cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karnilshaugen
Genbank for epler
Nedenfor haugen i hellingen mot fjorden er det beplantet et økologisk felt med drøyt 30 ulike eplesorter. Feltet er ment å stå som en genbank for ulike eplesorter, og er underlagt Nordfjord Folkemuseum. Blant eplesortene er «Haugeepler», en eplesort som ble podet frem på nettopp denne gården av bonden Kornelius Hauge rundt 1880. Eplesorten stiller lite krav til jord og vær, og ble derfor en vanlig sort flere steder i Nordfjord, men er lite kjent utenfor Sogn og Fjordane. Frukten er middels stor, uregelmessig og gjerne kjegleformet. Eplene er lysegule i grunnfargen med røde felter på den solvendte siden. Haugeepler høstes i slutten av september og modnes på lager. De nyttes stort sette som husholdningsfrukt. Blant eplesortene er også en annen lokal eplesort; «Gloppestadepler» fra nabogården i vest.
Ulvådalsvatnet
Lokalt omtales dalen og vannet også som henholdsvis Hånådalen og Hånådalsvatnet. Olav Brøste tror at en karttegner i nyere tid har overført elvenavnet Ulvåa dalføret og innsjøen. Kart fra omkring 1700 har navnet Handelsdalen og Brøste tror dette var en handelsplass der østlendinger og vestlendinger møttes. Jens Kraft beskrev i 1832 en fjellvei mellom Valldal og Lesja langs innsjøen.
Det var seterdrift i dalen til 1956. Ålesund-Sunnmøre Turistforening har hytten Vakkerstøylen ved vannet. Fotturister bruker robåt over vannet. Turistforeningen kjøpte tomten i 1928. Ved øvre ende av vannet ligger Trollstølen. Store nedbørsmengder 26. juni 1960 utløste en rekke jordras på dalførets nordside, ovenfor sørenden av vannet. Flere naust ble tatt og vannet ble demmet opp omkring 2 meter av massene. Det er funnet sikre spor av steinalderboplasser ved vannet. Blant annet er det funnet dyregraver eller «bogesteller» som kan være flere tusen år gamle, Ulvådalsvannet kan også ha blitt brukt til såkalt vannfangst der reinsdyrene ble jaget ut i vannet og avlivet der.
Omkring 1980 var det planer for utbygging av Ulvåa og Rauma til kraftproduksjon. Planene omfattet å bruke Ulvådalen som magasin ved oppføring av en demning. Planen innbefattet anlegg av en demning på opp til 59 meter høyde som ville gi et magasin på 350 millioner m3 og utvide vannets areal til 8 km2. Striden om utbygging endte med varig vern av Ulvåa og Rauma i 1992.
Bredbuksfly
Bredbuksfly (widebody) er et stort fly med skrogdiameter på fra 5 til 6 meter. Populært brukes begrepet ofte om fly med to «midtganger». Bredbuksfly har plass til fra 7 til 10 seter i bredden. Til sammenlikning har en konvensjonell flykropp en diameter på 3 til 4 meter, én midtgang og fra 2 til 6 seter i bredden.
Motsatsen til bredbuksfly er såkalte smalbuksfly (narrow-body fly). Disse har vanligvis en innvendig skrogdiameter på mellom 3 og 4 meter og en kabin med en enkel midtgang og opptil seks seter i bredden. Smalbuksfly kan sjelden frakte mer enn 250 passasjerer.
Historie
Suksessfly som Boeing 707 og Douglas DC-8 sist på 1950-tallet førte til etterspørsel etter fly med større kapasitet. Flyselskapene ønsket flere seter, større rekkevidde og lavere driftskostnader. Ingeniørene stod foran en rekke utfordringer. En av dem var å velge det riktige skroget for et høyere passasjertall. 707 og DC-8 hadde en midtgang og 6 seter i bredden. Fly med større passasjerkapasitet måtte bygges lengre, høyere (dobbeltdekk) eller bredere. Simuleringer viste raskt at fly med større lengde ville få problemer i forhold til eksisterende infrastruktur på flyplassene. To dekk skapte problemer i forhold til bestemmelser om evakuering. Å arbeide videre med bredere skrog var på denne tiden det mest attraktive alternativet. Ved å innføre to gangveier kunne man få opptil 10 seter i bredden. (3-4-3).
Det første egentlige bredbuksflyet var Boeing 747. Flyet var på vingene første gang i september 1969 og var fram til 2007 det største flyet i kommersiell trafikk. 747 hadde kapasitet på ca. 400 seter. På hoveddekket satt 10 i bredden, på øvre dekk med én midtgang 6. Evakueringstestene ble gjennomført i en versjon med 560 seter.
I oktober 2007 fløy Airbus A380 for første gang i kommersiell trafikk for Singapore Airlines, og ble dermed det største passasjerflyet i vanlig trafikk. I 2017 har Singapore Airlines den minste Airbus A380 konfigurasjonen med 379 seter. Emirates har den største kapasiteten med 615 seter. Maksimal teoretisk kapaistet basert på evakueringstester er 853 seter.
Andre bredbuksfly fulgte, inkludert DC-10 og Lockheed L-1011 Tristar. Airbus introduserte Airbus A300 i 1974. A300 var de første bredbuksflyet med to motorer.
I kjølvannet av disse variantene, ble følgende bredbuksfly utviklet:
Betraktninger om skrogdesign
Selv om bredbuksfly har større skrogomkrets enn et konvensjonelt fly med tilsvarende kapasitet og dermed også større luftmotstand, har de flere fordeler:
Avgang og landing
Store fly skaper mer turbulens enn mindre. ICAO graderer disse forholdene etter vekt og har gjennomført en tredeling: Lett, middels og tung. Alle bredbuksfly er i kategorien tung (over 136.000 kg). I flere land skal disse melde seg som “heavy” til flykontrollen.
Et bredbuksfly skaper turbulens som varer i inntil 2 minutter. Av sikkerhetshensyn setter man derfor tidsskiller mellom fly ved landing og avgang. Bak et tungt fly kan radaravstanden være opptil 10 nautiske mil når etterfølgende fly er klassifisert som “lett”.
Tilbakeslagsventil
En tilbakeslagsventil er en mekanisk innretning som sørger for at gass eller væske kan strømme i en retning, men ikke den andre. Et eksempel de fleste trolig kjenner er luftventiler til sykkeldekk og baller som skal gjøre det mulig å pumpe luft inn uten at den strømmer ut igjen gjennom samme åpningen.
Det finnes også biologiske tilbakeslagsventiler, slik som hjerteklaffene og en serie med klaffer i venene i leggene hos menneske som skal hindre at blod flyter tilbake nedover mellom hjerteslagene og samler seg i beina (åreknuter).
Virkemåte
Det finnes en rekke mekaniske utgaver av slike ventiler, prinsippet for alle er at det er trykket fra gassen eller væsken selv som i hovedsak åpner og lukker ventilen, selv om mange av dem også har mekaniske innretninger, gjerne en fjær for å sikre at ventilen lukker. Tilbakeslagsventiler blir gjerne montert vertikalt, slik at pluggen som skal stenge av mot tilbakeslag også trekkes ned av tyngdekraften.
Vaniljesukker
Vaniljesukker i sin alminnelige form består av sukker (melis) og 1–3 % kunstig vaniljearoma, vanillin. En mer korrekt betegnelse ville derfor være vanillinsukker. Enkelte typer vaniljesukker inneholder også mindre mengder med klumpforebyggende middel som for eksempel maisstivelse.
Vaniljesukker benyttes hovedsakelig i søte næringsmidler som iskrem og bakevarer, for å gi vaniljearoma.
I andre land er det vanlig å bruke flytende vanillinessens istedenfor vaniljesukker. Det produseres også ekte vaniljesukker, laget på basis av sukker og vaniljestang. Disse kjennetegnes ofte av at de inneholder vaniljefrø sett som små sorte prikker. Det finnes imidlertid også vanillinsukker med kunstige vaniljefrø.
Gloster Gladiator
Gloster Gladiator var et britisk jagerfly.
Bakgrunn
Gloster Gladiator var ett av de tre siste jagerfly produsert etter biplankonseptet (de to øvrige var Italias Fiat C.R.42 og Sovjetunionens Polikarpov I-153). Til tross for at det var gammeldags allerede da det ble tatt i bruk (de første Hawker Hurricane og Supermarine Spitfire var under bestilling, og Tyskland var i ferd med å ta i bruk de første Messerschmitt Bf 109), kom dette jagerflyet til å spille en viktig rolle på flere fronter i de første fasene av andre verdenskrig og oppnådde tildels bemerkelsesverdige resultater. Gladiator var en videreutvikling av forgjengeren Gloster Gauntlet. Konstruksjonen ble ledet av H.P. Folland og startet som et privat prosjekt under fabrikkbetegnelsen S.S.37. Prototypen (reg. K5200) hadde en Bristol Mercury VIS 9-sylindret radialmotor på 645 hk, en bevæpning på to Vickers og to Lewis maskingeværer (begge kaliber 0.303, dvs 7,7 mm) og fløy første gang i september 1934. Skroget var bygget av sveisete stålrør, og fremre del (til akterkant av cockpit) var kledt med aluminiumplater. Resten av skroget pluss vingene og halen var kledt med duk.
S.S.37 ble grundig testet, og på bakgrunn av testene bestilte RAF 23 eksemplarer (K6129-K6151) i juli 1935. Samtidig fikk flyet navnet Gladiator. I oktober samme år ble ytterligere 186 Gladiatorer bestilt (K7893- osv). Gladiator I skilte seg fra S.S.37 ved å ha en Bristol Mercury IX motor på 840 hk, lukket cockpit og bevæpning på fire 7,7 mm Browning maskingeværer. Tidlige maskiner hadde en fast to-bladet propell. Senere maskiner (N2265- osv) fikk fast tre-bladet Fairey-Reed propell av metall og en Bristol Mercury VIIIA motor (840 hk og forgasser med automatisk fuelkontroll). Disse fikk betegnelsen Gladiator II og hadde bl.a. sandfilter og luftrenser for operasjoner i ørkenstrøk. RAF mottok i alt 311 Gladiator-fly, hvorav den siste (Gladiator II) ble levert så sent som i april 1940. 38 Gladiator (N2265 – N2302) ble modifisert til Sea Gladiator for Fleet Air Arm, og ytterligere 60 eksemplarer (N5500-N5559) ble bygget fra grunnen som Sea Gladiator. Disse var utstyrt med bremsekrok og katapultfester for operasjoner fra hangarskip og en beholder for en oppblåsbar gummibåt under skroget.
Eksport
Samlet eksporttall var altså 216, og total produksjon av Gladiator kom opp i 527 stk.
Operativ tjeneste
De første Gladiator I ble levert til RAF i juli 1936 og var i operativ tjeneste ved skv. 3 og skv. 72 fra januar 1937. 13 av RAFs skvadroner fløy fremdeles Gladiator ved begynnelsen av krigen, og to av disse ble øyeblikkelig sendt til Frankrike som del av Advanced Air Striking Force. I april 1940 ble skv. 263 sendt til Norge, men med liten suksess. Skv. 247 var den eneste som fremdeles fløy Gladiator under Battle of Britain, med ansvar for forsvaret av marineverftene ved Plymouth. Skv. 80 og skv. 112 kjempet i Hellas i november og senere i Nord-Afrika sammen med skv. 33 og skv. 94. De siste operative Gladitor i RAF ble tatt ut av tjeneste i 1941.
Finland mottok sine 30 Gladiator i januar og februar 1940 og brukte dem med stor suksess både i vinterkrigen og fortsettelseskrigen. I vinterkrigen kjempet også en svensk frivillig avdeling (F19) med Gladiator og lette bombefly av typen Hawker Hart i forsvaret av Nord-Finland.
Gloster Gladiator i norsk tjeneste
Ved det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 var Jagevingen i Hærens flyvåpen stasjonert på Fornebu ved Oslo. Kun syv av Gladiatorene var flydyktige den skjebnesvangre morgenen og tok opp kampen mot store fiendtlige flystyrker. De bet godt fra seg og klarte å skyte ned fem tyske fly. Nesten alle gikk imidlertid tapt etter nødlandinger eller ble skutt i stykker av tyske fly etter å ha landet for å etterfylle ammunisjon og drivstoff.
I løpet av 1938 – 1939 fikk Hærens flyåpen tolv fly av denne typen. De ble nummerert 413 – 435 (alle Hærens fly ble nummerert med oddetall, mot Marinens med partall).
Kilder
''Opplysninger om de norske Gloster Gladiator:
Jean-François-Régis Clet
Jean-François-Régis Clet (kinesisk valgt navn: 劉格來, pinyin: Liú Gélái, født 19. august 1748 i Grenoble i Frankrike, henrettet 17. eller 18. februar 1820 i Wuchang i Hebei i Kina) var en fransk katolsk kinamisjonær tilhørende lasaristene. Han ble drept for sin tros skyld under en kristenforfølgelse i Kina, og er senere blitt helligkåret som martyr av den katolske kirke.
Bakgrunn
Jean-François-Régis Clet var den tiende av femten barn i en fornem familie. Hans foreldre var Caesar og Claudine Clet. Han ble døpt dagen etter fødselen og oppkalt etter den nylig helligkårede jesuitten Jean-François Régis (1597-1640) fra Grenoble. Han gikk på skolen på det kongelige kollegium, som var grunnlagt av jesuittene. Han følte tidlig et kall til det religiøse liv.
Lasaristene
I en alder av 21 år fulgte han etter sin eldre bror og søster inn i ordenslivet og sluttet seg den 6. mars 1769 i Lyon til den hellige Vincent av Pauls Misjonskongregasjon (Congregatio Missionis - CM), som også kalles Lasarister, i senere tid også Vincentianere eller Vincentsprester etter grunnleggeren. . Han påbegynte novisiatet i Lyon. Han avla de endelige løftene den 18. mars 1771.
Prest
Han ble presteviet den 27. mars 1773 i Lyon. Hans overordnede sendte ham deretter som professor i moralteologi ved presteseminaret i Annecy. Her var han i femten år og ble holdt høyt i akt og beundret for sin hellighet og kultur. Han var utrolig belest og ble kalt et «levende bibliotek» av sine medbrødre. I 1786 ble han utnevnt til rektor for seminaret. I 1787 døde hans mor Claudine.
Dette var en prøvelse for p. Clet, og på grunn av revolusjonen så han ingen mulighet til å virke som prest i Frankrike. Hans mål hadde alltid vært å bli misjonær i Det fjerne østen, og han søkte flere ganger om å få reise til Kina, men hans overordnede innvilget ikke hans ønske før 1791. Som 43-åring erstattet han en annen prest som måtte trekke seg i siste øyeblikk. En medbror skrev om Frans: «Han har alt du kan be om: hellighet, lærdom, helse og sjarm».
Misjonær i Kina
Han ankom Macao den 15. oktober 1791, og ble sendt først til Jiangxi og deretter til Hubei for å virke i de misjoner som jesuittene hadde måttet oppgi da de noen år før var blitt opphevet som ordenssamfunn.
På den tiden var det illegalt å utføre misjonsarbeid, og mellom 1805 og 1811 ble han ofte forfulgt. To ganger kunne han som ved et under unnslippe den sikre død. I 1811 ble de anti-kristne forfølgelsene i Kina intensivert og de kristne ble beskyldt for å stå bak opprør mot det herskende dynastiet. I flere år holdt Clet ut mishandling og angrep, som ofte tvang ham til å søke tilflukt i fjellene. Blant annet flyktet han i 1812 etter en anklage om å «hisse til opprør». I 1818 brøt det ut voldelige forfølgelser, da keiseren ble overbevist om at et uvanlig mørke i hovedstaden ble forårsaket av gudene som var opprørt over nærværet av fremmede religioner. Han beordret at alle utenlandske misjonærer skulle arresteres. P. Clet ble tvunget til å forlate sitt fattigslige losji og flykte ut i skogene og gjemme seg i huler der sammen med en kinesisk medbror. Det ble satt en høy pris på deres hoder. I 1819 flyktet han til Henan.
Der ble han forrådt av en kristen, og arrestert i Jinjiagang nær Nanyang den 6. juni 1819. Han ble ført først til Kaifeng og deretter til Wuchang. Han ble behandlet med utrolig grusomhet, særlig med tanke på hans alder av 72 år, noe som man kunne vente ville sikre ham en mer respektfull behandling i Kina. Han måtte knele på jernspisser med bjelker på hendene og føttene, men han holdt ut alle pinslene uten den minste klage. Under torturen og fengselsoppholdet ble han alltid husket for sitt rolige og smilende uttrykk. Etter fengslingen og den grusomme torturen ble pater Clet den 1. januar 1820 funnet skyldig i å bedra det kinesiske folk ved å forkynne kristendommen og ble dømt til å kveles på et kors.
Henrettelsen fant sted 18. februar 1820. .
Han ble saligkåret i 1900, helligkåret av pave Johannes Paul II den 1. oktober 2000 i Roma.
Linda Klakken
Linda Klakken (født 9. januar 1979 i Ålesund) er en norsk forfatter.
Hennes skjønnlitterære debut, diktsamlingen Mamma, kone, slave, fikk mye oppmerksomhet da den ble utgitt høsten 2013. Den ble kåret til en av årets beste bøker i Dagbladet og i Bokmagasinet i Klassekampen. Litteraturkritiker Cathrine Strøm kalte boka "En moderne klassiker, intet mindre." Diktene til Klakken er oversatt til engelsk, makedonsk og belarusisk. I 2017 ble barneboka hennes, «Dumme, dumme hjarte», nominert til NBUs debutantpris, Trollkrittet. I 2022 skrev hun boka Jakten om Espås-saken.
Klakken er tidligere elev ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland. Hun har arbeidet som kulturjournalist og bokanmelder i Klassekampen. Klakken har også bidratt som låtskriver for Valkyrien Allstars på albumet "Slutte og byne", som vant Spellemannsprisen i 2020.
Ralph Pöhland
Ralph Pöhland (født 8. juni 1946 i Klingenthal, død 7. februar 2011 i Plauen) var en tysk kombinertløper og skihopper.
Pöhland var født og oppvokst i Øst-Tyskland, og representerte der SC Dynamo Klingenthal. I 1966 ble han nummer 4 i kombinert i VM i Oslo, og året etter ble han østtysk mester. Før OL i Grenoble i 1968 var han blant medaljefavorittene. I januar 1968 var han med det østtyske landslaget i Le Brassus i Sveits for å delta i renn, der også de vesttyske kombinertløperne deltok. Natt til 20. januar hjalp den vesttyske kombinertløperen og hopperen Georg Thoma ham å flykte i bil til Vest-Tyskland. Medarbeidere fra den vesttyske TV-kanalen ZDF gjorde TV-opptak av Pöhlands flukt fra hotellet til bilen der Thoma ventet på ham.
Flere måneder før flukten hadde Pöhland kontaktet det vesttyske skiforbundet og varslet dem om at han ønsket å flykte. Han hadde også fått forsikring fra FIS-president Marc Hodler om at FIS ikke ville legge hindringer i veien for at han kunne delta for det vesttyske landslaget etter flukten. Etter at han var kommet til Vest-Tyskland ble Pöhland nesten umiddelbart tatt inn på det vesttyske landslaget. Han ble tatt med i troppen til OL, og var på plass og klar til å delta, men massivt press fra Øst-Tyskland og de andre østblokklandene gjorde at FIS likevel bøyde av, og Pöhland ble utestengt fra OL.
Etter flukten så de østtyske myndighetene Ralph Pöland som en forræder. Pöhlands foreldre ble sagt opp fra de statseide bedriftene de arbeidet i, og faren ble også arrestert. Ralph Pöhlands venn og østtyske landslagskollega Andreas Kunz, som tok bronsemedalje i OL i Grenoble, ble i 1970 utestengt fra aktiv idrett fordi han fremdeles hadde kontakt med Pöhland.
Georg Thoma og hans familie hjalp Pöhland til å starte på nytt i Thomas hjemby Hinterzarten. Kort tid etter OL vant Pöhland det vesttyske mesterskapet i kombinert. Han ble også vesttysk mester i 1969. I årene 1969-1972 deltok han i noen få renn i den tysk-østerrikske hoppuka, med 43.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1969 som beste plassering. Pöhland fikk delta i OL i Sapporo i 1972, og ble der nummer 10 i kombinert.
Etter at han avsluttet karrieren som aktiv utøver, var Pöhland en periode trener for kombinertløperen Urban Hettich og langrennsløperen Georg Zipfel. I senere år, etter at de to tyske statene igjen var samlet, flyttet han tilbake til Klingenthal.
Fra arilds tid
Fra arilds tid er et uttrykk som betyr «for svært lenge siden».
Begrepet har omtrent samme betydning som fra uminnelige tider. Uttrykket har ingen sammenheng med mannsnavnet Arild, men er sammensatt av de norrøne ordene ár, «tidlig», og alda, genitiv flertall av ǫld, «tid». På norrønt lød uttrykket «ár alda», på gammeldansk «arelde». Norske dialekter har brukt uttrykket «frå arals tid», med ordet tid som et tautologisk (unødvendig) tillegg.
Uttrykket har vært utsatt for mange omtydninger, folk har knyttet uttrykket ikke bare til navnet Arild, men også navn som Orre, Ariel eller Aron. En delvis riktig modernisering av uttrykket er «fra urolds tid».
Anna Karin Strömstedt
4. februar 2007 var hun med på å vinne verdenscupstafetten i Davos (foran Norge og Finland). Hennes beste individuelle plasseringer er en femteplass på sprinten i Nové Město i desember 2005.
Kaaps-afrikaans
Kaaps-afrikaans er en afrikaans dialekt som fortrinnsvis brukes i Sør-Afrikas Wes-kaapprovins. Dialekten er mer påvirket av malayisk enn standardafrikaans er. Ved siden av denne finnes tre andre dialekter, østgrense-afrikaans, Oranjerivier-afrikaans og Oorlangs.
Ikke før rundt 1840, i begynnelsen av Grote trek skilles det mellom tre ulike varianter av afrikaans, basert på lingvistisk-geografiske prinsipper og sosiale omstendigheter. Den gang ble oorlangs ikke nevnt som en av disse. Geografisk sett ble dialektene delt inn i tre hovedgrupper: Sørvestlig afrikaans (Kaaps-afrikaans), østlig afrikaans (østgrense-afrikaans) og nordvestlig afrikaans (Oranjerivier-afrikaans).
Fakse kommune
Fakse kommune var en kommune i Storstrøms amt i Danmark, opprettet ved Kommunalreformen (1970) fra 1. april 1970. Ved Kommunalreformen i 2007 ble kommunen slått sammen med Haslev kommune og Rønnede kommune til den nye Faxe kommune i Region Sjælland.
Ved kommunevalget 15. november 2005 ble Fakses egen borgermester René Tuekær valgt til borgermester også for den nye storkommunen Faxe.
Albert Riera
Albert Riera Ortega (født 15. april 1982 i Manacor i Spania) er en spansk fotballspiller. Han spiller for den spanske klubben Mallorca, og har også landskamper for. Riera er midtbanespiller, og spiller vanligvis på venstre kant.
Bordeaux
Sommeren 2003 gikk han til den franske klubben Bordeaux, der han spilte fast på førstelaget i to sesonger.
Espanyol
I 2005 gikk han tilbake til Spania og til RCD Espanyol, men var ikke i stand til å etablere seg på førstelaget.
Manchester City
I januar 2006 gikk han på lån til Manchester City, og debuterte i en 3-1 Manchester derby seier over Manchester United. Manchester City klarte ikke å bli enig om en overgangssum for Riera og han returnerte til Spania for 2006-07-sesongen.
Under den sesongen, der Espanyol gikk nesten helt til topps i UEFA-cupen (Espanyol tapte på straffer mot Sevilla FC, med en skåring av Riera i ekstraomgangene) og Riera viste frem en stort register av ferdigheter.
Riera ble koblet til en overgang til flere store europeiske klubber som FC Barcelona, Real Madrid, AC Milan og Inter Milano. Han ble også i samme periode koblet til engelske klubber som Arsenal FC, Everton FC og Liverpool FC. Riera selv uttrykte misnøye med RCD Espanyol og kom med et ønske om å forlate klubben. Den 23. august 2008 erklærte Everton FC at de ville forsøke å kjøpe Riera. Den spanske sportsjournalisten Guilleum Balague fortalte samme dag at også Liverpool hadde lagt inn et bud på spanjolen, og at han foretrakk å gå til Anfield-klubben.
Liverpool
1. september 2008 ble det klart at Riera hadde skrevet under en 4-årskontrakt med klubben. Han ble tildelt trøyenummer 11. Hans første kamp kom den 13. september 2008 mot Manchester United, en kamp Liverpool vant 2-1. Han skårte sitt første mål for Liverpool da de slo Wigan Athletic 3-2 den 18. oktober 2008, og sitt første mål i Mesterligaen den 9. desember 2008 i en 3-1 borteseier mot PSV Eindhoven.
18. mars 2010 ble Riera suspendert og bøtelagt av Liverpool etter kommentarer gitt til spansk presse dagen før. Kommentarene omhandlet hans manglende muligheter på førstelaget, manager Rafael Benitez' håndtering av spillerne og klubbens situasjon generelt. Om Benitez skal Riera ha sagt at han «aldri behandlet en situasjon med en spiller ved å prate med han», samt kalt Liverpool «et synkende skip». Riera ble deretter gjort tilgjengelig for en overgang til andre klubber, og et konkret bud ble lagt inn av Spartak Moskva, men klubben ble ikke enig med spilleren om de personlige betingelsene.
Olympiakos
23. juli 2010 ble det klart at Riera hadde signert en 4-årskontrakt med den greske klubben Olympiakos. Overgangen skal ha kostet 31 millioner kroner (£3,3 millioner), samt ytterligere 16 millioner (£1,7 millioner) om Olympiakos vinner ligaen 2010/2011.
Galatasaray
3. september 2011 signerte Riera 4-årskontrakt med tyrkiske Galatasaray. Prisen skal være 3 millioner euro.
Utenom fotball
I oktober 2008 fikk Riera og hans kone datteren Alejandra sammen.
Zakariya Rashid Hassan al-Ashiri
Zakariya Rashid Hassan al-Ashiri (født i 1971, død 9. april 2011) var en blogger og journalist fra Bahrain, som arbeidet som redaktør og skribent for et nettsted i Al Dair i Bahrain. Han rapporterte jevnlig om menneskerettigheter, næringsliv, kultur og politikk i Bahrain. Nettstedet han jobbet for ble kalt Al-Dair etter heimbygda der han ble født. Han ble drept i april 2011 mens han satt i forvaring hos den bahrainske regjeringen. Han var den første til å dø under den bahrainske oppstanden i 2011. Etter hans død ble hans navn oppført på en minneplakett for journalister.
Liste over kulturminner i Skien
Liste over kulturminner i Skien er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Skien. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Mohammad Moustafa Haddara
Mohammad Moustafa Haddara (født i 1930, død 28. februar 1997) var en egyptisk forsker og professor.
Doktor Haddara var professor i arabisk litteratur ved Alexandria University i Egypt, og professor ved King Saud University i Riyadh i Saudi-Arabia. Haddara holdt også stillingen som prodekan ved det historisk-filosofiske fakultet ved Alexandria University, samt at han var dekan ved Egypt Tanta University. Haddara forfattet en rekke litterære og kritiske artikler i flere forskjellige vitenskapelige tidsskrifter, på konferanser, i magasiner og aviser ikke bare i Egypt, men og store deler av den arabiske verden.
Breidvatnet (Fjaler)
Breidvatnet er en innsjø i Fjaler kommune i Sogn og Fjordane.
Norveg
Norveg – senter for kystkultur og kystnæring er en del av Museet Midt IKS i Nærøysund kommune i Trøndelag. Norveg rommer historisk utstilling, kafé, galleri og kulturhus.
Museet ligger i kommunesenteret Rørvik, nær hurtigrutekaien, og er et karakteristisk landemerke langs kysten. Museets nybygg, som ble åpnet av Kong Harald 16. juni 2004, er tegnet av arkitekt Gudmundur Jonsson, og ble nominert til en av Europas viktigste arkitekturpriser, Den europeiske unionens pris for samtidsarkitektur: "Ludwig Mies van der Rohe"-prisen 2005.
Museets grunnlegger Paul Woxeng (1883–1967) begynte sitt kulturhistoriske innsamlingsarbeid i 1919, og bygde i 1932 et eget hus til samlingene på sin egen gård Vågsenget. I 1970 kjøpte Vikna kommune samlingen, og en del av eiendommen ble avdelt som museum. Senere på 70-tallet ble Woxengs Samlinger flyttet til Berggården.
Norveg er tusenårssted i Nord-Trøndelag. Kystmuseet er en avdeling i regionmuseet Museet Midt, hvor Camilla Birkeland er direktør. Museet Midt består i tillegg av Norsk Sagbruksmuseum, Kunstmuseet i Nord-Trøndelag og Namdalsmuseet, alle i Namsos, samt ubemannede museer i seks kommuner i Namdalen.
Maojiang-demningen
Maojiang-demningen er en demning i fylket Lanshan i prefekturet Yongzhou i Hunan-provinsen i det nordlige Folkerepublikken Kina, anlagt i elva Xiang Jiang.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 45 meter høy og 150 meter lang. Den brukes bare til irrigasjon i landbruket.
Paul Grice
Herbert Paul Grice (født 13. mars 1913, død 28. august 1988) var en britisk filosof og språkforsker som er kjent for sitt arbeid med spørsmålene om betydning og kommunikasjon.
Grice er kjent for sin oppstilling av de to begrepene konvensjonell implikatur og konversasjonell implikatur.
Fladså kommune
Fladså kommune er en tidligere kommune i Storstrøms amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, og ble 1. januar 2007 innlemmet i nye Næstved kommune i Region Sjælland sammen med Fuglebjerg kommune, Holmegaard kommune, Næstved kommune (1970–2006) og Suså kommune som ledd i kommune- og regionreformen 2005–07.
Demons & Wizards
Historie
Iced Earth og Blind Guardian turnerte sammen på midten av 1990-tallet og Schaffer og Kürsch fant tonen. En gang våren 1997 lagde Schaffer et akustisk riff på gitaren i nærvær av Kürsch, som svarte med å lage vokal-linje. Det var begynnelsen på Demons & Wizards (og sangen «My Last Sunrise»).
Begge musikerne hadde forpliktelser ovenfor sine respektive band, og idéen om å gjør noe sammen ble utsatt til 1999, da de begge hverken turnerte eller var i studio. I juni startet arbeidet i Jim Morris' studio i Florida. Schaffer spilte inn gitar og bass, mens Kürsch sang. I tillegg til å være produsent, spilte Morris alle gitarsoloene på albumet. Trommeslager i Iced Earth på det tidspunktet, Mark Prator, sto for perkusjonen. Formålet med prosjektet var ifølge Schaffer og Kürsch kun å lage god musikk med en venn, og begge ble positivt overrasket da albumet solgte bra.
Kürsch og Schaffer startet i 2004 arbeidet med et nytt album. Tittelen på det nye albumet ble Touched by the Crimson King, hentet fra Stephen Kings The Dark Tower-bøker. Albumet ble gitt ut i 2005.
Materiale
Låtene på albumene legger seg midt i mellom Iced Earth og Blind Guardian. Schaffers velkjente rytmegitar dominerer alle sporene, mens Kürsch som vanlig ikke nøler med å flerdoble vokalopptakene.
Den japanske versjonen av Demons & Wizards inneholder en coverversjon av sangen «White Room» originalinnspilt av Cream.
Kirgisere
Kirgisere er et tyrkisk folkeslag og en etnisk gruppe som hovedsakelig lever i landet Kirgisistan, og som minoriteter i naboland. Det kirgisiske språket er nært beslektet med kasakhisk. Kirgisere er hovedsakelig sunnimuslimer, og var tidligere nomadiske gjeterfolk med et sterkt stamme- og klansamfunn.
Demons & Wizards
Turnering
Fordi både Schaffer og Kürsch er mye opptatt med sine egne band, er det vanskelig for Demons & Wizards å dra på turné. Etter utgivelsen av det første albumet spilte de et fåtall konserter i Europa. Jim Morris var med som gitarist og Richard Christy som trommeslager. Etter Touched by the Crimson King ble det ingen turné, men Schaffer nevnte et mulig konsertalbum.
Kirgisere
Etymologi
Det er flere teorier til opprinnelsen til etnonymet «kirgis» (også stavet «kyrgyz»). Det kan være avledet fra det tyrkiske ordet kyrk («førti»), og hvor –is er en gammel flertallsendelse. Kirgis betyr da «en samling av førti stammer». Kirgis betyr også «uforgjengelig», «udødelig», «ubeseiret» og tilsvarende, kanskje i referanse til den episke helten i Manaseposet, som i henhold til legenden forente de førti stammene mot de mongolske khitanerne.
Den kinesiske transkripsjonen Tse-gu (Gekun, Jiankun) gjør det mulig å restaurere uttale på etnonymet som kirkut (kirgut) og kirkur (kirgur). Begge former går tilbake til den eldste varianten kirkün (kinesiske tszyan-kun) av begrepet «kirgis» i betydning «jordfolket» (eller «jordhunere»).
I den mongolske epoken hadde den opprinnelige meningen av ordet gått tapt, som vist ved forskjellig lesninger av eldre reduksjoner av det kinesiske historieverket Yuán Shǐ (en av historiene i De 24 historieverk). Endringen i etnonymet førte til en ny versjon av opprinnelsen, og minnet om deres fedreland på steppene, nedtegnet i Yuán Shǐ, og overlevd kun som et minne om det opphavelige fødestedet til førti kvinner. Med tiden gikk også dette minnet tapt.
Opphav
Det eldste kirgisfolket, kjent som jenisejkirgiserne, har deres opprinnelse i de vestlige delene av dagens Mongolia. De nevnes første gang i skriftlige kilder i de kinesiske annalene til Sima Qians Nedtegnelsene til den store historiker (sammensatt mellom 109 og 91 f.Kr.) som «gekun» (鬲昆, 隔昆) eller «jiankun» (堅昆). De ble beskrevet i Tang-dynastiets tekster ved at de hadde «rødt hår og grønne øyne», og hvor de som hadde mørkt hår og øyne hevdes å nedstamme fra den kinesiske generalen Li Ling (død 74 f.Kr.). I kinesiske kilder ble folket i kirkis-stammene beskrevet med lys hud, blå eller grønne øyne, og rødt hår, og med en blanding av europeiske og mongolske trekk. Den kinesiske komposisjonen Tang Huiyao fra 700-900-tallet transkriberte navnet «kirgis» som tsze-gu (kirgut), og deres tamga (bumerke) var avbildet som identiske til dagens tamga hos de kirgiske stammene: Azyk, Bugu, Cherik, Sary Bagysh og noen få andre.
Atalanta norvegica
Atalanta norvegica eller bare Atalanta, var et entomologisk vitenskapelig tidsskrift. Bladet var norskspråklig. Navnet kommer av det latinske navnet på dagsommerfuglen admiral (Vanessa atalanta).
Bladet ble startet av Magne Opheim (1898–1987) i 1967 samtidig med Norsk Lepidopterologisk Selskap som skulle spre kunnskap om Norges sommerfuglfauna. Selskapet var uavhengig av Norsk entomologisk forening. Opheim var redaktør for bladet og han var lenge den store eksperten på sommerfugler i Norge.
Første hefte kom i 1967. Det viste seg at navnet Atalanta allerede var benyttet på et tysk tidsskrift. Navnet ble derfor forandret til Atalanta norvegica fra og med det tredje heftet.
Atalanta norvegica kom ut med fire bind over 17 år.
Etter det fjerde bindet, i 1983, gikk både Norsk Lepidopterologisk Selskap og tidsskriftet inn.
Alle hefter av Atalanta norvegica kan leses (PDF) på siden til Norsk entomologisk forening
Darlington Raceway
Darlington Raceway er en motorsport-bane bygget for NASCAR-løp, som ligger nær Darlingon, Sør-Carolina, USA.
Siksakveien (Oslo)
Siksakveien er en gangvei på Ljan i bydel Nordstrandi Oslo. Den går fra Mosseveien vis-à-vis Katten badestrand og opp fjellskråningen til krysset mellom Vestlia og Ljabruveien.
Navnet ble vedtatt i 1917.
Ingen hus har adresse knyttet til veien. Øvre del er imidlertid kjørbar og fungerer som adkomstvei til Ljabruveien 37.
Holeby kommune
Holeby kommune er en tidligere kommune i Storstrøms amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, og ble 1. januar 2007 innlemmet i nye Lolland kommune i Region Sjælland sammen med Højreby kommune, Maribo kommune, Nakskov kommune, Ravnsborg kommune, Rudbjerg kommune og Rødby kommune som ledd i kommune- og regionreformen 2005–07.
Opprinnelig var planen å danne to kommuner: Ny Maribo kommune (av Holeby kommune, Højreby kommune, Maribo kommune, Rødby kommune) og Ny Nakskov kommune (av Nakskov kommune, Rudbjerg kommune, Ravnsborg kommune), men ved en folkeavstemning 18. mai 2005 ble det vedtatt å slå alle syv kommuner sammen i én (med 51,6 % flertall på Midtlolland og 54,9 % på Vestlolland).
Gabriella Windsor
Gabriella Marina Alexandra Ophelia Windsor (født 23. april 1981), ofte omtalt som Ella Windsor, er en britisk journalist og datter av prins Michael av Kent. Hennes oldeforeldre på farssiden var kong Georg V av Storbritannia og Mary av Teck. Hun er medlem av Huset Windsor og er i arvefølgen til den britiske tronen. Hun ble uteksaminert på Brown University i Providence i Rhode Island i litteraturvitenskap i 2004.
Live at Texas Stadium
Live at Texas Stadium er et countryalbum (konsertalbum) av Alan Jackson, George Strait og Jimmy Buffett utgitt på MCA Nashville den 3. april i 2007.
Albumet består av innspillinger fra konserten trioen holdt på Texas Stadium i Dallas (USA), lørdag den 29. mai i 2004.
Sishanping-demningen
Demningen er en betong buedam av typen RCC. Dammen er 56 meter høy og 147 meter lang. Den brukes bare til flomkontroll og irrigasjon i landbruket.
O.J. – alt for Norge
O.J. – alt for Norge er en norsk humor-serie med Otto Jespersen som gikk på NRK1 i 2002. Den var en oppfølger til O.J. – en utstrakt hånd. Denne gangen var det den nasjonen Norge som var gjennomgangstema og som ble utsatt for Jespersens satire.
Hogland
Før 1944 var Hogland en finsk utøy. Hogland var egen kommune under Viborgs län. Kommunen hadde 772 innbyggere i 1939.
O.J. – alt for Norge
Premieren ble sett av 412 000.
Om serien
Serien etterfulgte O.J. – en utstrakt hånd, men denne gangen med endret konsept og nye karakterer. I tillegg til satanisten «Barron Blod» og den alltid like optimistiske «Birger», introduserte OJ denne gangen noen nye figurer. Det var blant andre den nordtrønderske bonden «Duggurd». Man fikk også se nye sider ved Baron Blod. Det hadde seg nemlig slik at han hadde en sønn, Fenris på ni år. Fenris er veldig lei av faren som prøver å oppdra ham i god satanistisk tro, noe som blant annet innebærer at han stadig må kle seg i satanistiske drakter.
Episoden som omhandlet Kristen-Norge skapte reaksjoner. Gunnar Prestegård anklaget Jespersen for blasfemi og klaget ham inn for Kringkastingsrådet. Rådet mente imidlertid at Jespersen hadde holdt seg trygt innenfor grensene av hva man må tåle.
Halsgjemmere
Halsgjemmere (Cryptodira) utgjør den største gruppen med skilpadder (Testudines). Den andre gruppen er halsvendere (Pleurodira). Halsgjemmere kan trekke hals og hode i S-form inn i ryggskjoldet, og slik beskytte seg mot farer. Bekkenet er ikke fastvokst til ryggskjoldet.
Regionalisme
Regionalisme er en politisk ideologi som fokuserer på en bestemt regions eller gruppe av regioners interesser. Regionalismens mål er å øke regionens innflytelse og politiske makt, enten gjennom bevegelser for begrensede former for autonomi (devolusjon, detstatsrettigheter, desentralisering) eller gjennom mer radikale endringer (suverenitet, separatisme, uavhengighet). Regionalister foretrekker ofte løse føderasjoner eller konføderasjoner framfor enhetsstater med en sterk sentralregjering.
Et regionalistisk parti er et politisk parti som går inn for autonomi for sin region. Siden regionalistiske partier normalt ikke får tilstrekkelig med stemmer til å dominere på nasjonalt nivå, vil de ofte inngå politiske allianser eller forsøke å bli en del av en koalisjonsregjering. Eksempler på regionalistiske partier er Scottish National Party og Plaid Cymru i Storbritannia, Lega Nord i Italia og Pasientfokus i Norge.
Alfred Russel Wallace
Alfred Russel Wallace (1823–1913) var en britisk naturforsker, oppdagelsesreisende, geograf, antropolog, og biolog. Han er best kjent i dag for uavhengig å ha utviklet en teori om evolusjon gjennom naturlig seleksjon; hans avhandling om emnet ble publisert i fellesskap med en del av Charles Darwins skrifter i 1858. Det fikk Darwin til endelig å utgi sine egne ideer i Artenes opprinnelse.
Innsamling
Wallace kom fra fattigslige kår, men naturinteressen og reiselyst gjorde at han tidlig begynte å reise rundt i verden og gjøre omfattende feltarbeid. Han samlet dyr og planter og levde delvis av å selge samlingene sine til museer i Europa. Han var den første som utforsket Amazonasbekkenet sammen med Henry Walter Bates (1848–1852), men tapte alle funn da briggen forliste på hjemveien i 1852. Deretter i Malayarkipelet hvor han identifiserte et skille i faunaen som i dag er kalt for Wallacelinjen, hvilket indikerer at Indonesia er adskilt i to særegne områder: en vestlig del hvor dyrelivet er hovedsakelig av asiatisk opprinnelse, og en østlig del hvor faunaen reflekterer Australasia. Wallace ble betraktet som 1800-tallets ledende ekspert på geografisk fordeling av dyrearter og er tidvis karakterisert som «biogeografiens far».
Wallace var en produktiv forfatter som skrev om både vitenskapelige og sosiale emner. The Malay Archipelago (1869), utgitt i to bind, er hans redegjørelse av sine opplevelser og observasjoner i løpet av hans undersøkelser fra 1854 til 1862 i Singapore, Indonesia og Malaysia, og er vurdert som blant de beste av vitenskapelig rapporter som ble utgitt på 1800-tallet. Boken kom i ti opplag på 1800-tallet; den har blitt gjenopptrykket mange ganger siden, og er blitt oversatt til minst åtte språk.
Evolusjonsteorien
På grunnlaget av disse forskingstoktene utviklet han på egen hånd evolusjonsteori basert på naturlig utvalg, beskrevet i On the Law Which has Regulated the Introduction of Species (1855) og On the Tendency of Varieties to Depart Indefinitely From the Original Type som han skrev på Ternate i 1858. Han mente hans teori muligens ville være av interesse for geologen Charles Lyell, som han viste hadde syslet med slike spørsmål. Han sendte derved et brev med sin teori til den eneste han kjente som hadde kontakt med Lyell: Charles Darwin. Darwin hadde kommet til samme konklusjon som Wallace og hadde jobbet i hemmelighet i mange år med å ferdigstille et stort verk om sin teori da han fikk brevet.
Darwin var knust, og mente at hans mangeårige arbeid nå var bortkastet og at han ikke kunne publisere sin teori som ny nå som Wallace hadde oppdaget det samme. Han videresendte imidlertid brevet til Lyell, slik Wallace hadde bedt om. Lyell, som kjente både Darwin, hans arbeider og teori godt fra før av, sørget for et kompromiss, der et tidligere utkast fra Darwin og Wallace sitt brev fra Ternate begge ble lest høyt for Linnean Society på et hasteinkalt møte i 1858. Evolusjonsteorien slik vi kjenner den i dag er således offisielt kreditert både Wallace og Darwin. Brevet fra Wallace ble også foranledningen til at Darwin i hui og hast utgav en sterkt forkortet utgave av sitt store verk om evolusjon, Artenes opprinnelse, som utkom året etter.
Wallace var en av de ledende evolusjonære tenkere på 1800-tallet og kom med mange andre bidrag til utviklingen av evolusjonsteorien foruten å være en samtidig oppdager av naturlig seleksjon. Disse omfattet konseptet av advarselsfarger hos dyr, og Wallace-effekten, en hypotese om hvordan naturlig seleksjon kan bidra til evolusjonær utvikling av en biologisk art, eksempelvis ved geografisk isolasjon av en gruppe enkeltindivider fra hovedflokken, og således oppmuntre til utvikling av barrierer mot hybridisering (kryssing).
Spiritualisme
Wallace var også sterkt tiltrukket av ukonvensjonelle tanker, og han fremmet også spiritualisme og hans tro på en ikke materiell opprinnelse for høyere mentale evner hos mennesker ble en belastning for hans forhold til enkelte medlemmer av det vitenskapelige samfunn. I tillegg til hans vitenskapelig arbeid var han en sosial aktivist som var kritisk av hva han betraktet som å være et urettferdig sosialt og økonomisk system i 1800-tallets Storbritannia. Hans interesser i naturhistorie resulterte i at han var en av de første framtredende vitenskapsmenn som fremmet bekymringer over effektene på miljøet fra menneskelig aktivitet (som forurensning fra industrien). I boken In Tropical Nature and Other Essays (1878) advarte han om farene fra avskoging og erosjon av jordsmonnet.
Finnansielle problemer
Wallace hadde finansielle vanskeligheter gjennom det meste av livet. Hans reiser til Amazonas og Øst-Asia ble støttet av salg av prøver han hadde samlet og etter at han hadde tapt betydelig med penger han hadde fått fra salgene i lite vellykte investeringer, måtte han livnære seg selv hovedsakelig fra de publikasjoner han skrev. I motsetningen til en del av hans samtidige i det britiske forskermiljøet, som eksempelvis Darwin og Charles Lyell, hadde han ingen familieformue å falle tilbake på, og han greide ikke å finne en posisjon og jobb som ga ham en stødig inntekt over tid, og han hadde aldri noen fast inntekt før han ble belønnet med en liten statspensjon, blant annet grunnet Darwins anstrengelser, i 1881. Av utmerkelser fikk Wallace den engelske Order of Merit (1908), Royal Societys Copley-medalje (1908) og den Linnaeiske gullmedalje (1892).
Mike Lorenzo-Vera
Michael Lorenzo-Vera (født 28. januar 1985 i Bayonne i Pyrénées-Atlantiques i Frankrike) er en fransk profesjonell golfspiller.
Lorenzo-Vera ble profesjonell i 2005, og i 2007 vant han Apulia San Domenico Grand Final på Challenge-touren, nivået under Europatouren. Gode plasseringer i 2008 førte til at han kom høyt nok på pengelisten til å kvalifisere for Europatouren i 2009. En delt annenplass i en turnering i Kina var ikke nok til å beholde spilleretten, og han var fra 2010 tilbake på Challenge-touren.
Foruten den ene seieren på Challenge-touren har Lorenzo-Vera seks profesjonelle seire på lavere nivå, blant annet på satellittouren Alps Tour.
Kulivatnet
Kulivatnet er en innsjø i Sirdal kommune i Agder. Den er regulert som magasin for kraftverkene Kuli, Osen og Finså.
Trekirkene i Maramureș
Trekirkene i Maramureș er en del av verdensarven i Europa som finnes i Romania. Kirkene viser en høyt raffinert teknisk kunnskap som må ha sirkulert uhindret siden middelalderen over store deler av kontinentet.
I dag er 42 trekirker bevart i Maramureș, de representerer om lag en tredjedel av de 120 kirkene som var i bruk i begynnelsen av 1800-tallet. Halvparten av de bevarte trekirkene ble bygget på 1700-tallet. Koret i Cornești kirke og tårnet i Breb kirke er datert til begynnelsen av 1500-tallet.
Trefork
En trefork (latin: trident, av «tre tenner») er en lystregaffel med tre spisser. En lyster er et spyd med to eller flere spisser til å fiske med (såkalt lystring).
Treforker har en overflatisk likhet med greip og høygafler som er landbruksredskaper med to til sju tenner, utformet for å løfte og kaste materiale.
Trefork var tidligere også brukt som et militært våpen. Den greske havguden Poseidon (romersk gud: Neptun) blir ofte avbildet med en trefork.
Flere språk i India bruker ordet trishula fra sanskrit for å beskrive treforken. Dette ordet betyr «trippelspyd».
Trefork blir brukt som grafisk figur og som symbol for hav, sjø og lysterfiske. Denne figuren finnes i kunsten, som stilisert kjennetegn, i heraldiske våpenskjold og i bumerker. Treforken blir betegnet som «Neptungaffel» i våpenskjold og som «lyster» i bumerker. I det norske Sjøforsvaret har en Neptungaffel vært våpenfigur i skjold for et fartøy, og Svelvik har i sitt kommunevåpen fra 1964, et skjold med på rød bunn en gull Neptungaffel. Begge disse våpenskjoldene har de tre tennene vendt oppover.
I bumerker er lysterfiguren sterkt forenklet: den har en hovedstrek (skaftet) som i den ene enden har en tverrstrek og fra denne tverrstreken går det tre streker (tennene). En slik lysterfigur finnes i bumerker vendt både oppover og nedover. Den har noen variantformer f.eks. med en liten ekstra tverrstrek lenger inn på skaftet. I bumerker finnes også en figur der skaftet har tre tenner både øverst og nederst.
Diamond League 2010
Diamond League 2010 var en serie over 14 friidrettskonkurranser som startet 14. mai og ble avsluttet 27. august. Diamond League erstatter Golden League, hvor utøverne måtte vinne alle stevnene i serien for å vinne sammenlagt; i Diamond League benyttes et poengsystem.
Det ble kåret vinnere i 16 øvelser for kvinner og menn.
Stevner
Følgende fjorten stevner ble arrangert i 2010:
Regler
Hver arrangør inviterte deltakere til hver distanse; vanligvis 8 på de korte løpsøvelsene og de tekniske øvelsene, flere i lengre løp, på 100 m og i høydehopp eller stavhopp.
Seier i ett stevne ga 4 poeng, 2.-plass 2 poeng og 3.-plass 1 poeng. Det var doble poeng i det siste stevnet, og utøvere som ikke stilte opp i det siste stevnet ble ikke regnet som sammenlagtvinnere.
Vinnere sammenlagt
{|
200 m
Walter Dix stilte ikke opp i finalen i Zürich, og Wallace Spearmon vant trofeet.
1500 m
Løpene i Oslo, Eugene og London gikk over 1609 m (en mile).
Kulestøt
Stevnet i Stockholm gikk i Kungsträdgården den 5. august.
5000 m
Løpene i Lausanne og Monaco gikk over 3000 m.
Gutulisjøen
Gutulisjøen er en innsjø i Engerdal kommune i Innlandet. Østbredden av vannet danner grense for Gutulia nasjonalpark. Navnet uttales guttuli-sjøn og blir også kalt Fåleguttulisjøen.
Vannet har tilsig fra Fjellgutusjøen i nord, og drenerer videre mot sørøst til Sverige. Vannet har bestander av abbor, gjedde, harr, lake, sik, ørekyt og ørret.
Sildhopvatnet
Sildhopvatnet (lulesamisk: Silldavuopjávrre) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland.
Arkeologiåret 1620
Arkeologiåret 1620 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1620.