cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kortbane-EM i svømming 2011
Deltagende nasjoner
543 svømmere (302 menn, 241 kvinner) fra 44 nasjoner konkurrerte under mesterskapet. Lag (og antall svømmere) var fra:
Menn
Forklaring: VR - Verdensrekord; ÅBT - Årsbestetid; ER - Europeisk rekord; NR - Nasjonalrekord; MR - Mesterskapsrekord
Kvinner
Forklaring: VR - Verdensrekord; ÅBT - Årsbestetid; ER - Europeisk rekord; NR - Nasjonalrekord; MR - Mesterskapsrekord
Marthe Thorshaug
Marthe Thorshaug (født 28. April 1977 i Hamar) er en norsk filmskaper og billedkunstner.
FordRekord
FordRekord er et norskspråklig pop-/rock-band med medlemmer bosatt i Haugesund og Stavanger. Startet i 2008.
Marthe Thorshaug
Thorshaug er utdannet fra Oslo Tegne- og Maleskole (1997-1999) og Statens Kunstakademi (1999-2003).
Berikkazy Seksenbayev
Berikkazy Seksenbayev (født 25. juli 1967) er en landhockeyspiller som representerte Sovjetunionen.
Han representerte SUS under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 10.
Marthe Thorshaug
Thorshaug bor og arbeider på småbruket hvor hun vokste opp i Vangsåsen utenfor Hamar.
Bram van der Vlugt
Bram van der Vlugt (født 28. mai 1934 i Haag i Nederland, død 19. desember 2020 i Zegveld) var en nederlandsk skuespiller.
Marthe Thorshaug
Arbeider
Thorshaugs arbeider er innkjøpt av flere kunstinstitusjoner og museer, bl.a Nasjonalmuseet.
Et gjennomgående tema i Thorshaugs filmer, er forholdet mellom menneske, dyr og mytologi. Thorshaug har gjennom sine produksjoner utviklet et eget filmspråk, der virkemidler fra ulike sjangre blandes bevisst. Filmene har ofte en uforutsigbar stemning, der grensen mellom hva som er virkelig og hva som er fiksjon er visket ut. Thorshaugs filmer defineres som kunstfilm.
Thorshaugs undersøkende arbeidsmetode involverer ofte andre fagområder. Filmen «Comancheria », som omhandler Comanche-indianerne i Oklahoma, har blitt vist i flere etnografiske sammenhenger, bl.a på Musée de quai Branly og vært brukt i forskning ved University of Texas. Fotoarbeid tilknyttet «Comancheria», inngår i den permanente Nord-Amerika utstillingen på Kulturhistorisk museum i Oslo.
Bram van der Vlugt
Han er kjent for å spille Sinterklaas. Han var også med i Pastorale 1943, Gordel van smaragd og i Family.
Van der Vlugt døde 19. desember 2020 av covid-19 i Zegveld i provinsen Utrecht i en alder av 86 år.
Beleiringen av Namur i 1692
Beleiringen av Namur, 25. mai–30. juni 1692, var et stort slag i niårskrigen, og en del av den store planen til franskmennene om å slå styrkene til Storalliansen og raskt avgjøre krigen. Namur, som ligger der hvor elevene Meuse og Sambre løper sammen var en mektig festning og et viktig politisk og militært sted. De franske styrkene, ledet av Vauban, tvang byen til å overgi seg den 5. juni, men citadellet, kommandert av Menno van Coehoorn, klarte å holde ut til 30. juni før de kapitulerte, og avsluttet den 36 dager lange beleiringen. Kong Ludvig XIV var redd for at kong Vilhelm III planla å gjenerobre festningen og ga sin øverstkommanderende, duc de Luxembourg ordre om å gå til krig mot de allierte, noe som bevirket det blodige slaget ved Steenkerque den 3. august.
Bakgrunn
Som i 1691 ble det opprettet fem store arméer på fem fronter i krigen: Flandern, Moselle, Rhinen, Piemonte og Roussillon. I tillegg ble det opprettet ennå en styrke i Flandern for å gå til angre på det som var det store målet til Frankrike for 1692; den viktige festningen i Namur. Ved å erobre festningen ville franskmennene få kontroll over de nærliggende områdene til Frankrike, samt muligens inspirere nederlenderne til å slutte fred. Erobringen førte derimot ikke til noen forhandlinger, men ble en viktig brikke i senere forhandlinger.
For å hindre Vilhelm fra å komme byen til unnsetning, satte Ludvig samtidig i land styrker i England for å hjelpe kong Jakob II i forsøket hans på å ta tilbake tronen sin. Denne styrken besto av 12 000 katolske irske soldater, som hadde deltatt i den irske krigen før freden i Limerick, i tillegg til om lag like mange franske soldater. For å klare dette måtte derimot franskmennene få kontroll over Den engelske kanal.
Beleiringen
Ludvig forlot Versailles og dro mot Flandern den 10. mai. Det franske kavaleriet beleiret byen natt til 26. mai før hodearméen kom frem dagen etter. De franske styrken var større enn den Ludvig hadde samlet for beleiringen av Mons året før og besto av 60 000 mann og 151 kanoner. I tillegg hadde observasjonsarméen til duc de Luxembourg, som ble opprettet for å hindre at Vilhelm kunne hjelpe Namur, også om lag 60 000 mann. Garnisonen i Namur, kommandert av hertugen av Barbançon, hadde totalt 6 000 mann.
Byen faller
Under beleiringen av Namur i 1692 deltok de to største militæringeniørene på denne tiden: Vauban, som hadde ledelsen for beleiringen, og den nederlandske ingeniøren Menno van Coehoorn, som ledet forsvaret av festningen. Plasseringen og topografien rundt byen gjorde beleiringen særlig utfordrende. Selve Namur lå på en flate, en slette på nordsiden av Sambre, omringet av åser på alle sider. Med citadellet på sørsiden av samløpet mellom Sambre og Meuse var festningen en av de mektigste i Flandern.
Vauban hadde i hemmelighet observert Namur året før og klart å tegne opp forsvarsverkene til byen. Ved hjelp av disse tegningene konstruerte franskmennene cirkumvallasjoner og satte opp et stort, velutrustet batteri. Det ble åpnet grøfter for tre linjer natt til 30. mai. Vilhelm flyttet samtidig styrkene sine sørvest og nærmere Namur, mens Luxembourg flyttet arméen sin øst for Gembloux til Longchamps, nord for byen. Vilhelm håpet å få Luxembourg ut i slag ved Mehaigne, men mye nedbør i dagene før gjorde det umulig å krysse elven.
Det meste av garnisonen i Namur var spanske soldater, som var svake og i dårlig form. Garnisonen klarte å forsterke et batteri som dekket hovuddelen av byen, men hadde bare begrenset suksess. Byen kapitulerte den 5. juni og det ble enighet om våpenhvile frem til morgenen den 7. juni. Under denne pausen flyttet garnisonen over citadellet og franskmennene gikk inn i byen. Det ble også enighet om at de allierte ikke skulle skyte mot byen fra høyden, og at franskmennene heller ikke skulle angripe citadellet fra byen. I memoarane sine skrev Jean Martin dé la Colonie, som deltok i beleiringen: «Det var bare uvitenhet om den virkelige tilstanden til festningsverkene som gjorde at denne avtalen kom i stand, siden det bare var fra bysiden at festningen kunne erobres. Resten av festningen var ugjennomtrengelig.»
Citadellet faller
Elven Sambre skilte citadellet fra byen. Den svakeste siden av citadellet var langs elven, men på grunn av vilkårene i våpenhvileavtalen da byen overga seg, kunne ikke franskmennene gå til angrep fra denne siden. Den delen av citadellet som lå mot Meuse lå på en steinete klippe og var umulig å angripe. Nøkkelen til citadellet var derfor Fort William (oppkalt etter Vilhelm av Oranien som bygde det), en stilling vest for de andre festningsverkene. Det var i denne retningen at franskmennene måtte angripe, (se kart). Den første oppgaven til angriperne var å ta redutten Leene Cachotte som lå utenfor og som dekket adkomsten til Fort William. Grøftene ble åpnet den 8. juni og et stort angrep med syv bataljoner og musketerne til kongen fulgte den 12. juni. Leene Cachotte falt og Vauban beleiret Fort William, som ble personlig forsvart av Coehoorn. Fortet lå vrient til, på bakketoppen, slik at angriperne ikke kunne se festningen før de var like nær. De franske oppørene nærmet seg fra to retninger, men de store nedbørmengdene hadde gjort hele operasjonen særdeles vanskelig. Coehoorn ga så ordre om å få si egen grav gravet for å symbolisere at han var villig til å forsvare stillingen til det siste. Han ble skadd i hodet av en granat som tok livet av kammertjeneren hans, men han døde ikke selv. Det siste angrepet på Fort William kom den 22. juni og trass i det djerve forsvaret til Coehoorn, måtte han og de 200 mennene i garnisonen kapitulere. Vauban tok imot den store rivalen sin dagen etter og trøstet han med at han i det minste hadde fått æren av å bli angrepet av den største kongen i verdenen. Coehoorn svarte da at det virkelig trøstet han at det var at Vauban hadde måtte flytte batteriene sine syv ganger under angrepet.
Etter at Fort William falt, holdt ikke de andre festningsverkene ut lenge. Den endelige kapituleringen skjedde den 30. juni og resten av garnisonen forlot byen den 1. juli. Franskmennene var da nesten tomme for forsyninger på grunn av det kraftige regnværet.
Ettervirkning
Ludvig og følget hans forlot Namur den 2. jul og nådde Versailles to uker senere. Kongen bestilte Te Deum til minne om seieren. Selv om Ludvig hadde sikret en stor seier i Namur, ble invasjonen av England mislykket. Den franske marinen ble slått i slaget ved Leene Hogue tidligere i juni, slik at franskmennene ikke fikk kontroll over Den engelske kanal, og dermed ikke kunne frakte franskmennene over til England. De irske soldatene ble i stedet flyttet til Rhinland.
Luxembourg ventet fram til Namur var klar for forsvar og brøt leir den 8. juli og fulgte etter Vilhelm III mot Nivelles. Meldinger nådde Versailles om at Vilhelm planla å gjenerobre Namur så snart han hadde nok soldater. Ludvig skrev til Luxembourg og ba ham innstendig om å marsjere raskt for å slå Vilhelm før han klarte å opprette skyttargraver nær Namur. Den 1. august flyttet Vilhelm til Halle. Vilhelm, som Ludvig, ønsket et slag, og den 3. august overrasket han og gikk til angrep på Luxembourg nær landsbyen Steenkerque. Slaget ble ikke avgjort og begge sider kunne på sett og vis kreve seieren, men Vilhelm forlot slagmarken i franske hender og ende slik den allierte trusselen om å ta tilbake Namur. Lite skjedde resten av felttoget det året før de to partene gikk til vinterkvarter.
Jeff Green
Jeff Green er navnet til flere personer:
Brunspurv
Brunspurv (Passer eminibey) er monotypisk art spurvefamilien (Passeridae) og inngår i slekten Passer, som teller 28 arter og er den mest tallrike slekten i denne familien. Arten er utbredt i det nordøstlige og østlige Afrika.
Taksonomi
Brunspurv var tidligere plassert i den monotypiske slekten Sorella (som er parkert), men har siden blitt flyttet til Passer.
Biologi
Brunspurven er den minste av artene i spurvefamilien. Arten blir cirka 10,5–11,5 cm lang og veier typisk kun 12–17 g. Hannen har nøttebrun fjærdrakt, som blir gradvis mørkere og brunere i ansiktet. Vingene og stjerten har brunsorte fjær med med nøttebrune bremmer. I tillegg har primærfjærene bleke flekker ved basen. Hodet er relativt stort. Øynene har mørk brun iris. Nebbet er gråsort til sort og kort, men kraftig. De undre ekstremitetene er blekbrune. Hunnen har lysere grå krone og nakke, og gråfargen fortsetter over framryggen, som imidlertid også har langsgående gråsorte streker. Ellers ligner oversiden hannen, men nøttefargen er lysere. Strupen og overbrystet er lyst nøttebrunt og går gradvis over til hvit i buken og undergumpen. Nebbet ligner hannens, men det er nær beinfarget. Ungfuglene ligner hunnen, men er enda blekere.
Brunspurven er utbredt i det nordøstlige og østlige Afrika, fra det sentrale Tsjad (observert første gang i 2015 ), sørvestre Sudan og det nordlige og sørlige Sør-Sudan østover til Riftdalen i Etiopia, det nordlige og nordøstre Uganda og mye av Kenya, og videre sørover til det nordøstre, sentrale og østre Tanzania.
Arten er nomadisk og streifer rundt i store flokker utenfor hekketiden. Habitatet består i hovedsak av såkalt tørr Acacia-savanne nær sumpområder og elevasjoner opp mot 2 200 moh. Fuglene er stort sett granivore og eter typisk frø fra ulike typer gress og urter, men også husholdningsavfall. Avkommet mates med insekter, inkludert små biller, og mye frø fra gress. Brunspurver leter gjerne etter maten på bakken, både solitært, parvis og i flokk.
Brunspurver hekker året rundt, men typisk etter regn da tilgangen på insekter er størst. Fuglene hekker i kolonier, men koloniene kan være både blanda og ensartet. Både arten og hekkingen er nært knyttet til arter i veverfamilien (Ploceidae), og det hender stadig at gamle reder etter vevere gjenbrukes av brunspurven. Selve redet er gjerne en ganske uryddig globulær struktur av tørt gress med inngang på siden, som regel fôret med fjær og dun. Det er gjerne plassert i greinverket. Hunnen legger 3–4 egg og bruker gjerne 18–19 dager på inkubasjonen. Ungene mates trolig av hannen alene. Det er ukjent når avkommet forlater redet.
Inndeling
Inndelingen og rekkefølge følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på verdens fugler følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle norske beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser.
Fai rumore
«Fai rumore» (norsk oversettelse: lag støy) er en italiensk popballade, skrevet og fremført av den italienske sangeren Diodato. Den ble utgitt 7. februar 2020 og var et av hovedsporene på albumet Che vita meravigliosa. Sangen vant Italias største musikkonkurranse, Sanremo-festivalen, i 2020. Den skulle ha vært Italias bidrag til Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland, men EBU valgte til slutt å avlyse konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020. I mars 2020 solgte sangen til platina i Italia, Diodatos første platinatrofé.
Om sangen
Sangen er skrevet av den italienske sanger-låtskriveren Diodato (født 1981) i samarbeid med Edwyn Roberts. Den ble første gang fremført under den italienske sangfestivalen Sanremo-festivalen i februar 2020.
Teksten handler om lengsel og savn mellom to mennesker. «Jeg kom tilfeldigvis bort fra en person, og det er stillheter som forsterker avstanden. Sangen handler om at en trenger litt støy fra den andre parten. Det kan være en søt støy, men det viktigste er å bli hørt, ellers kan stillheten forsterke det negative», sa Diodato i et intervju.
Tittelen betyr direkte oversatt du lager støy, og henviser til at du må gjerne lage støy for meg. Sangeren spør seg om denne støyen er bra for ham, men han konkluderer med at støyen i alle fall er bedre enn den «unaturlige stillheten mellom meg og deg».
Sanremo-festivalen 2020
Sangen var en av deltakerne i Sanremo-festivalen 2020, den største musikkonkurransen i Italia. «Fai rumore» vant til slutt finalen 8. februar med 39,3 prosent av stemmene, mye takket være pressejuryen som hadde den som klar favoritt. I telefonavstemningen lå den sist av de tre finalesangene. Sangen vant også kritikerprisen «Mia Martini» og presseprisen «Lucio Dalla».
Eurovision Song Contest 2020
Som vinner av Sanremo-festivalen tilbød kringkasteren Rai Diodato å representere Italia med sangen i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam. Diodato takket ja til tilbudet, og «Fai rumore» ble dermed Italias bidrag i konkurransen. Som et av de fem store landene i Eurovision Song Contest, hadde Italia vært direktekvalifisert til finalen lørdag 16. mai 2020. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så imidlertid EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19.
Italia ble selv hardt rammet av pandemien, og hele Italia ble sendt i karantene i midten av mars. «Fai rumore» var en av sangene som italienerne sang fra balkongene sine for å holde motet oppe under karantenen.
Musikkvideo
En musikkvideo ble spilt inn og publisert samtidig med lanseringen av sangen i februar 2020. Videoen er regissert av Giorgio Testi.
Guillaume Gillet
Gillet har tidligere spilt for RFC Liège, Visé, Eupen, Gent og Anderlecht.
«Vesterålen» (skip)
«Vesterålen» er navnet på flere skip eid av Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS):
Minuthodes
Minuthodes er en slekt av løpebiller.
Utseende
Små til middelsstore (3,5-6 millimeter), noe brede og flate, blanke løpebiller, gjerne svarte med gule tegninger på dekkvingene. Hodet er trapesformet med store, utstående fasettøyne. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum. Pronotum er forholdsvis kort, omtrent dobbelt så bredt som langt, avrundet firkantet. Dekkvingene er nokså jevnbrede, noe bredere enn pronotum, uten tydelige punktrekker.
Levevis
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Ny-Guinea og i det nordøstlige Australia.
Oreade
Oreader (gresk Ὀρεάδες / Όρεστιάδες fra ὄρος, «fjell») var i gresk mytologi særskilte nymfer som levde i fjellene. De skilte seg fra hverandre eller andre nymfer i henhold til hvor de bodde eller hørte til: ideae var fra fjellet Ida (Psiloritis), peliadene fra fjellet Pelia, og videre.
De ble assosiert med Artemis ettersom gudinnen stadig var ute i skogen og villmarken på jakt. En av de mest kjente oreadene var Eko. I henhold til myten hadde gudinnen Hera tatt fra henne språket, slik at hun bare kunne gjenta det hun nettopp hadde hørt.
Ridgecrest
Ridgecrest kan være:
Sergej Barabasjin
Sergej Barabasjin (russisk: Сергей Барабашин, født 28. mai 1970) er en landhockeyspiller som representerte Sovjetunionen.
Han representerte SUS under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 10.
Ondřej Palát
Ondřej Palát (født 17. februar 1988) er en tsjekkisk profesjonell ishockeyspiller som spiller for den amerikanske klubben Tampa Bay Lightning i National Hockey League (NHL). Han har vunnet Stanley Cup med klubben to ganger (2020 og 2021).
Careless Whisper
Careless Whisper er en sang utgitt 24. juli 1984 av George Michael.
Sangen ble utgitt som solo-single av George Michael. Låten kjennetegnes av sitt langsomme tempo og saksofonspill. Sangen ble produsert av George Michael selv.
Sangen ble gitt ut i flere versjoner, både som 7" single og 12" single, samt en albumversjon. De lengre versjonene inneholder en intro hvor synthesizeren Yamaha DX7 ble tatt i brukt. De korte versjonene starter med saksofonspillet. Mest bemerkelsesverdig er en tyrkisk 12"-pressing av låten. Ikke bare er det en såkalt bildedisk med George Michael avbildet, den inneholder også et tromme-break som ikke er å finne på noen andre utgivelser. Disse trommene er regnet som en hellig gral blant hiphop-produsenter, på grunn av tempoet og klarheten som passer perfekt til hiphop. Trommene er blant annet samplet på Nas sin «Nas Is Like», produsert av DJ Premier.
Melchior Falk Gjertsen
Melchior Falk Gjertsen (født 19. februar 1847 i Kaupanger, død 22. april 1913 i Minneapolis) var en norsk-amerikansk prest, salmedikter og skoledirektør. Han jobbet som prest i Lutheran Trinity Church i Minneapolis, og var også skoledirektør i byen. Sammen med Th. S. Reimstad gav han ut sangboken Sangbogen i 1897. Gjertsen er representert med en salme i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Paiute
Paiute (også piute) er en historisk samlebetegnelse for tre grupper av indianere som bebodde Great Basin, i områder som ikke eller sjelden var i kontakt med hverandre. De har beslektede språk, fra numic-gruppen av de uto-aztekiske språk, med de tre gruppene utgjorde aldre noen enhet. Det dreier seg om en historisk merkelapp som lever videre, men det er mer meningsfylt å betrakte dem hver for seg.
Jolien Sysmans
Jolien Sysmans (født 1. september 1992) er en belgisk svømmer som spesialiserer seg i fristil.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene på 50 meter fri.
Maywood
Maywood kan være:
Jordan Morris
Jordan Perry Morris (født 26. oktober 1994) er en amerikansk fotballspiller som spiller for.
Wasco
Wasco kan være:
Sanger (andre betydninger)
Sanger kan være:
Foss-Eikeland holdeplass
Foss-Eikeland holdeplass åpnet samtidig med Ålgårdbanen 20. desember 1924. Etter opprinnelig kilometring lå holdeplassen 21,95 km fra Stavanger. Fra 1957 regnes det som 2,94 km fra Ganddal. Holdeplassen ble nedlagt da banen mistet persontrafikken i 1955.
Stasjonsbygningen står imidlertid fortsatt. Den ble tegnet av Ralph Werenskiold ved NSB Arkitektkontor og er av samme type som den som stod på Bråstein holdeplass. Bygningen er omtalt som forsamlingshus i NSBs bygningsregistrering fra 1983.
Tage Knudsen
Tage Frank Knudsen (født 13. juni 1959 i Oslo) er en norsk tidligere vektløfter. Han har vunnet tre NM-gull i vektløfting, og i 1979 ble han som 19-åring den yngste kongepokal-vinneren noensinne. Han er også to ganger nordisk mester, og i 1979 vant han fire medaljer i EM/VM for juniorer, deriblant EM-sølv i rykk. Per 2016 er han den eneste norske utøveren som noensinne har vunnet medalje i et internasjonalt juniormesterskap i vektløfting.
Knudsen har satt flere norske rekorder, både på junior- og seniornivå. Blant annet satte han i 1979 norsk seniorrekord i rykk med 160,5 kg i klasse +110 kg, mens han fremdeles var juniorløfter. Høsten 1980 satte han også norsk seniorrekord i støt, med 195 kg i klasse -110 kg. I 1981 satte han enda en norsk rekord i rykk, med 165 kg i klasse -110 kg. Rykk-rekorden i klasse -110 kg ble aldri slått, mens rykk-rekorden i klasse +110 kg sto seg frem til februar 1988 da Stig Øvrebø løftet 165 kg.
De første ungdoms- og juniorårene
Tage Knudsen deltok på sitt første vektløfterstevne som 15-åring i 1974, med en kroppsvekt på rundt 80 kg. Han viste seg raskt å være et stort talent, og i 1976 ble han norgesmester for ungdom i klasse -90 kg. Han vant dessuten bronsemedalje i junior-NM og bronsemedalje i nordisk mesterskap for juniorer samme år. Han fortsatte utviklingen i 1977, da han allerede som førsteårs junior ble junior-norgesmester i den nyopprettede 100-kilosklassen. Han satte ny norsk juniorrekord i klassen, og ble dessuten kåret til mesterskapets nest beste løfter av totalt 73 deltakere. Den eneste med bedre poengsum var ett år eldre Arne Hagelund fra Stavanger Vektløfterklubb. Senere samme år kom Knudsen på 4.-plass i senior-NM, før han vant sølvmedalje i nordisk mesterskap for juniorer.
I 1978 tok Knudsen enda et steg videre. I januar ble han nok en gang junior-norgesmester i klasse -100 kg, samtidig som han for første gang bikket 300 kg-grensen sammenlagt. Videre vant han i februar sølvmedalje i senior-NM, hvor han økte sine personlige rekorder i samtlige disipliner. Han deltok i juli på kombinert EM/VM for juniorer i Athen i Hellas, før han i oktober ble nordisk mester for juniorer i klasse -110 kg. Også her økte han sine personlige rekorder i alle disipliner. Dette året ble han også junior-norgesmester i styrkeløft.
Juniorresultater for historiebøkene
Knudsen fikk sitt virkelig store gjennombrudd som vektløfter i 1979, da han som sisteårs juniorløfter vant gull i både junior-NM og senior-NM. Under senior-NM vant han også kongepokalen, for å ha vært den poengmessig beste løfteren uavhengig av vektklasse. Han ble dermed den yngste kongepokalvinneren gjennom tidene, og heller ikke senere har noen prestert å vinne kongepokalen allerede som juniorløfter. Dette året vant Knudsen også sølvmedalje i nordisk mesterskap på seniornivå, i tillegg til at han tok fire medaljer i kombinert EM/VM for juniorer i Debrecen – deriblant sølv i rykk. Han deltok også i senior-VM, hvor han – etter å ha løftet 160 kg i rykk – ikke fikk godkjent resultat i støt. Knudsen avsluttet året med å sette ny norsk seniorrekord i rykk i klasse +110 kg, med et løft på 160,5 kg. Denne rekorden stod seg frem til februar 1988, da Stig Øvrebø løftet 165 kg under et vektløfterstevne i Tønsberg idrettshall. Knudsens rykk-resultat var også det meste som noengang hadde vært løftet av en juniorløfter, noe det forble inntil Sigmund Borgenhaug fra T&IL National løftet 161 kg i desember 1987. I støt og sammenlagt er det imidlertid ingen juniorløftere som noengang har overgått Knudsens resultater på henholdsvis 195 kg og 352,5 kg. Knudsen er dessuten nr. 2 på listen over de poengmessig beste norske juniorløfterne gjennom tidene, bare bak Viktor Solstrand fra Rossabø Ungdomslag.
Flere mesterskap og rekorder på seniornivå
Knudsen fortsatte medaljefangsten og rekordjaget også etter å ha blitt seniorløfter, selv om 1980 ikke ble noe stort år for ham. Blant annet ble han stående uten godkjent støt-resultat i NM. Under EM i Beograd dette året kom han på 9.-plass sammenlagt i klasse +110 kg, etter å ha løftet 345 kg sammenlagt. I 1981 var han imidlertid tilbake på vinnersporet, og dette året vant han nok et NM-gull. I klasse -110 kg løftet han 355 kg sammenlagt, som var ny personlig rekord. Han satte først norsk rekord i rykk med 162,5 kg, før han skapte dramatikk da han først i sitt tredje forsøk klarte begynnervekten i støt på 192,5 kg. Kongepokalen tapte han med mindre enn ett poeng til Gunnar Østby fra IL Kraftsport. Senere i 1981 ble Knudsen for første gang nordisk mester i vektløfting på seniornivå. Også her løftet han 355 kg sammenlagt i klasse -110 kg, etter blant annet å ha økt den norske rekorden til rykk 165 kg. Denne rekorden ble stående helt frem til endringen av vektklassesystemet f.o.m. 1993. Det er i senere tid bare to personer som har løftet mer i rykk enn Knudsen: Stig Øvrebø (165,5 kg) og Stian Grimseth (195 kg). I 1981 vant Knudsen også en bronsemedalje i NM i styrkeløft.
Også 1982 ble et bra år for Knudsen på merittfronten. Han vant nok et NM-gull i klasse -110 kg, men måtte i kampen om kongepokalen gi tapt for Øystein Holt fra Tønsberg-Kameratene. Senere samme år ble han nok en gang nordisk mester i samme klasse, etter å ha satt ny personlig rekord sammenlagt med 360 kg. I det påfølgende VM i Ljubljana kom han på 10.-plass sammenlagt, etter å ha løftet 352,5 kg sammenlagt.
Lora stoppested
Lora stoppested er et tidligere stoppested på Raumabanen. Stoppestedet ble bygget samtidig med jernbanestrekningen, mellom 1917 og 1921. Stasjonsbygningen var tegnet av Norges Statsbaners arkitektkontor ved Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad.
Tage Knudsen
Strid med Norges Idrettsforbund
Knudsen ble i oktober 1982 mistenkt for dopingbruk, etter at det i media ble slått stort opp at han sammen med vektløfteren Øystein Holt skulle ha stukket av fra en dopingprøve. Medieoppslagene viste seg å være sterkt overdrevne, idet verken Knudsen eller Holt hadde blitt innkalt til dopingkontroll før de forlot lokalet. Dette ble senere bekreftet av Norges Idrettsforbund. I etterkant mottok både Knudsen og Holt innkalling til ny dopingprøve 31. oktober 1982. Begge møtte opp, men de nektet å la seg teste – delvis i protest mot det de mente var en uhjemlet innkalling, og delvis i protest mot å ha blitt hengt ut i media. De ba om at spørsmålet om dopingkontrollørenes innkallingsprosedyrer ble forelagt idrettsstyret i Norges Idrettsforbund for en prinsipiell behandling. Norges Idrettsforbund mente de hadde hjemmel for den aktuelle innkallingen, og uten å forelegge spørsmålet for styret kalte de Knudsen og Holt inn til ny dopingprøve på Idrettens hus i Bærum 4. november 1982. Ingen av dem møtte opp, og i en felles uttalelse til NTB informerte de om at de verken ville la seg dopingteste eller konkurrere i aktiv idrett før deres forespørsel om prinsippbehandling var etterkommet. På et møte i idrettsstyret 25. november 1982 ble det vedtatt å anmelde Knudsen og Holt til Idrettsforbundets domsutvalg for brudd på dopingreglementet. Den 5. januar 1983 ble de av domsutvalget begge fradømt retten til å drive idrett i to år, under henvisning til at nektelse av å avgi dopingprøve likestilles med å avlegge positiv prøve. Dette var på daværende tidspunkt de strengeste dopingdommene i norsk idretts historie. Både Knudsen og Holt anket sine dommer, og i mars 1983 besluttet Idrettsforbundets appellutvalg å nedsette straffen til ett år for begges vedkommende. Både Knudsen og Holt ble dermed utestengt i ett år, selv om ingen av dem noen gang hadde avgitt en positiv dopingprøve.
Opptrening og comeback
I begynnelsen av november 1983, omtrent samtidig som utestengelsen opphørte, ble Knudsen påkjørt av en bil. Skadene var relativt alvorlige, og det var uvisst om han kunne komme tilbake til toppidretten. Etter en opptreningsperiode gjorde han comeback i 1984. Han deltok bare på et par vektløfterstevner i 1984 og 1985, uten de helt store resultatene. I 1985 vant han imidlertid gullmedalje i B-NM i styrkeløft, etter å ha løftet 642,5 kg sammenlagt i klasse -100 kg.
Knudsen kom aldri tilbake til toppnivå, og det meste han løftet i vektløfterøvelsene etter ulykken var 130 kg i rykk, 150 kg i støt og 280 kg sammenlagt. Dette løftet han under B-NM i 1986, hvor klassevinneren Stig Øvrebø løftet 285 kg sammenlagt. Knudsen deltok også i A-NM senere samme år, hvor han etter å ha løftet 130 kg i rykk ble stående uten resultat i støt. Knudsen hadde imidlertid ikke vunnet sin siste gullmedalje, for i B-NM i 1990 endte han øverst på pallen i klasse -100 kg, etter å ha løftet 250 kg sammenlagt. Dette var 20 kg mer enn andremann, Einar Solvang fra Tønsberg-Kameratene. Dette ble Knudsens siste stevnedeltakelse før han la vektløfterskoene på hylla.
== Resultater og meritter i vektløfting ==
Igor Muladyanov
Igor Muladyanov (født 28. mai 1971) er en landhockeyspiller som representerte Sovjetunionen.
Han representerte SUS under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 10.
Henri Brémond
Henri Brémond (født 31. juli 1865 i Aix-en-Provence i departementet Bouches-du-Rhône, død 17. august 1931 i Arthez-d’Asson i departementet Pyrénées-Atlantiques) var en fransk teolog, filosof, litteraturhistoriker og kritiker og en periode prest med modernistiske sympatier.
Bremond inntrådte i 1882 i jesuittordenen og ble presteviet 8. september 1892. I 1901 traff han George Tyrrell, som han ble en nær venn av. Han trådte ut av ordenen i 1904, men var forsatt prest. Han viet seg da helt til sin forskning, som fremfor alt dreide deg om den franske religiøse litteratur.
Han ble suspendert i 1909 for ulydighet i forbindelse med George Tyrrells begravelse. Han ble reintegrert i presteskapet senere i livet.
Henri Brémond tok som litteraturforsker sterke inntrykk av Charles Augustin Sainte-Beuve og John Henry Newman. Han ble i 1923 medlem av Det franske akademi.
Blant hans verker kan nevnes L'inquiétude religieuse (2 bind, 1901–09), Âmes religieuses (1902), Newman (1905), Apologie pour Fénelon (1910), Pour le romantisme (1924), La poésie pure (1925), Prière et poésie (1926) og Histoire littéraire du sentiment religieux en France (8 bind, 1916–28).
Antiguo Palacio del Ayuntamiento
Antiguo Palacio del Ayuntamiento er hovedsetet til Mexicos føderale distrikts regjering. Palasset befinner seg ved Plaza de la Constitución i sentrum av Mexico by. To av de viktigtse romma er Salón de Cabildos og Centro de Documentación Francisco Gamoneda. Det første bystyremøtet fant sted i palaset 10. mai 1524.
Palasset er i dag åpent for besøkende, og det tilbys omvisninger med gaid.
Cristian Roldan
Cristian Roldan (født 3. juni 1995) er en amerikansk fotballspiller som spiller for.
Swiftair
Swiftair S.A. er et spansk flyselskap med hovedkontor i Madrid, Spania.
Cristian Roldan
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Swiftair
Selskapet flyr charter og cargofrakt i Europa, Nord-Afrika og Midt-Østen.
Den 3. juni 2019 startet selskapet å frakte ekspresspakker for Posten Norge fra Trondheim lufthavn, Værnes til Ålesund lufthavn, Vigra og Oslo lufthavn. Swiftair opererer postrutene med flytypen Embraer EMB120 Brasilia.
Radko Gudas
Radko Gudas (født 5. juni 1990) er en tsjekkisk profesjonell ishockeyspiller som spiller for den amerikanske klubben Florida Panthers i NHL.
Han har tidligere spilt på NHL-nivå for Washington Capitals, Philadelphia Flyers og Tampa Bay Lightning.
Oleg Khandayev
Han representerte SUS under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 10.
Stegenodes
Stegenodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, lyst brunlig trebukk med lange antenner. Dekkvingene er kraftig punkterte.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (India).
Lismore (Skottland)
Lismore (skotsk-gælisk: Lios Mòr) er en øy som ligger i Indre Hebridene i regionen Argyll and Bute i Skottland. Klimaet er fuktig og mild, med over 166 cm regn registrert årlig. Denne fruktbare, lavtliggende øya var en gang et viktig senter for keltisk kristendom, med et kloster fra 600-tallet knyttet til den skotske helgenen Moluag, og ble senere sete for middelalderens biskopen av Argyll. Det er mange strukturer i ruiner, inkludert en rundhus og to festninger fra 1200-tallet.
I løpet av 1800-tallet ble det innført en rekke nye industrier introdusert, blant annet kalkbryting. I løpet av de første tiårene av 1900-tallet oversteg befolkningen 1000 innbyggere; men dette ble fulgt av en langvarig nedgang. Selv om antallet innbyggere nå er mindre enn 200, var det en liten økning fra 2001 til 2011. Omtrent en tredjedel av befolkningen ble registrert som gælisktalende på den førstnevnte dato. Den moderne økonomien er i stor grad basert på jordbruk, fiske og turisme, og den største bosetningen er Achnacroish. Ulike skipsvrak er registrert i nærheten.
Etymologi
Det gæliske stedsnavnet Lios Mòr, hvor Lios har betydningen «hage» eller «inngjerding», og siste mòrbetyr ganske enkelt «stor» eller «mektig». Det reflekterer enten øyas fruktbarhet midt i fjellrike omgivelser, eller tilstedeværelsen av et definert område rundt det tidlige klosteret. En av de første kjente engelskspråklige referansene er til «Lismoir», registrert på 1500-tallet.
For landsbyen Achnacroish er det avledet fra Achadh na Croise og betyr «korsets mark/jorde». De andre små bosetningene er Clachan (landsby med en kirke) og Port Ramsay overfor Eilean Ramsay («Ramsays øy»). De fleste av de omkringliggende holmene har beskrivende navn som Eilean Dubh («svart øy»), Eilean nan Gamhna («Kalvøya») og Pladda («flat øy», fra norrønt).
Geografi
Øya ligger i fjorden Loch Linnhe like nordvest for Oban og øst for Mull. Den er lang og smal. Den vesle øya Bernera på vest-siden henger sammen med Lismore ved fjære sjø.
Næringsliv
Jordbruk har vært en viktig næringsvei på grunn av den fruktbare jorda, tidligere var det en del korndyrking. Nå brukes øya bare til beiting (sauer og storfe) for kjøttproduksjon.
Landsbyer og bosetninger
I likhet med mange andre skotske øyer har befolkningen tidligere vært mye større enn i dag og var på det meste oppe i ca. 1400, nå er den rundt en tiendedel av dette, og befolkningens gjennomsnittsalder er ganske høy.
Historie
På østsiden ligger den ganske godt bevarte, 2000 år gamle borgen Broch of Tirefour. Det finnes også ruiner av to festninger fra 1200-tallet, Achadun Castle i sør og Castle Coeffin i den nordlige delen, like ved ruinen av kirken Cathedral of St Moluag fra 1100-tallet, som i flere hundre år var et bispesete for Argyll-regionen. Det skal ha ligget et kloster her like fra 500-tallet, grunnlagt av den irske helgenen Moluag.
Ahmed Fadzil
Ahmed Fadzil (født 6. juni 1959) er en malaysisk landhockeyspiller.
Han representerte Malaysia under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 9.
Småplanetnavn
Formelle småplanetnavn er kombinasjoner av nummer og navn som ordnes av Minor Planet Center, en gren av IAU. De brukes for dvergplaneter og smålegemer i solsystemet som asteroider, men ikke kometer. De tildeles et legeme så fort dets bane er fastsatt, og er urelatert til overgangsnavnene som automatisk tildeles når et objekt oppdages.
Don’t Break Me
«Don't Break Me» (norsk oversettelse: ikke knekk meg) er en popsang fra 2020 som fremføres av den australske artisten Montaigne. Sangen vant den australske sangkonkurransen Eurovision – Australia Decides 2020 og skulle ha vært Australias bidrag til Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.
Om sangen
Montaigne har fortalt at sangen omhandler «nok er nok-fasen» i et forhold, der den ene parten føler at den legger ned mer følelser, energi og krefter i forholdet enn det den andre personen gjør. Dette fører til at den første blir frustrert og sint. «Jeg skrev sangen mens jeg leste Codependent No More av Melody Beattie, som virkelig beskriver kvalitetene og kjennetegnene rundt dynamikkene i et forhold».
«Don't Break Me» var ett av ti bidrag i kringkasteren SBSs sangkonkurranse Eurovision – Australia Decides i Gold Coast i Australia lørdag 8. februar 2020. Montaigne opptrådte med blått hår, klovnesminke og en klovne-krage. Sangen vant juryavstemningen og ble nummer to i telefonavstemningen, men vant konkurransen sammenlagt med 107 poeng. Gjennom seieren ble sangen Australias bidrag til Eurovision Song Contest, og skulle ha deltatt i semifinale 1 tirsdag 12. mai 2020. På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 besluttet imidlertid EBU å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19. Sangen fikk dermed aldri deltatt i konkurransen.
Tassilo von Heydebrand und der Lasa
Liv og virke
Von der Lasa studerte jus i Bonn og Berlin. Fra 1845 var han diplomat for kongeriket Preussen med stasjonering i Stockholm, København og Rio de Janeiro.
Lasa var med i «Den berlinske sjustjerna», ei gruppe med sju mesterspillere i Berliner Schachgesellschaft. Gruppa fikk stor sjakkhistorisk betydning, spesielt innen åpningseori. Andre kjente navn i «die Plejaden» var Ludwig Bledow, Wilhelm Hanstein og Carl Mayet.
Rundt midten av 1800-tallet var Lasa en av verdens beste sjakkspillere. Hans høyeste historiske Elo-tall på 2630 ble oppnådd i januar 1852. På den i ettertid beregnede Elo-lista lå han som verdens høyest rangerte spiller fra oktober 1851 til desember 1852. Han spilte en lang rekke partier, særlig med Carl Mayet og Wilhelm Hanstein. I matcher vant han over betydelige sjakkmestere som Howard Staunton og Adolf Anderssen.
Falsodihammus
Falsodihammus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Den demokratiske republikken Kongo.
Jeanette Iren Moen
Jeanette Iren Moen (født 29. april 1967) er en norsk politiker for Ap. Hun var statssekretær i Nærings- og Handelsdepartemantet, i Jens Stoltenbergs andre regjering. Hun ble utnevnt som statssekretær den 25. mai 2012 og satt til regjeringen gikk av 16. oktober 2013.
Før hun ble utnevnt som statssekretær, var hun rådgiver for Trond Giske.
Clemilda Fernandes
Clemilda Fernandes Silva (født 25. juni 1979 i São Félix do Araguaia) er en brasiliansk syklist, som konkurrerer i landeveissykling. Hun kom på 23.-plass i landeveisrittet ved sommer-OL 2012 i London, og 18.-plass i temporittet.
Marie Seltveit
Marie Seltveit (født 19. oktober 1958) er en norsk lokalpolitiker. Hun representerer Høyre og er fra høsten 2011 varaordfører i Tokke kommune.
Seltveit arbeider i NAV Kviteseid.
Paul Lopez
Paul Lopez (født 3. juli 1968) er en malaysisk landhockeyspiller.
Han representerte Malaysia under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 9.
EM i aking 2021
EM i aking 2021 ble arrangert i Sigulda i Latvia fra 9. til 10. januar 2021.
Lars Espeland
Lars Espeland (født 12. mai 1946) er en norsk lokalpolitiker. Han representerer Høyre og er fra høsten 2011 varaordfører i Vegårshei kommune.
Høyre var etter valget det største partiet på borgerlig side, men fikk etter forhandlinger ikke ordførervervet. I skuffelse over dette meldte Espeland seg ut av partiet. Etter flere oppfordringer trakk han utmeldinga og aksepterte å bli varaordfører.
Gjøvik Håndballklubb
Gjøvik Håndballklubb er en sammenslåing av håndballen i Vardal IF og «gamle» Gjøvik HK, som ble lagt ned i 1993. Etter en flerårig prosess med forskjellige navn på Gjøvik-håndballen – bl.a. Gjøvik Ballklubb 94 og Vardal HK, ble Gjøvik og Vardal HK stiftet i 1997. 1. juli 2010 ble navnet på klubben endret til Gjøvik Håndballklubb, men den har ingen administrativ forbindelse til «gamle» Gjøvik HK.
Klubben har fostret mange gode spillere. Blant andre landslagskjemper som Tonje Sagstuen og Gro Hammerseng.
Historie
Opprinnelig ble håndballklubben etablert i 1997 som Gjøvik og Vardal Håndballklubb, men 1. juli 2010 endret klubben navn til Gjøvik Håndballklubb.
Tabellen 2012–13
Kvinnelaget til Gjøvik spilte i 2012–13 i Eliteserien og rykket ned.
Shaq Moore
Shaquell Kwame «Shaq» Moore (født 2. november 1996) er en amerikansk fotballspiller som spiller for.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Lowell-observatoriet
Lowell-observatoriet er et observatorium i Flagstaff i delstaten Arizona. Det ble åpnet av Percival Lowell i 1894.
Observatoriet er sentrum for forskergruppen Deep Ecliptic Survey som har gjort omfattende fremskritt i det å finne mindre objekter i solsystemet.
Hans Schack
Hans lensgreve Schack (født 28. oktober 1609, død 27. februar 1676) var dansk lensgreve, riksråd og riksfeltherre. Hans far var Christopher Schack, som tilhørte den nordtyske adelsslekt Schack. Hans mor, Anne von Deden, var av slesvigsk adel, og det var på hennes familiegård Undevad i Angel, at han ble født.
Tai Beng Hai
Tai Beng Hai (født 14. juli 1965) er en malaysisk landhockeyspiller.
Han representerte Malaysia under Sommer-OL 1992 i Barcelona, hvor laget hans ble nummer 9.
Gangnam-gu
Gangnam-gu (koreansk skrift: 강남; kinesiske tegn: 江南, «(bydelen) sør for elven») er et forvaltningsdistrikt sør i Seoul i Sør-Korea. Bydelen har drøyt 500 000 innbyggere og et areal på 40 kvadratkilometer. Gangnam er handelsområdet for byens velstående, og har store kjøpesentre, blant annet i Apgujeong og Cheongdam, samt COEX Mall.
I dagligtale benyttes betegnelsen Gangnam ikke bare om det egentlige Gangnam-gu, men også om de tilstøtende bydelene Seocho-gu og Songpa-gu, alle sør for Hanelva. Kombinert har disse tre gu et areal på rundt 120 km2 og en befolkning på 1.567.881 innbyggere (2010), det vil si 20% av Seouls areal og 15% av byens befolkning.
Administrative enheter
Gangnam-gu har de følgende distrikter:
Liste over Australias generalguvernører
Det følgende er en liste over Australias generalguvernører fra etableringen av Commonwealth of Australia som føderasjon i 1901 til i dag.
Før føderasjonen ble en guvernør i New South Wales, Charles Augustus FitzRoy, utnevnt til «generalguvernør over alle Hennes Majestets australske besittelser».
Eksterne lenker
Gobernador General de Australia fa:فرماندار کل استرالیا Gouverneur général d'Australie Generalni guverner Australije Governatore Generale dell'Australia המושל הכללי של אוסטרליה オーストラリアの総督 Gubernatorzy generalni Australii Govrenor-General o Australie Governor-General of Australia Australiens generalguvernör Генерал-губернатор Австралії Toàn quyền Úc 澳大利亚总督
Beate Lupton
Beate Søholt Lupton (født 21. august 1947) er en norsk lege som har arbeidet som distriktslege og kommunelege i Båtsfjord i mange år, og som assisterende fylkeslege i Finnmark. I 2010 har hun begynt som kommuneoverlege i Båtsfjord. Hun er spesialist i samfunnsmedisin.
Hun har også arbeidet ved institutt for samfunnsmedisin, Universitetet i Tromsø, der hun i 2004 har tatt doktorgrad om forebyggende tiltak mot hjerte-/karsykdommer. Doktordisputasen ble holdt i kinosalen i Båtsfjord 4. mars 2004 og skal være verdens nordligste doktordisputas noensinne. I doktorgradsarbeidet har hun utført en undersøkelse der befolkningen i Båtsfjord og Nordkapp kommuner har registrert overgang fra kokekaffe til filterkaffe, fra helmelk til lettmelk, øket mosjon og reduksjon av røyking. Resultatet er en gunstig utvikling i blodtrykk, kolesterolnivå, og kroppsmasseindeks (KMI, engelsk: BMI, Body Mass Index) sammenlignet med kontrollkommunene Måsøy, Loppa og Gamvik i Finnmark.
Hun er aktiv som oppdretter av trekkhunder, spesielt rasen Alaska Husky, og har oppdrettet hunder med gode plasseringer i Finnmarksløpet.
Beate og Neil Lupton har opprettet firma Lupton Kompetanse A/S som driver rådgivning for næringsmiddelindustrien og videreforedling av kjøtt og fisk.
Louise av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg
Hun var datter av hertug Vilhelm og prinsesse Luise Caroline av Hessen-Kassel. Prinsesse Louise hadde ni søsken, heriblant den senere kong Christian IX av Danmark.
Da Louises moster, Juliane zu Hessen-Kassel døde i 1860, overtok Louise stillingen som abbedisse i Itzehoe. Hun besøkte ofte sin mor, som hun var tett knyttet til, på slottet i Ballenstedt, liksom moren besøkte datteren i Itzehoe. Louise døde som 74-årig abbedisse i 1894, og ble gravlagt i Itzehoe.
Mexicos høyesterett
Mexicos høyesterett (spansk: Suprema Corte de Justicia de la Nación, SCJN) er den høyeste rettsinstansen i De forente meksikanske stater. Den består av en høyesterettspresident og ti ministre som godkjennes av Senatet etter å ha blitt foreslått av Republikkens president.
Patterson
Patterson kan være:
Mexicos høyesterett
Høyesterettsbygninga befinner seg i Mexico bys historiske sentrum, på hjørnet mellom Avenida Pino Suárez og Avenida Carranza, ett kvartal fra Plaza de la Constitución. Den ble oppført mellom 1935 og 1941 av Antonio Muñoz García.
Andrea Pozzo
Andrea Pozzo (født 30. november 1642 i Trento død 31. august 1709 i Wien) var en katolsk lekbror tilhørende jesuittordenen, og maler, arkitekt og kunstteoretiker.
Jean Chacornac
Jean Chacornac (født 21. juni 1823 i Lyon, død 23. september 1873 i St Jean en Royans) var en fransk astronom.
Mens han arbeidet i Marseille og Paris oppdaget han seks asteroider, samt kometen C/1852 K1 som er en mulig kilde til meteorsvermen Eta Eridanidene. Asteroiden 1622 Chacornac og månekrateret Chacornac er oppkalt etter ham.
Pseudaristobia
Utseende
En middelsstor, matt gulbrun trebukk. Hvert antenneledd har en kraftig tann nær spissen, slik at antennene blir glissent sagtakkede eller kort kamformede. Pronotum har en pigg på hver side langt bak midten.
Andrea Pozzo
Pozzo tegnet også katedralen i Ljubljana, Den hellige Ignatius' kirke i Dubrovnik og Universitetskirken i Wien. Hans avhandling Perspectiva Pictorum utøvfe meget stor innflytelse i hele Europa.
Pseudaristobia
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Bråstein holdeplass
Bråstein holdeplass åpnet samtidig med Ålgårdbanen 20. desember 1924. Etter opprinnelig kilometring lå holdeplassen 25,05 km fra Stavanger. Fra 1957 regnes det som 6,06 km fra Ganddal. Holdeplassen ble nedlagt da banen mistet persontrafikken i 1955.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Ralph Werenskiold ved NSB Arkitektkontor og var av samme type som den som står på Foss-Eikeland holdeplass. Bygningen brant i 1999, og restene etter den ble revet. Av NSBs bygningsregistrering fra 1983 fremgår det at bygningen var blitt fullstendig ombygget til boligformål i 1981.
Hege Marie Holthe
Hege Marie Holthe (født 28. oktober 1962) er en norsk lokalpolitiker. Hun representerer Høyre og er fra høsten 2011 varaordfører i Lillesand kommune.
Selma (andre betydninger)
Selma kan være: