cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mayiske språk
Mayiske lånord
Ordet «orkan» (enda klarere spansk «huracán» og engelsk «hurricane») er tydelig relatert til den mayiske guden Jun Raqan (Huracan). Det er imidlertid mulig at ordet kom inn i europeiske språk fra karibisk. Hvorvidt ordet blei lånt inn fra maya til karibisk eller fra karibisk til maya er usikkert.
Skriftsystemer
Det komplekse skriftsystemet som blei brukt til å skrive mayiske språk før koloniseringa, er kjent i dag fra inskripsjoner på flere arkeologiske funnsteder og har blitt dechiffrert nesten i sin helhet. Skriftsystemet var en blanding av et logografisk og et syllabisk system.
I kolonitida begynte man å skrive mayiske språk med et skriftsystem som blei avleda fra det latinske alfabetet; ortografiene blei stort sett utarbeida av misjonærer. Ikke alle moderne mayaspråk har standardiserte rettskrivinger, men de som snakkes i Guatemala, bruker et standardisert, latinbasert fonemisk system som er utvikla av Academia de Lenguas Mayas de Guatemala (ALMG). Rettskrivinger for språka som snakkes i Mexico, er under utvikling av Instituto Nacional de Lenguas Indígenas (INALI).
Hieroglyfer
Den førkolumbiske mayasivilisasjonen utvikla og brukte et intrikat og fullt fungerende skriftsystem som er det eneste mesoamerikanske skriftsystemet som kan sies å ha blitt nesten helt dechiffrert. Tidligere sivilisasjoner vest og nord for mayaenes områder som også hadde skriftsystemer som er bevart i inskripsjoner, omfatter zapotekerne, olmekerne og zoque-talende folk i det sørlige Veracruz og vestlige Chiapas, men disse systemene er fremdeles i stor grad udechiffrerte. Det er generell enighet om at mayaenes skriftsystem var en videreutvikling av et eller flere av disse tidligere systema, og en rekke kilder regner det udechiffrerte olmekiske skriftsystemet som det mest sannsynlige opphavet.
Etter hvert som man har dechiffrert mayahieroglyfene, har det blitt klart at de utgjorde et komplett skriftsystem som kunne brukes til å utvetydig uttrykke alle mulige setninger fra talespråket. Systemet er av en type som mest nøyaktig kan klassifiseres som logosyllabisk, hvor symbolene brukes enten som logogrammer eller stavelser.
Harpyier
Harpyier (gresk: ἅρπυια, harpūia, «snappere», latin: harpeia) var i henhold til gresk og romersk mytologi en form for bevingede ånder eller stormgudinner som er best kjent for at de stjal all maten fra Fineas, en fønikisk konge fra Thrakia, i henhold til en legende. De ble opprinnelig forestilt og framstilt som bevingede kvinner, og senere som rovfugler med kvinnehoder. Den bokstavelige meningen av ordet synes å være «det som snapper» ettersom det kommer fra gresk harpazein (ἁρπάζειν), som betyr «å snappe».
Mayiske språk
Hieroglyfer
Systemet er en komplett stavelsesskrift (selv om ikke alle mulige stavelser har blitt identifisert ennå), og alt kunne skrives fonetisk, stavelse for stavelse, ved å bruke disse symbolene. I praksis blei imidlertid nesten alle inskripsjoner skrevet med en kombinasjon av stavelsesskrift og ordtegn (kalt logogrammer), på samme måte som moderne japansk, samt skriftsystema som blei brukt til å skrive oldtidsspråk som akkadisk, hittittisk, hurriansk og egyptisk.
Minst to større mayiske språk er med sikkerhet identifisert i hieroglyfiske tekster, og noen mener at det er funnet hele fem forskjellige språklige varianter. En arkaisk språkvariant kjent som klassisk maya er dominerende i disse tekstene, spesielt i inskripsjoner fra den klassiske perioden fra de sørlige og sentrale lavlandsområdene. Dette språket er nærmest beslekta med den cholanske greina av språkfamilien, og har de moderne etterfølgerne chol, chorti og chontal.
Harpyier
Et av disse vesnene var mor til vestvinden Zephyros, tidvis beskrevet som en av hestene til Akilles. I denne konteksten har Jane Ellen Harrison anført oppfatningen i Vergils Georgica hvor hoppene ble drektige av vinden alene.
Mayiske språk
Hieroglyfer
Et gammelt yukatansk språk (forfaren til moderne yukatansk) er også gjenkjent i inskripsjoner, først og fremst fra Yucatánhalvøya og fra en seinere periode. Tre av fire bevarte mayakodekser er basert på yukatansk. Det er også hevda at noen inskripsjoner funnet i Chiapashøylanda kan være på et tzeltalansk språk, hvis moderne etterkommere er tzeltal og tzotzil. Andre regionale varianter og dialekter er også hevda å ha blitt brukt, men disse er ennå ikke identifisert med sikkerhet.
Harpyier
Den greske dikteren Hesiod kalte dem for «vakkert-hårete» vesener, og bilder på gresk keramikkvaser har framstilt harpyiene som vakre kvinner med vinger. Harpyier som stygge og skremmende bevingede fuglekvinner, eksempelvis i dramatikeren Aiskhylos’ Eumenidene (linje femti) er en senere utvikling, grunnet en forvirring med sirene. Romerske og bysantinske forfattere beskrev i utpenslede detaljer hvor fæle og stygge de var.
Mayiske språk
Hieroglyfer
Bruk av og kunnskap om mayaskrifta fortsatte fram til den spanske invasjonen på 1500-tallet. Biskop Diego de Landa Calderón forbøy aktivt bruken av skriftspråket, noe som effektivt satte en stopper for den mesoamerikanske litterære tradisjonen på sitt eget skriftspråk, og han samarbeida med de spanske conquistadorene om å ødelegge de eksisterende tekstene som en del av arbeidet med å konvertere mayaene til kristendommen og føre dem vekk fra det han oppfatta som hedenskap. Seinere beskreiv han imidlertid bruken av mayaskrift i yukatanske religiøse skikker i boka Relación de las cosas de Yucatán.
Moderne rettskriving
Siden kolonitida har praktisk talt alt som har blitt skrevet på mayiske språk, brukt latinske bokstaver. Rettskrivinga var tidligere basert på spansk, og det er bare i de seinere åra at det har oppstått standardiserte rettskrivingskonvensjoner. De første generelt aksepterte standardene blei utarbeida for yukatansk av forfatterne og bidragsyterne til Diccionario Maya Cordemex, et prosjekt leda av Alfredo Barrera Vásquez, og som blei publisert første gang i 1980. Det guatemalanske akademiet for mayiske språk (ALMG), som blei grunnlagt i 1986, tilpassa deretter disse standardene til 22 mayiske språk (stort sett de som snakkes i Guatemala). Andre større mayaspråk, hovedsakelig i den meksikanske delstaten Chiapas, slik som tzotzil, tzeltal, chol og tojolabal, er ikke omfatta av disse standardene. Disse følger isteden ofte retningslinjene til Chiapas' delstatssenter for indiansk språk, kunst og litteratur (CELALI), som for eksempel skriver <ts> istedenfor <tz> (som gir «tseltal» og «tsotsil»). I Mexico har navn på arkeologiske steder og andre historiske navn beholdt ortografien fra kolonitida.
For språka som skiller mellom palatoalveolare og retroflekse affrikater og frikativer (mam, ixil, tektitansk, aguakatansk, kanjobal, jakaltekisk, akatansk og yukatansk), foreslår ALMG de følgende retningslinjene:
Et element i de reviderte ortografiene som ikke er allment akseptert, spesielt utafor Guatemala, er omskriving av egennavn (navn på landsbyer, kulturer og arkeologiske steder) til den nye normen. Cordemex har derfor fortsatt med å bruke betegnelsen «Yucatán» (istedenfor «Yukatan») i innledninga til ordboka si, til tross for at den nye rettskrivinga ikke bruker «c», og de fleste forskningspublikasjoner bruker også de opprinnelige skrivemåtene for arkeologiske steder og kulturer.
Litteratur
Fra den klassiske perioden fram til i dag har det blitt skrevet en mengde litteratur på mayiske språk. De eldste tekstene som er bevart, er for det meste store inskripsjoner som dokumenterer lederskap, arvefølger, erobring og kalendariske og astronomiske hendelser. Sannsynligvis blei annen type litteratur skrevet på annet type materiale, som kodekser av bark, og bare fire av disse har overlevd tidas tann og de spanske misjonærenes ødeleggelseskampanjer.
I tillegg til disse enkeltstående verka skreiv prester og munker en rekke grammatikker for indianske språk, blant annet kakchikel, klassisk quiché, tzeltal, tzotzil og yukatansk. Noen av disse inneholdt oversettelser av den katolske katekismen.
Det blei nesten ikke skrevet noen litteratur på indianske språk i den postkoloniale perioden (etter 1821) bortsett fra av lingvister og etnologer som skrev ned muntlig litteratur. Mayaene hadde i stor grad mista evnen til å skreve og lese på sine egne språk, og hvis de lærte å skrive og lese, var det på spansk. Etter at Cordemex og ALMG blei oppretta i henholdsvis 1980 og 1986, har mange mayaer på nytt begynt å skrive på sine egne språk, og en ny litterær tradisjon er i ferd med å utvikle seg. Man kan særlig trekke fram quiché-poeten Humberto Ak'ab'al, hvis verker ofte publiseres i tospråklige versjoner på spansk og quiché.
Bloomberg Tower
Bloomberg Tower er en skyskraper i New York. Den ligger langs Lexington Avenue på Manhattans østside. Bloomberg Tower ble bygget mellom 2001 og 2005 og er 246 meter høy, noe som gjør den til den fjortende høyeste bygningen i New York.
Suliskongen
Suliskongen (også kalt Sulitjelmakongen) er den høyeste toppen i Sulitjelmamassivet i Fauske kommune i Nordland. Med sine 1 907 meter over havet er den Nordlands og Nord-Norges nest høyeste topp, etter Oksskolten. Sekundærfaktoren på 45,4 kilometer er blant de 50 lengste i Skandinavia.
Suliskongen er omkranset av Sulitjelmaisen mot vest, sør og øst. Selve toppen ligger rundt 870 m fra grensen mot Sverige.
Sondre Olden
Sondre Olden (født 29. august 1992 i Oslo) er en norsk ishockeyspiller som spiller for HC La Chaux-de-Fonds i Sveits.
Tidlig karriere
Olden har spilt hockey i Manglerud Star siden 5-årsalderen. Her har han utviklet seg og gått gradene i systemet. Olden vant i 2008/2009 poengligaen i U-19 selv om han bare var 17 år gammel. Han debuterte på A-laget til Manglerud Star mot Grüner 30. august 2008. Han var elev ved Wang videregående skole før han startet på skole i Örnsköldsvik sommeren 2009, og spilte deretter juniorhockey i Sverige for MoDo Hockey. Den 2. september 2009 debuterte han for A-laget mot Timrå IK i SCA-cupen, men det var først året etter at han fikk prøve seg på A-landslaget i den egentlige Elitserien-sesongen.
Under den årlige NHL-draften ble han i 2010 valgt av Toronto Maple Leafs (3. runde, 79. totalt). Sommeren 2011 ble han draftet av Dynamo Minsk i KHL (5. runde, 118. totalt). Senere samme år ble han valgt av juniorlaget Erie Otters i OHL under den årlige import-draften for paraplyorganisasjonen for den canadiske juniorligaen CHL. I 2011/12-sesongen spilte han juniorhockey for Erie Otters, og noterte seg for 32 målpoeng (11 mål og 21 assists) på 48 kamper.
Retur til Norge
I GET-ligaen 2012/2013 ble han nominert til "Rookie of the year". Prisen gikk til Michael Haga.
2013/14-sesongen har vært målrik så langt, hvor han (pr. 16. januar 2014) topper poengligaen i GET-ligaen med 22 mål og 26 assists (48 poeng) på 33 kamper. Etter å ha imponert landslagsledelsen ble han i november 2013 tatt ut på A-landslaget for første gang for å spille to privatlandskamper mot Danmark. Som svar på uttaket noterte han seg for sju målpoeng (2 mål og fem assists) da Vålerenga beseiret Tønsberg Vikings 10−2. I desember 2013 fikk han kontrakttilbud av Brynäs IF i Svenska hockeyligan (SHL).
Olden spilte fra 2017 til 2020 i den mellomeuropeiske ligaen Erste Bank Eishockey Liga for KHL Medveščak Zagreb og Vienna Capitals.
Landlagskarriere
Olden har deltatt i flere VM-turneringer for aldersbestemte landslag, og var både på U18- og U20-landslagene som rykket opp ved U18- og U20-VM 2010. Grunnet godt spill i GET-ligaen og skader på Ken André Olimb og Patrick Thoresen fikk Olden debutere for A-landslaget to privatlandskamper mot Danmark 8.-9. november. Han spilte senere to ytterligere landskamper mot Sveits og Slovakia og noterte seg for én assist ved Arosa Challenge 2013 20.-21. desember. (alle fire kamper teller dog ikke som offisielle landskamper).
Den 7. januar 2014 ble Olden tatt ut til den norske landslagstroppen som skal spille i vinter-OL 2014. Forutsatt han ikke pådrar seg en skade så vil han offisielt debutere for landslaget i denne turneringen.
Brobekk
Brobekk er et strøk i bydel Bjerke i Groruddalen nordøst i Oslo.
Området grenser til strøkene Linderud i øst og Bjerke i vest. Økern ligger mot sør. På nordsiden går riksvei 4, Trondheimsveien, og skiller området fra Årvoll.
Brobekk består hovedsakelig av boligbebyggelse med eneboliger, rekkehus og mindre boligblokker. Veiene Lunden og Økernveien møtes her. Lunden kloster ligger i området ved Øvre Lunden. Haraldrud gjenbruksstasjon, (tidligere Brobekk gjenbruksstasjon) ligger i Haraldrudveien 18, med innkjøring fra Brobekkveien 87, nederst på Brobekk.
Ellemtel Utvecklings AB
Ellemtel Utvecklings AB (EUA) var et aksjeselskap som ble grunnlagt i 1970 av det svenske televerket (inkludert divisjonen Teli) og Telefon AB LM Ericsson. Selskapet arbeidet med utvikling og konstruksjon av blant annet elektroniske telefonsentraler, utstyr for datanett, digitale overføringssystemer og avanserte telefonapparater. Selskapets største oppgave ble å utvikle og tilvirke den helt elektroniske telefonsentralen AXE, en av verdens første datastyrte, digitale telefonsentral. Ellemtel utviklet også hustelefonsentralen Ericsson MD110.
Etter at Ericsson i 1993 kjøpte Teli av Televerket solgte Televerket den 28 september 1995 sin andel i Ellemtel till Ericsson, som innlemmet det i sitt underselskap Ericsson Utvecklings AB (UAB) under vd Gunnar M. Eriksson. To måneder efter sammanslåingen la Ericsson ned det prestisjefylte prosjektet AXE-N. Ericsson avviklet senere selskapet fullstendig i 1999.
Navnet Ellemtel og den kreative ånd som fantes hos personalet forvaltes videre, gjennom domenenavnet, av en gruppe tidligere Ellemtel-ansatte.
Slaget ved Delion
Slaget ved Delion eller ved Delium fant sted i 424 f.Kr. mellom Athen og Boeotia og endte med beleiringen av Delion i de følgende ukene.
Opptakt
De athenske generalene Demosthenes og Hippokrates planla i 424 å invadere Boeotia. Demosthenes seilte ved en feil for tidlig og gikk i land ved Sifai hvor hans planer ble avslørt av en foker som het Nikomakos. Siden Hippokrates ennå ikke hadde ankommet, kunne ikke Demosthenes angripe og ble tvunget til å trekke seg tilbake.
Hippokrates ankom til slutt i Boeotia med en athensk hær og begynte å befeste tempelet ved Delion. Etter fem dager var festningsverkene fullført, og Hippokrates satte fra seg en garnison og sendte resten av hæren tilbake til Athen. Samtidig samlet boeotierne hæren sin for å utfordre Hippokrates, men da de så at athenerne var i ferd med å dra, mente mange at det var meningsløst å angripe. Pagondas fra Theben, kommandanten for de boeotiske styrkene, oppfordret dem til å angripe likevel, siden han visste at athenerne til slutt ville komme tilbake og bruke Delion som en base for ytterligere invasjoner.
Slaget
Pagondas flyttet sin hær i stilling nær athenerne, selv om begge hærene var skjult for hverandre av en høyde. Boeotierne hadde 7000 hoplitter, 1000 kavalerister, 500 peltaster og 10 000 lette tropper som dannet en linje som var 25 mann dyp. Den høyre flanken bestod av styrker fra Theben, sentrum av menn fra Haliartia, Koroneia og Kopaia. Den venstre flanken bestod av styrker fra Thespiai, Tanagra og Orkomenia. Senere sluttet lokriene seg til dem. Da Hippokrates fikk høre om den boeotiske hæren, sluttet han seg til athenernes hovedstyrke og etterlot 300 kavalerister ved Delion. Athenerne hadde omtrent det samme antallet hoplitter og kavaleri, men hadde færre lette tropper, for det meste fra sine allierte byer. En av de athenske soldatene i slaget var filosofen Sokrates som reddet Alkibiades under retretten.
Boeotierne angrep uventet mens Hippokrates talte til sine menn. Linjene i sentrum var åstedet for de hardeste kampene. Thukydid forteller at den boeotiske venstre flanke var omringet og nær nederlag og bare den thespiske kontingenten stod imot. Den seirende athenske linjen ble forvirret idet den rundet den thespiske kontingenten og omringet den. Noen av de athenske hoplittene bekjempet og drepte hverandre da de møttes ved den andre enden siden de trodde sine landsmenn var fienden. Det er antatt at hendelsen skjedde delvis på grunn av at der ikke ble brukt «statsskjold», en praksis som ser ut til p ha blitt generell innen tiden for det andre slaget ved Mantineia som ble utkjempet i 362 f.Kr. mellom thebanerne og spartanerne. Pagondas sendte sitt kavaleri for å støtte boeotiernes venstre flanke og athenerne ble så beseiret. Boeotiernes høyre flanke seiret også i mellomtiden og athenerne der flyktet. Da det athenske sentrum så at de to flankene var beseiret, flyktet også de. Rundt 500 boeotiere og 1000 athenere ble drept, inkludert Hippokrates.
Boeotierne jaget athenerne til mørket senket seg. De fleste av athenerne kom seg tilbake til fortet i Delion hvor en boeotisk herald annonserte at de vanæret land som var hellig for boeotierne og at de måtte forlate området. Athenerne svarte at landet var nå deres og var nå hellig for dem og at de holdt det i selvforsvar mot boeotierne som var allierte av spartanerne.
Etterspill
Ingenting skjedde de neste to ukene, men 2000 hoplitter fra Korint sluttet seg til boeotierne, i tillegg til andre tropper fra de forskjellige allierte. Boeotierne konstruerte en merkelig anordning som ifølge beskrivelsene til Thukydid ser ut til å ha vært en slags flammekaster. De brukte dette våpenet til å sette fyr på Delion og jage athenerne bort. Bare rundt 200 athenere ble drept, resten fikk flykte. Etter at Delion var tatt tilbake, ankom endelig Demosthenes og hans styrker, men mangelen på kommunikasjon mellom ham og Hippokrates betydde at hans ankomst var stort sett ubrukelig. Han gikk i land nær Sikyon, men ble raskt beseiret.
I tillegg til på vise innovativ bruk av ny teknologi, brukte Pagondas planlagt taktisk krigføring for en av de første gangene i nedtegnet historie. I de tidligere århundrene hadde slag mellom greske bystater vært relativt enkle trefninger mellom tettpakkede formasjoner av infanteri som presset mot hverandre. Ved Delion brukte Pagondas dypere rekker, reserver, intervensjoner av kavaleri og gradvise endringer i taktikker under slaget. Dette ble senere utnyttet i de mer berømte handlingene til thebanske styrker i det følgende århundret, ledet av Epaminondas og andre.
Zenwalk Linux
Zenwalk Linux (tidligere kalt Minislack) var originalt en Slackware-basert GNU/Linux-distribusjon stiftet av Jean-Philippe Guillemin. Men distribusjonen har blitt veldig annerledes enn Slackware på mange måter, men er fortsatt kompatibel med Slackwares binære installasjonspakker. Det er nå en linux-distribusjon som kan brukes til flere formål, men har som mål å være liten og rask, ved å bruke kun en applikasjon per arbeidsoppgave, med fokus på internettapplikasjoner, multimedia og programmeringsverktøy. Zenwalk kommer med mange spesialtilpassede verktøy, designet for både nybegynnere og mer avanserte brukere, ettersom den tilbyr systemkonfigurasjon ved hjelp av både grafiske- og kommandolinjebaserte verktøy.
Vestre Halsen
Vestre Halsen er et lite tettsted i Larvik kommune, beliggende ved slutten av Skringsalsgate på nordsiden av Numedalslågens utløp i Larviksfjorden. Folk har bodd på Vestre Halsen siden grev Ulrik Frederik Gyldenløves embetstid, da den spilte en viktig rolle som ferjested for trafikken til og fra Østre Halsen/Hølen. Det opphørte ved anleggelsen av Gloppe bru i 1873. Syv personer tjenestegjorde for grev Gyldenløve i 1692.
Vestre Halsen har utgjort en del av Larvik siden 1821, men lå i lang tid som en husklynge for seg selv langt utenfor den tette furuskogen på Torstrandsmoa.
I et uthus til Skiringsalsgate 51 startet Ludvig Isachsen i 1916 sin mangslugne virksomhet innen veitransport og skogsdrift.
Jul
Jul er i dag en årlig høytid til minne om Jesu fødsel, en av de største høytidene innen kristendommen. Slik var det ikke opprinnelig; jul var et fellesnordisk begrep for den store hedenske festen som ble feiret omkring vintersolverv. I dag er Norden og England de eneste områdene der det gamle hedenske begrepet for solvervsfesten er bevart. Over store deler av verden er i dag den 25. desember den sentrale datoen i den kristne julefeiringen. I Norge oppfattes imidlertid julaften (kvelden 24. desember) som høydepunktet for julefeiringen.
Advent
Tiden før jul er advent som ble innført på 400-tallet. Første søndag i advent regnes som begynnelsen på kirkeåret.
Historikk
Kristi fødselsfest, julen, varer de fleste steder til 6. januar (trettende dag jul). I Norge, Sverige og Finland har jul tradisjonelt vært regnet til 13. januar (20. dag jul).
Etter kirkemøtet i Nikea i år 325 ble 25. desember fastsatt som Jesu fødselsdag, og feiringen av denne dagen begynte med pavens tilskyndelse i Roma en gang mellom år 350 og 360. Tidligere (fra omkring år 200) var det først og fremst Jesu dåpsdag 6. januar (epifani eller helligtrekongersaften) som ble feiret. I Roma regnet man vintersolverv til 25. desember, men noen storfest var ikke til denne dagen før etter at den kristne festen var blitt etablert der på den dato. Noe etter hadde slutten av den opprinnelige innhøstningsfest Saturnalia strukket seg frem til 24. desember. I norrøn tid var jul feiringen av midtvinterdagen 12. januar, 21 dager etter vintersolverv. Det er ikke funnet noen etymologisk forklaring på hva ordet betyr, men den eldste formen av ordet er ylir som er et flertallsord, eller dualisform i norrønt. Julemånedene antas å ha strakt seg fra omkring 14. november til cirka 13. januar. Guden Odin hadde tilnavnet Jólnir, og mye tyder på at han var midtpunktet for festlighetene rundt midtvintersfestene. Vi kjenner til blotingen og ofringene til guddommene, og i Norge spesielt til Odin, Tor og Frøy. I Sverige var guden Ull den dominerende. Sigvat skald beskriver sin ferd til Finnskogene og Eidskogtraktene i kvadet Austrfararvisur. Her var det diseblot, det vil si ofringer til fruktbarhetsgudinner. På dette tidspunktet i norrøn tid gikk man etter måneåret, og ordet måne betyr egentlig måler av tid.
Den kristne feiring av Jesu Fødsel overskygget den hedenske jól. Markeringen av Jesu Kristi fødsel den 25. desember har noen synlige men ikke vesentlige likheter med gammel jul; festmat og navnet jul er de klareste likheter. Når Den ortodokse kirke feirer jul den 7. januar, er det ikke fordi de regner at Jesus ble født en annen dato, men fordi de fremdeles bruker den julianske kalenderen som har hatt flere skuddår enn den gregorianske, og derfor ligger 13 dager bak. Når skuddårsdagen i 2100 blir sløyfet, så vil forskjellen øke ytterligere, og den gresk-ortodokse jul vil da falle på 8. januar.
Jól eller jólablót, var en opprinnelig norrøn feiring med offer i anledning midtvinterdagen, lagt til 12. januar. Håkon den gode påbød på 900-tallet at landet skulle feire jul den 25. desember, samtidig med når den kristne høytiden ble feiret over hele Europa, og søkte å stoppe det hedenske offerritualet, som en del av en politisk prosess i å kristne Norge. Dermed ble den kristne høytiden arvtager til det gamle navnet «jul». Gulatingsloven knyttet den hedenske skikken med å «drikke jul» med regelen som sa at «ølet skal signes til takk for Kristus og Sankta Maria, til godt år og fred».
I storparten av Europa har feiringen fått et kristent navn: På engelsk brukes navnet Christmas eller «kristmesse», tysk Weihnachten eller «vienatt», men i Skandinavia har høytiden fått beholde sitt gamle germanske navn jul. Engelsk har bevart Yuletide som en arkaisk form.
Julenek og øldrikking kan ha førkristent opphav i Norge, mens juletre og julenisse er relativt nye skikker som spredte seg i Norge på slutten av 1800-tallet.
Etymologi
Opphavet til ordet jul er uklart. Det eldste belegget for jul kommer fra et fragment Codex Ambrosianus A av den gotiske kalenderen som ble skrevet en gang på 500- eller 600-tallet. Fragmentet beskriver slutten på oktober og begynnelsen på november. Måneden november er overskrevet med «Naubaimbair: fruma Jiuleis», noe som kan tolkes som «November: første julemåneden», eller «November: Måneden før jul». Omkring 730 e.Kr. skrev den angelsaksiske munken Beda venerabilis at angelsaksernes kalender har måneden «geola» eller «giuli» som motsvarer desember eller desember og januar. Den 25. desember er første dagen i hedningenes nye år og angelsakserne feiret hele natten til «modergudinnenes ære»:
Etter at kristendommen ble innført benyttet germanerne samme begrepet for feiringen av Jesu fødsel som man tidligere hadde anvendt på den hedenske feiringen, slik man også gjorde med navnene på ukedagene. På 1000-tallets England og 1100-tallets Tyskland begynte man dog å kalle den kristne feiringen for «Cristes Mæsse» (Kristi messe), respektive «wîhe nah», Weihnachten eller «vienatt»; og på engelsk «christmas». I England beholdt man dog begrepet «Yule-tide» (juletid), men mer som tilleggsord. Yule kommer fra angelsaksiske ġeól eller ġeóhol og ġeóla eller ġeóli, hvor det førstnevnte indikerer «(12-dagers festen til) jul», senere «Christmastide»; og sistnevnte indikerer «(måneden til) jul», hvorved ǽrra ġeóla viser til perioden for julefesten (desember) og æftera ġeóla viser til perioden etter jul (januar).
Gjennom å sammenligne ulike språk har filologene rekonstruert at det urgermanske ordet var *jehwla eller *jxwla (x uttales her som i tysk «ach»). Ordet ble tidlig lånt inn i finsk hvor uttalene i sammenligning med de germanske språkene ble endret lite i de siste 2 000 årene, juhla betyr på finsk «høytid». Senere har finnene lånt ordet en gang til, joulu med betydningen «jul». Norrøne og i dagens islandske jól, som dansk, svensk og norsk jul som ble feiret i måneden ýlir; og angelsaksiske yule, er antatt å være avledet fra det nevnte urgermanske begrepet. Den etymologiske stamtavlen til ordet har forblitt usikker, skjønt det har vært fremmet tallrike spekulative forsøk på å finne indoeuropeiske slektskap utenfor den germanske språkgruppe. En populær oppfatning er at det kommer fra ordet «hjul», fra det antatte indoeuropeiske opphavsordet *qwelo- (gå rundt), i tolkningen av at året vender, men de fleste språkforskere mener det er ikke relatert og en myte som har oppstått i to uavhengige ords ytre likhet med hverandre.
Ordet «jul»
Selve navnet jul stammer fra norr. uttrykket jól og feiringen ble kalt jólablót, fra den opprinnelige norrøn offerfeiringen av midtvinterdagen i Norden, som var lagt til 12. januar. Det er imidlertid noe uklart hvorfor julen ble feiret. Det har vært hevdet at julen egentlig var en todelt fest: først til ære for døde forfedre, så en nyttårsfest og start på det nye året. Noen hevder at det var til ære for Sola, slik at den skulle komme tilbake, mens andre hevder at det var til ære for fruktbarhetsguden Frøy.
Innføring av kristen jul
Håkon den gode påbød på 900-tallet at landet skulle feire jul den 25. desember, samtidig med når den kristne høytiden ble feiret over hele Europa, og søkte å stoppe det hedenske offerritualet som en del av en politisk prosess med å kristne Norge. Derfor ble den kristne høytiden arvtager av det gamle navnet «jul»; dette skjedde i større grad i Norden hvor uttrykk som kristmesse og den hellige natt og lignende er langt sjeldnere enn i land som England og Tyskland – skjønt i nazitiden ble det satt i gang kampanjer for å tale om «jul», men da tvert i mot for å fortrenge det kristne.
Forberedelser
Førjulstid er tiden før jul da juleforberedelsene gjøres, som innkjøp av julegaver, pynting, kakebakst og matlaging. Det finnes forskjellige oppfatninger av når førjulstiden begynner. I en rekke land har tidlig julehandel bidratt til at førjulstiden kan oppleves å ha begynt i november, kanskje allerede i oktober. Reklame for juleprodukter og potensielle julegaver og salg av julerelaterte produkter butikkene, som julemat, julemarsipan, juleøl, julepynt med mere, er både årsak og utslag av dette. Enkelte mener at en slik utvidelse av juletiden vanner ut julen og dermed ødelegger det spesielle med julen. Som en motreaksjon til utvidelsen av førjulstiden startet organisasjonen Framtiden i våre hender kampanjen «Gi oss jula tilbake!», som har som formål at førjuletiden skal begynne med adventstiden.
Høytidens navn i andre land
I storparten av Europa har feiringen et klarere kristent navn enn i Skandinavia: På engelsk brukes navnet Christmas eller «kristmesse», tysk Weihnachten eller «vienatt», fransk noël i betydningen fødsel. Engelsk har Yuletide som en arkaisk form.
Tradisjoner
Typiske elementer i julefeiringer over hele verden er kirkegang, levende lys, festlig lag, sammenkomster i familien, mektig, tradisjonspreget mat, gaver og almisser, symboler som rødt og grønt, nisser, engler, stjerner og julekrybber, og en rekke forskjellige tradisjoner som varierer fra land til land. I Norge blir julen feiret med julemat, levende lys og musikk; man gir hverandre gaver, de fleste pynter med juletre, og det er vanlig å holde julebord i forkant av julekvelden og juletrefest i romjulen eller helt frem til trettendagen.
Kirkegang og lesning av juleevangeliet på julaften er sentrale elementer, tidvis også blant dem som ellers ikke praktiserer kristen skikk. Julen slik som den markeres i Norge og eller i Norden har hovedsakelig trekk fra den kristne Kristi fødselsfest.
Det hevdes gjerne at den også henter trekk fra den den gamle før-kristne norrøne julen og enkelte trekk fra den jødiske lysfesten hanukká, – i tillegg til romerske saturnaliafesten, men for det meste er særlig det siste (hanukka, saturnalia) vanskelig å belegge daglig med eksempler og kildefaste utviklingslinjer. Mens det er lett å forstå at assosiasjonsmulighetene mellom Kristus verdens lys og romerskikkens ubeseirede sol, er det ikke så liketil å se at de kristne hentet inspirasjon fra romernes festligheter, særlig ikke det utpregede og fremtredende romerske innslag som gambling, stripping og gruppeorgier.
Det er også vanskelig å se de helt store impulser fra hanukka til julefeiringen. Som fest var hanukka aldri spesielt viktig før den i moderne tid ble sett på som en slags «jødisk julefeiring». Det er stort sett i USA at man feirer hanukka.
Praktisk bakgrunn
I Nord-Europa, der vinteren kan være streng, er det mengden av vinterfôr som avgjør hvor stor buskapen kan være. På senhøsten er det nødvendig å redusere flokken til et antall som man kan fø over vinteren. Som avslutning på slakteperioden er det naturlig å ha en fest.
I Norge, der solen blir borte under horisonten eller bak høye fjell, har det vært en enkel sak å regne ut når solen snur. Allerede i jordbrukssteinalderen kan det ha vært en fest eller en rituell markering på denne tiden. Det germanske ordet jul synes å indikere at det dreier seg om en svært gammel høytid. Det er usikkert hvordan den førkristne julen i Norge ble feiret. Trolig var det en fellesgermansk fest. Forskerne tror at festen begynte 13. januar først med en privat fest hjemme, deretter i fellesskap der ritualer som ofring av dyr (blot) inngikk. Inntak av øl for å blidgjøre gudene og for fred og grøde var et viktig innslag. En teori er at den førkristne julen kan ha vært en form for forfedredyrking der festen ble holdt for de døde som kom tilbake. Skikken med å brenne lyse julenatten og la mat stå fremme kan skrive seg fra dette, noen steder lot man sengene stå ledige for de døde mens de levende sov på gulvet julenatten. En annen teori er at den norske julefeiringen var avslutning på en festperiode som begynte med slakting og brygging. Julefesten kan også ha vært en solfest slik det er kjent fra andre land. Den førkristne julen i Norden kan opprinnelig ha vært feiret midtvintersnatten og de to påfølgende dagene.
Juleblot
I norrøn tid samlet man seg til en slik midtvinterfest som varte i omtrent tre dager. Her skulle man blote for gudene, drikke øl og leve godt. Det er uklart hva som nøyaktig ble feiret under juleblotet. Det kan ha vært et blot for god grøde, for de døde, eller en sol- eller lysfest som motsvar til den mørke vinteren.
Juletiden var preget av kontrasten mellom fest og uhygge. Mens man drakk jol og koste seg, måtte man samtidig passe seg for de mørke kreftene som var løse. Oskoreia, eller bare Reia, var inntil nyere tid navnet på et skremmende følge av døde, trollpakk og ugjerningsmenn som dro rundt og skremte folk og fe. Det er uklart om denne skikken går tilbake til førkristen tid, eller om det er en omformet eller nyskapt skikk i tidlig kristen tid. I kristen tid var det særlig lussinatta den 13. desember man særlig skulle akte seg slike.
Julebukk
Geitebukken er et gammelt julesymbol som man i dag finner igjen i skikken med å gå julebukk og å pynte med halmbukker. De ulike skikkene bygger antagelig på dyrkingen av den norrøne guden Tor, dels ved å slakte en geitebukk til jul for å få et godt nytt år, dels ved å spille ulike julespill, eksempelvis hvor alle ble utstyrt med bukkehode og -pels og døde og kom til liv igjen.
Julebukken kan opprinnelig ha vært en bukk som ble slaktet til jul for godt år. En annen teori er at julebukken skriver seg fra kirkelige opptog i middelalderen der djevelen ble fremstilt av en person med maske og bukkehorn.
Videre utvikling
Hvor man tidligere brygget øl og blotet til de norrøne gudene, ble det nå pålagt å brygge øl og signe det i Jesu og jomfru Marias navn. Julebukken ble endret til en skapning som truet i førjulstiden, og som kunne dukke opp på festen.
Men selv om selve den førkristne julens rituelle kjerne, blotet, er blitt helt borte, har flere av dagens juleskikker utviklingslinjer tilbake til den gamle jola, Blant annet kan det å sette ut grøt til nissen i vår tid ha hatt sin bakgrunn i ofringene til forfedrene i gravhaugen, og holde seg inne med alle vesener som eksisterte.
Romerske midtvintersfester
Romerne feiret den 17. desember den livlige høytiden saturnalia til ære for Saturn ved å gi hverandre gaver og ved å spise og drikke godt og mye.
Ataquero (distrikt)
Ataquero er et distrikt i provinsen Carhuaz i regionen Ancash i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 020605 og hovedstaden er Carhuac. Distriktet ble opprettet den 14. desember 1934.
Jul
Romerske midtvintersfester
Det er imidlertid en misforståelse at datoen for denne romerske festen begrunner den vestkristne feiring den 25. desember. Den kristne datofiksering av Jesu fødsel fant sted på et tidspunkt da høytiden Saturnalia i sin helhet fremdeles ble feiret den 17. desember, skjønt senere justeringer fikk Saturnalia etterfølgende festligheter som strakk frem til 23. desember.
Feiringen av Sol Invictus ble ikke lagt til 25. desember før et par hundre år etter Jesus, under keiser Elagabalus (203–222). Det kan nevnes at Elagabalus rett og slett måtte tvinge romere til å delta i disse nymotens feiringene. Han gjorde seg i det hele tatt så umulig at han ble myrdet etter få års styre, som 18-åring. Festen fikk likevel såpass feste at keiser Aurelian (215–275) innførte den i hele riket et par generasjoner senere. Når et så symbolsk festtidspunkt som 25. desember ikke kan spores lenger tilbake i Romerriket, henger det muligens sammen med at vintersolverv som fenomen («solen snur, det går mot lysere tider») ikke er så viktig i middelhavsområdet som kaldere verdensdeler med markant større forskjell på sollysets tidslengde til vinter- og sommerstid. Mens Norge hadde en sterk juletradisjon før kristningen på 1000-tallet, er det vanskelig å spore noe tilsvarende i de strøk der den kristne julefeiringen oppstod.
Kristmesse
Hva man feirer i sammenheng med fødselen til Jesus, og hvilken tid man feirer denne, kan variere mellom kristne tradisjoner.
Plasseringen av Jesu fødsel til julen er en usikker datering ettersom det er få spor i Bibelen som antyder at Jesus ble født midtvinters. I Evangeliet etter Lukas er hyrdene ute på markene om natten og vokter over sauene, noe som tyder på at fødselen fant sted under lammingen om våren. I de første kristne menighetene ble Jesu fødsel ikke feiret; feiringen ble isteden knyttet til den dagen da Jesus sto opp igjen. De første historiske kildene som nevner en feiring av fødselen til Jesus i desember kommer fra midten av 300-tallet. Man kan ha valgt datoen 25. desember ettersom den ligger ni måneder etter Maria Budskapsdag den 25. mars, da Jesus ble unnfanget.
Andre tidlige kristne feiret hovedsakelig de tre vise menn som kom med rike gaver til den nyfødte fredsfyrsten. Datoen for dette ble satt til 6. januar. Fødselsfeiringen på juledagen var mindre viktig, og fikk en egen liturgi først på 800-tallet.
Tatt av vinden (film)
Tatt av vinden (originaltittel Gone with the Wind) er en amerikansk historisk, romantisk dramafilm fra 1939. Filmen er basert på romanen med samme tittel av Margaret Mitchell. I hovedrollene er Clark Gable som Rhett Butler og Vivien Leigh som Scarlett O'Hara. Historien utspiller seg under og etter den amerikanske borgerkrigen, men under overflaten foregår det en lidenskapelig og spennende kjærlighetshistorie.
Jul
Kristmesse
I løpet av middelalderen ble fødselsdagen til Jesusbarnet viktigere. De førti dagene fram til juledagen, som begynte med martinsdag (eller mortensmesse), ble en fastetid, mens juletiden i kirkeåret tok til med juledagen og varte i de førti dagene fram til kyndelsmesse. Juleevangeliet fikk nå en sentral rolle. Det ble vanlig å framføre et spill eller framstille det i en julekrybbe, skikker som har holdt seg fram til våre dager. Sanger som gjenfortalte historien eller priset fødselen ble skrevet og framført.
Opp mot vår tid har det utviklet seg en rekke skikker med symbolsk, kristent innhold, med eller uten annet opphav, eksempelvis juletre, adventskalender, adventskrans og adventsstjerne. Tradisjonen med å gå i kirken på julekvelden har holdt seg ved lag, skjønt ikke i samme massive grad før 1900-tallets sekularisering. I 2005 gikk det eksempelvis 591 690, drøyt 1/7 av Den norske kirkes medlemmer, til luthersk gudstjeneste denne dagen i Norge.
Tatt av vinden (film)
I 1989 ble Tatt av vinden inkludert i Library of Congress sin filmliste National Film Registry for å være en «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfull film». Filmen er blant topp 10 på Det amerikanske filminstituttets liste over de 100 beste amerikanske filmene gjennom tidene.
Rhett Butlers replikk «Frankly, my dear, I don't give a damn.» («For å være ærlig, kjære, så bryr jeg meg ikke.») ble i 2005 kåret til den beste filmreplikken i amerikansk filmhistorie i kåringen AFI's 100 Years…100 Movie Quotes. To andre replikker fra filmen er også på lista over de 100 beste: «After all, tomorrow is another day!» («I morgen er en ny dag») og «As God is my witness, I'll never be hungry again.» («Jeg sverger på at jeg aldri kommer til å bli sulten igjen.»).
Jul
Norrønt perspektiv
I «Skaldskaparmål», kapittel 55 av Den yngre Edda, er det gitt ulike navn på de norrøne gudene. En av navnene som er gitt er «Julevesen». Et verk av skalden Øyvind Skaldespiller som benyttet begrepet er sitert.
Tatt av vinden (film)
Handling
I starten av den amerikanske borgerkrigen i 1861 bor Scarlett O'Hara på familiens bomullsplantasje i delstaten Georgia, sammen med sine foreldre og to søstre. Scarlett får vite at Ashley Wilkes (spilt av Leslie Howard) - som hun i all hemmelighet er forelsket i – skal gifte seg med sin kusine, Melanie Hamilton, og forlovelsen skal annonseres offentlig neste dag under en grillfest på Ashley Wilkes sin plantasje. Under festen merker Scarlett O'Hara at hun blir beundret av Rhett Butler. Han er kommet i unåde blant flere av gjestene da han under en diskusjon om den amerikanske borgerkrigen påstår at sørstatene ikke har noen mulighet til å vinne mot de overlegne militære styrkene og industrielle storverk i nord. Scarlett tilstår ovenfor Ashley Wilkes hvor høyt hun elsker ham, men Ashley svarer med å si at de ikke passer sammen og at han heller vil gifte seg med sine kusine. Etterpå avslører Rhett ovenfor Scarlett han overhørte hele samtalen deres, men han lover å holde dette hemmelig for de andre gjestene. Grillselskapet blir forstyrret på grunn av krigserklæring, og mennene må verve seg til hæren med en gang.
Samtidig som Scarlett ser på mens Ashley kysser Melanie farvel, spør Melanies sjenerte yngre bror Charles om hennes hånd i ekteskap før han reiser ut i krigen. Selv om hun egentlig ikke elsker Charles, velger Scarlett å gi sitt samtykke til ekteskapet, og de gifter seg før han forlater henne for å slåss i konføderasjonshæren. Scarlett blir raskt enke da Charles dør av lungebetennelse og meslinger. Scarletts mor sender henne til Atlanta for å muntre henne opp, selv om Scarletts frittalende stuepike Mammy forteller Scarlett hun vet hun kommer til å dra bare for å vente på at Ashley kommer tilbake fra krigen. Scarlett deltar på et veldedighetsarrangement i Atlanta sammen med Melanie. Rhett Butler, som også har vervet seg til konføderasjonen, kommer til arrangementet for å samle inn penger til krigsinnsatsen, og herrene blir invitert til å gi høyeste bud på damene for å danse med dem. Rhett tilbyr en uforholdsmessig stor sum for å danse med Scarlett og, til stor misbilligelse blant enkelte av gjestene, godtar Scarlett å danse med ham. Mens de danser forteller Rhett henne at han har til hensikt å gifte seg med henne, noe hun sier aldri kommer til å skje.
Jul
Norrønt perspektiv
I Håkon den godes saga i Heimskringla fortalte Snorre Sturlason om at den hedenske julen ble lagt om:
I samme saga blir jul referert til både som en fest og en tidsperiode:
Tatt av vinden (film)
Handling
Borgerkrigen går ikke i konføderasjonens favør etter slaget ved Gettysburg hvor mange av mennene i Scarletts hjemby blir drept. Scarlett gjør nok en mislykket appell til Ashley Wilkes om giftermål mens han er hjemme på permisjon på julaften, men de deler et lidenskapelig kyss like før han returnerer til krigen. Åtte måneder senere er hele byen beleiret av unionshæren, og Melanie som nå er gravid går inn i en prematur fødsel. Scarlett og hennes unge tjener Prissy må hjelpe til under fødselen uten noen form for medisinsk assistanse. Scarlett får Rhett til å kjøre henne hjem til hjembyen i Georgia umiddelbart sammen med Melanie, Prissy og babyen. Rhett får tak i en hest og vogn og kjører dem ut av byen. Istedenfor å følge Scarlett hele veien tilbake til hjemstedet hennes, sender Rhett henne på vei med en nesten død hest, hjelpeløse og skrøpelige Melanie, hennes baby, samt en tårevåt Prissy. Med et lidenskapelig kyss forlater Rhett dem, og går for å slåss i krigen. Når de endelig kommer hjem igjen finner Scarlett hele bomullsplantasjen brent, ødelagt og helt øde. Huset hvor hun vokste opp står fremdeles, men er blitt forlatt av alle bortsett fra hennes foreldre, hennes to søstre og to tjenere: Mammy og Pork. Scarlett får vite at hennes mor nylig har dødd av tyfoidfeber, og at hennes fars helse har begynt å svikte. Hjemmet hennes blir plyndret av unionstroppene, og Scarlett lover at hun vil gjøre alt som står i hennes makt for at familien og hun selv skal overleve.
Jul
Norrønt perspektiv
Den eldste skriftlige kilden til den hedenske julefeiringen er «Haraldskvadet» av skalden Torbjørn Hornkløve som antagelig er diktet en gang rundt 900 for kong Harald Hårfagre:
Tatt av vinden (film)
Handling
Scarletts familie og deres tjenere begynner å produsere bomull på plantasjene sine igjen. Da konføderasjonen taper og borgerkrigen er over, kommer Ashley tilbake til Georgia igjen. Når Scarlett trygler ham om å stikke av sammen med henne, innrømmer Ashley at han elsker henne og han kysser henne lidenskapelig, men han sier at han ikke vil forlate Melanie. I mellomtiden dør Scarletts far etter at han blir kastet av hesten sin. Scarlett innser at hun ikke klarer å betale de stadig økende skattene og avgiftene, og reiser på besøk til Rhett i Atlanta. Rhett forteller henne at alle hans utenlandske bankkonti har blitt sperret slik at det ikke lenger er mulig å få tak i pengene som står der, og at hennes forsøk på å få tak i pengene hans har vært helt forgjeves. Da Scarlett skal dra hjem igjen, møter hun sin søsters forlovede, den middelaldrende Frank Kennedy, som nå eier en vellykket landhandel og et sagbruk. Scarlett lyver til Frank Kennedy ved å si søsteren hennes ble lei av å vente på ham og giftet seg med en annen mann. Kennedy velger å gifte seg med Scarlett i stedet, og Scarlett tar over hele virksomheten hans og blir en velstående kvinne.
Da Ashley blir tilbudt en jobb ved en bank i nordstatene, bruker Scarlett emosjonell utpressing for å overtale ham til å ta over forvaltningen av en mølle og bli værende i hjembyen, og kort tid senere dør ektemannen Frank. Med Franks begravelse så vidt overstått, får Scarlett besøk av Rhett og han foreslår ekteskap, noe hun aksepterer. De får en datter sammen som Rhett gir navnet Bonnie Blue. Scarlett som fremdeles lengter etter Ashley og ergrer seg over hvordan graviditeten og fødselen av datteren etter sigende har ødelagt hele kroppsfiguren hennes, forteller Rhett at hun ikke ønsker seg flere barn, og at hun ikke lenger vil dele seng med ham. Ashleys søster som misliker Scarlett spionerer på Ashley og Scarlett idet de omfavner hverandre. Hun begynner med en gang å spre ondsinnet sladder og rykter om dem, og Scarletts omdømme og rykte blir besudlet. Rhett får snart høre sladderen og alle ryktene. En kveld drikker Rhett seg veldig full, og Scarlett og Rhett begynner å krangle voldsomt. Dagen etter ber Rhett om unnskyldning for sin oppførsel, og han tilbyr Scarlett en skilsmisse, noe Scarlett avviser og hun sier at en skilsmisse vil innebære en stor skam for henne. Scarlett informerer Rhett om at hun er gravid, men hun faller senere ned en trapp og aborterer. Samtidig som Scarlett er syk, dør datteren Bonnie da hun forsøker å hoppe over et høyt gjerde med hesten sin. Melanie besøker hjemmet deres for å trøste Scarlett og Rhett, men hun kollapser som følge av sitt andre svangerskap som hun ble advart om muligens kunne drepe henne.
Jul
Norrønt perspektiv
«Ute» menes på havet, og guden «Frøys leik» er kamp. Her snakkes det om «å drikke jul», den hellige drikken øl eller mjød står i fokus under høytiden, og siden ble juleølet et påbud innenfor kirken om at hver mann skulle brygge øl til jul og signe det til de nye kristne gudene. I Gulatingsloven, kapittel 7, ble påbudet formulert slik:
Tatt av vinden (film)
Handling
Mens Melanie ligger på dødsleiet, ber hun Scarlett om å ta vare på Ashley for henne. Like før hun dør ber Melanie Scarlett om å være snill mot Rhett fordi han elsker henne veldig høyt. Scarlett innser at Ashley virkelig elsket Melanie, og at han aldri kom til å elske noen andre. Scarlett reiser hjem bare for å finne Rhett som forbereder seg på å forlate hjemmet deres for godt. Hun bønnfaller ham om å bli værende hos henne, at hun endelig har innsett at hun elsker ham, og at hun aldri virkelig elsket Ashley. Men Rhett nekter å bli værende hos henne og sier at med datterens død forsvant muligheten til noen forsoning mellom dem. I det Rhett er i ferd med å gå ut døren og forlate henne for godt, ber Scarlett ham for siste gang om å bli værende, men til ingen nytte. Rhett forlater Scarlett gråtende på trappen og forsvinner i tåken. Scarlett sverget på at hun en dag vil vinne ham tilbake.
Jul
Norrønt perspektiv
Påbudet er et interessant eksempel på synkretisme, det vil si religionsblanding, eller muligens akkulturasjon, det vil si kulturtilpasning. Her nevnes de kristne gudene, ølbryggingen som var så viktig i den hedenske religion, og den gamle kultformelen «til godt år og fred» levde videre i den nye tid.