cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reginald Drax
Reginald Aylmer Ranfurly Plunkett-Ernle-Erle-Drax, også Reginald Plunkett eller Reginald Drax, (født 28. august 1880 i St. Marylebone i London, død 16. oktober 1967 i Poole i Dorset) var en britisk admiral.
Bakgrunn
Reginald var yngre sønn av John Plunkett, 17th Baron of Dunsany (1853–1967) og hans hustru Ernle Elizabeth Louisa Maria Grosvenor Burton, senere Plunkett-Ernle-Erle-Drax (1855–1916). Da han var 13 dager gammel ble han døpt i Holy Trinity Church i Marylebone.
Hans storebror var forfatteren Edward Plunkett, som endte opp med en produksjon av mer enn 60 bøker.
Han ble utdannet ved Cheam School og ble med i Royal Navy som 14-åring, men videre utdannelse og trening på det stasjonære skoleskip HMS «Britannia» fra juli 1894 til 1896.
Hans foreldre var fjernt i slekt med hverandre og kom fra innflytelsesrike og velstående familier. Hans far var den 17. baron Dunsany, en av de eldste titler innen Peerage of Ireland. Moren, Ernle, var datter av oberst Francis Augustus Plunkett Burton (sønn av admiral Ryder Burton og hans hustru, Anne Plunkett, datter av Randal Plunkett, 13. baron Dunsany) og Sarah Charlotte Elizabeth Sawbridge-Erle-Drax (død 1905, datter av John Sawbridge og hans hustru Jane, datter av Richard Erle-Drax-Grosvenor). Etter sin bror Richards død var Jane enearving til Charborough House og andre Erle-Drax-besittelser.
Marineoffiser
I 1896 forlot Drax «Britannia» som midshipman. Han ble løytnant 15. januar 1901. Etter eget ønske fikk han en uvanlig utnevnelse til Staff College i Camberley for å foreta en inngående studie om stabstrening og dens applikasjon – «then quite unthought of in the higher naval circles» – til marinens behov.
I boken drøftet han også bruken av kryssere som en rask flankering til slagskipsflåten, mulige taktikker for en underlegen styrke, som High Seas Fleet, og nytten av sikksakkmanøvrering i forbindelse med kanonskyting.
Draxs bok ble avferdiget av en eldre og skeptisk generasjon admiraler, som mente det var svært anmasende av en skarve løytnant å skrive med slik myndighetskrav som marinetaktikk. I 1912, da Winston Churchill etablerte Admiralty War Staff, ble Drax den første av et dusin offiserer som fikk gå på det nye stabsoffiserskurset. Han ble forfremmet til commander under kurset og så utnevnt til War Staff Officer til David Beatty i 1st Battlecruiser Squadron, en post han innehadde til han ble forfremmet i 1916.
Første verdenskrig
Drax tjenestegjorde som marineoffiser under første verdenskrig i europeiske farvann. Han var på slagkrysseren HMS «Lion» og var med på sjøslagene i Helgolandbukten, på Doggerbank og i Jyllandsslaget. Han ble forfremmet til kaptein 30. juni 1916. Han ble tildelt Distinguished Service Order i 1918 for sin kommando på HMS «Blanche».
Mellomkrigsårene
Drax innehadde en rekke ledende marineposisjoner mellom krigene. Fra 1919 til 1922 var han Director for Naval Staff College i Greenwich. Senere var han leder for den interallierte marine-kontrollkommisjon i weimarrepublikkens Tyskland (1923–1924).
Som kontreadmiral kommanderte han 2nd Battle Squadron av Home Fleet fra 1929 til 1930. Fra 1930 til 1932 var han i land i Admiralitetet som direktør for Naval Mobilisation Department. Etter forfremmelse til viseadmiral den 24. september 1932 innehadde han fra 1932 til 1934 den ettertraktede posten som Commander av America and West Indies Squadron.
Fra 1935 til 1938 var han Commander-in-Chief, Plymouth.
Annen verdenskrig
I desember 1939 ble Drax utnevnt til Commander-in-Chief, The Nore, og innehadde kommandoen til 1941. Dette var en viktig post, med ansvaret for beskyttelsen av østkystkonvoiene fra Skottland til London. Han stod overfor akustiske miner og magnetiske miner så vel som angrep fra luften og fra fiendtlige skip, særlig etter Nederlands og Belgias fall.
I løpet av krigen ble han på grunn av sin alder satt ut av aktiv tjeneste og overført til British Home Guard. Ikke desto mindre gikk han til sjøs igjen fra 1943 til 1945 som konvoikommodore under slaget om Atlanterhavet.
Ylva og Linda Persson
Ylva og Linda Persson, også kjent som «Twinflame», er en svensk tvilling- og musikerduo fra Stockholm som komponerer og produserer musikk gjennom deres samarbeid i musikkutgivelsesselskapet Twinflame. De har skrevet, produsert og vært bakgrunnsvokalister på rundt seksti bidrag i ulike lands nasjonale finaler før Eurovision Song Contest i perioden 2013 til 2022.
Duoen har skrevet musikken til melodien «Dovdameahttumii», som ble fremført av Ingá-Máret Gaup-Juuso under Sámi Grand Prix i 2022, og til «Dirçəliş» som skulle være Sveriges debutbidrag til Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2020. I 2019 komponerte duoen «I Will Never Fight Again» som ble fremført av den sørafrikanske artisten Linda Killian som bidrag i den afrikanske sangkonkurransen AfriMusic Song Contest.
Matthew Richards (svømmer)
Matthew Richards (født 17. desember 2002) er en britisk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og vant han gull med stafettlaget på 4×200 m fri.
Bilder fra Norgeshistorien
Bilder fra Norgeshistorien er en norsk faktaserie om norsk historie som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1979. Serien er på seks episoder og omhandler hverdagslivet i det gamle norske bondesamfunnet i årene 1800–1850. Dette var perioden før industrialiseringen startet i Norge. Den inneholder enkelte dramatiserte sekvenser spilt av norske skuespillere. Serien ble skapt av Per Simonnæs. Historikerne Jens Arup Seip, Knut Mykland, Francis Sejersted, Ada Polak, Trygve Solhaug, Sivert Langholm og Bjørn Aarseth medvirket som faglige eksperter.
Episoder
Serien hadde følgende episoder:
Songs of Europe
Songs of Europe var et tv-sendt konsertprogram fra Momarkedet på Mysen 22. august 1981 i anledning Eurovision Song Contests 25-årsjubileum. Konserten samlet 21 av de 29 vinnerne til da, og de fremførte sine vinnerlåter direkte på scenen. De øvrige åtte vinnerlåtene ble vist i opptak under programmet. Sendingen ble arrangert av NRK som en veldedighetskonsert til inntekt for Røde Kors og ble overført direkte eller i opptak til inntil 300 millioner seere i 23 land verden over. Sendingen var den største enkeltproduksjonen NRK hadde gjennomført til da.
Bakgrunn
Den første utgaven av Eurovision Song Contest ble arrangert 24. mai 1956, og i 1981 feiret dermed konkurransen 25 år – selv om Eurovision Song Contest 1981 var den 26. i rekken. Inkludert de fire vinnerne av Eurovision Song Contest 1969 hadde det dermed vært til sammen 29 vinnerbidrag i konkurransen på dette tidspunktet.
For å skape en ekstra ramme omkring den årlige tv-sendingen fra festivalen Momarkedet på Mysen, besluttet derfor NRK å invitere alle de tidligere vinnerne til Mysen for å opptre med sine respektive vinnerlåter. Showet ble arrangert som en veldedighetskonsert der inntektene skulle gå til Røde Kors. Parallelt med konserten ble det også utgitt et samlealbum på dobbel-LP og kassett, Eurovision Gala, med alle vinnerlåtene i Eurovision Song Contest.
Våren 1981 inviterte NRK inviterte samtlige av de tidligere vinnerne til å komme til Mysen for å opptre. Konserten ble lagt til lørdag 22. august 1981, åpningsdagen for Momarkedet. Av de 29 tidligere vinnerne, takket 22 av dem ja til å delta, selv om Teddy Scholten ikke opptrådte og kun satt i publikum. De åtte vinnerlåtene som «manglet», ble i stedet vist i opptak underveis i sendingen. Opptaket av ABBA vinnerlåt «Waterloo» stammet fra Momarkedet 1975, der gruppen var hovedattraksjon.
Sendingen
Konserten ble kalt Songs of Europe (Europas sanger) og ble sendt direkte fra Momarkedet på NRK Fjernsynet klokken 20.00 lørdag 22. august 1981. Sendingen varte i 2 timer og 5 minutter – 5 minutter mer enn opprinnelig oppsatt. Jo Vestly var prosjektleder, mens Johnny Bergh var regiansvarlig. Programledere var Rolf Kirkvaag som Sjonkel Rolf sammen med barne-tv-dukken Titten Tei, styrt og stemmelagt av Birgit Strøm. De ønsket velkommen på norsk, engelsk, fransk, spansk og tysk. Vinnerlåtene ble deretter presentert i kronologisk rekkefølge fra starten i 1956 og frem til Bucks Fizz' vinnerlåt «Making Your Mind Up» fra 1981. Artistene ble akkompagnert av et utvidet Kringkastingsorkester med 62 musikere under ledelse av Sigurd Jansen samt flere gjestedirigenter. Et kor bestående av Kari Gjærum, Wenche Hallan, Kristian Lindeman og Helge Lindeman sørget for vokalstøtte til artistene. Scenen var dekorert med over 35,000 blomster.
Vinnersangene
Sangene markert med rosa bakgrunn ble ikke fremført direkte på scenen, i stedet ble det vist videoopptak av sangene. Merknader:
Produksjon og tv-overføring
Konserten var den største enkeltsendingen til NRK Fjernsynet til da, og programmet overført til 23 land, hvorav fem sendte den direkte. Over 70 NRK-ansatte var delaktige i sendingen, og seks kameraer var i sving for å filme konserten. Sendingen skjedde også i samarbeid med NRK Radio, og den ble overført i radio med stereolyd.
Følgende land sendte programmet
Fem land – Danmark, Frankrike, Irland, Mexico og Norge sendte programmet direkte – de øvrige landene sendte konserten i opptak senere. Danmark, Frankrike, Sverige og Vest-Tyskland sendte egne kommentatorer til Momarkedet for å kommentere sendingen. Under er en oversikt over landene og kringkasterne som overførte Songs of Europe. Følgende land skulle opprinnelig sende Songs of Europe, men trakk seg:
Elijah Winnington
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og vant han bronse med stafettlaget på 4×200 m fri.
USA under VM i friidrett innendørs 2012
USA deltok under VM i friidrett innendørs 2012 fra 9. til 11. mars 2012 i Istanbul i Tyrkia.
Storbritannia under VM i friidrett innendørs 2012
Storbritannia deltok under VM i friidrett innendørs 2012 fra 9. til 11. mars 2012 i Istanbul i Tyrkia.
Drew Kibler
Drew Kibler (født 5. mars 2000) er en amerikansk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 4. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Thomas Østvold
Thomas Østvold (født 18. oktober 1973) er en norsk tidligere fotballspiller.
Hans primære posisjon var midtstopper, men han spilte også mange kamper som høyre-back og sentral midtbane.
Han var del av det norske laget som endte på tredje plass i U-18 EM i 1992. Året etter spilte han alle Norges tre kamper som midtstopper i sluttspillet av Junior-VM i 1993 der han var lagets visekaptein.
Helge Østvold er hans onkel.
Andrew Seliskar
Andrew Seliskar (født 26. september 1996) er en amerikansk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 4. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
PRINCE2
PRINCE2 eller “Projects in controlled environments” er en metode for strukturert prosjektledelse. Et prosjekt defineres i denne sammenhengen som en midlertidig organisasjon som er skapt for å levere et eller flere produkter i henhold til en prosjektbegrunnelse (business case). PRINCE2 ble utviklet i England i 1990-årene som en metode som skulle hindre kostnadsoverskridelser på større offentlige prosjekter og kommer fra en tidligere metode som heter PROMT II (Project Resource Organisation Management Planning Techniques).
7 prinsipper (hvorfor, eller retningslinjer å følge)
PRINCE2 bygger på 7 prinsipper for veiledning og god praksis:
Rollene i prosjektledelseteamet definert i PRINCE2 er:
7 tema (hva, eller verktøy å bruke)
Gjennom hele prosjektet har PRINCE2 7 tema som adresseres kontinuerlig:
7 prosesser (hvordan, eller faser fra start til slutt)
For trinnvis progresjon gjennom prosjekt har PRINCE2 7 prosesser:
Khaldoon Al Mubarak
Khaldoon Khalifa Al Mubarak (arabisk: خلدون المبارك; født 1975) er en emiratisk gründer, og administrerende direktør i Mubadala Investment Company.
Han ble født i Abu Dhabi og utdannet i USA, og begynte i en karriere innen bygg og eiendom og ble administrerende direktør i Mubadala Development Company.
PRINCE2
7 prosesser (hvordan, eller faser fra start til slutt)
PRINCE2 er kort sagt en generell prosjektmodell med faser, prosjektprosesser og krav til beslutningsunderlag, samt temaer som business case, organisering, planlegging, kvalitet, usikkerhet, endringer og fremdrift.
Implementering i prosjektmiljøet
Læringsmaterialet innholder eksempler på hvordan man kan tilpasse PRINCE2 til prosjekter ens egen organisasjon slik at disse kan bli en integrert del av organisasjons metoder og arbeidskultur.
Khaldoon Al Mubarak
Manchester City
I begynnelsen av september 2008, og etter forhandlinger ledet av den Dubai-fødte forretningsmannen Sulaiman Al-Fahim på vegne av Abu Dhabi-siden, ble eierne av den engelske Premier League fotballklubben Manchester City, inkludert daværende styreleder Thaksin Shinawatra, enige om å selge alle aksjene til Sheikh Mansour bin Zayed Al Nahyan fra Abu Dhabi. Khaldoon Khalifa Al Mubarak regnes som "en av kongefamiliens mest pålitelige rådgivere".
PRINCE2
Litteratur
PRINCE2 er dermed et godt utgangspunkt for utvikling av virksomhetstilpassede prosjektmodeller.
Khaldoon Al Mubarak
Manchester City
23. september 2008 ble avtalen inngått og aksjene ble overført til Abu Dhabi United Group, eid av Sheikh Mansour. I september 2008 utnevnte den nye eieren Khaldoon Khalifa Al Mubarak til styreleder i klubben, med Garry Cook (administrator) som administrerende direktør. Gary Cook trakk seg senere i 2011 og ble erstattet av Ferran Soriano.
PRINCE2
Litteratur
PRINCE2 metoden er beskrevet i læreboken «Ledelse av vellykkede prosjekter med PRINCE2®», eller «Managing successful projects with PRINCE2®».
Khaldoon Al Mubarak
City Football Group
Siden 2013 har Khaldoon Khalifa Al Mubarak også vært styreleder i City Football Group, et holdingselskap som investerer i og administrerer ulike internasjonale fotballrelaterte virksomheter, inkludert Manchester City FC, New York City FC, Mumbai City FC og Melbourne City FC. I 2019 bestemte City Football Group under hans ledelse å selge en eierandel på 10 prosent til Silver Lake for 500 millioner dollar.
PRINCE2
Litteratur
Basert på læreboken er det utviklet et sertifiseringsopplegg med to graderinger:
Foundation er for dem som ønsker å få oversikt over hva PRINCE2 er og hva det kan brukes til, og Practitioner er for dem som ønsker å fordype seg videre i PRINCE2. Pensum er det samme for begge sertifiseringene, men Practitioner eksamen er betydelig mer krevende både med henblikk på forberedelser og kunnskapsnivå ved eksamensgjennomføring.
Andre metoder
PRINCE2 er en av flere «prosjektledelsesstandarder» i verden. Av andre «prosjektledelsesstandarder» kan nevnes:
Prosjektsertifiseringer som PRINCE2 og PMP er en mulighet til å formalisere prosjektledelseskunnskap og kan være et supplement til utvikling av prosjektmodell i egen virksomhet.
Stefano Di Cola
Stefano Di Cola (født 11. desember 1998) er en italiensk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 5. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Marco De Tullio
Marco De Tullio (født 21. september 2000) er en italiensk svømmer.
Kamløs ventilteknologi (forbrenningsmotorer)
Kamløs ventilteknologi er teknologier benyttet i moderne stempelmotorer hvor motorens ventilsystem drives av elektromagnetiske, hydrauliske eller pneumatiske aktuatorer, i stedet for konvensjonelle kamakslinger. Aktuatorer kan brukes for både åpning og lukking av ventilene, eller kun for å åpne ventilene, hvor lukking i sin tur skjer ved hjelp av konvensjonelle ventilfjærer eller lignende innretninger.
Kamakslinger har normalt én kam per ventil, og hvor åpningsvarighet og løftehøyde er mekanisk fastsatt ut fra kamakslingens utforming. Skjønt mange moderne forbrenningsmotorer benytter systemer for variabel ventiltid, har løftehøyde og varighet typisk vært mer utfordrende å justere under dynamiske driftsforhold. Enkelte motorprodusenter bruker systemer med mer enn én kam per ventil, men dette er fortsatt et kompromiss da kamprofil fortsatt er fast, og da det fortsatt er store mekaniske begrensninger for hvor mange profiltyper som kan være i drift samtidig. Dette er imidlertid ikke tilfellet med teknologier for drift og styring av ventilsystem basert på aktuatorer, hvor både løftehøyde, varighet og timing kan justeres fritt – eller så godt som fritt – fra ventil til ventil, og fra syklus til syklus. Videre muliggjør aktuatorstyrte ventiler flere åpningsforløp per syklus, eller for den saks skyld ingen forløp per syklus – og hvor gjeldende sylinder dermed kan stenges helt ned.
Kamløs teknologiutvikling
Kamløs ventilteknologi har gjennom lang tid blitt undersøkt og forsket på av en rekke forskjellige fabrikanter, eksempelvis Renault, BMW, Fiat, Valeo, General Motors, Ricardo, Lotus Engineering, Ford, Jiangsu Gongda Makt Teknologier og Koenigseggs søsterselskap FreeValve. Enkelte av disse systemene har blitt gjort kommersielt tilgjengelig, men ennå ikke i motorer til bruk i vanlige personbiler. Våren 2015 fortalte Christian von Koenigsegg journalister at ventilteknologien som hans selskap jobbet med «nærmet seg klar for å realiseres», men ga ingen tidsplan for nærmere implementering.
I november 2016 stilte den kinesiske bilprodusenten Qoros Auto ut deres kombikupé Qoros 3 på Guangzhou Motor Show, som viste frem en ny 'Qamfree' motor. Det svenske selskapet FreeValve som står bak designet av motoren hevder at den turboladede motoren på 1,6 liter produserer en effekt på 170 kW og et dreiemoment på 320 Nm. De hevder også at motoren, sammenlignet med en tilsvarende tradisjonell motor, er betydelig mindre i størrelse, har redusert vekt, har mer effekt og dreiemoment, er mer forbruksvennlig og har lavere eksosutslipp. Christian von Koenigsegg hevder i et videointervju fra 2016 at Qamfree-motoren med denne PHEA-teknologien for kamløs ventilstyring, er basert på en allerede eksisterende Qoros-motor som ble «...utviklet i Tyskland og Østerrike fem, seks år siden...».
I mars 2020 lanserte Koenigsegg Automotive AB sin første fireseters «megabil» kalt Gemera, som er drevet av en sekvensielt turboladet 2-liters motor med tre sylindre, koblet sammen med en batterielektrisk drivlinje med tre elmotorer. Koenigsegg kaller forbrenningsmotoren Tiny Friendly Giant (TFG), denne er målt til 450 kW og 600 Nm, og benytter kamløs teknologi utviklet av FreeValve. [20]
Tusvik & Tønne
Tusvik & Tønne er en humorpodkast der de to komikerne Sigrid Bonde Tusvik (født 2. februar 1980 i Oslo) og Lisa Tønne (født 21. desember 1977 i Teheran i Iran) snakker sammen om en blanding av dagsaktuelle saker, sine egne privatliv og andre kjente personer i inn- og utland.
Historikk
Pilotepisoden ble sendt torsdag 11. oktober 2012, og podkasten har siden da blitt publisert tirsdag tilnærmet hver uke i året. Ifølge Tusvik og Tønnes nettsider, samt i egne uttalelser fra tidligere episoder i podkasten, har de vært «Norges største frittstående podkast med flere hundre tusen nedlastninger i uka.» Ifølge Ingvild Abildgaard Jansen i masteroppgaven "#Phungfolk: Lytterlojalitet som inntektskilde" ble ikke  undersøkelser om lyttertall og podcast gjennomført i Norge før høsten i 2015 Ifølge nettstedet E24 var Tusvik og Tønne en av få podkaster som ga betydelig økonomisk utbytte i 2018.
Form
I podkasten deler de to komikerne historier og tanker fra hverdagsliv og større hendelser i livene sine. Episodene varierer i lengde, men varer stort sett rundt en time. Historiene fortelles ofte med overdrivelser, høy temperatur og tempo, og karikerte etterligninger. Samtalen preges av mange avbrytelser og digresjoner, gjerne med assosiative innskytelser i form av ordlek, sang eller verbal maling av absurde og/eller groteske bilder.
Reaksjoner
Tusvik & Tønne har fått kritikk i media ved flere anledninger. Kritikken har kommet i kjølvannet av avsløringer komikerne har gjort om eget privatliv som også innbefatter andre, navngitte personer. Kritikk har også dreid seg om omtale av kjente personer i media.
Patrick Callan
Patrick Callan (født 6. oktober 1999) er en amerikansk svømmer.
Matteo Ciampi
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 5. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Statistikk for Eliteserien 2019
Denne siden viser utvalgt statistikk for Eliteserien 2019.
Merknader
<references group="Merknad" />
Stefano Ballo
Stefano Ballo (født 18. februar 1993) er en italiensk svømmer.
Karen Marcusdatter Rosenkrantz
Karen Rosenkrantiz (1792–1837) var en dansk-norsk adelsdame.
Wallace Roney
Wallace Roney (født 25. mai 1960 i Philadelphia i USA, død 31. mars 2020 i Paterson i New Jersey ) var en amerikansk trompetist. Roney er kjent fra Tony Williams' kvintett fra slutten av 1980-årene til begynnelsen av 1990-årene.
Stefano Ballo
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 5. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Wallace Roney
Bakgrunn
Wallace Roney vokste opp i Philadelphia. Etter eksamen fra Duke Ellington School of the Arts i Washington, D.C. studerte han ved Howard University ved Berklee College of Music i Boston. Roney fikk undervisning fra blant andre Clark Terry og Dizzy Gillespie, innen han årene 1985–1991 studerte for Miles Davis. Roney satte pris på Davis ikke bare for musikken, men også som mentor og venn; Roney var den eneste trompetist som Davis personlig var mentor for.
Karen Marcusdatter Rosenkrantz
Hun ble født i Jylland som datter av Marcus Gjøe Rosenkrantz og Amalie Tugendreich von Barner (1768–1792). Moren døde etter barslen, og faren så seg tvunget til å overlate datteren til et barnløst ektepar. Senere kjøpte han Hafslund hovedgård i Norge, og skaffet et hjem til henne her, med stemoren Maren Juel (1749–1815) som husfrue.
Familie
I 1810 giftet hun seg i Christiania med greve og amtmann i Norge, Eggert Christopher Knuth. Han døde i en drukneulykke i 1813, og etterlot seg 2 barn, deriblant sønnen Frederik Marcus.
Wallace Roney
Karriere
Både i 1979 og 1980 vant han Downbeat Award som årets beste unge jazzmusiker, og årene 1989 og 1990 avisen DownBeats kritikerpris som mest spennende trompetist.
Karen Marcusdatter Rosenkrantz
Familie
To år senere, den 22. juni 1815, giftet grevinnen seg med generalmajor Carl Frederik Ferdinand Wilhelm Albrecht von Kaltenborn (1785–1832). Bryllupet stod i Skjeberg kirke og på Hafslund. De fikk fire barn.
Wallace Roney
Karriere
Han ble særlig kjent fra Tony Williams' kvintett fra slutten av 1980-årene til begynnelsen av 1990-årene. Han spilte også med i Art Blakeys Jazz Messengers. Han spilte likeledes med for eksepel Herbie Hancock, Elvin Jones, Philly Joe Jones, Ornette Coleman, Sonny Rollins, Curtis Fuller, Wayne Shorter, Miles Davis, Dizzy Gillespie, Joni Mitchell, McCoy Tyner, Carole King og Ron Carter.
Karen Marcusdatter Rosenkrantz
Familie
Hun døde i Christiania den 27. februar 1837.
Wallace Roney
Karriere
Wallace Roney døde 31. mars 2020 på St. Joseph's University Medical Center i Paterson i New Jersey. Han døde som følge av covid-19.
Lukas Märtens
Lukas Märtens (født 27. desember 2001) er en tysk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 7. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Charulata – en kvinne
Charulata – en kvinne (originaltittel: bengali: Cārulatā) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1964, med regi, dreiebok og musikk av Satyajit Ray. Forelegget til filmen er romanen «Nastanirh» (1901) av den Nobelprisvinnende forfatteren Rabindranath Tagore.
Priser og utmerkelser
Filmen vant Sølvbjørnen for beste film ved Berlinalen i 1965. Samme år vant også Den gyldne lotus (Swarna Kamal) for beste film ved Indias internasjonale filmfestival (International Film Festival of India). Filmen ble også vist i Cannes Classics-programmet ved Filmfestivalen i Cannes i 2013.
Handling
Historien dreier seg om Charulata (spilt av Madhabi Mukherjee) den intelligente og attraktive kona til Bhupati (spilt av Sailen Mukherjee). Han redigerer og gir ut en avis. Bhupati er en bengalsk intellektuell fra overklassen, med stor interesse for politikk og frihetsbevegelsen. Charu er interessert i kunst, litteratur og poesi. Selv om Bhupati elsker sin kone, har han ikke nok tid til henne. Hun har lite å gjøre i hjemmet deres som drives av en flåte av tjenere. Bhupati føler at hun kjeder seg, og inviterer Charus eldste bror Umapada og hans kone Manda til å flytte inn hos dem. Umapada hjelper til med å drive avisen hans og trykkpressen. Men Charulata og Mandu trives ikke sammen.
Nils Liess
Nils Liess (født 24. august 1996) er en sveitsisk  svømmer.
Charulata – en kvinne
Handling
Amal (spilt av Soumitra Chatterjee) er Bhupatis yngre fetter, og kommer på besøk. Bhupati ber ham oppmuntre Charus kulturelle interesser. Amal er ung og kjekk, og han er i samme aldersgruppe som Charu. Han har litterære ambisjoner, og deler hennes interesser for poesi. Han gir henne sårt tiltrengt intellektuelt selskap og oppmerksomhet. Et intimt vennskap utvikler seg snart mellom Charulata og Amal. Men det utvikler seg et snev av rivalisering når hun publiserer en novelle på egen hånd uten hans viten, etter at han publiserte et dikt som hun hadde forbudt ham fra å publisere. Han innser at Charulata er forelsket i ham, men han er motvillig til å gjengjelde på grunn av skyldfølelsen. I mellomtiden svindler Charus bror og svigerinne Bhupati for pengene hans og stikker av. Det ødelegger Bhupatis avis og trykkpressen. Amal blir overveldet av skyldfølelse for å forrådt sin fetter.
Nils Liess
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 6. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri og deltok på stafettlaget på 4 × 100 meter fri der laget kom på 14. plass i forsøksheatet og kvalifiserte seg ikke til finalen.
Unite the Right rally
Unite the Right rally (også kjent som Charlottesville rally) var en demonstrasjon som fant sted den 11. og 12. august 2017 i Charlottesville i Virginia i USA. Demonstrasjonen ble organisert av diverse høyreekstreme grupperinger, som motsatte seg fjerningen av en statue av sørstatsgeneralen Robert E. Lee fra byens sentrum. Blant demonstrantene fantes det flere typer høyreekstreme, blant dem hvit makt-forkjempere, nasjonalister, nynazister, sørstats-tilhengere, Ku Klux Klan-medlemmer, samt uavhengige paramilitære.
Pasientfokus
Pasientfokus er et norsk politisk parti. Det stilte liste i Finnmark til stortingsvalget 2021 og fikk 0,2 % oppslutning nasjonalt og 13,1 % i Finnmark. Resultatet førte til at partileder Irene Ojala ble innvalgt på Stortinget.
Kai Curry-Lindahl
Kai Curry-Lindahl (født 10. mai 1917 i Stockholm, død 5. desember 1990) var en svensk zoolog og populærvitenskapelig forfatter.
Unite the Right rally
Arrangementet fikk stor oppmerksomhet, spesielt etter at et medlem av alt-right med vilje kjørte inn i en gruppe som demonstrerte mot høyremarsjen. Dette angrepet førte til at Heather Heyer omkom og flere ble alvorlig skadet. To uker etter demonstrasjonen ble statuen av Robert E. Lee dekket til med sort plass, for å markere sorg over Heyers dødsfall. Den offentlige reaksjonen fra President Donald Trump, hvor han fordømte voldsbruken på begge sider, skapte raseri og sterk kritikk i USA.
Pasientfokus
Deres høyest prioriterte sak er nytt akuttsykehus i Alta.
Unite the Right rally
Bakgrunn
To år før demonstrasjonen fant sted, begikk Dylan Roof et massemord i African Methodist Episcopal Church, et afro-amerikansk kirkesamfunn. Siden den tid har det vært mye debatt rundt statuer reist til ære for kontroversielle figurer fra landets borgerkrig.
Unite the Right Rally var den tredje demonstrasjonen av sitt slag. Før dette hadde nynazisten Richard B. Spencer i april organisert en protestaksjon, og i juli var det en demonstrasjon utført av Ku Klux Klan. Sistnevnte besto av omtrent 50 medlemmer av klanen, og det fantes også en motdemonstrasjon, med rundt 1 000 demonstranter. Denne demonstrasjonen forble ikke-voldelig. Året etter ble det arrangert en oppfølger i Washington, D.C. kalt Unite the Right 2. Denne var også ikke-voldelig og fikk mye mindre oppmerksomhet.
Opptøyer
På nattestid toget demonstrantene over byens rådhusplass, mens de bar brannfakler og ropte anti-semittiske og rasistiske slagord som «Jews Will Not Replace Us», «Blood and Soil» og «White Lives Matter». Demonstrantene besto hovedsakelig av hvite unge menn, som hadde avtalt opptøyene i forkant. Blant kjente figurer i opptøyene var hovedarrangør Jason Kessler, tidligere KKK Grand Wizard David Duke, Richard Spencer og Christopher Cantwell.
Kai Curry-Lindahl
Curry-Lindahl, som var filosofie doktor, deltok aktivt i naturvernsdebatten, og var som naturvernekspert knyttet til Stockholms universitet mellom 1966 og 1969. Han var sjef for Skansens naturhistoriske avdeling mellom 1953 og 1974. I 1974 og 1983 var han gjesteprofessor ved University of California, Berkeley i USA, og i 1974 og 1978 ved University of Guelph i Ontario i Canada.
Frs 1974 til sin død var han rådgiver til FN-organene Unesco, FAO, UNEP og omkring 35 afrikanske regjeringer fra sin base i Nairobi. I større delen av denne periode var han også knyttet til det svenske Miljövårdssekretariatet.
Henning Mühlleitner
Henning Mühlleitner (født 15. juli 1997) er en tysk svømmer.
Kai Curry-Lindahl
Han var fra 1947 gift med Anne van der Voordt (1925–2018).
Pasientfokus
Partiet startet i 2017 som en organisasjon under navnet «Postkortaksjonen» til støtte for bedre helsetilbud i Alta og Kautokeino. I 2020 ble aksjonen videreført med stiftelsen «Alta Sykehus med Pasientfokus» og en grunnkapital på 100,000 kr.
Henning Mühlleitner
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 7. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Pasientfokus
Ledelse
• Irene Ojala 2021–d.d.
Murilo Sartori
Murilo Setin Sartori (født 18. mai 2002) er en brasiliansk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 8. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Nathalie Lambert
Nathalie Brigitte Lambert (født 1. desember 1963 i Montréal) er en canadisk idrettsleder og tidligere kortbaneløper som representerte klubben Club de patinage de vitesse Montréal International.
Hun ble olympisk mester i kortbaneløp på skøyter på 3,000 meter stafett under Vinter-OL 1992 i Albertville. I Vinter-OL 1994 på Lillehammer, men med kortbaneløpsøvelsene på Hamar tok hun to sølvmedaljer på henholdsvis 1,000 meter individuelt og på 3,000 meter stafett. Lambert deltok også i demonstrasjonsgrenen kortbaneløp på skøyter i Vinter-OL 1988 og var med på stafettlaget som tok 3.-plass. I tillegg har hun flere medaljer fra både VM (sammenlagt og i stafett) og Lag-VM i kortbaneløp på skøyter.
Som aktiv i hurtigløp på skøyter deltok hun i Allround-VM 1985 i Sarajevo i daværende Jugoslavia, Allround-VM 1986 i Haag i Nederland, samt i Sprint-VM 1985 i Heerenveen i Nederland. I tillegg var hun med i verdenscupen i hurtigløp på skøyter Davos i januar 1986.
Kai Curry-Lindahl
Kai Curry-Lindahl Award
Curry-Lindahl innstiftet en pris for innsats innen miljøpleie, beskyttelse og forøkning av truede arter av vannfugler.
Noen mottagere av prisen er: Joanna Burger, 2016, Heinz Hafner, 2003, James Kushlan, 2003, James Hancock, 1996, Luc Hoffman, 1994, og David B. Wingate, 1993.
Antonio Djakovic
Antonio Djakovic (født 8. oktober 2002) er en sveitsisk  svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 6. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri og deltok på stafettlaget på 4 × 100 meter fri der laget kom på 14. plass i forsøksheatet og kvalifiserte seg ikke til finalen.
Poul Zellmann
Poul Zellmann (født 2. september 1995) er en tysk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 7. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Roman Mityukov
Roman Mityukov (født 30. juli 2000) er en sveitsisk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 6. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri. og deltok på stafettlaget på 4 × 100 meter fri der laget kom på 14. plass i forsøksheatet og kvalifiserte seg ikke til finalen.
Okamira
Okamira er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang, brunsvart trebukk, sidene av hodet og pronotum er gule. Antennene er rundt to tredjedeler så lange som kroppen, nokså kraftige, med lange, mørke hår. Det femte og sjette leddet er hovedsakelig gule. Pronotum er omtrent tønneformet, med en blank, svart midtstripe, dekkvingene er jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det østlige Ecuador.
I Vow to Thee, My Country
«I Vow to Thee, My Country» er en britisk patriotisk sang og senere også hymne. Den ble til i 1921 da det opprinnelige diktet av Cecil Spring-Rice ble tonesatt av Gustav Holst.
Historie
Teksten er opprinnelig et dikt av diplomaten Cecil Spring-Rice, skrevet i 1908 mens han var stasjonert ved den britiske legasjon i Stockholm. Først fikk den navnet Urbs Dei («Guds by») eller The Two fatherlands, og den beskrev hvordan en kristen er skyldig å sverge sin lojalitet mot både sitt hjemland og det himmelske rike. Teksten var delvis basert på mottoet for familien Spring, som Spring-Rice nedstammet fra.
Det første verset hadde opprinnelig en åpent fosterlandsk holdning, influert av tiden før første verdenskrig. I år 1912 ble Spring-Rice utnevnt til ambassadør i USA, der han etterhvert klarte å overtale Woodrow Wilson til å oppgi nøytraliteten og slutte seg til Storbritannia i krigen mot Tyskland. Etter at USA gikk inn i krigen ble Spring-Rice hjemkalt til Storbritannia.
U17-EM i fotball for menn 2017
Play-off til U17-VM
De to beste tapende kvartfinalistene, fikk sjansen til å kvalifisere seg til U17-VM 2017.
I Vow to Thee, My Country
Melodi
I 1921 tilpasset Gustav Holst musikk fra en seksjon av «Jupiter» fra hans suite Planetene for å skape en melodi til diktet. Musikken ble noe forlenget for å passe med de to siste radene i første vers. Etter ønske fra utgiveren Curwen skrev Holst en versjon for unison sang med orkester (Curwen har også publisert Hubert Parrys «Jerusalem» som unisonsang med orkester).
Den ble formodentlig fremført første gang i 1921 og ble et vanlig innslag ved minneseremoniene over våpenstillstanden, særskilt etter at sangen ble publisert som hymne i 1926. Holst tonesatte sangen slik at den kunne benyttes som kirkesalme, og den ble medtatt i «Songs of Praise» (1926), med samme ord, men tittelen var da Thaxted  (oppkalt etter landsbyen der Holst levde i mange år).
Redaktøren for det nye (1926) opplag av «Songs of Praise» var Holsts nære venn Ralph Vaughan Williams, noe som kan ha inspirert Holst til å komponere hymnen.
Mimectatosia
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten er lever i Sikkim.
Fibaro
Fibaro er et merkenavn eid av det polske selskapet Fibar Group som produserer utstyr til smarthus.
Selskapet har i mange år satset stort på Z-Wave. De produserer blant annet brytere, dimmere, bevegelsessensorer, fjernstrømbrytere og dørsensorer.
Historie
I 2016 bestemte Fibaro seg for å produsere utstyr som skal være kompatibelt med Apple sitt HomeKit, men opprettholdt fremdeles støtten for Z-Wave.
Breno Correia
Breno Correia (født 19. februar 1999) er en brasiliansk svømmer.
Marnie – min hemmelige venninne
Marnie – min hemmelige venninne (思い出のマーニー, Omoide no Marnie, «Minnenes Marnie») er en animefilm fra Japan, skrevet og regissert av Hiromasa Yonebayashi ved Studio Ghibli
Breno Correia
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan og kom på 8. plass i finalen med stafettlaget på 4×200 m fri.
Fibaro
Historie
I 2018 kom Fibaro sine første modeller med støtte for Bluetooth Low Energy (BLE) og WiFi, hvilket kunne kobler direkte til hjemmenettverket og dermed fjernet behovet for en dedikert hjemmesentral.
Marnie – min hemmelige venninne
Handling
Anna Sasaki er en innadvendt 12 år gammel jente med lav selvtillit som bor i Sapporo sammen med fosterforeldrene sine, Yoriko og ektemannen sin. En dag får hun et astma-anfall på skolen. De tror hennes astma blir utløst av stress. På legens anbefaling om å sende Anna til et sted hvor luften er renere enn i hjem-byen, bestemmer foreldrene seg for å la henne tilbringe sommerferien hos Yorikos slektninger, Setsu og Kiyomasa Oiwa i en landlig kyst-by som heter Kissakibetsu.
Anna ser et forlatt herskapshus som synes det er noe kjent med. Setsu forteller henne at herskapshuset tidligere var et feriehus for velstående utlendinger, men har stått tomt veldig lenge. Anna begynner å drømme om en blond jente i herskapshuset som heter Marnie, og Marnie inviterer Anna til fest ved herskapshuset. Men lokalbefolkningen finner Anna sovende utenfor, noe som tyder på at festen også kan ha vært en drøm. Herregården virker også forlatt og forfallen igjen rett etterpå.
Stortingets jernbanekomite
Stortingets jernbanekomite var en av Stortingets fagkomiteer. Den blei oppretta som fast komite i 1875, etter at det både i 1871 og i 1872–1873 hadde vært etablert spesialkomiteer for jernbanesaker.
Bakgrunnen var den økende interessen for jernbaneutbygging. En regjeringskommisjon hadde samme år lagt fram planer for utbygging av 2500 kilometer nye linjer med et kostnadsestimat på 160 millioner kroner. For deler av Stortinget var det viktig å få ei hand på rattet og slik begrense de offentlige kostnadene. Dette lyktes imidlertid ikke i særlig grad, enda om det fra 1876 blei lagt opp til jernbanebudsjettet fra Tingets side skulle vedtas i stor detalj.
Johan Sverdrup var formann i såvel de to spesialkomiteene som i den faste jernbanekomiteen fram til 1879.
At jernbanens andel av statsbudsjettet var betydelig, kan illustreres ved at en på begynnelsen av 1890-tallet tidvis hadde en kombinert jernbane- og budsjettkomite bestående av medlemmene i de to fagkomiteene. I 1893, da det forelå et forslag om nye jernbanelinjer, valgte man ei tid å utvide komiteen fra ni til femten medlemmer. Tilsvarende blei komiteen i 1907 utvida fra ni til tjue medlemmer. Mer spesielt er kanskje at man i 1900 hadde en kombinert jernbane- og konstitusjonskomite og i 1902 og 1904 en kombinert jernbane- og sosialkomite. I 1908, 1909 og 1913 var det en kombinert jernbane- og gasjekomite.
I 1918 var det en kombinert komite av jernbanekomiteen og skog- og vassdragskomiteen. Også i 1922 blei komiteen forsterka i tilknyning til behandling av en ny jernbaneplan, da fra ti til femten medlemmer.
Under første verdenskrig blei det presentert ønsker om en mer hensiktsmessig komitestruktur på Stortinget. Dels skyldtes det at komiteene hadde svært ulik arbeidsbyrde, dels et ønske om å få bedre samsvar mellom departementenes og komiteenes saksfelt. Noen justeringer blei gjort, både på regjeringas og Stortingets side, men arbeidet gikk sakte og stykkevis. I 1930 innstilte et reglementsutvalg nedsatt av Stortinget på endringer. Utvalget foreslo blant annet reorganisering av samferdselssakene. Etter en del diskusjon blei dette vedtatt i januar 1931. Jernbanekomiteen blei dermed slått sammen med veikomiteen til en felles vei- og jernbanekomite.
I 1950 blei alle samferdselssaker samla i én komite, samferdselskomiteen.
Cristodesisa
Cristodesisa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Peter Hummelgaard
Peter Hummelgaard Thomsen (født 17. januar 1983 i Tårnby) er en dansk politiker for Socialdemokratiet.
Cristodesisa
Utbredelse
Artene er utbredt i Vest-Malaysia.
Peter Hummelgaard
Han var arbeidsminister i Mette Frederiksens første regjering fra 2019 til 2022 og ble i desember 2022 justisminister i Mette Frederiksens andre regjering.
Hummelgaard har vært innvalgt i Folketinget fra Københavns storkrets siden 2015.
Hummelgaard var formann i Danmarks Socialdemokratiske Ungdom fra 2008 til 2012.
Han er utdannet jurist (cand.jur.) fra Københavns Universitet.
Hathliolophia
Hathliolophia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, kraftig, matt, mørkt grønnlig brun trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen, det tredje-ytterste leddet hvitt. Pronotum har rundede sider uten tenner. Dekkvingene er avsmalnende bakover, med markerte "skuldre".
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten er utbredt på Sulawesi.
Erik Nilsen Haarset
Erik Olaus Nilsen Haarset (født 30. mai 1840 i Øvre Rendal, død 7. januar 1921 i Øvre Rendal) var en gårdbruker som var ordfører i Øvre Rendal 1886-1889.
Han overtok gården Nordre Haarset etter faren Nils Eriksen i 1869, og drev den til sønnen Nils overtok i 1905. Erik Haarset beskrives som «en særdeles dyktig Landbruker, som forøket Gaardens Verdi ved oppdyrkning av 'Haarset-myren'», og som en som utviklet hjemgården til et mønsterbruk. Han hadde gått på Rotvoll landbruksskole en gang mellom 1860 og 1864, og førte nøyaktige fjøsjournaler fra 1864 til 1900. Han var aktivt styremedlem i Nordre Østerdalens landbruksforening, og deltok også på landbrukskongresser i 1887 og 1907.
Han var i slekt med flere andre ordførere i bygda: faren Nils Haarseth, farbroren Jacob Eriksen Haarset og svogeren Ola Jonsen Høye.
Bjørn Kristoffer Bore
Bjørn Kristoffer Bore (født 3. desember 1969) er en norsk journalist, fra 2019 redaktør og administrerende direktør i Vårt Land.
Senere arbeidet han i Dagbladet, der han gjennom tyve år hadde ulike roller. Han var blant annet redaksjonssjef i Dagbladet Pluss og konstituert magasinredaktør i avisen før han gikk til jobben som Vårt Land-redaktør.
Bore er sønn av Vårt Lands tidligere redaktør Thor Bjarne Bore og tidligere Vårt Land-journalist Marie Rein Bore. Han er gift med redaktør Anne Weider Aasen i TV2.
Bore har tidligere også vært daglige lederen i Natur og Ungdom.
Herman Willebrordus Woorts
Herman Willebrordus Woorts (født 12. november 1963 i Abcoude i Nederland) er en nederslandsk kunsthistoriker som ble katolsk prelat og hjelpebiskop i Utrecht.
Prest
Han var deretter kapellan i Doetinchem og Wijnbergen i flere måneder før han ble kapellan i Raalte. Fra 1997 til 2005 var han sogneprest i en menighet som omfattet Dalfsen, Hoonhorst, Lemelerveld, Vilsteren og Hardenberg. I 2002 ble han utnevnt til kannik i domkapittelet i St. Katarina-katedralen i Utrecht.
Fra 2004 til 2005 spesialiserte han seg i ikonografi av kristen kunst ved Det pavelige institutt for kristen arkeologi i Roma.
Biskop
Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 7. desember 2009 til hjelpebiskop i Utrecht og titulærbiskop av Giufi Salaria. Erkebiskopen av Utrecht, Willem Jacobus Eijk, bispeviet han den påfølgende 13. februar; medkonsekratorer var Johannes Hermannes Jozefus van den Hende, biskop av Breda, og Johannes Antonius de Kok O.F.M., emeritert hjelpebiskop i Utrecht.
Kort tid etter utnevnelsen ble det hevdet i nederlandske medier at han aktet å forby til gurstjenestelig bruk kirkesanger av eks-jesuitten Huub Oosterhuis, blant dem Steppe zal bloeien. Den antagelsen viste seg imidlertid å være ubegrunnet.
Erik Simensen Høye
Erik Simensen Høye (født 12. mars 1837 i Øvre Rendal, død 25. mai 1910 i Øvre Rendal) var en gårdbruker som var ordfører i Øvre Rendal 1882-1885 og 1890-1893.
Erik Høye vikarierte en kort periode som lensmann, og er oppført som det i folketellingen for 1875. Han var styreformann i det første styret for Øvre Rendalens Sparebank, som startet sin virksomhet i 1897.
Cielo sulla palude
Cielo sulla palude (direkte oversatt: "Himmelen over myrene") er en historisk film fra 1949 regissert av Augusto Genina. Filen omhandler den italienske helgenen Maria Gorettis liv.
Om filmen
Filmen ble i 2008 valgt ut som en av Italias 100 beste filmer av et utvalg kritikere
Handling
I 1902 i den sykdomsrammede regionen Pontine Marshes, bor den tolv år gamle Maria Goretti sammen med foreldrene sine. De er fattige gårdsmenn og arbeider for Serenelli, en bonde som drikker alt for mye alkohol - som tilbyr dem kost og losji.
Serenellis atten år gamle sønn Alessandro blir seksuelt tiltrukket av den fromme Maria, men hun motsetter seg hele tiden hans romantiske fremskritt. En dag myrder den unge mannen henne fordi hun ikke vil gi etter for hans ønsker. Men rett før hun dør, tilgir Maria overfallsmannen sin. Etter hennes død blir Maria kanonisert som en katolsk helgen.
Ola Eriksen Undset
Ola Eriksen Undset (født 5. oktober 1846 i Rendalen, død 29. juni 1914 i Øvre Rendal) var en gårdbruker som var ordfører i Øvre Rendal 1894-1897.
Han overtok gården Nordistu Undset etter faren Erik før 1875, og ga den videre til sønnen Erik før 1910. Ola Eriksen arbeidet i ungdommen som lærer, og er oppført som det i folketellingen for 1865.
An die Hoffnung
'''«An die Hoffnung» opus 18 nr. 2''' (norsk: «Til håpet») er et énsatsig orkesterverk av Fartein Valen og det femte av i alt ni slike stykker han skrev. Verket ble komponert i 1933 og var inspirert av et dikt av den engelske dikteren John Keats.
Besetning
En typisk framføring varer omtrent 6 minutter. Verket er tilegnet nevøen Magne Valen-Sendstad («paa 20 aars dagen») og er utgitt av Norsk Musikkforlag.
Bakgrunn
«An die Hoffnung» ble skrevet på Mallorca mellom 26. januar og 17. februar 1933. Ifølge Olav Gurvin skal Valen ha begynt på verket hjemme i Valevåg allerede sommeren 1932.
Valen hadde lenge vært opptatt av den engelske dikteren John Keats. Etter motgangen Valen opplevde på 1920-tallet, ikke minst den knusende kritikken han fikk etter uroppførelsen av «Ave Maria» i 1923, var Keats’ skjebne noe han fryktet også ville bli hans egen. Keats var egentlig utdannet apoteker men valgte å vie seg til kunsten og diktningen. Diktene til Keats ble imidlertid ikke verdsatt eller forstått i Keats’ samtid, og etter mye motgang døde han syk og nedbrutt i Roma i 1821. Keats gravsted var derfor et naturlig sted for Valen å besøke da han selv kom til Roma: "Jeg glemmer aldrig den underlige stemningen i denne kirkegaard med den gamle bymur, Cestiuspyramiden, de mørke høie cypresser og den sorte uveirshimmel. Først gik vi til Keats’s grav. Der findes intet navn paa graven, bare de ord som han selv ønsket, ‘Her ligger en som skrev sit navn i vand’. Jeg tok med mig et violblad til minde."
Keats’ diktning var en trøst for Valen, og han var spesielt grepet av diktet «To Hope» som Henrik Rytter hadde oversatt til norsk. Særlig var han glad i følgende tre vers:
Når deira lagnad som eg elska mest, til skræmde hjarta kved um tap og sorg, - bjartøygde von! – du kveikjer hugen best; gjev meg di sæle trøyst ei rid på borg! – lat fløyma kring meg himmelglima di, og lyft din sylvveng yver panna mi.