cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sfinx (band)
1973-1980
Bare noen få måneder etter at Lume albă kom ut, var et annet prosjekt nesten ferdig: det ambisiøse konseptalbumet Zalmoxe, hvis tekster ble skrevet av den rumenske dikteren Alexandru Basarab. Bădulescu hadde på dette tidspunktet forlatt bandet, og Aldea inviterte en gammel gymnaskammerat, keyboardspilleren Nicolae Enache, å bli med i bandet. Men albumets trykking og salg ble utsatt i tre år på grunn av at sensuren ikke likte et eller annet i tekstene, slik at det først kom ut i 1978 som vanlig LP istedenfor som dobbel-LP, slik bandet hadde tenkt det. Noen melodier og ideer er kopiert fra Jon Andersons Olias of Sunhillow, som kom ut i 1976, (uten at det er nevnt noe sted på Zalmoxe-albumet), noe som Aldea forklarer i et intervju med at Zalmoxe var et musikalsk svar på Jon Anderssons album.
1980-1989
I 1980 forlot Enache bandet, så Idu Barbu, bandets første keyboardspiller ble invitert til å bli med igjen, og de tok opp en ny singel, Focuri vii/'49-'50 (Flammer/'49-'50). Barbu spilte theremin på denne sangen.
En EP ble utgitt samme år – Din nou acasă/Zmeul/Fetele albine («Hjem igjen/Dragen/Bijentene»). Da Zalmoxe-albumet ble utgitt som CD i 1993, ble disse tre sangene tatt med som bonus tracks.
Bandet fikk en ny kontrakt til å opptre på en nattklubb i Belgia i 1981 og Dan Andrei Aldea bestemte seg for å hoppe av, og søkte om politisk asyl. Han har ikke reist tilbake til Romania etter det, selv etter revolusjonen i 1989. Han bor nå i München, Tyskland, der han har sitt eget studio og jobber som produsent og arrangør, blant annet for Judy Collins.
I 1982 kom en ny vokalist og gitarist med i bandet, Sorin Chifiriuc, som hadde nettopp avsluttet samarbeidet med et band som het Domino. For sitt neste, og siste, album (1984) brukte de tre keyboardspillere (en av dem, Sandu Grosu, hadde vært deres faste lydingeniør siden 1974). Albumet har ingen tittel (på coveret står bare bandets navn). Noen kaller det for Det blået albumet fordi coveret er blått. Spillestilen er meget forskjellig fra de to andre albumene, kommersielt og med noe new wave. En av keyboardspillerne, Doru Apreotesei, innrømmet i et intervju at produsenten tvang dem til å ta opp sangene rett etter at de var ferdig komponert, men før de hadde hatt nok tid til å øve dem inn skikkelig. Derfor lød senere live-opptreden bedre enn studioversjonene, ifølge ham.
Sfinx Experience (1989-2005)
Etter at Chifiriuc forlot bandet (på slutten av 1980-årene), begynte de gjenstående medlemmene å spille mer og mer kommersiell musikk, ettersom det var det de ble bedt om å spille på nattklubber i utlandet. Sfinx ble delt i to i 1989: ‹‹Bibi›› Ionescu beholdt rettighetene til navnet Sfinx, mens Mişu Cernea startet opp Sfinx Experience. Sfinx opptrådte aldri igjen, men Sfinx Experience holdt det gående til 2005 (med blant andre Crina Mardare og Zoia Alecu som også hadde vært med i gamle Sfinx på midten av 1980-årene).
Peter Tidemand Malling
Peter Tidemand Malling (født 24. november 1807 i Drammen, død 19. april 1878 i Christiania) var en norsk boktrykker og bokhandler.
Liv
Mallings foreldre var drammenskjøpmannen Michael Malling og hustru Maren Elisabeth Klein. Han var elev på Strømsø Borgerskole og i noen år på Latinskolen i Drammen. Senere arbeidet han som læregutt i Det Rhodeske Bogtrykkeri i Drammen. Ved endt læretid reiste han til Amsterdam, og fikk plass ved et av byens større trykkerier.
Etter å ha perfeksjonert seg i utlandet vendte han omsider tilbake til Norge, som faktor i Det Wintherske Trykkeri, og dernest hos Guldberg & Dzwonkowski i Christiania. I 1838 grunnla han på en liten arv han mottok sitt eget trykkeri, og året etter en forlagsbokhandel. Denne forretningen lå i Sverdfegerbakken 25, ble etter hvert utvidet til å bli en av de fremste bokhandlerforretningene i Norden. I 1840 begynte han også å forlegge bøker. Forretningen ble værende på samme adresse inntil gården ble solgt til et interessentskap i 1873, og Malling inngikk kompaniskap med Georg Kristian Johannessen Parmann (1839 - 1916), som «Assocìe». De flyttet forretningen til den langt større Køckeritzke Væveribygning i Øvre Slottsgate, og utvidet virksomheten til også å omfatte asortimentshandel og undervisningsmateriell. Ganske raskt tok skolemeteriellet så mye tid og oppmerksomhet at de ga opp assortementshandelen for bare å konsentrere seg om læremidler.
Malling var gift tre ganger og etterlot seg ni barn.
Peter Tidemand Malling var i mange år medlem av Kristiania kommunestyre, formann i Bokhandlerforeningen, og deltok i forskjellige foreninger og almennyttige tiltak. For eksempel var han den første kassereren i Den norske historiske forening. Forretningen hans gikk ved hans død over til kompanjongen Parmann. Forretningen opphørte i 1899.
Malling var Ridder av St. Olavsordenen.
Rolvsøy (øy)
Rolvsøy er ei øy i Viken danna av forgreninger (bifurkasjoner) i elva Glommas nedre løp. Øya ligger i Fredrikstad kommune med unntak av en liten del (2,27 kvadratkilometer) i nordvest som tilhører Råde kommune. Øya avgrenses av Glommas hovedløp i sørøst, Vesterelva og Kjølbergelva/Seutelva i vest, Skinnerflo i nord og Visterflo i nordøst.
Befolkningstallet i Fredrikstads del av Rolvsøy er 31 930 pr september 2011, og øya er dermed en av Norges mest folkerike øyer.
Fredrikstad jernbanestasjon og den nye bykjernen i Fredrikstad ligger på Rolvsøya, og det samme gjør stedene Lisleby, Glemmen, Rolvsøy, Rostadneset og Veum. I nærheten av Veum er det også en privat flyplass.
Panserkampmerket
Merket ble designet av Ernst Peekhaus fra Berlin og ble utdelt til mannskap på stridsvogner under den andre verdenskrig. Merket var i sølv og ble introdusert 20. desember 1939 etter ordre fra generaloberst von Brauchitsch. 6. juni 1940 kom også merket i bronse til mannskap på lettere pansrede kjøretøy. I 1943 kom nye merker for å kunne dekke veteraner, 4 nye ble laget; 25, 50, 75 og 100 dager i strid.
Yuci kullkraftverk
Yuci kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shanxi i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW, i blokker av 300 MW hver. Anlegget ble bygd ut av bl.a NWPCG.
Grefsenplatået
Grefsenplatået er en grunnkrets i Oslo kommune,i strøket Grefsen i bydelen Nordre Aker. Trikken på Kjelsåsbanen stopper ved Grefsenplatået holdeplass.
I 1934 ble trikkelinjen videreført fra Storo til Kjelsås. Den forbedrede tilgjengeligheten gjorde Grefsen og Kjelsås til interessante områder for boligbebyggelse. Omtrent samtidig ble 300 mål av grunnen til Vestre Grefsen gård på Grefsenplatået regulert til boligbebyggelse i form av toetasjers villabebyggelse. I reguleringsplanen inngikk også et torg med fire tre-etasjers forretningsbygg med boliger i andre og tredje etasje.
Mye av bebyggelsen ble oppført før andre verdenskrig, mens deler er ført opp etterpå. Dårlig tilgang på materialer i etterkrigstiden preger denne bebyggelsen i større grad. Mange av veinavnene på Grefsenplatået er oppkalt etter planeter og himmelfenomen, som for eksempel Jupiterveien, Saturnveien og Nordlysveien.
Roubaix
Roubaix (nederlandsk: Robaais) er en gammel industriby i Nord-Frankrike, som ligger i den sørøstlige delen av den tidligere franske provinsen ved navn Flandern, nær grensen til Belgia. Det er også en kommune i departementet Nord i Hauts-de-France-regionen og administrasjonssenter i to kantoner som tilhører arrondissementet Lille.
Roubaix har en befolkning rundt 96,000 innbyggere, noe som gjør den til den tredje største byen i regionen etter Lille og Amiens. Sammen med nabobyene Lille, Tourcoing, Villeneuve-d'Ascq og 86 andre kommuner danner den et stort byområde med mer enn én million innbyggere og kjent som Métropole européenne de Lille.
På grunn av sin fortid under den industrielle revolusjon har byen en arkitektonisk arv fra samtidsperioden, og i desember 2000 ble Roubaix anerkjent av Kulturdepartementet som «Ville d'art et d'histoire».
Historie
En viktig milepæl i historien til byen var i 1469 med proklamasjonen av Charte des Drapiers fra Karl I av Burgund.
På midten av det 19. århundre, under den industrielle revolusjon, begynte Roubaix å blomstre og utvikle seg til et sentrum for tekstilindustrien. Byen opplevde en rekordhøy demografisk utvikling, med en befolkningsvekst på over 116,000 innbyggere mellom 1800 og 1896. Deretter fortsatte byen å vokse sterkt i begynnelsen av det 20. århundre, til å bli en av de aller viktigste sentrene for ull- og tekstilindustrien i Frankrike, som førte til at byen kalles for «franske Manchester».
Internasjonal konkurranse innenfor tekstil og ullstoffer førte til en nedgang i den tradisjonelle industrien i byen på 1970- og 1980-tallet.
Idrett
Den gamle velodromen i Roubaix er mål i den kjente og vanskelige sykkelklassikeren Paris–Roubaix. Rittet kalles gjerne «Helvetet i Nord», blant annet ettersom det går over en rekke brostenspartier. Sykkelrittet blir regnet som det aller største endagsløpet innefor sykkelsporten, og en seier rangeres av profesjonelle syklister gjerne høyere enn verdensmestertittelen. Rittet går normalt av stabelen den andre søndagen i april.
Noter
<references group="N"/>
Xiaolongtan kullkraftverk
Xiaolongtan kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Yunnan i det sørvestlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW, en dobling fra første utbyggingstrinns opprinnelige ytelse som var på 2 blokker à 300 MW. Anlegget ble bygd ut av bl.a NWPCG, men eies nå av China Guodian Corporation.
Creek (folk)
Creek-indianerne er et amerikansk urfolk som opprinnelig kom fra det sørøstlige USA. De er også kjent som muscogee-indianere, et navn de bruker om seg selv. I dag lever de hovedsakelig i Oklahoma, Alabama, Georgia og Florida. De er fjernt beslektet med seminole-indianerne både gjennom språk og kultur.
Historie
De tidligste creekene var trolig etterkommere av folk som bodde langs Tennessee-elven. De spredde seg etter hvert og ble delt i forskjellige stammer som hitchiti, alabama og coushatta. Stammene utviklet sine egne språk og dialekter. De som levde langs Ocmulgee-elven, ble kalt «creek-indianere» (elveindianere) av britiske kolonister fra Syd-Carolina, men etter hvert ble dette uttrykket brukt om alle indianerne som levde i området.
Under den amerikanske uavhengighetskrigen måtte de som mange andre indianere i USA ta valget om de skulle være med å kjempe eller forbli nøytrale. Creekene som bodde i de nordlige områdene kjempet på side med britene, mens de resterende indianerne forble nøytrale gjennom hele konflikten. Etter krigen ble det klart at Storbritannia hadde gitt mye av creekenes territorium til det nyopprettede USA, og staten Georgia begynte å ekspandere inn i creek-land.
I 1790 ble det, etter flere mindre konflikter, undertegnet en avtale i New York der 26 creek-indianere og den amerikanske regjering skrev under på at indianerne skulle få beholde sitt eget land uten at hvite menn skulle trenge seg inn. Dette var riktignok en stund etter at USA hadde ekspandert et godt stykke inn i landet deres.
Creek-krigen
Creek-krigen begynte som en innbyrdes borgerkrig i creek-nasjonen i 1813, men smeltet snart sammen med den britisk-amerikanske krig. Indianerne ble oppildnet av indianerhøvdingen Tecumseh og snart begynte fiendtlighetene mellom hvite og indianere. En av creekenes ledere het William Weatherford og var halvt skotsk, halvt creek og en «red stick» som var navnet på en av partene i den innbyrdes krigen blant creekene. Red stickene angrep i 1813 et amerikansk fort ved navn Fort Mims hvor det befant seg rundt 500 mennesker hvorav ca. 350 var sivile. Indianerne massakrerte alle som var der. Etter dette samlet den amerikanske regjeringen sammen en stor styrke som i fellesskap med cherokeer og de creekene som slåss mot red stickene, klarte å slå Weatherford og hans red sticks. Etter lang og seig motstand gav til slutt red stick-indianerne seg, og William Weatherford gikk selv til den amerikanske kommandøren, Andrew Jackson og kapitulerte. Jackson ble så imponert over Weatherfords mot at han lot ham gå.
Ut på 1820-tallet ble creekene fordrevet ut i reservater eller lengre vest, hvor de skulle komme i konflikt med andre indianere.
Creek-indianere i dag
Selv om de fleste av indianere ble fordrevet til reservater hvor deres etterkommere bor i dag, var det noen som ble igjen i Alabama, og deres etterkommere bor i dag i Poarch Creek reservatet i Atmore.
Sergej Stepasjin
Sergej Vadimovitsj Stepasjin (russisk: Серге́й Вади́мович Степа́шин, født 25. mars 1952 i Port-Arthur i Kvantun oblast i Sovjetunionen) er en russisk politiker. Stepasjin var statsminister i Russland fra 1998 til 1999.
Han har også vært føderal sikkerhetsminister (1994–1995), justisminister (1997–mars 1998) og innenriksminister (mars 1998–mai 1999) i Russland.
Etter sin avgang som statsminister ble han medlem av det politiske partiet Jabloko, og innvalgt i den russiske Duma under parlamentsvalget i 2001.
Roseby
Amfi Roseby er et kjøpesenter i Lingedalen, cirka en kilometer øst for Molde sentrum. Senteret åpnet 5. mars 1987, og har per 2018 74 butikker fordelt på drøyt 42 000 kvadratmeter salgsflate. Senteret er delt i fem deler. Omsetningen var i 2015 på 928 millioner kroner.AMFI Roseby hadde i 2017 en omsetning på 995 millioner kroner. Forventet omsetning i 2018 er 1 milliard.
Fra åpningen var senteret eid av Molde-baserte Møresentrene, som i 2003 ble fusjonert med Amfi. Senteret har siden åpningen gjennomgått en rekke mindre ombygginger og utvidelser.
Karel Heijting
Karel Heijting (født 1. mai 1883 i Kutoarjo ved Purworejo i Sentraljava i Nederlandsk Østindia, død 1. august 1951 i Paris i Frankrike) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Heijting vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1908 i London. Han var med på det nederlandske fotballandslaget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Storbritannia og Danmark. Nederland tapte semifinalen til Storbritannia med 0-4, men vant bronsefinalen over Sverige med 2-0.
Kjøpsopsjon
En kjøpsopsjon eller call-opsjon er en opsjon hvor kjøper har rett – men ingen forpliktelse – til å kjøpe et avtalt kvantum av et underliggende aktivum (råvare eller finansielt instrument) innen eller på et bestemt tidspunkt i fremtiden til avtalt pris. Selger (eller «utsteder») er forpliktet til å selge det underliggende aktivumet dersom kjøper ønsker å innløse opsjonen. Kjøper betaler et gebyr («premie») for å ha denne rettigheten.
Kjøperen av en kjøpsopsjon vil at prisen på det underliggende instrumentet skal stige i fremtiden; selgeren forventer enten at den ikke skal stige, eller er villig til å gi avkall på noe av oppsiden (profitten) fra en prisstigning i bytte mot premien og muligheten til å profittere opp til kjøpsopsjonens utøvelsespris.
Australian Capital Territory
Australian Capital Territory (ACT) er et føderalt territorium i Australia. Det omgir hovedstaden Canberra og har et areal på 2 358 km² og omkring 350 000 innbyggere. Det har ikke like stort selvstyre som de øvrige delstatene og territoriene i landet. ACT er helt omsluttet av New South Wales.
Fredrikstad Mekaniske Verksted
Fredrikstad Mekaniske Verksted (FMV), opprinnelig skrevet ''Fredriksstad Mek. Verksted'', var et verksted og et skipsverft på Kråkerøy ved Vesterelva i Fredrikstad. Verkstedet ble etablert i 1870 og mellom 1873 og 1987 ble det levert 443 båter og forskjellige fartøyer (mudderapparater, lektere, flytekraner) fra FMV – i snitt tre til fire leveranser hvert år. Det opprinnelige FMV ble nedlagt i februar/mars 1988. På det tidspunktet var arbeidsstokken nede i 650 mann. Konkurransen fra Øst-Asia tok knekken på flere skandinaviske verft på den tiden (for eksempel Uddevallavarvet).
Verkstedet ble etablert i 1870 av brødrene Jens Jacob og Andreas Jensen og svogeren Knud Dahl. Ved etableringen var hovedproduktet maskiner til trelastindustrien. Den første båten som ble bygget var taubåten «Dragen» i 1873. Paul Holmsen, som var bestyrer, bygde verkstedet opp til en betydelig bedrift. På begynnelsen av 1900-tallet utviklet FMV seg til å bli et av Norges største skipsverft.
Fredrikstad-typen
I 1908 hadde FMV etter arealutvidelser sikret seg et område på 400 mål og nesten to kilometer strandlinje. I 1912 ble den første båten av den såkalte «Fredrikstad-typen» bygget i form av «Sarpen» (b.nr. 148). Det var en lastebåt på ca. 3 000 tonn dødvekt. «Fredrikstad-typen» hadde kranstammer i for- og akterkant av overbygningen midtskips, samt en høy smal skorstein midtskips - i tillegg til en mast både på poopen og på bakken. «Fredrikstad-typen» ble faktisk kjent over hele verden, og FMV leverte denne båttypen helt fram til 1930-årene da «shelterdekkerne» med to dekk overtok («Fredrikstad-typen» var en enkeltdekker). Båtene var utstyrt med damp/stempel-motorer (flertrinns-ekspansjonsmotorer, engelsk; compound). FMV produserte selv de fleste av disse maskinene. I 1915, da hele 1 140 mann jobbet på FMV, ble bedriften omdannet til aksjeselskap og ingeniør K.G. Meldahl ble ansatt som bestyrer. Dette var starten på en stor fremgang for bedriften, den ble en av de ledende innen nordisk skipsbyggingsindustri. I sin tid produserte Fredrikstad Mekaniske Verksted (FMV) en av verdens mest effektive dampmaskiner. I tillegg til hovedmotorer produserte FMV også hjelpemotorene til båtene! I det etterfølgende følger en liten oversikt over noen båter av «Fredrikstad-typen» bygget ved FMV i Fredrikstad:
Hvalfangere og bygging av tørrdokk
I 1935 ble hvalfangeren «H.J. Bull» (b.nr. 273) levert fra FMV. Den gjorde 16 Knop (mål)knops fart utstyrt med en 4-sylindret dampmaskin (dobbel to-trinns) under «Wolfs prinsipp» som utviklet 2 200 IHK (indikerte hestekrefter). Den var for sin tid antagelig verdens største og kraftigste hvalfanger; 46 m lang og 9,4 m bred (båten ble hugget opp i Sør-Afrika først 29 år senere, i 1964). Også under den 2. verdenskrig bygget man på FMV hvalfangere fra 1941-1944: "Polarkreis" (b.nr. 310), "Polarfront" (b.nr. 311), "Polarsonne" (b.nr. 312), "Nordriff" (b.nr. 313), "Nordpol" (b.nr. 314), "Nordkyn" (b.nr. 317), "Ostwind" (b.nr. 318) og "Hjeltefjord" (b.nr. 319).
I 1957 begynte man byggingen av den store tørrdokka på FMV, og den sto ferdig i 1961 og målte 250 x 40 m (den ble forlenget til 290 m syv år senere). I 1961 ble bulkbåten (bulk carrier) «Elin Horn» (b.nr. 367) den første båten som oversteg 200 m lengde på FMV, og hun var 215 m lang og 31 m bred (53 900 tonn dødvekt). Hun var utstyrt med en 11-sylindret Götaverken/FMV dieselmotor (boring 76 cm) som utviklet 13 750 AHK. I 1961 ble også verdens første LPG-tanker, «Mundogas Brasilia» (b.nr. 369), bygget ved FMV. Hun ble prototypen for alle senere gasstankere verden over. Høyt trykk kombinert med nedkjøling gjorde propangass flytende, og flytende propan tar mindre plass enn propan i gassform. «Mundogas Brasilia» var utstyrt med 5 kulerunde tanker (hver med en diameter på 14,3 m) og byggingen av disse «fotball-tankene» var krevende da de måtte være trill runde. «Mundogas Brasilia» var 131,4 m lang og 19,5 m bred (8 600 tonn dødvekt). I 1979 skiftet hun navn til «Gas Brasilia», og hun ble hugget opp i 1983.
Tankskip for frakt av råolje og naturgass
Mot slutten av 1950-årene gikk startskuddet for bygging av tankskip for frakt av råolje, og således med stadig større sjanse for eksplosjoner grunnet dårlig utluftning av oljetankene (oljegass). Tre faktorer må til for at et tankskip skal eksplodere: 1) Oljegass. 2) Oksygen (luft). 3) Antennelseskilde. Ved å fjerne en av disse 3 faktorene, er man sikker på at oljetanken ikke eksploderer. FMV var sterkt delaktig i å løse dette problemet ved utviklingen av det såkalte «nøytralgassanlegget» som fjernet oksygenet fra lufta i tankene (man brukte renset og «vasket» eksosgass fra båtens hovedmotor). Mot slutten av 1950-årene og gjennom 1960-årene ble det levert en rekke såkalte «Texaco-tankere» fra FMV i Fredrikstad (tankskip med overbygning og navigasjonsbro midtskips, samt skorstein akterut). Disse tankskipene hadde stort sett en lengde som varierte fra 166- til 188 meter, og de var på mellom 19 200- og 25 800 tonn dødvekt. I tillegg ble det levert et tankskip på 50 000 tonn dødvekt (b.nr. 372, og hun var 228,5 m lang og utstyrt med to stk. 8-sylindrede Götaverken/FMV dieselmotorer; totalt 20 000 AHK).
Man bygde store båter på FMV i Fredrikstad. I 1970-årene ble det bl.a. levert 6 båter på ca. 110 000 tonn dødvekt (de varierte fra 108 600 til 110 444 tonn; alle bulkbåter). Disse båtene hadde en lengde på 265,6 m og en bredde på 38,5 m, samt med en designet dypgang på 15,8 m. Hovedmotorene i disse båtene (Sulzer/Horten 8RND90 diesel) utviklet ca. 23 200 AHK. Det gikk med anslagsvis 18 000 tonn stål pr. båt!
Videre ble det i 1970-årene også levert 6 båter på ca. 130 000 tonn dødvekt, de varierte fra 125  200 til 132  250 tonn; 4 OBO-skip og 2 tankskip. Disse båtene var hele 282 m lange og 38,5 m brede, samt med en designet dypgang på 17,5 m. De var utstyrt med enten en 8-sylindret B&W/FMV dieselmotor, eller en 9-sylindret Sulzer/Horten RND dieselmotor (boring 90 cm) som utviklet ca. 26 100 AHK. Disse kjempemotorene forbrukte mellom 80- og 85 tonn tungolje i døgnet, eller omtrent 60 kg i minuttet. Det gikk med anslagsvis 20 500 tonn stål pr. båt!
I tillegg kommer "Anna Knutsen" (b.nr. 443) på 129 154 tonn dødvekt (skroget ble bygget i Finland, men hun ble ferdigstilt på FMV i 1987). Motormontering, teknisk installasjon, interiør, utrustning og maling ble utført på FMV. Hun var 257 m lang og 46 m bred, med en designet dypgang på 16 m. Hun var fortsatt i drift per våren 2013.
Det å skulle få en båt på over 100 000 tonn dødvekt fra FMV og ut Vesterelva (langs nordvestsiden av Kråkerøy) var ingen enkel sak. Det måtte presisjon til som aldri før i verftets historie. Man hadde ikke mye å gå på hverken til sidene eller under båten - selv om den gikk i ballast (det vil si uten last ombord). Fem taubåter måtte til for å opprettholde styringen. Båtene ble tauet med akterenden først utover. Enkelte steder var det kun en fot (ca. 30 cm) med vann å gå på, og båtene var garantert i kontakt med bunngresset enkelte steder, ifølge losene som hjalp til.
Nedrusting og nedlegging
I 1970-årene var arbeidsstokken på rundt 2 500 mann, mens i 1980 var den nede i 1  690 mann. I 1981 ble FMV en del av Kværner-konsernet og fikk da navnet A/S Nye Fredrikstad Mek. Verksted. På 1970-tallet tok Øst-Asia over mye av skipsbyggingen da verftene der hadde tilgang til arbeidskraft med lav lønn. Dette førte til at FMV omstilte seg fra skipsbygging til offshoreindustri. I 1988 førte omstillinger innen konsernet til at arbeidsstokken ble kraftig redusert, og i 1993 solgte Kværner-konsernet FMV til lokale eiere som drev et mindre mekanisk verksted frem til 2006. De flyttet senere til Øra, men måtte begjære seg konkurs i 2010. Arealene er nå eid av Værste AS og Jotne Eiendom AS. På 118 år ble det bygget 443 skip og forskjellige fartøyer ved FMV der det største var på 132 250 dwt. På det meste hadde verkstedet 2 500 mann i arbeid og var landets største skipsverft!
Det ble også bygget en rekke såkalte roroskip ved FMV i Fredrikstad (Roll on Roll off vessels). I alt 7 slike fartøyer (rene roroskip) ble levert i perioden 1977-1982. På roroskip kan lasten kjøres ombord via en stor rampe plassert akterut. Lasten kan være flak, containere, lastebiler, personbiler, traktorer, anleggsmaskiner, busser m.m.
Mysteriet "BURAK M" Tankskipet "TANK BARONESS" (b.nr. 425 i 1976) på 132 250 tonn dødvekt (71 780 bruttotonn) forliste den 28. april 1994 omtrent 173 nautiske mil (320 km) sørvest for Freetown, Sierra Leone, Vest-Afrika (i posisjon 6,27N 15,25V) - nøyaktig 18 år etter overleveringsdagen. I denne posisjonen er havet ca. 4 800 m dypt. Hun ble bygget for I/S Tank Baroness (Sigurd Herlofson & Co. A/S), Oslo, og sjøsatt den 13. februar. Etter overleveringen gikk hun direkte i opplag i Mossesundet 28. april 1976. Seks år senere, i 1982, ble hun solgt til Um Denizcilik ve Ticaret A.S., Istanbul, Tyrkia og omdøpt til "BURAK M". Hun seilte da under tyrkisk flagg resten av sitt liv. Den 2. mai 1985 melder The New York Times i artikkelen "Iraq says its planes hit oil tanker off Iran" at dagen før (1. mai) traff et Exocet-missil avfyrt fra et irakisk jagerfly tankskipet "BURAK M" utenfor kysten av Iran. Posisjonen ble oppgitt til ca. 125 km sør for den iranske oljeterminalen Kharkøya i Persiabukta. Ingen av mannskapet, alle tyrkere, ble skadet i angrepet. Ni år senere forliste altså "BURAK M" utenfor kysten av Vest-Afrika. Det er sparsomt med opplysninger om årsaken til denne hendelsen, men de rapporter som er tilgjengelige (f.eks. Center for Tankship Excellence) tyder på vann i maskinrommet og at hun gikk i ballast (d.v.s. uten oljelast). Hun var på vei fra Tyrkia til Vest-Afrika, og hele mannskapet ble reddet. Sjøfolk har hevdet at en 130 000-tonner ikke kan synke i ballast med vanninntak i maskinrommet. Det har således vært spekulert i forsikringssvindel uten at dette kan slås fast med sikkerhet. "A 130,000 ton tanker in ballast cannot sink from an engine room flooding" (sitat fra Shipsnostalgia.com forum).
Fartøyer fra FMV
DS «Bandak» 1893
Excavatoren (mudringsapparatet) FMF 1883 (# 19) Vraket funnet ved Jeløya
«Andenes» 1903
200 tonns flytekran 1910
MS «Ringfred» Levert Ringdals rederi AS 7. februar 1956, videresolgt til Wilh. Wilhelmsen 11. mai og omdøpt til «Tana».
I maktens skygge
I maktens skygge (orig. Im Schatten der Macht) er en tysk spillefilm i to deler laget for fjernsynskanalen ARD som handler om Guillaume-skandalen. Filmen tar for seg de siste fjorten dagene før Willy Brandt går av som kansler. Den ble en stor publikumssuksess, og har mottatt flere priser.
Handling
Våren 1974 var Willy Brandt som forbundskansler i et spesialtog for å drive valg-kamp i Nord-Tyskland. Han blir ledsaget av journalister, livvakter og hans partisekretær Günter Guillaume, som på dette tidspunktet har vært mistenkt for å være øst-tysk spion i ett år. Willy Brandt kjenner til disse mistanken mot Guillaume, men han har fulgt rådene fra presidenten for Verfassungsschutz, Günther Nollau, og innenriksminister Hans-Dietrich Genscher, om å vente til de har funnet tilstrekkelige beviser i saken.
Men disse undersøkelsene har allerede dratt ut i lang tid men uten brukbare resultater, og derfor blir Hans-Dietrich Genscher mer og mer nervøs. Han setter Nollau under press for å endelig arrestere Guillaume og få ham dømt, eller stoppe hele etterforskningen. I likhet med Genscher frykter Nollau også for sin egen karriere, og overlater til tross for mangel på beviser saken til den føderale statsadvokaten. Han utsteder umiddelbart en ransakingsordre. Guillaume kommer tilbake til Bonn etter en ferie i Sør-Frankrike, og blir arrestert sammen med sin kone Christel. Guillaume ber om å få snakke med kansleren. Men fordi han blir nektet dette, forblir han taus fra da av. Detaljer fra saken blir snart lekket til den politiske opposisjonen og til tabloidene.
Chennai (distrikt)
Chennai (tamilsk: சென்னை மாவட்டம் ) er et distrikt i den indiske delstaten Tamil Nadu.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 4,681,087 innbyggere i distriktet, mot 4,343,645 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 100 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 8,94 % i 2011 mot 9,98 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 964 i 2011 mot 972 i 2001.
Taluker
I Tamil Nadu er taluk det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Chennai distrikt har 3 taluker.
Eksterne lenker
Madras
Adolf Müller
Adolf Müller (født 11. april 1914) var en sveitsisk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Terrorangrepet i Colombo 16. mai 2008
'''Terrorangrepet i Colombo 16. mai 2008''' skjedde da en selvmordsbomber sprengte seg selv i luften ved en buss med politifolk i Colombo, hovedstaden i Sri Lanka.
Bakgrunn
Tamiltigrene har slåss siden 1983 for en uavhengig stat for Sri Lankas etniske tamilminoritet i nord og øst, etter tiår med å bli marginalisert av den Sinhalese-dominerte regjeringer. Kampen har krevd livene til mer enn 70.000 mennesker.
Sentrale representanter for regjeringen har lovet å knuse opprørsgruppen innen 2008, og kampene har rast i månedsvis på frontlinjene av den de facto staten i nord.
Den srilankiske hæren har i tiden før dette terrorangrepet drevet med flere militære offensiver nord i landet hvor Tamiltigrene er sterkest. Tidligere i uka ble nesten 60 opprørere drept i løpet av to dager med kamper. I januar 2008 brøt regjeringen en våpenhvileavtale fra 2002. Myndighetene hevdet at våpenhvilen ble brukt av Tamiltigrene til å omorganisere seg og ruste opp.
Angrepet
Terrorangrepet skjedde i Colombos sitt Fort distrikt, nær Hilton Hotel, klokken 1230 lokal tid, nært et politisjekkpunkt like utenfor hotellet. En selvmordbomber på en motorsykkel skal ha kjørt denne rett inn i en buss med politifolk. Området regnes som et av de sikreste i Colombo, da bl.a President Mahinda Rajapaksa har sin resident i området.
Skader
10 ble drept, derav åtte politifolk, og mer enn 85 skadet i eksplosjonen.
Ansvar
President Mahinda Rajapaksa i Sri Lanka anklaget Tamiltigrene for å stå bak angrepet, og sa at de var «feige og brutale».
Hermann Baumann
Hermann Baumann (født 23. januar 1921) var en sveitsisk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Baumann vant en olympisk bronsemedalje i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i vektklassen lettvekt opp til 67,0 kg, i fristil bak Celal Atik fra Tyrkia og Gösta Frändfors fra Sverige.
Le Duan
Lê Duẩn (Le Duan) (født 7. april 1907, død 10. juli 1986) var en vietnamesisk politiker.
Han arbeidet opprinnelig som jernbanearbeider, og på 1920-tallet var han en av stifterne av det indokinesiske kommunistpartiet, hvor han etter hvert ble en av lederne i Vietnam, både innen parti og statsstyre.
Duan var medlem av sentralkomiteen i det nordvietnamesiske kommunistpartiet under Hồ Chí Minh, og han leda arbeidet med å bygge opp en kommunistisk undergrunnsorganisasjon i Sør-Vietnam. Han blei førstesekretær i partiet i 1960, og var dermed formelt nummer to i partihierarkiet (etter Ho).
Wicca
Wicca er en løst organisert paganistisk religion som baserer seg på heksekunst. Den første og mest kjente retningen, gardneriansk wicca, ble grunnlagt av Gerald Brosseau Gardner (1884–1964) i England i 1946. Gardner hevdet å ha blitt innviet i en overlevende heksereligion i 1939, men det regnes som mer sannsynlig at Gardner grunnla denne religionen selv. Gardner var innviet i ordenen O.T.O, som ble ledet av Aleister Crowley, og Gardneriansk Wicca bygger på mange av ideene til Crowley. Mye av det skriftlige materialet tilskrives også Gardners prestinne, Doreen Valiente. En som tror på Wicca, er omtalt som en heks, eller en wiccaner. Etikken for en heks i wicca er å komme i harmoni med naturen. Dette gjennomføres med ulike ritualer, som skjer i ein heksesirkel.
Le Duan
Da Hồ Chí Minh døde i 1969, blei Lê Duẩn leder for regjeringa i nord, og etter Saigons fall i 1975 leda han samlinga av de to landa. I 1976 blei han generalsekretær for det samla kommunistpartiet. Han godkjente den vietnamesiske invasjonen i Kambodsja i 1978 for å kaste Røde Khmer-styret, som var støtta av Kina. Dette førte til spenning mellom Vietnam og Kina, og mange innbyggere av kinesisk etnisitet blei utvist fra Vietnam. Landet blei i denne perioden knytta nærmere til Sovjetunionen. I 1979 blei Le Duan tildelt Lenins fredspris.
Wicca
Tradisjoner basert på wicca
Det er mange retninger innen Wicca, med mye variasjon både mellom retninger og fra individ til individ. De største retningene er Garderiansk Wicca, Alexandrisk Wicca, Tradisjonell Britisk Wicca, Keltisk Wicca, Dianasisk Wicca, Fearisk Wicca og Teutonisk Wicca.
Gardneriansk Wicca er en initiatorisk religion, det vil si at man må bli innviet av en som allerede er innviet. Den er til en viss grad hierarkisk: man opererer med 3-4 grader av innvielse, og bare de som har 2. grad eller høyere kan innvie nye. Ingen kan innvie noen til en høyere grad enn de selv besitter. Innvielsen skjer fra mann til kvinne og omvendt. Man innvies til heks og prest/prestinne. Alle som er innviet er således prester eller prestinner, og det forventes at man praktiserer alene, og hvis mulig i et coven. Ved innvielse skal den nye heksen skrive av en skyggebok som sies å være en overlevering av Gardners egen skyggebok. Enkelte gardnerianske coven har seremonier som blir praktisert i nakenhet. Dette er fordi man ønsker å komme så nær naturen som mulig. På samme måte er det mange som kun velger å gå barfot under ritualer.
Le Duan
Duan beholdt posten som generalsekretær fram til sin død i 1986. Han ble etterfulgt av Trường Chinh.
Duan var også kjent som Le Dung og som «anh Ba» eller «Bror nummer tre».
Wicca
Tradisjoner basert på wicca
De fleste, hvis ikke alle, retninger innen Wicca stammer fra Gardneriansk Wicca på én eller annen måte. Den andre store retningen er Alexandrisk Wicca, som ble startet av Gardners elev, Alex Sanders (1926–1988). Alexandrisk Wicca er mer seremonirettet, og praktiserer vanligvis ikke nakenhet. Noen tradisjoner innen moderne Wicca bruker elementer fra både Alexandrisk og Gardneriansk Wicca.
Noen finner frem til at de ikke vil tilhøre en spesiell retning, og føler at det blir feil. Derfor plukker de litt fra alt og tar til seg det som de føler er det mest riktige, uansett hvor det måtte komme fra. Slike wiccanere kalles eklektiske. Mange eklektiske wiccanere velger å være isolerte, det vil si at de praktiserer religionen helt på egen hånd.
Til forskjell fra mange andre religioner sier ikke Wicca at det er den ene og eneste veien for alle, og driver ikke kampanjer mot andre religioners tradisjoner. Wicca oppfordrer den frie tanke, kreativitet, individualisme, og personlig, spirituell vekst. Det er en feiring av årstidenes syklus og av livet. Wicca oppfordrer til respekt for alt levende.
Selv om det guddommelige blir sett på som den eneste ene i wicca, ses det guddommelige selv som delt i to, mannlig og kvinnelig, Gudinne og Gud. Innenfor forskjellige coven og tradisjoner kan vektleggelsen på Guden og Gudinnen variere, men alle tradisjoner mener at for at det skal være en helhet i det guddommelige, må det omfatte både maskulint og feminint. Å tilbe bare en av disse aspektene vil skape ubalanse.
Men, det er også noen retning innen Wicca som bare tilber Gudinnen, og som mener at kun det kvinnelige er det viktige.
Alle hekser har en egen "skyggebok", eller Book of Shadows som det heter på engelsk. Dette er en slags dagbok, der man skriver inn formler, ritualer og lignende som en selv synes er viktig for sin egen heksekunst. De aller fleste tar mye inspirasjon, eller kopierer direkte, fra den originale boken som ble skrevet av Gerald Gardner da han levde.
Gud og Gudinnen
Gudinnen er ofte beskrevet som trippel eller tredelt, og hennes aspekter som Jomfru, Mor og Vis kvinne eller Volve blir assosiert med månens aspekter: nyende, full og neende. Hun er kjent ved flere navn, som Aradia, Arianhrod, Bride/Brighid, Cerridwen, Diana, Frøya og Minerva. Hva navnet hennes er, er opp til den enkeltes heks sine preferanser, og hun er ofte oppkalt etter andre gudinner fra andre religioner, som for eksempel hinduismen, eller gamle greske/romerske, norønne eller egyptiske religioner.
For heksene er Guden et viktig bilde for å forstå menneskelig natur. Denne eldgamle guddom som er dyr, menneske og gud, symboliserer det som mennesker må strebe etter, harmoni mellom de tre aspektene av menneskets natur. Som Gudinnen er Guden tilbedt ved mange navn, som Herne, Cernunnos, Ra, Chuck, Jehova, Zevz og Karnayna, og, på lik linje med Gudinnen, er også han oppkalt etter andre guder, fra overnevnte religioner.
Merkedager
I Wicca æres gudene på åtte viktige fester eller sabbater gjennom året. De 4 store (merket i fet skrift) og de 4 små (jevndøgn og solverv):
Gudene æres også månedlig på måneriter som kalles esbater.
Wicca har ingen hellige skrifter. Wicca lever derimot etter The Wiccan Rede, som har følgende læresetning: «Gjør hva du vil, så lenge det ikke skader deg selv eller andre». (en:An it harm none, do what ye will)
Australia under Sommer-OL 1924
Australia under Sommer-OL 1924. Trettifire sportsutøvere fra Australia deltok i Sommer-OL 1924 i Paris. Australia kom på ellevteplass med tre gull-, en sølv- og to bronsemedaljer.
Speed metal
Speed metal er en tradisjonell undersjanger av heavy metal som har opphav i 1970-årenes NWOBHM og hardcore punk. Spillestilen inkluderer hurtig og jevn riffing. Tidlige eksempler på teknikken inkluderer «Fireball» av Deep Purple og «Stone Cold Crazy» av Queen.
Advers
Advers eller avers er forsiden av et merke, medalje, flagg, bilde, mynt eller annen tosidet gjenstand. Revers er baksiden.
På mynter har adverssiden tradisjonelt hatt et symbol for myntherren i form av hans portrett eller et symbol for hans myndighet, som for eksempel hans monogram, noen av riksregaliene som krone eller septer, eller landets riksvåpen eller segl.
Ladislaus Almásy
Liv og virke
Almásy ble født i en ubetitlet adelig ungarsk familie. Han gikk på kostskole i Eastbourne i England og lærte også å fly der. Under første verdenskrig tjenestegjorde han i det østerriksk-ungarske luftvåpenet. Han var en støttespiller for den ungarske konge Karl (som også var østerriksk keiser) etter avskaffelsen av monarkiet, og ble muligens utnevnt til greve av den avsatte konge, en tittel han bare brukte utenfor Ungarn.
Fra 1921 arbeidet han som agent for den østerrikske bilprodusenten Steyr i Szombathely og vant flere billøp. Han organiserte også jaktreiser til Egypt. Da han kjørte fra Egypt til Sudan langs Nilen i 1926 utviklet han en interesse for området, og kom tilbake mange ganger.
Gjennom tallrike ekspedisjoner i ørkenområder og forretningsreiser til Egypt ble han en av de beste kjennere av det østlige Sahara. Som offiser i den ungarske armé, som under annen verdenskrig var alliert med Tyskland, hjalp han den tyske etterretningstjenesten å smugle spioner fra kysten til Egypt.
Ved sine oppdagelser støttet han seg som en av de første på kombinerte undersøkelser med bil og fly. Han evaluerte også historiske beretninger fra antikke forfattere som Herodot. Almásy, som av sin beduinvenner ble kalt Abu Ramla («sandens far»), beskrev sine eventyr i Az ismeretlen Szahara, utgitt 1934 i Budapest. Han utga også en bok på tysk, ''Unbekannte Sahara. Mit Flugzeug und Automobil in der Libyschen Wüste'', utgitt fem år senere i Leipzig. Den inneholder beretninger fra de fleste av hans oppdagelser, som ved Dsjebel Oweinat (det høyeste fjell i det østlige Sahara), hulemaleriene i Gilf Kebir og den tapte oasen i Zarhura, som han oppdaget sammen med sine venner Penderel, piloten, og Robert Clayton.
Johan P. Olsen
Johan Peder Olsen (født 14. august 1939 i Tromsø) er en norsk statsviter og forskningsleder.
Ladislaus Almásy
Liv og virke
Hans gamle støttespiller Clayton døde i 1932, ikke som i romanen ved en styrtlanding, men under en sandstorm ved Gilf Kebir. Claytons kone døde derimot ved en flystyrt noen år senere.
Johan P. Olsen
Han er utdannet mag. art. i 1967 og dr.philos. i 1971. Fra slutten av 1960-årene var han ansatt ved det nyetablerte Sosiologisk institutt ved Universitetet i Bergen, der han ble professor i offentlig administrasjon i 1973 og samarbeidet med Gudmund Hernes om den første Maktutredningen. Olsen har senere vært forskningsleder ved Forskningsrådets program "Advanced Research on the Europeanization of the Nation State" (ARENA - Senter for europaforskning) og har utgitt en rekke publikasjoner i både Norge, Sverige og USA innenfor fagområdet offentlig politikk og administrasjon.
Ladislaus Almásy
Liv og virke
Det er kjent at Almásy smuglet to tyske etterretningsagenter til britiskkontrollerte områder i april og juni 1942. For sine fortjenester mottok han Jernkorset av Erwin Rommel.
Etter krigen ble han fanget av russerne og sperret inne. Etter flere måneders sterke lidelser i sovjetisk fangenskap kom han fri, og reiste tilbake til Egypt hvor han solgte Porscher. Under et opphold i Østerrike i 1951 ble han syk og døde av dysenteri på sykehuset i Salzburg. Epitafet på hans grav beskriver ham som «Pilot, Saharaforscher und Entdecker der Oase Zarzura». (I romanen og filmen dør han i et kloster i Toskana etter å ha blitt alvorlig skadet i en flystyrt).
Johan P. Olsen
En av Olsens mest kjente artikler er A Garbage Can Model of Organizational Choice som han skrev sammen med Michael D. Cohen og James G. March i 1972. Her ble det presentert en modell for hvordan beslutninger fattes i organisasjoner. Ifølge Garbage Can-modellen skyldes utfall av beslutningsprosesser heller tilfeldigheter i hvordan aktører kobles sammen på, enn rasjonelle og veloverveide handlinger fra ledelsens side. Ifølge modellen er ledelsen mer opptatt av å være på utkikk etter et problem den kan løse enn å lete etter løsninger på problemer den vet eksisterer.
Hans faglige interesseområder er institusjonelle endringsprosesser på europeisk og nasjonalt nivå og samspillet mellom slike prosesser. Olsen satt i Holbergprisens fagkomité fra 2004 til 2006.
Beeston
Beeston kan vise til flere steder i England:
Katharina Gutensohn
Katharina Gutensohn (født 22. mars 1966 i Kirchberg, Tirol) er en tidligere østerriksk alpinist.
Karriere
I begynnelsen av karrieren startet Gutensohn for hjemlandet Østerrike, senere representerte hun Tyskland. Hun var utforspesialist, og tok sølvmedalje under VM 1985 i Bormio, på samme tid som sveitsiske Ariane Ehrat.
I verdenscupen vant hun åtte enkeltrenn. Sesongen 1989/90 vant hun disiplincupen i utfor.
Opel Regent
Regent var en bilmodell fra tyske Opel. Opel var i 1928 Tysklands største bilprodusent og lanserte Regent Luxus Limousine i 1929 som sitt flaggskip for å befeste sin stilling. Den hadde Opels første 8-sylindrede motor, på 6,0 liter og med 110 hestekrefter, og var ganske lik amerikanske modeller fra den samme tiden. Det var en stor bil, og veide over to tonn. Bare 25 stykker ble produsert. Alle sammen ble imidlertid kondemnert ved GMs overtakelse. Bilen på bildet ble også kalt Opel Regent, men det er ikke versjonen Luxus Limousine.
Kunstløp under Vinter-OL 1968
Under Vinter-OL 1968 i Grenoble ble det arrangert tre øvelser i kunstløp.
Claude Criquielion
Claude Criquielion (født 11. januar 1957 i Lessines, død 18. februar 2015 i Aalst ) var en landeveissyklist fra Belgia.
Red Rose Speedway
Red Rose Speedway er det andre albumet fra Paul McCartneys gruppe Wings. Etter at debutalbumet Wild Life solgte dårlig, ble bandnavnet nå endret til Paul McCartney & Wings for å få opp oppmerksomheten rundt bandet.
Claude Criquielion
I hans aktive karriere mellom 1979 og 1990 vant han ritt som Clásica de San Sebastián, La Flèche Wallonne (1985 og 1989), Romandiet rundt og Flandern rundt. Han var også blant de 10 beste i sammendraget i Tour de France 5 ganger, med en 5.-plass som beste plassering. I 1984 ble han verdensmester i landeveisritt.
Under VM i 1998 ble han hindret av canadiske Steve Bauer i innspurten. Bauer ble diskvalifisert, og Criquielion saksøkte han for 1,5 millioner dollar. Criquielion tapte saken.
Red Rose Speedway
Tidlig i 1972 bestemte McCartney seg for å utvide bandet til fem medlemmer ved å ta inn gitarist Henry McCullough. I 1972 ga ikke bandet ut noe nytt album, men kom til gjengjeld med tre singler. «Give Ireland Back To The Irish» var McCartneys svar på Bloody Sunday og ble boikottet av BBC for sangens politiske meninger. Det samme ble rockeren «Hi Hi Hi» på grunn av dens påståtte narkotika- og sexreferanser. Ett svar på dette ble at bandet ga ut barnesangen «Mary Had A Little Lamb».
I tillegg til å utgi singler turnerte også bandet Europa sommeren 1972, hvor de blant annet la inn et Oslo-besøk.
Red Rose Speedway ble spilt inn i perioden mars-oktober 1972, men ble ikke gitt ut før i mai 1973. Albumet var opprinnelig ment som et dobbeltalbum, men endte opp som enkelt.
Det eneste singelslippet fra albumet var sangen «My Love». Det var en kjærlighetserklæring til hans kone Linda McCartney. Sangen omtalte han selv som den nye «Yesterday» og ble en umiddelbar suksess. Sangen føk rett til topps på hitlistene i USA, og ble gruppas første #1-hit.
Populariteten til «My Love» førte til at forventningene til albumet økte. Dette førte til at Red Rose Speedway solgte til 1.-plass på albumlistene i USA, og Wings første suksess var et faktum. På tross av den kommersielle suksessen fikk albumet blandet mottagelse fra kritikerne, men nå hadde endelig McCartney klart å etablere Wings som et band.
Albumet ble remastret og utgitt i 1993, som en del av The Paul McCartney Collection. Her ble sangene «Hi Hi Hi», «C Moon», «I Lie Around» og «The Mess» inkludert som bonusspor.
Sporliste
Alle komposisjoner av Paul og Linda McCartney.
Kiropraktor
En Kiropraktor er person som har som hovedvirke å behandle muskel- og skjelettlidelser ut fra behandlingsformen kiropraktikk. Kiropraktor er en beskyttet yrkestittel i Norge.
Kiropraktorer har varierende status fra land til land. I noen land er disse integrert som en del av det offentlige helsevesen, mens de i andre land regnes som alternative behandlere. De fleste kiropraktorer i Norge jobber i privat praksis som offentlig autorisert helsepersonell. Kiropraktorer jobber typisk med undersøkelse, diagnostikk, behandling eller utredning av muskel- og skjelettlidelser, ofte i samarbeid med en eller flere andre helseprofesjoner.
Historikk
Den første kiropraktor i Norge var Arthur E. Lundh, som startet praksis i Oslo (Christiania) i 1922. Han var den første presidenten i Norsk Kiropraktorforening, som ble stiftet i 1935.
I 1974 ble det innført en delvis refusjon på behandling henvist av lege. Helt frem til 1988 ble profesjonen regulert under kvakksalverloven, men ble da etter en offentlig utredning NOU 1985 en beskyttet yrkestittel, og har siden det fungert som en av de offentlig autoriserte helseprofesjonene i Norge. Etter en prøveperiode, ble det som en permanent ordning innført utvidede rettigheter for kiropraktorer i Norge i 2006, med en lovhjemmel som ga kiropraktorer mulighet til å sykmelde, henvise til ulike radiologiske undersøkelser som MR, CT, ultralyd og røntgen, samt henvise relevante pasienter til videre utredning hos legespesialister (revmatolog, ortopedkirurg, nevrolog etc.).