cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Copyleft
Copyleft og andre lisenser for fri programvare
Copyleft er imidlertid ikke forbeholdt innbitte motstandere av proprietær programvare. Også kommersielle firmaer som lisensierer sine programmer under åpne lisenser anvender copyleft-klausuler. Der formålet for FSF er i størst mulig grad å forhindre proprietær utnyttelse av programmet, er derimot formålet med kommersielle firmaers bruk av copyleft-lisenser å forhindre at andre firmaer utnytter deres egne opphavsrettigheter kommersielt, samt å skape et rettslig incentiv til å bidra tilbake til prosjektet.
Copylefts gjensidighetseffekt
Den virkningen copyleft-lisensense har – dels ved at de «smitter» annen programvare med sine lisensvilkår når denne blandes med programmer lisensiert under copyleft-lisenser, samt at denne «smitten» brer seg nedover i distribusjonskjeden etter hvert som programmet distribueres, har fått enkelte til å betegne copyleft-lisenser generelt, og GPL spesielt, som «virusaktige».
Formelt sett er denne karakteristikken riktig – formålet med copyleft-klausulene er å begrense lisenstakers utnyttelse av en modifikasjon av det lisensierte programmet til utnyttelse under åpne vilkår og der mottaker gis tilgang til kildekoden. Og dette gjøres gjennom å pålegge lisenstaker å videreføre lisensvilkår som i motsetning til de opphavsrettslige enerettene gir alle som ønsker det tillatelse til å utnytte programmet.
Rekkevidden av denne smitteeffekten er imidlertid i enkelte henseende betydelig overdrevet. For det første har lisenstaker et valg ved utnyttelsen av det lisensierte programmet; han kan velge å la være å distribuere en endret versjon av programmet, hvorpå han heller ikke vil være forpliktet til å oppfylle vilkårene i copyleft-klausulen. I alle tilfeller er virusterminologien ikke helt heldig, fordi den gir uttrykk for en overdrevet negativ innstilling til virkningen av copyleft-lisenser. Den «smitteeffekten» copyleft-klausulene har kan og bør derfor i stedet bli betegnet som copyleft-klausulenes «gjensidighetseffekt».
Don S. Davis
Don Sinclair Davis (født 4. august 1942, død 29. juni 2008) var en amerikansk skuespiller som var best kjent for rollen som George S. Hammond i fjernsyns-scifiserien Stargate SG-1 hvor han samarbeidet tett med bl.a. Amanda Tapping og Richard Dean Anderson (også kjent fra hovedrollen Angus MacGyver i action TV-serien MacGyver). Før det hadde han rollen som major Garland Briggs i den amerikanske kultserien Twin Peaks.
Don S. Davis har også tidligere samarbeidet med Richard Dean Anderson som Pete Thornton-reserve for Dana Elcar i flere episoder av TV-serien MacGyver (Dana Elcar og Don S. Davis er nesten prikk like).
Davis TV-debuterte i 1982 i en episode av Joanie Loves Chachi, og filmdebuterte i 1985 i familiefilmen The Journey of Natty Gann. Han kom sent inn i bransjen, men rakk å medvirke i over 130 film- og TV-produksjoner. Han hadde sin siste filmopptreden i Far Cry fra 2008.
Davis var også en teaterlærer og maler, og underviste i teater i mange år før han på 1980-tallet forsøkte seg som skuespiller. Han sluttet å undervise i 1987 for å satse fulltid på skuespilleryrket.
Don S. Davis fikk et romskip oppkalt etter hans død i TV-serien Stargate Universe "SS George Hammond" som en hyllest for alle de flotte bidragene han kom med til serien. Han er dypt savnet i Stargate-miljøet.
Davis var også tidligere yrkesmilitær og kaptein i det amerikanske forsvaret, og var i den forbindelse stasjonert i Korea.
Madararytteren
Madararytteren (bulgarsk: Мадарски конник, Madarski konnik) er et stort steinrelieff på Madara-platået øst for Sjumen i det nordøstlige Bulgaria, nær landsbyen Madara. Tidsmessig er inskripsjonene regnet til rundt tidlig middelalder.
Madararytteren er avbildet på mindre bulgarske mynter (1 til 50 stotinki) som ble utstedt i 1999 og 2000, og vil bli et av designene på euroen i Bulgaria når disse blir tatt i bruk. Dette ble klart etter en folkeavstemning den 29. juni 2008.
Monumentet
Relieffet avbilder en majestetisk rytter ca. 23 meter over bakken på en loddrett 100 meters høy klippe. Rytteren som er pekt mot høyre stikker et spyd inn i en løve, mens en hund løpet etter han, og en ørn flyr foran han. Scenen viser en militær triumf.
Inskripsjonene
Av inskripsjonene i relieffet er det tre delvis bevarte tekster i på gresk og finnes rundt bildet av rytteren. Disse setningene bærer viktig informasjon om historien til Bulgaria i perioden. Ifølge professor Veselin Beshevliev og hans bok «Protobulgarians», er den eldste innskriften et verk av Tervel (695-721 e.Kr.), og er dermed også blitt opprettet under hans styre. De andre inskripsjoner viser til khanene Krum (796-814 e.Kr.) og Omurtag (814-831 e.Kr.) og var sannsynligvis hugget på bestilling fra disse.
inscription I
''[...] of Bulgars [...] and came to Tervel. My uncles in Thessaloniki region didn't credit to the slit-nosed Emperor and returned to Kisinas [...] his one [...] through treaty the ruler Tervel gave to the Emperor [...] 5 thousand [...] the Emperor together with me won well.''
inscription II a og b
[...] gold coins [...] he gave [...] gold coins the ruler [...] soldiers [...] the ruler [...] the Greeks [..] what I gave to you every year, I am going to give you, because you helped me [...] every year we are going to give you and the Emperor sent to the ruler [...] and begged the ruler Kroumesis [...] the ruler [...] when distributed the gold coins [...] they began [...] gave from [...] the ruler Kroumesis gifted [...] this lake [...] you did [...] the ruler [...] broke the treaties [...] war [...] at that time [...] name [...]
inscription III
[...] was fed [...] broke and from the God Omourtag ruler [...] sent [...] help me [...]
Fabrizio Moretti
Fabrizio Moretti, kallenavn Fab (født 2. juni 1980) er en trommeslager for det amerikanske rockebandet The Strokes. Han ble født i Rio de Janeiro med en italiensk mor og en brasiliansk far.
Da han var tre år gammel kom han til New York City og ble noe senere interessert i tromming. Da han var 13 år møtte han Julian Casablancas, og de andre som skulle bli medlemmer i bandet The Strokes, på eliteskolen Dwight School.
Han sier at han lytter til Guns N' Roses, og Slash fra dette bandet var med på The Strokes’ video «Someday».
Religionsfilosofi
Religionsfilosofiens forhold til religion
Religionsfilosofi er en andreordens aktivitet, dvs. ikke en del av det religiøse selv, men relatert til de ulike religionene. Religionsfilosofien er relatert til de ulike religionene på samme måte som naturvitenskapen forholder seg til enkeltvitenskapene. Den forsøker å analysere begreper som Gud, nirvana, tilbedelse, evig liv, frelse, skapelse osv. Religiøse begrepers natur relateres til hverdagslige fenomen, vitenskapelige oppdagelser, moral og den estetiske dimensjon ved virkeligheten.
Religionsfilosofiens forhold til teologi
Tidligere ble religionsfilosofi forstått som religiøs filosofering, forstått som filosofisk forsvar av religiøs overbevisning (jf. apologetikk). Religionsfilosofien fortsatte det grunnlaget som var lagt av den naturlige teologi, og dens program var å demonstrere Guds eksistens, med andre ord å tilrettelegge for åpenbaringen. I dag kalles denne måten å filosofere på enten for apologetikk eller for filosofisk teologi.
Thoothukudi kullkraftverk
Tuticorin kullkraftverk, også kalt Thoothukudi, er et kullkraftverk beliggende ved Tutucorin (Thooyhukudi) i delstaten Tamil Nadu langt sør i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 050 MW fordelt på 5 x 210 MW turbiner.
Brenselstypen er kull. Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 7,446 TWh, og utslippene av CO2 var 87 647 325 tonn.
Buckcherry
Buckcherry er et amerikansk rock and roll band som ble stiftet i Anaheim, California i 1995. I 1999 varmet de opp for Kiss i Oslo Spektrum. De har gitt ut fire plater: Buckcherry, Time Bomb,15,Black Butterfly og nyeste All Night Long.
Bandet lå en periode helt nede, mye på grunn av rusmisbruk, men er igjen aktive.
Vijayawada kullkraftverk
Vijayawada kullkraftverk er et kullkraftverk beliggende ved Vijayawada i delstaten Andhra Pradesh i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 260 MW fordelt på 6 x 210 MW turbiner.
Anlegget ble utbygd i årene 1979–1995. Brenselstypen er kull. Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 9,074 TWh, og utslippene av CO2 var 8 954 414 tonn.
Alessandro Lualdi
Alessandro Lualdi (født 12. august 1858 i Milano i Italia, død 12. november 1927 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Palermo 1904–1927.
Han ble kreert til kardinal i 1907, med Santi Andrea e Gregorio al Monte Celio som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, og ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Albert Ellis
Albert Ellis (født 27. september 1913, død 24. juli 2007) var en amerikansk psykolog og grunnleggeren av Rational Emotive Behavior Therapy (REBT) (norsk: omtr. rasjonell emotiv adferdsterapi), en av de mest kjente og innflytelsesrike terapiformene innen kognitiv adferdsterapi.
Albert Ellis regnes sammen med Aaron Beck som en av grunnleggerne og foregangsmennene innen moderne psykoterapi og kognitiv adferdsterapi (CBT/KAT). Ellis var opprinnelig utdannet og praktiserte innen psykoanalysen, men forlot sitt virke som psykoanalytiker da han etter hvert anså den som både dels mangelfull teoretisk og ineffektiv i mange praktiske applikasjoner. Det var derfor at han på midten av 1950-tallet utviklet sitt eget psykoterapeutiske system Rational Therapy (RT), nå altså kalt for Rational Emotive Behavior Therapy. Teorien bak REBT forsøker å forklare hvordan samspillet og sammenhengen mellom kognisjon, emosjoner og adferd i form av en persons evalueringer, filosofiske antakelser og fortolkninger i forhold til enselv, andre og ens liv til en vesentlig grad danner basis for og er med å belyse mental funksjonsevne og psykiske vansker.
Albert Ellis ble av American Psychological Association (APA) i 1982 kåret til det 20. århundres nest mest innflytelserike psykoterapeut. Bare Carl Rogers ble rangert foran. Ellis har i løpet av sitt lange virke influert og dannet basis for viktige og epokedannende erkjennelser innen moderne psykoterapeutisk behandling.
Bibliografi
Albert Ellis har forfattet over 80 bøker, tillegg til en rekke artikler og andre publikasjoner bl.a.:
Tavastehus slott
Tavastehus slott (Hämeen linna) ble etablert av Birger jarl rundt 1250, rett etter at han vendte tilbake til Sverige fra korstoget i Tavasterland i Finland. Stedsnavnet Tavastehus opptrer første gangen i historiske nedtegnelser fra 1308.
Slottet ligger i sentrum av dagens by Tavastehus. Det ligger ved innsjøen, men da det ble bygget lå det på en øy.
Stedet har sannsynligvis også tidligere hatt befestninger, og i nærheten har man funnet spor etter en handelsplass fra 800-tallet. Befestningen hadde først et sentralt kastell av gråstein, senere ble den omgitt av en ringmur med tre tårn. Her ble det i hovedsak benyttet tegl. På slutten av 1200-tallet ble kastellet bygget om til en borg. I middelalderen ble festningen bygget om det bolig for slottshøvedsmannen.
Festningen ble brukt som fengsel i perioden 1837–1972.
Phang Nga
Phang Nga er hovedstaden i kommunen av samme navn (Amphoa Phang Nga), og i provinsen Phang Nga i det sørvestlige Thailand. Folketallet i byen er drøye 10 000. Den kommunale adminisrtasjonen ble opprettet 11. februar 1937.
Kommunen strekker seg fra Mai Kaeo-fjellene i nord (1050 moh.) og Wang Ko-fjellene i nordvest (601 moh.), og ut i Phang Nga-bukta (Ao Phang Nga) i sørøst. Riksvei 4 går gjennom byen og kommunen. Phang Nga har provinsadministrasjon og teknisk høyskole.
De mest kjente attraksjonene er Nam Tok Raman skogspark, Sa Nang Manora skogspark, Phung Chang-grotten, og den liggende kjempe-buddhaen i tempelet Wat Suwan Khuha.
Candiru
Candiru (Vandellia cirrhosa), tannstikkerfisk eller vampyrmalle er en ferskvannsfisk i en gruppe som vanligvis kalles maller. Den finnes i Amazonas og er kjent blant den lokale befolkning som den mest fryktede fisken i de områder den befinner seg, selv sammenliknet med pirayaen. Arten vokser kun til en størrelse av 25 millimeter og har form som en ål og er gjennomsiktig, noe som gjør den omtrent umulig å se i vannet. Candiruen er en parasitt. Den svømmer inn i gjellerommet til andre fisker der den innfører en torn som gjør at den sitter fast, og så nærer den seg av blodet i gjellene, hvilket har gitt den tilnavnet «Brasils vampyrfisk».
Den blir fryktet av de innfødte fordi den tiltrekkes av urin eller blod, og hvis en bader er naken vil den svømme inn i kroppsåpninger (anus eller vagina, eller til og med penis for mindre eksemplarer av arten og kan trenge dypt inn i urinrøret). Der skyter den en torn og begynner å ernære seg av blod og kroppsvev på samme måte som den ville gjort i gjellene til en fisk. Candiru er nesten umulig å fjerne på annen måte enn gjennom en operasjon. Fordi fisken lokaliserer sin vert ved å følge vannstrømmen fra gjellene til kilden, øker urinering mens man bader sjansen for at en candiru skal spore seg fram til et menneskes urinrør.
En tradisjonell kur gjør bruk av to planter, Xagua-planten (Genipa americana) og Buitach-eple som innføres (eller ekstrakten av dem i tilfelle trange rom) inn i det rammede området. Disse to plantene vil drepe og deretter løse opp fisken. Som regel medfører infeksjon sirkulasjonssvikt og død hos offeret før candiruen kan bli fjernet.
Referanser i kultur
Forfatteren William Burroughs møtte på beretninger om candiru under sine reiser i Sør-Amerika og viste til skapningen i sin bok Naken Lunsj. Candice Millards The River of Doubt fremsetter også rykter om angrep hørt på Theodore Roosevelts Amazonasreise. Fisken omtales også i flere filmer, slik som Sniper, Gunmen, Anaconda og The Rundown. Romanforfatteren Julian Barnes nevner fisken i sin bok A History of the World in 10½ Chapters. Spenningsforfatteren Alastair MacNeill beskriver også fisken i boken Moonblood fra 1996.
Henvisninger ble også gjort i en episode fra første sesong av Law & Order: Special Victims Unit, A Single Life, i animasjonsprogrammet The Venture Bros., der de innesperrede heltene trues med den «fryktede candiru» (som dr. Venture refererer til som en «komplett myte»), i episoden «Are You There God? It's Me, Dean», og under en episode av den britiske medisinske dramaserien Casualty som ble vist første gang i januar 2006, der en pasient viser seg å ha en fisk inni seg som tilsynelatende kom inn via hans penis under et nylig besøk i Amazonas.
En rekke henvisninger til candiru blir også gjort i Douglas Prestons eventyrsroman The Codex (2004), og den nevnes i thrilleren Amazonia (2002) av James Rollins.
Mathcore-bandet Candiria (flertallsform) har navnet sitt etter fisken.
Sanger og låtskriver George Hrab skrev en sang som het Cruel Spines om candiru som finnes på hans album Vitriol.
Eksterne lenker
ปลากังจีรู
Anne Grete Hollup
Anne Grete Hollup (født 29. mars 1957 i Mo i Rana) er en norsk forfatter. Hun har skrevet romaner både for voksne og barn.
Hollup arbeidet tidligere som sykepleier, men debuterte litterært i 1989 med Maria og knivmakeren, som vakte betydelig oppmerksomhet og ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris. Hun var siden lenge bosatt i Tønsberg-distriktet, men bor nå i Oslo og arbeider som psykolog. Hun har tre barn.
Kotajk
Kotajk (armensk: Կոտայքի մարզ) er en av Armenias ti provinser. Provinsens areal er 2 086 km². Ved folketellingen i 2011 hadde Kotajk 254 397 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Hrazdan.
Irsk republikanisme
Irsk republikanisme (irsk: poblachtánachas Éireannach) er en ideologi basert på en nasjonalistisk oppfatning av at hele Irland bør være én uavhengig republikk, enten som en helhetlig stat, eller som en føderal eller konføderert stat. Irske republikanere ser på britisk styre i alle deler av Irland som iboende illegitimt.
Siden 1100-tallet har hele eller deler av Irland vært underlagt en form for engelsk eller britisk styre. I 1801 ble kongeriket Irland innlemmet i Det forente kongerike Storbritannia og Irland. Utviklingen av nasjonalistiske og demokratiske tanker i Europa på slutten av det 1700-tallet ble reflektert i Irland gjennom utviklingen av republikanisme, som sto i opposisjon til det britiske styret og den britiske monarken. Faktorer som bidro sterkt til bevegelsens vekst fra diskriminering av katolikker og en opplevelse av at Irland var økonomisk underlegent innen Det forente kongerike.
I irsk historieskrivning og politikk er det vanlig å skille mellom nasjonalisme og republikanisme. Termen nasjonalisme brukes om enhver manifestasjon av nasjonal sinnelag, også kulturelle former, for bevegelser som krevde autonomi, men ikke nødvendigvis full uavhengighet og til tider for uavhengighetsbevegelser som krevde uavhengig gjennom konstitusjonelle metoder. Republikanisme brukes om de bevegelser som krevde full uavhengighet og opprettelse av en republikk. Denne retningen har oftest vært knyttet til viljen til å bruke væpnet kamp som virkemiddel. Den har også i stor grad vært knyttet med et sekulær eller ikke-sekterisk standpunkt, mens irsk nasjonalisme har vært knyttet til katolisismen.
1800-tallet
Bevegelsen Young Ireland, dannet på 1830-tallet, brøt med Daniel O’Connell (1775-1847), grunnleggeren av ikkevoldelig irsk nasjonalisme, ettersom bevegelsen mente at væpnet kamp var legitim. Noen medlemmer av Young Ireland arrangerte en mislykket opprør i 1848. Lederne ble transporert til fengselsøya Van Diemens Land utenfor Australia. Noen av disse rømte til USA, hvor de knyttet seg til andre irlendere i eksil for å danne det Fenske brorskapet. Sammen med det irske republikanske brorskapet, grunnlagt i Irland av James Stephens og andre i 1858, utgjorde de en bevegelse kalt Fenian Brotherhood, eller kun Fenian, som var dedikert til å styrte britisk imperialistisk styre i Irland. De eller deres avløper Irish Republican Brotherhood (IRB) arrangerte en ny oppstandelse, Fenianopprøret i 1867, og et angrep med dynamitt i England på 1880-tallet.
1900-tallet
På begynnelsen av 1900-tallet begynte medlemmer av Irish Republican Brotherhood, særskilt Thomas J. Clarke og Seán MacDermott, å planlegge et ny opprør. Påskeopprøret fant sted fra 24. til 30. april 1916 da medlemmer av Irish Volunteers og Irish Citizen Army angrep Dublin sentrum, utropte en republikk og holdt unna britiske styrker i nesten en uke. Opprørerne ble først sett på som ekstremister, og den irske offentligheten favoriserte generelt hjemmestyret, men henrettelsen av opprørets ledere, blant dem Clarke, MacDermott, Patrick Pearse og James Connolly, førte til en bølge av støtte og sympati til republikanismen i Irland.
I 1917 uttalte partiet Sinn Féin (som betyr «[Vi] oss selv») som sitt mål å «sikre den internasjonale anerkjennelsen av Irland som en uavhengig irsk republikk», og i parlamentsvalget i 1918 vant Sinn Féin 73 av de 105 irske setene i det britiske underhuset. De valgte medlemmene tok ikke plass, men opprettet i stedet First Dáil, i tråd med den fortsatt fortsatte praksisen i dag med å avholde seg fra å innta setene. Mellom 1919 og 1921 utkjempet den irske republikanske hæren (IRA), som var lojale mot Dáil, den britiske hæren og den paramilitære politistyrken Royal Irish Constabulary (RIC), en overveiende katolsk styrke, i den irske uavhengighetskrigen. I juli 1920 drev unionister 8000 arbeidere, hovedsakelig katolikker, ut av verftene i Belfast og utløste tre år med sekterisk vold i byen, en periode som ble omtalt som The Troubles («Vanskelighetene»). Samtaler mellom britene og irene på slutten av 1921 førte til en traktat der britene innrømmet, ikke en irsk republikk med 32 grevskaper, men en irsk fristat med 26 grevskaper med status som dominion. Dette førte til den irske borgerkrigen, der republikanerne ble beseiret av sine tidligere kamerater.Dorney, John (7. juli 2012): «The Irish Civil War – A brief overview», The Irish Story
Den irske fristaten ble et uavhengig konstitusjonelt monarki etter Balfourdeklarasjonen fra 1926 og Westminster-statutten av 1931. Fristaten skiftet navn til Éire/Irland og ble uten tvil en republikk med vedtakelsen av Irlands grunnlov i 1937, og således ikke trengte å være formelt underkastet den britiske monarken.
I 1939–40 gjennomførte IRA en sabotasje- og bombeaksjoner i England (S-Planen) for å prøve å tvinge britene tilbaketrekning fra Nord-Irland. De endelige tallene fra S-planen er oppgitt som 300 eksplosjoner, ti dødsfall og 96 skadde. Irland beskrev formelt seg selv som en republikk med vedtakelsen av Loven om republikken Irland av 1948. Samme år (1948) tok den republikanske bevegelsen beslutningen om å fokusere på Nord-Irland fra nå av. Grensekampanjen, som varte fra 1956 til 1962, involverte bombinger og angrep på kasernene til Royal Ulster Constabulary]] (RUC), Nord-Irlands politistyrke fra 1922 til 2001, og grenseinfrastruktur. At denne kampanjen mislyktes førte til at den republikanske ledelsen konsentrerte seg om politisk handling og bevegede seg mot venstre. Grensekampanjen kostet livet til åtte IRA-menn, fire republikanske støttespillere og seks RUC-medlemmer. I tillegg ble 32 RUC-medlemmer såret.
Etter utbruddet av The Troubles i 1968–1969 delte bevegelsen seg mellom offisielle IRA (venstresiden) og provisoriske IRA (tradisjonalister) i begynnelsen av 1970. Begge sider var opprinnelig involvert i en væpnet kamp mot den britiske staten, men venstresiden rykket gradvis inn i hovedstrømningen i irsk politikk etter den våpenhvilen i 1972; den tilhørende «Offisielle Sinn Féin» omdøpte seg til slutt Workers' Party. Den provisoriske IRA, bortsett fra under korte våpenhviler i 1972 og 1975, fortsatte en voldskampanje i nesten tretti år, rettet mot sikkerhetsstyrker og kommersielle mål (spesielt bedrifter). Mens Social Democratic and Labour Party (SDLP) representerte nasjonalistene i Nord-Irland i initiativer som Sunningdaleavtalen fra 1973, deltok ikke republikanerne i disse, og mente at en tilbaketrekking av britiske tropper og en forpliktelse til et forent Irland var en nødvendig forutsetning av ethvert oppgjør.
Dette begynte å endre seg med en banebrytende tale av republikaneren Danny Morrison i 1981, og tok til orde for det som innebar at Sinn Féin oppga sin tradisjonelle politikk med å boikotte valg (Armalite and ballot box strategy). Under ledelse av Gerry Adams begynte Sinn Féin å fokusere på søket etter en politisk avtale. Da partiet i 1986 stemte for å ta seter i lovgivende organer i Irland, var det en walk-out av hardbarkede republikanere, som opprettet republikanske Sinn Féin og Continuity IRA. Etter dialogen mellom John Hume og Gerry Adams, deltok Sinn Féin i fredsprosessen i Nord-Irland som førte til IRA-våpenhvilene i 1994 og 1997 og Belfastavtalen fra 1998. Etter valget til Nord-Irlands forsamling satt republikanere i regjering i Nord-Irland for første gang da Martin McGuinness og Bairbre de Brún ble valgt inn i Nord-Irlands eksekutivstyre. Imidlertid skjedde en annen splittelse i 1997, med dissidentiske republikanere som opprettet 32 ​​County Sovereignty Movement («de 32 grevskapenes suverenitetbevegelse») og Real IRA. I dag er irsk republikanisme delt mellom de som støtter institusjonene satt opp under Belfastavtalen og den senere St Andrews-avtalen, og de som er imot dem. Sistnevnte blir ofte referert til som dissidentiske republikanere.
Slagmaur (band)
Slagmaur er et norsk black metal-band fra Brekstad i Ørland kommune. Bandet ble startet i 2006 av «General Gribbsphiiser». Bandet har gitt ut album i serier, den første var trilogien Fosens Protokoller og besto av Svin, Skrekk og Domfeldt. Neste serie het The Art Of Olderman, og begynte i 2007 med utgivelsen Skrekk Lich Kunstler, Von Rov Shelter i 2009 og til slutt Till Smiths Terror som antagelig kommer i løpet av 2013. Selve musikken er en blanding av flere stilarter, hovedsakelig black metal. Med sine tunge, mørke riff, monotone, perkusjonen og den forvridde vokalen vil lytteren finne referanser til både black metal, klassisk musikk, doom metal, og støyrock. Slagmaur er signert på plateselskapet Osmose Productions. Albumene har høstet gode kritikker.
Manager for Slagmaur er Patricia Thomas som også er manager for blant annet Skitliv, Written In Torment, Heathen Deity og andre.
USAs ambassade i Paris
USAs ambassade ligger på avenue Gabriel 2 på det nordvestre hjørnet av Place de la Concorde. Bygningen, som er på fire etasjer og rommer ambassadørens kontor, ble bygget i 1931 og er tegnet av det amerikanske arkitektkontoret Delano & Aldrich.
Divided Multitude
Divided Multitude er et norsk progressiv metal-band fra Ørland kommune. Bandet ble startet i 1995.
Skolesystemet i Frankrike
I Frankrike har skolesystemet, eller le système éducatif français vært gjennom en rekke forandringer i løpet av de siste desennier. Det nåværende system beskrives i all korthet nedenfor. Da man i Frankrike nummererer de forskjellige klassetrinnene noe annerledes enn man gjør i Norge, er de følgende opplysningene av betydning for de som ønsker å sette seg inn i franske læreplaner og oppbygningen av skolefagene i dagens Frankrike.
Barnehage
Barn kan allerede begynne i barnehagen det året de fyller 2 år. Men det vanligste er at de tilbringer 3 år i barnehagen fra det året de fyller 3 år til det året de fyller 6. Den franske barnehagen kalles l'école maternelle, og den deles inn i fire trinn som heter:
Barneskole
Barneskolen kalles i Frankrike for école primaire og består av 5 årstrinn med følgende betegnelser
Ungdomsskolen
Denne består av 4 klassetrinn og avsluttes med diplôme national du brevet Disse årstrinnene sammenfattes gjerne under betegnelsen collège. Siden den franske skolereformen i 1975, er denne skolen obligatorisk og felles for alle. Likhetsprinsippet fører her til at det legges meget vekt på å utligne forskjeller mellom elevene. Man sier ofte at denne skolen skal gi alle en felles basis, eller socle commun på fransk.
Videregående skole
Det tradisjonelle navn på den videregående skolen i Frankrike er lycée (lyceum), og tilsvarer vår egen gymnas-betegnelse. Da man i Frankrike har skoleplikt til fylte 16 år, er det ikke alle som tar videregående utdanning i Frankrike. Men – som hos oss – har tallene økt meget også i Frankrike. I dagens franske lyceum skiller man mellom studieretningene Her vil vi – foreløpig – kun beskrive den generelle studieretningen (génerale) som i sin tur er delt inn i 3 studieretninger:
Lyceet er en treårig utdannelse som avsluttes med eksamen baccalauréat géneral som ofte forkortes til BAC, en nødvendig forutsetning for å begynne på en universitetsutdannelse. Lyceets 3 klassetrinn har følgende betegnelser: Ofte ser man også forkortelsene L, ES og S for henholdsvis den litterære-, den økonomiske- og realfagsretningen. Dessuten benyttes betegnelsene 2e og 1e som merkelapp på henholdsvis første og andre gym, d.v.s. seconde og première.
Frelsesarmeens Juleplate (2008)
Frelsesarmeens Juleplate er et musikkalbum utgitt av D.D.E. i 2008.
Henrik J. Lisæth
Henrik Johan Lisæth (født 11. mars 1933 i Bergen) er en norsk tidligere forretningsmann og politiker (H).
Familie og yrkesliv
Han har hatt en rekke styreverv, deriblant som styreleder i Folketrygdfondet 1990–1998 og formann i representantskapene i de børsnoterte selskapene NERA og Vital Forsikring. Han var nestleder i Kreftforeningen 2001–2004; han ble selv operert for blærekreft i 1987.
Politisk arbeid
Lisæth var formann i Bergens Unge Høyre 1961–1963, formann i Hordaland Unge Høyre 1962–1963 og medlem av Unge Høyres sentralstyre 1963–1965. I 1965 ble han valgt til Unge Høyres formann, men trakk seg mot slutten av samme år, da han ble utnevnt til statssekretær i Samferdselsdepartementet. Da stortingsrepresentant Edvard Hambro ble utnevnt til FN-ambassadør i 1966, tok Lisæth hans plass på Stortinget. Lisæth møtte resten av perioden som utløp i 1969, og var deretter innvalgt på eget mandat frem til Bergen ble en del av Hordaland fylkes valgkrets i 1973. Han var sekretær i Stortingets forsvarskomité 1966–1969, deretter medlem av Stortingets finanskomité 1969–1973.
Lisæth var innvalgt i Bergen bystyre 1964–1967 og 1984–1991, varaordfører 1984–1985 samt ordfører 1986–1987. Han var også medlem av Hordaland fylkesting 1980–1983. Av verv i partiorganisasjonen kan nevnes formann i Hordaland Høyre 1972–1975 og formann i Bergen Høyre 1977–1983. Han forlot politikken da han ikke søkte gjenvalg til bystyret i 1991.
Æresbevisninger
Han ble tildelt Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje i 1988 og er kommandør av den svenske Nordstjerneordenen fra 1993.
Domenico Alberti
Domenico Alberti (1710–1740) var en italiensk sanger, cembalist og komponist fra senbarokken, som i dag er mest kjent som opphavet til musikkbegrepet «alberti-bass».
Domenico Alberti studerte sang med Antonio Biffi og komposisjon med Antonio Lotti.
Alberti var i sin samtid framfor alt kjent som sanger, og akkompagnerte ofte seg selv på cembalo. I 1736 var han venetiansk utsending til Spania, der han blant annet imponerte den kjente kastratsangeren Farinelli.
Alberti skrev flere serenader etter librettoer av Pietro Metastasio, en rekke arier og rundt 36 sonater for cembalo, hvorav 14 er bevart. I sonatene anvendte han stort sett en teknikk som har fått navnet alberti-bass: gjentatte arpeggier der de enkelte tonene i akkordene vanligvis slås i rekkefølgen dypeste, høyeste, midterste, høyeste tone. Som komponist regnes Alberti i dag som relativt ubetydelig, men mange komponister plukket opp ideen med alberti-bass, og teknikken ble et viktig element i klassisismen.
Eksempel på albertibass i Mozarts Pianosonate, K 545):
Dire Dawa
Dire Dawa (amharisk ድሬ ዳዋ) er den nest største byen i Etiopia og ligger på grensen mellom Oromiaregionen og Somaliregionen. Dire Dawa er en av landets to autonome storbyområder, og hadde 342 827 innbyggere ved folketellingen i 2007.
Byen ble grunnlagt 24. desember 1902 som stasjonsby for Harar på den nye jernbanelinjen mellom Addis Abeba og Djibouti. Harar selv ligger for høyt til at jernbanetraseen kunne gå innom byen. Elven Dachatu, som kan gå tørr i tørketiden, danner grensen mellom byens gamle og nye bydeler.
Innbyggere er oromoer (46,08 %), somaliere (24,24 %), amharer (20,09 %), gurage (4,54 %) og andre 5,05 %.
Det er en landbrukshøgskole her. Haramayauniversitet ligger i Alemaya, ca. 40 kilometer fra Dire Dawa. Aba Tenna Dejazmach Yilma internasjonale lufthavn ligger 1 km nord for byen.
Mettur kullkraftverk
Brenselstypen er kull. Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 6,253 TWh, og utslippene av CO2 var 6 519 863 tonn.
Barking (England)
Barking er en forstadsby øst i Stor-London, England. Den ligger i Londondistriktet Barking and Dagenham, ved elven Roding. Den ligger 14,2 km øst for Charing Cross, og er et av 35 betydelige sentre identifisert i Londonplanen (utviklingsstrategien for Stor-London). I henhold til folketelling i 2011 er befolkningen i Barking på 48 340 innbyggere, noe som også inkluderer kretsene Abbey, Eastbury, Gascoigne og Longbridge. For Barking og nabobyen Dagenham til sammen er folketallet 185 911 innbyggere, en økning på 13,4 prosent og rundt 22 000 flere enn i 2001.
Barking var historisk sett en fiske- og jordbruksbosetning i grevskapet Essex og dannet et gammelt sogn. Dens økonomiske historie er karakterisert av en endring til grønnsaksmarked, og industriell utvikling i sør mot elven Themsen. Jernbanestasjonen åpnet i 1854 og har blitt betjent av Londons undergrunnsbane siden 1908. Som en del av Londons vekst i forstedene på 1900-tallet, har Barking ekspandert betydelig og fått en vekst i befolkningen, hovedsakelig grunnet utviklingen av London fylkestings eiendom ved Becontree på 1920-tallet, og den ble en bykommune (municipal borough) i 1931. Den har utgjort en del av Stor-London siden dens annektering i 1965. I tillegg til omfattende og boligområde med relativ lav befolkningstetthet, utgjør byens sentrum et kommersielt distrikt med store butikker og forretninger, skjønt fokuset nå rundt 2016 er på fornyelse. De tidligere industriområdene i sør er ombygd til byfornyelsen Barking Riverside.
Etymologi
Stedsnavnet Barking er avledet fra angelsaksiske Berecingas i betydningen enten «bosetningen/gården eller ætten til Bereca» eller «bosetningen/gården ved bjørketrærne». I 732 var byen omtalt som Berecingum og var kjent for å ha betydningen «boligene blant bjørketrærne». Ved 1086, da byen ble omtalt i Domesday Book, ble stedsnavnet gjengitt som Berchingae.
I moderne engelsk finnes verbet «to bark», å bjeffe, og henvisningen «barking» er kort for «barking mad», bokstavelig «bjeffende gal», skjønt det nærmeste norske uttrykket er «hoppende gal». En folkelig forklaring på uttrykket er at det hevdes at det var et sinnssykehus tilknyttet klosteret Barking Abbey i middelalderen, men uttrykket oppsto ført på 1900-tallet. En mer sannsynlig avledning er den åpenbare sammenligningen av en sinnssyk person med en rasende hund.
Historie
Vilhelm Erobreren tilbrakte noe tid i Barking rett etter erobringen av England i 1066. Han bodde på stedets kloster, Barking Abbey, mens han ventet på at Tower of London skulle bli ferdig. Barking Abbey ble grunnlagt i 666 av Erkenwald, som senere ble biskop av London. Det ble ødelagt av danene omkring 870, og gjenoppbygget omkring et århundre senere av kong Edgar. St. Margarets kirke er fra normannisk tid. Kaptein James Cook giftet seg med Elizabeth Batt i denne kirken.
Byen oppsto som en fiskerlandsby. Det er usikkert når dette skjedde, men det var senest i tudortiden. Fiskerne forsynte Londons markeder, og en del fisket så langt unna som Island. Sam Hewitt (født 1802) drev Short Blue Fleet, som var Englands største fiskerflåte på den tiden, fra Barking.
Ved munningen av Roding, i Barking Creek, ligger et stort kloakkrenseverk som tar imot kloakken fra en stor del av London.
Fengselsreformatoren Elizabeth Fry er gravlagt på kvekernes kirkegård i Barking.
Kommunikasjon
Barking stasjon betjener både jernbanen og Londons undergrunnsbane.
Terra Australis
Terra Australis (eller: Terra Australis Incognita, latin for «det ukjente landet i sør») var et mytisk kontinent man lenge antok måtte finnes rundt sydpolen og som figurerte på europeiske kart fra 1400- til 1700-tallet.
Idéen om en stor landmasse i sør som balanserte de nordlige landmassene Europa, Asia og Afrika ble først framsatt av Aristoteles. Den greske geografen Klaudios Ptolemaios trodde at Det indiske hav var omringet av land i sør. Hans innflytelse førte til at Terra Australis fra renessansen ble et fast innslag på europeiske verdenskart.
Det mytiske kontinentet skrumpet inn etter hvert som det ble klart at landmasser man først antok var del av det mytiske Sydlandet, som Ildlandet, Ny-Guinea, Australia og New Zealand viste seg å være omgitt av vann. Forestillingen om det store kontinentet i sør ble endelig oppgitt etter James Cooks reiser på slutten av 1700-tallet.
I 1820 ble det virkelige Sydpollandet funnet av en russisk ekspedisjon ledet av Mikhail Lazarev og Fabian Gottlieb von Bellingshausen. Da var navnet Australia allerede tatt i bruk for landmassen som tidligere var kjent som Ny-Holland. Det nyoppdagede kontinentet ble isteden etter hvert kjent som Antarktika.
Trygve Wyller (1950)
Trygve Wyllers forskning spenner over et bredt register fra vitenskapsteoretiske grunnlagsproblemer for teologisk forskning, via arbeider om ulike sider av den kristne omsorgstradisjonen, til filosofisk-teologiske analyser om helse- og sosial faglig arbeid. Wyllers publisering, undervisning og forskningsformidling har blitt møtt med stor interesse i både klassisk teologi og ulike praktiske profesjonsutdannelser. Han har i mange år bidratt med arbeider med et fenomenologisk perspektiv på profesjonsetikken. Et annet bidrag i samme retning er antologien Skam (Oslo 2001) som har kommet til å spille en viktig rolle for den norske og nordiske fagdiskusjonen på feltet.
«Citizenship and justice» har stått i fokus for Wyllers arbeid de senere årene, med internasjonal publisering om medborgerskap for vanskeligstilte, tolket i lys av nyere teologi og kritisk teori. Trygve Wyllers fagfelt er samtidsteologien og forholdet mellom teologi og andre beslektede fagtradisjoner. Sentralt står spørsmålet om teologien har et bidrag til åpenhet, inklusjon og etisk dømmekraft i et fragmentert og moderne samfunn.
Han er sønn av Thomas Christian Wyller og halvbror til Torgeir Bruun Wyller og Vegard Bruun Wyller.
Karen Louise Grindvold
Karen Louise Vuttudal Grindvold (født ) er en norsk skuespiller, kjent fra TV-serien Holms som gikk på TV 2 i 2002 og 2003. I Holms spilte hun den 12 år gamle karakteren Victoria Holm.
Luigi Lavitrano
Luigi Lavitrano (født 7. mars 1874 i Forio på øya Ischia i Italia, død 2. august 1950 i Villini ved Marino i Albanerfjellene ved Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Karen Louise Grindvold
Hun er datter av produsenten Dagmar Grindvold, og stedatter av manusforfatter Tore Ryen.
Luigi Lavitrano
Liv og virke
Han var erkebiskop av Palermo 1928–1944, og ble kalt til Vatikanet der han i 1945 ble prefekt for Kongregasjonen for ordensfolket.
Han ble kreert til kardinal i 1929.
Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.
Decius
Traianus Decius (latin: Gaius Messius Quintus Decius Augustus; født ca. 201, død juni 251) var romersk keiser fra 249 til 251. I det siste året av sitt styre, hadde han sin sønn Herennius Etruscus som medkeiser fram til de begge ble drept i kamp mot gotere i slaget ved Abritus. De ble de første romerske keisere som drept i kamp med en utenlandsk fiende. Nederlaget markerte begynnelsen av en periode med økende militær og politisk uro i Romerriket, men symptomene på ustabiliteten som kalles for krisen i det tredje århundret hadde allerede vist seg i årene før.
Tidlig liv
En gang rundt 245 betrodde keiser Filip en viktig kommando til Decius ved Donau. Ved slutten av 248 eller 249 ble Decius sendt av sted for knekke opprøret til Pacatianus og hans soldater i Moesia og Pannonia. Etter at opprøret hadde falt sammen, lot Decius sine soldater utrope seg selv som keiser. Filip dro etter ham, men ble drept i nærheten av Verona i Italia i september 249. Det romerske senatet anerkjente ham som den nye keiseren og ga ham attributten Traianus som en referanse til den gode keiser Trajan. I henhold til den bysantinske historikeren Zosimus ble Decius kledd i purpur og tvunget til byrdene med å styre riket, til tross for at han selv motstrebende og lite villig.
Politiske og monumentale initiativ
Decius' politiske program var fokusert på å gjenopprette statens kraft, både militært mot ytre trusler, og gjenopprette den offentlige åndelighet med et program for å styrke statsreligionen.
Sensur
Enten som en konsesjon til senatet, eller kanskje med tanken å forbedre offentlig moral, besluttet Decius å gjeninnføre det adskilte kontoret og autoriteten for sensuren. Valget ble overlatt til senatet som enstemmig valgte Valerianus (den framtidige keiseren) som ansvarlig sensor. Men Valerianus, vel innforstått med farene og vanskelighetene tilknyttet den posisjonen, avslo ansvaret. En invasjon av gotere og Decius' død avsluttet dette forsøket.
Decius' bad
I løpet av sitt styre fikk Decius satt i gang flere byggeprosjekter i Roma, inkludert et romersk bad med Thermæ Decianæ, Decius' bad, på Aventinerhøyden som ble fullført i 252 og overlevde inn på 1500-tallet. Svært lite gjenstår, og ettertidens fremste informasjon er plantegninger som ble gjort av renessansearkitekten Andrea Palladio. Som andre offentlige bad i byen var Decius' bad utsmykket med storslåtte kunstverker og skulpturer. Han satte også i gang restaurasjonsarbeider av Colosseum som hadde blitt skadet av lynnedslag.
Kristenforfølgelser
Det synes ikke som om Decius forsøkte å innføre at den romerske religionen hadde overlegenhet over alle andre guder. Det er sannsynlig at forordningen var et forsøk på å legitimere keiserens posisjon og for å svare på en generell engstelse ved at man passerte Romas tusenårsjubileum. Mens Decius selv kan ha hatt til hensikt med forordningen å bekrefte sin konservative forestilling av Pax Romana og forsikre Romas borgere at Imperiet var fortsatt trygg og sikker, satte det uansett i gang en «forferdelig krise for autoriteten da ulike kristne biskoper og deres menigheter reagerte på forskjellige måter.» Det ble tatt grep som først krevde at biskopene og kirkens ledere ofret til keiseren. Ofringen var «på vegne av» keiseren, ikke til keiseren ettersom en levende keiser ikke ble betraktet som guddommelig. Sertifikater ble utstedt til de som tilfredsstilte magistratene ved kristenforfølgelsene under Decius. Førtiseks slike sertifikater har blitt publisert, alle er datert fra 250, fire av dem er funnet ved Oxyrhynchus i Egypt. Enhver, inkludert kristne, som nektet å ofre for keiserens og Imperiets velvære ved en bestemt dato risikerte tortur og henrettelse. Et antall framtredende kristne nektet utførte offerhandlingen og ble deretter henrettet for illojalitet. En av dem var pave Fabian i 250. Antikristne stemninger førte til pogromer i Kartago og Alexandria. Imidlertid hadde de verste kristenforfølgelsene ebbet ut ved slutten av Decius' andre år som keiser og den tidligere tradisjonen med toleranse kom tilbake. Den kristne kirke, til tross for at det ikke er bevart noen tekster som indikerte at forordningen var rettet mot npen særskilt religiøs gruppe, glemte aldri Decius' styre som de betegnet som en «bister tyrann».
Ved samme tid var det et andre utbrudd av Antoninus-pesten som var på høyden av sin dødelighet mellom 251 og 266 og tok daglig livet av rundt 5 000 i Roma. Dette utbruddet er referert til som «Cyprianus' pest» med henvisning til biskopen av Kartago. I denne byen var pesten og forfølgelsen av kristen verst. Cyprianus' biograf Pontius har gitt et levende bilde den demoraliserende effekten av pesten, og Cyprianus selv moraliserte over hendelsene i sitt essay De mortalitate. I Kartago førte Decius' forordning som sammenfalt med pesten til en jakt på syndebukker. Decius' edikt ble fornyet under Valerianus i 253 og gjentatt under hans sønn Gallienus i 260-261. Cyprianus ble martyr først i 258.
Krig mot gotere
Barbarernes angrep på Romerriket skjedde oftere og stadig dristigere samtidig som Imperiet gjennomgikk en alvorlig økonomisk krise. I løpet av Decius' kortere styre måtte han føre viktige kriger mot goterne som krysset Donau for å herje distriktene Moesia og Trakia. Dette var den første kraftige gotiske angrep — som senere kom til å spille betydelig historisk rolle — som er nedtegnet. Gotere under deres kong Cniva (Kniwa) ble overrasket av keiseren som beleiret Nicopolis (dagens bulgarske by Nicopolis) ved Donau. Goterne flyktet gjennom det besværlige terrenget i Balkan, men deretter snudde og overrasket romerne i nærheten av Beroë (dagens Stara Zagora), herjet deres leir og spredte de romerske soldatene. Goterne bevegde seg deretter videre for å angripe Philippopolis (dagens by Plovdiv i Bulgaria), og erobret den. Deretter begynte goterne å reise tilbake dit hvor de kom fra, tynget ned av tyvegods og fanger, blant dem flere senatorer.
Slaget ved Abritus
Decius, og hans sønn som medkeiser, ble de første romerske keisere som døde i kamp mot en utenlandsk fiende.
Familie
Decius var gift med Herenia Etruscilla og hadde to sønner, Herennius Etruscus og Hostilianus.
Tenughat kullkraftverk
Tenughat kullkraftverk er et kullkraftverk beliggende ved Tenughat i Bokaro-distriktet, i delstaten Jharkhand i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 420 MW fordelt på 2 x 210 MW turbiner. Kjølevannet kommer via Tenughat-demningen i elva Damodar.
Brenselstypen er kull. Årlig produksjon i 2006-07 var totalt 2,389 TWh, og utslippene av CO2 var 3 173 861 tonn.
Jacob Ellehammer
Jacob Christian Hansen Ellehammer (født 14. juni 1871, død 20. mai 1946), var en dansk urmaker, oppfinner, finmekaniker og pionerflyger.
Senere på året ble flyet bygget om og fikk en sterkere motor og ytterligere et vingepar ble festet til flykroppen. Den 12. september 1906 gjennomførte den 35-årige Ellehammer den første «riktige» motorflygingen i Europa. Flygingen ble gjennomført og flyet steg til en høyde på ca. 50 cm. og landet igjen etter 42 meters flukt. Om dette er den første flyvning i Europa er usikkert ettersom franskmannen Clément Ader gjorde et lignende forsøk på slutten av 1890-tallet
Totalt tok Ellehammer ut 400 patenter. Ved femtiårsdagen for Ellenhammers flyvning i 1956 kom det ut et dansk minnefrimerke for Ellehammer
Brescia Calcio
Brescia Calcio, er en italiensk fotballklubb fra Brescia i Lombardia.
Spillerstall
Oppdatert 21. mars 2023.
Latinerkrigen
Latinerkrigen (340 – 338 f.Kr.) var en konflikt mellom den romerske republikk og dens naboer i Latium. Krigen endte med romersk seier, oppløsning av det latinske forbund og innlemmelse av latinsk territorium under romersk kontroll der latinerne oppnådde delvis romersk borgerskap.
Toksikologi
Toksikologi (av de greske ordene toxicos "giftig" og logos "lære") er studiet av de negative effekter kjemikalier har på levende organismer. Toksikologien ligger i skjæringspunktet mellom biologi, kjemi og medisin (spesielt farmakologi), og omfatter deler av alle disse fagene. Toksikologien deles gjerne i to undergrupper, økotoksikologi som omhandler miljøeffektene av ulike kjemikalier, og humantoksikologi som omhandler effekter på menneskers helse.
Historikk
Mange oppfatter Mathieu Orfila som den moderne toksikologiens far. Han var den som først behandlet emnet formelt da han i 1813 utga Trait des Poisons, også kalt Toxicologie generate.
Imidlertid er Theophrastus Phillipus Auroleus Bombastus von Hohenheim (1492–1541, også kjent som Paracelsus) også ofte omtalt som toksikologiens far. Han skal blant annet ha uttalt: «Alt er gift og ingenting er uten gift; bare dosen avgjør om noe er en gift». Han ble altså den første som beskrev et dose-respons forhold.
Dose-respons
Forholdet mellom dose og respons er sentralt i toksikologien, og prinsippet er at et stoff vil gi ulik respons ved ulike doser. Generelt vil en høyere dose gi en høyere respons.
Betegnelsen LD50 (lethal dose 50) refererer til den dosen av en substans som dreper 50% av en testpopulasjon, og var tidligere et vanlig mål på toksisiteten til stoffer. Moderne toksikologi bruker andre endepunkter enn død for å for å anslå toksisiteten til stoffer. Vanlige endepunkter er grad av enzym-aktivering eller enzym-inhibering, endringer i genuttrykk og DNA-skade.
Interaksjoner mellom stoffer
Når flere ulike stoffer påvirker en organisme samtidig vil interaksjonen mellom stoffene påvirke dose-responsen.
Toksikologi som yrke
Toksikologer jobber som rådgivere innen faglige etater som Mattilsynet og Miljødirektoratet. Vanlige arbeidsoppgaver er risikovurdering av kjemikalier og behandling av utslippstillatelser. Mange toksikologer jobber også i forskningsinstitusjoner som Folkehelseinstituttet og Norsk institutt for vannforskning, eller i privat sektor som rådgivere.