cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kai Hansen
Hansen var med å startet Helloween i 1984 sammen med Michael Weikath (gitar), Markus Grosskopf (bassgitar) og Ingo Schwichtenberg (slagverk). Han var både vokalist og gitarist på EP-en Helloween og debutalbumet Walls of Jericho, begge fra 1985. Da han hadde problemer med å synge og spille gitar samtidig rekrutterte de ny vokalist for å avlaste Hansen. Han deltok så på de to studioalbumene Keeper of the Seven Keys Part I (1987) og Keeper of the Seven Keys Part II (1988) samt konsertalbumet Live in the U.K. (1989), før han sluttet i bandet og startet sitt eget power metal-band Gamma Ray.
Han ble med i Iron Savior som gitarist i 1997, men sluttet etter noen år for å konsentrere seg fullt ut med Gamma Ray.
2. divisjon håndball for menn 2019/20
2. divisjon håndball for menn 2019/20 var det tredje øverste nivået i norsk herrehåndball sesongen 2019-20.
Ligaen deles inn i fire avdelinger. Lagene består av de 8 beste lagene fra 3. divisjon 2018/19. Lagene som endte på 2. til 10. plass i 2. divisjon 2018/19, de tre svakeste lagene i 1. divisjon 2018/19, samt det svakeste laget i kvalifiseringen til 1. divisjon.
Avdelingene
Ettersom sesongen ble avsluttet før alle kamper ble spilt ferdig bestemte Norges Håndballforbund at endelige tabeller blir oppgjort etter prinsippet om «poeng per kamp».
Main-Kinzig-Kreis
Main-Kinzig-Kreis er en landkreis i Regierungsbezirk Darmstadt, i den tyske delstaten Hessen. Den er tilknyttet byregionen Rhein-Main.
Kretsen ble opprettet 1974 da de tidligere kretsene Hanau, Gelnhausen og Schlüchtern ble slått sammen med Hanau by.
Dong Jimin
Dong Jimin (født 10. oktober 1983 i Gaoyou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i kappgang. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble nummer 30.
Kunståret 1686
Kunståret 1686 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1686.
Liste over fylkesrådsledere i Hedmark
Liste over fylkesrådsledere i Hedmark.
Under følger en liste over fylkesrådsledere etter at Hedmark innførte en parlamentarisk styringsmodell i 2003:
Tungetaledebatten
Tungetaledebatten var en litterær debatt om den modernistiske lyrikken i Norge. På 1950-tallet møtte den modernistiske lyrikken motstand, da mange forfattere begynte å skrive modernistiske dikt. Da reagerte de veletablerte forfatterne, blant dem riksmålsforkjemperne og tradisjonalistene Arnulf Øverland, André Bjerke og Markus Harvey. Øverland holdt et foredrag med tittelen «Tungetale fra Parnasset», der han angrep den modernistiske lyrikken. Øverland mente det bare var en strøm av abrakadabra, rabbel, snikksnakk og tungetale. Da André Bjerke skulle anmelde debutboka «Drøm om havet» til Erling Christie benyttet han anledningen til å ta et oppgjør med modernismen. Han sa at store lyrikere hadde evnen til å uttrykke et komplisert innhold i en enkel form, mens modernistene i stedet uttrykte enkle tanker i en komplisert form. Paal Brekke og Erling Christie forsvarte modernismen, og sa at heldigvis forandret diktningens form seg. Christie og Brekke kom seinere til å bli angrepet av nye modernister, Profil-modernistene.
Lee (Irland)
Lee (irsk: An Laoi) er en elv i Irland. Den renner fra Shehyfjellene vest i grevskapet Cork østover og gjennom byen Cork, hvor den deler seg i to for et stykke, og skaper en øy som byen Cork er lokalisert på, for så å renne ut i Keltersjøen ved Corks havn på sørkysten, en av de største naturlige havnene i verden. Nedslagsfeltet til elven Lee er 1 253 km2. Den langsiktige gjennomsnittlige strømningshastigheten til elven Lee er 40,4 kubikkmeter per sekund (m3/s).
Et vannkraftverk ble bygget på elven, oppstrøms fra byen Cork, og denne delen av elven inneholder nå reservoarene Carrigadrohid og Inniscarra. Elven krysses av 42 broer, hvorav 29 er i byen Cork, og en tunnel. Elven er også populær for laksefiske.
Navn
Det finnes også Λουρ (Lour), en adskilt elv som går gjennom byen Tralee.
Elvens kilder
Elven Lee har sin kilde i Shehy-fjellene nær Gougane Barra, hvor det er en skogpark, kapell, hotell og butikk.
Vannløp
Lee renner fra innsjøen Gougane Barra som en fartsfylt strøm, men ved byen Ballingeary letter den og renner ut i innsjøen Lough Allua. Når den forlater fjellet, renner østover, blir det igjen en rask strøm før den løper inn i Naturreservatet The Gearagh og vannreservatet Carrigadrohid, og deretter inn i det store innsjøen og vannreservatet Inniscarra som ble skapt av Inniscarrademningen. Videre renner den ned fra demningen, under normale forhold en mild elv til den kommer til Ballincollig Weir i Ballincollig Park; her er det farlig for svømmere når det er høyvann. Lee renner deretter inn i byen under Inniscarrabroen og renner parallelt med Carrigrohane-veien.
Langs denne delen overvåker målere vannstanden fra Inniscarrademningen. Elven renner over en overløpskant og deles deretter i nord- og sørkanalene ved en sluse (i det urbane byområdet renner elven som en labyrint av kanaler). Dette området er populært for rekreasjon, kajakkpadling og fiske. De to kanalene går sammen igjen ved bryggene i Cork og kommer inn i den omfattende elvemunningen og havnen, sør for Glanmire, og passerer hver side av Great Island (byen Cobh ligger på sørkysten) for å fylle den ytre havnen, og når deretter det åpne havet mellom Whitegate og Crosshaven.
Oversvømmelse
Tidevann, kombinert med utviklingen av lavtliggende byområder, og senere forvaltning av demningen, bidrar til gjentatte hendelser med oversvømmelser på Lee. For eksempel har spesifikke gater i Cork sentrum blitt påvirket av flom mer enn 100 ganger siden midten av 1800-tallet.
På slutten av 2009 flommet elven over og forårsaket noen av de mest betydelige skadene i byen Cork på flere århundrer. Lee Water Station ble tvunget til å stenge etter å ha vært nedsenket under seks meter vann, og resulterte i at 40 % av Cork City (50 000 mennesker) var uten innlagt vann i over en uke.
Underholdningsmaskinen – den gang da
Underholdningsmaskinen (også kalt: Den gang da) er en norsk underholdningsserie med Fredrik Skavlan som gikk på NRK1 i 1999. Serien var et kavalkadeprogram der Skavlan viste flere klipp fra NRKs arkiv gjennom de siste 40 åra. Programmet hadde et særegent skråblikk på klippene der man blant annet studerte hvordan forskjellige programledere oppførte seg før i tiden i forhold til i dag. Hver episode hadde et spesielt tema som de vinklet klippene ut i fra. Programmet gikk på lørdager.
Premieren ble sett av 941 000 og ble det mest sette programmet den uken.
Programmet var ved Nina Matheson og Axel Hveding.
Toalettmappe
En toalettmappe eller toalettveske er et reiseetui eller en mindre veske for toalettsaker.
På 1700-tallet var det en liten bøsse eller dåse til oppbevaring av parfyme eller pastiller, deretter ble den utviklet til et lite reiseetui for toalettartikkler som parfyme, pudder, kam og børste.
I takt med stigende krav til personlig hygiene i moderne tid har toalettmappen gitt plass til flere hygieneartikler. Man finner som regel tannbørste, tannkrem, såpe, deodorant og lignende.
Yu Chaohong
Yu Chaohong (født 3. november 1975 i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i kappgang. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ikke startet.
Pseuderesia
Pseuderesia er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).
Levevis
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De lever på trær som har kolonier av maur i slekten Crematogaster, som passer på dem og til gjengjeld får drikke søte sekreter som larvene skiller ut. Disse sommerfuglene lever i skog, særlig tropisk regnskog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Plasseringen i Liptenina er usikker – kanskje står slekten ganske nær til slekten Mimeresia.
Jazz Janewattananond
Jazz Janewattananond (født 26. november 1995) er en thailandsk golfspiller.
Han representerte Thailand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 27.
Femundløpet
Femundløpet er først og fremst et løpsarrangement på distansene 5, 10 og 21 km ( halvmaraton) som har vært arrangert siden 1960-tallet. I 1967 deltok verdensstjernen Abebe Bikala og året etter ble Ron Clarke fløyet inn med helikopter. Sistnevnte valgte imidlertid å bryte løpet da var han redd for å bli skadet.
Femundløpet arrangeres siste lørdag i juni hvert år. Dagens arrangør er friidrettsklubben Ren-Eng.
Videre er Femundløpet et hundeløp som arrangeres midtvinters hvert år. Løpet har start og målgang på Røros, og det konkurreres i fire klasser/distanser, Fjunior 200 km/6 hunder, F200 200km/8 hunder, F450 med maksimalt åtte hunder og F650 med maksimalt tolv hunder.
Historie
Ideen til hundeløpet kom i 1989, og i 1990 ble det første løpet med 41 startende arrangert. Dette løpet måtte avbrytes midtveis på grunn av ekstremt mildvær og overvann. De første årene var det Røros Hundeklubb som stod som arrangør. Fra 2001 til 2011 var Femundløpets Venner arrangør, og fra 2012 er det Femundløpet AS som er offisiell arrangør. Lenge gikk løpet i Røros- og Femundstraktene, oftest i forholdsvis øde områder med lite tilgang for publikum. Fra 2006 ble traséen lagt om slik at den i større grad gikk innom befolkningssentrene i Nord-Østerdalen. I tillegg til de mer avsidesliggende stedene, er det nå sjekkpunkter i Tufsingdalen i Os, Tynset, Grimsbu i Folldal og på Tolga, som alle er lett tilgjengelige for publikum.
Femundløpet 2011 var VM i hundekjøring, langdistansene for 8- og 12-spann.
Traseen
Dette gir en total løpslengde på 647 km for F600 og 397 km for F400.
Tidligere vinnere
Robert Sørlie er den mestvinnende kjøreren i Femundløpets historie, med i alt tolv seire. Han vant det første året, han vant i 1993 den første kongepokalen i et langdistanse sledehundløp og den siste seieren kom i 2020. Han har også deltatt i samtlige 25 løp.
Omsetningsavgift
Omsetningsavgift (forkortet OMS) er en avgift på omsetning av varer og tjenester. Den beregnes vanligvis som en prosentsats av varens eller tjenestens pris.
Omsetningsavgift i Norge
Allmenn omsetningsavgift ble innført i Norge i 1935. I 1970 ble omsetningsavgiften avløst av merverdiavgift (MVA). Omsetningsavgiften ble opprinnelig beregnet på hvert omsetningsledd, og var kumulativ. Samlet avgift var altså avhengig av antall omsetningsledd fra produsent til forbruker. Fra 1. september 1940 ble avgiften endret til en sisteleddsavgift.
Omsetningsavgift spesielt vedtatt ved lov for enkelte navngitte vareslag (f.eks. sukker) fantes i Norge før 1935, og eksisterer fremdeles etter 1970.
Satser for omsetningsavgift i Norge 1935–1970
Under gjenoppbyggingen etter andre verdenskrig, i perioden 1. februar 1946 til 14. februar 1955, var bygge- og anleggsarbeid unntatt fra omsetningsavgift.
Omsetningsavgift på landbruksvarer
På melk, egg, kjøtt, korn og pelsdyrskinn er det en omsetningsavgift som innkreves av slakteri, meieriselskap, eggpakkeri eller auksjonsfirma for pelsskinn og som tar i mot varer for salg eller videre foredling fra den som har produsert varen. Omsetningsavgiften disponeres av Omsetningsrådet for å fremme omsetningen av de respektive varene.
Bolivar (Disney)
Bolivar er en fiktiv sankt bernhardshund som tilhører Donald Duck Bolivar har ikke menneskelige egenskaper, men fungerer som en helt vanlig hund (ikke-antropomorfisert).
Han gjorde sin første tegneserieopptreden i «Forbidden Fruit» 17. mars 1938. Første gang han var med på film, var 25. juli 1936 i Mikke Mus-filmen «Alpine Climbers».
Sokk
Sokk er en kort strømpe, det vil si et klesplagg som omslutter foten og nederst på leggen. Sokker skal først og fremst varme og beskytte foten. Sokker finnes i en rekker varianter og typer og er oftest laget av akryl, bomull eller ull.
Ordet sokk kan også brukes om hår eller pels i en egen farge nederst på føttene hos dyr, for eksempel en katt eller hest.
Bolivar (Disney)
Ole, Dole og Doffen prøvde å bruke Bolivar som redningshund mens han var den offisielle hakkespetthunden. Han ble sparket etter å ha reddet Donald og en hakkespettgeneral i en snøstorm, hans eneste redningsdåd. Grunnen til at han ble sparket var imidlertid at han spiste opp medaljen han fikk, noe man ikke gjør i Hakkespett-bevegelsen
Sokk
Ordet har kommet til norsk via nederlandsk fra det latinske soccus, det vil si «bløt sko».
Bolivar (Disney)
I nr. 19/1961 ble det bevist at Bolivar er Andebymester i brettspillet dam.
Sokk
Sokketyper
Lester, raggsokker eller ladder er grovmaskede sokker laget av ull. Tennissokker er hvite, tøyelige fritidssokker, ofte laget av bomull. Tubesokker er rette sokker uten vevd hæl. Ankelsokker er sokker som bare går til rett over ankelen. Tåsokker har egne rom for tærne.
Bolivar (Disney)
Bolivar på andre språk
Alternative navn har noen ganger blitt brukt på norsk, f.eks. «Tassen» (DD 2/1950 s. 51).
Referanser
Liste der Bewohner Entenhausens List of Donald Duck characters
Paul Celan
Paul Celan (uttales på tysk: [paʊl ˈtselan]; født 23. november 1920 i Tsjernivtsi, død 20. april 1970 i Paris) var en tyskspråklig poet og oversetter av rumensk og jødisk opphav. Han ble født som Paul Antschel med jødisk herkomst i tidligere Kongedømmet Romania (nå Ukraina), og skiftet navn til «Paul Celan» (hvor Celan i rumensk vil uttales Chelan, avledet fra Ancel, uttales Antshel),
Han ble en av de mest betydelige tyskspråklige poeter i tiårene etter den andre verdenskrig. Han er kanskje mest kjent for sitt dikt «Todesfuge» som skildrer jødiske erfaringer fra nazitiden. Celan var påvirket av symbolismen, ekspresjonismen og surrealismen.
Liv og virke
Celans mor, Fritzi, var en ivrig leser av tysk litteratur og insisterte på tysk som dagligspråk i hjemmet. I tenårene ble Celan aktiv i jødiske sosialistorganisasjoner, og han var tilhenger av den republikanske siden i den spanske borgerkrigen. Hans tidligste kjente dikt heter «Muttertag 1938» (Morsdag 1938). Han gikk på skolen Liceul Marele Voievod Mihai (i dag skolen Chernivtsi nr. 5) hvor han studerte fra 1934 og fram til eksamen i 1938. På denne tiden begynte han i hemmelighet å skrive dikt.
Etter endt gymnas i 1938 begynte han på medisinstudier i Tours, Frankrike, men reiste tilbake til Romania etter ett år for å studere romanistikk.
Begge foreldrene døde i Nazi-Tysklands dødsleire. Selv var han i arbeidsleir i 18 måneder før han klarte å rømme til Den røde armé i 1944. Etter krigen arbeidet han i forlag, og publiserte etter hvert sine egne dikt og oversettelser under en rekke pseudonymer. En stund levde han i Wien (der han ble venner med Ingeborg Bachmann), før han reiste til Paris i juli 1948, der han slo seg ned. Han studerte og senere underviste i tysk språk og litteratur ved prestisjetunge École normale supérieure. Etter at han ble beskyldt for plagiat av en fremstående tysk dikter, ble Celans psykiske problemer forverret.
I november 1951 ble han kjent med kunstneren Gisèle de Lestrange, som han giftet seg med året etter. I 1955 ble deres sønn Eric født.
Omstendighetene rundt og datoen for Celans død er ikke kjent. Liket hans ble funnet i Seinen 1. mai 1970 ved Courbevoie, ti kilometer nedenfor Paris. Mest sannsynlig begikk han selvmord 20. april ved å hoppe fra Pont Mirabeau. Han ble bisatt på gravplassen Thiais i Val-de-Marne den 12. mai 1970.
Celan ble nær venn av den tysk-jødiske lyrikeren Nelly Sachs, som hadde klart å flykte til Sverige i 1940. De brevvekslet, men møttes også. Dessverre var han forhindret i å komme til Sverige da hun mottok Nobelprisen i 1966. Nelly Sachs døde i Stockholm den dagen Celan ble gravlagt.
Temaer og teknikk
Paul Celan var påvirket av symbolismen, ekspresjonismen og surrealismen, og hans erfaringer fra nazitiden satte dype spor i diktningen. I sitt mest berømte dikt, «Todesfuge» (Dødsfuge), beskrives nettopp den jødiske erfaringen av nazitiden. Diktet kombinerer en fast og harmonisk rytme med tung Holocaust-symbolikk og et gruvekkende tema.
På 1950-tallet ble Celans poesi kjent for sin brudne syntaks og radikale minimalisme, som uttrykte hans oppfatning av en knust livsverden. Lyrikken hans var på denne tiden fortsatt sosialt engasjert, og inneholdt elementer av både ekspresjonisme og surrealisme. I tillegg til diktningen var han aktiv som oversetter av fransk, engelsk og russisk litteratur. Fra 1960-tallet av kom hans eget turbulente følelsesliv til å dominere diktningen, hvilket resulterte i et nærmest hermetisk lukket språk bygd opp av et privat system av allusjoner som mange fant vanskelig å tolke. Med «Die Niemandsrose» (1963) gjenopptok Celan refleksjonen over det meningsløse ved menneskets lidelser.
Katherine Johnson
Katherine Johnson (født Creola Katherine Coleman; 1918, død 2020) var en amerikansk matematiker og informatiker mest kjent for sine baneberegninger innen bemannet romfart for Mercury, Apollo og romfergeprogrammene. Hun jobbet i NACA, forgjengeren til NASA, fra 1953 til 1958; deretter i NASA fram til hun gikk av med pensjon i 1988. Der var hun kjent for å beherske komplekse manuelle beregninger, og var med på å bryte vei for bruken av datamaskiner for å utføre oppgavene. NASA bemerket hennes «historiske rolle som en av de første afroamerikanske kvinnene som jobbet som NASA-forsker».
Johnson har motatt en rekke utmerkelser for sitt arbeid, deriblant Presidentens frihetsmedalje i 2015, Kongressens gullmedalje i 2019 og National Women’s Hall of Fame i 2022.
Oppvekst og utdannelse
Katherine Johnson ble født den 26. august 1918 i White Sulphur Springs. Moren het Joylette Roberta (født Lowe), og faren Joshua McKinley Coleman. Moren var utdannet lærer, mens faren jobbet som tømrer, bonde og altmulig-mann. Han jobbet også ved luksushotellet The Greenbrier. Gjennom farens side hadde hun røtter til amerikanske urfolk. Ifølge Johnson innprentet faren i henne mange ganger gjennom oppveksten at hun var like god som alle rundt seg; men ikke bedre. Johnson viste tidlig gode matematiske evner. Hun telte alt hun kom over som barn, og likte å sitte med sine eldre søsken når de gjorde lekser. Innen hun var fire år gammel kunne hun også skrive og lese. En lærer ved den lokale skolen oppdaget dette og inviterte henne til å få undervisning ved en privatorganisert «forskole» sammen noen andre barn. Året etter,som 5-åring, startet hun normal skolegang. I løpet av det første skoleåret ble hun flyttet over til andre klasse. Senere, i femte klasse, hoppet hun igjen over et klassetrinn og ble flyttet opp til sjette klasse.
Det var ikke ytterligere muligheter for skolegang for afrikansk-amerikanere i White Sulphur Springs. Familien hørte om en skole i Institute i Vest-Virginia som både tilbød videregående (high school) og høyere (college) til fargede. Skolen lå på West Virginia State Colleges (WVSC) campusområde. Johnsons foreldre bestemte seg for å sende barna sine dit, i første omgang Johnsons eldste søster.
Etter to år var Johnsons storebror også klar til å starte på videregående, og foreldrene tok et valg om å flytte hele familien nærmere slik at alle barna skulle kunne gå på skole der. Faren fant imidlertid ikke arbeid i området, og flyttet derfor på egenhånd tilbake til White Sulphur Springs mens resten av familien ble igjen i Institute. Her tok han på seg ekstrajobber for å kunne forsørge både familien og seg selv, som nå bodde i ulike byer. Johnson gikk sitt siste år på grunnskolen her, og fullførte denne i en alder av ti.
Hun fortsatte imidlertid også med utdannelsen innen matematikk. Her studerte hun blant annet under matematiker William Schieffelin Claytor. Han fortalte henne at hun kunne bli en god «research mathematician», og at han ville hjelpe henne med fagene hun trengte for å bli det. Når Johnson hadde tatt de normale matematikkursene, satte han opp egne klasser for hennes del. Det siste faget hun ble undervist i ble kalt for Analytic Geometry of Space, som senere skulle vise seg å være avgjørende for hennes videre karriere. Hun tok det som eneste student; ingen andre på skolen var interesserte nok til å følge undervisningen.
Johnson fullførte college i 1937 med dobbel grad i fransk og matematikk. Hun fullførte summa cum laude, med beste mulig utmerkelse, og med det høyeste karaktersnittet noen student hadde hatt noen gang i skolens historie.
Karl Lärka
Karl Lärka (født 24. juli 1892 på Sollerön, død 2. juni 1981) var en av Sveriges mest betydningsfulle dokumentarfotografer på 1900-tallet. Karl Lärkas store engasjement lå i å dokumentere for ettertiden den kulturen han så var i ferd med å forsvinne, Siljanbygdens bondekultur med jordbruk og skogsbruk, mennesker og historier. Han fotograferte mest i årene 1916-34, og kombinerte dette med foredragsturneer om Siljansbygden. Han dokumenterte også mange eldre mennesker historier, og var meget aktiv i bevegelsen for bevaring av kulturbygdene, som oppstod i Sverige på 1920-tallet, hembygdsrörelsen. Drøyt 4 200 av Lärkas glassplater er i dag arkivert i Mora bygdearkiv.
Karl Lärka som fotograf
Karl Lärkas bilder er preget av hans sterke engasjement for å dokumentere en kultur som var i ferd med å forsvinne. Han skildrer mennesker i arbeid, som bruker jorden eller skogen, bygger hus, vasker, lager mat eller poserer med arbeidshester. Han skildrer bryllup, husbygging og interiører med en sterk følelse for bildekomposisjon og kvalitet.
I løpet av Karl Lärkas tid som fotograf gjennomgikk den fotografiske teknikken en rivende utvikling. På begynnelsen av 1900-tallet var den fotografiske filmen ikke oppfunnet, og som negativmateriale brukte man plater av glass, glassplater, dekket med lysfølsom emulsjon. Bildene ble deretter kopiert over på lysfølsomt papir ved kontaktkopiering, der glassplaten ble lagt oppå papiret og belyst.
Karl Lärka anskaffet sitt første kamera da han gikk på folkehøyskole. Senere gikk han over til et amerikansk kamera for større formater, som han kjøpte av en handelsmann som hadde tenkt å bruke det selv til å fotografere tyver i sin forretning på Sollerön. Han eksperimenterte tidlig med egne blandinger av magnesium og kaliumpermanganat for blitzfotografering og gjorde "omvendte" forstørrelser før forstørrelsesapparatene kom, ved å belyse fotopapiret gjennom kameralinsen. Når han senere fikk tilgang til forstørrelsesapparat, kopierte Lärka over bilder til finkornet spesialfilm for å kunne vise bilder i sitt skioptikonapparat (en forgjenger til lysbildefremviseren) på sina foredrag.
Kameraene han arbeidet med, var et amerikansk storformatkamera for glassplater av formatet 13x18 tommer (33x46 cm) (Thornton-Pickard Snap-Shot, 1-1/80 sek), objektiv Aplanat B no 4 fra E Suter, Basel og separat hullblander (1:4 eller 1:8). Han brukte også tre mindre belgkameraer for formatet 10x15 cm. På sine eldre dager, da han hadde sluttet å fotografere profesjonelt, skaffet han et småbildekamera og tok både fargebilder og svart/hvitt-bilder.
Barndom og oppvekst
Karl Lärka ble født i 1892 i Gruddbo på Sollerön. 13 år gammel fikk han undervisning av Uno Stadius som hadde folkehøyskole på Sollerön. Han innprentet betydningen av å dokumentere det han iakttok av kultur og historie. Familien hadde økonomiske bekymringer, noe som førte til at Karls far tok livet av seg i 1906. Denne hendelsen rammet Karl påtakelig, da han måtte påta seg en del av forsørgeransvaret gjennom skogsarbeid og arbeid på gården. Dermed var det først etter avtjent verneplikt han kunne begynne å legge egne planer for framtiden. Han tenkte på å bli byggmester og var en dyktig tegner, men hadde ikke økonomi til å gå i gang med slike studier. I 1915 begynte han i stedet sin utdannelse ved Bachmanska slöjdskolan i Hedemora. Der ble Karl Lärka kjent med rådmann Lars Trotzig, som oppfattet Lärkas begavelse og forsøkte å hjelpe ham til å få friplass på Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm.
Via kontaktene med Trotzig og senere Anders Zorn kom Lärka til å arbeide med restaurering av flere bygg. Han dokumenterte flere av dem, bl.a. restaureringen av Zorns Gammelgård. Lärkas på selv å utdanne seg til byggmester, mislyktes. Trotzig greide ikke å skaffe ham friplass. I stedet gikk Karl Lärka vinterkurs på Brunnsviks folkhögskola 1915-1917, der han ble god venn med kurskollegaen Dan Andersson.
Oppdragsarbeider og foredragsturneer
Etter kursene på Brunnsvik tok Lärka oppdrag som fotograf i ulike dokumentarsammenhenger. I 1919 fikk han i oppdrag av Dalarnas hembygdsförbund å dokumentere personer i Finngruvans by i Venjan. Selve prosjektet inngikk i en rasebiologisk undersøkelse. Lärkas egne synspunkter på rasebiologi er det ikke skrevet mye om. Det man vet, er at han ikke var så interessert i kategoriseringen av "dalfolket" i lang- og  kortskaller, men heller lyttet til mennenes historier. Han var også kjent for sin respektløshet overfor overordnede, og tok et velkjent bilde av vennen Dan Andersson der han driver gjøn med de stockholmske etnologene i prosjektet.
Karl Lärka forsøkte selv å få Nordiska museet til å foreta en inventering av Sollerö socken og forsøkte å få midler til å sammenstille sine egne nedtegnelser og fotografier. Han lyktes imidlertid ikke med noe av dette. Karl Lärka ble anerkjent som en dyktig fotograf, men det skulle ta mye lengre tid før hans sterke engasjement for å bevare og dokumentere Siljansbygdens bondekultur, fikk sin anerkjennelse.
Lärka begynte nå også sine foredragsturneer. De begynte som visninger for venner og bekjente i bygdene omkring Siljan, ved hjelp av et såkalt skioptikon. For mange besøkende var det første gang de fikk se "kino". Etter hvert vokste virksomheten, og Lärkas forelesninger inngikk etter hvert i foredragsturnéer som ble organisert fra Stockholm med en mengde forskjellige foredragsholdere. Karl Lärka reiste på 1920-tallet over hele landet, iblant sammen med spelemannen Axel Myrman. Samtidig dokumenterte Lärka stadig både i skrift og med bilder, hjembygden på eget initiativ. I 1924 bistod han Gustaf Ancarkrona med å fotografere malerkunst fra Dalarna i forbindelse med en kommende utstilling og en planlagt bok. Ancarkrona ble syk under arbeidet, og kom seg aldri helt, slik at det ikke ble noe av boken. Materialet ble først utgitt med en doktoravhandling av Svante Svärdström, med Lärkas fargefotografier.
Ekteskap og gravfeltet på Sollerön
Fram til 1926 bodde Karl Lärka på Lärkagården på Sollerön. I 1925 giftet han seg med Svea Romson og flyttet året etter inn i Rombogården i Östnor, som var eid av Sveas far, Erik Romson. Lärka fortsatte sin foredragsvirksomhet, noe ikke alle så på med blide øyne, da de mente at en gift mann burde være hjemme og arbeide på gården. På 1930-tallet gikk Lärkas kamera i stykker, og han hadde ikke råd til å anskaffe et nytt. Dermed sluttet han å dokumentere i det omfanget han tidligere hadde gjort.
I forbindelse med oppdagelsen av det store vikinggravfeltet på Sollerön i 1928 ble Karl Lärka engasjert i å utforske og bevare det for ettertiden. Gravfeltet lå bare et steinkast fra huset som Karl og Svea hadde bygd seg på Klikten på Sollerön. Lärka brukte mye tid på å forsøke å beskytte området fra de forstyrrelsene som åkerbruk og steinrydding innebar. Arbeidet med landbruket, engasjementet for gravfeltet og den dårlige innteknte førte til at verken økonomien eller tiden strak til for ytterligere fotografering for Lärka. Han beholdt imidlertid sitt mørkerom i alle år.
Karl Lärkas svigerforeldre gikk bort i 1930-årene, og sammen med kona fikk han fullt ansvar for Rombogården, en etter forholdene stor gård med mange melkekyr, hester, griser og geiter. Paret fikk aldri egne barn, og søskenbarna fra Hofors ble dermed velkomne gjester i sommermånedene. De fulgte også med til de setrene som fremdeles ble brukt til dyrene på gården. En av disse var nettopp stugan på Klikten. I 1940-, 1950- og 1960-årene drev Karl og kona gården selv, i senere år uten hjelp og ofte med knappe ressurser. Det kunne bli både tungt og slitsomt, og Lärkas oppfinnerevner var formodentlig til god hjelp. Han hadde tidligere bygd mye av fotoutstyret selv, og utviklet tekniske løsninger for ulike typer problemer. Disse erfaringene brukte han også i gårdsarbeidet.
Anerkjennelse
Karl Lärkas store anerkjennelse som dokumentarfotograf og folkelivsskildrer kom i 1964, da Zornmuseet stilte ut bildene hans. Deretter fulgte en utstilling i Stockholm 1958, fulgt av flere utstillinger på 1970-tallet, blant annet en i Oslo. Mens han fremdeles levde utkom i 1974 boken Karl Lärkas Dalarna med en del av hans fotografier, men Karl var selv skuffet over kvaliteten på fotografiene. Karl Lärka døde i 1981, 89 år gammel.
De senere år er det utgitt bøker om Lärkas gjerning og person, "Karl Lärka berättar" og "Karl Lärka - Odalman, fotograf, hembygdsvårdare". Tidsskriftet Foto utnevnte i år 2000 Karl Lärka til en av 1900-tallets fremste fotografer. I 2004 ble det arrangert en utstilling i Stockholm med flere tidligere ikke viste portrettbilder fra Lärkas mest produktive år. I forbindelse med denne utstillingen utkom boken ''Kråk Ulof i Bäck å ana rikti fok. Fotografier av Karl Lärka 1916-1934.''
Bibliografi
Eksempler på trykte verk der Karl Lärka medvirket:
Chrysomela saliceti
Chrysomela saliceti er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den finnes ikke i Norge, men er svært lik både storospebladbille og småospebladbille som finnes i Norge.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Chrysomela saliceti tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Vembe len
Vembe len, opprinnelig Vembe skibrede var en forlening (len) som inngikk i Smaalenene, fra middelalderen til midten av 1600-tallet. Lenet omfattet Skiptvet og Spydeberg, beliggende i dagens Østfold.
Historikk
Under Haakon den Gode ble Norges kystområder inndelt i skibreder som en del av landets forsvar. Dagens Skiptvet og Spydeberg utgjorde Vimar skibrede på Glommas vestre bredd, senere skrevet som Veme, Vemme eller Vembe. I Dansketiden bestod distriktet Smaalenene av en rekke mindre forleninger, geografiske områder basert på et eller flere skibreder. Mot slutten av 1500-tallet utgjorde Vembe et slikt len, hvor betegnelsen skibrede og len benyttes om hverandre.
Den første kjente forlening av Vembe skibrede er rikskansler Oluf Kalips i årene 1575-87. 28. april 1587 overtok Alexander Durham forleningen for sin egen og sin hustrus levetid. Han døde 31. mars 1600, og mens hans enke Mette Urne levde til 6. januar 1612. Den neste lensmann, Alexander Rabe von Papenheim, fikk forleningen over Skiptvedt og Spydeberg gods fra 1. mai 1613 inntil 1631. Den sist benevnte lensherre var Anders Friis t. Vrejlev i årene 1632-40.
Fra 1640 forlenet med Tune og Aabygge len under navnet Tune, Vembe, Aabygge og Hvaler len. Ved lensavviklingen i 1670-årene ble lenet splittet, hvorav Tune, Borge og Hvaler inngikk i Moss, Onsø, Tune og Vembe fogderi, mens Skiptvet og Spydeberg inngikk i Rakkestad, Heggen og Frøland fogderi, begge i Smaalenenes amt.
Tjugum kirke
Tjugum kirke er en åttekantet kirke fra 1863 i Balestrand kommune i Vestland fylke. Tjugum kirke hørte til Leikanger prestegjeld frem til 1849, hvorpå Balestrand prestegjeld tok over.
Tidligere kirker
Dagens kirke er den tredje kirken på stedet. Den første stod fra ca 1300 til 1610, mens den andre stod fra 1610 og stod til 1863. Sognet, men ikke kirken er nevnt i Bergens kalvskinn fra 1300. Hoff antar at det kan stått en stavkirke på stedet fra 1100-tallet slik det var vanlig, men det finnes ingen opplysninger om det antatte bygget. I skriftlige kilder fra 1600-tallet og utover er den omtalt som en tømmerkirke som etter tradisjonen ble reist i 1610. I 1661 omtales reparasjonsbehov, noe som tyder på at den ikke var ny. Kirkeskipet var 16 alen langt og 13-14 alen bredt, mens koret var 14 alen langt og 9 alen bredt (i 1686 ble koret oppgitt som 8 alen langt). Tårnet var et tilbygg til kirken og hadde en kvadratisk grunnflate på 6 alen, framfor tårnet stakk våpenhuset 3 alen ut. Det ble reist mange tømmerkirker etter reformasjonen, men få så tidlig som 1610 - de fleste kom senere på 1600 og 1700-tallet. Tømmerkirken fra 1610 ble revet i 1863, Thomas Fearnly malte et bilde av den kirken som ble revet i 1863.
Franck Semou
Franck Semou (født 25. august 1992 i København) er en dansk fotballspiller som for øyeblikket er kontraktløs. Semou har tidligere spilt for blant andre Hvidovre IF, Brøndby IF, Brumunddal Fotball og Hamarkameratene.
Den 30. november 2016 ble han overfalt utenfor Briskeby gressbane, og slått i hodet med en hammer. To dansker, et av dem medlem av Hells Angels, har senere blitt dømt for overfallet i tingretten.
Klubbkarriere
Semou begynte sin klubbkarriere hos Kjøbenhavns Boldklub (KB) i 2003 før han sommeren 2006 dro videre til Akademisk Boldklub (AB). I desember 2007 skrev han under på en kontrakt med Hvidovre IF, hvor han fikk sin debut på førstelaget i en 1.divisjonskamp mot Viborg FF i oktober 2008. Etter to sesonger med Hvidovre IF meldte han overgang til Brøndby IF i august 2010. Etter én sesong med ungdomsfotball ble han hentet opp til førstelaget, hvor han fikk sin debut i Superligaen hjemme mot AC Horsens den 31. juli 2011 (1–4) da han kom inn som innbytter for Mike Jensen. I den påfølgende sesongen spilte han flere kamper på sentral midtbane sammen med Jensen.
Etter å ha blitt langtidsskadet i februar 2013 ble Semou i januar 2014 lånt ut til AB ut våren, hvor han spilte åtte seriekamper i 1. divisjon. Sommeren 2014 ble kontrakten mellom Brøndby og Semou opphevet. Like etter ble Semou enig om en overgang til Svebølle B&I, som da spilte i dansk andredivisjon (nivå tre).
I januar 2015 meldte Semou overgang til Norge og den norske klubben Brumunddal Fotball, som da spilte i Oddsenligaen (nivå tre). Semou og lagkameraten Saihou Jagne markerte seg for Brumunddal i 2015-sesongen, hvor de stod for halvparten av alle lagets mål, noe som gjorde at de begge ble hentet av Hamarkameratene like før sesongslutt.
Landslagskarriere
Semou har spilt over 20 aldersbestemte landskamper for Danmark siden han debuterte for Danmark U17 i 2007 og frem til hans siste kamp for Danmark U20 i 2012.
Flattumveien
Flattumveien eller Flattumvegen kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
Marie Karsten
Marie Karsten (født 12. april 1872 i Christiania, død 11. november 1953) var en norsk interiørarkitekt og formgiver. Hun designet både tekstiler og møbler. Hun var søster av maleren Ludvig Karsten, arkitekten Heinrich Karsten og tekstilkunstneren Titti Karsten.
Marie Karsten var en foregangskvinne innen norsk formgivning. Hun regnes som den første norske kvinnen med fagutdannelse som interiørarkitekt. Gjennom studier ved Den kongelige Tegne- og Kunstskole i Christiania under Herman Schirmer og Harald Olsen fattet hun interesse for såvel norsk folkekunst som den nye jugendstilen som var begynt å gjøre seg gjeldende. Hun dro til England, og studerte i årene 1898-1900 ved the Royal College of Art i London. Fra London bragte hun med seg impulser fra såvel Arts and Crafts-bevegelsen som fra engelsk art nouveau, og hun ble raskt en talsmann for å utvikle norsk brukskunst. I 1901 tok hun initiativet til opprettelsen av Foreningen for anvendt Kunst, som hun ledet gjennom mange år.
I 1914 fikk Marie Karsten ansvaret for å innrede kunstavdelingen på den store Jubileumsutstillingen på Frogner 1914.
Karsten var aktivt med i organiseringen av Barselhjemutstillingen, en utstilling som viste at morsrollen, kvinnehelse og spedbarnsstell var offentlige anliggender, ikke noe som bare hørte hjemme i den private sfæren. Utstillingen ble først vist i Bøndernes Hus i Kristiania våren 1916, og senere andre steder i landet. Den skulle også bidra til innsamling av penger til å opprette Barselhjem for å trygge mor og barns helse i barseltiden. Barselhjemutstillingens leder var Katti Anker Møller.
Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet? (TV-serie)
Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet? er en norsk dramaserie på fire episoder som ble vist på NRK1 i 2011. Geir Henning Hopland skrev manus basert på en roman med samme tittel av Johan Harstad. Hopland var også regissør for serien som ble produsert av Motlys. Serien ble også vist på kino.
Under Gullruten 2012 fikk produksjonsmedarbeiderne Camilla Lindbråten, Sabina Cavenius og Richard Sveen hver sin fagpris i klassene beste scenografi/lysdesign, beste kostyme/sminke og beste lyddesign. Serien var nominert til ytterlige fire fagpriser og til klassen beste TV-drama mens Pål Sverre Valheim Hagen var nominert i klassen beste mannlige skuespiller.
Serien er den første norsk dramaserie som ble vist i sin helhet på kino, og det til og med før den ble sendt på TV. Den ble vist på kino i Oslo, Bergen, Stavanger, Trondheim, Tromsø, Kristiansand og Tønsberg.
Bakrus
Bakrus, fyllesyke, veisalgi eller kveis (lat. veisalgia) er uttrykk for de plagsomme effektene (først og fremst hodepine) en person opplever dagen etter inntaket av en betydelig mengde alkohol.
Det latinske navnet, veisalgia, på denne tilstanden stammer opprinnelig fra det norske uttrykket kveis, som egentlig betyr mark i hodet eller uro. Det norske uttrykket (k)veis er videre tillagt den latinske endelsen algia, som betyr smerte og har blitt til det vitenskapelige uttrykket veisalgia.
Alkoholens virkning
Alkoholholdig drikke nytes først og fremst for smakens del, men også for å oppnå den lystige ruseffekten den påfører hjernen vår. Dagen derpå våkner mange opp og føler seg reduserte, spesielt dersom inntaket av alkohol var litt for høyt. Lett tørste og hodepine er mest vanlig. Dette kalles fyllesyke. Med fyllesyke kan det også følge kvalme, hjertebank, svimmelhet, utmattelse og generell kroppslig uro, litt avhengig av hvor stort alkoholinntaket var og det enkelte individets generelle helsetilstand.
Alkohol virker indirekte vanndrivende og gjør at kroppen blir dehydrert. Alkoholen hemmer utskillelsen av det antidiuretiske hormon, som normalt reduserer urinproduksjonen i nyrene. Når det frigjøres mindre av dette hormonet sender nyrene ut betydelig mer urin, slik at man oftere må late vannet under alkoholpåvirkning. Under alkoholrus aksepteres stadige toalettbesøk som ellers ville vært plagsomme. Ved hyppig vannlating taper imidlertid kroppen mineraler og salter som den behøver, noe som fører til at det oppstår en kroppslig ubalanse. Og det er denne ubalansen vi oppfatter som «fyllesyke» dagen derpå.
Symptomer på bakrus
Symptomene på bakrus kan være mange. Nedenfor står et lite utvalg i tilfeldig rekkefølge.
Om man lider av fire eller flere av disse symptomene dagen derpå, så er man i bakrus. En dansk undersøkelse fra 2008 viser at kvinner får oftere bakrus enn menn.
Alkoholpåført hodepine
Hjernehinnene mellom hjernen og kraniet holdes våte og i riktig avstand fra hverandre med væsken og saltene i cerebrospinalvæsken. Denne smøringseffekten blir dårligere med lite væske og salter i kroppen slik at hjernehinnene gnisser mot hverandre og gir skallebank. Dette er en type hodepine (altså en reell nevrologisk lidelse, om enn som oftest selvpåført) som ifølge klassifiseringsverktøyet til International Headache Society (IHS), ICHD-3, hører til gruppen hodepine knyttet til bruk eller avsluttet bruk av ulike substanser punkt 8.1.4 alkoholpåført hodepine.
Det finnes to typer; utsatt alkoholpåført hodepine, som er synonym med såkalt kuppelhode, tømmermenn, hangover eller fyllesykehodepine, og umiddelbar alkoholpåført hodepine, som er synonym med såkalt cocktailhodepine. Forskjellen ligger i når hodepinnen oppstår. Ved utsatt alkoholpåført hodepine oppstår hodepinen først etter flere timer, som regel 5–12 timer etter alkoholinntaket. Den kan også følges av kvalme. Ved umiddelbar alkoholpåført hodepine oppstår hodepinen innen tre timer, og blir ofte forbundet med inntak av rødvin og cocktail. Den følges normalt ikke av kvalme. For begge gjelder det at hodepinen normalt gir seg av seg selv i løpet av 72 timer. Begge er bilaterale og gir pulserende hodepine, og de forverres av fysisk aktivitet.
Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet? (TV-serie)
Mottakelse
Serien fikk følgene kritikker:
Bakrus
Alkoholpåført hodepine
Ifølge en undersøkelse som Ipsos MMI (Markeds- og mediainstituttet) har utført for Sosial- og helsedirektoratet har nærmere en million nordmenn hatt problemer med å fungere på jobben fordi de er i bakrus. Og en av ti har skulket jobben dagen derpå. Totalt har 4 prosent vært borte fra jobben det siste året fordi de har drukket dagen før.
«Bakrushormonet»
Bakrus kan skyldes et hormon, kalt FGF21 (av eng. Fibroblast Growth Factor 21 ). Det har til hensikt å hindre at vi drikker for mye. Hormonet skilles ut et par timer etter at alkoholnivået er på sitt høyeste og reduserer preferansen for å drikke mer. Mest potent er det kanskje dagen derpå, da alkohol gjerne ikke smaker like godt for de fleste av oss. Forsøk med mus har vist at individer med mer FGF21 i blodet ikke hadde lyst på alkohol.
Andre forhold
Når alkohol forbrennes brukes det en del B-vitaminer, men alkoholholdig drikke inneholder altfor lite B-vitaminer i forhold til behovet.
Hemming av nervebaner som styrer bevegelser i armer og ben under kraftig alkoholpåvirkning kan gi sjangling og gi skjelving på hendene.
Behandling av bakrus
Den aller beste måten å forhindre bakrus på, er å drikke moderate mengder alkohol, eller å la være å drikke. Badstu hjelper ikke; alkohol kan ikke «svettes bort». Allergimedisiner som inneholder antihistaminer (for eksempel Zyrtec, Aerius eller Kestine) har ikke dokumentert effekt når det gjelder bakrus, men er angstdempende og kan dempe allergiske symptomer hos personer som reagerer allergisk overfor enkelte stoffer i noen alkoholholdige drikker, eller fra mat som spises samtidig. Eksempel på slike stoffer er såkalte biogene aminer i rødvin og brunt brennevin. For hodepinen som gjerne følger med kan imidlertid antihistaminer ha motsatt virkning. Både alkohol og antihistaminer er nemlig velkjente utløsende faktorer for mange typer hodepine, nettopp fordi blodårene da utvider seg. For å kvitte seg med hodepinen er motsatt effekt ønskelig; såkalt vasokonstriksjon (innsnevring av blodårene som følge av sammentrekning av de muskulære veggene i årene). Et tips i så måte er å drikke en boks eller to med Red Bull eller lignende, som inneholder vasokonstriktorene koffein og taurin, men kullsyreholdig drikke hjelper definitivt ikke mot kvalme. Om det finnes en thaibutikk i nærheten kan imidlertid Krating Daeng (rød gaur) gjøre susen. Den ligner Red Bull (eller omvendt) og mangler kullsyre.
Flere opplever allergireaksjoner når de drikker alkohol enn når de drikker alkoholfritt. Det viser data fra Matallergiregisteret. Årsaken er usikker, kanskje kan alkohol forsterke en matallergi, det kan være allergiframkallende stoffer i drikkene, eller man er mindre påpasselig med hva man spiser.
Jurij Grigorovskij
Jurij Nikolajevitsj Grigorovskij (russisk: Юрий Николаевич Григоровский; født 28. mars 1939 i Moskva) var en sovjetisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma og 1968 i Mexico by. Grigorovskij vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Italia. Grigorovskij spilte seks kamper i turneringen og scoret to mål.
Åtte år senere, under Sommer-OL 1968 i Mexico by, vant han sin andre olympiske sølvmedalje i vannpolo. Sovjetunionen vant semifinalen mot Italia med 8-5 men tapte i finalen til Jugoslavia med 11-13. Grigorovskij spilte alle åtte kampene og scoret elleve mål.
Psycho (1998)
Psycho er en amerikansk skrekkfilm fra, regissert av Gus Van Sant. Filmen er den sjette i Psycho-serien.
Handlingsreferat
En redag ettermiddag ved et hotell i Phoenix, Arizona diskuterer sekretær Marion Crane og kjæresten Sam Loomis deres manglende mulighet til å gifte seg, på grunn av hans gjeld og underholdsbidrag fra hans forrige ekteskap med hans tidligere kone. Når hun kommer tilbake på jobb, bestemmer Marion seg for å stjele en kontantbetaling på 400 000 dollar som ble betrodd til henne og som hun egentlig skulle sette inn i banken. Hun kjører deretter til Sams hjem i Fairvale, California, hvor han eier en jernvare-butikk. Men underveis opplever Marion dårlig vær, og stopper for natten ved Bates Motel. Innehaver Norman Bates registrerer Marion under et fiktivt navn hun bruker, og inviterer henne til å spise middag sammen med ham. Etter at han kommer tilbake til huset sitt, hører Marion ham krangle med moren hans Norma om hennes tilstedeværelse. Under middagen diskuterer Norman sin taksidermi-hobby, og morens påståtte sykdom. Tilbake på hotell-rommet sitt, bestemmer Marion seg for å tilstå sin egen forbrytelse, og bestemmer seg for å kjøre tilbake til Phoenix neste morgen for å returnere de stjålne pengene som nå ligger gjemt i en avis. Men hun er uvitende om at den opphissede Norman holder øye med henne gjennom et hull i veggen.
Når hun Marion dusjer, dukker en skyggefull skikkelse opp. Skikkelsen knivstikker henne brutalt til døde, før den forsvinner. Forferdet etter å ha funnet Marions lik, rydder Norman opp i drapsstedet, pakker liket inn i et dusj-forheng, og legger liket sammen med eiendelene hennes - sammen med de skjulte kontantene i bilen hennes - og senker bilen i en sump som ligger i nærheten av motellet. Marions søster Lila ankommer Fairvale en uke senere, forteller Sam om tyveriet, og ønsker å finne ut hvor Marion befinner seg. Privatetterforsker Milton Arbogast blir også satt på saken, og ønsker å få tilbake de stjålne pengene. Når han oppdager at Marion tilbrakte en natt ved Bates Motel spør han ut Norman. Normans nervøsitet vekker snart Arbogasts mistanke. Men kort tid senere dukker en skikkelse, som ligner på en eldre kvinne, fra soverommet og stikker Arbogast til døde. Da de ikke hører noe fra Arbogast, blir Sam og Lila nysgjerrige på Bates Motel - som var Arbogasts siste stopp. Paret besøker senere Al Chambers, den lokale sheriffen, som forteller dem at Normans mor skal ha dødd 10 år tidligere.