cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mark Cuban
Redacted
Cuban finansierte filmen Redacted gjennom Magnolia Pictures, et virkelighetsdrama basert på amerikanske soldaters gjengvoldtekt, drap og påfølgende likbrenning av den 14 årige irakiske jenta Abeer Qassim al-Janabi samt drapet på hennes foreldre og yngre søster i mars 2006. To av soldatene ble senere dømt, i tillegg til tre som erkjente seg skyldige. De ble idømt straffer opp til 110 års fengsel.
Fallen Patriot Fund
Cuban opprettet fondet Fallen Patriot Fund for å hjelpe familier av amerikansk militærpersonell som har blitt drept eller skadet i løpet av Krigen i Irak, og donerte selv én million dollar fra sin egen stiftelse Mark Cuban Foundation som bestyres av hans bror Brian Cuban.
Presidentvalgkampen 2008
8. februar 2008 annonserte Cuban at han anbefalte Michael Bloomberg som sin kandidat i presidentvalget i USA 2008.
Beskyldninger om innsidehandel
17. november 2008 ble det meldt at U.S. Securities and Exchange Commission (SEC) opprettet en sak mot Cuban relatert til beskyldninger om innsidehandel i aksjer i selskapet Mamma.com – nå kjent som Copernic. En utvanning av antall aksjer ble gjennomført like etter en handel i juni 2004 som indikerte kjennskap til forhåndskjennskap når handelen ble gjennomført med en påfølgende besparelse for Cuban på 750.000 dollar. SEC hevdet at Cuban ga ordre om å selge sin beholdning i Mamma.com etter at han hadde mottatt en konfidensiell henvendelse fra selskapet om å delta i en transaksjon som ville utvanne selskapets eksisterende aksjonærer. Cuban benektet anklagene og hevdet at han ikke hadde gått med på å holde informasjonen hemmelig. På bloggen sin forsvarte Cuban seg med at sakens fakta var gale og at etterforskningen var "et resultat av grovt misbruk av påtalemyndighetens vurderingsevne."
Hauknes
Hauknes er et tettsted i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Tettstedet er en grunnkrets innenfor delområde Dalselv og ligger 4 km sørvest for Mo i Rana. E6 passerer forbi stedet, med bybussforbindelse inn til byen.
Tettstedet har innbyggere per 1. januar.
Gruben
Gruben [gru:`ben] er et boligområde utenfor Mo i Rana, 4 km øst for byens sentrum, på sørsiden av Ranelva i Rana kommune på Helgeland i Nordland.
Fire barnehager, et sykehjem, et aldershjem, to kollonialforretninger, en bensinstasjon, i tillegg til et gatekjøkken og 2 pizza restauranter. Gruben kirke er en langkirke som ble bygd i 1965.
På Gruben finnes også et bilverksted, og Øijord & Aanes Entreprenørforretning AS.
Gruben hadde 5 196 innbyggere den 1. januar 2008.
Etymologi
Gruben («Grubbenn») var i 1567 et gårdsnavn. I lokal dialekt sa man tidligere Grøbben [grøb`ben], som er dativ-formen av Grøbba, en fordypning i terrenget.
Gruben gård var beliggende i en fordypning i terrenget, mellom høye heier og rygger i nord og øst. Offisielle navneformer i eldre tid var «Grubben» (1567), «Neder Grob» (1610, 1614), «Nergruben» (1630), «Nedergrubben» (1637, 1642, 1674), «Nere Gruben» (1661), «Neergruben» (1666), «Ner Grubben» (1678) og «Nedre Gruben» (1723).
Også Revelen var opprinnelig et gårdsnavn (1660). Gården befant seg vest for Gruben gård, og hadde sin vestlige grense ved Revelelva. Navnet er avledet av norrønt refill, og henviser til en revne i terrenget på sørsiden av Ranelva. Navnet ble skrevet «Riffeln» i 1666, deretter «Refuellen» og «Refvellen» senere på 1600-tallet, og endelig Revelen siden 1690-årene frem til idag.
Grensen mellom Gruben og Revelen ble fastsatt 15. juli 1833, og var to geografisk adskilte områder.
Folketall
Statistisk sentralbyrå (SSB) oppgir følgende folketall for Gruben:
Hauknes
På Hauknes ligger en populær badestrand. Stedet har en barnehage («tusenbein» barnehage), barneskolen Hauknes skole, et aktivitetssenter og et krisesenter.
Folketall
Statistisk sentralbyrå (SSB) oppgir følgende folketall for grunnkretsen Hauknes:
Frithjof M. Plahte
Frithjof Møinichen Plahte (født 8. februar 1836 på Lillehammer, død 17. juli 1899 på Høvik ) var kjøpmann og grunneier. Etter en karriere i tømmerbransjen, bosatte han seg i Bærum der han investerte i næringsliv og i flere gårder. Han sto bak etableringen av Høvik kirke, og bruken av Fleskum gård av en gruppe kunstmalere.
Oppvekst og karriere
På morssiden var han fetter av Erika Nissen, Ida Lie og Thomasine Lie, samt nevø av Erik Røring Møinichen. Thomasine giftet seg med en fetter på farssiden, Jonas Lie, og de fikk sønnen Michael Strøm Lie som var gift med Frithjofs datter. Frithjof Plahte bodde som trelasthandler i England i flere år, og noen av hans barn ble født der. I 1876 kjøpte han gården Nordre Høvik i Bærum. Her moderniserte han jordbruket, og rundt 1890 flyttet han bygningene. Han ga tomt til Høvik kirke, og andre deler av eiendommen ble også skilt ut. Han kjøpte gården Fleskum i 1885, og investerte i lokalt næringsliv som Sandvikens Kalkfabrik og Teglverk og Brønøens Kalkfabrik, sistnevnte ble værende i familien på Brønnøya. Han var også styremedlem i Nydalens Compagnie fra 1896 til sin død i juli 1899.
Ekteskapet med Annie Wade
Fridtjof giftet seg med Margaret Ann "Annie" Wade. Sammen fikk de datteren Maggie Plahte (1863-1955). Annie døde rundt 1870. Fra 1882 til 1898 var Maggie gift med maleren Christian Skredsvig;. Seinere var hun gift med Michael Strøm Lie (en sønn av Frithjofs kusine Thomasine).
Fleskum gård i norsk kunsthistorie
Noen år etter giftemålet med Skredsvig overførte Frithjof Fleskum gård til Maggie som en gave. Det ble til et sosialt knutepunkt for malere, og det sosiale liv var særlig levende i 1886 og 1887. Flere malere bodde på gården i perioder. I norsk kunsthistorie er Fleskumsommeren blitt et begrep, etter at en gruppe av de mest fremtredende kunstnerne i landet tilbrakte sommeren 1886 på Fleskum gård. Oppholdet på Fleskum påvirket karrieren til Skredsvig direkte, som malte Seljefløiten
Ekteskapet med Marie Birch
Noen år etter at han mistet sin første kone, giftet Frithjof Plahte seg med Marie Birch (1852–1937). De fikk flere barn.
Den eneste overlevende datteren, Mabel Anette (1877–1973), giftet seg Hans Barthold Andresen Butenschøn, som var en av sønnene til Hanna og Nils August Andresen Butenschøn og far til Hans Barthold Andresen Butenschøn, Jr. Mabel Anette og Hans Barthold Andresen Butenschøn fik tre sønner; Herbert, Viktor og Erik Plahte. Herbert fikk sønnen Frithjof M. Plahte, Jr.
Sosietetsliv
I Frithjof Plahtes dager førte familien et aktivt sosialt liv i Oslo-regionen. De deltok i ballene ved Bogstad Gård, Frogner Hovedgård og i den sosiale klubben Balselskabet Foreningen, der kong Oscar II av Norge og Sverige var involvert. Året etter Frithjof Plahte døde ble husstanden registrert i folketellingen med flere tjenere: Otto Haug som administrerte gården, tre hushjelper, en kokk, en kusk, tre mannlige gårdsarbeidere, en budeie, en sveiser og en barnepleier, i tillegg til medlemmer av familiene til noen av de ansatte.
229 Adelinda
229 Adelinda er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 22. august 1882 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter Adelinda, kona til den østerrikske astronomen Edmund Weiss.
Eksterne lenker
Lista de asteroidi
Steinar Gregertsen
Steinar Gregertsen (født 15. desember 1958, død 27. februar 2012 ) var en musiker og låtskriver fra Arendal.
Han preget musikkmiljøet på Sørlandet siden 1970-tallet ved å spille gitar i flere lokale band, og fikk gode kritikker i flere internasjonale musikktidsskrifter. Hans første soloalbum Southern Moon Northern Light kom ut så sent som i 2006. Gregertsen opptrådte med sine faste konsertmusikere Jørn Raknes (gitar), Geir Emanuelsen (bass) og Ottar Vigerstøl. For hans Jimi Hendrix-tributeutgivelse, Standing Next To a Mountain, med blant andre Tom Rudi Torjussen, Espen Larsen og Claudia Scott som gjestemusikere, fikk han blant andre følgende kritikker:
I 2001 skrev og fremførte han åpningsverket «Canal Street Suite» ved åpningen av Canal Street. Han ble hjulpet med fremføringen av den anerkjente vokalisten Kirsten Bråten Berg. Han har skrevet musikk for flere, blant annet til balletten Olav Liljekrans i 2002, flere jingler til reklamefilmer, og for dokumentarserien Kripos i 2004. Han har også vært studiomusiker på flere album-innspillinger.
William Wells Brown
William Wells Brown (født 6. november 1814 i Lexington i Kentucky i USA, død 6. november 1884 i Chelsea i Massachusetts) var en prominent afroamerikansk aktivist og foreleser i abolisjonisme, historiker, forfatter av romaner og skuespill. Han ble født som slave i de amerikanske sørstatene, men klarte å flykte til nordstatene i 1834 hvor han arbeidet for abolisjonistsaken og slo seg opp som skribent. Brown var en pionerer i flere ulike litterære sjangre, blant annet reiseskildring, skjønnlitteratur og drama. Hans roman Clotel er betraktet som den første roman skrevet av en afroamerikaner og ble utgitt i London i 1853.
Han forleste i England da slaveflyktningelovene ble vedtatt i USA, og Brown ble værende i England i flere år for å unngå å bli fanget og gjort til slave på nytt. Etter at hans frihet ble kjøpt av et britisk par i 1854 kunne han reise tilbake til USA og på en forelesningsturne. Som samtidig med Frederick Douglass, ble han overskygget av den karismatiske taleren og de to hadde offentlige strider.
Biografi
William Wells Brown ble født i slaveri i Lexington i Kentucky. Hans mor Elizabeth var eid av doktor Thomas Young og hun hadde syv barn, alle med forskjellige fedre. I tillegg til William hadde hun Solomon, Leander, Benjamin, Joseph, Milford, og Elizabeth. Williams far var George W. Higgins, en hvit plantasjeeier som var fetter av Williams herre, doktor Young. Selv om Young hadde lovt sin fetter at han aldri ville selge gutte, som Higgins hadde anerkjent som sin sønn, ble William solgt et antall ganger før han var tyve år.
William tilbrakte det meste av sin ungdom i St. Louis. Hans slaveeiere hyrte ham ut for å jobbe på elven Missouri som den gang var en viktig gjennomfartsåre for dampskip og slavehandelen. Han gjorde flere forsøk på å flykte og på første nyttårsdag i 1834 greide han med hell å komme seg om bord en dampbåt så lå ved dokk i Cincinnati i Ohio, som var en fri stat. Han tok navnet Wells Brown fra en venn som var kveker, og som hadde hjulpet ham å rømme ved å gi ham mat, klær og noe penger.
Ekteskap og familie
Kort tid etter at han hadde funnet sin frihet, møtte og giftet Brown seg med Elizabeth Schooner, en fri afroamerikansk kvinne. Senere lot han seg separere fra henne og til sist skilte de seg, noe som var en mindre skandale den gang. De hadde tre døtre sammen.
Flyttet til New York
Fra 1836 og fram til 1845 hadde Brown sitt hjem i Buffalo i New York hvor han fant jobb på en dampbåt på Eriesjøen. Han benyttet seg jobben til la slaver flykte til Canada som «konduktør» for den underjordiske jernbanen. Brown ble aktiv i abolisjonistebvegelsen i Buffalo ved flere antislaverisamfunn og i Negro Convention Movement.
Årene i Europa
I 1849 forlot Brown USA for å reise på turne på De britiske øyer for å agitere mot slaveriet. Han ble i England fram til 1854. Han holdt oppfattende taler til lokale antislaveforeninger for å bygge støtte for den amerikanske bevegelsen. Han ønsket å suge til seg så mye han kunne om kulturer, religioner og de ulike konseptene i de europeiske landene. Han mente at han alltid trengte lære mer for kunne ta igjen hva han hadde mistet mens han var slave og andre hadde fått en utdannelse. I sine memoarer skrev han:
Taler og forfatter
Brown ga taler og forelesninger for abolisjonistsaken i New York og Massachusetts. Han fokuserte snart på antislaveriarbeidet. Hans taler uttrykte hans overbevisning på kraften i moralsk overtalelse og viktigheten av ikkevold. Han angrep jevnlig det amerikanske idealet om demokrati og hvordan religion ble brukt for fremme underkastelse blant slaver. Særlig motbeviste han oppfatningen om at svarte var underlegne mennesker. Hans virksomhet gikk langt utenfor USAs grenser og tidlig på 1850-tallet reiste han til Storbritannia for å rekruttere tilhengere for den amerikanske antislaveriarbeidet. En artikkel i den britiske avisen Scotch Independent rapporterte følgende:
På grunn av Browns omdømme som en kraftfull taler ble han invitert til National Convention of Colored Citizens hvor han møtte andre prominente abolisjonister. Da det liberale partiet ble dannet valgte Brown å være uavhengig da han mente at abolisjonistbevegelsen burde unngå å bli trukket inn i politikken. Han fortsatte å støtte William Lloyd Garrisons tilnærming i abolisjonistsaken og delte hans erfaringer og innsikt i slaveriet for å kunne overbevise andre til å støtte saken.
Litterære verker
I 1847 utga Brown sine memoarer, Narrative of William W. Brown, a Fugitive Slave, Written by Himself, som ble en bestselger, kun overgått av Frederick Douglass' Slavefortellinger|slavefortelling. Brown kritiserte sin tidligere slaveeier for mangel på kristne verdier og den brutale bruken av vold i avstraffelsen av slaver. Da Brown levde i Storbritannia et antall år skrev han flere verker, inkludert en reiseskildring og skuespill.
Hans første roman, Clotel, or, The President’s Daughter: a Narrative of Slave Life in the United States, er antatt å være den første roman skrevet av afroamerikaner. Men ettersom romanen ble utgitt i England var boken ikke den første afroamerikanske roman utgitt i USA. Den æren går til enten Harriet Wilsons Our Nig (1859) eller Julia C. Collins' The Curse of Caste; or The Slave Bride (1865).
De fleste litteraturforskere er enig at Brown var den første publiserte afroamerikanske skuespillforfatter. Brown skrev to stykker, Experience; or, How to Give a Northern Man a Backbone (1856, upublisert og ikke lenger eksisterende) og The Escape; or, A Leap for Freedom (1858), som han leste høyt fra på abolisjonistmøter.
Brown fortsatte striden med hvordan å representere slaveri «som det var» til sitt publikum. Eksempelvis i en forelesning i 1847 for Den kvinnelige antislaveriforbundet i Salem i Massachusetts sa han «Om jeg skal fortelle om slaveriets ondskap, å representere slaven i hans laveste fornedrelse for dere, jeg skulle ønske jeg kunne ta dere, en om gangen, og hviske til dere: Slaveri har aldri blitt representert. Slaveri kan aldri bli representert.»
Senere liv
Kanskje på grunn av de økende sosiale spenningene på 1850-tallet ble Brown en framtredende talsmann for utvandring til Haiti, den gang en uavhengig svart republikk. Han besluttet at mer militante handlinger var nødvendig for hjelpe abolisjonistsaken.
Den 12. april 1860 giftet Brown seg med den 24 år gamle Anna Elizabeth Gray i Boston. Samtidig som han fortsatte som skribent var Brown aktiv i avholdsbevegelsen som foreleser. Han tok også sjansen å studerte homøopati i den tro at det muligens kunne hjelpe noen. Han åpnet en medisinsk praksis i Boston samtidig som han holdt en bolig i Cambridge i Massachusetts inntil han flyttet til byen Chelsea i 1882 som lå rett ved.
William Wells Brown døde i Chelsea, Massachusetts i 1884 i en alder av 68 år.
230 Athamantis
230 Athamantis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 3. september 1882 av Leo Anton Karl de Ball fra Sternwarte Bothkamp i Bothkamp. Den er oppkalt etter Athamantis fra gresk mytologi.
Bruno Ahlberg
Bruno Valfrid Ahlberg (født 23. april 1911 i Esbo, død 9. februar 1966 i Helsingfors) var en finsk bokser som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. Ahlberg vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i vektklassen, weltervekt opp til 66,7 kg, bak amerikanske Edward Flynn og Erich Campe fra Tyskland. Det var 16 boksere fra 16 nasjoner som stilte i klassen weltervekt som ble avviklet i perioden 9. til 13. august 1932.
Gianfrancesco Commendone
Gianfrancesco Commendone  (født 17. mars 1523 i Venezia, død 26. desember 1584 i Verona) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, og utførte en rekke diplomatiske oppdrag for Pavestolen, blant annet i England, Tyskland og Polen.
Han ble kreert til kardinal den 12. mars 1565 av pave Pius IV.
Han var i slekt med pave Paul IV.
Isola (album)
Isola er Kents tredje album. Det ble utgitt i 1997 og er produsert av Zed. I 1998 spilte Kent også inn en engelsk versjon av Isola, som inneholder én sang, «Velvet», som ikke finnes på den svenske versjonen. Albumet vant både en Grammis og en Rockbjörn for beste album. Isola er italiensk og betyr øy.
Ilja Metsjnikov
Ilja Iljitsj Metsjnikov (russisk Илья Ильич Мечников; født i Ivanovka, død  i Paris) var en russisk mikrobiolog som var kjent for sin pionerforskning med immunsystemet. Metsjnikov fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1908 for sitt arbeid med fagocytter. Ilja Metsjnikov er også kjent for å ha gitt den bulgarske surmelken navnet yoghurt. Han inspirerte også Minoru Shirota til å forske på forholdet mellom bakterier og god fordøyelseshelse, hvilket ledet til salg av kefir, yoghurt og andre meieriprodukter som er utviklet ved hjelp av (gode) bakterier.
Konsortium
Konsortium (fra latin consortium: 'selskap', 'fellesskap') er en sammenslutning eller samarbeidsavtale mellom personer, organisasjoner, firmaer, myndigheter eller enhver kombinasjon av disse, vanligvis for sammen å oppnå forretningsmessige mål. Samarbeidet kan være mer eller mindre formelt, fra muntlige avtaler til dannelse av felles selskaper. Et konsortium formaliseres vanligvis av en kontrakt, som tegner rettighetene og forpliktelsene til hver enkelt medlem av.
Hver deltaker beholder sin separate legale status. Konsortiets kontroll over hver enkelt deltaker er i alminnelighet begrenset til virksomheter som involverer det felles foretaket, spesielt delingen av utbytte.
Ilja Metsjnikov
Utdannelse
Han begynte på det tilsvarende av videregående skole i Kharkov i 1856 hvor han ble interessert i biologi. Han ble overtalt av sin mor å studere naturvitenskap istedenfor medisin, i 1862 prøvde han å studere biologi ved Det bayerske Julius-Maximilian-universitetet i Würzburg, men det tyske semesteret ville ikke starte før slutten av året. Så han begynte ved universitetet i Kharkov istedenfor, hvor han studerte naturvitenskap. Han fikk fireårsgraden sin etter to år der.
Konsortium
Et eksempel på et konsortium er selskapene som sto for utviklingen av RISC-prosessoren PowerPC, samt Unicode. Et annet eksempel på profittorientert konsortium er når en gruppe banker samarbeider om å gi lån. Et mer permanent felles samarbeid kalles vanligvis et institutt.
Ilja Metsjnikov
Forskning
I 1864 dro han til Tyskland for å studere sjødyr på øyen Helgoland. Han fikk råd av botanisten Ferdinand Cohn om å jobbe med Rudolf Leuckart ved universitetet i Giessen. Det var i Leuckarts laboratorium at han gorde sin første vitenskapelige oppdagelse, alternering i generasjoner hos både seksuelle og aseksuelle rundormer. I 1867 dro han tilbake til Russland for å få doktorgraden sin med Alexandr Kovalevskij fra universitetet i St. Petersburg. I 1870 fro han til Odessa for i bli professor i zoologi og komparativ anatomi.
Konsortium
I bygg- og anleggsbransjen er en «prosjekteringsgruppe» (PG) et eksempel på ingeniører og arkitekter som samarbeider i et konsortium. De samarbeider dermed om oppgaver for et konkret bygg eller anlegg. En PG har både en internavtale seg imellom og en kontrakt med en oppdragsgiver, for eksempel basert på standardkontrakten for prosjekteringsarbeid, NS 8401. Entreprenører kan opptre sammen som et «arbeidsfellesskap» i et konsortium overfor en byggherre. Ved offentlige anskaffelser kan leverandører inngi tilbud sammen som en «leverandørgruppe». En forutsetning er at leverandørgrupper opptrer som et klart og åpent samarbeid, og ikke som et ulovlig anbudssamarbeid.
Ilja Metsjnikov
Forskning
Metsjnikov døde i 1916 i Paris på grunn av hjerteinfarkt.
Ernest Pierce
Ernest «Eddie» Peirce (født 25. september 1909, død 23. januar 1998) var en sørafrikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. Peirce vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i vektklassen, mellomvekt opp til 72,6 kg, bak amerikanske Carmen Barth og Amado Azar fra Argentina. Det var ti boksere fra ti nasjoner som stilte i klassen mellomvekt som ble avviklet i perioden 9. til 13. august 1932.
Benedetto Lomellini
Benedetto Lomellini (født 1517 i Genova, død 24. juli 1579 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, og ble biskop av Ventimiglia og senere Anagni.
Han ble kreert til kardinal den 12. mars 1565 av pave Pius IV, med Santa Maria in Aquiro som tittelkirke, og senere med Santa Sabina.
Han var i slekt med kardinal Giangirolamo Lomellini (kreert 1652).
Max Burchartz
Max Hubert Innocenz Maria Burchartz (født 28. juli 1887 i Elberfeld i Tyskland, død 31. januar 1961 i Essen) var en tysk fotograf og maler.
Bakgrunn
Burchartz var sønn av en tekstilfabrikant. Han startet sin opplæring i farens fabrikk og studerte ved en fagskole i tekstilteknikk og ved en kunstskole. I tillegg studerte han reklame. Han kom inn ved Kunstakademie Düsseldorf i 1907. Han prøvde da ut impresjonismen, inntil han ble soldat i første verdenskrig.
Kunstnerisk karriere
Etter tjeneste i første verdenskrig slo han seg ned i Blankenhain og malte. Bildene på den tid skildret det rolige og landlige livet på stedet, men med abstrakte overtoner.
I 1922 var han på kurs i stilleben hos Theo van Doesburg som ble arrangert i Bauhaus i Weimar. Etter det la han om stilen, og moderniserte den i retning av konstruktivismen.
Han flyttet til Ruhrområdet, og startet opp det første moderne reklamebyrået i Tyskland sammen med Johannes Canis. Han satset da på nyere typografi og utviklet en egen layout med enhet mellom typer (nå: fonter) illustrasjoner og fotomontasjer (collager). Byrået var en suksess, med store og kjente firmaer i kundeporteføljen. Han utvidet etter hvert repertoaret, skrev en del, og laget møbler. Firmaet Wehag fikk etter hvert en corporate identity skapt av Burchartz PR-arbeide over mer enn et tiår.
Han ble med i en gruppe rundt arkitekten Alfred Fischer, som var engasjert til å bygge Hans-Sachs-Haus i Gelsenkirchen. Burchartz' bidrag var utviklingen av en fargekoding av etasjene, ved at en vegg var enten rød, grønn, gul eller blå, etter hvilken etasje det dreide seg om. Med tiden ble systemet malt over med standard «kommunegrå». Først omkring 1990 fant noen igjen opp samme type tanke, som en nå ofte finner i større bygg i form av fargestriper i golv eller vegg, som leder fram dit en skal.
I april 1927 fikk han et professorat i typografi ved Folkwang-høyskolen i Essen. Den store økonomiske depresjonen i 1930-årene førte imidlertid til at stillingen ble skåret vekk fra 15. desember 1931.
Da nazistene kom til makten i 1933, så han håp om å få igjen stillingen ved Folkwang, og han meldte seg inn i partiet. Han fikk i denne perioden mange oppdrag, ikke minst for partiet og militærvesenet, men stillingen ble ikke nyopprettet innen krigsstart. I alt 8 av hans arbeider er katalogført som beslaglagt som entartet. I mellomtiden hadde han meldt seg som soldat, og var i Paris da krigen tok slutt.
Fra 1949 av var han igjen professor ved Folkwangschule. Han ble den som ga innføringskurs for nye studenter, og formidlet tanker om enhetlig design. Han fikk utgitt sin første bok om kunstteori: «Gleichnis der Harmonie» (harmoniske likheter) fulgt opp i 1953 med «Gestaltungslehre» (Læren om helheter). Han laget også nye verker der han tok i bruk nye materialer som isopor, teppebiter, folier osv.
Han døde i Essen nyttårsaften 1961. Ett år senere kom en bok ut, som han hadde stått som redaktør for.
Han kan på mange måter anses som en av pionerene for moderne design. Han fikk imidlertid ikke samme ry som en del andre fra samme tid.
Fylkesvei 265 (Finnmark)
2019 ble veien arm av fylkesvei 888.
Aberratio ictus
Aberatio ictus (latin: feilslag; tilfeldig skade på en person) er et begrep i strafferetten som brukes om en situasjon der en gjerningsperson har til hensikt å ramme A med en straffbar handling, men ved en feil rammer B i stedet. Et eksempel er at gjerningspersonen skyter mot A, men bommer og treffer B i stedet. Aberratio ictus kan også kalles feiltreff. En skiller mellom aberratio ictus og error in persona, hvor gjerningspersonen tror at det faktisk er A han treffer ettersom han har forvekslet A med B.
En aberratio ictus-situasjon skaper et rettslig problem hva angår hvordan handlingen skal bedømmes. Det mest naturlige kan synes å være at skadefølgen overfor B blir sett på som uaktsom, gjerningspersonen hadde jo ikke forsett om å treffe ham, og at handlingen blir sett på som et forsøk overfor A. Dette kan imidlertid være en utilfredsstillende løsning, fordi uaktsomhet og forsøk normalt blir straffet mildere enn forsettlig overtredelse av et straffebud.
I norsk rett er bedømmelsen av aberratio ictus-tilfellene uavklart. Problemstillingen har imidlertid begrenset praktisk betydning fordi straffeloven har en særregel som sier at forsøk kan straffes som fullbyrdet forbrytelse dersom forsøket har medført en følge som, hvis den hadde ligget innenfor gjerningspersonens forsett, hadde vært å se på som en fullbyrdet forbrytelse.
I common law kalles aberratio ictus for transferred intent eller transferred malice. Utgangspunktet er der at forsettet overføres fra den gjerningspersonen mente å ramme, til den som gjerningspersonen faktisk rammet. Gjerningspersonen kan derfor dømmes for fullbyrdet overtredelse overfor den han faktisk rammet.
Polarbane
En satellitt i polarbane passerer over eller nært over polene til planeten ved hvert omløp. Den har derfor en inklinasjon på 90 grader eller nært 90 grader i forhold til ekvator.
Westermoor
Westermoor er en kommune med 385 innbyggere i Schleswig-Holstein i Tyskland. Den ligger ca. fem km øst for Itzehoe.
OER Oil
OER Oil AS (Offshore Engeneering Resources) var et norsk oljeselskap som ble grunnlagt i 2001 men overtatt av oljeselskapet Endeavour i 2004. Selskapet hadde blant annet eierandeler i Bragefeltet og Njordfeltet. Administrerende direktør var Per Gunnar Løge.
Historie
Selskapet ble grunnlagt i 2001 av Per Gunnar Løge sammen med Odd Vagle og Steinar Hagen. Selskapets strategi var å satse på mindre felt som de større oljeselskapene ikke ville satse på. I 2002 inngikk selskapet en avtale med Norsk Hydro om kjøp av 4,44% av Bragefeltet og 2,5% av Njordfeltet. Disse andelene ga en produksjon på 2.500 fat oljeekvivalenter daglig. I begynnelsen av 2003 gikk det svenske selskapet Lundin Petroleum inn på eiersiden med et kapitalinnskudd på 30 millioner kroner. Dette ga Lundin 75,88% eierandel i selskapet. Senere samme år kjøpte OER det RGI-kontrollerte oljeselskapet Aker Energy.
I oktober 2004 solgte Lundin sin eierandel i OER til Endeavour for 172,5 millioner kroner. EOR skiftet deretter navn til Endeavour Energy Norge AS.
Jim Aparo
James N. «Jim» Aparo (født 24. august 1932, død 19. juli 2005) var en amerikansk tegneserieskaper som er mest kjent for sitt arbeid som Batman-tegner.
I 1966 gjorde Aporo sitt første arbeid for et av de større amerikanske tegneserieforlagene. Redaktør Dick Giordano ga Aparo muligheten til å tegne for forlaget Charlton. Her tegnet han både western-, humor-, skrekk- og romantikktegneserier, men selv var han best fornøyd med innsatsen sin på Fantomet. Enkelte av Aparos Fantomet-serier kom også på trykk i Norge på syttitallet.
Giordano fikk på slutten av sekstitallet redaktørstilling hos DC Comics, og tok da med seg Aparo. Aporo tegnet en stund for begge forlagene, men etter hvert tegnet han bare for DC. Han begynte som tegner for forlaget på Aquaman. Senere arbeidet han med Phantom Stranger, The Spectre og ulike skrekkserier. I 1971 begynte han som Batman-tegner på heftet The Brave And The Bold, og siden da er det først og fremst Batman han har tegnet. Noen av Aparos Batman-serier er kommet på trykk på norsk – både i Lynvingen rundt 1980 og i Batman rundt 1990.
Maritsa
Maritsa (av bulgarsk Марица og tyrkisk Meriç) eller Evros (av gresk Εβρος, romanisert som Hebrus), er den lengste elven som bare renner innenfor Balkan, med en lengde på 525 km.
Elva, som har sitt utspring i Rilafjellene vest i Bulgaria, renner sørøstover over Den trakiske sletten mellom Balkanfjellene og Rodopifjellene, forbi Plovdiv til Edirne i Tyrkia. Maritsa/Evros renner blant annet gjennom Pazardzjik, Plovdiv, Dimitrovgrad og Svilengrad i Bulgaria, Edirne i Tyrkia og Kastanies, Pythio, Didymoteicho og Lavara i Hellas. Blant sideelvene finner man Tundzja og Arda. Den nedre delen av elven danner grensen mellom Bulgaria og Hellas, og det meste av grensen mellom Hellas og Tyrkia. Elva er ikke farbar for båttrafikk, men blir brukt til strømproduksjon og vanning. En liten del av den nordlige bredden av elven ligger helt inne i Tyrkia, og området ble gitt til Tyrkia for at den store byen Edirne skulle slippe å ha Hellas på den andre siden av elven. Resten av elven danner riksgrense mellom Tyrkia og Hellas.
Kraftig regn og snøsmelting førte både i 2005 og 2006 til alvorlige flommer. Årsakene til dette var blant annet at flere av dikene rundt elven brøt sammen, og vannet strømmet 5-10 km bort fra det vanlige elveløpet.
Liste over ordførere i Kviteseid
Liste over ordførere i Kviteseid viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Kviteseid kommune i Telemark fra innføringen av formannskapslovene i 1837.
Nestor
Nestor har flere betydninger:
Jørn Raknes
Jørn Raknes (født 20. desember 1962) er en musiker fra Grimstad. Han har vært bosatt i Oslo siden 1993.
Raknes spiller gitar i bandene Wholy Martin, Okavango, The Beat Tornados, The Love Connection og Jørund Vålandsmyr & Menigheten, sistnevnte vant spellemannprisen med debuten Til dere som er lykkelige. Han har deltatt i flere albumutgivelser som studiomusiker i tillegg.
SpeedMonster
SpeedMonster er en berg-og-dal-bane i fornøyelsesparken Tusenfryd. SpeedMonster åpnet i april 2006. Banen innebar en investering på over 70 millioner kroner og er den største i parkens 26-årige historie. Med 6 000 hestekrefter i ryggen akselererer passasjerene fra 0 til 90 km/t på 2,2 sekunder. Speedmonster er laget av Intamin AG. Kanonen som var på Liseberg til sesongen 2016 er en lignende modell fra den sveitsiske produsenten med samme type tog og skinner, men forskjellig utforming av selve banen.
Foreldreaksjonen mot samnorsk
Foreldreaksjonen mot samnorsk ble organisert av Riksmålsforbundet i 1951 for å motarbeide myndighetenes samnorskpolitikk. Forbundet utgav tidsskriftet Ordet fra 1950, og kamp- og kulturavisen Frisprog, som kom ut to ganger i måneden fra 1953 frem til 1986 og hadde Margrethe Aamot Øverland og Sofie Helene Wigert som første redaktører. Konservative velgere støttet utgivelsene gjennom næringslivet, særlig bidro shipping og skipsredere. Foreldreaksjonen samlet inn over 300 000 underskrifter mot det «planmessige arbeide for ved tvang å innføre et nytt, samnorsk sprog».
Foreldreaksjonen medvirket til at myndighetene etter hvert gav opp samnorskpolitikken. Oslo skolestyre ga etter for presset, og omgjorde sitt vedtak om lærebøker på radikalt bokmål i 1954. Det moderate bokmålet fra 1938-rettskrivningen overtok i Oslo-skolenes lærebøker, og dette fikk følger for hele landet, siden det etter hvert ble uråd å få tak i lærebøker på radikalt bokmål (samnorsk).
Høsten 1949 møttes 400 foreldre fra Oslo og Bærum et protestmøte på Uranienborg skole der de stiftet Foreldrebevegelsen i sprogsaken og vedtok en resolusjon med krav om moderate språkformer i skolebøkene. Snart hørtes kravet i hele Oslo-området. Våren 1950 holdt 21 skoler i Oslo og Bærum avstemning der seks tusen stemte for moderate former og bare 80 mot. 7. desember 1951 ble bevegelsen omorganisert til Foreldreaksjonen mot samnorsk fordi Stortinget få dager senere skulle diskutere et mandat for Norsk språknemnd til utarbeidelse av ny læreboknormal. I løpet av tre dager samlet Foreldreaksjonen omkring 92.500 underskrifter mot samnorsk. Stortinget ignorerte dette. Da ble bevegelsen landsomfattende med 407.119 stemmer fra folkeskoler i hele Norge. Også sjøfolk i utenriksfart engasjerte seg; i 1952 undertegnet 10.641 sjøfolk (dvs. 81,4 %) en protest mot samnorsk. I november 1953 startet Oslo-foreldre en sivil ulydighetskampanje der de rettet språket i barnas skolebøker. De fikk veiledning i dette arbeidet.
Det alltyske forbund
Det alltyske forbund (Der Alldeutsche Verband) bestod fra 1891 til 1939 og var det minste av de agitasjonsforbundene som oppstod på Det tyske keiserrikes tid. Men det var så aktivt og innflytelsesrikt at det ble oppfattet som et av de viktigste. Dets program var ekspansjonistisk og nasjonalistisk. Etter første verdenskrig brøt også igjennom en antisemittisme som tidligere bare hadde vært en svak understrømning.
Foreldreaksjonen mot samnorsk
I 1956 brente elevene ved gymnaset i Fredrikstad lærebøkene i byens park. En avstemning i Bergen i 1957 resulterte i 21.346 stemmer for riksmål, 127 for samnorsk.
Professor Arne Bergsgård uttrykte undring over folks reaksjon på å bli overkjørt: «''Folket ønsket ikke et folkemål. Dette er noe av det underligste som er hendt i norsk målhistorie i hele vår nyere tid.» NRKs direktør Kaare Fostervoll kalte Folkeaksjonen for «en psykose», og hans programredaktør Arthur Klæbo var rystet over «all denne ondskap''» fra riksmålsbevegelsens side - selv om samtlige politiske partier flagget flertall for en fri språkutvikling. Størst motstand mot samnorsk kom fra NKP, der 86 % avviste statlig innblanding. I Sovjetunionen hadde det vært en forkjemper for «samrussisk», N.J. Marr, som ville fjerne «borgerlig russisk» og erstatte det med et russisk basert på arbeiderklassens språk. Han ble kontant stanset av Stalin som forlangte respekt for Pusjkins språk, og dessuten påpekte det kaoset slik omlegging av språket forårsaker.
Også Noregs Mållag var motstander av samnorsk. Nynorsken ble jo også utvannet på denne måten, i «et svik mot Ivar Aasens verk». I 1953 grunnla skipsrederen Sofie Helene Wigert avisen Frisprog som utkom hver 14. dag. Med hennes bidrag og ressurser gjorde Foreldreaksjonen store fremskritt; den var noe så spesielt som et folkelig opprør fra konservativ side. Foreldreaksjonen var en av de største folkebevegelser i norsk historie; trolig var bare protestene i 1947 mot utdeling av kondomer til soldater i Tysklandsbrigaden enda større. Folkeaksjonen kom også til å danne forbilde for Folkeaksjonen mot EEC i 1970, der lederen Arne Haugestad i sin ungdom hadde deltatt i Foreldreaksjonen mot samnorsk.
231 Vindobona
231 Vindobona er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. september 1882 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Vindobona var romernes navn på Wien.
Mekanisk energi
Det er viktig å merke seg at denne formelen kun gjelder så lenge en holder seg innenfor et område der verdien for g er tilnærmet konstant gjennom hele bevegelsen.
Mekanisk energi kalles også totalenergi. Totalenergi kan og få en annen formel, da begrepet rommer andre former for potensiell energi. Se ellers artiklene om kinetisk energi og potensiell energi.
Škoda Octavia
Škoda Octavia er en bilmodell fra den tsjekkiske bilprodusenten Škoda. Den første Octavia ble introdusert i 1959, og var da en modifisert utgave av Škoda Popular. Navnet Octavia kom av at modellen opprinnelig var det åttende modifikasjonen av Popular. Octavia ble relansert som modellbetegnelse i 1996, etter at Škoda-konsernet var kjøpt av Volkswagen.
Octavia kom også i en stasjonsvognutgave, som ble produsert fra 1961 til 1971. Den ble eksportert til flere land over hele verden. I Chile ble det satt i gang lokal montering.
Den «nye» Octavia kom i 1996 var basert på VWs Golf4-plattform, med karosseri og deler av interiør utformet hos Škoda. Den var bygd på plattformen PQ35 som den deler med Audi A3, SEAT Altea og Volkswagen Golf V og VI. I februar 1998 ble Octavia stasjonsvogn presentert på bilutstillingen i Genève.
Škoda Octavia har i Norge vært populær med firehjulstrekk. Octavia benytter et firehjulstrekksystem fra Haldex. Modellen introdusert i 1996 hadde førstegenerasjons Haldex-system, mens modellen introdusert i 2004 har Haldex II. I 2009 fikk Octavia en oppgradering hvor Haldex4 ble tatt i bruk. Haldex-systemet baserer seg i utgangspunktet på at bilen er forhjulsdrevet ved normal kjøring, men at kraft kan overføres til bakhjulene ved hjulspinn. For Haldex4 er det i utgangspunktet en 90/10%-fordeling av kraft kontinuerlig for å gi redusert forsinkelse før bakhjulene griper inn. Systemet er også slik at systemet kan forutse behov for kraft på bakhjulene før hjulspinn oppstår, for eksempel ved raskt og kraftig gasspådrag. Modellene med firehjulstrekk har i overkant av 2 cm høyere bakkeklaring enn modellen med forhjulstrekk.
Andre generasjon Octavia ble lansert i 2004. I 2006 kom Octavia Scout. Dette er en crossover-modell som anses som en mellomting av vanlig stasjonsvogn og SUV. Bilen leveres med firehjulstrekk og er ytterligere forhøyet sammenlignet med standardversjonen av Octavia med firehjulstrekk. Videre er design endret gjennom plastdeksel på utsiden av hjulbuene. Den tilhører samme klasse som andre crossover-stasjonsvogner som Audi Allroad og Volvo XC70. I modellåret 2009 fikk Octavia en facelift som bortsett fra det ytre som nye hovedlamper og støtfangere også gjorde at Octavia deler mye av det elektriske systemet med sin "storebror" Superb.
Librasjon
Librasjon refererer i astronomien til de forskjellige forholdene som gjør det mulig å se mer enn 50 % av månens overflate over tid, selv om månen på grunn av bundet rotasjon alltid vender den samme siden mot jorda.
Ettersom prosessene i et kretsløp er gjentakende, vises librasjon ved at forsiden av legemet som går i bane vugger sakte fram og tilbake (eller opp og ned) sett fra det sentrale legemet. I det bestemte tilfellet med månens librasjoner, tillater denne bevegelsen en observatør på jorda å se litt forskjellige halvdeler av månens overflate til forskjellige tider. Dette betyr at totalt 59 % av månens overflate kan observeres fra jorda.
Det finnes tre typer librasjoner:
Guglielmo Sirleto
Guglielmo Sirleto (født 1514 i Guardavalle i Calabria i Italia, død 6. oktober 1585 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, og ble biskop av San Marco og senere Squillace.
Han ble kreert til kardinal den 12. mars 1565 av pave Pius IV.
Han var med på utarbeidelsen av Den romerske katekisme, det romerske breviar og det romerske missale, og hadde ansvaret for utarbeidelsen av nytt romersk martyrologium.
Han var i slekt med kardinal Giangirolamo Lomenelli (kreert 1652).
Bankhaus Mendelssohn
Bankhaus Mendelssohn var et tysk privatbankhus med sete i Berlin. Det ble senere tatt over av Deutsche Bank.
Ulf Dreyer
Ulf Dreyer (født 27. desember 1924, død 31. mai 2010) var en norsk kunstner. Han var utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, Det Illegale Akademi og Werkkunstschule Münster i Westfalen. Hans tidlige arbeider var maling inspirert av Alf Rolfsen og Axel Revold. Senere gikk det mer i grafikk. Kunstneren har gjort utsmykninger i Tromsø (rådhus, Breivika VGS, posthus, domkirke, lufthavn og svømmehall, logoen til universitetet), Bodø sykehus, Marnardal kommunehus, Finnsnes kirke, og Målselv kirke.
Bankhaus Mendelssohn
Historie
Bankhuset ble grunnlagt 1795 av Joseph Mendelssohn i Spandauer Straße med to ansatte. Senere ble også broren Abraham Mendelssohn Bartholdy ansatt i virksomheten.
1820 åpnet bankhusets kjente hovedkvarter i Jägerstraße 49-51, hvor senere det såkalte Berliner Bankenviertel (bankkvartalet) etablerte seg. I bygningen befant hovedkvarteret for den største tyske privatbank seg frem til 1939. I bankkvartalet lå også Bankhaus Magnus.
Ulf Dreyer
Deler av kunstnerens verksted er bevart på Kulturtorvet i Lindesnes.
Bankhaus Mendelssohn
Historie
Fra 1860 og frem til utbruddet av første verdenskrig var Mendelssohn de russiske tsarenes bankierer, og en førende utsteder av russiske statslån.
De vanskelige tidene fra 1914 til 1923 og den økonomiske krisen i 1929 overlevet bankhuset godt.
I 1939 ble bankhuset med 130 medarbeidere, en forvaltningskapital på 100 millioner riksmark og en egenkapital på 22 millioner riksmark overtatt av Deutsche Bank, etter at Mendelssohn-familien ble nektet å eie banken på grunn av sin jødiske avstamning (til tross for at familien var kristen).
Tubaloon
Konstruksjon
Tubaloon består av en galvanisert stålramme som er overtrukket med hvit duk av PVC. Det hele blir strammet v.h.a pneumatikk. Dimensjonene er Lengde: 38m, Bredde: 22m og høyde: 20m.
Baldur von Schirach
Baldur Benedikt von Schirach (født 9. mai 1907 i Weimar i Tyskland, død 8. august 1974 i Kröv an der Mosel, Rheinland-Pfalz) var en tysk, nasjonalsosialistisk politiker. Han var Reichsjugendführer («riksungdomsfører») 1931-1940 og Gauleiter («regionleder») og Reichsstatthalter i Wien 1940-1945.
Mizpa
Mizpa er et kristent stevnested i Follesebygda, og er kulturminnested for Askøy kommune. Stedet ble vigslet 13. juni 1909. Det eies og driftes av forsamlingen på Follese bedehus.
Baldur von Schirach
Schirach ble etter krigen dømt til 20 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten.
Mizpa
Follese bedehus ble bygd på dugnad, og stod ferdig i 1892. Bedehuset fikk raskt stor aktivitet, og man fikk behov for en større samlingsplass. Om sommeren arrangerte man møtene i friluft, og disse sommermøtene ble til storsamlinger som samlet mellom fire og fem tusen mennesker fra Askøy og øyene rundt Hjeltefjorden. Disse stevnene ble kalt «Det Stora Møte».
Baldur von Schirach
Bakgrunn og familie
Baldur von Schirach ble født i Weimar, og var sønn av teaterdirektøren og rittmesteren Karl von Schirach og hans amerikanskfødte kone Emma Tillou. Gjennom moren nedstammet han fra to av undertegnerne av den amerikanske uavhengighetserklæringen, og den ene oldefaren hans hadde mistet et ben i slaget ved Bull Run i den amerikanske borgerkrigen. Schirach ble medlem av en Wehrjugendgruppe som tiåring og sluttet seg til NSDAP i 1925. Han var leder av Den nasjonalsosialistiske tyske studentorganisasjonen (Nationalsozialistischer Deutscher Studentenbund) fra 1929.
Mizpa
Området Mizpa ligger på Stølen på Follese, og ble skilt ut og gitt vederlagsfritt til forsamlingen i 1890. Stedet er et naturlig amfi, og ble straks tatt i bruk til friluftsmøtene. 13. juni 1909 ble stedet vigslet og gitt navnet Mizpa. Navnet er hentet fra 1. Mosebok i Bibelen og betyr «vakttårn».
Peter Jørgensen
Peter Oscar Jørgensen (født 2. april 1907 i Hillerød, død 27. august 1992) var en  dansk bokser som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. Jørgensen vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i den nest tyngste vektklassen, lett tungvekt opp til 79,4 kg, bak sørafrikanske David Carstens og Gino Rossi fra Italia. Det var åtte boksere fra åtte nasjoner som stilte i klassen lett tungvekt som ble avviklet i perioden 10. til 13. august 1932.
Mizpa
Mizpa er fremdeles i aktiv bruk. «Det Stora Møte» blir avholdt hver sommer, men uten den oppslutningen det hadde i begynnelsen. Stedet ble valgt tilkulturminnested for Askøy kommune i 2000, og ble godkjent som vigselsted av Bjørgvin biskop i 2004. Det blir avholdt gudstjenester i regi av Strusshamn menighet i Den norske kirke Kristi himmelfartsdag, og stedet er bygdens samlingspunkt på 17. mai.
Amfiet har 800 sitteplasser, og blir og brukt til konserter. Før jul brukes også Mizpa til Follese skole sine juleavslutninger.
<Gallery> Image:Mizpa 2.JPG|Mizpa fullsatt til jubileumskonsert med Oslo Gospel Choir Image:Jubileum_Mizpa.JPG|Den geistlige prosesjonen i jubileumsgudstjenesten ved hundreårsjubileet i juni 2009. Bakerst går biskop Halvor Nordhaug. </Gallery>
Gabriele Paleotti
Gabriele Paleotti (født 4. oktober 1522 i Bologna i Kirkestaten, død 1597 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, og ble biskop av Bologna (erkebskop da byen ble elevert til erkebispedømme etter noen år), og senere av Albano.
Baldur von Schirach
Bakgrunn og familie
Sønnesønnen Ferdinand von Schirach (f. 1964) er forfatter og jurist - kjent som forsvarer i saken mot Günter Schabowski. Han er en av Tysklands mestselgender forfatter med bøker om blant annet forbrytelser, straff og skyld som foreligger i norsk oversettelse. En av romanfigurene i hans kriminalroman Der Fall Collini er langt på vei basert på farfaren, og kan sees som et oppgjør med krigsforbrytelsene som farfaren var medskyldig i.
Gabriele Paleotti
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Baldur von Schirach
Virke
Han ble i 1931 Reichsjugendführer (riksungdomsfører) og i 1933 leder av Hitlerjugend (HJ). Han henvendte seg til den etterhvert svært store organisasjonen gjennom det HJ-organ han ledet, Wille und Macht.
Han ble statssekretær i 1936 og gjorde medlemskap i HJ obligatorisk, slik at medlemstallet vokste fra omkring 100 000 til over seks millioner. Hans bestrebelser for å kontrollere hele organisasjonen førte til en maktkamp med Artur Axmann.
Amelie
Amelie er en variant av Amalie, et kvinnenavn av tysk opprinnelse. Latinsk tysk kortform av gotiske navn med forleddet Amal, som betyr «virksom». Ifølge Statistisk sentralbyrå er det 148 kvinner i Norge som har Amelie som første fornavn, og 101 kvinner som har Amelie som eneste fornavn.
Baldur von Schirach
Virke
I 1938 opprettet han organisasjonen Werk Glaube und Schönheit for piker i alderen 17 til 20 år. Med Glaube (= tro) ble det gjort eksplisitt klart at det ikke dreide seg om en kristen tro, men om de nasjonalsosialistiske prinsipper. Under den første offisielt organiserte forsamling av Glaube und Schönheit i Dresden framholdt von Schirach kristendommen som en motstander av all skjønnhet og den «egentlige» tro. Organisasjonen talte allerede i 1939 ca. en halv million unge mennesker.
I 1939 meldte von Schirach seg frivillig til hæren og deltok i felttoget i Frankrike, hvor han fikk Jernkorset av første klasse. 1. mai 1940 ble han etterfulgt av Arthur Axmann som leder av HJ. Isteden ble han utnevnt til Gauleiter og riksstattholder i Wien i Østerrike.
I 1940 ba Baldur von Schirach om stadig mer systematisk (planvoll) og drastisk konsentrasjon av jødene i Wien. Baldur von Schirach oppfordret i oktober 1940 Hitler om å fjerne de gjenværende jødene fra Wien. Hitler godkjente planen i desember 1940 og i februrar-mars 1941 deporterte gestapo 5000 personer fra Wien til Polen. Transporten var dårlig forberedt med hensyn til forsyninger og innkvartering. Videre deportasjon ble avbrutt for å unngå forstyrre forberedelse til invasjonen av Sovjetunionen sommeren 1941