cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beijings nasjonalstadion
Beijings styresmakter flyttet på 350 000 borgere som bodde i området for å gi plass til sportsanleggene i området. De fikk nye boliger annetsteds i byen.
På et tidligere stadium var det meningen at OL i Kina også skulle avholdes i flere sørkinesiske byer, og det ble i 2001 bygd en Guangdong Olympiastadion i Guangzhou med en kapasitet til å ta imot drøyt 80 000 tilskuere. Men «Fuglereiret» ble bygd etter at denne planen ble endret.
Winsor McCay
Winsor McCay (født 26. september 1871, død 26. juli 1934) var en amerikansk illustratør, tegneserieskaper, avistegner og animatør.
Arbeid
Winsor McCay regnes som en pioner innen tegneserier og film. Han er særlig kjent for den veltegnede og grafisk interessante serien Little Nemo in Slumberland som gikk som søndagsserie i to New York-aviser fra 1905 til 1913. Han sto også bak Gertie the Dinosaur fra 1914, en av filmhistoriens første tegnefilmer.
Winsor McCay har påvirket flere generasjoner av tegnere og tegneserieskapere, deriblant Moebius, Chris Ware, William Joyce og Maurice Sendak.
Intraosseøs terapi
Intraossøs (intraossal) terapi betyr inne i et skjelettben. Begrepet brukes vanligvis i sammenheng med infusjoner der legemiddelet injiseres tvers gjennom benet og direkte inn i den bløte indre marg. Benmargen er et blodrikt organ som kan egne seg godt til slik administrering av legemidler. Siden bakterieinfeksjon i benet, osteomyelitt, er en alvorlig tilstand er det grunn til å være tilbakeholdende med å gi medisiner på denne måten.
Dette er en ekstremt sjelden måte å gi medikamenter på. Det kan være aktuelt hos små barn der bena fremdeles er myke.
Offenbach am Main
Offenbach am Main er en by i delstaten Hessen og en forstad til Frankfurt am Main. Offenbach er formelt en egen by som er den femte største byen i Hessen. I praksis har Offenbach vokst sammen med storbyen Frankfurt.
Arkeologiske utgravninger har bevist at området har vært bebodd siden stenalderen. Innbyggertallet i Offenbach am Main passerte i 1954 grensen på 100,000, og byen fikk dermed status som storby.
Byen er et viktig industri-, tjeneste- og messested, men har grunnet en negativ utvikling innen industrien fått visse sosiale problem. I byen avholdes årlig en internasjonal messe for lærvarer, en industri den tidligere var kjent for ved siden av berømmelsen den hadde som messeby, men den er i dag best kjent som Frankfurts industri-forstad. Tysklands meteorologiske tjeneste har sitt sentrum i Offenbach.
Med hensyn til kommunikasjonsmuligheter har Offenbach et godt utgangspunkt der den ligger ved motorveien A3 mellom Frankfurt via Würzburg til Passau ved grensen med Østerrike. Vest for byen ligger A661, som er en forbindelse med A66, A5 og A45 nord og øst for Frankfurt. Videre ligger Frankfurt internasjonale lufthavn nær Offenbach.
I Offenbach ligger Hyundai-konsernets hovedkontor for Europa.
Den røde ørns orden
Den røde ørns orden (tysk: Roter Adlerorden) var en brandenburgsk, senere prøyssisk og keiserlig tysk orden. Den ble tildelt så lenge Tyskland var et monarki og tildeling som offisiell statsorden opphørte med Weimarrepublikken.
Bakgrunn og utvikling
Ordenen ble innstiftet under navnet Ordre de la sincérité 17. november 1705 av Georg Friedrich, senere markgreve av Brandenburg-Bayreuth. Sankt Georg var ordenens skytshelgen. Ordenen ble senere gjenopplivet flere ganger, i 1734 i fyrstedømmet Brandenburg-Ansbach da ordenen fikk navnet Den brandenburgske røde ørns orden etter motivet i Brandeburgs våpenskjold. I 1777 ble navnet forkortet til Den røde ørns orden.
Etter at fyrstedømmene Brandenburg-Bayreuth og Brandenburg-Ansbach i 1791 kom under Preussen gjorde kong Fredrik Vilhelm II Den røde ørns orden 12. juni 1792 om til Preussens andre ridderorden. Den rangerte da etter Den sorte ørns orden og ble en orden til belønning av fortjenester av konge og stat i sin alminnelighet. Kongen ble ordenens stormester. Ved Tysklands samling som keiserrike fortsatte ordenstildeling også av Den røde ørns orden. Ordenen ble tildelt så lenge Tyskland var et monarki. Ved monarkiets fall og opphørte offisiell tildeling av ordenen. Weimarforfatningen av 11. august 1919 forbød tildeling av ordener.
Inndeling
En medalje i én valør, bronse, var også tilknyttet ordenen.
Insignier
Ordenstegnene for Den røde ørns orden utviser stor variasjon. I sin grunnleggende form besto ordenstegnet av et såkalt georgskors, det vil si et kors med armer som smalner inn mot midten. Korset var av gull med hvit emalje. Midtmedaljongen var hvitemaljer med en avbildning av Brandenburgs røde ørn med en grønn krans i klørne. Ordensstjernen hadde åtte tagger og en midtmedaljong der ørnen var omgitt av en bord der ordenens motto, «SINCERE ET CONSTANTER» («oppriktighet og standhaftighet»), var innskrevet.
Ordenskjedet besto av ledd inneholdende den brandenburgske ørn, monogrammet «WR» for «Wilhelminus Rex» og kranser med korslagt septer og sverd. Ordenstegnet, som var opphengt i kjedet, besto av et hvitemaljert malteserkors med røde ørner i korsvinklene. Midtmedaljongen var prydet av monogrammet «WR».
Som en særlig begunstigelse ble storkors og 1. klasse også tildelt i briljanter.
Ordenstegnene ble utstyrt med en rekke tilleggstegn. Blant disse var
I 1851 ble det statuert ordenstegn for ikke-kristne mottagere av ordenen. Disse hadde ordenstegnene utformet som stjerner heller enn kors. I 1861 ble det likevel bestemt at ikke-kristne også kunne bære de ordinære ordenstegnene.
Tildeling
Den røde ørns orden ble tildelt i forholdsvis stort antall. Storkors ble tildelt medlemmer av den kongelige familie, adelige og medlemmer av utenlandske kongehus. Innehavere av øverste klasse av Den sorte ørns orden ble vanligvis også tildelt storkors av Den røde ørns orden. Da ordenen i 1851 for første gang ble tildelt ikke-kristne, ble det utformet ordenstegn uten kristen symbolikk.
Norske innehavere
En rekke nordmenn ble tildelt Den røde ørns orden. Kong Haakon var innehaver av storkors. Andre norske innehavere var Christian Michelsen, Jørgen Løvland, Johan Koren, Christian Sparre og Karl Friederich Griffin Dawes.
Fylkesvei 4232
Fylkesvei 4232 går mellom Brennevinsmyra Miljøpark og Dyrstad i Lindesnes kommune. Dette er hovedveien på Skjernøy
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av det meste av den tidligere fylkesvei 230 (Vest-Agder). Strekningen mellom Eskelandsmyra og Brennevinsmyra Miljøpark ble del av fylkesvei 230
Kirriemuir
Kirriemuir (skotsk-gælisk: An Ceathramh Mòr) er en by og en burgh i Angus, Skottland. Byen er et turistmål, med utsikt over Strathmoredalen, som er et av de beste områdene for fruktdyrking i Skottland. Den ligger også kort vei fra dalen Angus glens, som er et populært område for fotturister. Den er særlig kjent som et sentrum for jakt og skytesport. Familieeiendommen til Hugh Munro, som laget listen over skotske fjell på over 3000 fot (914 m) ligger rett ved byen. Disse fjellene går nå under samlebetegnelsen Munros til ære for ham. Blant kjente personer fra byen finner man J.M. Barrie, hvis hus nå er et museum, og det er en statue av Peter Pan i byens torg. Bon Scott fra AC/DC. Det ligger også et flymuseum i byen, samt et camera obscura som ble donert av Barrie, hvor man kan se over til Ben Lawers. Folketallet er for 2020 beregnet til 6 060 innbyggere.
Byen har historie tilbake tidlig histoisk tid da det er antatt det var et betydelig kirkesentrum. Senere har den blitt identifisert med hekser, og en del eldre hus har fortsatt en «heksestein» på skorsteinene, skjønt det er tradisjon som er mer vanlig på Jersey og Guernsey. På 1500-tallet ble det ført flere hekseprosesser i byen. Dammen hvor flere påståtte hekser ble druknet ligger fortsatt i utkanten av byen, og er nå kjent som With Pool («Heksedammen»).
Historie
Historien til Kirriemuir strekker seg tilbake til den tidlige historiske perioden. Det ser ut til å ha vært et sentrum av kirkelig betydning. Noen av Kirriemuirs skulpturerte steiner, en serie av sene piktiske korsplater, er utstilt på Meffan Institute i Forfar, og de andre kan sees i Kirriemuir Gateway til Glens Museum som nå er i Kirriemuir Town House.
Landene til Ummarchie lå i den føydale baroniet Kirriemure – den gang i sheriffdomen i Forfar – og var eid i århundrer av adelsmannen Lauder fra Bass-familien. Alexander Lauder fra Ummarchie, Co. Forfar, født omkring 1504 og en yngre bror til Robert Lauder of the Bass (død 1576), dukker opp i mange dokumenter og døde på et tidspunkt i 1580. I oktober dette året hadde hans yngre sønn Walter myrdet sin fars katolske bror James i en religiøs tvist. Walter ble funnet skyldig i Edinburgh 15. desember og ble behørighet halshugget.
Kirriemuir har en historie med trolldomsanklager som dateres tilbake til 1500-tallet. En dam i utkanten, kjent som Witch Pool, var en kverndam for Meikle Mill fra 1800-tallet. Lokale amatørhistorikere har en tendens til å tro at dette refererte til en «mickle» (liten – det betyr faktisk stor) mølle, men referansen er til en av James eller hans sønn Andrew Meikles møller, basert på forestillinger som ble plukket opp i Nederland på 1700-tallet. Meikles var en familie av landbruksingeniører fra Haddington. Den tilstøtende «Court Hillock» ble vist, under utgravninger for en boligutvikling, å ikke være mer enn en haug med bytte etter utgraving og rengjøring av dammen.
Selv om Kirrimuirs betydning som markedsby har blitt mindre, husker dens tidligere jutefabrikker (som nå produserer syntetiske stoffer) sin betydning fra 1800-tallet som et senter for en hjemmebasert veveindustri.
Blant historiske trekk i nærheten av Kirriemuir er en utskåret piktisk stein kjent som Eassie-steinen. Den ble funnet grunnet en brann i nærheten av landsbyen Eassie.
Kassel
Kassel (frem til 1926 offisielt Cassel) er med ca. 200 000 innbyggere den største byen i det nordlige Hessen i Tyskland. Etter Frankfurt am Main og Wiesbaden er Kassel den tredje største byen i delstaten. Kassel er sete for Regierungsbezirk Kassel og Landkreis Kassel og ligger nær grensen til Niedersachsen.
Kirriemuir
Kultur
Byen har tre museer: Gateway to the Glens Museum, Barries fødested og Tayside Police Museum. Det var en gang et luftfartsmuseum, hvis gjenstander nå er i Richard Moss Memorial Collection på Montrose Air Station Heritage Centre. Det er en camera obscura, donert av J. M. Barrie, på bakken, med utsikt mot sør og sør-vest og over de høyere åsene i nord. Også på bakken og med utsikt fra de sørlige skråningene er byens kirkegård, der Barrie er gravlagt i familiegraven. Det er et krigsminnesmerke i sølvgranitt i sentrum av kirkegården, en kolonne overvunnet av en soldat i kilt som ser ned over byen og over de brede åkrene i Strathmore til Sidlaws.
Kassel
Gemäldegalerie som holder hus på Wilhelmshöhe, i Wilhelmshöhe slott fra 1786, inneholder bl.a. Jakob velsigner Isak og Esau av Rembrandt.
Kirriemuir
Kultur
Hver august holder et lokalt musikklag en musikkfestival, Live in the Den, med lokale gitarband. I 2011 ble det ikke holdt på grunn av flom.
Kassel
Internasjonalt er Kassel særlig kjent for kunstutstillingen documenta. Wilhelmshöheparken ble i 2013 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Kirriemuir
Transport
Byen ble tidligere betjent av bussruten 124 som gikk en gang om dagen fra mandag til lørdag til Forfar. Den ble trukket tilbake i 2019.
Parker
Byens to hovedparker ligger i Gairie Burn-dalen og på toppen av Kirriemuir Hill.
.416 Weatherby Magnum
Patronen er en basert på .378 Weatherby Magnum hylse som er utvidet. Patronen er særdeles kraftig og den utklasser de fleste andre patroner i kaliber .416. Den kan sende et 400 grains (25,9 gram) prosjektil i 820 m/s. Patronen er 90 m/s raskere en både .416 Remington Magnum og .416 Rigby. Patronen gir kraftig rekyl og anbefales kun brukt av erfarne skyttere. Det er nok en medvirkende årsak til at den ikke er like populær som sine mindre søsken, i tillegg gir den ekstra farten ikke nevneverdig mer effekt i viltet. Det viktigste den oppnår er flatere kulebane og mer kraft på lange hold. Den høye farten krever i tillegg enda mer av kulekonstruksjonen siden den høye farten kan fort føre til kulehavari, d.v.s. at kula fragmenterer og kan dermed bomme på vitale organer på tross av perfekt treff.
Moderne kulekonstruksjoner tar høyde for dette og det finnes kuler idag som er konstruert for slike hastigheter.
Apotektekniker
Apotektekniker eller farmasitekniker er en person utdannet i den videregående skolen. Yrkeskompetansen får man ved å fullføre vg3 apotekteknikk, og gir grunnlag for autorisasjon som helsepersonell i henhold til helsepersonelloven.
Historie
Utdanningen ble etablert på 1950-tallet da det ble nedsatt en komité med 3 medlemmer for å utrede yrkesopplæringen for apotekteknikere. Resultatet av arbeidet ble et brevkurs som ble revidert og utvidet i 1970 i samarbeid med Norsk Korrespondanseskole.
Den første undervisning på en skole ble satt igang høsten 1964 ved Oslo elementærtekniske skole. Det ble innredet et eget apoteklokale ved skolen som var tegnet av Norges Apotekerforenings inventaravdeling.
Den teoretiske undervisningen varte ett år, og deretter gjennomgikk elevene ett års praktisk opplæring i apotek.
Høsten 1966 fikk de som var ansatt i apotek tilbud om et to-årig deltidsskoletilbud.
Apotekteknikerlinjer ble startet ved Tromsø yrkesskole i 1969, og etter hvert fikk Bergen (Åsane), Gjøvik, Halden, Stavanger og Trondheim apotektekinkerlinjer.
I 1974 ved Lov om videregående opplæring ble det vedtatt av Stortinget at utdanningen skulle bli en del av den videregående skolen, og dette ble satt i kraft i 1976. Utdanningen ble først plassert i gruppen håndverks- og industrifag, men ble senere flyttet til sosial- og helsefag. Utdanningen har grunnkurs og to videregående kurs.
Fagforeningen Farmasiforbundet organiserer de fleste av landets rundt 4000 apotekteknikere, som den største yrkesgruppen i apotek.
Om yrket
En apotektekniker skal være en profesjonell kundebehandler. Apotekteknikere har en viktig oppgave i å ekspedere legemidler, veilede om trygg og riktig legemiddelbruk, og om behandling og forebygging av lidelser. Apotekteknikere deltar dessuten i laboratoriearbeid og har ofte ansvar for varehåndtering, regnskap, informasjons- og kommunikasjonsteknologi og markedsføring. Apotekteknikere er helsepersonell og for å praktisere i yrket i Norge kreves autorisasjon fra Statens autorisasjonskontor for helsepersonell.
Litteratur
Klevstrand, Rolf: «Farmasøytisk utdannelse i Norge» i Apotekfarmasi gjennom 100 år Oslo 1981 ISBN 82-990739-0-1
Konklavet august 1978
Etter pave Paul VIs død i Castel Gandolfo den 6. august 1978, ble det den 25. august samme år innledet et konklave for å velge en ny pave.
111 kardinalelektorer, ned fra 115 ved pavens død
Det var ved pavens død 115 kardinalelektorer, og femten kardinaler over åtti år. En av elektorene, Paul Yü Pin, døde under sedesvakansen, mens tre ikke var i stand til å delta på grunn av sykdom. Med 111 kardinalelektorer samlet var dette det så langt største konklavet.
Allerede etter den fjerde avstemningen, på konklavets andre dag, ble Albino Luciani, patriark av Venezia, valgt. Han aksepterte, og tok navnet Johannes Paul I.
Papabili
Blant de papabili, eller toppkandidatene, var Sergio Pignedoli, president for [Det pavelige råd for de ikke-kristne]]; Giuseppe Siri, erkebiskop av Genova, and Corrado Ursi, erkebiskop av Napoli. Andre som ble nevnt var Giovanni Benelli av Firenze men til ikke lenge før det Vatikanets statssekretær; Sebastiano Baggio, prefekt for Bispekongregasjonen, og ikke-kardinalwb Anastasio Ballestrero, erkebiskop av Torino. Den ikke-italiener som ble hyppigst nevnt var Johannes Willebrands, erkebiskop av erkebispedømmet Utrecht.
Den brasilianske Aloísio Lorscheider som ledet CELAM, ønsket seg Albino Luciani, som var patriark av Venezia, mens Luciani antas å ha ønsket seg Lorscheider. Time rapporterte senere at kardinalkollegiets dekan, Carlo Confalonieri, aom var ekskludert fra å delta ettersom han var over aldersgrensen, var den første kardinal som hadde åpent foreslått Luciani.
Valget
Luciani ble på forhånd ikke ansett som papabile selv om han ble nevnt i noen aviser i forhåndsomtalen, men han fikk henvendelser fra noen kardinaler som mente han ville kunne bli en god pave. Det ble rapportert av kommentatorer at mange i valgkollegiet av kardinaler ønsket ikke en kurie-pave som pave Paul VI hadde vært, men en varm, medmenneskelig og pastoral skikkelse som pave Johannes XXIII.
Luciani ble spurt av kardinal Jean-Marie Villot om han tok imot valget; han var svært skeptisk da han ble valgt, og måtte overtales til å akseptere embetet. Han skal ha sagt til kardinalene: «Måtte Gud tilgi dere for det dere har gjort for min skyld»; bemerkningen skal ha blitt levert med det smil som ga ham tilnavnet «Den smilende pave». Hans motto var Humilitas, «ydmykhet».
Norman Lamont
Norman Lamont, baron Lamont av Lerwick, (født 8. mai 1942) er en britisk konservativ politiker. Han har hatt plass i Underhuset for valgkretsen Kingston upon Thames. Han var Storbritannias finansminister mellom 1990 og 1993.
Naurstad
Naurstad (lulesamisk: Návstáde) er en liten bygd i Bodø kommune i Nordland som består av ca. 100 innbyggere. Naurstad ligger 30 min fra Bodø sentrum. Det er gangvei gjennom skogen fra Naurstad til Godøynes.
Oskar Skogly
Oskar Skogly (født 4. februar 1908 i Fåberg, død 16. februar 1988) var en norsk politiker (Ap). Han var kommunal- og arbeidsminister i Einar Gerhardsens tredje regjering i 1963, samt stortingsrepresentant fra 1958 til 1969.
Kings Bay
At hans tid som statsråd ble såpass kort, ses av mange i sammenheng med at regjeringen mistet kontrollen over av debatten etter Kings Bay-ulykken. Rapporten fra den regjeringsnedsatte Tønseth-kommisjonen om ulykken kom til departementet kort tid før Stortinget skulle gå fra hverandre før sommeren.
Skogly sendte rapporten til pressen med sperrefrist samme dag som Stortinget skulle oppløses. Da opposisjonspartiene fikk vite dette, ble oppløsningen utsatt, og Einar Gerhardsens tredje regjering ble felt på et mistillitsvotum i august 1963.
Da Gerhardsen dannet sin fjerde regjering en måned senere, ble ikke Oskar Skogly tilbudt noe departement, noe han tok seg svært nær av.
Royal Navy Police
Royal Navy Police, tidligere Royal Navy Regulating Branch, er den britiske marines militærpoliti. Medlemmene kalles regulators, og har til oppgave å håndheve loven og disiplinære forskrifter både ombord på skip og på marinens baser på land. I motsetning til Royal Military Police og Royal Air Force Police rekrutterer Royal Navy Police kun blant de som allerede tilhøre våpengrenen.
I tillegg til at hoveddelen av Royal Navy Police utfører normale militærpolitioppgaver finnes det en Special Investigation Branch (SIB), som er en etterforskningsenhet.
Medlemmene får straks etter endt opplæring rangen Leading Rating (Leading Regulator), og kan forfremmes til Regulating Petty Officer, Master-at-Arms og Warrant Master-at-Arms. Ombord på skip utfører de i tillegg til politioppgavene også andre oppgaver sammen med mannskapet.
Gérard Debreu
Gérard Debreu (født 4. juli 1921 i Calais i Frankrike, død 31. desember 2004 i Paris) var en fransk-amerikansk økonom og matematiker. Han er best kjent som professor i økonomi ved University of California, Berkeley hvor han begynte arbeidet sitt i 1962.
Bakgrunn
Debreu ble født i Calais, hvor hans far arbeidet i tekstilbranajen. Han ble foreldreløs i en tidlig alder. Faren begikk selvmord. Moren døde tidlig av naturlige årsaker. I 1941 påbegynte han studier ved École Normale Supérieure i Paris.
Etter D-dagen ble han etter at tyskerne var tildels trengt tilbake innrullert i den franske hær. Han ble overført til trening i Algerie og deretter var han utstasjonert i de franske styrker i Tyskland frem til juli 1945.
Økonom
Han gjenopptok studiene i 1945-46 og var på det tidspunkt blitt interessert i økonomi, ikke minst Léon Walras' generelle likevektsteori. Fra 1946 til 1948 arbeidet han som assistent ved Centre National de la Recherche Scientifique. I løpet av disse to et halvt år fullførte han sin overgang fra matematikk til økonomi. I 1948 kom han til USA på et Rockefeller Fellowship, som gjorde ham i stand til å besøke adskillige amerikanske universiteter såvel som universitetene i Uppsala og Oslo i 1949–50.
I 1948 kom Debreu til USA og besøkte flere amerikanske universiteter. Ved årsskiftet 1949-50 var han i Uppsala og Oslo. Debreu begynte å jobbe ved University of Chicago i løpet av sommeren 1950. I 1955 begynte han ved Yale University.
I 1960-61 begynte han ved Stanford og viet det meste av tiden sin til de komplekse bevisene som dukket opp i 1962 av det generelle teoremet om eksistensen av en økonomisk likevekt. I januar 1962 startet han arbeidet ved University of California, Berkeley der han holdt tittelen som universitetsprofessor i økonomi og matematikk. På slutten av 60-og 70-årene besøkte han universiteter i Leiden, Cambridge, Bonn og Paris.
I juli 1975 ble han statsborger i USA.
.416 Taylor
.416 Taylor er en patron for rifle, konstruert av Robert Chatfield Taylor i 1972.
Den er basert på en .458 Winchester Magnum-hylse som er strupet ned til .416 kaliber. Man kan også bruke .338 Winchester Magnum hylser ved å ekspandere hylsehalsen.
Patronen er nesten like kraftig som sin langt større oldefar .416 Rigby, dermed kan mange glidekasser lett bygges om til å takle denne patronen. En rifle i .30-06 Springfield kan ofte bygges om til dette kalibret om ønskelig.
Patronen ble meget raskt opptatt i A-square sitt sortiment og hadde dermed kort levetid som villkatt. Patronen er idag meget populær for de som bygger om rifler til grovere kaliber.
Næringssalter
mineralske stoffer opptas i forskjellig mengde, styrt av plantens behov. Noen av stoffene brukes i kilovis pr. ha/år (makronæringsstoff), mens andre stoffer kun skal brukes i gramvis pr. ha/år (mikronæringsstoffer).
Mengdene er angitt som milliontedeler (ppm) av tørrstoffet i representative planter.
Kari Slaatsveen
Kari Slaatsveen (født 15. september 1963) er en norsk journalist, underholder og radioskaper. Hun var ansatt i NRK mellom 1989-2017 og står bak radioprogram som Irma 1000, Holger Nielsens metode på NRKP3, Kveldsmat, Englefjes, Helgeland, NRKP1, samt Fru Larsen og Kari og Silje, hvem ellers? på NRK P13.
Hun var i flere år fast deltaker på Rødt parti Løvebakken på NRK1, hun har vært med i 20 spørsmål og hun har ledet Reiseradioen på NRKP1.
Slaatsveen vokste opp på Nesodden og Eidsvoll i Akershus. Hun har utdanning fra Universitetet i Oslo og fra Journalisthøgskolen. Hun begynte i NRK Radio i 1989 og ble kjent sammen med Barbara Jahn skapte radiohistorie med P3-programmet Irma 1000 i 1993. Etter dette har hun også hatt suksess med morgensendingen Holger Nielsens metode på P3.
Kari Slaatsveen ble kåret til Årets programleder i radio i 2005 og fikk Riksmålsforbundets Lytterpris i 2006.
Slaatsveen har i flere år skapt sceneforestillinger sammen med Ingrid Bjørnov, flere av dem i samspill med Kringkastingsorkesteret og dirigent Christian Eggen. Slaatsveen og Bjørnov har også laget forestillingen Julesanatoriet, som dukker opp med jevne mellomrom.
Baron de Sigognac
Baron de Sigognac er et armagnachus. De ligger i regionen Bas-Armagnac.
I tillegg til sitt lager med gammel armagnac sitter de også på et lager med gammel konjakk. Noen av de gavepakningene de selger består av både armagnac og konjakk.
Utvalg
Utvalget av årgangsarmagnacer vil naturlig nok variere over tid.
Malta Cup
Foran 2007/2008 sesongen er turneringen ikke lenger en rankingturering, den ble da erstattet med Shanghai Masters. Turneringen ble likevel avholdt, da som en invitasjonsturnering. De seksten beste på verdensrankingen, i tillegg til to maltesiske spillere (Tony Drago og Alex Borg) samt ytterligere to spillere valgt av snookerforbundet (Dominic Dale og Marco Fu) ble invitert. På grunn av at Ronnie O'Sullivan og Steve Davis takket nei til invitasjonen ble nummer 17 og 18 (henholdsvis Joe Swail og Joe Perry) invitert som erstatninger. Turneringen ble vunnet av Shaun Murphy, som dermed forsvarte tittelen fra året før.
Ogmund Finnsson
Ogmund Finnsson (født ca. 1315, død 1388) var en norsk ridder og riksråd. I to perioder fungerte han også som drottsete. Drottseten styrte landet på vegne av kongen, med samme rettigheter som kongen.
Ogmunds segl har i skjoldet en vinget pil og som skjoldholdere to løver. Sammen med posisjonen som drottsete indikerer det at han trolig var av kongelig slekt selv.
Det er oppført et minnesmerke over Ogmund Finnsson ved Hesby kirke på Finnøy.
Svalbardmiljøloven
Svalbardmiljøloven (Lov om miljøvern på Svalbard) er en norsk lov fra 15. juni 2001 og har til formål å opprettholde et tilnærmet uberørt miljø på Svalbard når det gjelder sammenhengende villmark, landskapselementer, flora, fauna og kulturminner. Loven skal likevel ikke være til hinder for miljøforsvarlig bosetting, forskning og næringsdrift. Frem til denne lovens ikrafttredelse var miljølovgivningen på øygruppen regulert gjennom egne forskrifter.
Loven er den første norske lov som omhandler så å si alle sider av miljøforholdene i et bestemt geografisk område og er forankret i Svalbardtraktatens artikkel 2: «tilkommer Norge å håndheve, treffe eller fastsette passende forholdsregler til å sikre bevarelsen og – om nødvendig – gjenoprettelsen av dyre- og planteliv».
Loven forvaltes av Miljøverndepartementet, Miljødirektoratet, Riksantikvaren og Sysselmesteren på Svalbard.
Den indre tyske grense
Den indre tyske grense (tysk: innerdeutsche Grenze eller deutsch–deutsche Grenze; opprinnelig også Zonengrenze) var grensen mellom Den tyske demokratiske republikk (DDR) og Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland) fra 1949 til 1990. Om man ikke inkluderer den separate grensen som ble utgjort av Berlinmuren var grensen 1381 km lang og gikk fra Østersjøen til det daværende Tsjekkoslovakia.
Den ble de facto etablert 1. juli 1945 som grense mellom de vestlige og sovjetiske okkupasjonssonene. På den østlige siden var grensen en av verdens mest bevoktede steder; definert av en ubrutt rekke av høye metallgjerder og vegger, piggtråd, alarmer, anti-kjøretøygrøfter, vakttårn og minefelt. Den ble patruljert av 50 000 bevæpnede DDR-vakter som stod overfor titusener vesttyske, britiske og amerikanske vakter og soldater. I grenseområdene bak selve grensen befant det seg en million NATO- og Warszawapakt-soldater som ventet i tilfelle krig.
Mariestad kommune
Mariestad kommune er en kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Mariestad.
Tettsteder
Mariestad kommune har fem tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Den indre tyske grense
Den mer kjente Berlinmuren var en fysisk adskilt, mindre utbygget og mye kortere barriere som omringet Vest-Berlin, mer enn 170 km øst for den indre tyske grensen. 9. november 1989 annonserte Günter Schabowski i DDRs kommunistparti åpningen av Berlinmuren og den indre tyske grense. I løpet av de neste dagene drog millioner av østtyskere vestover. Hundretusener flyttet permanent i de følgende månedene etterhvert som flere kryssningspunkter ble åpnet og bånd mellom lenge adskilte samfunn ble nå re-etablert etterhvert som grensekontroller utviklet seg til rene formaliteter. Den indre tyske grense ble ikke fullstendig forlatt før 1. juli 1990, nøyaktig 45 år på dagen etter at den ble etablert og kun tre måneder før Tysklands gjenforening skjedde.
Lite gjenstår av den indre tyske grenses engang så sterke hindringer. Det området den en gang utgjorde har blitt erklært en del av det europeiske grønne beltet og forbinder nasjonalparker og naturreservater langs grensen til det gamle jernteppet fra polarsirkelen til Svartehavet. Museer og minnesmerker langs den gamle grensen minnes delingen og gjenforeningen av Tyskland og noen steder er deler av de gamle grensesperringene inkorperert i minnesmerkene.
James Meade
James Edward Meade (født 23. juni 1907 i Dorset, død 22. desember 1995 i Cambridge) var en britisk økonom. I 1977 vant han Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel sammen med den svenske økonomen Bertil Ohlin for deres viktige bidrag innen teorien om internasjonal handel og internasjonale kapitalbevegelse.
Den indre tyske grense
Nyhetsrapporter
<!-- *
James Meade
Etter å ha jobbet i Folkeforbundet og Cabinet Office, var han den ledende økonomen i de tidlige årene av Attlees regjering, før han tok professorater ved LSE (1947–57) og Cambridge (1957–67).
Fylkesvei 7552
Fylkesvei 7552 går mellom Skar og Dragvika i Evenes kommune i Nordland.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 721.
Den svarte krigen
Den svarte krigen er navnet på konflikten mellom britiske kolonister og tasmanske innfødte i Tasmania først på 1800-tallet. Kolonistenes "krigføring", som var mer som en klappjakt å regne, blir omtalt som et rent folkemord, da den førte til nesten fullstendig utryddelse av den tasmanske urbefolkningen.
Krigen ble aldri offisielt erklært, og dette har ført til variasjoner med hensyn til når den startet og sluttet. Starten blir gjerne datert til da europeisk nybygging på øya begynte i 1803. Klappjakten på urinnvånerne var mest intens i 1820-årene, og det er disse årene som til vanlig blir kalt «Den svarte krigen». Krigen tok slutt i 1833, da restene av den innfødte befolkningen ble deportert til den lille øya Flinders Island i Bass-stredet.
Konflikten er omdiskutert blant australske historikere, blant annet når det gjelder tallet på innfødte som ble drept, men den innfødte befolkningen i 1803 (da den britiske koloniseringen tok til) er vanligvis regnet for å være mellom 5 000 og 10 000. I 1833 var det kun 300 av disse igjen, da de ble deportert til Flinders Island. Her døde de fleste etter kort tid pga. sykdom. En liten håndfull tasmaniere ble tilbakeført til Tasmania etter et par år.
Albanerfjellene
Albanerfjellene (italiensk: Colli Albani) er et fjellområde 20 km sørøst for den italienske hovedstaden Roma og 24 km nord for Anzio. Høyeste punkt i fjellkjeden er Maschio delle Faete med 956 moh. Området har flere oldtidsminner. Nemisjøen og Albanersjøen ligger i to innstyrtede kratere.
Skytshelgen
Skytshelgen eller vernehelgen er en helgen som sies å beskytte et land, område/sted, håndverk, aktivitet, klasse, familie eller person. En helgen (gammelsaksisk (thie) helagon, «(de) hellige», svakt bøyd flertall av helag, «hellig») er himmelsk beskytter innenfor kristen tro, hovedsakelig katolisismen, men også innenfor islam hinduisme (hos en del sekter) og buddhisme, er det tro på særskilte guddommelige talsmenn. En helgen er i kristen tradisjon, unntatt i de reformerte kirker, en person som levde sitt liv som en så vellykket «Kristi etterfølgelse» at kirken offisielt kunne slå fast at det ikke lenger var han eller hun som hadde levd, men Kristus som levde i ham eller henne. Protestantismen har derimot ingen tro på helgener, men av tradisjonelle årsaker er gamle helgener likevel æret på verdslig vis, slik Olav den hellige er en nasjonal helgen for Norge. Den største og viktigste forskjellen mellom katolisisme og protestantisme er at protestantismen avviser tankene om at kirken eller en helgen er et mellomledd mellom Gud og menneskene.
Flere land har en særskilt nasjonal helgen fra en tidligere konge: I Sverige fikk Erik den hellige denne posisjonen, og i Danmark var det Knut den hellige. For en kongefamilie i middelalderen ble viktig å ha en helgen i slekten, men under det eneveldige kongedømme (det absolutte monarki) sto kongen direkte under Gud, og opprør mot kongen var da opprør mot Gud. Kongens rett til å herske var hans guddommelig rett.
Skytshelgener tilknyttet Norge er Olva den hellige for hele landet og for Trondheim (hvor Nidarosdomen står), sankt Hallvard for Oslo, sankt Svithun for Stavanger. I Finland er Henrik den hellige den nasjonale beskytter. Den hellige Birgitta av Vadstena har en sterk posisjon i Sverige, mens nasjonalhelgenen Erik også er en særskilt beskytter av hovedstaden Stockholm. Ansgar, erkebiskop av Hamburg-Bremen, har fått tilnavnet Nordens apostel og har i sin særskilte posisjon for den danske kirke blitt opphøyd som skytshelgen for hele Skandinavia.
En opplisting av skytshelgener (virkelige personer og tidvis de som historikerne har avvist som oppdiktede) vil bestå av hundrevis av navn, og det finnes egne leksikon for disse. Eksempelvis er den hellige Arnold av Arnoldsweiler vernehelgen for organister og musikere, den hellige Adam av Fermo er vernehelgen for epileptikere, Frans av Assisi er vernehelgen for en rekke områder: Italia, byen Assisi, bispedømmet Basel, for fransiskanerordenen, de fattige, sosialarbeid, miljøvern og økologer, kjøpmenn, skreddere, veverere, tøyhandlere, linhandlere, tapethandlere, skipsbrudne og straffanger; for lamme og blinde; mot hodesmerter og pest; for dyrevernorganisasjoner og dyr. Den hellige Martin av Vertou, som ellers får lite oppmerksomhet, har en særskilt posisjon for de ulykkelig gifte, men var selv en eremitt.
Herren og hans tjenere
Herren og hans tjenere er en norsk dramafilm fra 1959 regissert av Arne Skouen. Hovedrollene spilles av Claes Gill, Wenche Foss og Georg Løkkeberg. Filmen er basert på Axel Kiellands skuespill fra 1955. Han har også en birolle i filmen. Stykket bygger på en sann historie fra Sverige.
Blyglassmester
En blyglassmester er en håndverker som setter sammen farget glass med bly i ruter og mosaikker eller setter sammen glasset i frie former til glassmalerier.
Herren og hans tjenere
Filmen er i sort-hvitt.
Blyglassmester
Faget omfatter tilvirkning og reparasjoner. I dag arbeides det oftest med glassmalerier og blyinnfattede ruter til kirker og andre bygninger, men en blyglassmester kan også lage lykter og lamper, speil og andre dekorative gjenstander innfattet i bly.
Herren og hans tjenere
Handling
Like etter at Sigurd Helmer er ordinert til biskop, leverer hans erkerival Tornkvist et brev til politiet som hevder at Helmer har ervervet embetet på uærlig vis. Dermed starter en maktkamp mellom de to åndshøvdingene, som får store konsekvenser for Helmers liv. Brevet beviser at Helmer har tusket til seg embetet ved hjelp av anonyme brev som bakvasker Tornkvist. Senere, på festmiddagen på bispegården, lar han anklagene falle som en bombe blant gjestene. Samtidig offentliggjør han sin forlovelse med biskop Helmers datter Agnes som tar parti mot sin far og forlater sitt barndomshjem med Tornkvist. Festbordet oppløses i full forvirring, og tilbake står en fortvilet Helmer og hans kone som slites mellom kjærligheten til mannen og den kristne tro. Hun vil han skal ta på seg skylden som en riktig kristen. Etter hvert blir det klart at det er Helmers sekretær som har skrevet brevene. Hun forsøker å ta sitt eget liv etter å ha skrevet en tilståelse.
Blyglassmester
Faget hadde sin største utbredelse på 1100- og 1200-tallet. Fra den tiden har vi omfattende glassmalerier i katedralene rundt i Europa, og da spesielt i Frankrike. Eksempler er katedralene i Chartres, Bourges og Reims. Etter andre verdenskrig fikk faget en renessanse, siden mye av glassmaleriene i kirker i Europa hadde gått tapt i krigshandlinger.
Herren og hans tjenere
Om filmen
Filmen fikk til dels god kritikk av Arbeiderbladets Knut W. Nordal da den kom. Han roste særlig skuespillerprestasjonene, men skrev også at: «Mer betenkelig er det at den kampglade, politiserende kirkehøvding, som er dramaets hovedperson, har mistet en god del av sin skarpeste kanter under bearbeidelsen». Dagbladets anmelder Arne Hestenes var enda mer begeistret og skrev blant annet at: «...Aldri før har en norsk film hatt en nerve som denne». Men han skriver også at «Claes Gill er for edel, han virker for sandru og prektig, og ikke et øyeblikk tror man han har skrevet de famøse brevene».
Blyglassmester
Kunsten har sin opprinnelse i det faktum at glass først bare lot seg framstille i mindre biter. Det ble da utviklet teknikker for å sette bitene sammen til større flater. Dette ble brukt både for å få bedre lys i bygninger og til dekorasjoner.
Herren og hans tjenere
Om filmen
Kielland lar dramaets bakgrunn være en uforsonlig strid mellom to retninger innenfor den svenske kirken: en åpen og liberal kristendomsforståelse, representert ved biskop Helmer, og en ortodoks, streng og fordømmende retning, representert ved hans rival til stillingen og tilkommende svigersønn, Dr. Tornquist.
Blyglassmester
I Norge er faget et spesialløp med 1 år på skole og tre år i bedrift. Utdannelsen til dette yrkesfaget er plasset i utdanningsprogrammet design og håndverk. Første skoleåret er Vg1 design og håndverk, og de tre siste praktiserer eleven som lærling i en bedrift.
Herren og hans tjenere
Priser
Filmen ble i 1959 nominert til Gullbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin. Wenche Foss ble samme år tidelt Filmkritikerprisen for sin innsats i filmen.
Blyglassmester
Yrket er (pr. 2016) et av håndverkene på Norsk håndverksinstitutts liste over små og verneverdige håndverksfag.
Herren og hans tjenere
Bakgrunn for filmen og skuespillet
Stykket og filmen er inspirert av en sann historie fra Sverige i 1952 da den nyutnevnte biskopen Dick Helander ble avsatt for å ha igangsatt bakvaskelser. Helander skulle ha skrevet anonyme brev og baktalt de andre kandidatene da bispestolen skulle besettes. Hans fingeravtrykk ble funnet på to av i alt 235 brev og brevene var skrevet på en skrivemaskin som han disponerte. Han ble dømt for ærekrenkelser, i en av de mest omtalte rettsakene i Sverige på 1900-tallet.
Dirk Cussler
Dirk Cussler (født 1961) er sønnen til den verdenskjente forfatteren Clive Cussler og medforfatter av Dirk Pitt-romanene Black wind og Treasure of Khan.
Han er også president i den frivillige organisasjonen NUMA, som faren stiftet i 1979.
Herren og hans tjenere
Bakgrunn for filmen og skuespillet
Også i Norge fulgte man med i saken. Et par år etter dommen skrev forfatter og Dagblad-journalist Axel Kielland skuespillet Herren og hans tjener. Det ble stor suksess på Nationaltheatret og andre teatre – også i Sverige og Finland. Deretter ble stykket satt opp som hørespill, før det endelig ble filmatisert i 1959.
En ny undersøkelse fra 2000 som gransket DNA-sporene fra brevene satte saken i et noe nytt lys. Analysen viste at Helander ikke kunne vært den som hadde slikket igjen konvoluttene. Hadde disse metodene hadde vært tilgjengelig under rettssakene mot ham, hadde han trolig blitt frikjent.
Ellen Sofie Olsvik
Ellen Sofie Olsvik (født 7. juli 1962) er en tidligere norsk orienteringsløper. Hun er verdensmester i stafett (1987) og vinner av den første sammenlagte verdenscup i orientering for kvinner i 1986. Olsvik ble verdensmester i skiorientering stafett 1987.
Herren og hans tjenere
Radiohørespillversjonen
I 1957 kom en norsk radiohørespillserie basert på boka.
Ellen Sofie Olsvik
Verdensmesterskap i orientering
Olsvik vant gullmedalje i stafett under verdensmesterskapet arrangert i Gérardmer, Frankrike i 1987. Hun løp tredje etappe på vinnerlaget som ellers bestod av Ragnhild Bratberg, Ragnhild Bente Andersen og Brit Volden. To år tidligere tok hun stafettsølv i australske Bendigo i 1985 som ankerkvinne på det norske laget. Ragnhild Bratberg, Hilde Tellesbø og Helle Johansen løp de øvrige etappene.
Herren og hans tjenere
Radiohørespillversjonen
Rolleliste
Ellen Sofie Olsvik
Verdenscupen
Olsvik vant den første verdenscupen i 1986 med 112 poeng, foran Jorunn Teigen (108 poeng) og Karin Rabe (101 poeng).
Skiorientering
Verdensmester i stafett, skiorientering i Batak, Bulgaria (1986) sammen med Toril Hallan og Ragnhild Bratberg.
Albert Sánchez Piñol
Albert Sánchez Piñol (født 1965 i Barcelona) er en spansk forfatter og sosialantropolog, som skriver på katalansk.
Pierre Charles de Villeneuve
Pierre Charles de Villeneuve (født 31. desember 1763, død 22. april 1806) var en fransk marineoffiser under Napoleonskrigene. Han kommanderte den fransk-spanske flåten som ble slått av britene under slaget ved Trafalgar.
Tidlig karriere
Villeneuve ble født i 1763 i Valensole, i Alpes-de-Haute-Provence og sluttet seg til den franske marinen i 1778. På tross av sin aristokratiske bakgrunn var han sympatisk overfor den franske revolusjonen. Han sløyfet det aristokratiske «de» fra navnet og fortsatte i tjenesten etter andre aristokrater ble rensket ut. Han tjenestegjorde i flere slag og ble grunnet dette utnevnt til viseadmiral i 1796.
I 1804 beordret Napoleon Villeneuve, stasjonert i Toulon, å trenge gjennom den britiske blokaden, ødelegge den britiske flåten i Den engelske kanal så den planlagte invasjonen av Storbritannia kunne finne sted. For å trekke de britiske styrkene vekk skulle Villeneuve seile til Karibia hvor hans styrke skulle slutte seg til den spanske flåten og den franske flåten fra Brest. De samlede flåtene skulle så angripe britiske styrker der for så å returnere til Europa, ødelegge de britiske marinestyrkene i kanalen og så eskortere Armée d'Angleterre fra leiren i Boulogne til invasjon av Storbritannia.
Forløp til slaget ved Trafalgar
Etter en mislykket ekspedisjon i januar forlot Villeneuve endelig Toulon den 29. mars 1805 med 11 linjeskip. Han unnslapp Nelsons blokade, passerte Gibraltarstredet den 8. april og krysset Atlanterhavet med Nelsons styrker tett på, men en måned etter skjema grunnet lite gunstig vind. I Karibia ventet Villeneuve en måned ved Martinique men admiral Ganteaumes styrke fra Brest innfant seg ikke. Til slutt ble Villeneuve presset av franske hæroffiserer til å begynne de planlagte angrepene på britene, men han klarte kun å ta tilbake øyfortet Diamond Rock ved Martinique. Den 7. juni fikk han melding om at Nelson hadde nådd Antigua, og den 11. juni seilte Villeneuve for Europa med Nelson etter seg.
Den 22. juli passerte Villeneuve Kapp Finisterre med 20 linjeskip og 7 fregatter og seilte inn i Biscayabukten. Her møtte han en britisk flåte på 15 linjeskip under kommando av viseadmiral Sir Robert Calder. I det påfølgende slaget ved Kapp Finisterre, et forvirrende slag i dårlig sikt, klarte de underlegne britene å avskjære og erobre to spanske skip.
I to dager fulgte Villeneuve den flyktende britiske styrken, men forsøkte ikke å ta opp kampen. I stedet seilte han til La Coruña der han ankom den 1. august. Her fikk han ordre fra Napoleon om å seile til Brest og Boulogne som planlagt. I stedet for det, kanskje fordi han trodde på en falsk melding om overlegne britiske styrker i Biscayabukten, seilte han tilbake til Cádiz og derved forspilte han muligheten for en fransk invasjon av Storbritannia.
Slaget ved Trafalgar
Ved Cádiz ble den fransk-spanske flåten blokkert av britene under Nelson. I september ble Villeneuve beordret å seile til Napoli og angripe britiske skip i middelhavet men han var ikke villig til å avseile. I midten av oktober fikk han imidlertid høre at Napoleon var i ferd med å erstatte han som sjef for styrken og at han måtte melde seg i Paris for å avgi rapport. Napoleon hadde skrevet til marineministeren at
Før hans erstatter nådde frem beordret Villeneuve styrkens avseiling den 18. oktober. Med et dårlig trenet mannskap tok det styrken to dager å få alle 34 skip ut av Cádiz. Den 21. oktober fikk Villeneuve oversikt over størrelsen på den britiske styrken og forsøkte å returnere til Cádiz, men ble avskåret ved Kapp Trafalgar. Med en underlegen styrke vant Nelson slaget ved Trafalgar og Villeneuves flaggskip, Bucentaure ble erobret sammen med en rekke andre franske og spanske skip.
Død og ettermæle
Ettertidens dom har ikke vært mild mot Villeneuve. I 1911 utgaven av Encyclopædia Britannica står det:
Raufoss stasjon
Raufoss stasjon ligger på Raufoss og er i dag siste stoppested før endestasjonen Gjøvik på Gjøvikbanen. Stasjonen ligger 12 km unna Gjøvik stasjon og 111 km fra Oslo S.
Raufoss fikk jernbaneforbindelse med Kristiania i 1901.
Apostelen Tomas
Tomas, også skrevet Thomas og ofte omtalt som apostelen Tomas, var en av Jesu tolv disipler eller apostler. Toma betyr «tvilling» på arameisk, og navnet er også blitt oversatt med det greske Didymos.
Liv og betydning
I Bibelen fortelles det at Tomas tvilte da de andre disiplene sa de hadde sett den oppstandne Jesus. Tomas måtte se Jesus selv for å kunne tro. Da Jesus, åtte dager senere, viste ham sårene på hendene og føttene, ble han overbevist.
Tradisjonen forteller at han virket som forkynner og apostel i Persia og India. Den gamle ortodokse Malankarakirken i Kerala i India regner således apostelen som sin apostel, og de kristne der kalles gjerne tomaskristne. Hans relikvier skal befinne seg i St. Thomas-katedralen i Mylapore utenfor Madras i India, et sted som i lang tid har vært pilegrimsmål for kristne. Også i Den syriske ortodokse kirke spiller apostelen Tomas en viktig rolle.
Scipio
Scipio (flertall, Scipiones) er et romersk cognomen, og representerer Cornelii Scipiones, en gren av Corneliusslekten.
Navnet er latin for «pinne» og har trolig vært et tilnavn opprinnelig. Familien var kjent for sine feltherrer, særlig Publius Cornelius Scipio.
Dallas Stars
Dallas Stars er et ishockeylag i den profesjonelle ishockeyligaen National Hockey League (NHL). Klubben kommer fra Dallas i Texas i USA og spiller sine hjemmekamper i American Airlines Center. Klubben ble grunnlagt i 1967 under navnet Minnesota North Stars og flyttet til Dallas i 1993.
Historie
Minnesota North Stars var et av seks nye lag i NHL som debuterte i sesongen 1967–68. Til tross for rimelig sportslig suksess med to Stanley Cup-finaleplasser led klubben av dårlig økonomi i løpet av 1980-tallet og til sist besluttet styret å flytte klubben til Dallas i Texas.
Nordmenn
Scott Winkler, draftet i 2008 i 3. runde, 89. valg totalt (spilte for Colorado College Tigers i Western Collegiate Hockey Association)
Mats Zuccarello, tradet fra New York Rangers 24. februar 2019.
Ľuboš Micheľ
Ľuboš Micheľ (født 16. mai 1968 i Stropkov, Slovakia) er en tidligere slovakisk toppfotballdommer. Han har dømt kamper siden 2001/2002 i Mesterligaen, og kamper i UEFA-cupen. Han har også dømt i to VM og to EM.
Michel dømte finalen i Mesterligaen mellom Manchester United og Chelsea i Moskva den 21. mai 2008.
I juni 2008 var Michel én av 12 dommere som dømte i EURO 2008.
Kamper i VM som hoveddommer
2002:
2006:
Kamper i EM som hoveddommer
2004:
2008:
Audhild Skoglund
Audhild Skoglund (født 1970) er en norsk folklorist, forsker, skribent og sakprosaforfatter. Hun har særlig jobbet med kontroverser innen religionsfeltet.
Kontrapunkt
Kontrapunkt (fra latin, «punctus contra punctum», det vil si ”note mot note”) er en teknikk innenfor musikalsk komposisjon, der musikken består av selvstendige stemmer som samspiller med hverandre. (Begrepet "stemmer" har ulik betydning innenfor kunstmusikk og populærmusikk. I populærmusikken er stemmene normalt uselvstendige ettersom de er bundne ved hovedmelodien.)