cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tysklands gjenforening
Folkekammervalget (mars 1990), Lothar de Maizière blir ny statsminister
Den 18. mars ble det første frie Folkekammeret i DDR valgt. Den borgerlige Allianz für Deutschland, bestående av CDU, DSU og DA, fikk et stort flertall. Allianz für Deutschland ble aktivt støttet av Helmut Kohl i valgkampen. Sammen med SPD kunne koalisjonen 12. april danne en ny regjering, med Øst-CDUs inntil da ukjente leder Lothar de Maizière som statsminister i DDR. Maizières regjering gikk inn for en rask tysk gjenforening. 5. april ble CDU-politikeren Sabine Bergmann-Pohl valgt til president for Folkekammeret og dermed det siste statsoverhodet i DDR, etter at stillingen som statsrådsformann som Honecker og Krenz hadde innehatt var blitt avskaffet.
Etter valget i mars argumenterte Kohls CDU for rask gjenforening etter artikkel 23 i Grundgesetz. I Øst-Tyskland viste en meningsmåling i april 1990 at 42 % håpet på en ny forfatning for DDR, 38 % ønsket en forfatning i samarbeid med Vest-Tyskland mens 9 % ønsket det vesttyske Grundgesetz.
Maizière-Kohl-traktaten om valutaunion
I midten av juli ble Treuhandanstalt grunnlagt. Dens oppgave var å avhende alle Volkseigene Betriebe.
Gjenforeningstraktaten
31. august 1990 ble gjenforeningstraktaten undertegnet, og 18. september ble den supplert med en traktat zur Durchführung und Auslegung. Her ble alle aspekter ved gjenforeningen av DDR og Vest-Tyskland fastlagt.
Traktaten bestemte at
20. september vedtok både Folkekammeret og Forbundsdagen traktaten om gjenforening. I Folkekammeret stemte 299 av 380 medlemmer for traktaten, i Forbundsdagen stemte 442 av 492 for traktaten. I Forbundsrådet ble traktaten enstemmig vedtatt.
Rundebordssamtalen i DDR, herunder utarbeidelse av ny forfatning, hadde liten betydning bortsett fra i de østlige delstatene der delstatsforfatningene tok inn noen av ambisjonene. Gjenforeningstraktaten la også til grunn at en felles konstitusjonell kommisjon skulle gå gjennom Grundgesetz og vurdere behov for tilpasninger og tilføyelser etter gjenforeningen - dette arbeidet ble avsluttet i juli 1993 og ledet til små endringer i Grundgesetz.
Samtaler med de tidligere okkupasjonsmaktene
Samtidig med den indretyske utviklingen arbeidet den føderale regjeringen for å oppnå aksept for gjenforeningen fra andre stater, særlig de fire tidligere okkupasjonsmaktene som fremdeles hadde beholdt visse rettigheter.
14. februar 1990 hadde utenriksministrene fra Vest-Tyskland og DDR møttes med utenriksministrene fra USA, Sovjetunionen, Storbritannia og Frankrike for å diskutere ytre aspekter ved gjenforeningen. Spesielt ble Tysklands østgrense diskutert. Den tyske regjeringen hadde til da forbeholdt seg retten til å holde spørsmålet åpent. Senest i sin ti-punktsplan for gjenforening hadde Kohl latt spørsmålet være åpent. Seiersmaktene forlangte imidlertid en formell anerkjennelse av denne grensen. Til betydelige protester innen eget parti valgte Kohl motvillig å inngå den tysk-polske grensetraktaten, som anerkjente Polens anneksjon av østlige deler av Tyskland.
Under et besøk hos Gorbatsjov i Kaukasus klarte Kohl og hans utenriksminister Hans-Dietrich Genscher å oppnå at Sovjetunionen gav avkall på alle rettigheter overfor Tyskland. Dermed kunne det nye Tyskland selv bestemme i spørsmål som alliansetilhørighet, og dermed oppfylle USAs ønske om fortsatt NATO-tilknytning for det gjenforente Tyskland, riktignok med begrensninger for tidligere østtyske områder. Hvorvidt NATOs medlemsland forpliktet seg til ikke å utvide alliansen til øvrige østeuropeiske land, er derimot omstridt. Dermed var spørsmål som stod i veien for gjenforening ryddet av veien. 12. september gikk USA, Sovjetunionen, Storbritannia og Frankrike med på en tysk gjenforening i «to pluss fire-samtalene».
Gjenforeningen (3. oktober 1990)
Den 3. oktober 1990 ble DDRs territorium gjenforent med Forbundsrepublikken Tyskland, og DDR opphørte dermed å eksistere. «Den tyske enhetens dag» ble etter forslag fra Helmut Kohl gjort til ny nasjonaldag, og avløste da 17. juni, dagen for oppstanden mot okkupasjonen i DDR i 1953.
Etter gjenforeningen
Etter gjenforeningen ble delstatene Brandenburg, Mecklenburg-Vorpommern, Sachsen, Sachsen-Anhalt og Thüringen grunnlagt på nytt. Den gjenforente byen Berlin ble en egen delstat og ny hovedstad i Tyskland.
Økonomisk utvikling
Virksomhetene i DDR var på grunn av foreldet teknologi ikke konkurransedyktige i et vestlig samfunn. I tillegg var det viktigste markedet for disse virksomhetene den tidligere østblokken. Da østblokken falt sammen forsvant markedet for DDR-næringslivet.
Vekslingskursen på 1:1, den såkalte «folkegaven», førte til at omkostningene for arbeidskraft i det tidligere DDR ble forholdsmessig svært høye, og nye arbeidsplasser oppstod derfor bare langsomt.
Næringsbyggene i DDR var også sterkt nedslitte og lite tidsmessige. Strukturendringene førte til at storbedriftene ble oppløst og delt i små og middelstore bedrifter, og mange bedrifter ble nedlagt. Vesttyske selskaper var ikke interessert i å overta og drive videre selskaper i det tidligere DDR. Ofte ble DDR-selskaper kjøpt billig og nedlagt for å utradere en potensiell konkurrent. Nedbyggingen av arbeidsplasser var svært stor og fremdeles er arbeidsløsheten vesentlig høyere i det østlige Tyskland, 11,5 % mot 6,6 % i vest. For en befolkning hvis identitet lå i arbeidet var å miste det en dramatisk hendelse.
DDR-næringslivets sammenbrudd førte til en migrasjonsprosess av historiske dimensjoner. Bare i tiden før 1991 forlot to millioner tidligere DDR-borgere hjemmet for å søke arbeid i Vest-Tyskland.
Gjenforeningen både var og er for den tyske staten en stor økonomisk belastning. Estimater strekker seg fra 250 milliarder euro i direkte overføringer til 1,25 billioner euro totalt. Den føderale skatten Solidaritätszuschlag («solidaritetspåslaget») ble innført i 1995 for å bidra til å dekke kostnadene til opprustning av den østtyske infrastrukturen.
Økonomer peker spesielt på lønnsutviklingen i det tidligere DDR som grunn til den langsomme økonomiske utviklingen. Gjennom at vesttyske fagforeninger og arbeidsgiverforeninger forhandler også om lønnen i det tidligere DDR, stiger lønnen raskere enn produktiviteten, noe som svekker konkurransedyktigheten for den eksisterende industrien og fører til at vesttyske og utenlandske foretak ikke investerer i det tidligere DDR.
Utsletting av spor av DDR, straffeforfølgelse av DDR-ledere
Mange DDR-funksjonærer er blitt oppsagt fra stillingene sine. Ved universiteter, der ansettelsene i kommunisttiden skjedde på politisk grunnlag, måtte alle ansatte søke stillingene sine på nytt etter gjenforeningen, og svært ofte fikk vesttyskere stillingene. Det samme gjelder de fleste høyere stillinger i byråkratiet. Tidligere offiserer i DDRs forsvar, Nationale Volksarmee (NVA), har ikke rett til å bruke militære grader fordi NVA ikke betraktes som en tysk enhet, dette i motsetning til offiserer i f.eks. Bundeswehr eller det tidligere Wehrmacht og andre tidligere militære organisasjoner.
Det har etterhvert blitt klart at emnet DDR dekkes svært dårlig i dagens tyske skole. Undersøkelser viser at de aller fleste skolebarn i Tyskland vet svært lite om det kommunistiske diktaturet i DDR. Ord som Stasi, Bautzen og Hohenschönhausen var mer eller mindre ukjente for dem. Dette har ført til krav om mer fokus på uretten i DDR-staten i undervisningen, og museer som Hohenschönhausen har opplevd sterkt økende besøkstall de siste årene.
Provinsen Udine
Provinsen Udine (it. Provincia di Udine, friulisk Provincie di Udin) var en provins i regionen Friuli-Venezia Giulia i det nordlige Italia. Udine var provinsens hovedstad.
Det var 518,840 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 4,904 km².
Provinsen opphørte å eksistere 22. april 2018, da den ble erstattet av ti unioni territoriali intercomunali (UTI del Canal del Ferro - Val Canale, UTI del Gemonese, UTI della Carnia, UTI del Friuli Centrale, UTI del Torre, UTI Mediofriuli, UTI Collinare, UTI del Natisone, UTI Riviera - Bassa Friulana og UTI Agro Aquileiese).
Geografi
Provinsen Udine grenset:
Flagstaff
Flagstaff er en by i den amerikanske delstaten Arizona. Byen er den største i nordlige Arizona og er hovedsete for Coconino fylke. Estimatet for 2004 satte folketallet til 57 038. Byen fikk status som by («town») i 1894 og status som storby («city») i 1928. Den ligger i en høyde av 2 000 meter. Omkring byen er det svære furuskoger. Bynavnet Flagstaff kommer av at en furu herfra ble gjort om til en stor flaggstang i 1876.
Løytnant Edward Fitzgerald Beale og hans kompani kom til området allerede i 1855, men Thomas F. McMillan regnes som den første permanente bosetteren som bygget en hytte i 1876. Takket være tømmerindustrien, småfe- og storfeproduksjon, og ved hjelp av jernbanen, begynte Flagstaff å vokse.
Lowellobservatoriet ble bygget i Flagstaff i 1894 av Percival Lowell. Det var ved dette observatoriet at det som da ble regnet som solsystemets niende planet, Pluto, ble oppdaget i 1930.
Den største arbeidsgiveren i byen er Northern Arizona University som het Arizona Teacher's University fra den ble grunnlagt i 1899 til 1966. Institusjonen har omtrent 20 000 studenter. Byen har også variert sekundærindustri, og turistindustrien er betydelig året rundt.
Annet
Alexander Dale Oen døde her under treningsopphold med svømmelandslaget den 30. april 2012.
Hedemarksbanen
Hedemarksbanen er et av de opprinnelige navnene på jernbanen mellom Eidsvoll og Hamar. Et annet navn var Eidsvold–Hamarbanen, med banemerket E.H.B malt på rammen til vognene denne banen eide. Denne 58,6 km lange jernbanen ble satt med i drift normalspor 8. november 1880 og offisielt åpnet 11. oktober 1880 av kong Oscar II. Banen inngikk sammen med Rørosbanen og Meråkerbanen i fellesbetegnelsen Nordbanerne, som ikke må forveksles med Nordbanen som er en eldre betegnelse på Gjøvikbanen med sidelinjer. Hedemarksbanen forbandt Hovedbanen med Rørosbanen og skapte sammenhengende jernbaneforbindelse mellom Kristiania og Trondheim. Hovedbanen ble anlagt blant annet for å forbinde båttrafikken på Mjøsa/Vorma med Christiania. I 1852 ble de to dampbåtene på Mjøsa kjøpt av de britiske jernbanebyggerne Ricardo, Peto og Brassey. Hamar fikk bystatus i 1849 blant på bakgrunn av ønske om å styrke handelen mellom Hedmarken/Østerdalen og Christiania. DS «Skibladner» og «Færdesmannen» ble satt i rutefart i 1856, to år etter at Hovedbanen åpnet. Det var da fire dampskip på Mjøsa. Men det var problemer med is på vinteren.
Anleggeskostnadene ble på den tiden anslått til 2,4 millioner kroner. Muligheten for å la Solørbanen inngå som del av forbindelsen Kristiania-Trondheim ble vurdert på den tiden. Før anlegget ble vedtatt sto det politisk strid om banen skulle føres via Hamar eller via Hørsand stasjon. Den foreslåtte linjen mot Hørsand gikk fra Linderudsjøen, over Kolomyrene (mellom Kolomoen og Vallset kirke) og forbi Romedal kirke. En mer vestlig trase fra Tangen mot Linstad ble også vurdert, og tilknytning til Rørosbanen på Hornmoen ved Ilseng ble vurdert. Samtidig som denne striden pågikk ble det på Hamar tatt initiativ til finansiering av jernbane Hamar-Lillehammer (med sikte på videreføring opp Gudbrandsdalen). Før Hedemarksbanen åpnet gikk det post en gang dalig mellom Hamar og Kristiania med båt via Eidsvoll. Etter åpning gikk posten to ganger daglig. Hedemarksbanen førte til at Hamars rolle som sentrum i innlandet ble forsterket. Det var opprinnelig sporbrudd på Hamar mellom normalspor og smalspor. Båttrafikken på Mjøsa var innstilt flere måneder mens innsjøen var islagt om vinteren. I 1890 vedtok Stortinget å forlenge Hedemarksbanen oppover langs Mjøsas østside og videre opp Gudbrandsdalen helt til Otta. Det nye baneselskapet ble derfor kalt Eidsvoll–Ottabanen og senere også Eidsvoll–Dombåsbanen. Dermed opphørte Hedemarksbanen som offisielt navn på banestrekningen mellom Eidsvoll og Hamar. I dag inngår den som en del av Dovrebanen.
Salomonøyene under Sommer-OL 2000
Salomonøyene under Sommer-OL 2000. To sportsutøvere fra Salomonøyene deltok under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var femte gangen som Salomonøyene deltok i et sommer-OL, de vant ingen medaljer.
Slaget ved Bound Brook
Slaget ved Bound Brook var et slag i New Jersey under den amerikanske uavhengighetskrigen som fant sted 13. april 1777. Slaget var et nederlag for den kontinentale arméen som ble omringet av rundt 4000 menn under britisk kommando.
Slaget
Under kommando av Cornwallis ble 4000 briter og hessere brukt i et firdelt overraskelsesangrep mot garnisonen. To grupper marsjerte nordover på begge sidene av Raritan, mens en tredje kontingent krysset elven lenger oppe for å angripe fra vest. Den fjerde gruppen beveget seg fra øst for å blokkere den potensielle retrettruten for amerikanerne. De fremste troppene til Hessian Field Jaeger Corps under oberst Johann Ewald møtte til å begynne med intens motstand fra amerikanere på Raritans venstre bredd. Kort tid etter krysset den britiske hovedkontingenten Queen's Bridge til den venstre bredden og gikk inn i Bound Brook. De amerikanske styrkene ble overrumplet og flyktet. General Lincoln unnslapp såvidt og «tok ikke med seg sine klær.» Britenes fjerde kolonne som kom fra øst langs Watchung-fjellene kom for sent til å hindre amerikanernes retrett, men klarte likevel å ta mange menn til fange.
Resultat
Lord Howe rapporterte at rundt 30 amerikanere var blitt drept og 80-90 tatt til fange. General Lincoln på sin side rapporterte at 60 av hans menn var blitt drept eller såret. På den britiske siden ble en soldat drept. Britene tok også kanoner, ammunisjon og forsyninger, plyndret Bound Brook, men returnerte samme dag til New Brunswick. Om kvelden okkuperte den kontinentale arméen under general Nathanael Greene Bound Brook igjen.
Etterspill
Til tross for at amerikanerne ble overrasket av en overveldende styrke, utnyttet ikke britene sin fordel, men returnerte til New Brunswick. Dermed ble dette en overfladisk seier. Washington innså at Bound Brook var et vanskelig sted å forsvare og 28. mai flyttet han hæren sin fra Morristown til den første leiren i Middlebrook, rett nord for Bound Brook. Den nye leiren lå godt beskyttet mellom den første og andre fjellrekken i Watchung-fjellene. Fra toppen av fjellene kunne vaktpostene hans overvåke britenes bevegelser og stgyrkene hans kunne fortsette å trakassere og forstyrre fiendens forsyningslinjer. Til slutt endret britene operasjonsmålet sitt, forlot New Brunswick, gikk om bord i skip og seilte sørover for å angripe Philadelphia.
Raymond Milton
Raymond Bernard Milton (født 27. august 1912 i Port Arthur i Ontario i Canada, død september 2003 i Stouffville i Ontario) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Milton spilte på det canadiske amatørlaget Port Arthur Bearcats som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.
Lepel-koden
Lepel-koden er en nederlandsk drama og familiefilm fra 2005.
Filmen vant Film & Kinos barnefilmpris under barnefilmfestivalen i Kritstiansand.
Handling
«Lepel» må flytte til sin onde bestemor etter at foreldrene hans forsvinner. Bestemor driver en butikk som selger knapper, og hun tvinger «Lepel» til å stjele knapper fra et klesmagasin. «Lepel» blir behandlet som en slave, og til slutt rømmer han. Han treffer selgeren «Max», en snill mann som hjelper ham med å legge en plan for å finne igjen «Lepel»s foreldre.
Liburnia
Historisk bakgrunn
Den liburnske kulturgruppe utviklet seg mot slutten av bronsealderen og i løpet av jernalderen etablert seg i regionen som i hovedsak utgjør dagens Kroatia, særlig kysten og øyene. I innlandet ble området avgrenset av fjell og elver. I nordvest var nabofolket i Istria, i nord folket japodere og i sørøst dalmatiske kulturgrupper.
Liburnsk kultur hadde særtrekk som skilte seg betydelig fra deres naboer. Deres isolasjon fra innlandet og levevis knyttet til havet, formet deres etniske utvikling som egen folkegruppe, men de hadde også forbindelser og likheter med de større illysike og adriatiske områdene. De utviklet dyktig sjømannskap og på 700-tallet f.Kr. navigerte ruter langs den østlige delen av Adriaterhavet med strategiske punkter som øyene Hvar og Lastovo, og opprettet egne kolonier langs den vestlige delen av Adriaterhavskysten, særlige i italienske regionen Picenum. Fra 800- til 500-tallet f.Kr. var de bestemt en kulturell enhet i Adriaterhavet og hvor liburneres overlegenhet til havs ga dem både politisk og økonomisk autoritet som varte i flere århundrer.
I henhold til historikeren Strabon var liburnerne herrer over øya Korkyra (Korfu) fram til 735 f.Kr. da de forlot den under press fra den greske herskeren Hersikrates fra Korint i den tiden da denne greske bystaten ekspanderte til sørlige Italia, Sicilia og Det joniske hav. Imidlertid var liburnernes posisjon i Adriaterhavet fortsatt sterk i de neste århundrene. Først på 500-tallet f.Kr. begynte deres herredømme i Adriaterhavet å minske. De mistet deres handelskolonier i Italia grunnet invasjonen fra umbrere og gallere, framprovosert av ekspansjonen av det etruskiske forbundet på Posletten. På 400-tallet f.Kr. begynte gresk kolonisering av det sørlige Adriaterhavet, og til sist trakk liburnerne seg tilbake til sitt kjerneområde grunnet de militære og politiske aktivitetene til greske Dionysios I av Syrakus på Sicilia på 300-tallet f.Kr. Liburnia var godt befestet, men gresk kolonisering nådde fram til deres strategiske besittelser samtidig galliske invasjoner fra vest passerte Liburnia på 300-tallet f.Kr., men deres nordlige naboer i Istria var under betydelig mer press. Liburnerne grep anledningen til å utvide sitt område inn Kvarnerbukta og østkysten av Istria fram til elven Raša.
Det er ikke sikkert hvor lenge de hadde herredømme over disse kyststrøkene. Grensene til Liburnia endret seg ikke før det kom til konflikt med Dalmatia i år 51 f.Kr. og de tapte sin by Promona (Drniš) i sør og antagelig landområder rundt elven Krka. På denne tiden var allerede romerne, den nye stormakten i Middelhavet, begynt krigføring mot nabofolkene til Liburnia: Istria, Dalmatia og Illyria
Romerriket underla seg Liburnia ved å beseire deres flåte i 33 f.Kr. og landet ble en del av den romerske provinsen Dalmatia. Som en del av Romerriket ble befolkningen assimilert i den større romerske kultur, og deler av deres opprinnelige kultur, blant annet liburnisk språk, gikk tapt eller ble oppgitt. Ved oppløsningen av Romerriket og antagelig fra 490 e.Kr. ble Liburnia innenfor Dalmatia underlagt dominansen til østgotere. Den bysantinske keiseren Justinian I den store erobret det meste av Dalmatia og en del av Liburnia i sørøst rundt Skradin i 536 i hans bestrebelser på å gjenerobre det tidligere Romerriket. På midten av 500-tallet begynte slavere å strømme inn i Illyria og Dalmatia. Mot slutten av 700-tallet erobret den frankiske kongen Karl den store Liburnia og Dalmatia, men de viktigste byene langs kysten forble under bysantinsk kontroll.
Mellom 500-tallet og til 800-tallet var de geografiske navnene Liburnia og Dalmatia fortsatt i bruk, men uten nødvendig å betegne at Liburnia var en selvstendig politisk enhet. Det meste av Liburnia var under direkte frankisk styre og adskilt fra det kroatiske fyrstedømmet Dalmatia fram til 820. Etter at Dalmatia ble organisert som en vasallstat med kroatiske fyrster, fikk Borna av Krotia på 800-tallet tittelen dux Dalmatiae atque Liburniae, men etter Borna erstattet de kroatiske fyrstene «Liburnia» med «Kroatia» i sine titler. Således gikk det geografiske navnet Liburnia ut av bruk og har siden kun vært en betegnelse på et historisk land.
Brendan Rodgers
Brendan Rodgers (født 26. januar 1973) er en nordirsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er manager for den skotske klubben.
Rodgers startet sin fotballkarriere som forsvarsspiller i Ballymena United. Da han var 18 ble han signert av Reading, men en skade tvang han til å legge opp som spiller da han var bare 20 år gammel. Han ble værende i Reading som trener for klubbens ungdomslag, til han i 2004 ble invitert av José Mourinho til å bli manager for Chelseas ungdomslag, og i 2006 ble han forfremmet til manager for Chelseas reservelag.
I november 2008 ble han utnevnt til manager for Watford, hvor han var fram til juni 2009, da han tok imot et tilbud om å bli manager for sin tidligere klubb Reading. Han og klubben ble i desember 2009 enige om å skille lag etter skuffende resultater. I juli 2010 ble han ansatt som manager for Swansea City. Året etter førte han klubben til opprykk til Premier League og ledet dem deretter til en 11.-plass i debutsesongen i Premier League. Den 1. juni 2012 ble han ansatt som ny manager for Liverpool FC etter Kenny Dalglish, en jobb han hadde til oktober 2015.
Karriere som spiller
Rodgers begynte sin karriere som fotballspiller i Nord-Irland som forsvarsspiller for Ballymena United. Han spilte tolv kamper på tre år i ligaen før han da han var 18 år gammel ble signert av Reading, hvor han spilte på reservelaget. Hans karriere som spiller endte allerede da han var 20, på grunn av et genetisk kneproblem.
Rodgers spilte en kort periode i klubber utenfor ligasystemet, for Newport på Isle of Wight, Witney Town og Newbury Town.
Watford
Den 24. november 2008 ble Rodgers utnevnt til manager for Championship-klubben Watford. Dette var hans første jobb som klubbmanager, etter perioder med ansvar for ungdomslagene til Reading og Chelseas reservelag. Watford hadde vunnet bare to av sine første ti ligakamper og lå i januar under nedrykksstreken. Men under Rodgers forbedret Watfords form seg gradvis, og klubben avsluttet sesongen på 13.-plass.
Reading
Etter at Steve Coppell trakk seg som manager for Reading ble Rodgers raskt favoritten til å erstatte ham. Han distanserte seg senere fra ryktene om at han skulle forlate Watford og uttalte at «jeg konsentrerer meg fullt ut på jobben i Watford», og at de som lenket ham til andre klubber, stilte spørsmål ved hans integritet. 5. juni 2009 skrev Rodgers under kontrakt som manager for Reading, etter at det var blitt enighet om en kompensasjonspakke til Watford på £500 000, som senere kunne stige til £1 million. Watfords supporterklubb uttalte at Rodgers' rykte var «alvorlig skadet» i supporternes øyne, men også at de «takket Brendan for hans anstrengelser i sesongen som gikk, og ønsket ham alt godt for fremtiden». Den 11. august 2009 fikk Rodgers sin første seier som Reading-manager, med 5–1 over League Two-laget Burton Albion i ligacupens første runde. Til tross for en god start, fulgte en svært skuffende rekke med resultater, noe som førte til at Rodgers forlot Reading etter gjensidig enighet den 16. desember 2009.
Swansea City
Rodgers ble 16. juli 2010 ansatt som manager for Championship-klubben Swansea City. Forut for ansettelsen hadde han hatt samtaler med henblikk på å bli en del av trenerteamet til Manchester City under manager Roberto Mancini. Han fikk en god start som manager, og resultatene var meget positive og førte til at Rodgers ble utnevnt til månedens manager i the Championship for februar 2011, etter at Swansea hadde vunnet fem av de seks ligakampene de spilte den måneden og holdt nullen i fire av dem. 25. april 2011 klarte Rodgers å sikre Swansea City en plass i Championships play-off for opprykk til Premier League med en overbevisende seier 4-1 over Ipswich Town på Liberty Stadium. Den 16. mai 2011 førte han Swansea til finalen i play-off etter å ha beseiret Nottingham Forest. Han møtte gamleklubben Reading på Wembley Stadium 30. mai 2011, i en kamp som Swansea vant 4-2 takket være et hat-trick fra Scott Sinclair, og Swansea ble dermed den første walisiske klubben i Premier League.
Rodgers' første seier som Premier League-manager, kom 17. september 2011, da Swansea slo West Bromwich 3–0 på Liberty Stadium. Til tross for at mange før sesongstart hadde spådd at Swansea var favoritter til nedrykk, så fortsatte de sin imponerende sesong med å ta poeng mot Liverpool, Newcastle, Tottenham og Chelsea, og de holdt seg godt over nedrykksstreken. I januar 2012 tok Swansea sesongens første borteseier, mot Aston Villa, og samme måned slo de Arsenal 3–2 hjemme og holdt Chelsea til uavgjort 1–1 hjemme, noe som sikret Rodgers hans første utnevnelse som månedens manager i Premier League. I februar 2012 signerte Rodgers en ny kontrakt på tre og et halvt år, som bandt han til klubben fram til juli 2015. Rodgers' siste kamp som manager for Swansea City, var en hjemmeseier 1-0 i siste serierunde over sin framtidige klubb Liverpool, en seier som plasserte Swansea på 11.-plass i sin debutsesong i Premier League.
Liverpool
Den 30. mai 2012 ble det kunngjort at Rodgers ville bli ansatt som Liverpools nye manager etter Kenny Dalglish' avgang to uker tidligere, og nyheten ble offisielt bekreftet 1. juni 2012. På en pressekonferanse senere samme dag uttalte klubbeieren John W. Henry at «Brendan Rodgers' utnevnelse i dag som manager for Liverpool Football Club, er et av de viktigste stegene vi vil ta i [arbeidet med] å bygge en klubb på og utenfor banen som supporterne kan bli begeistret over.» Ansettelsen av Rodgers' ble umiddelbart støttet av hans tidligere kollega José Mourinho. I juli 2012 skrev Rodgers et åpent brev til Swansea Citys supportere, hvor han takket dem og de ansatte for hans tid i klubben. 4. juli 2012 hadde Rodgers sin første trening som Liverpool-manager da enkelte av troppen vendte tilbake fra ferien for å begynne forberedelsene til neste sesong.
Den 2. august hadde Rodgers sin første obligatoriske kamp som Liverpoolmanager, da laget hans vant 1–0 i Europaligakampen mot FC Gomel, og han vant sin første hjemmeseier i returkampen en uke senere. I hans første Premier League-kamp som manager, 18. august 2012, tapte Liverpool 3-0 mot West Bromwich Albion på The Hawthorns, og Daniel Agger ble utvist. Sin første seier kom i bortekampen i Europaligaen mot Hearts, der «Pool» vant 1-0. Hans første seier i serien lot vente på seg og kom ikke før 29. september i 6. serierunde mot Norwich, da de slo «The Canaries» 5-2 borte på Carrow Road. Hans første seier i serien på hjemmebane kom enda senere, mot Reading i 8. serierunde. Etter de fem første kampene stod Liverpool med fattige 2 poeng og lå på nestsiste plass i serien, men de åtte neste kampene fulgte uten tap, og laget gikk fra 19.- til 11.-plass. Rekken med kamper uten tap ble brutt i bortemøtet med Tottenham 28. november. Flere dårlige resultater fulgte, bl.a med hjemmetap 3-1 for Aston Villa og bortetap 3-1 for Stoke fulgte. Disse tapene var med på å gi Liverpool den dårligste første halvdelen av sesongen siden Premier League ble innført i 1995. Litt senere ble også laget slått ut i 4. runde av FA-cupen av Oldham fra League One.
Rodgers ledet Liverpool til en overraskende 2.-plass i Premier League i 2013/2014-sesongen, bare slått av Manchester City. Etter sesongslutt signerte han en ny kontrakt med Liverpool, som varer ut 2017/2018-sesongen.
2014/2015-sesongen startet med en seier over Southampton på Anfield, før det ble tap mot regjerende seriemester Manchester City borte. I Rodgers 100. kamp (totalt) som manager for «the Reds», endte det med 3-0 seier borte over Tottenham.
Personlig liv
Rodgers er gift og har to barn, en sønn og en datter. Hans sønn Anton, som ble født på sin fars 20-årsdag i 1993, er en profesjonell fotballspiller for Brighton & Hove Albion. Anton spilte for Readings ungdomsakademi før han i 2004 gikk til Chelseas akademi. Rodgers har også datteren Mischa. Han snakker spansk og lærer seg italiensk.
I juni 2011 ble Rodgers med i en gruppe som representerte Football League for å bestige Kilimanjaro til støtte for den veldedige organisasjonen Marie Curie Cancer Care. Han ble med til ære for sin mor, som døde i 2010, og for sin far, som døde av kreft 10. september 2011. Blant de som var med i gruppen, var mannen Rodgers etterfulgte som Watford-manager, Aidy Boothroyd.
Hans kallenavn er «Buck Rodgers», etter seriefiguren Buck Rogers.
Statistikk som manager
''Oppdatert 5. oktober 2015
Kittelsland holdeplass
Kittelsland holdeplass er en nedlagt holdeplass på Numedalsbanen mellom Nordre og Søre Kittilsland i Nore og Uvdal kommune i Buskerud. Holdeplassen ble opprettet 1929 som Kittilsland holdeplass, to år etter at Numedalsbanen ble tatt i bruk. Rundt 1947 ble skrivemåten endret til Kittelsland. Passasjertrafikken ble vedtatt nedlagt på Numedalsbanen ved årsskiftet 1988/1989, og Kittelsland holdeplass ble dermed nedlagt.
Alamosa
Alamosa er en by i Alamosa County, Colorado, USA. I 2000 hadde byen 7 960 innbyggere. Administrasjonssenteret for Alamosa County ligger i byen.
Great Sand Dunes National Park ligger i Alamosa og har Nord-Amerikas største sanddyner.
Tidningen VIs litteraturpris
Tidningen Vis litteraturpris er en litterær pris for svenske skjønnlitterære forfattere på SEK 50 000 (2008) samt et diplom og deles ut årlig. Den første prisen ble delt ut i 1947. I løpet av årene 1947 – 1991 fikk avisen VI stipendiemiddeler fra KF:s bokförlag, Boklotteriet og Litteraturfrämjandet. Siden 1992 står tidningen VI for hele stipendbeløpet.
Lotte Hedeager
Lotte Hedeager (født 24. februar 1948) er en dansk arkeolog, som arbeider i Norge.
Hedeager tok lærereksamen i 1970 og magistergrad i forhistorisk arkeologi ved Københavns Universitet i 1978. Hun tok graden som dr.phil. ved Århus Universitet 1990. Hun har tidligere vært ansatt ved Lunds universitet og Københavns Universitet. Hedeager er en av Nordens ledende eksperter på nordisk og europeisk jernalder og tidlig middelalder. Hun har arbeidet mye for tverrfaglig samarbeid.
Yellow Submarine (album)
Yellow Submarine er det tiende albumet fra The Beatles, utgitt i januar 1969. Albumet inneholder filmmusikken til animasjonsfilmen Yellow Submarine. Albumet er todelt, med pop og rock av The Beatles på LP-ens side 1 og med klassisk orkestral musikk av George Martin på side 2.
Kjell Knudsen
Kjell Knudsen (født 23. mars 1931 i Jevnaker, død 26. november 2022 i Asker) var en norsk embetsmann og politiker (Ap).
Han arbeidet ved Norges Statsbaner fra 1948 til 1973, før han samme år ble utnevnt til statssekretær ved Sosialdepartementet under Trygve Brattelis andre regjering (1973–1976) og siden under Odvar Nordlis regjering (1976–1977). Fra 1977 til 1979 arbeidet han i sekretariatet ved Nordisk ministerråd, før han i perioden 1980 til 1990 var Trygdedirektør. Etter dette returnerte han til Sosial- og helsedepartementet som utredningsleder.
Knudsen var fjerde vararepresentant for Akershus på Stortinget i perioden 1965 til 1969 og var fylkesordfører i Akershus fra 1969 til 1975. Han var også gruppeleder for Arbeiderpartiet og varaordfører i Asker.
Bardiya (distrikt)
Bardiya er et av Nepals 75 distrikter. Bardiya ligger i Midtvestlige region, Bheri sone.
Bardiya ligger i den vestligste delen av Tarai, Nepals flate, tropiske grenseområde i sør. I vest grenser det mot Kailali i nord mot Surkhet, i øst mot Banke og i sør mot den indiske delstaten Uttar Pradesh.
Hovedstad er Gularia (transkriberes også Gulariya) som i 2005 hadde en anslått befolkning på 49 426.
Antall distriktsutviklingskomiteer er 31. Det finnes én bykommune. Bybefolkning (2001) var 12 %.
Forventa levealder 60,8 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 69,3, leger 6 (alle tall 2001).
Høykaste-befolkning 23,32 %, dalit 9,86 %, muslimer 2,5 % (tall fra 2001). For 100 år siden var distriktet skogkledt, og tynt bebodd av folk med tharu-nasjonalitet. Senere førte stor innvandring fra høyere deler av landet til distriktet Dang til at tharuer derfra ble presset ut og vandret inn i nabodistriktene, og tharu-befolkningen økte kraftig. I dag er tharu den største gruppen i Bardiya.
Grovt regnet er halvparten av distriktet, i den nordøstlige delen, dekket av Bardiyas viltreservat.
James Haggarty
James Haggarty (født 14. april 1914 i Port Arthur, død 8. mars 1998) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Haggarty spilte på det canadiske amatørlaget Port Arthur Bearcats som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.
Leonid Nazarenko
Leonid Vasiljevitsj Nazarenko (russisk Леонид Васильевич Назаренко, født 21. mars 1955 i Gulkevitsji i Krasnodar kraj) er en russisk fotballspiller og trener. Som fotballspiller var han med på det sovjetiske laget som vant bronse i Sommer-OL 1976.
Han er hovedtrener for det russiske fotballaget FC Lutsj-Energija Vladivostok.
Han har vært trener i forskjellige klubber, vært trener i Kyban FC, Torpedo FC, CNKA Moskva, Dinamo (Mahashkala), og i 2008 FC Terek.
Dermatom
Et dermatom er et område på huden som forsynes av nerver utgående fra en særskilt spinalnerve (også kalt nerverot). Kunnskap om dermatomenes utbredelse på kroppen (se figur) brukes blant annet for å kunne stille riktig (nivå)diagnose ved sykdom og skader i nervesystemet, se nevrologi. Symptomer i ett bestemt dermatom indikerer at den tilhørende spinalnerven i det aktuelle nivået av ryggen er affisert (se figur), mens sykdom/skade på en forgrening av spinalnerven vil gi symptomer som er avgrenset til forsyningsområdet for denne såkalt perifere nerven.
Et illustrerende eksempel er herpes zoster (ofte kalt helvetesild, fordi det ofte gir et "brennende" ubehag/smerter). Dette er et utslett som karakteristisk kommer langs ett bestemt dermatom. Utslettet ligner på vannkopper og skyldes faktisk reaktivering av vannkoppevirus etter tidligere gjennomgått infeksjon. Viruset brer seg langs forgreningene (og nervefletningene) fra den aktuelle spinalnerven og gir seg typisk til kjenne som små væskefylte (vannkoppelignende) blemmer i huden i det aktuelle dermatomet.
Дерматом (эмбриология)
Alfred Gough
Alfred Fabian Gough III (født 22. august 1967) er en amerikansk manusforfatter og produsent.
Gough ble født i Leonardtown i Maryland. Han tok eksamen fra St. Mary's Ryken High School i 1985 og The Catholic University of America i 1989. Han to eksamen fra USC School of Cinematic Arts under Peter Stark Producing Program.
Blant his andre filmer var han med på å forfatte manusene til Spider-Man 2 og Herbie: Fully Loaded.
Sammen med Miles Millar laget han serien Smallville og han er en av programmets eksekutiv produsenter. Han skrev flere av episodene i de tre første sesongene. Gough og Millar har også laget TV-piloten Aquaman.
Kulør
Kulør er en egenskap ved farger, slik de oppfattes av øyet. Kuløren angir fargetonen som framkommer når øyets primærfarger rødt, grønt og blått opptrer med ulik intensitet. Ulike kulører oppfattes som kvalitativt forskjellige farger. Dersom rødt, grønt og blått opptrer med samme intensitet, vil det oppfattes som fravær av kulør (grått). Kulørene framstilles ofte i en fargesirkel.
Goffredo da Alatri
Goffredo da Alatri (født i Alatri i Italia, død 25. oktober 1287) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Kulør
Flere vanlige fargemodeller (HSL, HSV og HVC) har kulør som en av tre komponenter.
Goffredo da Alatri
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.
Kulør
Den intuitive oppfattelsen av kulør kan knyttes til lysets bølgelengde i det elektromagnetiske spekteret ved begrepet dominerende bølgelengde.
Asklepios
Asklepios (gresk Ἀσκληπιός, Asklēpiós; latin: Aesculapius) er i gresk mytologi guddommen for medisin og helbredelse. Figuren representerer det helbredende aspektet ved de medisinske kunstartene; hans døtre var Hygieia («Hygiene», gudinne, abstraksjon eller personifikasjon for helse, renhet og hygiene), Iaso (gudinne for restitusjon fra sykdom), Akeso (gudinne for legende prosesser), Aglaia (Aglæa/Ægle, gudinne for skjønnhet, prakt, heder, og utsmykning), og Panakeia (gudinne for universelle botemidler). Asklepios ble forbundet med den romerske og etruskiske guden Vediovis/Veive. Asklepios var en av Apollons sønner og delte med ham epitetet Paean («legeren»). Asklepios bar med seg en stav hvor en slange krøllet seg rundt, noe som har blitt det visuelle symbolet for moderne medisin.
Asklepios var resultatet av Apollons forbindelse med den dødelige Koronis, datter av Flegyas. Da hun forlovet seg med den mannen som faren hadde pekt ut for henne, samtidig som hun skulle ha barn med Apollon, ble guden så sint at han drepte henne. Deretter angret han seg og forløste sin ufødte sønn med et keisersnitt. Asklepios ble oppfostret av kentauren Kheiron som var kyndig i medisin og urtelære.
Enrico Bartolomei
Enrico Bartolomei kalt Hostiensis (født ca. 1194 i Susa nær Torino, død 25. oktober 1271 i Lyon i Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Embrun i Frankrike.
Punjabier
Punjabier (punjabi: ਪੰਜਾਬੀ, پنجابی, også kalt Panjabifolket) er en indoarisk etnisk gruppe fra Sør-Asia. Punjabiens region, Punjab (Pakistan) og Punjab (India), har vært hjemmet til en av verdens aller eldste sivilisasjoner. Punjabi-identiteten er som regel både etnisk og språklig. Punjabienes førstespråk og morsmål er punjabi, et indoarisk språk. De snakker også hindi og urdu.
Enrico Bartolomei
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.
Asklepios
Legender
Dette gjorde Zevs redd for at menneskene ikke lenger skulle dø, og at barrierene som skilte døde og levende skulle overskrides, så han drepte Asklepios med et lyn. Han ble begravet enten i Kynosoura eller ved elven Lusios i Arkadia eller i Epidauros. Disse stedene ble også viktige kultsteder. I Roma ble det reist et tempel på Tiberøyen etter pesten i 292 f. Kr. Det ble hentet et bilde av ham fra Epidaurus. De tok også med en slange fra tempelet der, som de trodde var guden selv, og da den krøp i land på Tiberøyen ble tempelet reist der.
Punjabier
Det er ca. 80 000 000 punjabier i Pakistan og ca. 30 000 000 i India. Det finnes også mange punjabier i andre deler av verden over som bla annet i Storbritannia, Canada og USA. Samlet er det ca. 120 millioner punjabier i verden.
Enrico Bartolomei
Hostiensis var en fremragende kanonist som ble kalt "Monarcha juris, lumen lucidissimum Decretorum"; blant hans verker inngår:
Asklepios
Legender
Denne hendelsen skulle bli viktig for medisinen i Roma. Fortsatt er det mulig å finne avbildninger av asklepiosstaven på Tiberøyen, og på det stedet tempelet lå, er det idag et sykehus og en kirke.
Asklepios' familie
Vi kjenner til Asklepios' familie. Han var gift med Epione og med henne hadde han sønnene Makhaon og Podalirius og døtrene Panakea, Akeso, Iaso og Hygiea. Senere er også Telesphoros blitt nevnt som en sønn av Asklepios. Sønnene Makhaon og Podalirius er omtalt av Homer i Iliaden og er blitt omtalt som kirurg og indremedisiner. Machaon er avbildet sammen med Kheiron på et av de første kjente bilder av leger i manuskriptet Wiener Dioskorides. Hygiea ble etter hvert Asklepios' partner i praksis av tempelmedisin. Hennes rolle ble helsens gudinne, og er den vanligste figuren i apotekene. En rekke norske apotek bærer navnet Hygiea. Og hennes attributt begeret med slangen er blitt brukt som symbol for apotek i mange land like opp til våre dager. Telesphorus ble også betraktet som Asklepios tredje sønn. Han ble assosiert med magisk helbredelse og søvn. Han ble beskrevet som en liten figur i en kappe med hette. Telesphoros er ofte fremstilt sammen med Hygiea, Asklepios og slangen.
Bronseblomsterflue
Bronseblomsterflue (Ferdinandea cuprea) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes i Sør-Norge, og er ganske vanlig.
Asklepios
Asklepios' familie
Noen mener det er en parallell mellom Asklepios og Kristus. Begge er født av dødelige kvinner med en gud som far. Tesene om Kristus har likevel mer dokumentasjon i reell historie, og knytter seg til konkrete jødiske messianske forventninger i den hebraiske Tanakh (GT), der Asklepios' må anses å være en ren mytologisk figur. Kristus ble unnfanget av Den hellige ånd og født av en jomfru. Asklepios' mor skal ha vært en ung pike, og han ble forløst fra sin døde mor av guden selv. Tilbedelse av Asklepios ble belønnet med helse; Asklepios forbandt behandling med renhet i sinnet mens Kristus derimot, ut ifra skriftene, lærer om menneskets fall i synd og behovet for frelse i ham. Der Askleipos hevder seg å være en gud for helbredelse, er Gud, som er den eneste Gud, ifølge bibelen Gud over alle ting, både helse, men også livet og døden i sin helhet.
Asklepiosbildet i antikken
Statuer, relieffer og bilder av Asklepios skal ha vært overalt i antikken. De fantes i templene, i legenes hjem, men også på markedsplassen. Som oftest var han avbildet med kappe og vanligvis også med sko eller sandaler. Denne tradisjonen var basert på at Asklepios i utgangspunktet var et menneske og at han aldri ble likeverdig med de andre gudene på Olympen. For det var bare de gamle originale gudene som ble avbildet nakne, alminnelige dødelige ble ikke fremstilt på denne måten. Ingen av statuene kan bli identifisert som den eneste hellige. Guden er også som oftest avbildet med skjegg, men det forekommer også statuer av den unge mannen uten skjegg, spesielt i det 4. århundre f.Kr. Etter hvert ble det karakteristisk for Asklepios og ha skjegg liksom Apollo var uten. Få eller ingen avbildninger skal finnes med bare kappe og sandaler. Som oftest har statuene diadem, hodebånd, krone av bartrær eller laurbær og av og til medisinplanter plassert i hendene hans eller ved siden av ham. Som attributt har han en slange som oftest slynger seg om en stav.
Bronseblomsterflue
Utseende
Ferdinandea cuprea kan minne on artene i slekten urteblomsterfluer (Cheilosia), men den den skiller seg fra disse fordi den er hårete på kroppen. Cheilosia-artene er «hårløse» og svarte. Ferdinandea cuprea og har et støvlag som dekker den svarte kroppsfargen og gjør at arten ser grønnlig-grå ut.
Asklepios
Asklepiosstaven
I de fleste avbildninger av Asklepios støtter han seg på en stav som er omslynget av en slange. Denne staven er kalt for «asklepiosstaven» eller «æskulapstaven» (engelsk Rod of Asclepius), og den brukes mye som symbol og kjennetegn, blant annet i våpenskjold og på skilt, særlig for leger og i apotek. Holmestrands kommunevåpen fra 1898 har en ørn som holder en asklepiosstav som minne om kurbadet i byen. Ørnen med en fregatt i hjerteskjoldet, står for «Den Tordenskioldske Skolen» i byen. Ørnen holder også et anker som symboliserer sjøfarten.
Den opprinnelig amerikanske «Star of Life» er sammensatt av tre krysslagte stolper og en asklepiosstav. Dette er nå blitt et internasjonalt kjennetegn for enheter og personell ved «emergency medical services (EMS)». Staven, som i "Star of Life" er valgt å knyttes til gresk mytologi, kan også minne om da Moses løftet opp kobberslangen i ørkenen, der flere tusen døde på en dag, i bibelen et bilde på at den som fester blikket på Messias vil motta sann frelse og evig liv - historien om Moses i ørkenen strekker seg for øvrig lenger tilbake enn gresk mytologi, til ca. 1200 f.kr. - og kan si noe om deler av opphavet til den greske mytologien, i og med at avstandene ikke er store.
Bronseblomsterflue
Levevis
Den voksne (imago) fluen flyr særlig på gress- og blomsterenger. Den besøker blomster eller sitter og soler seg. Dersom været er bra, flyr de voksne fluene fra april til oktober.
Asklepios
Asklepiosstaven
Staven har vært forvekslet med staven til den romerske guden Merkur (gresk Hermes). Merkurstaven (caduceus) er imidlertid omslynget av to slanger og har øverst en liten vinge til hver side. Merkurstaven skal normalt symbolisere det samme som Merkur, som vil si handel, reise og budbringing. Dette er forskjellig fra asklepiosstaven som symboliserer leger, legemidler, helse o.l.
Bronseblomsterflue
Levevis
Larvene tiltrekkes utflytende sevje fra trær. Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.
Asklepios
Asklepiosstaven
Sammensetningen av staven med en slange har sin egen historie.Se nedenfor. Det er hevdet at asklepiosstaven er en vandrestav. Dette fordi den er så lang at den når helt opp til armhulen, og fordi Asklepios hele tiden var på reise. Det er også blitt hevdet at asklepiosstaven kan tolkes som at den bringer søvn til menneskene og vekker dem opp igjen, som et symbol på «drømmenes gud».
Bronseblomsterflue
Systematisk inndeling
Slekten Ferdinandea omfatter bare én norske arter.
Asklepios
Slangen
Slangen kan ha tjent som et symbol på Asklepios mildhet og som beskytter av menneskene. Den arten som ble brukt var lett å temme, slangene bet nesten aldri og om de gjorde det var ikke bittet farlig. Arten ble ofte brukt som vaktslanger i hjemmene.
Etter hvert ble slangen symbolet på guden selv, og det var slangen som ble hentet til Roma under pesten og som krøp iland på Tiberøyen. I templene ble det holdt hellige slanger som ble matet med honningkaker som de syke ofret til guden.
Sean O’Keefe
Sean O'Keefe (født 27. januar 1956) er administrerende direktør for EADS North America, et datterselskap av det europeiske luft- og romfartsselskapet EADS,. Han var tidligere direktør for National Aeronautics and Space Administration (NASA).
Leptophobia
Leptophobia er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.
Sean O’Keefe
O'Keefe var tidligere medlem av styret i DuPont. Han var tidligere kansler for Louisiana State University (LSU) og han trakk seg fra dette embetet, den 16. januar 2008. Han var administrerende direktør for et datterselskap tilhørende det europeiske luftfarts-firmaet EADS, Asteroiden 78905 Seanokeefe ble oppkalt til minne om ham til ære for hans tid som administrator for NASA. O'Keefe og hans tenåringssønn, var blant de fire overlevende etter en flyulykke den 9. august 2010 i nærheten Aleknagik, Alaska. O'Keefe ble påført alvorlige skader i denne ulykken.
Leptophobia
Utseende
Middelsstore, hvite eller gulaktige sommerfugler, noen ganger litt mørkere. Forvingene er påfallende spisse og har i det minste svart spiss, ofte også svart ytterkant og delvis svart forkant.