cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kultsjön
Kultsjön (sørsamisk: Gålhtoe) er en lang og smal innsjø mellom Marsfjället og Norra Borgafjällen i Vilhelmina kommune i Lappland, Sverige. Sjøen får tilsig fra Gikasjön og Ransarn i nord via Ransarån, og fra Saksenvatnet i Norge i vest via Saxån.
Anything Goes (sang)
Tekst
En annen kuplett refererer til den dengang beryktede sosietetskvinnen Evalyn Walsh McLean.
Kultsjön
Kultsjön er regulert for vannkraftproduksjon. Fra demningen ved utløpet i øst, ledes vannet i tunnel til Stalons kraftverk cirka 25 kilometer lengre ned i vassdraget.
Anything Goes (sang)
Tekst
De fleste moderne versjoner unnlater disse delene av teksten.
Kultsjön
Det finnes røye, ørret og lake i sjøen. Fiske er tillatt ved kjøp av fiskekort.
Anything Goes (sang)
Tekst
Teksten åpner med
«In older days a glimpse of stocking [I gamle dager var et glimt av kvinnestrømpe]
Nødprevensjon
Nødprevensjon, etterprevensjon eller angrepille som det ofte kalles, er prevensjon som brukes etter at et samleie er gjennomført. Dette skiller det fra andre prevensjonsmidler som tas i bruk før samleiet. Den må ikke forveksles med en abortpille som brukes etter at egget har festet seg på livmorslimhinnen.
Anything Goes (sang)
Tekst
Was looked on as something shocking [et sjokkerende syn.]
Nødprevensjon
Det finnes ulike former for nødprevensjon; spiralmetoden, Yuzpe-metoden (p-pillemetoden) og gestagenpille. Det må nevnes at ikke alle er enig i å kalle disse metodene for prevensjon, da ikke alle metodene hindrer at sædcellen smelter sammen med eggcellen (befruktning/fertilisering), men kan også virke ved å hindre at det befruktede egget i å feste seg til livmorslimhinnen. Dette gjelder først og fremst bruk av spiral som nødprevensjon. De to andre metodene virker først og fremst ved å forhindre eggløsningen.
Anything Goes (sang)
Tekst
But now, God knows [Men nå til dags, sant å si]
Nødprevensjon
Spiral
Her brukes kobberspiral (ikke hormonspiral). Spiral kan benyttes inntil fem dager etter antatt tidspunkt for eggløsning. Fordelen med spiral i forhold til de andre metodene er at den kan benyttes etter 72 timer. Spiralen kan beholdes til videre prevensjonsbruk eller fjernes etter neste menstruasjon.
Yuzpe-metoden
Denne metoden ble utviklet av den kanadiske professoren A. Albert Yuzpe som i 1974 publiserte den første studien som viste at det var en trygg og effektiv metode. Selv om metoden har vært tilgjengelig i årevis var den ikke gjort allment kjent før mange år senere. Metoden går ut på å ta en dose av østrogen og progesteron/gestagen innen 72 timer etter samleie. Man kan bruke vanlige p-piller i spesielle doser avhengig av hvilket preparat man har.
Anything Goes (sang)
Norsk versjon
Arne Riis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Årene går».
Nødprevensjon
Gestagenpille
Dette er det de fleste mener er «angrepillen». Det er en pille som i motsetning til Yuzpe-metoden bare består av gestagen (levonorgestrel). Medikamentet virker hovedsakelig ved å hindre eggløsning. Grunnen til at medikamentet er kontroversielt er at det i noen tilfeller kan være at den virker ved å hindre at et befruktet egg fester seg i livmoren, men det er ennå ikke funnet bevis for dette. Tvert imot viser enkelte studier at effekten av pillen uteblir om den inntas etter eggløsningen. Andre studier har vist at effekten i å hindre eggløsning er omtrent like stor som den generelle effekten i å hindre graviditet, noe som tyder på at det kan være den eneste måten medikamentet virker på.
Dolianova
Dolianova (sardisk: Patiòlla) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 9 699 innbyggere og ligger rundt 212 meter over havet.
Frans Bak
Frans Bak (født 7. februar 1958) er en dansk komponist, kapellmester, saxofonist og pianist.
Bak var student ved Falkonergårdens Gymnasium i 1976 og er utdannet fra Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i 1980.
Etter utdannelsen fra konservatoriet og til midten av 1980-årene var Bak keyboardspiller i diverse musikkgrupper bl.a. Dagspressen, Santa Cruz, Blast og Buzstop. Det var også i denne perioden han startet å komponere til både film og tv samt diverse teater/musical-oppsetninger.
Inntil årtusenskiftet var han kapellmester for mange egne musikkgrupper, bl.a. Det Blå Skrig og Jazzgruppe90 og for adskillige showorkestre for bl.a. Tommy Kenter, Per Pallesen og Søren Pilmark.
Formann for Den Danske Jazzkreds 1994–1996 og initiativtaker og leder av komponistsammenslutningen «Den 3. Vej» hvor rytmiske komponister skrev for klassiske besetninger (1995–1998).
I offentligheten er Bak mest kjent for sin musikk som han har komponert til f.eks. Danmarks Radios tv-serier Nikolaj & Julie og Forbrytelsen. Hans største publikumssuksess er nummeret «Danse i måneskin» som han komponerte og spilte saxofon til; det ble dessuten Trine Dyrholms kommersielle gjennombrudd i Dansk Melodi Grand Prix.
«Danse i måneskin» er tatt opp i Danmarks kulturkanon.
Bak har laget adskillige musikkproduksjoner for andre og mottatt «The Voice» Platinaplate for Årets beste radiospot 1990, Gullplate + Grammy for produksjon av «Bullerfnis» og DJBFAs hederspris.
Olga Morozova
Olga Vasiljevna Morozova (russisk: Ольга Васильевна Морозова, født 22. februar 1949 i Moskva) var en russisk kvinnelig tennisspiller fra Sovjetunionen.
I 1965, da hun var 16 år, vant hun Wimbledon-turneringen for juniorer og i 1974 var hun finalist i Grand Slam-turneringene Wimbledon og French Open men hun tapte begge finalene mot Chris Evert fra USA.
Morozova var den første spilleren fra Russland som vant en Grand Slam-tittel i tennis da hun i 1974 vant French Opens damdubbelturneringen sammen med Chris Evert.
Tempelridderen
Tempelridderen er andre bind i den svenske forfatteren Jan Guillous historiske trilogi om Arn Magnusson, bestående av Veien til Jerusalem, denne boka og Riket ved veiens ende. Tempelridderen ble første gang gitt ut i Sverige i 1999. I denne boka, som uten tvil er den mest politiske av de tre, fortelles det om Arn som kjemper som tempelridder i Det hellige land og Cecilia, hans elskede, som er dømt til å tilbringe sine 20 år i Gudheim. Forholdet mellom jøder, muslimer og kristne belyses, og det kan uten store vanskeligheter overføres til stridigheter på vår egen tid.
Rammen for historien
Denne boka, som de andre, beskriver korsfarernes tid. Store konger og ledere samlet korstog for å kjempe mot muslimene, også kalt saraseerne, om landet Israel, og spesielt Jerusalem, som både kristne, jøder og muslimer anser for hellig og noe som er verd å ha herredømmet over. Muslimene har på denne tida fått en sterk leder i Saladin, og er dermed samlet. Dette utgjør en ganske stor trussel mot kristendommens forkjempere. Noen av de kraftigste forkjemperne var tempelridderne, som gjerne bodde der i årevis og dermed lærte mye om både krig og forståelse. Mange av tempelriddernes forskrifter gjorde så de skilte seg ut, og dermed kunne kjempe og opprettholdes bedre, enn vanlige krigere. Det var denne ordningen Arn ble en del av.
Hans Cecilia er dømt til å tilbringe sine 20 år i bot i Gudheim kloster, som familiar. Dette var en vanlig ordning på denne tida, dog sjeldent for så lang (eller i hele tatt fastsatt) tid. Her, i klosteret, plasserte man døtre for å utdanne og ta vare på dem, gjerne til man fant en de skulle gifte seg med – ifølge den tids tradisjoner om arrangerte ekteskap. Disse søstrene avla ikke klosterløftene, som bandt dem til klosteret for alltid. Klosteret styres av en abbedisse, som hadde ganske mye makt.
Historien
Arn Magnusson reiser til Det hellige land for å kjempe mot muslimene som har fått sin sterke leder Saladin. Det utkjempes mange store slag mellom tempelridderne og muslimene. Boka starter med et sitat fra Koranen og skrives i en stil der en får inntrykk av at det er en muslimsk synsvinkel på det hele, til motsetning av de to andre bøkene, som hver starter med et bibelvers, og skrives i «kristen stil». I det første kapittelet redder Arn og hans sersjant, Armand de Gascogne, Saladin fra røvere som Arn og hans sersjant hadde vært på jakt etter i ukevis. Dette starter et uvanlig vennskap mellom de rettroendes leder og en høyt aktet tempelridder.
Hjemme i Sverige har Cecilia startet sin soningstid i Gudheim kloster, under den djevelske Moder Rikissa. I begynnelsen står hun alene, men etterhvert får hun venninner i en navnesøster og novisen Ulvhilde. Cecilia får tilnavnet Rosa etter at den andre Cecilia kommer til klosteret, etter sitt røde hår, mens den andre Cecilia får tilnavnet Blanka, etter sitt lyse hår. Etterhvert får både Cecilie Blanka og Ulvhilde sin frihet fra klosteret, og får tittelen «husfrue». Cecilia Rosa har steget litt i både aktelse og rang, hun har fått jobben som yconoma, hvilket vil si at hun får ansvaret for regnskap og handel i klosteret.
På slutten av boka når både Arn og Cecilia slutten på sin soningstid. Cecilia blir fri, og Arn farer hjemover til Sverige for å møte sin elskende igjen. Et lite problem har imidlertid oppstått. Moder Rikissa har begått mened på sitt dødsleie, hun sverget på at Cecilia Blanka avla klosterløftene. Dermed risikerer Cecilia Blankas barn, som er arvinger til kongetronen, å kalles født utenom ekteskapet, slik at de må gi slipp på sin arv. Mange ønsker at Cecilia Rosa skal avlegge klosterløftene, slik at Moder Rikissas svergemål kan motsies av en av samme rang. Cecilia gir ikke opp håpet, for hun er overbevist om at hennes elskende Arn kommer tilbake.
Palazzo Valmarana
Palazzo Valmarana er et palass i Vicenza designet av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Det er et av byggene i Vicenza som står på UNESCOs liste over verdensarven.
En byggekontrakt for palasset ble undertegnet i desember 1565 av Isabella Nogarola Valmarana. Hun var enke etter Giovanni Alvise Valmarana som hadde vært en av Palladios støttespillere under valget av hans design til portikoene til basilikaen ca. 20 år tidligere. I likhet med andre palasser Palladio designet var også dette en konstruksjon hvor tidligere bygg ble inkorporert i det ferdige palasset. Valmarana familien eide bygningene fra slutten av det 14. århundre, og hadde stadig forbedret dem og slått dem sammen. Også Palladio hadde utført forbedringer på det etter at Giovanni Alvise hadde arvet det i 1554.
Palasset er beskrevet i Quattro Libri, men ble aldri fullført etter plantegningen der. Det skulle hatt ett indre gårdsrom med et bygg bakom. Det vites ikke om Leonardo Valmarana, sønn av Isabella og Giovanni, hadde intensjoner om en slik utvidelse selv om han kjøpte naboeiendommene. Utvidelsen kunne imidlertid ikke ha blitt fullført etter tegningene i Quattro Libri under noen omstendighet ettersom det ville ha strukket seg inn i et annet palass som Palladio også planla.
Valemonfeltet
Valemonfeltet er et kondensat- og rikgassfelt i Nordsjøen der Equinor er operatør. Feltet ble påvist i 19985. Produksjonen startet 3. januar 2015.
Vanndybden i området er ca 135 meter, og 133,5 meter der plattformen står.
Valemon ble bygd ut med en prosessinnretning med stålunderstell. Innretningen inkluderte et prosessområde, et brønnhodeområde, et støttesystemområde samt et boligkvarter med helikopterdekk.
Valemon ville etter at borefasen var gjennomført normalt vært en ubemannet innretning med overvåking og styring fra Kvitebjørnfeltet. Innretningen har anlegg for mottak, delvis prosessering og eksport av ustabilisert kondensat og rikgass. Det ustabiliserte kondensatet går til Kvitebjørn for videre prosessering og transport til Mongstad. Rikgassen blir rutet til Heimdalfeltet for prosessering til salgsgasskvalitet for markedet.
Plattformen har et eget boligkvarter med 40 lugarer.
Produsert kondensat blir transportert til Kvitebjørn via en egen rørledning. Rikgassen er tilknyttet Huldrarørledningen (”Huldrapipe”).
Eiere
Rettighetshavere og eierandeler i Valemon er Equinor (operatør): 53,775 %, Petoro 30 %, Enterprise Oil Norge 3,225 % og Centrica 13 %.
Kraft
En sjøkabel forsyner Valemon med elektrisk kraft fra Kvitebjørn.
Normalproduksjonen på Valemon vil kreve opp mot 3,5 MW kraft. Kraftkabelen fra Kvitebjørn vil bli dimensjonert for en kapasitet på 5 MW. Dette for å kunne dekke en eventuell økning i kraftbehov ved framtidige tilknytninger til Valemon.
Etter at Valemon har vært i produksjon i om lag fem år vil det være nødvendig med installasjon av en eksportkompressor (på grunn av lavt reservoartrykk). Denne enheten vil kreve ca 11 MW i tillegg til kraften som allerede importeres fra Kvitebjørn. Dette kraftbehovet greier ikke Kvitebjørn å dekke. Det planlegges derfor å installere en gass- og dieseldrevet turbin på Valemon for drift av eksportkompressoren.
Rørledninger
Eksportsystemet fra Valemon består av to rør ut fra innretningen. Et 8” rør (11 km) for eksport av delvis stabilisert kondensat til Kvitebjørn, og et 22” rør (28,5 km) for eksport av rikgass til Heimdal via rørledningen Huldra-Heimdal. Kraftkabel og kontrollkabel er kombinert i samme ledning.
Valemon-innretningen er tilrettelagt for at gass også kan eksporteres til andre installasjoner; blant annet er det installert ekstra 16” stigerør. Dette har kapasitet til å håndtere hele gassvolumet. Innretningen er videre tilrettelagt for innfasing av prospekt og funn i området. Det er fire J-rør for fremtidige undervannstilknytninger.
Prosesseringskapasiteten for rikgass er 16 MSm³/d. Det er videre tilrettelagt for å kunne legge et nytt eksportrør.
Boligkvarteret
Boligkvarteret har 40 lugarer, hvorav ti er med vendbare senger. Installasjonen er designet for normal ubemannet drift og lavbemannet drift i perioder. Under installasjon, ferdigstillelse, oppstart av produksjon og i perioder med samtidig boring og produksjon var Valemon permanent bemannet med 12 personer om bord. Samtidig produksjon og boring foregikk i en periode på to år. Boligkvarteret kan også innkvartere personell i forbindelse med brønnoverhaling og brønnintervensjon, i forbindelse med planlagte vedlikeholdskampanjer, revisjonsstanser og ved mindre modifikasjoner.
Boring og brønnteknologi
Valemon som er et høyt trykk og høy temperaturfelt (HTHT).
Valemonområdet er delt inn i fem hovedområder; Valemon Sentral, Valemon Nordøst, Valemon Nord (Gamma Nord), Valemon vest og Rav.
Prosessanlegget
Valemon har et prosessanlegg for delvis prosessering av kondensat og gass, samt injeksjon av produsert vann. Brønnstrømmen (som består av kondensat, gass og vann) separeres gjennom en separator. Gassen fra separatoren kjøles og kondensert væske skilles ut i en væskeutskiller. Deretter eksporteres gassen gjennom en ny rørledning til Heimdal for videre behandling. Kondensatet fra separatoren og væskeutskilleren blandes og eksporteres gjennom en ny rørledning til Kvitebjørn for videre behandling. Det produserte vannet injiseres gjennom en deponeringsbrønn til Utsiraformasjonen.
Valemon ble planlagt slik at det skal være muligheter for framtidig tilknytning av andre felt. Dette gjelder spesielt Rav og Valemon Nord som er vurdert utbygget med undervannsanlegg knyttet opp til Valemon-innretningen. Det er bygget inn inntrekkingsrør og satt av plass for installasjon av framtidig utstyr for tilknytning av havbunnssatellitter.
Trykket i innløpsseparator reduseres over tid. Det vil derfor bli behov for å installere en framtidig kompressor for å opprettholde nødvendig eksporttrykk. Det er satt av plass for et framtidig kompressoranlegg. Det ble antatt at en kompressor ville bli nødvendig fra og med 2019. Det ble også planlagt for å forhåndsinstallere et 16” stigerør for framtidig ny eksport av rikgass og et 12” J-rør for import av strøm.
Konstruksjoner
Feltinstallasjonen og rørledninger ble dimensjonert for en levetid på 25 år. Equinor forventet at havbunnsinnsynkingen på grunn av reservoarinnsynking ville være 17 cm på de første 15 årene, og avtagende over tid. Havbunnen på Valemon er i hovedsak flat, med en helning på ca 0,6 grader. Undersøkelsene viser stort sett fast sand de øvre 9,5m, etterfulgt vekselvis av faste leir- og sandlag.
Innretningen er dimensjonert for en hundreårs vindhastighet på 36 m/s, hundreårs signifikant bølgehøyde på 14,5 m og en overflatestrømhastighet på 1,25 m/s. Understellet er et stålunderstell dannet som et fagverk (en såkalt jacket), består av fire bein og er pælefundamentert. Avstanden fra undersiden av dekket og midlere vannstand er 24,5 m. Jacketen ble løftet inn av et tungløftefartøy. Det er dimensjonert for å bære et dekksanlegg på 15 000 tonn. Vektreserven for mulig framtidig utstyr er 2.000 tonn.
Jacketen ble plassert på feltet i 2012. Den har et lite dekk påmontert ved installeringen med et beskyttet område hvor folk kan oppholde seg. Det er på 200 tonn.
Angelo Comastri
Angelo Comastri (født 17. september 1943 i Sorano ved Grosseto i Italia) er en kardinal og erkebiskop som i mange år har vært tilknyttet den romerske kurie. Han er Vatikanstatens generalvikar og erkeprest for Peterskirken.
Prest
Etter skoletid ved gutteseminarene i Pitigliano og Viterbo, og studier i katolsk teologi og filosofi ved Lateranuniversitetet, der han tok lisensiatgrad i teologi, ble Comastri presteviet 11. mars 1967 av biskop Luigi Boccadoro i hjembuen Soranos sognekirke. Deretter virket han ved gutteseminaret i Pitigliano.
I 1968 ble han kalt til medarbeider i Vatikanet ved Kongregasjonen for biskopene.
I 1971 vendte han tilbake til seminaret i Pitigliano, der han ble rektor, og i 1979 ble han sogneprest for menigheten Santo Stefano Protomartire i Porto Santo Stefano. Pave Johannes Paul II gjorde ham til monsignore i 1985.
Biskop
Han ble den 25. juli 1990 utnevnt av pave Johannes Paul II (1978–2005) til biskop av Massa Marittima-Piombino, og han ble bispeviet den 12. september 1990 av Bernardin Gantin, kardinalbiskop av Palestrina og prefekt for Bispekongregasjonen. Medkonsekratorer var erkebiskop Gaetano Bonicelli av Siena-Colle di Val d'Elsa-Montalcino og biskop Eugenio Binini av Sovana-Pitigliano-Orbetello. Men han fratrådte som biskop allerede den 3. mars 1994 av helsemessige årsaker. Han ble den 9. november 1996 utnevnt til erkebiskop (personlig tittel) og til prelat for prelaturet Loreto og pavelig delegat for helligdommen Loreto.
Vatikanet
Den 5. februar 2005 gikk han av som prelat og delegat og ble utnevnt til generalvikar for Vatikanstaten og president for byggearbeidene ved Peterskirken etter kardinal Francesco Marchisano. Kardinal Marchisano fortsatte som erkeprest for Peterskirken, mens erkebiskop Comastri ble utnevnt til koadjutor-erkeprest. Den 31. oktober 2006 gikk kardinal Marchisano av for aldersgrensen, 77 år gammel, og erkebiskop Comastri overtok som erkeprest.
Kardinal
Den 17. oktober 2007 bekjente pave Benedikt XVI at han ville bli kreert til kardinal ved et konsistorium planlagt for 24. november samme år. Han sto som nummer fem på listen over de nye kardinalene.
Hans titularkirke er San Salvatore in Lauro. Denne kirken var titularkirke for en kardinalprest mellom 1587 og 1670, men ble nå reetablert som en titularkirke for en kardinaldiakon.
Comastri deltok i konklaven i 2013, som valgte kardinal Bergoglio til ny pave (Frans).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
MF «Nordhordland» (1965)
MF «Nordhordland» er et bilferge bygget i 1965. Fergen gikk i rutefart for Bergen-Nordhordland Trafikklag (BNT), fra 1976 som MF «Meland». Den ble solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) i 1995 og omdøpt til MF «Halsnøy». Den ble solgt til Kroatia i 2005.
Ar-Rafid
Al-Rafid (arab. الرفيد) er en liten by sørøst i Bekaadalen i Libanon, ikke langt fra Rachaya. Befolkningen på ca. 3 000 er sunni-muslimsk.
Andre nærliggende landsbyer er Beri, Muhaydhi, Khirbet-Rouha og Mdouckha.
LasseMajas detektivbyrå (TV-serie)
LasseMajas detektivbyrå er en svensk TV-serie for barn som ble sendt som julekalender i Sveriges Television i 2006. TV-serien er basert på barnebokserien LasseMajas detektivbyrå av Martin Widmark og Helena Willis.
Lasse og Maja
Tiåringene Lasse og Maja, spilt av Teodor Runsiö og Matilda Grahn, er to av de tre hovedpersonene i historien. De bor i Valleby og har kjent hverandre siden de var små, og har startet et detektivbyrå som de kaller LasseMajas detektivbyrå. Lasse tenker og undersøker problemer ordentlig før han handler, og kan være litt feig. Maja er handlekraftig og litt rastløs.
Politimesteren
Politimesteren i Valleby, spilt av Tomas Norström, er den tredje hovedpersonen. Han har vært politimester i nesten 23 år. Denne julen vil han regissere en teaterforestilling til minne om sine foreldre, men parallelt med at han driver med dette skjer det en rekke lovbrudd i Valleby. Lasse og Maja opptrer som hans «assistenter», og hjelper ham med å finne ut av alle ulovlighetene.
Qinchai dachen
Qinchai dachen (kinesisk: 钦差大臣, pinyin: Qīnchāi Dàchén) betegner en (gjerne keiserlig) utsending eller inspektør med spesialoppdrag, både under Qing-dynastiet og under eldre tider i Kina.
I det moderne Kina er det blitt et mildt nedsettende uttrykk, der man satirisk betegner en utsending fra et høyere organ som ikke klarer å sette seg inn i de lokale forhold eller gjennomskue de problemer han er sendt for å granske, men like fullt gjør seg gjeldende med gestikulerering og ordrer i hytt og vær.
LasseMajas detektivbyrå (TV-serie)
Solskensorkestern
Solskensorkestern (norsk: «Solskinnorkesteret») er et orkester som spiller musikken til sangene i politimesterens forestilling. Men musikerne synes at politimesteren er dum, og derfor vil de slutte og i stedet reise til Trelleborg for å spille der.
Program 1–4
Lasse, Maja og politimesteren må pågripe noen som har ranet Café Marsaan.
De skyldige: Steve Marsaan (kafeens eier) og Ulla Bernhard (kafeens sjef). Steve påstod at han og Ulla skulle åpne en ny kafé i Saint-Tropez, men egentlig ville han stjele penger for å kjøpe en båt for å seile i Middelhavet.
Program 4–7
En mumie kommer til museet, og et maleri blir stjålet. Sjefen for museet, Barbro Palm, får et brev der det står at hvis hun ikke betaler kommer avsenderen til å stjele flere malerier.
Den skyldige: Cornelia (museets renholder). Hun var sint på den nye sjefen sin, derfor kledte hun seg ut som mumie og stjal maleriene.
Program 10–13
Lasse og Maja tar en pause fra detektivarbeidet og går på julemarkedet i Valleby. Der går de for å se Isprinsessans kunstløp, og under oppvisningen blir både deres og andre tilskueres pengepunger stjålet.
Den skyldige: Isprinsessan. Hun var lei av det omflakkende livet, og ville bruke de stjålne pengene til å betale for å få bli boende i Valleby. Hun lærte opp apen sin, Sylvester, til å gå rundt og ta folks pengepunger. Men politimesteren arresterte ikke henne, fordi hun gav tilbake de stjålne pengepungene. I stedet lar han henne styre en røykmaskin på teateret og spille en engel i forestillingen.
Program 13–16
Den kjente forfatteren Frank Franksson reiser tilbake til sin gamle hjemstad Valleby for at lese høyt fra sin nye bok Kärlek på Prärien. Siden han var syv år har han og bokhandleren Jonas Boklund (spilt av Johan Ulveson) vært venner. Plutselig blir Frank og Jonas, eieren av bokhandelen, uvenner. Frank stopper opplesningen før han er ferdig med boken; slutten mangler, og han sier at den er stjålet.
De skyldige: Ingen lovbrudd ble begått. Frank og Jonas samarbeidet; Jonas skrev bøkene som de påstod at Frank skrev, og hensikten var å tjene mer penger på bøkene. De skulle ikke avsløre hemmeligheten før det var blitt utgitt ti bøker, men Frank angret seg da han kom til Valleby, og da ville ikke Jonas gi ham slutten på boken de holdt på med.
Program 16–19
En dag leier familien Åkerö et rom i Vallebys hotell. Neste dag forsvinner hunden deres, som heter Ribston. De tvinger hotelleieren Ronny Hazelwood til å betale dem 200 000 SEK i erstatning. Ronny blir mistenkt for å stå bak at hunden forsvant, og det samme gjør hundellergikeren Pierre, pikkoloen i hotellet, som har sagt at han ikke ville gå på jobb mer om hunden er der.
De skyldige: Familien Åkerö. De reiste fra hotell til hotell, innlosjerte seg under stadig nye navn, og påstod at hunden hadde forsvunnet slik at de kunne tvinge hotelleierne til å betale erstatning. Etter at de blir arrestert får Sara Bernhard beholde Ribston.
Program 19–21
Det svenske gullet kommer til Vallebybankens bankhvelv. Derfra skal gullbarrene transporteres videre til Stockholm. Men da pengevesken skal hentes fra hvelvet, er den tom. Tyveriet har funnet sted til tross for bankens avanserte sikkerhetssystem (som inkluderer laserstråler).
De skyldige: Bankdirektør Hammar og bankfunksjonær Rutger Björkhage. Rutger, som tok OL-gull i turn som ung, klarte å presse seg ned i gullvesken der han gjemte seg. Om natten la han gullbarrene i såpe slik at de kunne gli over golvet under laserstrålene, frem til døren der Hammar tok imot dem. Siden brukte Rutger sine gamle turnerferdigheter til å passere laserstrålene.
Program 22–24
Noen sender en kake til teateret, og Solskensorkestern og Muhammed Karat, som spiser kaken, blir syke og kan ikke medvirke i forestillingen. De får medisin, og blir friske igjen. Politimesteren besøker LasseMajas detektivbyrå for første gang, og da han går hjem blir han kidnappet.
Den skyldige: Presten. Hver dag i desember har hun forsøkt å få snakke med politimesteren for å be om å få bli med i forestillingen, men han kunne/ville aldri. Derfor tvang hun ham til å bli med henne til kirken. Lasse og Maja pågriper henne, men i stedet for å sette henne i varetektsfengsel lar politimesteren henne spille Jesus i forestillingen.
Haralds Silovs
Haralds Silovs (født 7. april 1986) er en latvisk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp og kortbaneløp. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste individuelle resultat var nummer 14 på 1 500 meter.
Kjetil Møster
Kjetil Møster (født 17. juni 1976 i Bergen) er en norsk jazzmusiker (saksofon) og komponist, kjent for sine forsøk i grenselandet mellom elektronisk basert frirock og jazz.
Etter opplæring innen trekkspill og kornett, og selvlært bassist i thrash/grunge-bandet Hesperus, ble hovedinstrument saksofon ved musikklinjen ved Langhaugen Videregående Skole. Saksofon var også hovedinstrument i hans studier ved Jazzlinja (NTNU) (1998–2002), der han etablerte trioen «Möster» med Steinar Raknes og Tor Haugerud og etterhvert var med i bassist Per Zanussis «Zanussi Five». Møster har vært medvirkende i Espen Aalbergs' «The Core» ved flere anledninger, samt bandene «Gibrish» og Brat. Han opptrådte på Kongsberg Jazzfestival 2005 (solo), med Trondheim Jazzorkester på USA-turne i 2006, der han ble kåret til årets internasjonale jazztalent. Deltakelse på Nattjazz 06 avstedkom «Nattjazzprisen». Han leder sin egen besetning, «K. M. sextet», som fremførte på North Sea Jazz Festival og Moldejazz 2006. Dette er basert på bandet «MZN3» (Møster, Zanussi og svenske Kjell Nordeson trommer) med tillegg av trioen Morten J. Olsen trommer, Ingebrigt Håker Flaten bass og Anders Hana gitar.
I 2010 startet han bandet Møster! med Ståle Storløkken (Supersilent), Nikolai Eilertsen (Elephant9, Big Bang) og Kenneth Kapstad (Motorpsycho). Gitarist Hans Magnus Ryan (Motorpsycho) erstattet Storløkken i 2013. De har gitt ut platene Edvard Lygre Møster (2012), Inner Earth (2014), When You Cut into the Present (2015), States of Minds (2018) og Dust Breathing (2020) alle på plateselskapet Hubro. Med Møster! ble han nominert til Spellemannprisen 2015 for When You Cut into the Present og Spellemannprisen 2020 for Dust Breathing, begge i klassen jazz. Sammen med Øyvind Torvund, BIT20 Ensemble, Trond Madsen og Jørgen Træen ga han ut The Exotica Album i 2019, et album de fikk Spellemannprisen 2019 i klassen samtid for. Han mottok Gammleng-prisen i klassen musiker i 2021. Han vant også Spellemannprisen 2021 i klassen samtid for albumet Soccorsi: Works by Morten Eide Pedersen som han ga ut med Signe Bakke, James Clapperton, BIT20 Ensemble, René Wiik og Craig Farr.
Sammen med Maja S.K. Ratkje, Paal Nilssen-Love og Lasse Marhaug etablerte Kjetil Møster festivalen All Ears i 2002.
Secret Code
Secret Code er Aya Kamikis (Japansk:上木彩矢) første album, og ble utgitt den 12. juli 2006.
David Elm
David Elm (født 10. januar 1983) er en svensk tidligere fotballspiller. '
I september 2009 signerte han en kontrakt med Premier League laget Fulham. Han fikk sin debut for Fulham mot Manchester City 23. september 2009.
Hardangerfjord
Hardangerfjord har flere betydninger:
Matrix (klubb)
Matrix er en nattklubb i Berlin, åpnet i 1996. Den ligger ved Warschauer Platz 18, og man finner den i kjelleretasjen til T-banestasjonen Warschauer Strasse. Her finnes det ti forskjellige kjellerhvelv, hvor taket er buet omkranset av T-bane stasjonens form. Nattklubben rommer ni barer og fem dansegulv. Stedet er på 2100 kvadratmeter, og er en av de største nattklubbene i Berlin.
Mellom 1996 og 2002 har mange kjente diskjockeys som Marusha, Chris Isaac, Westbam, Underground Resistance, Josh Wink, Lords of the Underground, Lady B, Sven Väth, Paul van Dyk, og andre representanter for elektronisk musikk opptrådt på Matrix.
Siden 2003 har tilbudet med artister der har opptrådt blitt utvidet for eksempel kan der nevnes artister som Sabrina Setlur, Ne-Yo, Georges Morel, Vibe Kingz, DJ Size og andre.
I tre år har klubben hatt egen lastebil under Berlin Love Parade. Lokalet er også brukt til varedemonstrasjoner og filminnspillinger.
Jordi Hereu i Boher
Jordi Hereu i Boher (født 14. juni 1965 i Barcelona) er tidligere ordfører i den katalanske byen Barcelona. Han representerer partiet PSC (Catalonias sosialistparti). Hereu ble tilsatt 8. september 2006 og hadde vervet fram til 2011, da han ble erstatta av Xavier Trias.
Linux XP
Linux XP er en Linux-distribusjon som utgitt for å etterligne brukergrensesnittet til Microsoft Windows XP mest mulig. Hensikten er at brukere av Windows skal føle seg mest mulig velkjente og således trekke til seg flere Windows-brukere til Linux. Den nåværende versjonen av Linux XP er 2006 (per 19. desember 2005). En avgift på $40 blir krevd etter at datamaskinen har blitt startet 99 ganger.
Kjernen i Linux XP er Fedora.
MF «Bruvik»
MF «Bruvik» er en bilferge bygget i 1980 for Bergen-Norhordaland Rutelag (BNR). Den ble omdøpt til M/F «Manger» i 1995 og senere overtatt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD). Den ble solgt til Sverige i 2005 og omdøpt til «Ebba».
Scotty McCreery
Scotty McCreery (født 9. oktober 1993 i Raleigh i Nord-Carolina) er en amerikansk country-sanger.
McCreery ble kjent etter at han deltok og vant American Idol sesong 10 i 2011. Vinnersangen var «I Love You This Big», som ble utgitt som singel og tilgjengelig for nedlasting på iTunes 25. mai 2011.
Wang Han (dikter)
Wang Han (tradisjonell kinesisk: 王翰, forenklet kinesisk: 王翰, pinyin: Wáng​​ Hàn, sannsynligvis fra Taiyuan i Kina) var en kinesisk dikter som virket i første del av 700-tallet i Tangdynastiet.
Serotonerg
Serotonerg betyr «relatert til nevrotransmitteren serotonin». En synapse er serotonerg hvis den har serotonin som sin nevrotransmitter. En substans er serotonerg dersom den er i stand til å produsere, modifisere eller frigi serotonin. Samtidig administrering av legemidler med serotonerg effekt (for eksempel tramadol og triptaner) kan føre til serotonergt syndrom.
Bulgaria under Vinter-OL 1956
Bulgaria under Vinter-OL 1956. Sju sportsutøvere, seks menn og en kvinne, fra Bulgaria deltok i alpint og langrenn under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo i Italia. Bulgaria, som deltok for fjerde gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 13.-plass i slalåm for menn.
Gumbo (band)
Gumbo er en norske jazzgruppe som startet i 2001, med formål å reise Norge rundt med Rikskonsertene og spille skolekonserter. Siden da har de spilt over 300 konserter, opptrådt flere ganger på Kongsberg Jazzfestival (sist i 2010 sammen med Tricia Boutté) og turnert i Angola.
Gumbo har fått navnet sitt fra en kjent matrett fra New Orleans med samme navn.
Edmund Ironside
Edmund Ironside kan vise til:
Salvata Kristelige Forlag
Salvata kristelige forlag ble startet i 1935, og var i mange år Frelsesarmeens offisielle forlag i Norge. I de senere årene har antallet utgivelser vært svært begrenset, og forlaget er i praksis ikke i drift lenger. Organisasjonen har i stedet valgt å gi ut bøker med Frelsesarmeens hovedkvarter som utgiver. Flere forfattere med bakgrunn i Frelsesarmeen har gitt ut bøkene sine, også bøker med stoff om eller fra Frelsesarmeen, på andre forlag.
Suksess
Forlagets største salgsuksess gjennom tidene har vært diktbøkene til Flora Larsson som har solgt i over 100 000 eksemplarer til sammen. I norsk målestokk er dette helt ekstraordinære slagstall for lyrikk. Flora Larssons første bok på norsk var Et øyeblikk, Herre!.
Utgivelser
På 1950- og 60-tallet ga forlaget ut en rekke bøker, både skjønnlitterære og sakprosa. Mange av disse var skrevet av norske forfattere. Haldenskvinnen Ida Mathisen var en meget produktiv forfatter på Frelsesarmeens forlag. Det samme var redaktøren Johannes Befring, som bl.a. skrev flere bøker om misjonsarbeidet i Indonesia.
Forlaget ga også ut en rekke bøker som var oversatt fra andre språk, først og fremst engelsk og svensk.
Bolsjoj Tsjeremsjan
Bolsjoj Tsjeremsjan (russisk: Большой Черемшан, tatarisk: Олы Чирмешән – Olı Çirmeşän) er ei elv i Russland. Den er ei venstre sideelv til Volga. Elva er 336 kilometer lang og har et nedbørfelt på 11 500 km². Den har utspring på Bugulma-Belebejhøydene, og munner ut i Volga nær Dmitrovgrad, på 53 moh. De viktigste sideelvene er Bolsjaja Sultsja og Malyj Tsjeremsjan. Elveløpet er meanderende, med brede elvebredder.
Dudou
Dudou (kinesisk: 肚兜, pinyin: Dùdōu; «magepose») er en kinesisk form for dameundertøy for overkroppen. Det består av et stort diamantformet eller mer kvadratisk klede som bindes om halsen og med stropper bak ryggen, slik at armer, skuldre og ryggen forblir udekket.
Ksenija Grigorjeva
Ksenija Grigoreva (russisk: Ксения Григорьева; født 25. november 1987) er en usbekisk alpinist.
Dudou
Til forskjell fra moderne brystholdere var en viktig hensikt med plagget å gjøre seg mer flatbrystet, ettersom flatbrystede kvinner ble ansett for å være mer yndefulle.
Ksenija Grigorjeva
Hun har ikke debutert i verdenscupen i alpint, men har deltatt i en rekke FIS-renn. j Grigorjeva deltok for Usbekistan under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 58.-plass i storslalåm som beste resultat. Dette var tredje sist av de som fullførte.
Dudou
Dudou er gjerne laget av silke i klare farger, og er somstunes brodert med blomster, sommerfugler eller mandarinender. Noen har små lommer for ingefær eller andre kinesiske medisinurter som anses gunstige for å holde maven varm.
Lorentzen (slekt fra Sjælland)
Lorentzen er en norsk slekt, opprinnelig fra Sjælland i Danmark. En gren har dobbeltnavnet Bie-Lorentzen (også skrevet Bie Lorentzen). Slekten innvandret til Norge på 1600-tallet og en lang rekke slektsmedlemmer har siden vært kjøpmenn og skipsredere i Holmestrand og Grimstad. Til slekten hører industrimannen Erling Lorentzen, som var gift med prinsesse Ragnhild, fru Lorentzen, eldste datter av kong Olav V av Norge, og deres etterkommere. En rekke slektsmedlemmer har siden 1950-årene vært blant de første par titalls personene i arvefølgen til den britiske tronen.
Historie
Ole Lorentzen var oldefar til skipsfører og kjøpmann Hans Ludvig Lorentzen (1800–93), far til skipsfører og reder i Holmestrand og Brasil Hans Ludvig Lorentzen (1840–1905). Hans Ludvigs sønn, skipsreder Øivind Lorentzen (1881–1980), var far til skipsreder Erik Finn Lorentzen (1921–2010) og til direktør Erling Lorentzen (f. 1923), som var gift med prinsesse Ragnhild, fru Lorentzen (1930–2012), eldste datter av kong Olav V av Norge. Erling Lorentzen grunnla Aracruz Celulose, en av verdens største celluloseprodusenter. Han er far til Haakon Lorentzen, Ingeborg Lorentzen og Ragnhild Lorentzen (1968).
Flere medlemmer av slekten har siden 1950-årene vært i arvefølgen til den britiske tronen, opprinnelig blant de første par titalls personene. Ved sin død var prinsesse Ragnhild, fru Lorentzen nr. 75 i arvefølgen, fulgt av sine barn. Plasseringen i arvefølgen har gradvis sunket etterhvert som antallet etterkommere har økt.
En gren av slekten har dobbeltnavnet Bie-Lorentzen, skrevet med eller uten bindestrek. Denne grenen stammer fra skipsreder i Grimstad Gustavus Lorentzen (1766–1829), som tidligere hadde seilt som kaptein på nederlandske handelsfartøy i Ostindiafarten. Hans morfar var godseier og trelasthandler Gustavus Blom. Gustavus Lorentzen var gift med Ingeborg Marie Bie (1787–1832), datter av borger og skipsreder Hans Andersen Bie (1742–1819) og Marie Leganger Juell. Navnet Bie kommer fra gården Øvre Bie i Fjære i nåværende Grimstad kommune. Noen av etterkommerne tok Bie Lorentzen som dobbelt slektsnavn på slutten av 1800-tallet, etter at Bie først hadde vært brukt som mellomnavn. Blant medlemmene av denne slektsgrenen var kuldeprofessor Gustav Fredrik Lorentzen (1915–1995) og hans sønn, musikeren Gustav Lorentzen (1947–2010). Også ingeniør, industrileder og grosserer Hans Bie Lorentzen hører til denne slektsgrenen. Motstandskvinnen og kvinnesakskvinnen Henriette Bie Lorentzen var svigerdatter til sistnevnte.
Tveitereidfoss kraftverk
Tveitereidfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Tveitereidvannet i Kragerøvassdraget i Kragerø kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1955.
Verket utnytter et fall på 9 meter i fossen. Kraftverket er et elvekraftverk, men Toke reguleres mellom 55,75 til 60,35 moh for alle kraftverkene i vassdraget.
Det er installert en kaplanturbin på 2,6 MW. Midlere årsproduksjon er på 14 GWh.
Kraftstasjonen ligger rett under dammen som går på tvers av elven. Elven er oppdemmet med en platedam i hovedløpet og en sperredam i et sideløp.
Eier er Skagerak Kraft.
Haight-Ashbury
Haight-Ashbury er et distrikt i San Francisco i California i USA. Det har navn etter veikryss mellom gatene Haight og Ashbury. Det er til daglig kalt for «The Haight», men av de som bor der er det kjent som «Upper Haight».
Haight-Ashbury er berømt som et område hvor hippiebevegelsen fikk en heftig oppblomstring den såkalte Summer of Love, kjærlighetssommeren i 1967 da studenter og unge mennesker strømmet til området etter skolene stengte. Grunnet den voldsomme mediadekningen ble stedet sentrum for hva som ble kalt for San Franciscos renessanse da mengder av kunstnere, musikere, tegneserietegnere, forfattere og andre etter hvert bosatte seg i området og i omgivelsene rundt.
Lokalisering
Distriktet betraktes å bestå av nabolaget som omgir Haight Street, omgitt av Stanyan Street og Golden Gate Park i vest, Oak Street og Golden Gate Park Panhandle i nord, Baker Street og Buena Vista Park i øst og Frederick Street og Ashbury Heights og nabolaget Cole Valley i sør.
Gatenavnene er oppkalt etter to tidligere ledere i San Francisco: pioneren og bankmannen Henry Haight, eller (skjønt det er diskutabelt) den tiende guvernøren av California, Henry Huntley Haight, den førstnevntes nevø. Munroe Ashbury, en av byens første politikere som tjenestegjorde som medlem av San Franciscos styre av ansvarlige fra 1864 til 1870 som da lånte ut sitt navn til den nevnte gaten. Både Haight og hans nevø foruten Ashbury hadde en hånd i planleggingen av nabolaget, og mer viktig av Golden Gate Park ved dens begynnelse.
Navnet «Upper Haight», som de lokale benytter, er i kontrast til Haight-Fillmore eller distriktet Lower Haight; sistnevnte lå lavere i terrenget og del av hva som tidligere var de mest betydningsfulle afroamerikanske og japanske boligområdene i San Franciscos første år.
Haight-Ashbury er som nevnt over berømt for sin rolle som sentrum for 1960-tallets hippibevegelse, noe som kom etter og nært tilknyttet utskudd av beatgenerasjonen eller beatbevegelsen hvor medlemmene hadde kommet til San Franciscos distrikt North Beach fra to til åtte år før 1967. Mange som ikke kunne finne et sted å bosette seg på San Franciscos nordside fant et i de gammeldags og relative billige og lavt befolkede området Haight-Ashbury. Sekstitallet og den moderne amerikanske motkulturen har blitt synonymt med San Francisco og nabolaget Haight-Ashbury helt siden den gang.
Historie
Før Haight Streets taubane ble fullført i 1883 var det som i dag er Haight-Ashbury bare en ansamling av isolerte bondegårder og områder med sanddyner. Linjenettet med kabelvogner ble fullført i 1883 og knyttet sammen vestsiden av Golden Gate Park med det geografisk mer sentrale Market Street-linja og resten av nedre bykjernen av San Francisco. Kabelsporvognene, landgraderingen og bygningsteknikkene på 1890-tallet og begynnelsen på 1900-tallet fornyet Haight-Ashbury som boligområde for den øvre middelklasse. det var et av de få områdene som ble spart for brannene som fulgte katastrofen med jordskjelvet i San Francisco i 1906.
The Haight rammet hardt av Den store depresjonen på 1930-tallet, slik som med resten av byen. Beboere med nok penger igjen forlot det nedadgående og overfylt nabolaget for grønnere områder innenfor de voksende bygrensene, eller nyere, mindre forstadshjem i Bay-området. I løpet av boligkrisen under den andre verdenskrig ble store viktorianske eneboliger oppdelt i mindre boliger for arbeidere. Andre ble omgjort til profitable pleiehjem. På 1950-tallet var Haight-Ashbury et nabolag i nedgang. Mange av bygningene sto tomme etter krigen. Manglende vedlikehold hadde også sin effekt, og utflytningen av middelklassen for nyere forsteder fortsatte å etterlate mange enheter for leie.
På 1950-tallet ble det foreslått en motorveg som skulle ha gått gjennom Panhandle, men grunnet et borgeropprør mot motorvegen ble prosjektet avlyst etter en rekke med stridigheter som varte helt fram til 1966. Naborådet for Haight Ashbury, HANC, ble dannet en gang i løpet av opprøret i 1959. HANC er fortsatt aktiv i nabolagets politiske forhold.
Haight-Ashburys kunstferdig trehus ble et paradis for hippiene på siste halvdel av 1960-tallet på grunn av tilgjengeligheten av billige hybler og ledige eiendommer som kunne leies eller kjøpes: eiendomsverdien hadde sunket betydelig delvis på grunn av den foreslåtte motorvegen. Den bohemiske subkulturen som fikk rotfeste, deretter blomstret og er til en viss grad tilstede den dag i dag.
Kjærlighetssommeren
Nabolaget ble episenter for den såkalte renessanse i San Francisco og med den også en framvekst i livsstil og kultur basert på dop og rock på midten av 1960-tallet. Skoleelever og studenter begynte å strømme til Haight-Ashbury i løpet av våren da skolene stengte i 1967. San Franciscos myndigheter var bestemt på å stoppe tilstrømningen av unge mennesker i sommerferien, men bidro til å gi ytterligere oppmerksomhet til stedet, og en pågående serie av artikler i de lokale avisene førte til at de nasjonale media ble alarmert av hippenes voksende antall. I løpet av våren hadde naboskapslederne svart med å danne «Council of the Summer of Love», Kjærlighetssommerens Råd, og ga hendelsen en offisielt-klingende navn som gikk mann av huse, og spredte seg raskt fra munn til munn, og ble videreformidlet av media.
Massemedias sensasjonspregede mediadekning av hippilivet i Haight-Ashbury fikk stor oppmerksomhet hos unge mennesker over hele USA. Hunter S. Thompson kalte distriktet for «Hashbury» i The New York Times Magazine, og aktivitetene i området ble rapportert bortimot daglig. I løpet av året nådde områdets berømmelse sitt høydepunkt da det ble et sentrum for en rekke av de fremste musikere og rockegrupper, særlig psykedeliske band, i samtiden. Jefferson Airplane, The Grateful Dead og Janis Joplin bodde alle bare en kort avstand fra det nå berømte vegkrysset. De har ikke bare udødeliggjort fenomenet eller stedet i en sang, men kjente også mange innenfor lokalsamfunnet som venner og familie. Andre velkjente som var tilstede i Haight-Ashbury var kollektivet The Diggers, en lokal gruppe av «samfunnsanarkister» som var kjente for sitt gateteater og skaffet fri mat til beboerne hver dag. En av de mest kjente i gruppen var den senere skuespilleren Peter Coyote.
I løpet av Kjærlighetssommeren ble psykedelisk rockemusikk mer kjent og fikk stadig mer og mer tid på kommersiell radio. Sangen «San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)», skrevet av John Phillips i gruppen The Mamas & the Papas, ble en hitsingel i 1967. Musikkfestivalen Monterey Pop Festival i juni sementerte ytterligere statusen til psykedeliske rockemusikk som en del av hovedstrømningen i samtidskulturen, og løftet opp lokale band fra Haight-Ashbury som Grateful Dead, Big Brother and the Holding Company og Jefferson Airplane til nasjonal berømmelse. Omslaget til Time magazine den 7. juli 1967 hadde artikkelen «The Hippies: Philosophy of a Subculture» (Hippiene: Subkulturens filosofi), en nyhetsrapport på fjernsynet CBS News om «The Hippie Temptation» (Hippiefristelsen) og annen betydelig mediainteresse i hippikulturen fremmet Haight-Ashbury og ga det enorm nasjonal oppmerksomhet og populariserte motkulturbevegelsen over hele USA og videre ut i verden.
«Summer of Love» trakk til en mangfoldig gruppe av mennesker i ulik alder: tenåringer og studenter som fulgte deres likesinnede og tiltrekning av å være i et kulturelt utopia; ferierende fra middelklassen, og selv feststemt personell fra militærbaser i bilavstand i nærheten. Haight-Ashbury var ikke i stand til å svelge unna alle som kom i slike mengder, og nabolaget ble raskt forringet. Overbefolkning, trangboddhet, hjemløshet, narkotikaproblemer, og kriminalitet påvirket nabolaget til det verre. Mange reiste vekk for å komme seg unna, mange reiste for å fortsette studiene, og den 6. oktober 1967 hadde de som ble igjen en liksombegravelse, en seremoni som de kalte for «Hippiens død» for å signalisere at det foregående var absolutt over. Mary Kasper forklarte den teatralske seremonien som følgende:
Øyensynlig ble dette budskapet oppfattet bokstavelig da de store menneskemengdene ikke kom tilbake de påfølgende årene da nabolaget og særlig Haight Street falt tilbake til tidligere forfall på 1970- og fram til 1980-tallet. Gentrifisering på 1990-tallet brakte med seg nye beboere i området i form av unge urbane i tyve- og trettiårene som ønsket å leve en hip livsstil. I løpet av denne tiden forsøkte de lokale butikkene og handelsfolkene å gjøre inntjening på stedets 60-talls historie og gjorde gatebildet om til turistattraksjon som fortsatt er gjeldende. Det er nå tett med turister hver sommer. Kommersielle kjeder flyttet inn i Haight Street for gjøre profitt på stedets historie. Kleskjeden The Gap har en butikk på hjørnet av Haight-Ashbury som tidligere hadde vært stengt. I løpet av den samme tiden åpnet kjeden Ben & Jerry's Ice Cream en butikk i samme område.