte seg i München og traff Louis Gurlitt endret han stil til realisme og ble grunnleggeren av den tyske realistiske skolen. Selv om hans landskaper avslører tilstedeværelsen av for mye av hans mål på bilde skal lages og mangler personlig temperament, er han en mester i teknikk, og er historisk viktig som en reformator.
Guyansk dollar
Sedler
Sedler ble introdusert i 1966 i valørene 1, 5, 10, og 20 dollar. Andre utgivelse fra årene mellom 1989 og 1992 besto av 20, 100 og 500 dollarvalører. Utgaven fra 1996-1999 besto av 20, 100, 500, og 1000 dollarsedler. Utgaven fra 2000-2002 serien inkluderte 500 og 1000 dollarsedler. Nye utgaver av 100 og 1000 dollarsedlene ble utstedt i 2005 med bedre sikkerhetsfunksjoner.
Andreas Achenbach
Biografi
Andreas Achenbach gjorde flere reiser, for eksempel 1835 til Danmark, Norge og Sverige, der han gjorde et maleri av fallen i Trollhättan. 1836 var han i Alpene og Tyrol og fra 1843 til 1845 i Italia. 1846 var han tilbake i Düsseldorf og ble professor der. Landskap av ham finnes i de fleste museer i Tyskland.
Achenbach fikk sin første utmerkelse av første klasse i 1855, og ble Chevalier av den franske Æreslegionen. Han ble i 1881 innvalgt i ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. Chambers Biographical Dictionary sier om ham at «han ble ansett som far til det 19. århundrets tyske landskapsmaling».
The Blair Witch Project
The Blair Witch Project har en dokumentarisk stil og fikk raskt kultfilm-status. Den regnes som banebrytende, og enkelte mente den skapte et paradigmeskifte innen skrekksjangeren. Den hadde et meget lavt budsjett, men ble til tross for det en uventet stor suksess.
Allerede i 2000 fikk den en oppfølger: Book of Shadows: Blair Witch 2. Den ble ikke like godt mottatt av kritikerne og innbrakte langt mindre enn den første filmen. I 2016 kom en tredje film. Heller ikke den ble en suksess.
Handling
Høsten 1996 drar tre filmstudenter, Heather, Josh og Mike, ut på en tur til mystisk skog i Maryland. Hensikten er å lage en dokumentar om en lokal myte kalt Blair-heksa. Ifølge legenden skal flere barn ha forsvunnet i skogen på 1940-tallet og forsvinningene blir av enkelte tillagt denne myteomspunnede personen. De tre filmstudentene intervjuer noen lokale folk før de legger i vei til skogen hvor forsvinningene skal ha funnet sted. De tre ungdommene forsvinner imidlertid sporløst og blir aldri hørt fra igjen. Etter ett år blir filmopptakene de gjorde funnet, og det er det som danner utgangspunktet for hele filmen.
Økonomi og publikum
Produksjonskostnadene var kun på 60 000 dollar.
Filmen fikk tidenes høyeste fortjeneste målt i den proporsjonale forskjellen mellom budsjett og resultat.
Anmelderne
Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 86 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den toppkarakter og omtalte den som en «ekstraordinær effektiv skrekkfilm». Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Både Dagbladet, VG og Aftenpostens anmeldere gav den terningkast fire. CINERAMA gav den terningkast tre.
Innspilling
Skuespillerne filmer alt selv med kun to kamera, Heathers videokamera, og et 16mm kamera foret med svarthvitt film. Den tydelige bruken av håndhold kamera, og det grovkornede bildet underbygger helt klart filmens dokumentariske preg. Den merkelige innspillingsmetoden bygger også på at skuespillerne ikke fikk vite hele filmens handling i detalj. Aktørene ble slept ut i skogen, og nærmest torturert med kulde, matmangel og skumle lyder. Det tok litt over åtte dager å spille inn filmen. Filmselskapet Haxan Films lånte navnet sitt fra Benjamin Christensens heksedokumentar Häxan (1922), som inspirasjon til filmen.
The Blair Witch Project regnes som en første filmen som nesten utelukkende ble markedført på internett. Produsentene lanserte The Blair Witch Project Website allerede i juni 1998, over ett år før den hadde kinopremiere. Produsentene presenterte filmen på en slik måte at enkelte trodde det var autentiske opptak. Produsentene fremsatte også rykter om at filmen var autentisk.
Lehigh Valley internasjonale lufthavn
Lehigh Valley internasjonale lufthavn (IATA: ABE, ICAO: KABE) er en flyplass i byen Allentown i delstaten Pennsylvania i USA. Flyplassen ble åpnet i 1929, og er betegnet som en internasjonal flyplass.
The Blair Witch Project
Oppfølgere
Den andre oppfølgeren ble lansert i 2016 under tittelen Blair Witch. Den ble regissert av Adam Wingard, skrevet av Simon Barrett og har James Allen McCune, Callie Hernandez og Valorie Curry i noen av de ledende rollene. Den er en direkte oppfølger til den første filmen og ser helt bort i fra hendelsene i Book of Shadows. Heller ikke denne ble så godt mottatt av anmelderne og den ble heller ingen suksess hos publikum. Lave produksjonskostnader gjorde imidlertid at den gikk med solid overskudd. Blair Witch handler om en ny gruppe med ungdommer som legger ivei til den myteomspunnede skogen for å finne ut hva som skjedde med ungdommene som forsvant for 20 år siden. En av dem har kommet over en videosnutt på YouTube som han mener er med søsteren som forsvant. De oppdager at skogen fremdeles skjuler mørke og skumle krefter. Filmen fremstår like mye som en nyinnspilling som en oppfølger.
KNM «Ula»
KNM «Ula» (S 300) er en norsk undervannsbåt av Ula-klassen. Båten er navngivende for klassen, og ble bestilt i 1982. Båten ble sjøsatt 29. juli 1988, og heiste kommando 27. april 1989 i Emden.
Fylkesvei 3032
Fylkesvei 3032 går mellom Auby og Løve i Larvik kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 166 (Vestfold).
Borgheim
Borgheim er administrasjonssentrum i Færder kommune i Vestfold. Den lille høyden hvor kommuneadministrasjonen holder til, heter Tinghaug. Borgheim befinner seg på Nøtterøy, og var fram til 2018 administrasjonssentrum i daværende Nøtterøy kommune. I den nordlige delen av Borgheim ligger Nøtterøy kirke, som stammer fra rundt 1100. På Borgheim ligger også kommunens brannstasjon og to skoler, Nøtterøy videregående skole og Borgheim ungdomsskole. Det er blant annet dagligvarebutikk, kiosk, elektrisitetsforretning, frisør og bakeriutsalg på Borgheim.
Historie
Navnet Borgheim var opprinnelig navnet på bygningen som i dag utgjør den nordligste delen av REMA 1000-butikken. Etter hvert begynte man å bruke Borgheim som et navn på hele området. Denne bygningen ble bygd i 1877, og skulle da fungere som forretningsbygg for Nøterø Forbrugsforening. Kjøpmann Carl Fosaas kjøpte bygningen i 1921, som drev kolonialforretning der fram til 1959. Da ble den kjøpt opp av Dagfinn Karseth, som fortsatte driften av forretningen. Rema 1000 tok over i 1990.
I Klokkerveien på Borgheim er det en gravhaug fra jernalderen. Den eldste gårdsbebyggelsen på Nøtterøy er ved Borgheim.
Demografi
Bebyggelsen på Borgheim er en del av tettstedet Tønsberg, og kan betraktes som et bydelssentrum i byen Tønsberg.
Borgheim hadde eget postkontor som ble lagt ned 26. oktober 2010. REMA 1000 overtok som Post i butikk dagen etter. Borgheim postkontor var det siste postkontoret i Nøtterøy kommune.
Transport
Alle bussene på øya Nøtterøy møtes i Tønsberg og kjører herfra i hver sin retnig. Dette medfører at hvis man skal til Borgheim sentrum og ikke bor i direkte rute fra Tønsberg mot Borgheim, så må man først ta buss til Tønsberg for så å bytte der for å komme seg til Borgheim. Det ledende busselskapet fra 1941 til 1997 var Øybuss.
Árran
Árran er et nasjonalt lulesamisk senter, på Drag i Tysfjord kommune i Nordland. Senteret inneholder lulesamisk barnehage, museum, språksenter og forskningsavdeling. I tillegg har samiske institusjoner som NRK Sápmi og Sametingets administrasjon kontorplasser ved senteret.
Árran arrangerer kurs i lulesamisk. Med utgangspunkt i Árran-miljøet har det blitt publisert læreverk – Sámasta, og ei norsk-lulesamisk ordbok. Árran har siden 1999 utgitt et populærvitenskapelig tidsskrift, Bårjås. Noen av artiklene har blitt publisert på lulesamisk, og artiklene på norsk eller svensk har sammendrag på lulesamisk.
Direktør siden 2011 er Lars Magne Andreassen. Museet ved Árran mottok i 2017 et stort arkiv etter Mikal Urheim.
Handelsbalanse
Handelsbalansen (også kalt nettoeksport (NX)) er differansen mellom et lands eksport og import av varer og tjenester.
Londinium
Som følge av dens opprettelse på midten av 100-tallet, utgjorde begynnelsen av Londinium et relativt lite område på rundt 1,4 km², grovt tilsvarende dagens Hyde Park, og med en befestet garnison på en av dens åser. I året 60 eller 61 førte opprøret til den britonske stammen ikenerne, ledet av den rasende og hevntørstige dronning Boudicca, til at den romerske garnisonen oppga bosetningen, som deretter ble rasert, massakrert og brent. Etter ikenernes påfølgende nederlag i slaget ved Watling Street, ble byen gjenoppbygd som en planlagt romersk by og gjenvant seg selv i løpet av det neste tiåret. I de sist årene av 100-tallet ekspanderte Londinium raskt og ble en av de største byene på De britiske øyer. Ved århundreskiftet hadde Londinium vokst til rundt 60 000 innbyggere og hadde ganske sikkert erstattet Camulodunum (Colchester) som provinshovedstad. I løpet av 200-tallet var Londinium på sitt største. På denne tiden var dets forum og basilika de største nord for Alpene. Keiser Hadrian besøkte byen i 122. Utgravninger har avdekket vitnemål på en stor brann som hadde ødelagt det meste av byen etterpå, men byen ble gjenoppbygget på nytt. I den andre halvparten av 200-tallet synes det som om Londinium har minsket i både størrelse og befolkning.
Handelsbalanse
Handelsbalansen vises ofte slik i matematisk form (X = eksport, Q = import): NX= X - Q
Londinium
Selv om Londinium forble et viktig sentrum for resten av den romerske perioden, synes det ikke som den vokste opp slik den hadde vært før nedgangen, ettersom arkeologene har avdekket mye av byen etter denne datoen var dekket av mørk jord, og som hadde vært urørt i århundrer. En del tid mellom 190 og 255 bygget romerne en forsvarsmur rundt den siden av byen som var vendt mot landsiden. Sammen med Hadrians mur og veinettverket med romerske veier i Britannia, var denne bymuren en av de største byggeprosjektene som ble utført i romersk Britannia. Londons bymur overlevde ytterligere 1 600 år og i store og hele definerer omkretsen av det gamle City of London.
Grunnleggelsen
Londinium ble grunnlagt som by etter at romerne hadde invadert Britannia i år 43. Arkeologer mener at grunnleggelsen fant sted omkring år 50, men året 47 brukes ofte fordi et tresluk som ble funnet under en arkeologisk utgravning ved 1 Poultry har blitt datert til det året.
Handelsbalanse
Handelsbalansen i Norge
Tall hentet fra Statistisk sentralbyrå
Londinium
Grunnleggelsen
Opprinnelsen til navnet Londinium antas å ha et førromersk opphav, og antagelig også førkeltisk, men det er ingen konsensus om hva den opprinnelige betydningen var. Richard Coates har hevdet at navnet er fra et prekeltisk europeisk språk, og er sammensatt av de to røttene plew og nejd, som betyr omtrent «den rennende elven» eller «den brede rennende elven». Han mener også at Themsen ble kalt Plowonida i den nedre delen hvor den var for bred til å krysse. Mange andre forslag har også kommet.
Innskrifter og graffiti viser at latin var det offisielle språket. Det antas at mange talte brytonisk, mens Stephen Oppenheimer har kommet med en påstand om at mange i området allerede talte en tidlig form for engelsk, det vil si gammelengelsk.
100-tallet
Arkeologer har funnet artefakter som var importert fra mange steder i Romerriket, hvilket antyder at Londinium raskt ble et handelssenter.
Omkring år 60 ble byen angrepet av ikenerne, ledet av dronning Boadicea. Byen ble brent ned. Den rødlige asken danner et distinkt lag under City, og man har i dette funnet spor etter et militært område som kan ha vært det romerske hovedkvarteret under opprøret.
Byen ble raskt bygget opp igjen som en planlagt romersk by, og etter omkring ti år hadde den kommet seg igjen etter katastrofen. Londinium ekspanderte raskt i den siste delen av århundret, og ble raskt den største byen i Romersk Britannia. Innen slutten av århundret hadde den tatt over for Colchester som provinshovedstad.
100- og 200-tallet
Londinium var på høyden 100- og 200-tallet. Keiser Hadrian besøkte byen i 122. Flere store offentlige bygninger ble reist på den tiden, antagelig som følge av hans besøk. Det ser ut til at en betydelig del av byen ble ødelagt av brann like etter, ettersom det er funnet store mengder brent materiale fra perioden. Klassiske forfattere nevner ikke noen slik brann, og man er derfor ikke kjent med hva som skjedde.
Arthur Middleton
Arthur Middleton (født 26. juni 1742, død 1. januar 1787) var en politiker fra USA som signerte den amerikanske uavhengighetserklæringen som representant for delstaten Sør-Carolina.
Londinium
100- og 200-tallet
Utgravninger i 1980-årene blottla et stort romersk portkompleks nær dagens London Bridge og på den andre siden av elven i Southwark. Dette bekrefter at byen var et handelssentrum.
Hagsta
Hagsta er et småsted i Gävle kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2005 var Hagsta regnet som et tettsted, og hadde da 200 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Telly Savalas
Aristotelis «Telly» Savalas (1922–1994) var en amerikansk skuespiller og sanger spesielt kjent fra tv-serien Kojak (1973–1978). Han hadde også flere fremtredende filmroller, deriblant i Bond-filmen James Bond i hemmelig tjeneste.
Londinium
100- og 200-tallet
I andre halvdel av 200-tallet ser det ut til at det var en nedgang i størrelse og befolkningstall. Det er ikke kjent hva årsaken er, men det var pestepidemier på kontinentet i 165 og 190, og dette kan være årsaken. En annen forklaring kan være at Hadrians beslutning om å ikke ytterligere utvide imperiet førte til økonomisk nedgang.
Telly Savalas
Han medvirket i drøyt 130 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren.
Londinium
Bymuren
Bymuren London Wall ble reist mellom 190 og 225 som en forsvarsmur på landsiden av byen. Ved siden av Hadrians mur og veinettverket var den et av de største byggeprosjektene i provinsen. Den var omkring tre kilometer lang, seks meter høy og 2,5 meter tykk.
Telly Savalas
Karriere
Savalas tv-debuterte i 1959 i en episode av serien NBC Sunday Showcase. Han hadde siden gjesteroller i tv-serier som blant annet The Detectives (1961), Ben Casey (1961), The Untouchables (tre episoder 1961–1963), 77 Sunset Strip (1963), The Twilight Zone (1963), Burke's Law (tre episoder, 1963–1965), Alfred Hitchcock Presents (1964), Oss kjeltringer imellom (1964), Jaget (tre episoder, 1964–1966), Combat! (to episoder, 1964 og 1967), Bonanza (1965), The Virginian (1966), The F.B.I. (1967), The Man from U.N.C.L.E (to episoder, 1967), Tales of the Unexpected (1981), Kjærlighetsskipet (to episoder, 1985) og The Equalizer (to episoder, 1987). I 1961 hadde han en fast rolle i den kortlivede eventyrserien Acapulco. I 1970-årene ble han verdenskjent i rollen som den hardbarkede, men rettskafne politietterforskeren Theo Kojak i tv-serien Kojak. Han spilte rollen fra 1973 til 1978 og gjentok den i syv tv-filmer som ble sendt i perioden 1985–1990. Han spilte også rollen i tv-filmen The Marcus-Nelson Murders (1973) som var utgangspunktet til tv-serien. Han spilte også i to tv-filmer som var oppfølgere til krigsfilmen 12 fortapte menn. Han hadde også en sentral rolle i miniserien Alcatraz: The Whole Shocking Story (1980).
Arthur Middleton
Bakgrunn
Arthur Middleton ble utdannet i Storbritannia ved Harrow School, Westminster School og Cambridge University. Han studerte juss ved Middle Temple og besøkte flere land i Europa, der hans smak i litteratur, musikk og kunst ble utviklet og raffinert. I 1764 giftet Middleton seg med Mary Izard ved Middleton Place.
Telly Savalas
Karriere
Savalas filmdebuterte i den biografiske gangsterfilmen Mad Dog Coll (1961). Etter det hadde han fremtredende roller i filmer som blant annet Fuglemannen på Alcatraz (1962), Ardennerslaget (1965), Trikolorens helter (1966), 12 fortapte menn (1967), Skalpjegerne (1968), James Bond i hemmelig tjeneste (1969) (hvor han hadde rollen som Ernst Stavro Blofeld), Kellys helter (1970), Pancho Villa (1972), Horror Express (1973), Besatt av djevelen (1974), Flukten til Athena (1979), Poseidons hemmelighet (1979) og Verdens aller sprøeste bilrace (1984). Det kan også nevnes at han både regisserte, skrev manus til og spilte hovedrollen i den forholdvis ukjente dramafilmen Beyond Reason. Filmen ble innspilt i 1977, men ble aldri satt opp på kino. Den ble utgitt på video i 1985.
I 1990-årene medvirket han i bare noen få film- og TV-produksjoner. Hans siste filmjobb var komedien Backfire! fra 1995 (innspilt 1994).
Annet
Savalas var også en sanger og utgav seks album i perioden 1972–1980. I 1974 fikk han en hitt med sangen "If" som lå to uker på førsteplassen på UK Singles Chart i 1975.
Han var også en aktiv pokerspiller og deltok flere ganger i World Series of Poker.
Han var gift tre ganger.
Priser
Savalas vant en Emmy og to Golden Globe for sin rolle i Kojak. Det kan også nevnes at han ble nominert til både en Oscar og en Golden Globe i klassen beste mannlige birolle for innsatsen i filmen Fuglemannen på Alcatraz (1962).
I 1983 fikk han en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Arthur Middleton
Den amerikanske uavhengighetskrigen
Under den amerikanske uavhengighetskrigen tjenestegjorde Middleton i forsvaret av byen Charleston i Sør-Carolina. Etter byens fall til britene i 1780 ble Middleton sendt som krigsfange til St. Augustine i Florida, sammen med Edward Rutledge.
Middleton døde 1. januar 1787, i en alder av 44 år, og han ble begravet i familiens grav i hagen ved Middleton Place.
Middleton var stamfar til skuespiller Charles B. Middleton, som spilte Ming den nådeløse i Flash Gordon-filmene fra 1930-tallet.
Londinium
Bymuren
Selv om den utløsende årsaken til at muren ble reist ikke er kjent, kan den være knyttet til skottenes invasjon av det nordlige Britannia i 180-årene. Alternativt kan den være knyttet til den politiske krisen i 190-årene da Septimius Severus, som var guvernør i Britannia, og Clodius Albinus begge fremmet seg selv om etterfølgere til keiseren. Muren ble da i så fall påbegynt av Albinus, som måtte beskytte sin hovedstad. Severus gikk seirende ut av striden i 197.
Sikkerheten bymuren gav stimulerte til økonomisk vekst, og det samme gjorde Severus' erobringer i begynnelsen av det 3. århundre. Arkeologiske funn viser at det var ny konstruksjonsvirksomhet i perioden.
Omkring år 200 gjennomførte Severus en betydelig reform i provinsen. Han delte den i Britannia Superior og Britannia Inferior. Londinium ble hovedstad i øvre Britannia og Eboracum (York) i nedre.
Muren ble stående i 1600 år, og definerte Londons grenser i flere århundrer. City of Londons grenser følger stort sett muren.
I andre halvdel av 200-tallet ble byen raidet flere ganger fra elvesiden av saksiske sjørøvere. Dette førte til at man fra omkring 255 begynte konstruksjonen av en mur mot Themsen.
Carausiusopprøret
I 296 invaderte Constantius Chlorus Britannia for å ta provinsen tilbake. Allectus hadde leid inn frankiske soldater, som begynte å plyndre Londinium. De ble stoppet da en romersk flåtestyrke seilte opp Themsen. Ifølge forfatteren Eumenius forsøkte leiesoldatene å flykte, men de romerske soldatene drepte dem.
300-tallet
Begynnelsen av 300-tallet ser ut til å ha vært en fremgangsrik tid for Britannia. Villaene rundt Londinium blomstret, og byen fikk sin første biskop innen 314.
Innen midten av århundret hadde situasjonen endret seg. Barbarinvasjoner ble hyppigere, og fra 340 angrep piktere og skotter. I 360 sendte Julian apostaten en stor styrke får å sikre regionen. I London styrket man forsvarsverkene, blant annet ved å bygge minst tyve bastioner i bymuren.
I 367 kom den store konspirasjonen, en stor piktisk, skotsk og saksisk invasjon. Grev Theodosius ble sendt for å gjenopprette kontroll, og valgte Londinium som sin base.
Omkring 368 ble byen omdøpt til Augusta. Noe senere ble Britannia delt igjen, og byen ble hovedstad for Maxima Caesariensis.
Innen slutten av århundret var mange byer i Britannia inne i en nedgangsperiode. Mange av Londiniums offentlige bygninger hadde begynt å forfalle.
Nedgangstid og forfall
Tidlig på 400-tallet fortsatte forfallet i Romerriket. Mellom 407 og 409 ble Gallia og Hispania invaderte av store barbarstyrker, noe som svekket kommunikasjonen mellom Roma og Britannia. De britiske soldatene valgte sine egne ledere. Den siste av dem, Konstantin III, erklærte seg som keiser av det vestlige riket, og tok med seg en styrke over kanalen. Dermed ble troppene i Britannia enda en gang svekket. I 410 valgte de lokale myndighetene å vende seg bort fra Konstantin III, og henvendte seg i stedet til Honorius. Hans svar var at Britannia måtte se til sitt eget forsvar; dette betydde at Britannia de facto ikke lenger var en romersk provins. I perioden som fulgte ble Britannia i stadig sterkere grad angrepet av germanere – anglere, saksere, jyder og frisere.
Det finnes lite arkeologisk bevis fra Londinium i denne perioden. Men man vet at handelen brøt sammen, noe som førte til et dramatisk forfall i byen.
Ifølge tidlige historikere som Beda den ærverdige og Gildas ble anglere og saksere i 449 invitert av Vortigern som leiesoldater for å beskytte Britannia mot piktere og skotter. Beda skrev på 700-tallet at hyder slo seg ned i Kent, og i 457 slo de under Hengist og Horsas ledelse britene i slaget ved Crecganford. Britene skal ha flyktet til Londinium.
Et lite antall rike familier klarte å opprettholde en romersk livsstil i byen inntil midten 400-tallet, men innen slutten av århundret var ikke London så mye mer enn en ubebodd ruin.
Gaspar (Santa Catarina)
Gaspar er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Grunnkretser i Nesset kommune
Grunnkretser i Nesset kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Nesset kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Mirza Durakovic
Mirza Durakovic (født 21. desember 1982) er en svensk fotballspiller som spiller for Carlstad United. Han har spilt landskamper i aldersbestemte klasser for Sverige. Tidligere har han spilt for de svenske klubbene IFK Kronoparken, Degerfors IF og Carlstad United samt den norske klubben Nybergsund IL-Trysil. Durakovic ble kåret til Årets Nybergsund-spiller i 2007. 2011 gikk han tilbake til Carlstad United. 2012 gikk han till FBK Karlstad som trener.
Berg (Gästrikland)
Berg er et tettsted i Gävle kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 213 innbyggere.
Tamsau
Tamsau (Ovis aries) kalles også sau (av norrønt sauðr) og får (av norrønt fær) og er en art som tilhører den biologiske familien sauer, der fem arter inngår. Sauen er et av menneskets eldste husdyr.
Taksonomi
Sau var blant pattedyra som først ble domestisert, og nyere forskning med genom slår fast at dette skjedde i Midtøsten for omkring 10 500 år siden. I Iran er det funnet en statuett som indikerer at sau alt for mer enn 6 000 år siden ble selektert på grunn av ulla. Man mener imidlertid at tilgangen på kjøtt trolig var årsaken til at både sau og geit ble domestisert, inntil seleksjon for ull og melk begynte for omkring 4 000–5 000 år siden.
Eksisterende kromosomatiske og arkeologiske bevis har pekt mot at tamsauen trolig er en etterkommer av muflon (O. gmelini), men det har eksistert flere teorier om hvordan tamsauen oppsto. For eksempel har studier av sauens genom avslørt at dagens mange raser tilhører to store haplogrupper, noe som kan tyde på at muflon ikke er eneste stamfar. Analyser antyder videre at nye raser har oppstått i flere bølger, der primitive typer gradvis har blitt byttet ut med nye og mer produktive typer.
Governador Celso Ramos
Governador Celso Ramos er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Tamsau
Taksonomi
Blant de eldste bevisene man har for husdyr i Norge stammer funn fra Skipshelleren i Vaksdal kommune (Hordaland), som omfatter beinrester etter sau, geit og storfe i kulturlag som dateres 5 000 år tilbake i tid. Eldre norsk sauehold var blant annet basert på spælsau, som er små og relativt spedbygde utegangere med blandet pels og kort hale («spæl»).
Bestandsutvikling
Verdens totalbestand av sau utgjorde over 1 milliard dyr i 2010. Omkring 70 prosent av dyra befinner seg i enten Asia eller Afrika. Cirka 19 prosent, eller omkring 208 millioner dyr, har tilhold i Europa, Kaukasus og Sentral-Asia. Av disse befinner 31 millioner sau seg i Storbritannia alene. I de to siste tiårene har totalbestanden hatt en negativ tendens. Nedgangen har vært dramatisk i Europa og tilliggende østlige områder, med et lite unntak for Sørøst-Europa. Der var nedgangen mer moderat.
På verdensbasis er det i snitt 22 sauer per 100 hektar dyrka mark. Som region har Kaukasus og Tyrkia størst tetthet, med 69 sauer per 100 hektar dyrka mark. Størst tetthet av alle har imidlertid Norge, med 229 sauer per 100 hektar dyrka mark.
Beskrivelse
Sauens utseende varierer mye mellom rasene. Kroppen er normalt ca. 120–180 cm lang, hodet inkludert. Vekten varierer fra 20–200 kg, selv om produksjonsdyr gjerne veier omkring 35–90 kg. Skulderhøyden varierer mellom 65 og 127 cm. Hunnen er gjerne ca. 3/4 eller 2/3 av hannens størrelse. Villsau har gjerne en hale på ca. 7–15 cm, mens tamsauen gjerne har en noe lenger hale, som også brukes som fettreserve. Snuten er relativt smal og har en vertikal kløft. Kroppen er dekket med tett ull som varierer i farge og fargekombinasjoner mellom rasene. Skallen på tamsau skiller seg fra villsau gjennom å ha mindre øyehuler og hjernevolum. Sau kan bli 8–12 år gammel, men slaktes oftest før den tid.
Hannen kalles vær eller bukk, hunnen sau eller søye eller tikke, og avkommet lam. Tamsauer er vanligvis ikke horn og kalles kollet, mens villsauer vanligvis har to horn (det finnes raser med fire horn) beregnet til forsvar og paringskamper.
Saueraser
Sauen er tilpasningsdyktig, og sauehold foregår i dag i så forskjellige klima som sør på Grønland og i Midtøsten. Tamsauen deles gjerne inn i raser, hvorav det finnes svært mange rundt om i verden. Flere enn 1 400 saueraser (>850 iflg. Rege og Gibson, 2003 ) er beskrevet og blir anerkjent. Sauerasene kan videre deles inn på ulike måter.
Internasjonalt deler man gjerne sau inn i to hovedgrupper; tykkhalesau og tynnhalesau. Tykkhalesauene utgjør cirka 25 prosent av sauene, mens tynnhalesauene utgjør cirka 75 prosent. Tykkhalesau er typer med fettrik hale eller bakpart (tykkrumpesau). Denne sauetypen lagrer kroppsfettet i bakparten eller halen, omtrent som dromedaren lagrer fettet i en pukkel på ryggen. Kjøttet er derfor magert. Tykkhalesau er mest vanlig i Asia og Afrika.
I Norge og den industrialiserte delen av verden forøvrig finnes normalt kun tynnhalesau. Den deles gjerne inn i såkalte korthaleraser (også kalt landrasetype) og langhaleraser (også kalt crossbredtype). Forskjellen handler først og fremt om forskjeller i ullkvaliteten, men korthaleraser hevdes også i varierende grad å ha beholdt flere av artens primitive egenskaper enn crossbredtypen. Dessuten er halen altså typisk kort hos raser av denne typen. Mellomtyper eksisterer også.
Andre måter er å dele inn sau på er i henhold til behorningen, behåringen eller ansiktsfargen. Merino er i så måte en typisk ullsau. Motsatsen er hårsau, som altså mangler den karakteristiske ulla og heller har en mer tilliggende dekkhårspels. Hårsau, for eksempel rød masaisau, brukes ikke i produksjonen av ull. Det finnes raser der begge kjønn bærer horn, såkalt hornsau, og raser som ikke har horn, kalt kollet sau. Hos mange raser er dessuten bar væren bærer av horn. Blant sauerasene finnes det også typer som har kraftig pigmentert ansiktsmaske eller hode. Sau deles imidlertid også inn etter sine kjøtt- ull- og melkeproduserende egenskaper. Såkalt melkesau er mindre vanlig i Norge, men østfrisisk melkesau eksisterer her og er kanskje best kjent.
Den mest populære sauerasen i Norge per 2014 er norsk kvit sau (NKS), en relativt ny og syntetisk rase som er alet fram for sine overlegne kjøtt- og ullbærende egenskaper. Andre populære raser i Norge er texel, dalasau, sjeviotsau, rygjasau, steigarsau og spælsau, men det finnes flere.
Atferd
Sau er utpreget flokkdyr. De beveger seg gjerne gruppevis, også innad i store flokker. En sau som kommer bort fra flokken vil reagere med breking og prøve å lokalisere flokken. Flokkene har gjerne ingen ledere, men opptrer for det meste samlet. Denne atferden har gjort sauen til et takknemlig dyr å gjete, men også et utsatt byttedyr for rovpattedyr. En enkelt gjeter kan kontrollere relativt store flokker av beitedyr, og ved hjelp av såkalt gjeterhund kan gjeterne kontrollere flokker av betydelig størrelse. Et unntak er gammelnorsk sau, som har en helt spesiell fluktatferd. Fluktatferd varierer mellom rasene av sau, og atferden til gammelnorsk sau kan muligens gjøre denne sauen bedre egnet i rovdyrutsatte strøk.
Ved beiting i utmark vil sauene i flokken typisk gå ved siden av hverandre for å få best tilgang til gresset. Når flokken forflytter seg vil de derimot følge etter hverandre i en lang rekke. Slik skaper og opprettholder saueflokker mange av stiene i landskapet.
Reproduksjon
Sau reproduserer avkom på sesongbasis, gjerne styrt av lyset (lengden på dagen). Værene er fertile året rundt. Søyene blir fruktbare utpå høstparten og forblir fertile til nærmere midtvinters. Hunnens brunst varer i ca. 14-20 dager (17 dager i snitt), men selve paringsvinduet varer kun i ca. 30 timer. Hun går drektig (gravid) i ca. 145-148 dager før hun føder (lammer), vanligvis 1-3 lam. (Finsk landrase er kjent for å få mange lam, voksne søyer kan få opptil 5-6 lam.) Lammene kan patte mora og stå i løpet av få minutter. Begge kjønn blir kjønnsmodne i løpet av første leveår. En vær kan pares med opptil 100 søyer i året, men når brunsten blant søyene i flokken er synkronisert bør en ikke satse på at væren betjener mer enn 40 søyer. En synkronisert brunst er gunstig for at lammeperioden på vårparten ikke skal trekke i langdrag.
Merking og registrering
I Norge er eier forpliktet til å føre journal over alle dyr og å oppbevare denne i minimum 10 år. Avlsvær som flyttes mellom dyrehold har i tillegg et identitetskort som følger væren. Journaloppføringer inkluderer fødselsdato, dato for slakting, slektskap, transport og om dyret har vært i kontakt med dyr fra andre dyrehold. Det siste er viktig for å håndtere utbrudd av smittsomme sykdommer mellom dyrehold. Til dette arbeidet er det selvfølgelig nødvendig å kunne se forskjell på sauene. Dette løses ved et plastmerke i hvert øre med påtrykt produsentnummer eller dyreholds-ID, som begge kommer fra Mattilsynet.
Alle sauer skal merkes før de er 30 dager gamle eller før de flyttes fra dyreholdet de ble født i. Nabogårder har oftest forskjellige farger på merkene, slik at saueflokkene lett kan skilles fra hverandre på avstand, f.eks under sauesanking i utmark. Merkene er preget med informasjon på formen: MT-NO-12345678-7001. Her står MT-NO for Mattilsynet – Norge og blir fulgt av et åttesifret nummer som indikerer dyreholdet, det vil si gårdsbruket eller et 7-sifret nummer som indikerer dyreholds-ID-nummeret. Dette etterfølges av et femsifret individnummer, der første siffer indikerer året dyret er født i. Eldre dyr har firesifret individnummer.
En «E» før «MT» indikerer at merket er erstatning for et tapt merke. Erstatningsmerker kan ha håndskrevne individnummer. Når sauer overføres til nye dyrehold merkes de straks med et hvitt øremerke. Vær som brukes som avlsdyr har oftest et ekstra lilla «kåringsmerke». Småfe som importeres fra utlandet merkes med lakserøde øremerker, ett for dyr fra EØS-land og to merker for dyr utenfra EØS.
Fôring
Sauen hentes ned fra fjellet før første snøfall og får da gjerne beite på tilveksten på bøene etter innhøstingen (slåttonn). Noen setter den også til å beite på steinete og ulendt innmark, som er uegnet for moderne slåttonn. Slik bidrar også sauen til å bekjempe gjengroing av kulturlandskapene. Sauehold uten tilgang på beite og bøer er vanskelig økonomisk i Norge. Bønder som har utilstrekkelig mengde gress til vinterfôringen, eller som ønsker å utvide antallet sauer, kan leie eller drive andre nærliggende bøer som tilleggsjord.
Slakt og klipping
Klipping og slakt foregår parallelt med at sau som skal vinterfôres settes i hus for vinteren. Neste klipping foregår på vårparten. Drøyt 2 millioner sauer og lam er på utmarksbeite om sommeren i Norge. Det anslås at fôrmengdene som inntas av husdyr på utmarksbeitet har en verdi på 800 millioner kroner, to tredjedeler av dette inntas av sau.
Tap av sau
Når alle dødsårsaker inkluderes, tapes årlig rundt 4–6 prosent av all sau på utmarksbeite, men tapstallene varierer mye mellom de ulike regionene i landet. Tapstall i en region kan også svinge fra år til år, gjerne grunnet klimatiske forhold, som f.eks kan gi oppblomstring av romeplanten som gir sykdommen alveld, eller tap grunnet rovvilt i regionen.
Statistikken rundt tap av sau til rovvilt er svært usikker, da sauekadaveret normalt må kunne oppspores og identifiseres som drept av rovvilt før erstatning utbetales fra staten. I årene 1984–2004 ble det søkt om rovvilt-erstatning for knapt 40% av tapene i utmark. Cirka seks av ti søknader innvilges, det vil si at staten innrømmer rovvilt-tap for ca. 25% av alle tap i utmark. Det ble i 2006 utbetalt 68 millioner kroner i erstatning til sauebønder, og 66,5 millioner i 2008.
Tapene skyldes oftest jerv og gaupe, men også brunbjørn, ulv, rødrev og ørn, og såkalte løshunder er et problem.
I tillegg til å fange eller skyte rovvilt som gjør spesielt stort innhogg i besetningene, finnes såkalte «konfliktdempende tiltak». Dette inkluderer å sende sauene sent på beite og hente de tidlig, gjerde inn større områder, flytte sauene til mindre utsatte utmarksbeiter, gjeting og vokterhund. Som erstatning for hund har også lama blitt utprøvd, da den har et sterkt instinkt for å forsvare flokken.
Sykdom og behandling
Sauen kan bli utsatt for en rekke sykdommer. Mens nyankomne smittsomme sykdommer, som skrapesyke, gjerne får mest oppmerksomhet i media, preges hverdagen for sauebønder av langt mer vanlige, men for utenforstående ukjente sykdommer og plager.
Sauens plager er ofte nært knyttet til miljøet den oppholder seg i. Når sauen slipper ut på innmarksbeite på vårparten møter den parasitter som kan ha ligget i dvale på beitet siden sist høst og bruker sauen som del av en komplisert livssyklus. Dette inkluderer leverikter der snegler eller maur kan være mellomverter og lungeorm som kan overvintre i meitemarker. En spesielt grusom sykdom er myiasis, der fluelarver graver seg inn under huden på lam på beite. På utmarksbeite risikerer sauen alveld, en forgiftning forårsaket av romeplanten i tillegg til at den går uten annet enn sporadisk tilsyn i flere måneder.
Til og med den tilsynelatende uskyldige gårdskatten kan utgjøre en fare, da den kan smitte sauene med toksoplasmose. De fleste tamkatter som er frittgående er infisert med den encellede parasitten Toxoplasma gondii, som forårsaker toksoplasmose hos mennesker og dyr. Katt er hovedvert for parasitten og derfor den som sprer eggene, men katten selv blir ikke syk. Det er på grunn av denne parasitten sterkt frarådet å la katt slippe inn i sauefjøs og grisehus, en svært vanlig årsak til kasting (abort) hos sau. . Først og fremst blir foster og fosterhinne angrepet. Rundt 40 % av sauene i Norge er smittet med toksoplasmose.
Senhøstes og vinterstid holdes sauen innendørs i fjøset. Et fuktig og skittent miljø kan være medvirkende årsak til mange sykdommer, som for eksempel koksidiose. Vinterstid fôres sauene med høy og silofôr, som er ensilert gress. Dette fører med seg et eget sett av utfordringer for dyrehelsen. Når gresset slås om sommeren kan jord og torv komme med i fôret, noe som gir fare for utbrudd av listeriose. Et slikt ensidig kosthold kan også gi mangelsykdommer som stivsyke hvis kosten ikke suppleres med kraftfôr.
Flere måneder med ensidig kosthold og et ugunstig innemiljø kan sette sauen på prøve, dette samtidig som søyen skal bære fram lam. Vansker i foropptaket gjør at søyen må tære på reservene og drektighetsforgiftning kan bli resultatet. Når lammet så er kommet til verden og skal ha melk, tar søyen kalsium fra sitt eget skjelett for å produsere dette. Denne påkjenningen kan lede til melkefeber og brå død. Jurbetennelse er også et vanlig problem for søyer med lam, faktisk er dette, sammen med børbetennelse og andre fødselsvansker de vanligst rapporterte sykdommene hos sau.
Dårlig fôr eller mangel på det kan gi fordøyelsesproblemer som løypetympani hos lam. Lam har et uferdig fordøyelsessystem, noe som kan la ugunstige bakterier blomstre opp i tarmen. Dette er tilfelle ved den dødelige pulpanyresyke der en bakterie i tarmen produserer store mengder nervegift. Denne sykdommen angriper dessverre gjerne de største lammene som med stor appetitt hiver seg over gresset straks de kommer på beite.
Vibriose er en sjelden sykdom hos sau i våre dager.
Håndtering av sykdom
For bonden betyr sykdom i besetningen utgifter til veterinær og medisiner. Ikke uventet er våren, med lammingen, høysesong for å tilkalle veterinær. Da driftsmarginene i saueholdet er små må bonden noen ganger vurdere om det er svarende å tilkalle veterinær for behandling eller avlive dyret selv. Alternativet er da nødslakt, men da må veterinær tilkalles. Noen sykdommer vil medføre at sauen ikke blir godkjent som menneskemat. Avl og bedre fôr har de siste ti år gjort at antall foster per søye har vokst. Det er ikke uvanlig med firlinger, femlinger og sekslinger. Derfor brukes ofte ultralydundersøkning av søyene for å telle antallet foster.
Lam og sauer sendes på slakteriet på høsten og bonden får betalt etter vekt og kjøttkvalitet. Det er derfor viktig at lammene har god tilvekst fra våren av og utover sommeren. Selv godartet munnskurv og parasitter som sauen kan leve med kan gi lavere slaktevekt og dermed økonomisk tap.
Svake dyr holdes gjerne på innmarksbeite hele sommeren og lammene fôres opp med melk på flaske om nødvendig. Såkalte blålam er lam som er for små på høsten til at det lønner seg å sende de på slakteriet, og det kan heller ikke settes lam på disse. Disse lammene beholder man da gjerne noen måneder og sender dyrene til slakt i januar – februar.
Sykdomsbekjempelse må i første rekke konsentreres om forebygging. Den store bruken av medisin man hører om i industrielt landbruk er ofte ikke et alternativ for den norske småbrukeren, av økonomiske grunner, men bonden har oftest et utvalg medisiner til behandling av enklere sykdommer. Sulfa er et eksempel på et preparat man trolig vil finne hos de fleste sauebønder. Søyer som går med lam skilles gjerne ut i en egen innhegning i fjøset og får ekstra mineraler og kraftfôr.
Før sauene slippes på beite injiseres de også oralt med forebyggende middel mot innvollsorm og andre parasitter. Har man sett sauer på vårparten som er merket med tusj eller spray, er dette gjerne fra denne vaksineringen. Forklaringen er at bonden merker hver sau som har fått medisinen, for ikke å gi samme sau flere ganger. Dosen kan mangedobles uten å gi negative symptomer, men det er ulønnsomt å gi et dyr flere doser og merking gjør at man vet at alle har fått medisin. Medisin mot innvollsorm skal veksles mellom flere preparater, med to år på hvert preparat, for å ha full virkning uten å utvikle resistente typer av snyltere. Dette gjelder også andre husdyr.
Et rent og moderne sauefjøs er en god forebygging. For noen sykdommer er det også en fordel at sauen ikke går for lenge på innmarksbeite på høsten. Dette kolliderer dessverre med kravet om nedfôring flere steder i landet grunnet nedfall fra Tsjernobyl-ulykken. Mengden radioaktivt materiale er oftest lavere på innmark, enn i utmark, som gjør at beiting på innmark eller fôring på bås senker mengden radioaktivt materiale i sauen. Radioaktiviteten kan også motvirkes med inntak av berlinerblått, gitt som tabletter eller iblandet saltsteiner som er satt opp i utmarka.
Annet
Sauedrift gir inntekter gjennom kombinasjoner av kjøtt-, melk- og ullproduksjon. Skinnet kan dessuten garves med eller uten pels. Saueskinnsplagg med ull syes gjerne med pelssiden inn. Lammeskinn brukes i hansker og andre fine skinnplagg. Ull blir til garn, som strikkes eller veves til plagg med god isolasjonsevne.
Jutullaget
Jutullaget er en norsk gammeldansgruppe som ble opprettet i 1988, da Jon Amund Karusbakken, Inge Gjevre og Stig Ove Kveen gikk sammen. Gruppen kommer hovedsakelig fra Vågå.
Navnet stammer fra sagnet om Jutulen og Blessomen.
Datamediert kommunikasjon
Datamediert kommunikasjon (DMK), eller på engelsk Computer-Mediated Communication (CMC), er definert som all form for menneskelig kommunikasjon som foregår mellom to nettverkstilkoblede datamaskiner. Datamediert kommunikasjon inkluderer bl.a. chat, e-post, direktemelding, lyd- og videokonferanse, og har preget både hverdag og arbeidsliv siden begynnelsen av 1990-tallet.
למידה משולבת מחשב
Tallus
Tallus (thallus) er en botanisk betegnelse for et planteorgan som finnes hos talofytter (klorofyllholdige organismer). Det vil si at de ikke danner rot, stengel og blad slik karplantene gjør. Alger, sopp, lav og noen levermoser faller i denne gruppen av organismer. Ordet kommer fra gresk og betyr «ungt skudd».
På enkelte lavarter kan tallus være skorpeformet og så hardt festet til underlaget at det er vanskelig å få løsnet. Andre arter, typiske bladlavarter, har gjerne en bladlignende tallus – mer eller mindre innskåret – med tydelig forskjell på over- og underside. Disse er ofte løsere festet til underlaget med et eller flere festepunkt.
Hypotallus
Hypotallus (hypothallus ) eller hyfevev er en steril matte av soppvev som vokser under tallus, nærmest et substratet. Det er en viktig karakter for kartlaver (Rhizocarpon), fordi areolene og fruktlegemene stammer fra hypothallus, men finnes også hos mange andre skorpelav.
We Major (EP)
We Major er den første EP-en til Fort Minor og ble utgitt i 2005. Albumet fikk lite med oppmerksomhet fra anmelderne og plateselskaper. We Major var den første av to EP-er fra Fort Minor.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1976 – 1500 meter damer
1 500 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1976 og ble avholdt på Olympia Eisstadion i Innsbruck, Østerrike den 5. februar 1976.
26 utøvere deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende verdensrekord og olympisk rekord før Vinter-OL i 1976:
(*) Rekorden ble satt på høyfjellsbane (mer enn 1 000 meter over havet) og på naturis.
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Ganoin
Ganoin er en substans som likner tannemalje, og som finnes som et hardt, nesten porselensaktig, iriserende overtrekk på skjell hos primitive grupper av beinfisker.
I motsetning til virkelig emalje, som ligger i et jevnet krystallinske lag, gror ganoin med store folder som gir stoffet en lagdelt struktur. De kjemiske hovedkomponentene er de samme som i emalje, men strukturen gjør at ganoin ikke er like hard og slitesterk som emalje. Til gjengjeld er den heller ikke like sprø. Ganoin skilles ut av lærhuden (som er den del av mesodermen), i motsetning til emalje som skilles ut av ytterhuden.
Ganoin finnes som det ytterste laget i skjell hos bikirer og pansergjedder, og har gitt opphav til navnene bruskganoider og beinganoider for dem og deres slektninger. Det har blitt foreslått som et trekk som oppsto hos de tidlige strålefinnefiskene, men er også funnet i fossiler av pigghaier og tilsvarende stoffer forekommer som en del av skjellene og tennene hos haier. Muligens er ganoin også homolog med emaljen i tennene hos firbeinte virveldyr.
Qi (filosofi)
Qi ( 气 eller 氣 eller ch'i i Wade-Giles translitterasjon, qì på pinyin, fra japansk gjerne translitterert som ki, med de kinesiske skrifttegn 气 eller 氣) er et sentralt begrep i det kinesiske taoistiske filosofisk-religiøse system, og generelt viktig i kinesisk medisin, filosofi og kunst. Ordet Qi kan bety luft, vann, damp eller ånde. Qi var sentralt allerede i den tradisjonelle kinesiske medisinens tidligste kilder, blant annet hos den mytologiske Huang Di (Den Gule Keiser).
Qi er en rytmisk energi som gjennomstrømmer og konstituerer ethvert levende vesen. I taoismen er energi og materie i virkeligheten av det samme – slik er alle mennesker qi.