cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buskerud fylkesbibliotek
Fylkesbibliotekets lovpålagte oppgaver er å ivareta fjernlånsvirksomheten i fylket og organisere det lokale lånesamarbeidet, yte bibliotekfaglig veiledning og assistanse til folke- og skolebibliotekene i fylket og rådgi de lokale myndighetene og bibliotekeierne. Fylkesbiblioteket arrangerer kurs og møter om bibliotekspørsmål og saksbehandler fordelingen av statlige midler til folkebibliotekene. I tillegg kjører fylkesbiblioteket bokbuss i mange kommuner i Buskerud og administrerer ordningen med utlån av klassesett til skolene i fylket.
Fylkesbibliotekets brukere er først og fremst andre bibliotek.
Fylkesbiblioteket flyttet i 2007 inn i et nytt bibliotekbygg på Papirbredden i Drammen. Det er første gang i Norge at tre bibliotek med forskjellige målgrupper, med ulike eiere og hvert sitt forvaltningsnivå, går sammen om å danne ett felles bibliotektilbud til publikum. Sambiblioteket har fått navnet Drammensbiblioteket.
I januar 2011 ble biblioteket kåret til Årets bibliotek 2010 av Norsk bibliotekforening.
Orbassano
Orbassano er en by med 21 563 innbyggere (2004) i Storbyområdet Torino i Piemonte nord i Italia.
Pengeurt
Pengeurt (Thlaspi arvense) er en flerårig plante med basal bladrosett som tilhører korsblomstfamilien. Den blomstrer i mai med 5 mm brede, hvite blomster. Navnet kommer av de penge-formede skulpene (frøkarene).
Mo i Surnadal
Mo er ei grend i øvre deler av Surnadalen på Nordmøre. Mo kirke ligger her og er en av 5 Y-formede kirker i Norge. Den er også den eldste kirka i kommunen.
Pengeurt
Planten blir 15-30 cm høy. Skulpene er adskillig større enn hos vårpengeurt (Noccaea caerulescens). Den trives på enger, kulturmark og i veikanter.
Orbassano
Geografi
Byen ligger 273 moh. Kommunen har et areal på 22 km². Det er ca. 980 innbyggere per km².
Mo i Surnadal
Grenda har også egen barneskole.
77
Fødsler
70er
Pengeurt
Pengeurt ble brakt til Europa fra Asia som åkerplante og rykket fram med jordbruket. Bladene har en skarp smak og kan brukes i salater og supper. Oljeinnholdet er 36-40%, så den vil kunne brukes som basis for biodiesel.
I Norge finnes den i hele landet, men sjelden i nord og i indre strøk. Den er kjent i fjellstrøk i Sør-Norge opp til 1.050 moh.
Mo i Surnadal
Røv mølle ligger et ca. 1 km sørvest for Mo.
Operasjon Anaconda
Mellom 2. og 16. mars 2002 bekjempet 1700 luftbårne styrker og 1000 regjeringsstyrker fra Afghanistan mer enn 1000 krigere fra al-Qaeda og Taliban om kontrollen over dalen. Sistnevnte trakk seg tilbake til huler og sprekker i fjellterrenget og skjøt på de amerikanske styrkene i et forsøk på sikre området med bombekastere og tunge maskingevær. Den afghanske kommandanten Maulavi Saifur Rehman Mansoor ledet forsterkninger fra Taliban inn i kampene. USA har beregnet styrken til opprørerne i Shahi-Kot-dalen til mellom 150-200, men senere beregninger har antydet at den egentlige styrken var på mellom 500 og 1000 mann. USA beregnet at de drepte rundt 500 opprørere i løpet av kampen.
Tinamufamilien
Tinamufamilien (Tinamidae), også kalt tinamuer og pampashøns, er en familie med primitive nåtidsfugler, som er endemiske til neotropis. Tinamuene er flygedyktige, selv om de er anstrengte og motvillige flygere. Familien inngår i ordenen tinamufugler (Tinamiformes), som er ei delgruppe i Notopalaeognathae. Videre består tinamufamilien av 48 arter fordelt i ni slekter, som er vider fordelt i to underfamilier, med basis i fuglenes plassering av pusteåpningene på nebbet.
Taksonomi
For omkring 75,2 (± 5,0) millioner år siden splittet Paleognathae i to linjer, hvorav den ene førte fram til tinamufamilien (Tinamidae), via Notopalaeognathae og Tinamiformes. Tinamufamilien er den eneste gruppen i Notopalaeognathae med flygedyktige arter. Familien inkluderer dessuten de fysisk minste fuglene i Notopalaeognathae.
Her regnes det med 48 arter, men det er ikke nødvendigvis konsensus om alle. Birds of the World regner med 46 arter, i det Crypturellus occidentalis og Nothura chacoensis regnes som underarter av henholdsvis C. cinnamomeus og N. maculosa.
Biologi
Tinamufamilien består av små til mellomstore fugler (15–50 cm) med kompakt kropp og rudimentær stjert, korte avrundede vinger og korte nedre ekstremiteter. Hodet er lite og nebbet kort og slankt. De to artene som inngår i Eudromia har karakteristiske fjærtopper på hodet. Andre arter kan også ha fjærkam som kan reises, men den er ikke like distinkt. Fjærdrakten er kamuflasjefarget og generelt brun og/eller grå, flere med innslag av rødbrunt i ulike nyanser og kryptiske mønstre.
Artene deles gjerne inn i to underfamilier, avhengig av hvor pusteåpningene er plassert på nebbet. De vanlige tinamuene har pusteåpningene plassert halvveis eller mer ut på nebbet, mens steppetinamuene har pusteåpningene plassert ved basen av nebbet (kanskje en adapsjon som følge av at disse artene bruker nebbet i større grad til å lete etter mat i bakken). Artene har typisk dårlig utviklede vinger og er generelt dårlige flygere, men ekstremitetene er kraftige og vel tilpasset et terrestrielt liv. Tre av tærne på føttene er rettet forover, og den bakoverrettede tåen kan i noen tilfeller være fraværende.
Sjelden sett, men ofte hørt, gjør de sky tinamuene sin tilstedeværelse kjent gjennom sine plystrede rop. Fuglene trives i neste alle typer habitat i neotropis. Noen av er knyttet til tett regnskog, mens andre trives best på pampasen og på lett skogkledt savanne eller steppe. Fuglene finnes også i høyder fra havnivået og opp mot 5 300 moh. De tilbringer mesteparten av tiden på bakken, og hjemmeområdene inkluderer vanligvis i det minste noe tett dekke.
Tinamuene lever først og fremst av plantemateriale, inkludert frukt, frø, blader og knopper og skudd av planter, men de vil også spise insekter og andre leddyr. De tar vanligvis bare mat som ligger på bakken; Imidlertid har de vært kjent for å hoppe bortover bakken etter frukt eller insekter, og for å skrape i bakken for å avdekke mat. Artene kan også følge etter husdyr på jakt etter insekter i kjølvannet deres.
Det ser ut til at alle tinamuer er polygame (både polygyni og polyandri): hanner parer seg med flere hunner og hunner med flere hanner i samme sesong. Selv om alle tinamuer hekker på bakken, godt skjult i tett vegetasjon, ser reirstrukturen ut til å variere fra art til art, alt fra en grop i bakken til et reir av vevd gress. Med unntak av én tinamu-art, som legger kun ett enkelt egg hver hekkesesong, er det vanskelig å fastslå hvor mange egg individuelle hunner av andre arter legger, siden mange hunner legger egg i samme reir, og opptil 16 egg i samme reir er registrert. De prekosiale (modnes raskt) kyllingene klekkes etter 16 til 20 dager og er i stand til å løpe og spise bare få timer etter klekking. Omkring 16 til 20 dager etter klekking blir ungene tilsynelatende uavhengige og hannene er i stand til å avle igjen. Ofte vil eldre hanner, som er mer vellykkede med å tiltrekke seg hunner, oppdra unger fra flere hunner i blandede kull.
Tinamu-egg er som skjulte skatter, der hver art har en annen farge, alt fra himmelblå, lilla eller olivenfarget, til dyp brun eller mørk grå, og alle har den skinnende glansen av fint porselen.
Inndeling
Inndelingen av tinamufamilien følger HBW Alive og er i henhold til Cabot (2016). Det er to underfamilier; tinamuer og steppetinamuer. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008).
Ruhesteinschanzen
Ruhesteinschanzen (norsk: Ruhesteinbakkene) er et skihoppanlegg ved Baiersbronn i Tyskland. Anlegget ligger på passhøyden Ruhestein, ca. 12,5 kilometer nordvest for Baiersbronn, og består av fire hoppbakker med størrelse K85 (HS90), K60 (HS62), K43 og K17. Det er eid av SV Baiersbronn og SV Mitteltal-Obertal, og har hatt renn i kvinnenes hoppuke (i senere år en del av kontinentalcupen for kvinner), samt B-verdenscupen i kombinert.
Anerkjent bakkerekord i K85-bakken er 98 meter, satt av Juliane Seyfarth (Tyskland) i kontinentalcupen 9. februar 2006. I K60-bakken er rekorden 67,5 meter, satt av Florian Schillinger (Tyskland) i 2003.
Historie
Den første hoppbakken på Ruhestein ble bygd i 1908; den første virkelige Ruhesteinschanze ble bygd i 1923 og åpnet året etter. Anlegget er siden blitt ombygd og utvidet flere ganger. Det ble brukt under det tyske mesterskapet i 1933 og det vesttyske mesterskapet i 1953 og 1963. Den kjente hoppbakkekonstruktøren Heini Klopfer nykonstruerte anlegget til mesterskapet i 1953. Den siste store ombyggingen av hoppanlegget ble gjort i 1994/95, da arkitekt Ulrich Klumpp konstruerte bakkeprofilene. Anlegget har ikke plastmatter, men ble utstyrt med snøkanoner i 2002.
Fyrstedømmet Polotsk
Fyrstedømmet Polotsk var et middelalderfyrstedømme i dagens Hviterussland. Fyrstedømmet var en del av Kievriket, og bestod fra det niende til det trettende århundre.
Det er noe uklart når fyrstedømmet først oppstod, det nevnes skriftlig for første gang i Nestorkrøniken og skal ha eksistert i 862. Polotsks storhetstid var under fyrst Vseslav, da Vseslav for en periode ble storfyrste av Kiev. Samtidig ble Polotsk sentrum for handelen mellom Norden og Svartehavet. Det var på denne tiden den mektige St. Sofia-katedralen i Polatsk ble reist, det som sannsynligvis er Hviterusslands eldste kirke.
Det gikk nedover med fyrstedømmet etter Vseslavs død, da forskjellige fyrster i lang tid kjempet om kontrollen. Fra ca. år 1200 kom Den tyske orden til Baltikum, og forhindret den lukrative handelen med Skandinavia. Fra vest ble også fyrstedømmet angrepet av hedenske baltiske stammer. Selv om Polotsk unngikk mongolinvasjonen i 1237-39 ble fyrstedømmet like etterpå en vasallstat av Storfyrstedømmet Litauen. I 1307 ble Polotsk fullstendig innlemmet i Litauen.
Operasjon Mountain Fury
Canada gjenopptar kampene i Panjwaii
SAF-styrkne begynte gjenoppbyggingsarbeidet etter at de største militæroperasjonene i Operasjion Medusa hadde opphørt. Men de britiske og canadiske styrkene fortsatte med å støte inn i Taliban-opprørere, som blant annet angrep dem ved Panjwaii og i Kandahar med bakholdsangrep, veisidebomber og selvmordsbombere, som kostet flere canadiske og amerikanske soldater livet. Den canadiske deltakelsen i Operasjon Mountain Fury ble trappet opp da de den 15. desember 2006 igangsatte sin egen operasjon kalt Operasjon Falcon Summit. Styrker fra Canada, Storbritannia, Danmark og Estland forberedet seg på opretholde presset den tidligere Operasjon Medusa hadde lagt på Taliban, og rydde distrikterne Panjwaii og Zhari for Taliban-styrker. I operasjonen vant de canadiske ISAF-styrkene kontrollen av flere hovedlandsbyer omkring Panjwaii som tidligere ble brukt som tilfluktssteder av Taliban. Et område ved byen Howz-e-Madad, med omkring 400 Taliban-opprørere, ble omringet. I den første uken av operasjonen ble massive canadisk artilleri- og stridsvognsbeskytning benyttet med stor suksess for å nedkjempe kommer med Taliban-opprørere.. Den 2. januar 2007 erklærede lederen af de canadiske tropper at operationen var en suksess og at distriktene hadde blitt sikret.
Amerikanerne går på offensiven
Den 16. september 2006 igangsatte amerikanerne «Operasjon Mountain Fury» for å bekjempe Taliban-opprørere som hadde gravd seg ned langs grensen til Pakistan i de østlige provinsene Paktika, Paktia, Khost, Ghazni, Lowgar og Nurestan. 10th Mountain Division ledet operasjonen ledet operasjonen med å etablere mange eksterne utposter i områder som tidligere var dominert av Taliban. Disse utpostene og de amerikanske patruljene kom under nesten kontinuerlige angrep som medførte at de amerikanske soldatene ble påført 16 døde og 190 sårede i de to og en halv måned som operasjonen varte.
Mullah Osmani blir drept
Den 19. desember ble Mullah Akhtar Mohammad Osmani, lederen for Talibans operasjoner i Sør-Afghanistan, og to andre drept i et luftangrep da NATO-fly angrep bilen de befannt seg i Helmand-provinsen.
Operasjon Guds vrede
Operasjon Guds vrede, også kalt operasjon Bajonett, var en hemmelig operasjon styrt av Israel og Mossad for å likvidere personer de mente var involvert i Münchenmassakren i 1972.
Målet inkluderte medlemmer av den palestinske militante gruppen Svart september, som var ansvarlig for München-angrepene, og medlemmer av Palestinas frigjøringsorganisasjon (PLO) tiltalt for å være involvert. Autorisert til å begynne av Israels statsminister, Golda Meir, høsten 1972, kan operasjonen ha fortsatt i over 20 år.
Operasjonen ledet blant annet til den såkalte Lillehammer-saken i 1973, og operasjon Spring of Youth.
Ånd
Ånd er et mangetydig begrep som er blitt brukt i filosofi og religion. Ordet kan brukes synonymt med sjel, spøkelse eller bevissthet. I religiøs sammenheng brukes ordet om ikke-materielle skapninger som kan være gode eller onde. I kristendommen oppfattes engler som åndsmakter og Den hellige ånd som guds virksomme kraft.
Ordet ånd betyr opprinnelig «pust». Ånd kalles på gresk pneuma, nous, på latin spiritus, mens, animus eller anima, på hebraisk ruach, på arabisk ruh, på engelsk mind («sinn») eller spirit, fransk esprit og tysk Geist.
Kristendommen
Bibelen nevner ånder mange ganger, hovedsakelig i Det nye testamentet hvor Jesus driver ut onde ånder. Den hellige ånd er en del av den hellige treenighet (Faderen, Sønnen og Den hellige ånd) og er som en slags stedfortreder for Jesus Kristus. Religionen lærer at når man blir frelst og bestemmer at man vil ha Jesus i ens hjerte, strømmer Den hellige ånd inn i en og gjør en sterk i troen. Særlig Pinsevennene legger mye vekt på Den hellige ånds kraft og mener at det er viktig å bruke de gavene man kan få fra Ånden (tungetale, profetier osv.).
Dagrun Anholt
Dagrun Anholt (født 7. februar 1975) er en norsk skuespiller.
Karriere
Hun spilte rollen som «Rita Hansen» i dramaserien Hvaler, som hadde premiere høsten 2010. Høsten 2011 hadde hun en gjesterolle i 18 episoder av TV 2s såpeserie Hotel Cæsar, som «Veronica Fasting». I serien Willys jul hadde hun rollen som «Astrid», Willys tante. Hun har også spilt moren til Anja i filmen Kule Kidz gråter ikke.
Krossveien (Oslo)
Krossveien (1A–3, 4) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til Korsvoll terrasse.
Navnet ble vedtatt i 1933 og viser til veiskillet (krossen) ved Tåsenveien og Maridalsveien.
Ribeirópolis
Ribeirópolis er en kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
Jødisk mytologi
Tanakh
Tanákh (Den hebraiske Bibelen) er de grunnleggende jødiske tekstene. De inneholder alt av den hellige jødiske kunnskap fra skapelsen til grunnleggelsen av egen stat og til tapet av statshøyhet, inkludert Guds direkte inngripen, hans pakt, lover, rituelle krav, og mirakler som er bevart i Tora, og hovedsakelig den historiske redegjørelse for den jødiske nasjon som sporer historiene til Israels tolv stammer tilbake til Adam og Eva. Mens det store flertallet av verdens myter skjer før den nedskrevne historien til de respektive samfunn begynner er det meste av Tanakh-jødenes nedskrevne historie, og hvor kun en liten del er dedikert førjødisk historie. Mens Tanakh inneholder en betydelig andel kunnskap som kan bli sagt er «hellige fortellinger i den forståelse at de bidrar til tankesystemer og verdier, og at folk knytter religiøs eller åndelig betydning til det», inneholder det også en stor andel av kunnskap av strengt tatt praktisk verdi som byggekoder, reguleringer om menneskelig hygiene og matinntak og diett, finans og måleenheter og annet. Faktisk er det som blir betraktet som åndelig av et moderne samfunn, den jødiske Kabbala, kom i gang før i Misjná-perioden (ca. 200-tallet), og hadde ikke nådd sitt aksepterte høydepunkt som en del av det religiøse system i sin helhet før i middelalderen.
I en bred definisjon av mytologi som folkeminne er selve kjernen i de jødiske tradisjoner, eller Minhag-tradisjonen, som utgjør en overgangseksistens, nådde sjelden til Tanakh-perioden.
Bortimot ingen «kultur» kan bli sporet fra dagens moderne jødiske samfunn til Tanakh. Den vide differensiering som kan bli sett selv innenfor ortodokse haredi-samfunn understreker mangelen på en felles «kultur» til tross for den jevne befolkningen i området Kol Torah blant deres ledere som Agudath Israel («Den verdensjødiske union»).
Selv om «atferd» er noe som er avledet fra Tanakh av oppmerksomme jøder er de mange ritualer som kan bli betraktet som folkeminne og sagn kan ikke svinne hen i mangelen av tilgjengelighet av et egnt sted som tempelet i Jerusalem. Disse ritualene har blitt erstattet av andre, mer rasjonelle ritualer som minner lite om de aksepterte former for folkeminne eller mytologi i andre samfunn.
Talmud
Et eksempel på typisk mytologi i Talmud (חולין נט ע"ב - ע"ב, Chullin 59b) eksisterer som en diskusjon om en gigantisk hjort og en gigantisk løve som begge oppholder seg i en mytisk skog kalt «Dvei Ilai». Hjorten er kalt for «keresh», løven for «tigris», og det ble sagt at løven var så stor at det var et mellomrom på ni fot i flikene av lungene hans. Den romerske keiser Hadrian spurt en gang en rabbiner om å vise am en løve ettersom alle løver kan bli drept, men rabbineren avslo og pekte ut at dette var ikke en normal og ordinær løve. Keiseren insisterte og rabbineren tilbød ham da løven i «Dvei Ilai». Denne brølte en gang fra en 400 amot og bymurene i Roma falt i grus. Deretter kom ham til 300 amot og brølte igjen og fortennene og kinntennene til Romas menn falt ut. Fortellingen skal ikke bli fortolket bokstavelig, men er typisk for en rekke av tilsvarende tilsynelatende mytiske fortellinger som går igjen gjennom hele Talmud og som er en felles kilde for materialer for jødisk eksegese (skriftfortolkninger).
Autoritetene på Talmud synes å være særlig påvirket av populære begreper innenfor folkelig medisin. Troen på «det onde øye» var også rådende i talmudisk tid og stundom ble varsler tatt alvorlig, skjønt i en del tilfeller gjenkjent som kun populære trosforestillinger. Således mens det var erklært at det førte med seg uhell å gjøre ting to ganger, som spise, drikke, eller vaske, rabbiner Dunai anerkjente dette som en eldre tradisjon. En bemerkelsesverdig sedvane som er nevnt i Talmud er skikken med å plante et tre når et barn blir født og tvinner sammen for å danne en huppah når de gifter seg, skjønt denne vanen kan være av persisk opprinnelse og den er også gjenfunnet i India
Det kan være mulig å skille ut i de haggadiske legender med bibelske figurer de delene som sannsynligvis dannet deler av de opprinnelige redegjørelser fra de som har blitt utviklet av skriftfortolkninger av haggadistene.
De unike i den talmudiske stilen, både det som angår den nedtegnet mening og det som er avledet av skriftfortolkninger, som de mange steder som synes være mytologiske komponenteter av en langt større Halakha-innhold, er det innhold som er svært ulike andre kulturers rene fortellende historier.
Tiden etter Talmud
Etter at jødene ble fordrevet ble det jødiske folket spredt over hele kloden og ble påvirket av andre kulturer. Mytografer har studert hvordan jødisk mytologi begynte å låne eller tilpasse historier og tanker fra andre kulturer. Mytologi ble naturlig opptatt og tilpasset i henhold til tid og sted.
Det esoteriske skriftet Sefer jetsira, som antagelig er fra 900-tallet, består av spekulasjoner om jordens skapelse, og har hatt stor utbredelse.
På den annen side, mange fortellinger er spesielt jødiske i sitt vesen og opprinnelse. Eksempelvis troen at gjenoppstandelsen av de døde vil skje dalen Jehoshaphat og at derfor må likene ha en gaffel med tre tenner for grave seg en tunnel til Jerusalem om man er gravlagt utenfor Det hellige land. Det er en særlig jødisk konsekvens av deres fortellinger som angår etterlivet og en ærefrykt for Jerusalem.
I oldtidens folkeeventyr
Jødiske folkeeventyr var de fortellinger som vanligvis inneholdt innslag med overmenneskelige figurer, spredt blant folket enten i form av de eldre eller fra fremmede. Folkeeventyr er karakterisert av tilstedeværelse av uvanlige figurer som dverger og kjemper, feer og alver, ånder og spøkelser, og lignende, og som ved brå forvandling ble omdannet til uhyrer eller omvendt. Det var også uvanlige hendelser som flygende hester, søvn som varte i hundre år og lignende. Av tilsvarende form er barneværelsets komiske spøkefugl som vanligvis besto av en rekke enkle «svindlere». Et antall av de haggadiske fortellingene har trekk fra folkeeventyrene, særlig de som var relatert til Og, en mytologisk konge av Bashan, som hadde de samme overdrivelser som «Lügenmärchen» i moderne tyske folkeeventyr. Det er tegn på at en rekke fabler ble overtatt av rabbinerne fra enten gresk, eller indirekte fra indiske kilder.
I middelalderen
Det er betydelige bevis på at de jødiske folk bidro til å spre orientalske og østlige folkeeventyr i Europa. Foruten disse fortellingene fra fremmede kilder samlet eller diktet jøder andre fortellinger som ble fortalt i alle de europeiske ghettoene, og disse ble samlet på jiddisch i boken Maasebücher. Et antall av de folkeeventyrene som ble samlet i slike verk ble også utgitt hver for seg. Det er imidlertid vanskelig å karakterisere mange av disse som folkeeventyr i den mening gitt overfor da det ikke skjer noe som er alveaktig eller overnaturlig i dem.
Legender
Det er noen få definitivt jødiske legender fra middelalderen som har trekkene til folkeeventyr, eksempelvis de om den jødiske pave Andreas og om golem, eller de som er knyttet muren til Rashi-kapellet som flyttet bakover for å berge livet til en fattig kvinne som sto i fare for å bli kjørt over en av en bil i en trang gate. Flere av disse legender ble samlet av i verket Sagen und Legenden der Jüdischen Vorzeit.
På slutten av 1800-tallet ble mange folkeeventyr samlet blant jøder eller utgitt fra hebraiske manuskripter av Israel Lévi i Revue des Etudes Juives i Revue des Traditions Populaires, og i Melusine; av Moses Gaster i Folk-Lore og i en rekke andre avhandlinger. Rundt seksti eller sytti jødiske folkeeventyr har blitt funnet, men i de fleste tilfeller kan de bli sporet tilbake til tilsvarende eventyr i nabokulturene. Således er fortellingen om «Kunz og hans gjeter» som opptrer på engelsk som «Kong Johan og abbeden av Canterbury»; og «Trollmannens læregutt» er også funnet i mange andre versjoner. Den velkjente fortellingen om «Fuglenes språk» er også funnet i andre versjoner. Fortellingen «Kjempens datter» har blitt sporet tilbake til legenden om Medea, en kvinne i gresk mytologi. Både «Ibycus’ fugler» og «Polycrates’ ring» har på samme vis blitt sporet tilbake til klassiske kilder, mens en velkjent episode i «Det takknemlige uhyre» har blitt sporet over hele Europa og tilbake til indiske kilder av den tyske filologen Theodor Benfey. Selv i fortellinger som har en komisk avslutning er det ingen tegn på en særegen jødisk opprinnelse. De første av fortellingene som ble samlet er «Mannen i sekken» som kommer seg ut av vanskeligheter ved å fortelle forbipasserende at han har motvillig blitt dømt til å gifte seg med en prinsesse.
Komparativ mytologi
Jødisk mytologi inneholder likheter med myter fra andre kulturer, og den kan ha tatt opp i seg elementer fra andre mytologier i oldtidens Midtøsten og Orienten. Jødedommen hadde også reaksjoner mot disse mytologier og søkte å rense sin egen mytologi fra «hedenske» elementer. I tillegg hadde jødisk mytologi gjennomgripende innflytelse på kristen og islamsk mytologi foruten på vestlige kultur generelt. Kristen mytologi arvet direkte mange jødiske fortellinger og delte felles fortellinger fra Det gamle testamente, særlig de som fortalte om jordens skapelse og om folk og trosforestillinger om en Gud som en himmelsk far. Islamsk mytologi oppsto etter den jødiske og deler således flere av de samme fortellingene; eksempelvis legenden om Abraham, og fortellingene om Moses og israelittene.
Kontraster til hedensk mytologi
Oldtidens hebreere (folket som er definert som etterkommere av Bibelens patriark Abraham, igjen en etterkommer av Noah) deltok ofte i de religiøse praksisene til deres naboer i Midtøsten, dyrket andre guder samtidig med deres egen gud Jahve. Eksempelvis i løpet av Esekiels tid (eksiltiden) deltok hebraiske kvinner i dyrkelsen av Tammuz, en babylonsk fruktbarhetsgud. Disse hedenske religionene var former for naturdyrkelser: deres guddommer var personifiseringer av naturlige fenomener som stormer og fruktbarhet. Nettopp på grunn av deres tilknytning til naturen, argumenterer Mircea Eliade, uttrykte de orientalske religionene i Midtøsten seg selv i «rike og dramatiske mytologier» som fremmet «sterke og dynamiske guder» og «orgastiske guddommer».
De bibelske profeter, inkludert Jesaja, Esekiel, og Jeremia, hadde et konsept om at det guddommelige som skilte seg fra de omgivende naturreligionene. I henhold til jødisk mytologi var deres liv preget av mirakler, tegn og visjoner fra Jahve som opprettholdt jødisk religion, holdt den levende, voksende og forskjellig fra naboenes religioner. Istedenfor å se på Jahve som deres egen stammegud, en gud blant andre, så disse profetene Ham som Den Ene Gud i hele universet.
Profetene fordømte at hebreere deltok i hedensk dyrkelse og de nektet helt og holdent å identifisere det guddommelige med naturkreftene. Ved dette la de grunnlaget for en helt ny form for mytologi – en mytologi som inneholdt kun en eneste gud (Jahve) som eksisterte hinsides den naturlige verden. I motsetningen til Tammuz, som dør og gjenopplever sammen med grøden var den guden som profetene fremmet hinsides naturen og derfor ikke bundet til naturens sesonger og skiftninger:
«Hvor de babylonske gudene var opptatt i en evig kamp mot kaosets krefter, og trengte ritualene ved festivalene for det nye året for å få tilbake sine krefter, kunne Jahve rett og slett hvile seg på den syvende dagen; hans verk var fullført».
Gjennom profetenes innflytelse portretterte jødisk mytologi i økende grad Gud som fjern fra naturen og handlet uavhengig av naturkreftene. På den ene siden skapte dette en mytologi som varm, i en mening, mer kompleks eller abstrakt. Istedenfor i evig tid gjenta en sesongbetont syklus av handlinger sto Jahve utenfor naturen og grep inn i den og skapte nye, historisk enestående handlinger:
«Det var teofani av en ny type, hittil helt ukjent – Jahves innblanding i historien. Det var derfor noe uomstøtelig og ikke repeterbart. Jerusalems fall repeterte ikke Samarias fall: Jerusalems ruiner presenterte en ny historisk teofani, Jahves andre «vrede». (...) Jahve står ut fra en verden av abstraksjoner, av symboler og av alminneligheter; han handler i historien og går inn i forhold med faktiske historiske figurer.».
På den annen side, denne oversanselige Gud var absolutt unik og vanskelig for menneskene å forholde seg til. Mytene som omga ham var, i en mening, mindre komplekse: de involverte ikke handlingene til et mangfold av antropomorfistiske (menneskelignende) guder. I denne mening var «Jahve ikke omgitt av mangfoldige og varierte myter», og delte ikke den «rike og dramatiske mytologiene» til hans hedenske motstykker.
De hebraiske profetene måtte kjempe mot naturgudenes popularitet, og jødisk mytologi reflekterer den kampen. Den del jødiske myter synes å ha blitt bevisst formet for reflektere konflikten mellom hedendommen og den nye, kompromissløse monoteismen. I salme 82 står Gud opp blant andre guder og fordømmer hedenske guddommer: «Dere er guder, (...) Men som mennesker skal dere dø, som en av fyrstene skal dere falle.». Skapelsesmyten kan tolkes som «som en rolig, behersket polemikk mot gamle krigførende kosmogonier», særlig den babylonske skapelsesmyten. Den babylonske Enuma Elish beskriver guden Marduk som skaffer seg herredømme over andre guder, bekjemper uhyret Tiamat, og skaper verden fra hennes lik. I kontrast finnes det i første Mosebok (og i boken til Jesaja som beskriver Jahves seier over sjøuhyret Leviatan), «solen, månen, stjernene og jorden er ikke guder i deres egen rett, fiendtlig til Jahve. De er underordnet ham og skapt helt og holdent av praktiske årsaker. Sjøuhyret er intet Tiamat, men er Guds skapning og gjør hans befaling».
Syndeflod
Den hebraiske fortellingen om Noahs ark og oversvømmelsen har likheter med oldtidsfortellinger om oversvømmelser fortalt verden over. En av de nærmeste paralleller er den mesopotamiske myten om en verdensoversvømmelse, nedtegnet i eposet om Gilgamesj. I den hebraiske Bibelens fortelling om syndefloden (Første Mosebok 6:5-22), beslutter Gud å oversvømme verden og begynne på nytt på grunn av menneskenes synder. Noah blir advart av Gud og bedt om å bygge en ark, og befaler ham å ta med seg i arken minst to av alle slags dyr, sammen med sin familie. Floden kommer og dekker verden. Etter 40 dager sender Noah en ravn for sjekke om vannet har begynt å synke, deretter en due; etter å ha forlatt skipet gir Noah et offer til Gud som luktet som «den behagelige duften» og lovte å aldri mer ødelegge jorden med vann igjen, – og skapte regnbuen som et symbol på dette løftet.
En annen oldtidsmyte om en oversvømmelse er den hinduistiske fortellingen om fisken Matsya. I henhold til denne fortellingen tar guden Vishnu form som en fisk og advarer stamfaren Manu om en kommende oversvømmelse. Han forteller Manu å ta med seg alle skapninger på jorden i en båt. I motsetningen til den bibelske og mesopotamiske oversvømmelsen er ikke denne oversvømmelsen en unik hendelse som kommer på grunn av guddommelig valg; isteden er det en hendelse av destruksjon og gjenskapelse i universet som skjer med faste mellomrom i hinduistisk mytologi.
Tvekampmyten
Mange av hebreernes hedenske naboer hadde en myte om en tvekamp mellom den gode gud som bekjempet kaosets demoner; et eksempel er den babylonske Enuma Elish. I henhold til historikeren Bernard McGinn har tvekampmyten påvirket jødisk mytologi. Myten om Hashems triumf over Leviatan (et uhyre og et symbol på kaos) har form av en tvekampmyte. I tillegg mener McGinn at hebreerne anvendte motivet tvekampen til forholdet mellom Gud og Satan: opprinnelig en underordnet ved Guds hoff, utpekt til fungere som menneskehetens «anklager» (satan betyr «å motsette seg»), utviklet Satan seg til et vesen med «et tilsynelatende uavhengig rike for virksomheter som en kilde for ondskap» – ikke lenger Guds underordnete, men hans motstander i en kosmisk kamp.
Selv fortellingen om utvandringen (Andre Mosebok) viser påvirkninger. McGinn mener at «Sjøens sang» som hebreerne sang etter å ha sett Gud drukne den egyptiske hæren i Rødehavet innbefatter «motiver og språk fra tvekampmyten brukt for å framheve betydningen av den grunnleggende hendelsen i Israels religiøse identitet: kryssingen av Rødehavet og befrielsen fra farao». Likeledes noterer Armstrong likheten mellom hedenske myter hvor gudene «deler sjøen i to når de skaper verden» og fortellingen om utvandringen fra Egypt hvor Moses deler Rødehavet – «skjønt hva som blir brakt inn i væren i Exodus er ikke et kosmos, men et folk». Uansett, motiv med Gud som «den himmelske kriger» som kjemper på Israels side er opplagt tilstede i Sjøens sang (Andre Mosebok, 15). Dette motivet er tilbakevendende i poesien i de hebraiske skriftene (I Samuelsbøkene 2; Sakarjas bok 9:11-16;14:3-8).
Andre forbindelser med annen mytologi
En fortellingen i første Mosebok (6:4 ) om kjemper kan også muligens ha en opprinnelse fra hedensk mytologi. I henhold til denne fortellingen hadde gudene, «gudesønnene», en gang sin opprinnelse på jorden, ble inngiftet med menneskene og produserte nefilim, «veldige menn fra eldgammel tid, de navngjetne». Jødisk tradisjon i henhold til disse guddommelige vesener ser på dem som onde engler. Men denne myten kan være et fragment fra hedensk mytologi om guder som får barn med mennesker for å skape helter.
Joseph Campbell noterte at fortellingen om det forbudte treet i Paradiset er et eksempel på et motiv som er «svært populær i eventyr, kjent for studenter av folkeminne som Den forbudte tingen». Et annet eksempel om Den forbudte tingen, se det russiske eventyret Bash Chelik hvor helten blir forbudt å åpne en bestemt død, men han åpner den uansett og således slipper løs en kjeltring. En parallell er den klassiske fortellingen om Pandoras eske som eksisterte i antikkens greske mytologi.
Jødisk mytologi og tidslinje
I henhold til midtøstenspesialisten William A. Irwin presenterer den hebraiske Bibelen historien som «en storstilt virkelighet» reist «til den største viktighet». Tiden er lineær i jødisk mytologi, og jødiske skrifter sporer forfedre og stamtavler.
I andre tradisjonelle kulturer begrenses mytiske hendelser til tidens begynnelse, og så viktige historiske hendelser som gjentagelser av disse mytologiske hendelsene. I kontrast til dette er betydningsfulle hendelser i jødisk mytologi ikke begrenset til en fjern opphavlig tidsalder: jødiske myter og legender strekker «ut av den fjerne fortid og inn i en evig framtid». I henhold til Mircea Eliade har de hebraiske profetene gjort historien til et spørsmål om tapperhet hvor historiske hendelser ble sett på som episoder i en uavbrutt himmelsk åpenbaring. Dette betyr ikke at alle historiske hendelser har betydning i jødedommen, men i jødisk mytologi skjer imidlertid betydningsfulle hendelsen gjennom hele historien, og de er ikke kun gjentagelser av hverandre; hver betydelige hendelse er en ny gjerning av Gud:
Ved å portrettere tiden som hendelsenes lineære progresjon heller enn en evig gjentagelse antydet jødisk mytologi muligheten for progresjon.
Dette synet på historien var svært nyskapende for tiden. Kristendommen arvet dette synet og har satt dype spor i vestlig filosofi og kultur. Selv angivelige sekulære eller politiske vestlige bevegelser har fungert innenfor dette verdenssynet på progresjon og lineær historie arvet fra jødedommen. På grunn av denne arven har religionshistorikeren Mircea Eliade argumentert at «de jødisk-kristne har gjort en nyvinning av største betydning» i mytologi.
Muligheten for påvirkning fra zoroastrisme
Mytologen Joseph Campbell mener at den jødisk-kristne tanken om lineær, progressiv historie har sin opprinnelse med den persiske religionen zoroastrisme. I mytologiene fra India og Det fjerne østen har «verden ikke blitt reformert, men kun kjent, aktet og dens lover adlydt». I kontrast er den nåværende verden for zoroastrisme «korrupt (...) og til å bli endret av menneskelig handling». I henhold til Campbell kan dette «progressive synet på kosmisk historie» «bli hørt som ekko og nye ekko på gresk, latin, hebraisk, og arameisk, og på hvert eneste tungemål i vesten».
R. C. Zaehner, en professor av østlige religioner, argumenterer for zoroastrismens direkte påvirkning av jødisk eskatologiske myter, særlig gjenoppstandelsen av de døde med belønning og straff.
Malaysias Grand Prix 2008
Rapport
Ferrari kom sterkt tilbake etter fiaskoen i Australia, og regjerende verdensmester Kimi Räikkönen var så godt som utruet gjennom hele løpet. Riktignok ledet teamkollega Felipe Massa den første delen av løpet, men etter at begge de røde bilene hadde vært inne til bensinfylling og dekkskift første gang ledet finnen.
Robert Kubica satte karrierens beste plassering med andreplass mens Heikki Kovalainen var den beste av McLaren-førerne med tredjeplass. Jarno Trulli viste at Toyota har noe på gang og holdt Lewis Hamilton bak seg gjennom de siste rundene slik at de endte på fjerde- og femteplass. Hamilton hadde problemer på sitt første stopp og tapte nesten ti sekunder da teamet ikke fikk løsnet høyre fremhjul – han ble derfor liggende bak flere antatt svakere biler og tapte trolig enda mer tid på dette.
Felipe Massa lå lenge an til å sikre dobbelt Ferrari, men det som så ut som en førerfeil gjorde at han spant baklengs ut av banen og ble sittende fast i grusfella.
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Ragnhild Noer
Ragnhild Noer (født 28. desember 1959 i Oslo) er en norsk jurist og høyesterettsdommer.
Noer gikk på Orkdal vidaregåande skole og tok juridisk embetseksamen i 1985. Hun var saksbehandler i Justis- og beredskapsdepartementets lovavdeling i to år fra 1985. Fra 1987 til 1989 var hun dommerfullmektig ved Lyngen sorenskriverembete. Høsten 1989 ble hun amanuensis ved Institutt for rettsvitenskap ved Universitetet i Tromsø. Fra 1990 til 1991 jobbet hun som programsekretær ved NRK Troms. Fra 1991 til 2005 jobbet hun for Regjeringsadvokaten, hvor hun fra 1994 også fikk møterett for Høyesterett. Hun hadde permisjon fra Regjeringsadvokatembetet i perioden 1997 til 1998 for å arbeide som sekretær for Barnefordelingsprosessutvalet. I perioden 2001 til 2002 var hun seniorrådgiver i Miljøverndepartementet. Fra høsten 2005 og frem til hun ble utnevnt til høyesterettsdommer i 2010 var hun lagdommer ved Borgarting lagmannsrett.
Hun har vært redaktør for oppslagsverket Prosessnøkkelen, som har kommet i ti utgaver siden 1984.
Noer har hatt medlemskap og aktive verv i Natur og Ungdom og Naturvernforbundet, og vært medlem av styringskomiteene i miljøorganisasjonene WCEL og GJIE. Hun deltok i Alta-aksjonen og fikk et forelegg som ble sonet i fengsel.
I Should Have Known Better
John Lennon ble inspirert av Bob Dylan til å lage sangen, og dette også er en grunn til at han bruker munnspill.
Innspilling
Innspillingen av «I Should Have Known Better» startet 25. februar 1964 i Abbey Road Studio der det ble gjort 3 opptak, men bare et av dem var komplett. Sangen ble tatt opp på ny neste dag etter at det var gjort noen endringer.
Oeiras
Oeiras vokste opp rundt en kirke som ble bygget i 1695. Den fikk bystatus i 1712 og ble delstatshovedstad i Piauí i 1759. Den mistet statusen som hovedstad i 1852, da man anla Teresina lenger inn i delstaten.
I Should Have Known Better
Utgivelse
«I Should Have Known Better» ble gitt ut på albumet A Hard Day's Night som ble gitt ut 10. juli 1964. Sangen ble ikke gitt ut som single i England før den dukket opp på singlen Yesterday som B-side i 1976. i USA ble den utgitt som B-side på singlen A Hard Day's Night i juli 1964.
Rettshistorie
Rettshistorie er et bindeleddsfag mellom rettsvitenskap og historie. Rettshistoriefaget søker å studere retten historisk. Som perspektivfag søker faget å tematisere rett og rettsvitenskap på historiske måter.
Ensemble Noor
Ensemble Noor er Scene Finnmarks profesjonelle kammermusikkgruppe, og for tiden er besetningen en pianokvartett. Ensemblet er stasjonert i Alta, og hører til under landsdelsmusikerordningen, som er et offentlig samarbeid mellom stat og fylke.
Rettshistorie
Utviklingen av rettsregler
Alle menneskelige kulturer styres av en indre rettsorden for at et samfunn skal kunne fungere. Rettshistorien starter i hovedsak samtidig med øvrig historie med introduksjonen av skriftspråk omkring 3500 f.kr.
Sumerimperiet viser de første eksempler på rettsregler fra omkring 2000 f.kr. Også Egypt er tidlig ute med rettsregler. Reglene omfatter hovedsakelig plikt til å holde vannsystemer etc. åpne.
Ensemble Noor
Musikerne i Ensemble Noor fungerer som solister, kammermusikere, instruktører eller gruppeledere og består nå av: Ingrid Marie Willassen – fiolin Agnieszka Orlowska – bratsj Nikolay Girunyan – cello Nils Anders Mortensen – piano
Rettshistorie
Utviklingen av rettsregler
Religion og hierarkier i form av monarki spiller en stor rolle for utviklingen av retten. Både prestestyret og monarken etablerer regler for å sikre makten og for å sørge for mer effektiv styring av samfunnet.
Egypt
Rettslig sett er det stor grad av likestilling mellom menn og kvinner. Det finnes regler for ekteskap.
Babylon: Hummurabis Lovgivning
Hummurabi's lovgivning er fra omkring 1780 f.kr. Han bygde Babylon by til en metropol.
Mer om Hummurabi (engelsk)
Romerretten
Begrepet "romerrett" viser til det omfattende rettssystemet som eksisterte i romerriket og som i stor grad danner grunnlaget for europeisk rett slik vi kjenner den idag.
Kongedømmet 753-510 f.kr
Kortfattet versjon: 753 f.kr. regnes som etableringen av det romerske kongedømmet og varer frem til ca. 500 f.kr. I denne tiden vil det være syv forskjellige konger. Romerne er i stor grad under innflytelse av Etruskerne og de siste kongene er etruskiske.
Fra først av var det kun landsbyer på åsene omkring det som i dag er byen Roma. Eutruskerne hadde trolig allerede etablert monarki i en rekke av sine landsbyer, og storbøndene som regjerte hver av åsene, slo seg sammen og valgte en konge. Kongen hadde først ikke adgang til å styre i landsbyene eller over storbøndene. Etterhvert ble kongen mektigere og man fikk et råd av eldre. Omkring 575 f.kr. blir myrene mellom landsbyåsene drenert og man bygger templer der det før har vært gamle gravplasser. Etterhvert ble dette området til Forum Romanum. Roma var nå blitt en by.
Glassvinget markblomsterflue
Glassvinget markblomsterflue (Eupeodes lundbecki) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes over hele Norge.
Utseende
En middelsstor (9-13 mm), gul og svart blomsterflue. Denne arten er noe større enn de andre nordiske Eupeodes-artene, og da den også har kommaformede gule flekker på bakkroppen og glassklare vinger ligner den mest på artene i slekten Scaeva, den skiller seg imidlertid fra disse på at fasettøynene er nakne. Bakkroppen har kommaformede flekker på det tredje og fjerde bakkroppsleddet, flekkene på det andre leddet er ovale. De fmete leddet er mest gult, men svart i midten. Beina er gulbrune, føttene en tanke mørkere. Vingene er glassklare med lysbrunt vingemerke.
Rettshistorie
Kongedømmet 753-510 f.kr
Kongedømmet blir avviklet etter at kongens sønn voldtar en romersk kvinne. Dette markerer starten på den romerske republikk, med oppbyggingen av flere institusjoner og stor motstand mot monarker. Man introduserer et maktfordelingsprinsipp, hvor to konsuler styrer i fredstid og en diktator styrer ved krig. Senatet (tidl. rådet av eldre) er den lovgivende forsamling. Maktfordelingsprinsippet skal sikre at man ikke vender tilbake til kongedømme, noe romerne nå fullstendig avskyr.
Glassvinget markblomsterflue
Levevis
Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra mai til september og besøker mange slags blomster. Arten ser ut til å være knyttet til barskog.
Rettshistorie
Kongedømmet 753-510 f.kr
De romerske institusjoner på denne tiden var en valgt konge (leder i krig, men lite makt). De tre siste konger var etruskere. Det var også et presteskap som hadde ansvaret for gudedyrkingen. Rettstvister ble da løst ved at saken ble fremlagt for kongen som søkte råd hos prestene. Bare prestene hadde kjennskap til de hemmelige formlene for hvilke dager det kunne være rettergang.
Den fjerde institusjonen var hæren som bestod av alle frie og voksne menn, og som utgjorde folkeforsamlingen.
Tolvtavleloven
Etter romersk tradisjon ble de første lovene skrevet ned i omkring 475 f.kr.
I henhold til tradisjonelle halvlegendariske historiske beretninger som er overlevert i Livius' skrifter, ble lovene i den første perioden av republikken holdt hemmelige av pontificene og andre representanter for patrisierne. En plebeier, Terentilius, foreslo i 462 f.Kr. at den offisielle lovlige koden skulle offentliggjøres slik at plebeierne ikke skulle bli overrasket fordi de ikke kjente til lovverket.
I mange år nektet patrisierne dette, men i 451 f.Kr. ble et decemvirat (et styre av ti menn) bedt om å skissere en kode. De sendte angivelig en utsending til Hellas for å studere grekernes lovverk, spesielt Solon-lovene. Muligens ble dette gjort i de greske koloniene i Sør-Italia.
De første ti kodene ble fullført av det første decemvirat i 450 f.Kr. Slik beskriver Livius hvordan de ble dannet: "...hver borger skulle stille vurdere hvert punkt, deretter diskutere det med sine venner, og tilslutt legge frem for offentligheten tillegg eller fratrekk som synes ønskelig."
De to siste kodene ble utført i 449 f.Kr. av det andre decemvirat, og etter en secessio plebis for å tvinge senatet til å godkjenne dem, ble Tolvtavleloven formelt stadfestet. De tolv tavlene ble nedtegnet på tolv bronsetavler som ble oppbevart i Forum Romanum slik at alle romere kunne lese og lære dem.
De tolv tavlene var ikke en fullstendig fremstilling av all lov; de er en rekke med definisjoner av forskjellige private rettigheter og prosedyrer tilsvarende borgerrettigheter. De tok vanligvis som en selvfølge slike ting som familieinstitusjoner og forskjellige rutiner for formelle transaksjoner.
Legisaksjonsprosessen (metode for søksmål)
Den romerske prosessretten under kongedømmet og i republikkens første del. Karakteristisk for denne perioden er opprettelsen av såkalte "actio" som er godkjente fremgangsmåter for å reise og drive en tvistesak mot en medborger.
Pretorembetet (Ny magistrat-institusjon)
367 f.kr: Pretor-embetet blir opprettet (Praetor). Konsulene hadde hittil hatt hovedansvaret med å føre tvistesaker mellom borgerne frem til en avgjørelse. Dette ble kalt å uttrykke "lov og rett" (iurisdictio). Pretor-embetet ble nå skilt ut fra konsul-vervet.
242 f.kr: Pretor-embetet blir delt i to med en by pretor (preator-urbanus) og en fremmed-pretor (preator-peregrinus). Fremmed-pretor hadde ansvaret for tvistesaker mellom utlendinger, mens by-pretor hadde ansvaret for tvistesaker mellom romerske borgere. Hos fremmed-pretor utviklet det seg etterhvert en egen rett, som er et eksempel på tidlig internasjonal folkerett. På denne tiden hadde Pretor nest høyeste status blant magistratene under konsulene. Andre magistrater var sensorene og kvestorene.
Formularprosessen (metode for søksmål og offentlig påtale)
Den romerske prosessretten under det meste av republikken og i første del av principatet. Karakteristisk for denne perioden er at pretor leder tvistesakene og utnevner dommere.
Erling Aksdal
Erling Aksdal jr. (født i Molde den 18. februar 1953) er en norsk jazzmusiker (piano) og komponist. Han er universitetslektor ved Institutt for musikk, NTNU.
Rettshistorie
Principatet 29 f.kr til 284 e.kr
Mot slutten av republikken har Julius Caesar tatt diktatormakt i Roma. Han ble drept 44 f.kr. og hans nevø Octavianus vant den påfølgende borgerkrigen som varte frem til 29 f.kr. Senatet ga Octavianus hedersnavnet Augustus.
Erling Aksdal
Han er utdannet ved Berklee College of Music 1977–80 og har mastergrad fra New England Conservatory i Boston (1984). Han har siden 1991 undervist ved jazzlinja (NTNU) og vært dets leder, der han også var leder for midtnorsk jazzsenter og representant i Norsk jazzforum. Aksdal var komponist ved Teatret Vårt i Molde 1988–90.
Rettshistorie
Principatet 29 f.kr til 284 e.kr
Augustus var den fremste i senatet (princeps senatus) og som priceps styrte han i praksis. Dette er bakgrunnen for at perioden kalles principatet og Augustus ble Romas første keiser.
Dominatet 284-476 e.kr
Perioden fra 284 til 476 e.kr. Se dominatet og Keiser Diokletian