cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jass
En runde begynner ved at man de fire spillerne byr hvor mange stikk de tror de har mulighet til å ta, dersom de får velge trumffargen. Budrunden slutter når ingen av de fire spillerne lengre er villige til å overby det forrige budet, og den med det høyeste budet annonserer så hvilken farge som skal trumf denne runden. Spilleren som har schellen seks, spiller så dette kortet og første runde har begynt. De andre spillerne må følge den fargen som den første spilleren har spilt, dvs. at første runde må man spille schellen. Bare dersom man ikke har noen kort av den fargen som allerede har blitt spilt, kan man spille et kort av en annen farge, dette inkluderer trumffargen. For det laget som ikke har valgt trumf, kan det derfor lønne seg å starte spillet med å spille de andre fargene, i påvente av at det laget som fikk velge trumf ikke har gode kort i denne fargen. For det laget som valgte trumffargen, kan det lønne seg å starte spillet med et par runder der man bare spiller trumfkort, slik at det andre laget mister sine trumfkort, og ikke kan trumfe stikk senere i spillet. Den som legger det høyeste kortet i rundens farge, eller trumfer det, tar stikket. Verdi er i stigende rekkefølge: 6–10, så Unter, Ober, König, As. I trumffargen, slår ni As, men blir selv slått av trumffargens Unter.
Runden er ferdig når alle kortene er blitt spilt. Man teller da opp de poengene man har fått: Laget som har tatt rundens siste stikk får fem poeng, hver fane tatt gir 10 poeng, hver Unter tatt gir 2 poeng, hver Ober 3 poeng, hver König 4 poeng og hver As 11 poeng. Unter i trumffargen gir 21 og ni i trumffargen 14. Dersom et lag klarte å ta alle ni stikkene, får de en bonus på 100 poeng. Det er også vanlig å straffe det laget som valgte trumf ved å ta fra dem en del poeng, dersom de ikke klarte å ta det antallet stikk de bød for å velge trumf. Det laget som først får 1000 poeng har funnet spillet.
Gjennom sommeren viser den sveitsiske kanalen SF 1 hver torsdag Donnschtig-Jass, et program der seere kan ringe inn og delta i et parti jass.
MK «Sjøleik»
MK «Sjøleik» LESW, er en motorskøyte bygget ved Farsund Slip & Mek. Verksted, Brødrene Tjørve i 1938, som båt nummer 139, Linjetegning Nr 6 av Julius Tjørve. Båten er 45 ft lang, 16 ft bred, har utfallende stevn og krysserhekk. I motsetning til de andre 16 båter av samme linjetegning fikk Sjøleik hud av eik på furuspant; vanlig var furu på eik. Den hadde en 30 HK Union motor som sannsynligvis kom fra en tidligere båt, var galeas-rigget og hadde en brutto/netto-tonnage 24,68/7,63.
Sjøleik ble bygget som fiskefartøy og overlevert 10. august 1938 til Nicolai Leidland. Skøyta fikk fiskerinummer R-5-E, og senere, da han flyttet til Tananger, R-5-SO. Skøyta ble brukt til fiske utenfor Tananger i Sola kommune, blant annet til snurrevadfiske.
Den 11. oktober 1941 forlot «Sjøleik» landet med 18 menn, blant dem Arne Værum, og en kvinne om bord og ankom Aberdeen to døgn senere. De fleste av dem fikk utdanning, og var i aktiv tjeneste for Norges frigjøring. Skøyta ble brukt av eier Leidland til fiske på den skotske østkyst. Den 2. juni 1945 førte Leidland «Sjøleik» tilbake til Norge på oppdrag av den norske stat, lastet med 450 kasser Sunlight såpe og flere motstandsfolk. I 1951 fikk Sjøleik en større motor, en UNION 50 HK.
I 1953 ble båten solgt til Myklebust i Egersund. På Eigerøy Slipp ble det utført en del utbedringer, Styrehuset ble skiftet, og riggen forsvant. Båten fikk navnet «Blåveis», fiskerinummer R-54-ES, den fikk installert et radiotelefoniapparat, og tildelt kallesignal LESW. Hans og Torbjørn Myklebust brukte båten stort sett til reketråling.
I tiden 1974-1978 benyttet Torger Torgersen og Per Hovland, Egersund, skøyta til frakt av fiskeavfall til fiskemel- og fiskeoljefabrikker. Deretter ble Blåveis avregistrert som fiskefartøy. I 1978 overtok Rune Bo Larsson, Oslo, båten og brukte den hovedsakelig som fritidsfartøy. I 1982 skiftet han ut motoren til en SCANIA DS11. I 1986 ble Blåveis brukt som smugglerbåt i den norsk-italienske filmen Makaroni Blues, med Eddy Constantine som skipper. I tiden 1988-1994 var båten i Rekefjord, da eid av Tor Tønnessen før den ble solgt til Willy Gautvik i 1994 som seilte den fra Arendal og langs norskekysten til Murmansk, gjennom Kvitsjøkanalen, Onega- og Ladogasjøen til St. Petersburg og Østersjøen, som «første båt gjennom Russland» med utenlandsk flagg. Etter hjemkomsten overtok Stein-Jarle Svardal i Bærum.
Hole prestegjeld
Hole prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Ringerike prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Hole kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Hole kirke.
MK «Sjøleik»
I oktober 2000 kjøpte nåværende eier, Karl Pudik, båten. Den fikk tilbake sitt opprinnelige navn «Sjøleik», og en omfattende ombygnings- og restaureringsarbeid ble satt igang. Den 18. august 2008 ble «Sjøleik» satt på Riksantikvarens liste over Vernete skip. Foreningen «Sjøleiks Venner» står for vedlikehold og drift av båten.
Hole prestegjeld
Historikk
Hólar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hole hadde egen prest og prestegård i middelalderen, det var eget prestegjeld. Dette fortsatte etter reformasjonen, men Hole ble nå regnet som anneks til Norderhov prestegjeld. I 1560 skulle presten i Hole etter gammel skikk bare ha noen av inntektene i eget sogn, mens sognepresten i Norderhov fikk tienden for hele Ringerike. I 1575 ble det fastsatt ved dom at sognepresten i Hole hadde rett til tienden i eget sogn, det var igjen ansett som eget prestegjeld.
I lang tid hørte også Lunder kirke på Sokna, Viker kirke i Vestre Ådal og Tyristrand kirke på Tyristrand til Hole prestegjeld, men disse ble senere lagt inn under Norderhov prestegjeld.
Inndeling 1992: Hole og Tyristrand. i 1984 ble Tyristrand sogn overført til Norderhov prestegjeld, mens Haug ble eget prestegjeld.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.
Hole prestegjeld og dets sogn er nå en del av Hole kirkelige fellesråd underlagt Ringerike prosti.
Norgesmesterskapet på ski 1998
Norgesmesterskapet på ski 1998 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert. Langrennsøvelsene ble arrangert på Berkåk og i Alta. Hopp og kombinert ble arrangert i Meldal, Rennebu, Trondheim og Namdalseid.
5 km fristil
Dato: 17. januar
Sted: Berkåk
Araçatuba
Araçatuba er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Norgesmesterskapet på ski 1998
10 km jaktstart klassisk
Dato: 18. januar
Sted: Berkåk
Brendan Kingman
Brendan Robert Kingman (født 22. mai 1973 i Bankstown i New South Wales), australsk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen.
Norgesmesterskapet på ski 1998
15 km klassisk
Dato: 15. januar
Brendan Kingman
Kingman vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det australske laget som kom på andreplass i turneringen bak Cuba. Australia tapte finalen til Cuba med 2–6.
Norgesmesterskapet på ski 1998
15 km klassisk
Sted: Berkåk
30 km fristil
Dato: 29. mars
Sted: Alta
3 x 5 km stafett
Dato: 28. mars
Sted: Alta
10 km fristil
Dato: 17. januar
Sted: Berkåk
15 km jaktstart klassisk
Dato: 18. januar
30 km klassisk
Dato: 15. januar
Sted: Berkåk
50 km fristil
Dato: 29. mars
Sted: Alta
3 x 10 km stafett
Dato: 28. mars
Sted: Alta
Normalbakke
Dato: 29. mars
Sted: Trondheim
Stor bakke
Dato: 31. januar
Mike Patton
Michael Allan Patton (født 27. januar 1968 i Eureka i California) er en amerikansk musiker, best kjent som vokalist og frontfigur i bandet Faith No More fra 1989. Patton er, eller har vært, vokalist for Mr. Bungle, Tomahawk, Lovage, Fantômas, The Dillinger Escape Plan, Peeping Tom, og Dead Cross. I 1999 grunnla han plateselskapet Ipecac som har blant annet utgitt samarbeidsprosjektet Kaada/Patton med den norske musikeren og komponisten KAADA.
Norgesmesterskapet på ski 1998
Stor bakke
Sted: Meldal
Laghopp
Dato: 1. februar
Sted: Meldal
Mike Patton
Biografi
Patton møtte Trevor Dunn da han gikk på Eureka High School, og sammen startet de bandet Gemini og senere Turd. I 1985 startet de bandet Mr. Bungle sammen med Trey Spruance, Jedd Watts og Theo Lengyel. I 1989 erstattet han Chuck Mosley som vokalist i Faith No More etter at Mosley hadde fått sparken på grunn av rusproblemer. Studioalbumet The Real Thing (1989) ble en suksess, og han benyttet suksessen til å få Mr. Bungle signert til plateselskapet Warner Bros. Mr. Bungle gav ut det eponyme debutalbumet Mr. Bungle i 1991, Disco Volante i 1995 og California i 1999.
Norgesmesterskapet på ski 1998
Individuelt
Dato: 30.-31. januar
Werner Herzog
Werner Herzog (født Werner Stipetić 5. september 1942) er en tysk filmregissør, filmprodusent og skuespiller. Han nevnes ofte som en av de sentrale personene bak den nye tyske filmen sammen med kolleger som Rainer Werner Fassbinder, Volker Schlöndorff, Wim Wenders og andre. Blant Herzogs mest kjente filmer er Jakten på El Dorado (1975), Nosferatu – Nattens vampyr (1979), Fitzcarraldo (1982) og Grizzly Man (2004).
Mike Patton
Biografi
I 1998, under turneen for Album of the Year, ble Faith No More oppløst. Patton mente at kvaliteten på musikken var nedadgående og var glad bandet ble oppløst.
Norgesmesterskapet på ski 1998
Individuelt
Sted: Meldal/Rennebu
Werner Herzog
Bakgrunn
Werner Herzog ble født som Werner Stipetić, men skiftet senere navn til Herzog (som betyr «hertug» på tysk).
Mike Patton
Biografi
Mr. Bungles siste album California ble utgitt i 1999. Etter turneen i 1999–2000 gikk bandet fra hverandre, men det ble ikke annonsert før i 2004.
Norgesmesterskapet på ski 1998
Lagkonkurranse
Dato: 28. mars
Werner Herzog
Bakgrunn
Da han var 13 år, delte familien hans leilighet med skuespilleren Klaus Kinski. Herzog uttalte senere at han allerede på den tiden visste han ville bli filmregissør, og at han ville instruere Kinski foran kamera.
Mike Patton
Biografi
I 1998 grunnla Patton bandet Fantômas sammen med Buzz Osborne fra The Melvins, Trevor Dunn fra Mr. Bungle og Dave Lombardo fra Slayer. De har utgitt fire studioalbum, to konsertalbum, to split-album og et samlealbum. I 1999 stiftet han og Greg Werckman plateselskapet Ipecac. I 1999 grunnla Patton og Duane Denison fra The Jesus Lizard bandet Tomahawk. De har utgitt fire studioalbum.
I 2009 ble Faith No More gjenforent for turneen The Second Coming. I 2015 gav de ut albumet ''Sol Invictus.
Norgesmesterskapet på ski 1998
Lagkonkurranse
Sted: Namdalseid
Werner Herzog
Bakgrunn
14 år gammel leste Herzog ei bok om filmskaping. Den gav ham alt han trengte for å kunne lage film – unntatt et kamera. Han stjal et kamera fra Munich Film School og prøvde seg på sine første tagninger. Etter at han fullførte studiene ved Universitetet i München og Duquesne University i Pittsburgh, Pennsylvania, jobbet Herzog som sveiser, slik at han skaffet seg nok penger til å lage film.
Mike Patton
Biografi
Patton debuterte som filmskuespiller i Steve Baldersons thriller Firecracker i 2005. Han bidro med forskjellige stemmer for de infiserte i den post-apokalyptiske science fiction-skrekkfilmen filmen I Am Legend fra 2007, med Will Smith i hovedrollen, og i flere videospill, for eksempel førstepersonsskytespillet The Darkness fra 2007 i rollen som The Darkness, og oppfølgeren The Darkness II fra 2012. Han bidro med stemmen for Anger Sphere i Valves Portal og med stemmer i Left 4 Dead og oppfølgeren Left 4 Dead 2. Han sto også bak stemmen til hovedperson Nathan Spencer i spillet Bionic Commando fra 2009.
Werner Herzog
Samarbeid med Klaus Kinski
Herzog er kanskje mest kjent for å være den eneste regissøren som har klart å lage flere filmer med den meget aggressive skuespilleren Klaus Kinski, som hadde delt leilighet med familien Herzog da Werner var barn. Filmene som Herzog og Kinski samarbeidet om, var Jakten på El Dorado (1975), Nosferatu – Nattens vampyr (1979), Woyzeck (1979), Fitzcarraldo (1982) og Cobra Verde (1987). Forholdet mellom regissøren og skuespilleren er blant de merkeligste og mest omtalte i filmhistorien. Kinski var tidvis svært vanskelig, og det hendte flere ganger at det oppsto bråk på filmsettet. På det verste skal Herzog og Kinski ha vært nær ved å drepe hverandre.
Mike Patton
Biografi
Patton har et bredt register av vokale uttrykk og teknikker. Han bruker også rytme som en drivkraft i mange av sine vokale prestasjoner. Patton behersker mange stiler, fra falsett til rapping. Han blir av mange høyt verdsatt som vokalist. Det internett-baserte musikkmagasinet Consequence of Sound regner ham som den største sangeren gjennom tidene. AllMusic kaller ham et «ikon for alt-metal-verdenen». Musikkjournalist og -kritiker Greg Prato kaller Patton «One of the most versatile, innately talented, and idiosyncratic singers in rock music, Mike Patton is also one of the genre's most valuable players, since he has divided his time between a host of diverse projects […] and an experimental solo career.» Kollega Blake Butler kaller ham «[…] a complete and utter musical visionary and a mind-blowing and standard-warping genius.»
Werner Herzog
Samarbeid med Klaus Kinski
I 1999, åtte år etter at Kinski døde av hjerteinfarkt, lagde Herzog dokumentarfilmen Min beste fiende. Den handler om det spente forholdet mellom ham selv og Kinski.
Mike Patton
Biografi
Etter at den noske jazzartisten John Erik Kaada mistet platekontrakten hos EMI fikk han i 2002 kontrakt hos Pattons selskap, Ipecac. Kaada og Patton begynte å utveksle materiale og sammen, under navnet Kaada/Patton, gav de ut tre album; Romances i 2004, Live i 2007 og Bacteria Cult i 2016.
Mr. Bungle ble gjenforent på scenen i februar 2020. Bandet besto da av Patton, Spruance og Dunn fra originalbesetningen og assistert av Scott Ian (Anthrax) på gitar og Dave Lombardo (Slayer, Fantômas) på trommer.
Edel O. Elvevoll
Edel Oddny Elvevoll (født 10. september 1958) er professor i marin næringsmiddelteknologi ved Norges fiskerihøgskole og dekan for Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi ved Universitetet i Tromsø.
Hun er utdannet sivilingeniør i industriell kjemi og har doktorgrad i kjemiteknikk. Hun har tidligere blant annet arbeidet for FNs organisasjon for ernæring og landbruk i Roma. Hun er også rådsmedlem i Én Verden.
Hun utviklet kosttilskuddet OliVita sammen med professor Bjarne Østerud.
Island under Vinter-OL 1994
Island under Vinter-OL 1994. Fem sportsutøvere, fire menn og én kvinne, fra Island deltok i to sporter, alpint og langrenn under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. Island, som deltok for tolvte gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 20.-plass i damenes slalåm. Alpinisten Ásta Halldórsdóttir var Islands flaggbærer under åpningsseremonien.
Melati Daeva Oktavianti
Melati Daeva Oktavianti (født 26. oktober 1994) er en indonesisk badmintonspiller.
Hun representerte Indonesia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen i mixed double.
Dechapol Puavaranukroh
Dechapol Puavaranukroh (født 20. mai 1997) er en thailandsk badmintonspiller.
Distrikter i Meghalaya
Liste over distrikter i Meghalaya. Distriktene er en administrativ inndeling av den indiske delstaten Meghalaya.
Dechapol Puavaranukroh
Han representerte Thailand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen i mixed double.
Gjendiktning
Gjendiktning er en form for oversettelse der en forsøker å overføre noe annet og mer av innholdet i et litterært arbeide enn det som kommer fram ved en vanlig ordrett oversettelse. Uttrykket brukes vanligvis om verker av poetisk karakter. Gjendiktning består i å kle om et verks «sjel» fra én språkdrakt til en annen. Vi får en oversettelse med selvstendig litterær kvalitet. Dette gjelder for eksempel dikt og sangtekster, der lyd, rytme og andre litterære virkemidler også er viktige egenskaper for opplevelsen av teksten og for formidlingen av meningsinnholdet og forfatterens kunstneriske hensikter.
Enhver oversettelse fra et språk til et annet gir lett et tap av mening. Ordene betyr ikke nødvendigvis det samme i for eksempel norsk og dansk, selv om de skrives likt. Ord forandrer også betydning over tid innenfor ett og samme språk. Man skal ha godt kjennskap til både språk og åndsliv i begge land og tidsaldre for å gjøre en god gjendiktning. I tillegg bør man være dikter selv.
Mange eldre litterære verker var laget på vers. I mange tilfeller var dette for å lette memorering og gjengivelse uten å bruke skrift, siden «papir» var sjelden vare. Når vi i dag fortsatt kan lese verker som Iliaden og Odysseen på verseføtter på norsk, skyldes det at flere norske diktere og litteraturforskere har bearbeidet gamle manuskripter.
Flere norske diktere og forfattere har gjort gode gjendiktninger i tillegg til å oversette litteratur. Dette kan både henge sammen med en vanskelig økonomi som skribent – og den faglige eller kunstneriske utfordringen som ligger i å få det til. Mange slike prosjekter har, i likhet med egne verker, måttet modnes over år før endelig alle ordene er kommet på riktig plass.
Blant norske gjendiktere kan nevnes
Fareed Ahmed
Fareed Ahmed (født 28. april 1989) er en pakistansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjuendeplass med det pakistanske landslaget.
Helly
Helly er et fornavn med flere mulige opprinnelser. Det kan være:
Utbredelse
Helly er et svært sjeldent fornavn.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Helly i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Freden i Dresden
Freden i Dresden var en fredsavtale som ble inngått i Dresden den 25. desember 1745 mellom partene Østerrike, Sachsen og Preussen. Basert på betingelsene i avtalen måtte Fredrik II av Preussen anerkjenne Frans I som tysk-romersk keiser. Som svar skulle Fredrik II få råderett og kontroll over Schlesien, som var et beslaglagt landområde fra Østerrike etter den andre schlesiske krigen. I tillegg måtte Sachsen betale Preussen én million riksdaler i reperasjonskostnader. Freden i Dresden var i all hovedsak ratifisert og vedtatt gjennom freden i Breslau og freden i Berlin. Fredsavtalen gjorde at den andre schlesiske krigen ble offisielt avsluttet.
Liverpool-poetene
Liverpool-poetene viser til et antall av innflytelsesrike poeter på 1960-tallet fra Liverpool i England som var meget påvirket av den amerikanske beat-bevegelsen fra 1950-tallet. Liverpool-poetene var involvert i 1960-tallets Liverpools musikk og kunstliv som framskaffet blant annet The Beatles i løpet av en tid da byen ble karakterisert av den amerikanske beat-poeten Allen Ginsberg som «senteret for bevisstheten til det menneskelige univers».
Deres arbeid var karakterisert av å være direkte i sitt uttrykk, enkelhet i språket, velegnet for framføring for et publikum, og opptatt av samtidige emner og referanser. De var hyppig preget av humor, men adresserte også det fulle omfang av menneskelige erfaringer og følelser.
Poeter
De poetene som vanligvis ble assosiert med denne betegnelsen var Adrian Henri, Roger McGough og Brian Patten. De var alle tilstede i en bok fra 1967 kalt The Liverpool Scene redigert av Edward Lucie-Smith, med vaskeseddel av Allan Ginsburg og utgitt av Donald Carroll.
Selv om han faktisk var født i Sussex delte Adrian Mitchell mange av tankene til Liverpool-poetene og ble ofte knyttet til dem i den litterære debatt.
Disse poetene og lyrikerne kom alle fra en bakgrunn i arbeiderklassen (hvor engelske poeter gjerne hadde en akademisk bakgrunn fra de øvre middelklasse), og de var alle knyttet sterkt til popmusikk, og de verdier og effektive virkning fra denne som gjorde de strakte seg ut til et bredere publikum. Høytlesning av poesi skjedde ofte i en pub eller i en klubb.
Mersey Sound
Antologien The Mersey Sound ble utgitt av forlaget Penguin i 1967, og inneholdt dikt av Adrian Henri, Roger McGough og Brian Patten. Boken har vært i salg siden og totalt solgt rundt 500 000 kopier. Det var hovedsakelig denne boken som gjorde de tre forfatterne kjente og i 2002 ble de æresborgere av byen Liverpool («Freedom of the City of Liverpool»).
The Scaffold
Det mest kjente bandet som ble dannet var The Scaffold (1963–1974) som hadde John Gorman, Mike McCartney (bror av Paul McCartney) og Roger McGough. Innledningsvis var Adrian Henri da de var kjent som «The Liverpool, One Fat Lady, All Electric Show». («One Fat Lady» (Ei feit frue) er et begrep innenfor bingo for tallet 8, og gruppa levde hovedsakelig i Liverpools distrikt 8).
I desember 1967 nådde «Thank U Very Much», sunget på kraftig Liverpool-dialekt, fjerdeplass på hitlistene. Et år senere kom Lily the Pink på førsteplass. Ringo Starr spilte basstromme og i tillegg deltok Jack Bruce fra The Cream, Graham Nash fra The Hollies og Reg Dwight, som senere kalte seg for Elton John. Begge sangene var humoristiske drikkeviser.
Grimms
Et kortlevd turneband kalt Grimms (1973–1974) hadde et utskiftbart mannskap bestående av blant andre Adrian Henri, Brian Patten, Roger McGough, John Gorman, Mike McCartney, George «Zoot» Money, Neil Innes, Michael Giles, Kate Robbins, John Megginson, Andy Roberts, David Richards, Peter «Ollie» Halsall, Norman Smedles, Brian Jones, Ritchie Routledge, Valerie Movie, Gerry Conway, Pete Tatters og Timmy Donnell.
Rashid Mehmood
Rashid Mehmood (født 15. august 1987) er en pakistansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjuendeplass med det pakistanske landslaget.
Araçoiaba da Serra
Araçoiaba da Serra er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Løvseth+Partners
Løvseth+Partner er et norsk arkitektfirma med kontor i Oslo. Firmaet ble etablert av Morten Løvseth i 2003 og er en videreføring av hans tidligere praksis i firmaet Lunde & Løvseth, som han etablerte i 1986 sammen med Ivar Lunde. Partnere er Anne-Marie Lööf og Morten Løvseth.
Løvseth+Partners viktigste prosjekter er boligprosjektene Kværnertoppen og Sinsenveien 55 i Oslo, Arneberg Hage i Bærum og Neder Bleiker Gård i Asker samt kjøpesenteret Kuben Hønefoss, Kolomoen bru på E6, fem trebroer på E6 ved Eidsvoll, Andelva storkiosk på E6,  to rasteplasser på E6 ved Mjøsa og ombygging av Norges Bank i Skien til kunstnersenter samt ombygging av Berg skole i Oslo.
Filmåret 2013
Filmåret 2013 er en oversikt over lanserte filmer, utdelte priser og døde filmpersonligheter i 2013. Tre populære filmer (Jurassic Park, Top Gun og Trollmannen fra Oz) ble utgitt på ny i 3D.
Internasjonale storfilmer
• After Earth
• Det regner kjøttboller 2
• Ender's Game
• Frozen
• G.I. Joe: Retaliation
• A Good Day to Die Hard
• Grusomme meg 2
• The Hangover Part III
• Hansel and Gretel: Witch Hunters
• The Hobbit: The Desolation of Smaug
• The Hunger Games: Catching Fire
• Iron Man 3
• Jack Ryan
• Jack the Giant Slayer
• Kick-Ass 2
• The Lone Ranger
• Man of Steel
• The Mortal Instruments: City of Bones
• Nymphomaniac
• Oz: The Great and Powerful
• Percy Jackson: Sea of Monsters
• Sin City: A Dame to Kill For
• Star Trek Into Darkness
• Thor: The Dark World
• The Wolverine
• World War Z
Norske filmer
• Tusen ganger god natt
• Anne & Alet
• Detektiv Downs
• De tøffeste gutta
• Dirk Ohm
• En som deg
• Før snøen faller
• Gåten Ragnarok
• Jag etter vind
• Jeg er din
• Kill Buljo 2
• Kyss meg for faen i helvete
• Optimistene
• Pelle Politibil på sporet
• Pioner
• Pornopung
• Sjalusi
• Solan og Ludvig: Jul i Flåklypa
• Søsken til evig tid
• Victoria
Døde
• 31. desember - James Avery, amerikansk skuespiller (68)
• 30. desember - Haakon Sandberg, norsk filmregissør (89)
• 26. desember - Marta Eggerth, amerikansk skuespiller, sanger (101)
• 15. desember - Joan Fontaine, britisk-amerikansk skuespiller (96)
• 14. desember - Peter O'Toole, irsk skuespiller (81)
• 27. oktober - Lou Reed, amerikansk sanger, skuespiller (71)
• 16. oktober - Ed Lauter, amerikansk skuespiller (74)
• 1. oktober - Giuliano Gemma, italiensk skuespiller (75)
• 1. september - Tommy Morrison, amerikansk skuespiller, bokser (44)
• 19. august - Lee Thompson Young, amerikansk skuespiller (29)
• 15. august - August Schellenberg, canadisk-amerikansk skuespiller (77)
• 8. august - Karen Black, amerikansk skuespiller, sanger (74)
• 19. juli - Mel Smith, engelsk skuespiller, regissør, manusforfatter (60)
• 13. juli - Cory Monteith, canadisk skuespiller (31)
• 19. juni - James Gandolfini, amerikansk skuespiller (51)
• 31. mai - Jean Stapleton, amerikansk skuespiller (90)
• 8. mai - Jeanne Cooper, amerikansk skuespiller (84)
• 8. mai - Bryan Forbes, engelsk regissør, manusforfatter, produsent, skuespiller (86)
• 7. mai - Ray Harryhausen, amerikansk stop-motion-animatør, produsent, skuespiller (92)
• 17. april - Deanna Durbin, canadisk skuespiller, sanger (91)
• 15. april - Richard LeParmentier, amerikansk skuespiller (66)
• 4. april - Roger Ebert, amerikansk filmkritiker, manusforfatter, skuespiller (70)
• 28. mars - Richard Griffiths, engelsk skuespiller (65)
• 7. mars - Damiano Damiani, italiensk regissør (90)
• 5. mars - Arthur Storch, amerikansk skuespiller (87)
• 1. mars - Bonnie Franklin, amerikansk skuespillerinne (69)
• 27. februar - Dale Robertson, amerikansk skuespiller (89)
• 22. februar - George Ives, amerikansk skuespiller (87)
• 21. februar - Bob Godfrey, australsk-engelsk animatør, skuespiller (91)
• 21. februar - Del Tenney, amerikansk skuespiller, regissør, produsent, manusforfatter (82)
• 19. februar – Eva Bergh, norsk skuespiller (86)
• 19. februar - John Brascia, amerikansk skuespiller, danser (80)
• 19. februar - Lou Myers, amerikansk skuespiller (77)
• 18. februar - Elspet Gray, skotsk skuespillerinne (83)
• 18. februar - Matt Mattox, amerikansk skuespiller, danser (91)
• 17. februar - Richard Briers, engelsk skuespiller (79)
• 16. februar - Harald Siepermann, tysk animatør (50)
• 14. februar - Richard J. Collins, amerikansk manusforfatter (98)
• 13. februar - Gerry Day, amerikansk manusforfatter (91)
• 8. februar - Chris Brinker, amerikansk produsent, regissør (42)
• 8. februar - Alan Sharp, skotsk-amerikansk manusforfatter (79)
• 5. februar - Stuart Freeborn, engelsk makeupartist (98)
• 5. februar - Gerry Hambling, engelsk filmklipper (86)
• 3. februar - Peter Gilmore, tysk-engelsk skuespiller (81)
• 2. februar - John Kerr, engelsk skuespiller (81)
• 1. februar - Robin Sachs, engelsk skuespiller (62)
• 31. januar - R. Gilbert Clayton, amerikansk skuespiller og settdesinger (90)
• 29. januar - Garrett Lewis, amerikansk settdekoratør (77)
• 29. januar - Bernard Horsfall, engelsk skuespiller
• 27. januar - Sally Starr, amerikansk skuespiller
• 26. januar - Patricia Lovell, amerikansk filmprodusent
• 26. januar - Lloyd Phillips, sydafrikansk-newzealandsk filmprodusent
• 25. januar - Normand Corbeil, canadisk komponist av filmmusikk
• 23. januar - Leslie Frankenheimer, amerikansk settdesigner
• 23. januar - Susan Douglas Rubes, amerikansk-canadisk skuespiller
• 23. januar - Janice Knickrehm, amerikansk skuespiller
• 21. januar - Michael Winner, engelsk regissør, filmprodusent
• 18. januar - Jeff Cahill, amerikansk skuespiller
• 16. januar - Perrette Pradier, fransk skuespiller
• 14. januar - Conrad Bain, canadisk-amerikansk skuespiller
• 13. januar - Bille Brown, amerikansk skuespiller
• 11. januar - Mariangela Melato, italiensk skuespiller
• 11. januar - Billy Varga, amerikansk skuespiller
• 9. januar - Rex Trailer, amerikansk skuespiller og sanger
• 8. januar - Matthew Dickens, fransk-amerikansk skuespiller og koreograf
• 5. januar - Martha Greenhouse, amerikansk skuespiller
• 5. januar - Claude Préfontaine, canadisk skuespiller
• 4. januar - Tony Lip, amerikansk skuespiller
• 2. januar - Council Cargle, amerikansk skuespiller
• 2. januar - Ned Wertimer, amerikansk skuespiller
• 1. januar - Patti Page, amerikansk skuespiller og sanger
• 1. januar - Barbara Werle, amerikansk skuespiller og sanger
Mette Davidsen
Mette Davidsen (født 26. juni 1976 i Bergen) er en norsk håndballspiller.
Chae Yoo-jung
Chae Yoo-jung (født 9. mai 1995) er en sørkoreansk badmintonspiller.
Mette Davidsen
Klubber hun har spilt for:
Chae Yoo-jung
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen i mixed double.
Mette Davidsen
Hennes høydepunkt som klubbspiller er nok sølv i EHF-cupen i 2000.
Landslagskarriere
Davidsen har 148 landskamper for Norge og har scoret 257 landslagsmål.
Goldbergvariasjonene
Goldbergvariasjonene BWV 988 er en «klaviatursuite», opprinnelig for cembalo skrevet av Johann Sebastian Bach for en av hans elever. Suiten ble bygd over et sarabandetema fra Anna Magdalenas lille bok (med klaverøvelser), ispedd to folkemelodier mot slutten. Etter innledningen følger 30 variasjoner.
Eleven het Johann Gottlieb Goldberg, og var cembalist hos den russiske ambassadøren i Dresden (Grev Keyserlingk). Greven hadde vondt for å få sove, og hadde derfor musikere til å spille godnattmusikk. Greven likte komposisjonen så godt, at han betalte et honorar på hundre Louis d'or i rent gull. Dette var den beste betalingen Bach fikk for noe verk ellers.
Variasjonene ble utgitt som bind 4 i hans «Clavier Übungen» i 1741.
Variasjonene er blitt mye spilt av konsertpianister gjennom årene. I nyere tid er særlig Glenn Goulds tolkning som er mest kjent.
Verket er også transkribert, til to klaverer av Josef Gabriel Rheinberger (organist og komponist fra Liechtenstein)
Av andre arrangementer kan nevnes:
Dimităr
Dimităr (bulgarsk: Димитър) og Dimitar (makedonsk: Димитар) er henholdsvis en bulgarsk og makedonsk form av mannsnavnet Demetrius, som har opprinnelse i det greske gudinnenavnet Demeter, og er sammensatt av de, «jord», og meter, «mor». Det bulgarske navnet transkriberes ofte som Dimitar.
Utbredelse
Dimităr er et svært vanlig navn i Bulgaria, og Dimitar er vanlig i Nord-Makedonia.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Cratopus
Cratopus er en slekt av snutebiller som vanligvis er lett kjennelige på at snuten er høyst dobbelt så lang som bred, og at antennene er knebøyde.
Utseende
Små til middelsstore, kraftige, skjellkledte snutebiller med kort snute. Snuten er kort og bred. Skjellene som dekker kroppen er gjerne lyst gråbrune, men kan også være grønnlig metallskinnende.
Levevis
Larvene lever i jorden, av ulike slags røtter, mens de voksne billene gnager på blader og knopper av mange forskjellige planter. De voksne billene har et allsidig kosthold, og er sjelden knyttet til spesielle plantearter.
Utbredelse
Gruppen er for det meste utbredt på den sørlige halvkula (Afrika, Sørøst-Asia).
Oxynoemacheilus longipinnis
Oxynoemacheilus longipinnis er en fiskeart.
Denne smerlingen er flattrykt fra sidene. Hodet er stort med små øyne og munn. Sidelinjen er fullstendig. De parede finnene er svært lange, ryggfinnen er lang og halefinnen er dypt kløftet. Arten er bare kjent fra ett eksemplar som hadde en standardlengde på 36 mm.
Typeeksemplaret ble funnet i elva Meymeh i vestlige Iran. Denne elva rant tidligere til Tigris. Arten ble beskrevet som den første i slekten Ilamnemacheilus. En ubeskrevet art fra Orontes i Syria kan være den nærmeste slektningen. Freyhof et al. flyttet i 2016 arten til Oxynoemacheilus.
Mølladammen skole
Mølladammen skole er en ungdomsskole i Lommedalen i Bærum med ca. 500 elever fordelt på 18 klasser (A-F på hvert trinn). Skolen ligger ved elva Lomma og Lommedalen kirke.
Ansatte
Skolen har drøyt 60 ansatte. Skolens rektor er Gunvor Alderslyst.
Skolen har et sosialpedagogisk team der hvor avdelingsledere, rektor, miljøarbeider, arbeidsplass tilitsvalgt, elevrådsleder og nestleder sitter. Skolen har også rådgivende organer som, FAU, SU og Elevrådet. FAU og SU leder velges ved første møte. Lederen i elevrådet velges i et lukket valg innad i elevrådet ved oppstart av året. Nestleder av elevrådet bistår lederen i han/huns arbeid.
Skolen har faglærere i historie, geografi, matematikk, samfunnskunnskap, naturfag, RLE, Mat og Helse, kroppsøving, sløyd, design, tegning, norsk, nynorsk og fremmedspråkene tysk, spansk og fransk. Det jobber også faglærere med fagkunnskaper i valgfagene, Medier og Kommunikasjon, Sal og Scene, Teknologi og Breddeidrett.
Skolens fasiliteter
Skolen har to skolekjøkken, to naturfagsaler, tegnesal, sløydsal, design og håndverk rom, bibliotek, musikkrom, bandrom, miljøstasjon og 18 klasserom.
Baku-Tbilisi-Ceyhan-rørledningen
Baku-Tbilisi-Ceyhan-rørledningen er en oljerørledning fra Baku i Aserbajdsjan til Ceyhan i Tyrkia via Tbilisi i Georgia. Rørledningen er 1 768 km lang og er den nest største i Øst-Europa, etter Druzjbarørledningen. Den ble satt i drift i mai 2005.
Mølladammen skole
Skolens fasiliteter
Skolen har også to gymsaler som brukes av elevene hver dag. Den har også en utendørs håndballbane, lengdegrop, kulestøtsbane, basketkurver, sandvolleyballbane, to badmintonbaner, frisbeegolfbane og et uteklasserom. I 2013 ble det oppført en ballbinge bak gymsalen.
Austromarxisme
Austromarxisme er et begrep som er blitt brukt om den teoretisk grunngitte venstresosialismen som ble utviklet innenfor det østerrikske sosialdemokratiet på begynnelsen av 1900-tallet. De viktigste personene i austromarxismen var Otto Bauer, Rudolf Hilferding og Max Adler.
Austromarxistene prøvde å utvikle et tredje standpunkt i striden om revisjonismen i det tyske sosialdemokratiske partiet og den 2. internasjonale. De tok avstand fra Eduard Bernstein fordi de mente han reviderte for mye, men var heller ikke enig i Karl Kautskys ortodoksi. Posisjonen deres lignet den til Rosa Luxemburg i denne striden. Under første verdenskrig prøvde de igjen å stå for et tredje standpunkt, annerledes enn både sosialdemokratenes nasjonale patriotisme og Vladimir Lenins linje om å gjøre krigen om til en borgerkrig. Disse forsøkene på en egen venstresosialistisk kurs kom først på 1920-tallet til uttrykk i dannelsen av en egen Internasjonale in spe, uformelt kalt Wienerinternasjonalen eller mer spydig to-og-en-halv-internasjonalen. I 1923 gikk partiene og gruppene her inn igjen i den Andre Internasjonalen, som nå ble kalt Sozialistische Arbeiter-Internationale (SAI). Austromarxistene utviklet marxistisk teori på områder som forholdet mellom basis og overbygning, marxistisk filosofi, nasjonalitetsspørsmålet og imperialismen. Etter første verdenskrig var det Otto Bauer som kom til å spille den største rollen i det østerrikske sosialdemokratiske partiet. Han sto for en strategi som kanskje kan kalles «revolusjonær reformisme», der en vil prøve å gjennomføre en sosialistisk omforming av samfunnet på grunnlag av de eksisterende demokratiske ordningene, men også være villig til å forsvare demokratiet og arbeiderbevegelsen med våpen i hand om nødvendig.
Den østerrikske arbeiderbevegelsen måtte gjøre nettopp det, men tapte for de fascistinspirerte borgerlige kreftene som innførte diktaturet etter oppstanden i Wien i 1934.
Det er blitt hevdet at den reformerte «eurokommunismen» som utviklet seg i en del europeiske kommunistpartier på 1960-tallet og 1970-tallet har likheter med austromarxismen. Det samme kan vel sies om moderne skandinavisk venstresosialisme i danske Socialistisk Folkeparti og norske Sosialistisk Venstreparti. Således kan austromarxismen sees som et av de første forsøkene på å utforme et tredje standpunkt mellom «høyresosialdemokrati» og bolsjevisme.
Bøverbru stasjon
Bøverbru stasjon var en stasjon på Skreiabanen utenfor tettstedet Bøverbru i Vestre Toten kommune i Innlandet. Den åpnet som stoppested 28. november 1902 og ble oppgradert til stasjon 1. mai 1916. 15. september 1963 ble persontrafikken nedlagt her som ellers på banen, men godstrafikken fortsatte. 1. juli 1982 ble stasjonen ubemannet, og Skreiabanen ble nedlagt 1. februar 1988.
Ekspedisjonsbygningen ble tegnet av Paul Armin Due og fikk i 1916 påbygget en stasjonsmesterbolig etter modell av Paul Dues vokterboliger på søndre del av Solørbanen. Stasjonen hadde periodevis postkontor. I dag huser bygningen en bruks- og antikvitetsforretning.
Rodney Van Buizen
Rodney Van Buizen (født 25. september 1980 i Mona Vale i New South Wales), australsk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2004 i Athen..
Bøverbru stasjon
Skinnegangen forbi den nedlagte stasjonen ble revet opp allerede i 1988, men ved den anledning ble noe av sporet ut fra Reinsvoll liggende for eventuell fremtidig bruk i forbindelse med Bøverbru kalkverk. Sporet slutter i dag rundt en kilometer nordvest for den nedlagte stasjonen.
Bøverbru stasjon lå 3,99 km fra Reinsvoll.
Rodney Van Buizen
Van Buizen vant en olympisk sølvmedalje i baseball under sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det australske laget som kom på andreplass i turneringen bak Cuba. Australia tapte finalen til Cuba med 2-6.
Atafu
Atafu er en av de tre atollene som utgjør det selvstyrte nyzealandske territoriet Tokelau i det sørlige Stillehavet.
Geografi
Atafu er den nordligste av de tre atollene i Tokelau. Det er en korallatoll bestående av 19 småøyer som omkranser en lagune. Øyene har til sammen en landmasse på 3,5 km². Høyeste punkt på Atafu når 5 meter over havnivå. Lagunen er 5 km lang og 4 km bred. Det er kraftig nedbør. Ferskvannsforsyningen er vanskelig.
Atafu er mindre utsatt for de sterke vindene som kan ramme lengre sør.
På Atafu er det bevart skog med treslag som Cordia subcordata, Pisonia grandis og Hernandia nymphaeifolia.
2,03 km² av arealet egner seg til dyrking av kokospalmer og andre trær. Det finnes noen felt for dyrking av pulaka, en type taro. Lagunen er på 19 km².
Atollen er lukket og uten dype passasjer mot havet, slik at det er vanskelige ankrings- og havneforhold.
Historie
Det har hersket ulike oppfatninger av om atollen har vært permanent bosatt. Analyser av karbondatering indikerer at Atafu og Fakaofo har hatt kontinuerlig bosetting fra minst 750-550 år siden og fram til den første europeisk kontakten i 1765.
Tokelau ble først kjent for europeere fra andre halvdel av 1700-tallet. HMS «Dolphin» og kommandør John Byron kom over Atafu i 1765 under en jordomsegling og mente den var ubebodd. Under søk etter mytteristene på «Bounty» var HMS «Pandora» og kaptein Edward Edwards også innom atollen og konkluderte også med at ingen bodde der.
Mellom 1861 og 1863 ble befolkningen omvendt til kristendommen av misjonærer fra London Missionary Society.
Da peruanske slavehandlere i 1863 kom til Tokelau, ble 37 menn bortført av en befolkning på totalt 140. Blant den gjenværende befolkningen var det bare seks voksne menn tilbake. Folketallet steg igjen, delvis på grunn av at menn som hadde vært fraværende da slaveskipet ankom vendte hjem og av europeiske og polynesiske innflyttere. Da Tokelau skulle overføres til New Zealand, ble befolkningen på Atafu i 1925 regnet til 380.
Befolkning
Atafu hadde i 2019 et folketall på 548, mot 541 i 2016. I 2013 var befolkningen på 458. Ved folketellingen i 2011 var 35,8 % av befolkningen under 15 år og 44,4 % under 20 år.
91,8 % av innbyggerne på atollen hadde i 2011 helt eller delvis tokelauisk bakgrunn. 79,9 % hadde helt tuvalsk bakgrunn, mens 8,% hadde tuvalsk-samoansk bakgrunn. 4,5 % av innbyggerne hadde helt samoansk bakgrunn. 95,3 % av befolkningen på Atafu oppga i 2011 å kunne tokelauisk, 60,8 % kunne engelsk, 52,2 % samoansk og 12,5 % tuvalsk.
Befolkningen på Atafu er kristne. Hovedparten av befolkningen, 89,6 % i 2011, tilhører den kongregasjonalistiske kirke.
Samfunnsforhold
Atollen har sykehus og skole.
57,1 % av innbyggerne på Atafu var i 2011 i lønnsarbeid. Den største gruppen var sysselsatt som arbeidere og i jordbruk og fiske. Den nest største gruppen utførte ulike typer tjenesteytende arbeid.
Politikk og administrasjon
Atollen styres av et eldsteråd, taupulega. Landsbyen har en ordfører, pulenuku, og en representant utad, faipule. De som har disse vervene er automatisk medlem av Tokelaus regjering. Atafu hadde i 2014 sju representanter i Tokelaus lovgivende forsamling, Fono Fakamua (engelsk: General Fono).
Filosofiåret 1779
Filosofiåret 1779 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1779.
Arco-Íris
Arco-Íris er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
William Dudley
William Dudley (død 29. november 1483) var en engelsk biskop i det 15. århundre.
Han var dekan av Windsor, og ble i 1476 biskop av Durham. Dette var et viktig bispesete, som fordi Durham var et palatinat også medførte sekulær myndighet. Han satt i dette embetet til 1483, da han døde.
Liste over sjakkpartier
Dette er en kronologisk liste over sjakkpartier som av en eller annen grunn er kjente.
Fylkesvei 5425
Fylkesvei 5425 går mellom Ormhaugen og Valestrandsfossen i Osterøy kommune. Veiens lengde er 12,3 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 365 (Hordaland).
Gustavo Kuerten
Gustavo Kuerten (født 10. september 1976 i Florianópolis, Santa Catarina) er en profesjonell tennisspiller fra Brasil. Han er kjent som «Guga», en vanlig forkortelse for navnet Gustavo i Brasil.
Kuerten begynte å spille tennis som seksåring. Fra han var fjorten år, reiste han verden rundt for å delta i juniorturneringer. Kuerten ble profesjonell i 1995.
Han er først og fremst kjent for sine tre seire i French Open, i 1997, 2000 og 2001. I 1997 slo han de tidligere mesterne Thomas Muster, Jevgenij Kafelnikov og Sergi Bruguera på vei til tittelen. Han var ranket nummer 66 i verden da turneringen begynte, og er med det den nest lavest rankede spilleren som har vunnet en Grand Slam-turnering i tennis for menn. (Mark Edmondson var ranket 212 i verden da han vant Australian Open i 1976.)
Han var den første brasilianeren som vant en Grand Slam-turnering. Han avsluttet 2000 som nummer én på ATP-rankingen, etter å ha vunnet ATP-sluttspillet i Lisboa det året. I finalen slo han Andre Agassi 6-4, 6-4, 6-4. I semifinalen slo han Pete Sampras, og Kuerten ble dermed den første som slo disse to i de to siste kampene av en turnering. Kuerten ble den første sør-amerikaneren som toppet ATP-rankingen ved årsslutt, og ingen har gjort det etter ham.
Kuerten ble plaget av en hofteskade i de siste årene av sin profesjonelle karriere og spilte derfor lite mot slutten, før han la opp i 2008.
Spillestil
Kuerten er best på grus, som er det langsomste dekket i tennis. Det betyr at ballen spretter høyt etter at den har truffet bakken, på grunn av friksjonen i underlaget. Kuerten slår med mye overskru fra både forehand- og backhandsiden. Mens de fleste tennisspillerne på touren slår backhand med to hender, gir Kuertens enhåndsbackhand ham spesielt god rekkevidde.
Kåre Norum
Kåre Arvid Norum (født 14. november 1907, død 2. august 1981) var en norsk lærer og motstandsmann under andre verdenskrig.
Norum organiserte aksjonen mot nazifiseringen av skoleverket i 1942, og var senere i krigen aktiv i Hjemmefronten. I etterkrigstiden var han mangeårig formann og senere generalsekretær i Norges Lærerlag.
Bakgrunn
Han utdannet seg ved Oslo lærerskole, og gikk ut sommeren 1928. Samme høst begynte han som folkeskolelærer ved Lakkegata skole. Etter noen år med vikariater ved forskjellige skoler i Oslo og omegn fikk han fast stilling ved Lakkegata i 1932.
Høsten 1933 ble den da 26 år gamle Kåre Norum redaktør i Norsk Skuleblad, medlemsbladet til Norges Lærerlag. Valget av en såpass ung redaktør var ikke ukontroversielt i organisasjonen, men Norum beholdt vervet helt til andre verdenskrig da han ble avsatt av Nasjonal Samling (NS)-regimet.
Andre verdenskrig
Norum var sentral i kampen mot nazifiseringen av skoleverket, da Quisling-regimet i februar 1942 ville tvangsinnmelde alle norske lærere i det NS-kontrollerte Norges Lærersamband. Norum organiserte lærernes boikott av nyordningen, og tusenvis av lærere sendte protestbrev til Kirkedepartementet. Den 20. mars svarte Quisling-regimet med massearrestasjoner, og 700 lærere – inkludert Norum – ble sendt i fangenskap til Kirkenes. Her satt de frem til november samme høst.