cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Canada under første verdenskrig
Slaget om Vimyhøyden
9. april 1917 begynte canadierne sitt angrep mot Vimyhøyden. For å redusere egene tap hadde den canadiske overkommandoen laget en plan der egne tropper skulle følge rett bak nøye synkronisert artilleribombardement. Teknikken hadde blitt prøvd ut under slaget ved Somme. Dessuten ble hele avdelingen informert om planene og man utførte flere øvelser for å sikre at hver mann viste hva de skulle gjøre. I løpet av dagen sikret canadierne hele høydedraget. Selv om canadierne hadde store tap (3 598 drepte og 10 602 sårede av en styrke på 30 000 mann) er slaget om Vimyhøyden feiret som viktig landemerke i veien mot canadisk selvstendighet. Fire Viktoriakors ble utdelt etter slaget.
Slaget ved Passchendaele
Etter den canadiske suksessen ved Vimy lanserte Douglas Haig en kontroversiell offensiv i Flandern for å ødelegge det tyske jernbanenettet og ta over tyske ubåtbaser langs den belgiske kysten. 30. oktober ble canadiske styrker beordret å ta over for de desimerte ANZAC-styrkene ved Ypres. General Arthur Currie argumentere at bakken var altfor gjørmete og en slik operasjon ville være umulig uten store tap, men han ble ikke hørt. Currie anslo at de canadiske styrkene ville tape 16 000 mann på å ta Passchendaele, et anslag som viste seg å være korrekt (de canadiske styrkene mistet 15 654 mann).
Slaget startet med et artilleribombardement som advarte tyskerne at et alliert angrep var påvei. Artilleriet lagde også massive kratere på slagmarken, som kombinert med tungt regnvær forandret slagmarken til et gjørmehav som begrenset mobiliteten. Kraterne ble fylt med regnvann og kunne derfor ikke brukes som dekning, noe som gjorde slaget enda farligere. Haig besluttet å sende inn troppene uten hensyn til disse faktorene. De newzealandske, britiske og australske styrkene hadde kjempet månedsvis og tapt omtrent 100 000 mann. Canadierne ble tilkalt 26. oktober og 30. oktober begynte canadierne angrepet mot selve Passchendaele, sammen med to britiske divisjoner. Da forsterkinger kom 6. november ble Passchendaele erobret.
Canadas hundre dager, 1918
I de tre siste månedene av krigen var canadiske styrker involvert på flere frontavsnitt. Det første var i nærheten av lommen ved Amiens 8. august hvor canadiske (sammen med newzealandske, australske, franske og britiske) styrker ledet an angrepet mot de tyske styrkene i Amiens. I det etterfølgende slaget ble den tyske kampmoralen ødelagt. Ifølge Erich Ludendorff var slaget ved Amiens «en svart dag for den tyske hæren». Etter gjennombruddet ved Amiens ble canadierne sendt til Arras og gitt oppgaven å få hull på Hindenburglinjen. Mellom 26. august og 2. september gjennomførte de canadiske styrkene flere angrep mot den tyske fronten ved Canal du Nord, 27. september 1918 brøt de canadiske styrkene gjennom Hindenburglinjen. Operasjonen endte i 11. oktober med slaget ved Cambrai.
I denne perioden tapte canadierne 46 000 mann. Den siste canadieren som ble drept i første verdenskrig var George Lawrence Price som ble drept 2 minutter før våpenhvilen tok til 11:00 11. november 1918. Han er tradisjonelt kjent som den siste soldaten som ble drept i denne krigen.
Engelskspråklige og franskspråklige canadiere
Det underliggende dårlige forholdet mellom franskspråklig og engelskspråklig Canada eksploderte under første verdenskrig. Før følte ikke fransk-canadierne seg forpliktet å støtte britiske interesser. Problemet nådde sitt høydepunkt i 1917 da statsminister Robert Borden introduserte the Canadian Military Service Act of 1917 som innførte verneplikt. Dette møtte stor motstand i Quebec. Av de 120 000 vernepliktige ble bare 47 000 sendt til Europa. På tross av dette farget denne krisen forholdet mellom franskspråklige og engelskspråklige canadiere i flere år.
Munster (ost)
Munster eller Munster-Géromé (AOC) (elsassisk: Minschterkäs eller Minschterkaas) er en fransk kittmodnet ost som produseres i Alsace og Lorraine. Osten kalles Munster i Alsace og Géromé i Lorraine. I 1978 slo AOC de to ostene sammen til Munster-Géromé.
Melken kommer fra Voges-kuene, ene rase opprinnelig innført fra Skandinavia.
Munster-Géromé er lokalt ofte krydret med kummin og serveres gjerne med Gewurztraminer eller Pinot Gris d'Alsace.
Djevelens hånd
Djevelens hånd, (originaltittel: La Main du diable) er en fransk skrekkfilm fra 1943 regissert av Maurice Tourneur.
Filmen bygger på romanen La Main enchantée av Gérard de Nerval.
Handling
Gjestene ved et isolert og avsidesliggende hotell avskåret fra omverden på grunn av et skred, og blir overrasket når Roland Brissot, en mann som mangler venstre hånd, dukker opp bærende på en liten kiste. Han spør dem om det finnes en kirkegård ved siden av ruinene til et nærliggende kloster, og blir skuffet når svaret er nei. Han gir etter for nysgjerrigheten til de andre gjestene, og forteller historien sin. En rekke tilbakeblikk følger:
Brissot er en talentløs maler i Paris. Han overtaler Irène, en attraktiv selger, til å være modell for ham. En kveld slår hun opp med ham ved en kafé. Mélisse, en kokk, tilbyr ham en løsning på alle hans problemer: En talisman som kan gi ham alt han ønsker seg, til prisen for en krone. Ange advarer ham om ikke å kjøpe den, og kokken avslører at han må selge talismanen videre med tap før han dør - ellers blir han dømt til Helvete for alltid. Talismanen viser seg å være en avskåret venstre hånd, som adlyder kokkens kommandoer. Til tross for alt dette, tror ikke Brissot på de overnaturlige aspektene og kjøper den. Så snart avtalen er avsluttet, mister kokken sin venstre hånd.
Talismanen fungerer. Nøyaktig ett år senere har Brissot en utrolig vellykket utstilling ved Galerie Gabelin, og er gift med Irène. Han maler nå kun med venstre hånd, og signerer verkene sine med "Maximum Leo" og ved utstillingen får han øye på en liten mann han mener at han har sett før. Han jager etter mannen og underveis ser han en blomster-butikk med en krans hvor det står "In Memoriam Maximum Leo" og i butikken får han vite at en liten mann bestilte kransen. Selv om Brissot ikke kan selge hånden med tap, tilbyr den lille mannen å kjøpe den tilbake for en krone. Brissot godtar. Men han tar tilbudet tilbake etter at Irène ikke har følelser for ham lengre. Den lille mannen forteller ham at tilbudet hans fremdeles står, men prisen dobler seg hver dag. Brissot venter til den 23. dagen, men når han forsøker å betale den nåværende prisen, så har han ikke nok penger. Senere ringer Irène og forteller at hun har pengene han behøver, men hun blir myrdet før han kan komme til henne.
Angel ber ham prøve et roulette-system på et kasino i Monte Carlo, men den lille mannen dukker opp igjen. Når han kommer tilbake til hotellet, blir han møtt av alle tidligere eiere av hånden: Blant annet en kongelig musketer, en gjøgler, en illusjonist, en kirurg, og til slutt kokken som solgte talismanen videre til Brissot. De forteller ham alle historiene deres. Den lille mannen dukker opp, etterfulgt av mannen som hånden opprinnelig tilhører. Mannen heter Maximus Leo, og ble født i 1422. Hans hånd var ekstremt begavet, men han valgte å begynne som munk. Maximus Leo Brissot ønsker at noen skal returnere hånden til hans rettmessige grav.
MPP
MPP (eller M.P.P.) er en forkortelse for «med påholden penn», et uttrykk som særlig ble benyttet den tid da ikke alle var skrivekyndige, og det hendte at man måtte signere brev, dokumenter og lignende på andres vegne. Ved å føye MPP til signaturen ga man da uttrykk for at signaturen ikke var ment som en forfalskning, men at situasjonen krevet at det ble gjort slik.
Uttrykket benyttes også i en litt annen sammenheng, at noen signerer et vedtak med personlig reservasjon, slik som eksempelvis når en part i en koalisjonsregjering må skrive under i strid med sitt partis prinsipper.
Abdelkader El Brazi
Abdelkader El Brazi (arabisk: عبد القادر البرازي) (født 5. november 1964 i Berkane, død 24. januar 2014 i Rabat ) var en marokkansk fotballspiller. El Brazis posisjon på banen var målvakt.
El Brazi spilte for flere klubber, blant disse FAR Rabat. Han spilte også for Marokko, og deltok i VM i fotball i 1998.
MS «Fjordøy»
MS «Fjordøy» er en passasjerførende katamaran, som går i rute mellom Haugesund, Røvær, Feøy, Kveitevik og Vibrandsøy.
Planlagt oppgradering
I desember 2019 kunngjorde Rogaland fylkeskommune at Miljødirektoratet hadde bevilget 12 millioner kroner til å oppgradere Fjordøy til elektrisk båt. Fjordøy vil etter oppgraderingen være verdens første hurtigbåt som har bltt ombygd til fullelektrisk drift. Sambandet får da både en hybridbåt og fullelektrisk
Søsterskip
MS «Fjordøy» har et søsterskip som heter MS «Fjordled». Det er en hybridbåt som trafikkerer samme rute som MS «Fjordøy».
The Kid Laroi
Charlton Kenneth Jeffrey Howard (født 17. august 2003 i Sydney i Australia), bedre kjent under pseudonymet The Kid Laroi, er en australsk rapper, sanger og låtskriver. Howard fikk anerkjennelse fra sin tilknytning og vennskap med Juice Wrld mens han var på turné i Australia. Laroi er fra Gamilaraay-folket, en australsk urfolk nasjon, hvorfra artistnavnet «Laroi» er hentet fra. Han fikk en lokal tilhengerskare før han ble en del av en partnerskapsavtale med Lil Bibbys selskap, Grade A Productions og Columbia Records.
Howards debut mixtape F*ck Love (2020) oppnåde nummer én på den australske hitlisten ARIA Charts som høyeste plassering, noe som gjorde ham til den yngste australske soloartisten noensinne til å nå toppen. Også i USA nådde mixtapen nummer én på Billboard 200. I tillegg kom Larois sanger «Without You», remixen med Miley Cyrus og «Stay» (sammen med Justin Bieber) på topp ti på den amerikanske  Billboard  Hot 100, med «Stay» som toppet som nummer én.
Jon Tenney
Jon Tenney (født 16. desember 1961 i Princeton i New Jersey) er en amerikansk skuespiller.
Tenney var gift med skuespiller Teri Hatcher fra 1994 til 2003. De har datteren Emerson Rose Tenney, født i 1997, sammen. Tenney har gjort gjesteopptredener i TV-serier som Will & Grace, Murphy Brown, Spenser: For Hire og Get Real. Tenney har en fast birolle i TV-dramaserien The Closer. Han spilte også rollen som doktor Simon i TV-serien Brothers & Sisters. Tenney skal skildre rollen som Martin Jordan i den kommende superhelt-filmen Green Lantern i 2011.
Fort Dearborn
Fort Dearborn var et viktig militært støttepunkt ved utløpet av Chicagoelven. Fortet hadde som oppgave å beskytte amerikanske nybyggere, tropper og interesser.
Fortet ble oppkalt etter medlem av Representantenes hus og krigsminister da fortet ble bygget i 1803, Henry Dearborn. Byggingen ble gjennomført av rundt 40 amerikanske soldater under ledelse av kaptein John Whistler.
Fortet hadde militær betydning fram til 1837, bortsett fra årene 1812 til 1816 da det stod nedbrent etter Fort Dearborn-massakren 15. august 1812.
Alt som var bevart av Fort Dearborn forsvant i bybrannen i Chicago i 1871.
Området hvor fortet stod er i dag krysset mellom Michigan Avenue og Wacker Drive, og dette ble i 1971 et Chicago Landmark og markert med minneplakett om markeringer i vei/fortau.
Multippel sklerose
Multippel sklerose (MS) er en kronisk betennelsesykdom i sentralnervesystemet (hjernen og ryggmargen). MS gir ulike symptomer, avhengig av hvilke områder som påvirkes av betennelsen. De vanligste symptomene ved MS er utmattelse (MS-fatigue), tremor, vannlatingsproblemer, kognitive forstyrrelser, gangvansker og ustøhet, redusert syn og synsforstyrrelser, muskelsvakhet, endret følesans og koordinasjonsvansker.
MS kan oppstå i alle aldre, men vanligvis mellom 20 og 50 års alder. Kvinner er hyppigere rammet enn menn, forholdet er omtrent 3:1. I Norge er det over 12,000 tilfeller, ifølge MS-forbundet. På verdensbasis lever mer enn 2 millioner med sykdommen.
Årsaker
Den utløsende årsaken til MS er ikke kjent, men genetiske, geografiske, infeksiøse, og miljømessige faktorer påvirker risiko for å få sykdommen.
Genetiske og geografiske faktorer
Forekomsten av MS varierer mellom ulike geografiske regioner og folkegrupper. MS har høyest forekomst i Nord-Europa, og utbredelsen følger til en viss grad nordeuropeernes utflyttinger til Nord-Amerika, Australia, New Zealand og Sør-Afrika. Forekomsten er lavere blant afrikanske og asiatiske folkeslag, og i noen mindre etniske grupper. Forekomsten av MS er beskrevet å variere med breddegrad, med økt hyppighet i den tempererte sone både på nordlige og sørlige halvkule. Årsaken til denne variasjonen har vært knyttet til både genetiske faktorer, vitamin D-nivåer (soleksponering), og kosthold. Det er nå usikkerhet om sammenhengen mellom forekomsten av MS og breddegrad er like sterk, eller om den i det hele tatt fremdeles er tilstede.
MS er ikke en arvelig sykdom, men risikoen for å få MS øker dersom en har ett eller flere nære familiemedlemmer med MS. Risikoen for at et barn eller et søsken av en person med multippel sklerose skal utvikle sykdommen er 1-3 %. Denne risikoen er 5 -15 ganger større enn den generelle risikoen i den norske befolkningen (0,2 %). Høyest risiko finner en blant eneggede tvillinger, hvor risikoen for å få MS dersom den andre tvillingen har sykdommen er ca 17%.
De fleste spesifikke gener som gir økt risiko for MS er knyttet til immunsystemet. Den sterkeste påviste sammenhengen er knyttet allelet DR15 i det såkalte HLA-systemet, med ca 3 ganger økt risiko for MS. HLA-allelet A02 gir ca 26% redusert risiko for å få MS.
Infeksiøse faktorer
Historisk sett har flere infeksiøse sykdommer vært forsøkt koblet til økt risiko for MS, blant annet meslinger, røde hunder, flåttbårne sykdommer (borreliose). Epstein-Barr virus (EBV), som forårsaker mononukleose (kyssesyke), er imidlertid den eneste infeksiøse faktoren som med sikkerhet påvirker risikoen for å få MS. EBV-smitte forekommer svært hyppig, og ca. 95% av den voksne befolkningen har antistoffer som viser at de har vært smittet. Personer som ikke har vært smittet med EBV har 80-100% lavere risiko for å få MS sammenlignet med resten av befolkningen.
Miljøfaktorer
Vitamin D-nivåer påvirker både risiko for å få MS. Vitamin D-nivåer over 100 nmol/L, særlig i ung alder (<20 år), reduserer risikoen for å få MS med mellom 10-70%, blant annet avhengig av alder. Hovedkildene til vitamin D er kost og soleksponering. Noen studier tyder på at soleksponering i seg selv reduserer risiko for å få MS, uavhengig av vitamin-D nivå. Røyking øker risiko for å få MS med 30-80%. Risiko for MS hos aldrirøykere eksponert for passiv røyking ble i en studie funnet å være forhøyet med ca. 30%. Risikoøkningen kan ikke knyttes direkte til effekten av nikotin, ettersom bruk av snus ikke synes å medføre økt risiko for MS.
Flere studier har vist en sammenheng mellom overvekt, fedme og risiko for MS. En nordamerikansk studie fant at fedme (BMI >30) ved 18-årsalder mer enn doblet risiko for å få MS. Tilsvarende studier fra Sverige og Norge har vist at overvekt (BMI >25) hos barn og unge voksne under 20 år er forbundet med økt MS-risiko.
Klassifisering
Man deler som oftest sykdommen inn i 3 hovedgrupper etter forløpet:
I tillegg til nevnte tre typer finnes også tre varianter av MS:
Det finnes ingen kur for å helbrede sykdommen, men det finnes en rekke medisiner (Beta-interferon, glatirameracetat, mitoxantrone, dimetylfumarat, teriflunomide, fingolimod, natalizumab, ocrelizumab, rituximab, alemtuzumab, kladribin) som begrenser eller forsinker sykdomsprosessen. Behandlingen som gis avhenger av hvor rask sykdomsutviklingen virker å være basert på pasientens alder, hvor ofte det skjer forverringer, og hvor store forandringer man kan se på MR. Teriflunomide og dimetylfumarat brukes ofte på pasienter med såkalt aktiv sykdom, mens fingolimod, natalizumab, ocrelizumab, rituximab, alemtuzumab, og kladribin er alternativer ved høyaktiv sykdom. Dessuten kan episodene med forverringer behandles med intravenøs eller peroral tilførsel av binyrebarkhormoner (som f.eks. metylprednisolon). Ellers er behandling av symptomer viktig. Det er også et voksende antall MS-diagnostiserte som tar behandling for CCSVI, som det i dag forskes på kanskje har en sammenheng med multippel sklerose.
MS diagnostiseres ved hjelp av billeddiagnostikk (MR), en viss type EEG-undersøkelse (visuell fremkalt respons, VEP) og en undersøkelse av væsken som omgir hjernen og ryggmarg (elektroforese), samt sykehistorien og en nevrologisk undersøkelse.
Man kjenner per i dag ikke årsaken til sykdommen. Forskningen forlater teorien om at den skyldes virus eller bakterier, og heller nå mer mot at den skyldes en gen-feil og at det kan være en autoimmun sykdom. Det spekuleres i om MS kan være arvelig, da det ses en økt prevalens blant slektninger hos dem som er affisert. Hos eneggede tvillinger hvor den ene har MS, er det 30 % sjanse for at den andre også har sykdommen. MS er ikke vist å være smittsom, men teorien om at den kan utløses av en virusinfeksjon finnes.
Det er også en økende interesse for om det er en sammenheng mellom CCSVI og multippel sklerose. Dette finnes det behandling for i dag i enkelte land.
Epidemiologi
I Nord-Europa, det kontinentale Nord-Amerika og Australasia er prevalensen av multippel sklerose 1:10000, mens hyppigheten på Den arabiske halvøy, i Asia og i det kontinentale Syd-Amerika er betydelig lavere. I Afrika syd for Sahara er MS ekstremt sjelden. Med enkelte viktige unntak ser man en nord-syd gradient på den nordlige halvkule, og en syd-nord gradient på den sydlige halvkule, hvor MS er langt mer uvanlig i områder omkring ekvator. Klima, diett, geomagnetisme, toksiner, eksponering for sollys, genetiske faktorer og infeksjonssykdommer har alle blitt diskutert som mulige årsaker for disse regionale forskjellene. Miljøfaktorer i barndommen kan spille en viktig rolle ved utviklingen av sykdommen senere i livet. Dette konseptet er basert på flere studier av migranter, som viser at dersom migrasjon forekommer før 15-årsalderen, får migranten (nesten) den samme risiko for sykdom som er i den region vedkommende immigrerer til. Dersom migrasjonen finner sted etter fylte 15 år, beholder migranten en risiko for utvikling av MS tilsvarende risikoen i det området vedkommende har emigrert fra. I tillegg viser det seg at tobakksrøyking er en uavhengig risikofaktor for utvikling av MS.
MS opptrer hovedsakelig i mennesker av den kaukasoide rase (hvite personer). Hyppigheten er en tjuendedel hos inuittene i Canada, sammenliknet med andre canadiere som bor i det samme området. Sykdommen er også sjelden hos indianerne i Nord-Amerika, de australske aboriginer og maoriene på New Zealand. Disse eksemplene peker i retning av at den genetiske bakgrunnen spiller en rolle i utviklingen av MS.
Som man ser ved flere autoimmune sykdommer, er også MS mer hyppig blant kvinner enn menn, kjønnsfordelinga er ca. 2:1. Hos barn (som sjelden utvikler MS) er forholdstallet opptil 3:1. Hos personer over femti år er hyppigheten lik hos menn og kvinner. Debut-tidspunktet for sykdommen er vanligvis i tidlig voksen alder (20–40 år), sjelden før 15-årsalderen eller etter fylte 60 år.
Tegn og symptomer
MS kan forårsake en rekke tegn og symptomer avhengig av hvor i sentralnervesystemet skader oppstår. Dette inkluderer nummenhet og prikninger i huden (parestesier), smerter i nervene (nevropatiske smerter), andre forstyrrelser i følesansen, forstyrret evne til å føle hvor kroppsdelene er (propriosepsjon), endringer i reflekser, nedsatt muskelstyrke (pareser), muskelspasmer og andre bevegelsesforstyrrelser, problemer med koordinasjon og balanse (ataksi), problemer med tale (dysartri), svimmelhet, synsproblemer - herunder nedsatt synsstyrke (nedsatt visus) og dobbeltsyn (diplopi), kronisk tretthetssyndrom, kraftig hodepine (blant annet en form av trigeminusnevralgi),, blæreforstyrrelser, tarmforstyrrelser, problemer med seksualfunksjon, kognitive forstyrrelser, emosjonelle forstyrrelser (depresjon). Et vanlig brukt mål på sykdomstilstand og progresjon er Expanded Disability Status Scale eller EDSS.
I innledende stadier av sykdommen er anfallene ofte milde (ev. asymptomatiske) og forbigående, og leder ikke i alle tilfeller til kontakt med helsevesenet, og symptomene blir ofte kun gjenfortalt ved senere kontakter. De mest vanlige debutsymptomene er endret følesans (33 %), synstap - helt eller delvis (synsnervebetennelse) (16 %), nedsatt muskelstyrke (13 %), dobbeltsyn (7 %), påvirket gangfunksjon (5 %) og balanseforstyrrelser (3 %). Dog er andre, mer sjeldne initielle symptomer også beskrevet som afasi eller psykose. Ca. 15 % har multiple symptomer ved første kontakt til helsevesenet. Hos noen er det første MS-anfallet forutgått av en infeksjon, fysisk traume eller ekstrem fysisk belastning.
Diagnostikk
Det kan være vanskelig å etablere diagnosen multippel sklerose i tidlige stadier av sykdommen. McDonald-kriteriene er en internasjonalt brukt standardisering av diagnose-kriteriser, som tar i bruk kliniske opplysninger, laboratorieundersøkelser og bildediagnostikk. Kombinert med MR og kliniske opplysninger, kan tilstedeværelsen av oligoklonale bånd være med på å stille en sikker diagnose. Cerebrospinalvæsken til undersøkelse samles ved lumbalpunksjon.
Måling av antistoffer rettet mot myelin-proteiner som f.eks. myelin oligodendrocytt glykoprotein (MOG) kan hjelpe til i differensialdiagnostikken, for å skille MS fra Neuromyelitis Optica (NMO).
Det er også mye forskning som tyder på at en undersøkelse av venene for å eventuelt avdekke CCSVI kan bli en faktor som man bør ta inn som en faktor i MS. Per i dag (2010) har ikke denne undersøkelsen fått en etablert rolle i diagnostikken av MS, men det er mange MS-rammede som ønsker dette undersøkt.
Symptomene ved MS kan være identiske med symptomene for andre sykdommer, som f.eks. hjerneslag, hjernebetennelse, infeksjoner som f.eks. borreliose (som kan gi identiske lesjoner på MR og tilsvarende funn i cerebrospinalvæsken   ), svulster, og andre autoimmune sykdommer, som f.eks. lupus. Ytterligere tester kan være påkrevd for å skille MS fra disse sykdommene.
Diagnosen MS stilles på bakgrunn av de kliniske funn, sykehistorie og tilleggsundersøkelser, hvor billeddiagnostikk (MR), nevrofysiologiske undersøkelser (VEP) og undersøkelse av cerebrospinalvæsken (elektroforese) er viktig.
Behandling
Per i dag (2019) finnes det ingen kurativ behandling for MS. Men en rekke medikamenter (beta-interferon, glatirameracetat, mitoxantrone, dimetylfumarat, teriflunomide, fingolimod, natalizumab, ocrelizumab, rituximab, alemtuzumab, kladribin) samt stamcellebehandling har vist seg å redusere antall anfall av sykdommen for pasienter med RRMS, og til dels kraftig senke progresjonen av de fysiske handikap for dem.
Selv om binyrebarkhormoner ikke påvirker sykdomsforløpet over lengre tid, så kan de redusere varigheten og alvorlighetsgraden av anfallene hos noen pasienter. Spastisitet, som kan opptre som en vedvarende stivhet p.g.a. økt muskeltonus eller som spasmer som kommer og går, vil vanligvis kunne behandles med muskelavslappende eller beroligende legemidler som f.eks. baklofen, tizanidin, diazepam, clonazepam og dantrolene. Fysioterapi og fysisk aktivitet kan være med til å opprettholde gjenværende funksjoner, og man kan oppleve at forskjellige hjelpemidler, som f.eks. droppfotskinne, stokk og rullator kan være med til å opprettholde mobilitet og derfor autonomi. Ved infeksjoner eller oppheting av kroppen (som ved feber, fysisk aktivitet eller ferieturer) kan man oppleve Uthoffs fenomen, at man føler de tidligere symptomene man har hatt som en forverring av sykdommen, men dette er ikke et tegn på at sykdommen er aktiv. Hvis psykologisk betingede tretthetsfenomener oppstår, kan antidepressiva være til hjelp. Andre preparater som kan avhjelpe fatigue inkluderer bl.a. amantadin (Symmetrel), pemoline (Cylert), bupropion (Wellbutrin, Zyban), modafinil (Modiodal), og aminopyridine (Fampyra).
Selv om det ved anfall som rammer synfunksjonen spontant kan oppstå bedring, blir det i noen tilfeller brukt en kortvarig behandlingsforløp med intravenøs metylprednisolon (Solu-Medrol), etterfulgt av peroral behandling med binyrebarkhormoner.
Man kan også få tatt utblokkering av vener på grunn av CCSVI i enkelte land, som har for mange hatt en positiv effekt.
I den senere tid har bruken av medisinsk marijuana blitt promotert som lindrende på MS-symptomer som smerte og spastisitet. De dokumenterte vitenskapelige forsøkene som er blitt utført rundt emnet viser ikke noen større direkte effekt.
Det er publisert flere studier på autolog hematopoietisk stamcelletransplantasjon (HSCT), som viser stabil sykdom over lengre tid. I Sverige er 48 MS-pasienter HSCT-behandlet i perioden 2004-2013. Ved fem års oppfølging hadde 87% ingen MS-attakker, 85% hadde ingen nye MR-lesjoner, og 77% hadde ikke progrediert (EDSS). Nær syv av ti hadde ingen tegn til ny sykdomsaktivitet. Pasienter hadde f.eks fullført behandling ved Karolinska universitetssjukhus i Huddinge. Det er fortsatt ikke bevist om denne behandlingen er mer effektiv enn de tilgjengelige medikamentene eller ikke. Så i Norge foregår det nå (2019) en studie på dette, RAM-MS, der man sammenligner effektiviteten av denne behandlingen mot noen av de mest effektive medikamentene, Alemtuzumab, Ocrelizumab, og Kladribin.
Yayi Boni
Thomas Yayi Boni (født 1. juli 1952 i Tchaourou, Benin) er en beninsk bankmann og politiker som var Benins president fra 2006 til 2016. Han ble innsatt 6. april 2006 etter å ha vunnet valget den foregående måneden, og ble gjenvalgt i 2011. I 2012 overtok han den ettårige posten som formann for Den afrikanske union.
Utdannelse og yrkesbakgrunn
Boni ble født i Tchaourou i Borgou i det nordre Benin, som da het Fransk Dahomey. Etter fullført skolegang i regionhovedstaden Parakou, studerte han økonomi ved Université Nationale du Bénin, bankvirksomhet ved Université Cheikh Anta Diop i Dakar i Senegal og fortsatte i Frankrike der han studerte økonomi og politikk ved Universitetet i Orléans og Université Paris-Dauphine, der han fullførte doktorgrad i økonomi i 1976.
Fra 1980 til 1981 arbeidet Boni for Sentralbanken for de vestafrikanske statene (BCEAO) i Dakar, der han ble assisterende direktør. I 1988 ble han assisterende direktør for profesjonell utvikling ved Det vestafrikanske treningssenteret for bankstudier (, COFEB), også i Dakar. Fra 1992 til 1994 arbeidet han ved kontoret til Benins president, Nicéphore Soglo, med ansvar for penge- og bankpolitikk. I 1994 ble han utnevnt til president for Den vestafrikanske utviklingsbanken (BOAD) i Lomé, Togo. For arbeidet med utvikling i Vest-Afrika ble han hedret som ridder av den franske Ordre national du mérite.
Presidentskapet
I 2006 sluttet Boni i jobben i BOAD for å bli med i presidentvalget i Benin. Han var da en relativt ukjent skikkelse i det politiske livet i hjemlandet på grunn av sine lange utenlandsopphold, men det lyktes ham allikevel å vinne velgernes gunst. I valgkampen fokuserte han som økonom på landets økonomi, bekjempelse av fattigdom og korrupsjon, og en reform for bomullssektoren, landets viktigste eksportvare.
I første runde av presidentvalget, avholdt 5. mars 2006, vant Boni 32 prosent av stemmene, mens hans nærmeste utfordrer, Adrien Houngbédji, oppnådde 25 prosent. I andre valgrunde mellom Boni og Houngbédji vant Boni med nesten 75 prosent av stemmene. Boni ble gjenvalgt i 2011 med 53,18 prosent av stemmene i første runde – nok til at andre valgomgang ikke var nødvendig. Han er den første presidenten som har vunnet et valg gjennom bare én valgomgang siden demokratiet ble gjeninnført i landet i 1991.
I september 2021 møttes Patrice Talon og Thomas Boni Yayi, politiske allierte som har blitt intime fiender, på Marina Palace i Cotonou. Under denne tête-à-tête presenterte Thomas Boni Yayi en rekke forslag og forespørsler for Patrice Talon, særlig knyttet til løslatelse av "politiske fanger".
Lang tid
Lang tid er et musikkalbum fra Rana-bandet Kørvan, utgitt i 1996.
Platen er den eneste som har blitt gjort i Mo Lydstudio, og er produsert av Ronny Klausen og Bodvar Moe. «Kørvan» er ranadialekt for «guttene».
Kreis Bautzen
Kreis Bautzen (oversorbisk: Wokrjes Budyšin) var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Dresden i Den tyske demokratiske republikk (DDR) fra 1952 til 1990, med hovedsete i Bautzen. Kretsen var den mest folkerike i DDR og også den største i areal. Kretsen grenset i nordvest mot Kreis Kamenz, i sørvest mot Kreis Bischofswerda, i sør mot Tsjekkoslovakia, i øst mot Kreis Löbau, i nordvest mot Kreis Niesky og i nord med Kreis Weißwasser og Kreis Hoyerswerda, begge liggende i Bezirk Cottbus.
Prekvalifisering
Prekvalifisering er et juridisk begrep som særlig benyttes i anskaffelsesretten. Prekvalifisering er en forhåndsvurdering av potensielle leverandørers kvalifikasjoner. Dette finner sted før de kommer med sine tilbud.
Gjennom prekvalifisering kan en oppdragsgiver skaffe seg informasjon for å avgjøre hvilke leverandører som han vil innby til å inngi tilbud. Prekvalifisering innebærer med andre ord å begrense antallet på de konkurrerende leverandørene. Oppdragsgiver avholder da en første runde for anskaffelsen, der han foretar en utvelgelse ut fra de kvalifikasjonskrav han har satt opp i konkurransegrunnlaget, og som deltakerne dokumenterer at de oppfyller.
Det er bestemmelser i regelverket om offentlige anskaffelser for hvilke framgangsmåter og vilkår som er tillatt for de offentlige oppdragsgiverne. Private oppdragsgivere kan velge å benytte lignende framgangsmåter og blant annet regler i Norsk Standard.
Kreis Bautzen
Etter Tysklands gjenforening fortsatte den å eksistere fra 1990 til 1994 innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. august 1994 ble den slått sammen med den største delen av Landkreis Bischofswerda, og enkelte kommuner i Landkreis Löbau til den nye kretsen Landkreis Bautzen som eksisterte frem til kretsreformen i Sachsen i 2008.
Byer og kommuner
Den 3. oktober 1990 bestod kretsen av 58 kommuner, herunder 4 byer:
William DeHart Hubbard
William DeHart Hubbard (født 25. november 1903 i Cincinnati, Ohio, død 23. juni 1976 i Cleveland, Ohio) var en amerikansk friidrettsutøver.
Bjarne Instanes
Bjarne Instanes (født 2. juni 1925 i Grimo i Ullensvang, død 26. juni 2012 i Fana) var en norsk sivilingeniør. Han gikk Framnes folkehøgskule og deretter Voss landsgymnas før han var blant 150 norske ungdommer som fikk gratis studieplass i Sveits. Her ble han værende i tre år etter at han var blitt ferdig med utdannelsen som sivilingeniør før han kom hjem for å gjøre militærtjenesten som planleggende ingeniør i Forsvaret i 1953.
I 1954 startet han som rådgiver i firmaet Caspar Trumpy. Her fikk han ansvar for å tegne, beregne og kontrollere byggingen av Puddefjordsbroen. I 1960 startet han sitt eget rådgivende ingeniørfirma som etter hvert vokste til 70 ansatte. Han prosjekterte Ulriksbanen og Hangursbanen, Sør-Norge Aluminium på Husnes og en lang rekke andre prosjekter i Norge og på Svalbard. I utlandet stod han bak brobygging i Malawi, bistand til fiskerinæringa i Gambia, flyplassbygging i Saudi Arabia, UNICEF-oppdrag i Libanon, fiskeriprosjekt i Tanzania og planegging av kullkaier og eksport av ris i Vietnam. Han hadde også oppdraget med å bygge en ny permanent forskningsstasjon for Norsk Polarinstitutt på Dronning Maud Land på Sydpolen.
Bjarne Instanes var sterkt engasjert i utformingen av området rundt Fana kirke, som ble kåret til Bergen kommunes tusenårsplass. Han var også en habil hardingfelespiller og bygget selv flere hardingfeler i tillegg til å samle på feler. En av disse fikk sølvmedalje under Landskappleiken i Trysil i 1989. Han var også en sterk pådriver for å få etablert Ole Bull-akademiet på Voss.
I 2006 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.
Kip Pardue
Kevin Ian «Kip» Pardue (født 23. september 1975 i Atlanta i Georgia) er an amerikansk skuespiller kjent for sine roller i filmer som Remember the Titans, Driven, The Rules of Attraction og Thirteen.
Vilma Bánky
Vilma Bánky (født 9. januar 1901 i Nagydorog, Østerrike-Ungarn, død 18. mars 1991 i Los Angeles, California) var en ungarsk-født amerikansk skuespiller fra stumfilmens tid.
Bakgrunn
Vilma Bánkys far var byråsjef i Franz Josephs rike, Østerrike-Ungarn. Kort etter at hun var født hadde faren blitt overført som politiløytnant til Budapest, og familien var med. Hun hadde to søsken - en eldre bror, Gyula (som senere reiste til Berlin der han ble gorfatter og kinematograf), og en yngre søster Gisella. Etter skolegang begynte så smått Vilmas skuespillerkarriere.
Skuespillerinne
Hennes skuespiller-karriere begynte i Budapest, spredte seg deretter til Frankrike, Østerrike og Tyskland. Banky var best kjent for sine roller i filmer som Ørnen og Sjeikens sønn med blant andre Rudolph Valentino og Ronald Colman. Hennes første filmopptreden var i filmen Im Letzten Augenblick, regissert av Carl Boese i Tyskland i 1919. På en tur til Budapest i 1925, oppdaget produsenten Samuel Goldwyn fra Hollywood hennes og signerte Banky til en film-kontrakt. Både hennes mor og far var kraftig imot Bánky sin skuespiller-karriere, likevel valgte hun å reise til USA i mars 1925.
I USA ble Banky hyllet som "The Hungarian Rhapsody" og ble en umiddelbart populær blant det amerikanske publikum. The New York Times bemerket i sin anmeldelse av hennes første amerikanske film, Kjærlighetens melodi, at hun var en sjelden skjønnhet. I 1925 dukket hun opp med Rudolph Valentino i Ørnen og året etter hadde hun en rolle i Sjeikens sønn. Av hennes tjuefire filmer, er det bare åtte som fremdeles finnes i sin helhet. Andre filmer finnes det bare fragmenter av, og flere er gått tapt.
Banky giftet seg med skuespilleren Rod La Rocque i 1927, de forble gift frem til hans død i 1969. De hadde ingen barn sammen. Vilma Bánky døde 18. mars 1991 av hjerte-svikt, hun var 90 år gammel, men hennes død ble ikke offentliggjort før året etter. Hennes aske ble spredd på havet der hennes manns aske tidligere hadde blitt spredt. For hennes mange bidrag til den amerikanske filmindustrien, har Vilma Bánky blitt tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Stjernen ligger ved 7021 Hollywood Boulevard.
Puente de las Américas
Puente de las Américas (på norsk: Amerikaenes bru, på engelsk: Bridge of the Americas) er en veibro i Panama, som går over Stillehavsmunningen på Panamakanalen. Brua ble bygget i 1962 til en pris av 20 millioner amerikanske dollar, og den var den eneste brua som bandt Nord-Amerika og Sør-Amerika sammen inntil Puente Centenario ble åpnet i 2004.
Beskrivelse
Puente de las Américas krysser Panamakanalen ved Stillehavsmunningen i Balboa, nær Panama by, og ble oppført i perioden 1959–1962 av USA.
Fra brua sto ferdig i 1962 til åpninga av Puente Centenario i 2004 var Puente de las Américas en sentral del av Pan-American Highway. Som den eneste faste passasjen over Panamakanalen var den det eneste permanente sambandet mellom Nord- og Sør-Amerika siden åpningen av kanalen i 1914. Det er en liten svingebru som er innebygd i slusen i Gatún, og en dreiebro til biler og tog ble bygget i Miraflores i 1942, men disse broene kan bare brukes når slusene er lukket, og de har begrenset kapasitet.
Behovet for en bro
Allerede under det franske forsøket å bygge en kanal innså man at byene Colón og Panama by kom til å bli avskilt fra resten av landet når den nye kanalen sto ferdig. Det var til og med et viktig spørsmål under byggtiden når båter ble brukt til å frakte arbeiderne til kanalbygget.
Når kanalen ble åpnet gjorde den økende biltrafikken og den nye vei til Chiriqui, vest i Panama til behovet av en ny forbindelse. Panamakanalens etterkom dette i august 1931 med de to nye fergene «Presidente Amador» og «President Washington». Trafikken økte i august 1940 med lektere som stort sett ble brukt av militæret.
Den 3. juni 1942 ble en kombinert vei- og jernbanebro innviet ved Miraflores-slusene. Svingbroen gikk bare an å bruke når sjøtrafikken tillot passering, men broen gjorde det lettere å komme seg over kanalen. Det var likevel tydelig at det måtte en noe mer omfattende løsning til, selv om fergen Presidente Porras ble satt i trafikk i november 1942.
Bruprosjektet
Idéen om en fast forbindelse over kanalen var et viktig spørsmål allerede i 1923. Myndighetene i Panama hadde siden den gang før fra spørsmålet til USA som styrte over kanalsonen, og i 1955 ble det inngått en avtale om at USA skulle bygge broen.
Byggkontrakten, som var verdt 20 millioner amerikanske dollar, ble gitt til selskapet John F. Beasly & Company. Prosjektet ble innledet med en seremoni som ble holdt den 23. desember 1958, med den amerikanske ambassadøren Julian Harrington og Panamas president Ernesto de la Guardia Navarro. Brobygget ble påbegynt den 12. oktober 1959 og arbeidet i to og et halvt års tid.
Åpningen av broen fant sted den 12. oktober 1962 ved en stor seremoni. Seremonien ble innledet med en konsert framført av orkestre fra den amerikanske hæren og flyvåpenet, og fra Panamas nasjonalgarde. Deretter fulgte taler, bønn, musikk og begge landenes nasjonalsanger. Tråden ble klippet av Maurice H. Thatcher og deretter fikk de som var til stede lov til å gå over broen. Det ble var satt i gang store sikkerhettiltak for å holde styr på den store menneskemengden og seremonien ble intensivt dekket av radio og TV.
Bruken
Ved åpningen ble broen et viktig ledd i Panamerika Highway, og ca. 9 500 kjøretøy passerte daglig over broen. Dette tallet stig og i 2004 var det ca. 35 000 kjøretøy som daglig kjørte over brua. Den ble derfor en flaskehals på Panamerika Highway og den ble avløst av Puente Centenario som nå er hovedsambandet over Panamakanalen og en del av Panamerika Highway.
Navnet
Bruen ble opprinnelig kalt (spesielt av folk fra USA) Thatcher Ferry Bridge etter navnet på den første fergen som krysset kanalen på omtrent samme sted som broen ble bygget på. Fergen ble oppkalt etter Maurice H. Thatcher som hadde vært medlem av kanalkommisjonen som forberedte lovgivningen som var nødvendig for å muliggjøre fergen. Det var også han som åpnet broen.
Dette navnet var upopulært for regjeringen i Panama som foretrakk Puente de las Américas. Bruen fikk dette navnet offisielt etter vedtaket av en resolusjon i Nasjonaforsamlingen ti dager før broen åpnet.
Interessant nok sa viseutenriksminister George W. Bell i si tale under åpningsseremonien: «Vi kan i dag se på denne broen som et nytt og lysende skritt mot virkeliggjøringen av drømmen om Panamerika Highway, som nå nesten er en realitet. Den store broen vi åpner i dag – i virkeligheten en bro over Amerikaene – utgjør siste trinn i highwayen fra USA til Panama.»
Bam bam bam
Bam bam bam er et musikkalbum utgitt av PK & Dansefolket i 2006
Albion Rovers FC
Albion Rovers Football Club er en skotsk fotballklubb fra byen Coatbridge i North Lanarkshire-regionen. Klubben spiller i 2011/12-sesongen i Second Division (nivå 3). Klubbens hjemmebane er Cliftonhill Stadium.
Historie
Albion Rovers ble stiftet i 1882, da de to lokale klubbene Albion og Rovers slo seg sammen. Et par år senere etablerte klubben seg på banen Meadow Park i Whifflet, sør for Coatbridge. I 1903 ble de valgt inn i Division 2 i Scottish Football League. De holdt seg i 2. divisjon fram til divisjonen ble innstilt på grunn av 1. verdenskrig våren 1915. Albion Rovers ble valgt inn i 1. divisjon i 1919, og første juledag samme år tok de i bruk Cliftonhill som ny hjemmebane. Våren 1920 oppnådde klubben sin største suksess, da de nådde cupfinalen. De tapte imidlertid 2-3 mot Kilmarnock i finalen. Våren 1922 fullførte Albion Rovers sin beste sesong i ligaen, da de ble nummer 11 av 22 lag i 1. divisjon.
Klubben holdt seg i øverste divisjon til 1923. De rykket opp igjen i 1934, men greide ikke å holde seg stabilt i 1. divisjon. Albion Rovers rykket ned fra øverste divisjon siste gang i 1949. Da ligaen ble omorganisert i 1975, rykket klubben ned i nye Second Division (nivå 3), og etter neste omorganisering i 1994 var klubben i Third Division (nivå 4). Albion Rovers har blitt sist i ligaen flere ganger. Først i 2000 ble klubben helprofesjonell.
Albion Rovers' bane Cliftonhill har sett bedre dager, og i 1985 var publikumskapasiteten nede i bare 850. På 1990-tallet var klubben i samtaler med Airdrieonians med tanke på å bygge ny bane sammen med dem og selge Cliftonhill. Men Albion Rovers-tilhengerne var sterkt imot dette, og klubben valgte til slutt å bli værende på Cliftonhill.
Mundalsbergtunnelen
Mundalsbergtunnelen er en veitunnel i Alver kommune i Vestland. Tunnelen er en del av europavei 39. Den er 1085 meter lang.
Tunnelen er ferdig oppgradert med nye LED lys og nye nødstasjoner (SOS-telefon og brannslukkere). Tunnelen er utrustet med PE-skum og sprutebetong
Eksisterende anlegg består av:
Mundalsbergtunnelen: Totalt ca. 240 stk. armaturer inklusiv tilhørende installasjoner.
Bjørsviktunnelen: Totalt ca. 165 stk. armaturer inklusiv tilhørende installasjoner.
Popsenteret
Selve Popsenteret er på rundt 2 500 kvadratmeter, og tilbyr blant annet:
Popsenteret ble i 2013 kåret til årets museum.
The BBC Sessions
The BBC Sessions er et album av Belle & Sebastian. Det er et dobbeltalbum hvor den første CD-en inneholder en samling av tidligere ikke utgitte opptak fra 1996 og 2001, mens den andre CD-en består av konsertopptak fra en konsert den 21. desember 2001 i Belfast. Konsertopptaket består blant annet av tre sanger som er coverversjoner.
Sporliste
CD 1 – Radio Sessions:
CD 2 – Live in Belfast:
Pörtschach am Wörthersee
Pörtschach ligger på mellom 446 og 702 moh på den nordlige bredden av Wörthersee, ca. 14 km vest for Klagenfurt.
Lucanus (Eolucanus) lesnei
Lucanus lesnei er en billeart i familien hjortebiller (Lucanidae).
Utbredelse
Arten er utbredt i Bhutan, Myanmar, Tibet og Yunnan.
Bjørsviktunnelen
Bjørsviktunnelen er en veitunnel i Alver kommune i Vestland. Tunnelen er en del av europavei 39. Den er 844 meter lang.
A Reality Tour: Koengen (2004)
17. juni 2004 besøkte den britiske popstjernen David Bowie Bergen og holdt konsert i Koengen. De 13 000 Bowiefansene i Bergen var fornøyd med å få se og høre Bowie. Bowie var mest fornøyd med at England vant 3 – 0 over Sveits i en EM kamp.
Bjørsviktunnelen
Tunnelen oppgraderes i 2016-2017 med føringskant, nødskap, sikringsbolter og PE-skum.
A Reality Tour: Koengen (2004)
Oppslutning
13 000 tilskuere var tilstede da Bowie spilte på Koengen i Bergen.
Bjørsviktunnelen
== Utskifting av LED-lys i 2023 == Mundalsberg- og Bjørsvik-tunnelene ble oppgradert i 2016 med blant annet nytt belysningsanlegg, tunnelene har en lengde på henholdsvis ca. 1085 meter og ca. 845 meter. Materialkvaliteten på lysarmaturene som ble installert har sannsynligvis vært for dårlig. Dette har medført at noen armaturer med fester har eiret i stykker. Man antar at det skyldes for høgt kobberinnhold i aluminiumslegeringen. Arbeid som skal utføres består i å demontere all belysning på kabelstige i tunnelheng og installere ny og levere dette til godkjent mottak. Dette omfatter både innkjøringsbelysning og indre sone belysning. Otera Traftec fikk jobben med å skifte ut armaturene.
A Reality Tour: Koengen (2004)
Oppvarming
Poptrioen Ephemera fra Bergen var oppvarmingsband.
Bjørsviktunnelen
Eksisterende anlegg består av:
A Reality Tour: Koengen (2004)
Om turneen
A Reality Tour startet i Forum i København den 7. oktober 2003 og ble avsluttet på Hurricane Festival Scheeßel i Tyskland 25. juni 2004. I denne perioden ble det gjennomført 111 konserter over hele verden. Turneen startet i Europa (oktober-november), fortsatte i USA og Canada (desember – februar), videre til Australia og Asia (februar – mars) før man vendte tilbake til USA og Canada (april – juni) og avsluttet med festivaler i Europa sommeren 2004.
Bjørsviktunnelen
Mundalsbergtunnelen: Totalt ca. 240 stk. armaturer inklusiv tilhørende installasjoner.
A Reality Tour: Koengen (2004)
Om turneen
Bowie besøkte Norge tre ganger under turneen. I Oslo Spektrum 12. oktober 2003, I Koengen, Bergen 17. juni 2004 og på Norwegian Wood 18. juni 2004. Til sammen hadde de norske konsertene om lag 29 000 tilskuere til sammen.
Bjørsviktunnelen
Bjørsviktunnelen: Totalt ca. 165 stk. armaturer inklusiv tilhørende installasjoner.
A Reality Tour: Koengen (2004)
Anmeldelser
link
- David Bowie er vital, moderne og oppegående. En flott kveld i Bergen! Bergensavisen
- I det øyeblikket David Bowie entret scenen i et vakkert sommervær i idylliske Bergen, var han kveldens ubestridte konge. Intet mindre.
Musikere
På Reality-turneen
Eksterne lenker
David Bowies Bergen (BA)
Narcao
Narcao (sardisk: Narcàu) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 3 300 innbyggere og ligger rundt 125 meter over havet.
Maria Quisling
Maria Quisling (født Maria Vasilijevna Pasetsjnikova; 1900–1980) var ektefellen til Vidkun Quisling.
Tidlig liv
Quisling ble mest sannsynlig født i Kharkov mellom oktober og november 1900. Fødselsdatoen oppgis til 12. oktober 1900 med navnet skrives også Maria Vasiljevne Pasek. Det finnes lite informasjon om familien hennes, men hun har selv sagt at faren hennes var embetsmann.
Maria Quisling hadde økonomiutdannelse fra Kharkovs Nasjonale Økonomiinstitutt. Hun ble kjent med Vidkun Quisling da han arbeidet sammen med Fridtjof Nansen på et nødhjelpsprogram i Sovjetunionen. De møtte hverandre i Kharkov i 1923 og giftet seg samme år, selv om Vidkun allerede hadde giftet seg med Alexandra Voronin. Historikeren Hans Fredrik Dahl mener at Maria visste om dette ekteskapet, men aksepterte Vidkuns forklaring om at han giftet seg med Alexandra bare for å hjelpe henne ut av Russland.
Gift med Quisling
Ifølge Quisling ble de gift ved den norske legasjonen i Moskva 10. september 1923, men noen historikere sier at dette er feil siden Norge ikke anerkjente den nye sovjetiske regjeringen før 1924, og dermed ville ikke representanten i Moskva ha rettighetene til å utføre ekteskap. Det kan være at paret hadde et borgerlig ekteskap i Kharkov, men dette finnes det ingen dokumentasjon på. Det finnes heller ikke dokumentasjon på hvorvidt Vidkun var formelt skilt fra Alexandra. Historikeren Hans Fredrik Dahl mener at et ekteskap mellom paret ble utført i Kharkov den dagen, men han er usikker på hva slags. Den samme dagen som ekteskapet fant sted fikk Quisling et nansenpass.
Quisling forlot senere Russland alene og ankom i Paris sent i 1923. Her møtte hun både Vidkun og Alexandra som hadde reist sammen. De tre bodde sammen en kort periode ved Hotel Studia i Latinerkvarteret og reiste deretter til Wien og en del andre steder fra november til januar 1924.