cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Bull
Bull var lærer ved Den militære høyskole fra 1891 til 1907, oberst og regimentssjef for Østre Akershusiske infanteriregiment nr.4 (IR 4) fra 1911, generalmajor og sjef for 2. brigade i 1915, samt generalinspektør for Infanteriet fra 1919 til 1928. Under forhandlingene i Karlstad i 1905 var Bull militær sakkyndig. Han var Norges forsvarsminister under Wollert Konow fra 1910 til 1912.
FA-cupen 1884/85
FA-cupen 1884/85 var den fjortende sesongen av FA-cupen. 114 lag deltok, men ni lag spilte aldri en kamp. Finalen ble spilt mellom Blackburn Rovers og skotske Queen's Park, akkurat som forrige sesong.
Spektrum (tidsskrift)
Spektrum (etablert 1946, nedlagt 1954) var et norsk kulturtidsskrift. Dets formål var «å skape et forum for de kretser i vårt folk som hyller et spiritualistisk livssyn», og var således en  videreføring av det nedlagte todsskriftet Janus (1933–1941). Det var ledet av Barthold A. Butenschøn, og utgitt med seks nummer årlig.
Redaktører var Carl Fredrik Engelstad og Hans Peter L'Orange (1946–1949), Ernst Sørensen og etterhvert Aasmund Brynildsen.
Blant bidragsytere finner man, foruten redaksjonen, Aagot Benterud, Niels Christian Brøgger, Ronald Fangen, Gunnar Høst, Odd Nansen, Ørnulf Ranheimsæter, Kristian Smidt og André Bjerke.
Etter nedleggelsen ble det André Bjerke-ledede tidsskriftet Horisont etablert (1955) og brukt for mange av de samme tema som Spektrum.
Sverre Sløgedal
Sverre Sløgedal (født 6. april 1930, død 24. januar 2016 i Trondheim) var en norsk filosof. Han var førsteamanuensis ved Filosofisk institutt ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Han ble mag.art. ved Universitetet i Oslo i 1966 og arbeidet en periode som vitenskapelig assistent for professor Arne Næss. Sløgedal ble dr.philos. ved NTNU i 1993. Han har særlig arbeidet med problemer som epistemologi, vitenskapsteori, idéhistorie, logikk og eksistensfilosofi (spesielt Zapffe, Schopenhauer, Tønnesen og Nietzsche).
Hudsonbukta
Hudsonbukta (engelsk: Hudson Bay, fransk: Baie d'Hudson) er en stor bukt i nordøstre Canada. Bukta ble oppdaget av Henry Hudson i 1610. Helt i sør er det en mindre bukt, Jamesbukta, som går sørover inn i delstatene Ontario og Quebec.
Hudsonbukta grenser til det kanadiske territoriet Nunavut og provinsene Manitoba, Ontario og Québec. Hudsonbukta henger sammen med Atlanterhavet gjennom Hudsonstredet og med Nordishavet gjennom Foxekanalen og Nordvestpassasjen.
Arealet til bukta er på 1 222 600 km². Lengden fra nord til sør er 1500 km og bredden er på 830 km. Hudsonbukta er forholdsvis grunn. Gjennomsnittsdybden er 130 meter og på det dypeste er den 228 meter.
Grådig algoritme
En grådig algoritme er en algoritme som hele tiden velger det som ser best ut i øyeblikket. For eksempel kan problemet med å gi tilbake vekslepenger løses med en grådig algoritme. For å gi tilbake færrest mulig mynter, er det best å hele tiden gi tilbake mynter med størst mulig verdi. 46 kr = 20 kr + 20 kr + 5 kr + 1 kr = 4 mynter.
Kjennetegnet for en grådig algoritme, er at det ikke går an å endre valgene som allerede er gjort. I eksemplet med vekslepenger, betyr det at algoritmen må velge å gi ut 20 kr, uten å vite om det finnes en god måte å gi ut de resterende 26 kr på.
Grådige algoritmer er som regel raske, men de gir ikke alltid riktig svar. Anta det finnes en mynt med verdien 16 kr. Da vil det være optimalt å gi tilbake 20 kr + 16 kr + 10 kr = 3 mynter. Dermed er det i mange tilfeller nødvendig å bruke dynamisk programmering for å kunne prøve ut flere forskjellige valg parallelt. Andre eksempler hvor grådige algoritmer er nyttige, er i en vektet graf å bruke Prims algoritme for å finne minste spenntre og Dijkstras algoritme for å finne korteste vei.
Fredrik Stabel
Fredrik Henrik Stabel (født 4. januar 1914 i Oslo, død 2. juli 2001 i Drøbak) var en norsk skribent, avistegner og humorist.
Grådig algoritme
Ofte er det også nok å finne en god løsning, som ikke trenger å være optimal. Grådige algoritmer kan da ofte gi tilnærmingsløsninger på relativt kort tid.
Fredrik Stabel
Stabel hospiterte ved SHKS noen år under krigen og tegnet i vittighetsblader som Tyrihans, Humoristen og Karikaturen 1943–40. Han arbeidet seinere med grafikk og utgav enkelte bøker, men er først og fremst kjent som avistegner i Dagbladet (fra 1940) hvor han skrev og redigerte sin faste spalte Norsk Dusteforbund (fra 1950 til 1990). I Dusteforbundet kommenterte han stort og smått med absurd humor i tekst og tegninger.
Fredrik Stabel er innkjøpt av Nasjonalgalleriet i Oslo. I Drøbak drives det et avistegnergalleri, Avistegnernes hus, med fast utstilling av flere av Fredrik Stabels tegninger.
Stabel var sønn av sorenskriver Peter Lorentz Stabel og far til Anne-Mette Stabel. Han var bror til høyesterettsdommer Carl Ludovico Stabel og onkel til høyesterettsdommer Ingse Stabel.
Athens historie
Athens historie er den lengste historien som noen europeiske by har. Byen har vært kontinuerlig befolket i minst 3000 år; det har bodd mennesker der siden steinalderen; den ble den ledende byen i antikkens Hellas i det første årtusenet f.Kr. Byens kulturelle bedrifter i løpet av det 5. århundre f.Kr. la grunnlaget for vestlig sivilisasjon. Athen forfalt i middelalderen og tok seg opp igjen under Østromerriket. Den var relativt blomstrende under korstogene og trakk fordel av italiensk handel. Etter en lang nedgangstid under styret til Det osmanske riket, dukket Athen opp igjen i det 19. århundre og ble hovedstad i en uavhengig gresk stat.
Opprinnelse og bakgrunn
Navnet til Athen på gammelgresk var Athḗnai (uttalt omtrent At-he-nai). Flertallsformen skyldes at den opprinnelig var en gruppe landsbyer som slo seg sammen til en by.
En vet ikke sikkert hva navnet kommer av, men grekerne trodde selv at den var oppkalt etter sin beskytter, gudinnenen Athene, men det er like sannsynlig at gudinnen fikk sitt navn fra byen. Myten sier at Athene konkurrerte med Poseidon om å bli skytsguddom av Athen. De ble enige om at begge skulle gi athenerne en gave og så skulle athenerne velge hvilken gave de foretrakk. Poseidon slo sin trident i bakken og en kilde spratt opp. Vannet var salt og lite brukbart, mens Athene tilbød dem det første dyrkede oliventreet. Athenerne (eller deres konge Kekrops) aksepterte oliventreet og sammen med det Athene som deres beskytter, for oliventreet brakte treverk, olje og mat. I en alternativ versjon, oppfant Poseidon den første hesten. Athenes gave ble likevel foretrukket.
Byen begynte sin historie som en festning på høyden Akropolis som betyr «høy by». Akropolis er en naturlig forsvarsposisjon som kontrollerer de omkringliggende slettene. Bosetningen lå rundt 20 km inn i landet fra Saroniabukta, i sentrum for den kefissiske sletten, en fruktbar dal omringet av elver. I øst ligger fjellet Hymettos og i nord Pentelikos.
Elven Kefissos fløt i den antikke tiden gjennom byen. Antikkens Athen okkuperte et svært stort område sammenlignet med den sprikende metropolisen i dagens Athen. Murene til byene gikk rundt et område som målte rundt 2 km fra øst til vest og litt mindre fra nord til sør, selv om byen i sin storhetstid hadde bebyggelse som strakte seg et godt stykke utenfor disse murene. Akropolis lå rett sør for sentrum av dette området. Athens agora, det kommersielle og sosiale senteret i byen, lå rundt 400 meter nord for Akropolis i det som i dag er distriktet Monastiraki. Høyden Pnyx, hvor athenernes forsamling møttes, lå på vestkanten i byen.
Et av de viktigste religiøse stedene i Athen var tempelet til Athene, kjent for oss som Parthenon som stod på toppen av Akropolis hvor dets ruiner fremdeles står. To andre betydelige religiøse steder er Hefaisteion som fremdeles er hovedsakelig intakt, og Templet for den Olympiske Zevs eller Olympeion som en gang var det største tempelet i Hellas, men som nå ligger i ruiner. Disse templene lå også innenfor bymurene.
Den eldste tiden
De eldste spor av mennesker i Athen er fra neolittisk tid. I bronsealderen oppsto et mer organisert samfunn som en del av den mykenske palasskulturen. Innen 1400 f.Kr. hadde Athen blitt et mektig sentrum i den mykenske sivilisasjonen. I motsetning til andre mykenske sentre som Mykene og Pylos, ble Athen aldri plyndret og fraflyttet under den doriske invasjonen rundt 1200 f.Kr. Athenerne hevdet alltid at de var «rene» jonerer uten doriske elementer. Men Athen mistet det meste av sin makt og skrumpet antagelig inn til en liten festning på høyden igjen.
Etter denne kulturens fall fulgte den mørke tidsalder (ca. 1200 til 900 f.Kr.) Det er fra denne perioden en del spor etter aktivitet i Athen, men det ser ikke ut til å ha vært et samfunn som var organisert i noen særlig grad.
Omkring 900 f.Kr. begynte byen å vokse. Tradisjonelt regnes Theseus som dens første konge, men den tidlige historien er uklar dels på grunn av mangel på samtidige kilder og dels på grunn av sammenblanding mellom historie og mytologi. Innen det 8. århundre f.Kr. hadde Athen sikret sin festning på Akropolis og dens adgang til sjøen som gav dem en naturlig fordel over potensielle rivaler som Theben og Sparta.
I det 7. århundre f.Kr. hadde kongens makt blitt sterkt innskrenket, da han bare var en av de ni arkhonter som utgjorde rådet som styrte byen. Athenerne la under seg de andre landsbyene i Attika i denne perioden. Denne prosessen av synoikismos, føre sammen til et hjem, skapte den største og rikeste staten på det greske fastlandet, men det skapte oss en stor klasse av mennesker som var ekskludert fra politisk liv av adelen. Sosial uro ble utbredt, og Areopagos utnevnte Drakon til å skrive en ny lovgivning. Da dette slo feil, utnevnte de Solon med mandat om å opprette en ny konstitusjon.
Mens alle greske bystater hadde kontroll over et område rundt selve byen, skiller Athen seg ut med et svært stort territorium.
Arkaisk tid
Solons reformer tok for seg både økonomiske og politiske problemstillinger. Eupatridaes økonomiske makt ble redusert ved å oppgi slaveri som straff for gjeld, store landeiendommer ble brutt opp og handel og kommersiell virksomhet ble frigitt. Dette tillot fremveksten for den urbane handelsklassen. Politisk delte Solon athenerne i fire klasser, basert på deres rikdom og deres evne til å utføre militærtjeneste. Den fattigste klassen, thetes som var majoriteten i befolkningen, fikk politiske rettigheter for første gang siden de kunne stemme i ekklesia (forsamling), men bare de øvre klassene kunne ha politiske embeter. Areopagos fortsatte å eksistere, men dens makt var redusert.
Det nye systemet la grunnlaget for det som til slutt skulle bli det athenske demokratiet, men på kort sikt klarte det ikke å få slutt på konflikten mellom klassene. Etter 20 år med uro tok det folkelige partiet ledet av Peisistratos, en fetter av Solon, makten. Peisistratos kalles vanligvis for en tyrann, men det greske ordet tyrannos betyr ikke en ond og despotisk hersker, mer en som tok ledelsen gjennom makt. Peisistratos var faktisk en svært populær hersker, og han gjorde Athen rikt og mektig. Han la grunnlaget for athenernes herredømme til sjøs i Egeerhavet. Ordningen med de ni arkhonter fortsatte, men dette var et marionetteråd. Peisistratos sørget for at hans familie hadde embetene i staten. Athen blomstret under ham, og det er i denne perioden byen begynner å markere seg som et sentrum for kunsthåndverk og arkitektur.
Reformene til Kleisthenes erstattet de fire tradisjonelle «stammene» (fyler) med ti nye som var oppkalt etter legendariske helter og som ikke hadde noe grunnlag i klassene. De var faktisk valgkretser. Hver stamme ble igjen delt inn i tre trittyer mens hver trittys hadde en eller flere demer, alt etter befolkningen til demoi som ble grunnlaget for det lokale styret. Stammene valgte femti medlemmer hver til boule, et råd som ble styrte Athen til daglig. Forsamlingen ble den eneste gjenværende funksjonen til Areopagos. De fleste embetene ble fylt ved loddtrekning, men av opplagte grunner ble ti strategoi (generaler) valgt. Dette systemet forble forbausende stabilt, og med noen få korte avbrytelser ble det værende i mer enn 500 år, til romertiden, langt lenger enn noe moderne demokrati så langt har overlevd.
Klassisk tid
Persia hadde siden 558 f.Kr. drevet en gradvis ekspansjon. Før Athens fremvekst regnet Sparta seg som grekernes leder, eller hegemon. Athen sendte i 500 f.Kr. styrker for å støtte grekernes opprør mot perserne i Lilleasia. Dette provoserte frem to persiske invasjoner av Hellas som begge ble beseiret under lederskapet til de athenske statsmennene Miltiades og Themistokles.
Etter at det joniske opprøret ble slått ned og Milet falt i 494 f.Kr., var tiden kommet til å forsøke å legge Athen under seg. Persiske styrker kom til det greske fastland i 490 f.Kr. Athenerne seiret over dem ved Marathon. En liga av bystater ble dannet for å stå imot perserne. I 480 f.Kr. ble Athen angrepet, og store deler av byen ble ødelagt. Ved Thermopylene vant perserne en dyrekjøpt seier mot Sparta. Den neste store trefningen kom ved Salamis, der den greske flåten, under athensk ledelse, slo perserne og senket den persiske flåten. Athen ble beleiret og måtte evakueres to ganger, men i 479 f.Kr. ble perserne slått ved Plataia, og ga opp forsøket på å erobre Hellas. Spartas hegemoni ble overført til Athen, og det var athens som førte krigen til Lilleasia.
Det 5. århundre f.Kr. markerte høydepunktet til Athen som sentrum for litteratur, filosofi og kunstformene. Noen av de største navnene i vestlig kultur og intellektuell historie levde i Athen i denne perioden: Dramatikerne Aiskhylos, Aristofanes, Evripides og Sofokles, filosofene Aristoteles, Platon og Sokrates, historikerne Herodot, Thukydid og Xenofon, poeten Simonides og skulptøren Feidias. Den ledende statsmannen i denne perioden var Perikles som brukte skatten som ble betalt av medlemmene i det athenske sjøforbundet til å bygge Parthenon og andre store monumenter i det klassiske Athen. Byen ble, med Perikles' ord, «Hellas' skole».
I løpet av det 4. århundre f.Kr. fikk Athen tilbake noe av sin makt og reetablerte et modifisert athensk sjøforbund. Spartas tidligere allierte vendte seg mot byen. Argos, Theben og Korint allierte seg med Athen og kjempet mot Sparta i den uavklarte korintkrigen (395–387 f.Kr.) Theben ødela til slutt Sparta i 371 i slaget ved Leuktra. De greske byene (inkludert Athen og Sparta) vendte seg så mot Theben viss hegemoni ble stoppet i slaget ved Mantinea (362) med dødsfallet til sin militære geniale leder, Epaminondas.
Den neste trusselen mot Athen kom fra makedonerne. Kong Filip II av Makedonia ekspanderte kraftig inn i gresk område, men holdt seg unna Athen til å begynne med. Athenerne hadde ikke mulighet til å stå imot, og gjorde alt for å holde på freden med Filip. I 340 f.Kr. hadde så mye av de greske områdene blitt erobret av haukene i Athen, ledet av Demosthenes, fikk sin vilje, og Athen erklærte krig mot makedonerne. I 338 f.Kr. seiret Filip i slaget ved Khaironeia, og Athen var i praksis under makedonsk kontroll. Hans sønn, Aleksander den store, befestet denne kontroll. Aleksander utvidet den greske horisonten og avskaffet de greske bystatene. Dette markerer slutten på den klassiske tid, og begynnelsen på den hellenistiske. Then forble en rik by med et fremragende kulturliv, men var ikke lenger en uavhengig makt. Etter 200 år med makedonsk herredømme, ble Hellas absorbert av Romerriket i 146 f.Kr.
Athen forble et sentrum for læring og filosofi i de 500 årene med romersk styre, beskyttet av keisere som Nero og Hadrian. Men overgangen til kristendommens imperium gjorde slutt påbyens rolle som sentrum for hedensk lærdom. Keiser Justinian stengte filosofiskolene i 529. Dette regnes vanligvis som slutten på den antikke historien til Athen.
Bysantinsk tid
Innen midten av det 9. århundre, da Hellas var fullstendig gjenerobret igjen, begynte byen å komme til hektene. Akkurat som andre byer trakk fordel av forbedret sikkerhet og restaureringen av effektiv sentral kontroll i denne perioden, ekspanderte Athen igjen.
Invasjonene til tyrkerne etter slaget ved Malazgirt i 1071 og de påfølgende borgerkrigene gikk regionen stort sett forbi, og Athen fortsatte sin provinsielle eksistens uten å ta skade av dem. Da Østromerriket ble reddet av det bestemte lederskapet til de tre Komnenos-keiserne Alexios, Johannes og Manuel, blomstret Attika og resten av Hellas. Arkeologiske bevis forteller oss at den middelalderske byen opplevde en periode med rask vekst som startet i det 11. århundre og fortsatte til slutten av det 12. århundre. Agoraen som hadde vært forlatt siden den sene antikken, begynte å bli bygget over, og snart ble byen et viktig senter for produksjon av såper og fargemiddel. Veksten i Athen tiltrakk seg venetianere og forskjellige andre handelsmenn som la til i havnene Egeerhavet. Denne interessen for handel ser ut til å ha ytterligere styrket den økonomiske velstanden.
De 11. og 12. århundrene var en storhetstid for bysantinsk kunst i Athen. Nesten alle de viktigste bysantinske kirkene rundt Athen ble bygget i disse to århundrene, og dette reflekterer veksten til byen generelt. Men denne middelalderske blomstringen skulle ikke vare. I perioden mellom 1204 og 1458 ble det kjempet om Athen mellom bysantinerne og de franske og italienske ridderne i det latinske riket. De franske rodderne fra de la Roche-familien fikk tittelen hertug av Athen. Senere katalanske og sicilianske eventyrere hersket over byen i deler av det 14. århundre.
Osmansk tid
Athen falt til slutt til Det osmanske riket i 1458. Byens befolkning gikk nedover og innen det 17. århundre var den bare en landsby. Det ble påført Athen stor skade i det 17. århundre da osmanenes makt gikk nedover. Venetianerne angrep byen i 1687. Et skudd som ble avfyrt under bombingen av Akropolis fikk et kruttlager i Parthenon til å eksplodere og bygningen ble alvorlig skadet. Etter at venetianerne erobret Akropolis, brukte de materialer fra de antikke bygningene til å murene. Året etter satte tyrkerne byen i brann. Antikke monumenter ble ødelagt for å gi materialer til en ny mur som tyrkerne satte opp rundt byen i 1778. Mellom 1801 og 1805 fjernet Thomas Bruce, en britisk utsending bosatt i Athen, relieffer fra Parthenon.
Greske opprørere tok byen i 1822, men den falt til tyrkerne igjen i 1826. Igjen ble de antikke monumentene utsatt for ødeleggelser. Tyrkerne beholdt kontrollen over byen til 1833 da de trakk seg tilbake og Athen ble valgt som hovedstad i det nylig etablerte kongedømmet Hellas. På den tiden var byen nesten ubebodd og var bare en klynge med bygninger ved foten av Akropolis hvor distriktet Plaka nå ligger.
Mélanie Suchet
Hun oppnådde sin første pallplassering i verdenscupen 29. januar 1994, da hun ble nummer to bak Isolde Kostner i utforrennet i Garmisch-Partenkirchen. Et par dager senere tok hun en ny andreplass, denne gang i utforrennet i Sierra Nevada, bare 0,01 sekunder bak Hilary Lindh. Denne sesongen ble hun nummer tre sammenlagt i utfordelen av verdenscupen. 23. januar 1998 vant hun sitt første og eneste verdenscuprenn, Super-G-rennet i Cortina d'Ampezzo.
Engelsk 2. divisjon 1987–88
'''Engelsk 2. divisjon 1987–1988''' var den 85. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket direkte opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass. rykket opp til 1. divisjon etter at de vant play-off.
Mélanie Suchet
Under OL 1994 i Lillehammer ble hun nummer seks, og fire år senere under OL i Nagano kom hun på fjerdeplassen. Under VM 1999 i Vail ble hun nummer seks i utfor.
Athens historie
Det moderne Athen
Athen ble valgt som gresk hovedstad av historiske og sentimentale grunner, ikke fordi den var den største byen. Der er få bygninger i Athen som dateres til perioden mellom Østromerriket og det 19. århundret. Under styret til kong Othon (1832–1862) ble en plan for den moderne byen utarbeidet og offentlige bygninger reist. Den beste arven fra denne perioden er bygningene til Universitetet i Athen, det greske nasjonalbiblioteket og det greske nasjonalakademiet i gaten Panepistimiou.
Engelsk 2. divisjon 1987–88
==Tabell ==
Stromatolitter
Stromatolitter, algematter, (fra gresk strōma, matte, lag, stratum, og lithos, bergart) er laminerte sedimentære strukturer dannet ved lagvis binding av kalkslam på overflaten av kolonier med blågrønnbakterier eller grønnalger.
Athens historie
Det moderne Athen
Athen opplevde sin første periode med eksplosiv vekst etter den katastrofale krigen med Tyrkia i 1921 da mer enn en million greske flyktninger fra Lilleasia ble bosatt på nytt i Hellas. Drabantbyer som Nea Ionia og Nea Smyrni begynte som flyktningleirer i utkanten av Athen. Athen ble okkupert av tyskere under andre verdenskrig. Der var harde kamper mellom kommunistiske styrker og rojalistene støttet av britene i 1944.
Stromatolitter
I dag dannes de i tidevannssonen i grunne havområder, der det vokser matter av sammenfiltrede algetråder. Ofte forekommer stromatolitter i dag i saltsjøer og marine laguner hvor det finnes lite av gressende organismer; f.eks. Hamelin Pool Marine Nature Reserve i Shark Bay i Vest-Australia og Cuatro Ciénegas i Mexico.
Stromatolitter var mer utbredt på jorden i prekambrium. Arkeiske fossiler antas å være encellete kolonier av blågrønne alger, mens yngre ( proterozoiske) fossiler prehistoriske former for grønnalger. En art av stromatolitter som var vanlig i geologihistorien er Collenia.
Engelsk 2. divisjon 1987–88
Nedrykk fra 1. divisjon
De tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon. Play-off ble spilt der den fjerde dårligste klubben i 1. divisjon og de klubbene som kom på tredje, fjerde og femte plass i 2. divisjon spilte om en plass i 1. divisjon.
Athens historie
Det moderne Athen
Etter dette satte både byen Athen og den greske regjeringen, hjulpet av midler fra EU, i gang med betydelig infrastrukturprosjekter som den nye flyplassen Eleftherios Venizelos og et nytt metrosystem. Byen taklet også luftforurensingen ved å legge restriksjoner på bruken av biler i sentrum av byen. Resultatet var at Athen fikk sommer-OL i 2004. Til tross for skepsis blant mange observatører, var lekene en stor suksess og førte til fornyet internasjonal prestisje og økte turistinntekter til Athen.
Engelsk 2. divisjon 1987–88
Nedrykk fra 1. divisjon
Engelsk 1. divisjon 1987–88:
Opprykk fra 3. divisjon
De to beste klubbene i 3. divisjon rykket automatisk opp til 2. divisjon og de to dårligste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk ned til 3. divisjon. Play-off ble spilt der den tredje dårligste klubben i 2. divisjon og de klubbene som kom på tredje, fjerde og femte plass i 3. divisjon spilte om en plass i 2. divisjon.
Engelsk 3. divisjon 1987–88:
Referanser
The Football League 1987–88
Sander (navn)
Sander er et mannsnavn av tysk opphav. Det er en kortform av Alexander. Navnet er i dag mye brukt i Norge, Estland og Nederland. Formen Sándor er svært mye brukt i Ungarn.
Etymologi
Sander har to opprinnelser. Det er:
Utbredelse
Sander brukes bare for gutter, den kvinnelige varianten er Sandra.
Utenfor Europa er Sander(s) et sjeldent fornavn, men et populært etternavn.
Sander har vært et svært populært navn på guttebarn i Norge fra midten av 1990-tallet og utover.
Kensingtonsteinen
Kensingtonsteinen (fra engelsk Kensington Runestone) er en falsk runestein som ble laget i Minnesota i USA på slutten av 1800-tallet. Steinen måler 76 x 41 x 15 cm og veier vel 90 kilo. Inskripsjonen på framsida og den ene sida av steinen påstår feilaktig at åtte gøter og 22 nordmenn kom til dette området i år 1362, det vil si mer enn hundre år før Columbus oppdaget Amerika i 1492.
En svensk bonde ved navn Olof Ohman (egentlig Öhman) påstod at runesteinen ble funnet under en trerot på farmen hans i Solem utenfor Kensington i Douglas County i Minnesota i 1898. Selv om alle relevante eksperter har avvist at innskriften kan være ekte, og slått fast at den er en ren forfalskning, er de folkelige forestillingene om Kensingtonsteinens ekthet fortsatt sterke og levende i de skandinaviske områdene i det nordlige USA.
Tolkning
Ohman hevdet senere at han først trodde de hadde funnet en «indiansk almanakk», og en avskrift av inskripsjonen ble sendt til gresk-avdelingen ved universitetet i Minneapolis, før den havnet hos professor Olaus Breda, som første gang hørte om steinen til nyttår 1898/99. I brev datert 7. mars 1910 forklarer han hvorfor han anså den som en forfalskning:
Ohman tok etter dette steinen med seg hjem og brukte den som helle, med inskripsjonen på nedsiden. Men i 1907 dukket Hjalmar Holand opp, en 35 år gammel nordmann som hadde slått seg ned i Wisconsin og avla Ohman et besøk av ren nysgjerrighet. Ohman lot Holand få Kensingtonsteinen, visstnok for en pris av ti dollar. Holand presenterte siden en mer omfattende oversettelse av inskripsjonen enn professor Breda, og skapte fornyet blest om den.
I 1909-10 ble den undersøkt av Minnesota Historical Society under ledelse av geologen Horace Winchell. Winchell sammenlignet den med annen stein i området ved Kensington, som han besøkte tre ganger. Slik møtte han også Ohman, som han beskrev som åpenhjertig og troverdig, men mente likevel at inskripsjonen var så skarp og tydelig at den ikke kunne være mer enn tretti år gammel, med mindre steinen hadde ligget nedgravd det meste av tiden.
Professor Jon Helgason uttalte i 1951: «Etter min mening er inskripsjonen på Kensingtonsteinen slik at ingen filolog med noen selvrespekt anstendigvis kunne skrive om den, mer enn en arkeolog ville bry seg med å publisere et gravfunn fra jernalderen hvis han fant en telefonkatalog under det.» Men mens Helgason valgte å bare ignorere saken, skrev Erik Moltke, professor ved Nationalmuséet i København, i en artikkel om steinen samme år at «det har vært så mye oppstuss rundt denne inskripsjonen at det må settes en stopper for det». Han påpekte også i en artikkel fra 1949 om steinen «hvilket misfoster den anvender som A-rune».
I oktober 2003 ble steinen sendt til Sverige, der professor i nordisk språk, Tryggve Sköld, sammenlignet inskripsjonen med runetegn opptegnet av en svensk skredder, spelemann og komponist, Edward Larsson (1867–1950) fra Dalarna. Larsson skrev i 1883 og 1885 ned runetegn slik de den gang ble brukt på hans hjemtrakter. Runene på Kensingtonsteinen samsvarer med disse, mens de skiller seg fra eldre runer, f.eks. genuine 1300-tallsruner. Slike moderne runerader er kjent fra enkelte svenske bygder (bl.a. i Hälsingland ) og ble trolig brukt som en slags hemmelig skrift. Innskrifter som bruker moderne runer, er også funnet nær Ohmans opprinnelige svenske hjemsted. De siste genuine tekstene skrevet med dalruner stammer fra 1906 og 1907, og er altså nyere enn Kensington-forfalskningen.
James Knirk, professor i runologi, uttalte i 2004: «Det kan ikke være tvil om at steinen ble hugget til av en svensk-norsk bosetning i Minnesota helt på slutten av 1800-tallet, for øvrig av minst to personer, hvorav den ene var venstrehendt, den andre høyrehendt.»
«Ekspedisjonen»
I 1354 sendte kong Magnus Eriksson en ekspedisjon til Grønland under ledelse av Pål Knutsson som eide store deler av gården Tveit på Tysnes. Følget fikk i oppdrag å finne ut hva som hadde hendt med de fraflyttede norrøne koloniene på Grønland. Man fryktet at beboerne hadde henfalt til hedenskap og begitt seg til Nord-Amerika. Et brev fra Gerard Mercator til John Dee i 1577 bringer utdrag fra et tapt verk av Jacobus Croyen (James Knox) som beskrev en ekspedisjon som hadde reist lenger enn til Grønland og vendt tilbake med åtte menn i 1364. Cnoyen skrev en beretning om ekspedisjonen i et tapt verk som het Inventio Fortunate, der han hevdet at kompassnålen snur seg mot nord fordi det ligger en svart, magnetisk klippeøy på Nordpolen. I 1887 skrev historikeren Gustav Storm i et verk at han anslo at Magnus Eriksson-ekspedisjonen ville kommet tilbake i 1363/64. Dette er trolig det første utgitte verk som refererer til en reise til Nord-Amerika på et tidspunkt som stemmer med dateringen på Kensingtonsteinen. Men det betyr også at noen kunne ha lest Storms bok og brukt opplysningen om en ekspedisjon vestover til å datere en forfalskning.
Besøkende munker
Thomas Reiersgord utgav i 2001 sin teori om at de besøkende var cisterciensere fra Gotland, og at de ti døde ikke var drept av indianere, men omkom som følge av pesten som hjemsøkte Europa i disse årene. Til støtte for sin teori anfører han at sioux-kvinnen Makawastewin (Maka = jord, waste = god, win = kvinne, Den gode jords kvinne), på engelsk kalt Susan Windgrow, i 1935 fortalte antropologen Ruth Landes et gammelt sioux-sagn om et besøkende skip en vårdag: «38 sjømenn eller krigere bemannet båten, klærne deres hadde skjell malt på seg, og de bar hodeplagg med horn.» Det siste utelukker iallfall at dette var skandinaver, da disse har aldri brukt hjelmer med horn, verken i vikingtiden eller i middelalderen (1362). Hjelmer med horn har blant skandinaver bare vært brukt rituelt i bronsealderen, men Reiersgord mener at Makawastewins forklaring om at de besøkende ikke drakk «ildvann» eller oppsøkte indianerkvinnene, underbygger at det var snakk om munker. Men «ildvann» (= brennevin) var ikke kjent før utpå 1500-tallet, så besøkende i 1362 kunne uansett ikke brakt med seg noe slikt. Det kan også utelukkes at de besøkende døde i pest. Inkubasjonstiden er altfor kort til at folk kunne bringe smitten med seg over Atlanterhavet og begi seg på en to ukers reise innover det amerikanske kontinent før sykdommen brøt ut. Indianerne ville jo også vært smittet, og de har ikke vært ute for Svartedøden.
Normal Norge
Norsk organisasjon for reform av marihuanalovgivningen (NORMAL) er en norsk ruspolitisk organisasjon som arbeider for for legalisering av cannabis. Organisasjonen ble stiftet i 1995 og har kontoradresse i Oslo.
NORMAL ønsker å være en samlende organisasjon for alle som ønsker legalisering og regulering eller avkriminalisering av cannabis, dette være seg av samfunnsmessige, medisinske eller andre årsaker. NORMAL arbeider for at man skal slutte å straffeforfølge brukere av cannabis, og at det skal bli lovlig å benytte planten til rekreasjonell bruk, som medisin og dyrke den for industrielle formål.
Organisasjonen har siden 2013 ønsket å delta som en seriøs ruspolitisk aktør, og er blant annet medlem i Fagrådet – Rusfeltets hovedorganisasjon. NORMAL ønsker «en legalisering med en streng regulering, hvor staten står for alt fra produksjon til regulert salg fra offentlige utsalgssteder» og «en ordning lignende den norske vinmonopolordningen, hvor en har regulerte salgstider og aldersgrenser». Organisasjonen mener at cannabisbrukere har krav på å slippe å kriminaliseres og at de som får problemer med cannabis har krav på frivillig hjelp.
Organisasjonen ble stiftet i 1995, og har hovedsete i Skippergata 14 i Oslo.
NORMAL grunnla den årlige marihuanamarsjen, en demonstrasjon for legalisering, men er ikke lenger arrangør. Organisasjonen er utgiver av bladet På Høy Tid, som har gått fra å være et papirmagasin med fokus på cannabiskultur og politikk til å bli en mer politisk blogg.
Organisasjonen har lokallag i Bergen, Trøndelag og Tromsø og er assosiert med den amerikanske organisasjonen NORML.
Canopus
Canopus, eller Alfa Carinae, er en stjerne på den sydlige halvkule, beliggende i stjernebildet Kjølen. Med en deklinasjon («breddegrad» på himmelen) på −52°42' ligger den for langt sydpå til å kunne ses fra Norge, men i det sydlige USA og fra Afrikas nordkyst kan den observeres.
Sjelden hvitgul kjempestjerne
Canopus er en kjempestjerne i den hvitgule F-spektralklasse, noe som er sjeldent blant kjempestjerner, som ellers typisk er meget varme og blå, eller kalde og røde. Av samme grunn vet astronomene ikke særlig mye om stjerner av Canopus' type. Den kan være en kjempestjerne som er på vei til å bli til en rød kjempe, eller på vei fra rød kjempe-stadiet til en annen stjernetype.
Canopus er den tredje klareste stjernen sett fra Jorden, kun overgått av vår egen sol samt av stjernen Sirius. I absolutt mål er Canopus tusen ganger mer lyssterk enn Sirius, men da Sirius er 36 ganger tettere på Jorden enn Canopus, ses Sirius klarest her fra jorden.
Canopus og navigasjon i rommet
På grunn av dens lysstyrke og posisjon langt vekk fra «stjernemylderet» nær ekliptikken har mange ubemannede amerikanske romsonder benyttet Canopus og Solen som «peilemerker» for å bestemme deres romlige orientering; spesielle kameraer eller sensorer montert på disse romsondene er innrettet til å registrere og gjenkjenne de to himmellegemene.
Maheshtala
Maheshtala (bengali: ) er en by og kommune som ligger i distriktet South 24 Parganas i den østindiske delstaten Vest-Bengal. Kommunen har politistasjoner i Maheshtala, Thakurpukur, Metiaburuz og Behala, som alle er underavdelinger av politistasjonen i Alipore. Alipore er administrasjonssentrum i dette distriktet. Byen, Maheshtala Municipality, inngår i Kolkatas storbyområde og hadde 389 214 innbyggere i 2001.
Demografi
Ved folketellingen i 2001 hadde Maheshtala et befolkningstall på 389 214 innbyggere. Av disse var 53 % menn og 47 % kvinner. Byen hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Mannlig lesekyndighet var 74 % mens kvinnelig lesekyndighet var 63 %. 11 % av byens befolkning var barn under 6 års alder.
Utvikling av byen
Et London-basert selskap har inngått en avtale med en bengalsk NRI (Non-resident Indian) om å utvikle et lite bosetningsområde i byen. Dette prosjektet ved navnet The Maheshtala project gjennomføres i samarbeid med Maheshtala kommune. Et landområde på 85 900 m² har blitt kjøpt ved Nungi jernbanestasjon. Selskapet vil forbedre veiinfrastrukturen i området.
Sascha Riether
Sascha Riether (født 23. mars 1983) er en tysk tidligere fotballspiller.
Han har tidligere spilt for SC Freiburg, VfL Wolfsburg, 1. FC Köln, Fulham og FC Schalke 04.
Riether ble lånt ut til Fulham FC sesongen etter at 1. FC Köln rykket ned fra øverste divisjon. Etter å ha spilt 35 seriekamper og blitt kåret til klubbens beste spiller i 2012/2013-sesongen ble overgangen gjort permanent i mai 2013 med en overgangssum på 11 millioner kroner. Den 26. juni 2014 meldte han overgang fra Fulham tilbake til gamleklubben SC Freiburg. Fra og med sesongen 2015/16 spiller Riether for FC Schalke 04.
New Wave of American Heavy Metal
New Wave of American Heavy Metal (NWOAHM) (direkte oversatt, «den nye bølgen med amerikansk heavy metal») er et begrep som av mange brukes hovedsakelig om krysningen av hardcore punk med thrash, death og heavy metal på slutten av 80-tallet og til midten av 90-tallet. NWOAHM regnes ikke som en sjanger, men en bølge av nye band kastet seg på de nye stilartene.
Den ene sjangeren de skapte var metalcore og det første kjente bandet var Breakdown fra New York. Andre metalcore-band fra da bølgen startet er bl.a. Integrity, Maximum Penalty, Leeway, Biohazard, Madball, Judge og Raw Deal.
Groove metal ble også utviklet i denne perioden. Bandet Exhorder var det første heavy metal-bandet til å lage thrash metal med en mer fengende og «groovy» stil, som senere inspirerte bl.a. Pantera til å legge om stilen sin. Sammen med Pantera ble Machine Head og White Zombie ledende i sjangeren.
Sludge metal kombinerte doom metal med hardcore punk.
På midten av 90-tallet fikk musikkverden besøk av en elsket og hatet musikksjanger, som i likhet med metalcore (bare i sterkere grad) ikke er allment akseptert som heavy metal. Denne sjangeren er nu metal og er en slags sammensmelting av heavy metal og/eller pop, funk rock, industrial metal, hiphop, elektronisk musikk og groove metal.
William Friedkin
William Friedkin (1935–2023) var en amerikansk regissør, produsent og forfatter, kjent som regissør av filmene Exorcisten og Brennpunkt New York.
Bakgrunn
Friedkin ble født den 29. august 1935 i Chicago i Illinois. Hans foreldre var jødiske innvandrere fra Ukraina. Hans besteforeldre, foreldre og andre slektninger flyktet fra Ukraina under en spesielt voldsom antijødisk pogrom i 1903. Friedkins far var ikke så veldig opptatt av å tjene seg opp på penger, og familien forble under hans oppvekst av den lavere middelklasse. I følge filmhistorikeren Peter Biskind, så Friedkin på sin far med en blanding av hengivenhet og nedlkatenhet for ikke å gjøre mer ut av livet for seg selv.
Karriere
Han ble inspirert til å jobbe med film etter å ha sett Citizen Kane som ung, og begynte å jobbe i postrommet til TV-stasjonen WGN-TV etter endt high school. Han jobbet seg oppover rangstigen i stasjonen, og fikk etterhvert regissere TV-show og dokumentarer. I 1965 var Friedkin lei av Chicago og byens kalde vintre, og flyttet til solfylte California, der han fortsatte som TV-regissør. Han regisserte blant annet en episode av The Alfred Hitchcock Hour, der han berømt fikk tilsnakk av Alfred Hitchcock for ikke å bruke slips.
I 1967 regisserte han sin første spillefilm, Sonny og Cher-filmen Good Times, en film der Sonny og Cher spiller seg gjennom (og gjør narr av) flere kjente Hollywood-scener. Han fortsatte sin karriere i en mer seriøs retning bl.a. med homodramaet The Boys in the Band (basert på teaterstykket med samme navn) fra 1970.
Hans definitive gjennombrudd kom i 1971, med thrilleren Brennpunkt New York. Filmen hadde et dokumentarisk preg over seg, og føltes mer realistisk enn mange av datidens Hollywood-produksjoner. Filmen kunne høste inn fem Oscar-priser, deriblant beste regissør og beste film.
Exorcisten:
William Friedkins neste film ble den kritiskerroste Exorcisten, basert på romanen med samme navn av William Peter Blatty. Filmen regnes som en av tidenes beste skrekkfilmer, og sies å ha revolusjonert skrekksjangeren og gjort den mer stueren. Filmen ble nominert til ti Oscar-priser, og vant to (beste lyd og beste adapterte manus).
Etter dette ble Friedkin sammenlignet med andre av datidens stjerneregissører som Francis Coppola og Peter Bogdanovich, og det ble forventet av han skulle fortsette med flere blockbustere.
For Friedkin var eksorsisme ikke alene et spennende filmsujet; det men noe han selv på et nivå trodde på - både besettelsens mulighet og de katolske eksorsismer. I et intervju med Vatikanets avis L'Osservatore Romano'' sa han:
''«Jeg trodde på muligheten uten å kjenne detaljene. Jeg trodde på muligheten for demonisk besettelse og muligheten for eksorcisme, og [Blattys roman] var basert på et faktisk tilfelle. Det var tilfellet med en 14 år gammel gutt i Maryland, en delstat i USA. Jeg snakket med guttens tante, og hun var der da alt dette skjedde, og hun ga mange detaljer om hva som skjedde. Vi måtte lage filmen med en jente i stedet for en gutt fordi kirken ... på den tiden ønsket å ta alt press fra familien til gutten, så vi gjorde det som fiksjon, ikke som en dokumentar ... Men ganske mange av detaljene var detaljer fra selve saken.... For eksorcismesekvensen hadde jeg som teknisk rådgiver i fader John Nicola, den fremste eksperten i dette landet på eksorsisme. Han var tilknyttet « Church of the Immaculate Conception». Han var min tekniske rådgiver på settet og han hjalp meg med å redigere ritualet slik at bevegelsene prestene utførte var korrekte. Jeg gjentar: Jeg laget filmen som en troende, ikke som en skeptiker.»'''
Senere karriere
Men aldri oppnådde Friedkin den samme suksessen igjen. Han jobbet først med et prosjekt som skulle omhandle utenomjordiske vesener og Atlantis, men han droppet det etter Steven Spielbergs Nærkontakt av tredje grad. I 1977 regisserte han Fryktens lønn med Roy Scheider i hovedrollen, en nyinnspilling av den franske filmen av samme tittel fra 1953. Filmen ble sluppet samtidig med George Lucas' Star Wars, og kom fullstendig i skyggen av dennes suksess.
Han døde i Los Angeles i California den 7. august 2023 i en alder av 87 år.
Forsvarets stasjon Vardø
Forsvarets stasjon Vardø (FSTV), på Vårberget i Vardø, er en av Etterretningstjenestens tre stasjoner i Finnmark.
FSTV har som hovedoppgave å overvåke luftrommet utenfor Vardø, blant annet ved hjelp av de omstridte Globus II og Globus III-radare. Stasjonen ble opprettet tidlig på 1950-tallet og offisielt etablert under Etterretningstjenesten i 1968, men den første målrettede etterretningsvirksomheten i området fant sted under andre verdenskrig.
Kontroversiell utbygging
En pensjonert tidligere underdirektør i Forsvarets etterretningstjeneste, Einar Hanssen, hevdet i 2003 at radaren Globus II, er identisk med Have Stare. Hanssen mener norske myndigheter igjen er blitt bløffet til å tro på den helt usannsynlige historien om vi har bruk for en radar til å overvåke "romskrot". I 2019 er oppgraderinger og nye anlegg planlagte og under utførelse, og dette er kontroversielt også i USA fordi det kan føre til stormaktskonfrontasjoner.
Også Luftforsvaret skal bygge ut radarkapasitet i området
Det finnes også planer om å plassere en ny militær radar på Grøhøgda fra 2022. Den nye radaren i Vardø er en av Luftforsvarets åtte nye radarstasjoner. Hele prosjektet har en kostnadsramme på vel åtte milliarder kroner.
David Copperfield (illusjonist)
David Copperfield (født 16. september 1956 i Metuchen, New Jersey, USA, som David Seth Kotkin) er en amerikansk illusjonist. Til hans mest spektakulære nummer regnes, blant annet, da han fikk Frihetsgudinnen i New York til å forsvinne og da han svevde fritt over Grand Canyon. Han har også gått gjennom Den kinesiske mur. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
På Høy Tid
På Høy Tid er et tidsskrift for nordisk cannabiskultur, og som har blitt gitt ut av Norsk organisasjon for reform av marihuanalovgivningen (Normal). Foruten å være et medlemsblad for utgiver har det blitt solgt i et utvalg butikker i Norge, Sverige og Danmark samt av gateselgere i Norge. I senere år har bladet gått fra å være et magasin for cannabiskultur og politikk til å bli en blogg med et mer politisk fokus.
Svømming under Sommer-OL 1900
Svømming under Sommer-OL 1900. Svømming var med for annen gang på det olympiske programmet 1900 i Paris. Det var deltakere fra tolv nasjoner, kun menn. Det ble konkurrert om sju olympiske titler i svømming, blant annet i undervannsvømming og svømming med hinder. Det var totalt 76 utøvere fra 12 nasjoner. Svømmekonkurransene ble avviklet i perioden 11. til 19. august i elven Seine. Tre svømmere vant to olympiske titler hver; Frederick Lane, John Arthur Jarvis og Ernst Hoppenberg.
Liten høsthårmygg
Liten høsthårmygg (Bibio longipes) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Arten var i Europa tidligere kjent under navnet Bibio lepidus. I Norge finnes den mest langs vestkysten nord til Trøndelag, men noen steder kan den også forekomme i fjellet. Den flyr om høsten.
Utseende
En middelsstor (lengde 5 – 8 mm), slank, langbeint hårmygg. I gjennomsnitt er den litt mindre enn den lignende arten stor høsthårmygg (Bibio clavipes), som den ellers kan kjennes fra på at vingene er glassklare, vingemerket mørkt og tydelig, og kroppen og beina vanligvis helt svarte hos begge kjønn. Hannen har hvite hår langs sidene av bakkroppen, ellers svarthåret. Beina er forholdsvis lange og tynne, bakbeina kølleformede med et ovalt, ganske tykt første fotledd. Hunnen er vanligvis helt svart på farge liksom hannen. Larvene er hvite med mørk hodekapsel.
Levevis
Arten finnes særlig på kystnære heier og lysninger i skogen, men er også funnet i fjellet ved Haukeliseter, Telemark. De voksne myggene flyr i september – oktober og kan være aktive ved ganske lave temperaturer, i alle fall ned til 3 – 4 °C. Når det er for kaldt til å fly, løper hannene rundt i vegetasjonen på jakt etter hunner. Larvene lever i bakken der de spiser døde plantedeler og bruker trolig ett år på utviklingen.
Utbredelse
I Europa er arten kjent fra Norden, Nordvest-Russland, Storbritannia og Irland. Den er også vanlig i det østlige Nord-Amerika. I Mellom-Europa ser det ut til at den flyter sammen med stor høsthårmygg (Bibio clavipes), og de to artene kan ikke skilles klart her. I Norge deler denne arten og stor høsthårmygg omtrent landet mellom seg: de to artene finnes sjelden sammen. Liten høsthårmygg finnes helst i kystnære strøk i Sør-Norge, stor høsthårmygg i innlandet og i Nord-Norge.
Arve Sørum
Arve Sørum (født 19. september 1945) er professor emeritus i sosialantropologi ved Universitetet i Oslo.
Han er dr.philos fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 1991 med avhandlingen The forked branch: a study of meaning in Bedamini ceremonial basert på feltarbeid i Melanesia, hvor han har utført forskning flere ganger. Opponentene til hans doktorgrad var verdenskjente Fredrik Barth og Roy Wagner.
Sørum avviker fra mainstream i norsk sosialantropologi ved at han er sterkt influert av amerikansk kulturantropologi og av strukturalisme i sin forskning.
Sørum arbeidet i perioden 1990 til 1992 som førsteamanuensis ved Sosialantropologisk institutt (NTNU).
Olaf Gjedrem
Olaf Gjedrem (født 15. desember 1948 i Bjerkreim, Rogaland) er bonde og politiker (KrF). Han ble valgt som vararepresentant til Stortinget fra Rogaland i 1993, og har møtt som fast representant for Hilde Frafjord Johnson (17. oktober 1997 – 17. mars 2000) og Einar Steensnæs (19. oktober 2001 – 18. juni 2004). Han har vært ordfører i Bjerkreim kommune i flere perioder.
Eurovision Song Contest 1990
Eurovision Song Contest 1990 var den 35. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert av den jugoslaviske kringkasteren JRT gjennom den kroatiske kringkasteren RTV Zagreb. Arrangementet tilfalt Jugoslavia etter at landet vant konkurransen året før med Riva og «Rock Me». Finalen fant sted lørdag 5. mai 1990 i Vatroslav Lisinski konserthus i Zagreb i daværende Jugoslavia. Programledere var Helga Vlahović og Oliver Mlakar.
De samme 22 landene som året før stilte til start, og Italias Toto Cutugno vant konkurransen med sangen «Insieme: 1992». Dette var Italias andre seier; den første kom i 1964 med Gigliola Cinquetti og «Non ho l'età». Med sine 46 år og 302 dager var Cutugno den eldste vinneren til da – en rekord som ikke ble slått før danske Olsen Brothers vant 20 år senere.
Frankrike og Irland delte andreplassen, mens Island fikk sin beste plassering til da med en fjerdeplass. Spania ble nummer fem. Norge var representert av Ketil Stokkan og sangen «Brandenburger Tor». Det norske bidraget endte på delt sisteplass med Finland. Dette var Norges syvende sisteplass i konkurransen.
Situasjonen i Jugosalvia
På denne tiden var det allerede store spenninger i den sosialistiske føderasjonen, og året etter brøt Slovenia, Kroatia og daværende Republikken Makedonia ut av føderasjonen. Jugoslavias siste deltakelse i konkurransen kom i 1992, men da var det i praksis bare Serbia og Montenegro som deltok som Den føderale republikken Jugoslavia.