cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Broken Arrow (film)
Handling
Rick Hale og Vic Deakins er to amerikanske piloter på topphemmelig øvelse med Stealth-bombefly med atombomber. Midt under oppdraget forsøker Deakins å drepe Hale. Det oppstår kaos og flyet styrter. De to atombombene ombord slippes før flyet styrter og det oppstår en såkalt "Broken Arrow"-alarm hos forsvaret – atomvåpen på avveier. Det viser etterhvert seg at det hele er en del av en spektakulær utpressingsplan hvor Deakins har en nøkkelrolle. Planen er å detonere de to bombene i Salt Lake City, hvis ikke regjeringen utbetaler dem 250 millioner dollar. Rick Hale forsøker iherdig å stanse planene, men har mange odds mot seg. Tilfeldigvis treffer han på en kvinnelig skogvokter som hjelper ham.
Økonomi og publikum
Broken Arrow ble en moderat kommersiell suksess. Den innbrakte 150 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 70 millioner i USA alene. Den havnet på 22. plass over de mest innbringende kinofilmene på verdensbasis i 1996, og på 20. plass i USA.
Produksjonskostnadene er anslått å ligge et sted mellom 50 og 65 millioner dollar.
Anmelderne
Den fikk blandet mottakelse av filmanmelderne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd 53 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 3 av 4.
VGs anmelder gav den terningkast tre, mens Dagbladet gav den fire. Dagbladets anmelder skrev følgende: «luksusunderholdning for actionfrelste: Eksplosjoner, tog-og biljakter, slagsmål av ymse slag og fly med atombomber i gale hender etc. avløser hverandre fortere enn du får blunket». Aftenpostens Per Haddal var blant de anmelderne som likte filmen best. Han beskrev den som en presis og elegant actionfilm i tegneseriestil. Den fikk terningkast tre hos CINERAMA i 1999. Anmelderen mente at man forsøkte å klemme inn for mye action og at den var for lite troverdig.
Innspilling
Filmen ble for det meste innspilt i Montana. Noen scener ble også innspilt i California, Arizona og Utah. Innspillingen ble gjort våren og sommeren 1995.
Europavei 773
Europavei 773 går mellom Chirpan og Burgas i Bulgaria. Veiens lengde er rundt 230 km.
Euroboys
Euroboys er et rockeband fra Oslo. Bandet startet opp under navnet Kåre and the Cavemen i 1990, men benyttet etter hvert Euroboys-navnet under spillejobber utenfor Norge. I 2000 ble navnet endret til Euroboys også i Norge. Bandet består av Knut Schreiner (gitar/vokal), Mats Engen (bass/vokal), Trond Mjøen (gitar/vokal), Erling Norderud Hansen (keyboard), Anders Møller (trommer). Musikkstilen er soft-rock, California anno 1970. Bandet vant Alarmprisen 2005 for beste låt med «One Way Street».
Randy Travis
Randy Bruce Traywick (født 4. mai 1959 i Marshville i Nord-Carolina) er en Grammy Award vinnende amerikansk country artist og skuespiller.
Travis har hatt over 30 singler på den amerikanske «Billboard Hot Country Songs» listen, hvor 16 har vært førsteplasseringer. Han har også spilt i et tredvetalls filmer.
Referanser
<References/>
Treskeveien (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1955, og i området finnes også en rekke andre veier med landbruksrelaterte navn.
Veien har blokker og rekkehus i OBOS-borettslagene Abellund, Treskeveien og Manglerudsletta.
FA-cupen 1932/33
FA-cupen 1932/33 var den 58. sesongen av den engelske FA-cupen. I finalen vant Everton 3–0 over Manchester City.
Chiaki Mukai
Chiaki Mukai (født 6. mai 1952 i Tatebayashi, Gunma i Japan) er en japansk lege og astronaut for Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA).
Mukai var den første japanske kvinne i verdensrommet, og var den første japanske borger til å gjennomføre to reiser i verdensrommet. Hennes første romferd var om sommeren 1994 og den andre romferden ble gjennomført i 1998. Totalt har Mukai tilbrakt 23 dager i verdensrommet. Mukai ble valgt til å være astronaut for det japanske nasjonale romorganisasjonen NASDA (som nå heter JAXA) i 1985. Før dette var Mukai ansatt som assisterende professor ved Institutt for kirurgi ved Keio University, det eldste universitetet i Japan.
Fargenavn
Fargenavn er navnet på en farge eller en fargenyanse.
Historie
Fargenavn har oppstått tidlig i menneskenes historie. Aristoteles nevner bare tre farger i regnbuen. Men naturfolk som khoikhoi har over 30 fargenavn. I de eldste skriftene, som Edda, Homer og Bibelen, er beskrivelse med bruk av fargenavn sjeldent eller fraværende. I Bibelen nevnes sort, hvit, fiolett, purpur, rød, purpurrød og karmosinrød.
Fra middelalderen blir navn på farger vanligere, trolig fordi det etterhvert blir en industri som framstiller farger.
Det er flere måter fargene har fått sine navn på.
De tidligste fargespekter var opprinnelige med fem «grunnfarger», fargene: blå, rød, gul og sort, hvit. Dette var de fargene som en kunne blande til alle farger i fargetoneskalaen.
Noen eldre bøker nevner sju grunnfarger, som må til for å kunne blande alle slags farger, blå, rød, gul, grønn og sort, hvit, grått.
Etterhvert kom det inn flere og flere fargenavn. Fiolett ble først brukt på 1700-tallet, og kaltes tidligere, gjerne bare fiolbrunt eller den gikk inn under blått eller brunt.
I norsk språk er det vanlig å bruke åtte fargenavn, det er gult, grønt, blått, rødt, brunt, grått, hvitt og svart. Videre finnes det mange sammensatte fargenavn som gulgrønt, gråhvitt, brunrød, brungul ...
Rødløk
Rødløken har blitt oppkalt etter rødfargen til tross for at den er lilla, og dette grunner i at lilla er et nyere ord enn rød. Navnet rødløk er eldre enn 1520, mens fargenavnet lilla først kom ca. 300 år senere, og ble brukt for første gang i en svensk bok i 1819.
Behov for mer presise fargenavn
Etterhvert ble det både vanskelig og umulig å beskrive de millioner av fargenyanser som finnes med slike navn. Dessuten er slike navn, ikke helt presise og kan lett oppfattes ulikt. Samme fargenavn kan hos to forskjellige produsenter, brukes om to litt forskjellige fargenyanser. Derfor er det i dag utarbeidet et system på navngivning av en farge. Den kjemiske betegnelse på en farges sammensetning kan angis med en tallkode (CIE). Skal en kjøpe en maling hos fargehandleren brukes Natural Color System (NCS) fargesystemet, som er en kode bestående av tall og bokstaver.
Å oppfatte farger
Nyere vitenskap har funnet ut at menneskets øye ikke oppfatter lys på den samme måten som vi blander maling i ulike farger. Det menneskelige øyet oppfatter det reflekterte lyset fra malingen og ikke den fysisk blandede fargen. Et menneske oppfatter fargene fordi lyset som kommer inn i øyet har ulike frekvenser. Et eksempel er, en rødmalt vegg som blir gråsvart i dempet belysning, og i farget belysning får den røde veggen en annen farge enn rød.
Halmstad (Rygge)
Halmstad er et tettbygd område i Moss kommune i Viken, og har 2.382 innbyggere. Halmstad ligger i landlige omgivelser, mellom Vansjø og Moss Lufthavn Rygge. Stedet ligger delvis i tettstedet Halmstad, dette strekker seg også inn i Råde kommune. Det har et sentralt beliggende næringsområde med direkte tilknytning til E6. Stedet har eget hotell og to dagligvarebutikker. Rygge stasjon på Østfoldbanen trafikkeres av NSB's regiontog linje R20 til Oslo og Halden/Gøteborg.
Fargenavn
Å oppfatte farger
Det vil si at et menneskets opplevelse av en farge ikke bare er avhengig av en vitenskapelig definert verdi på en farge, men også omgivelser, erfaringer, lyset, mørke, fargesymbolikken og mye mer. Det finnes flere teorier om fargeopplevelser, mest kjent er Goethe og Itten.
Oldsagskommissionen
Oldsagskommissionen (Den kongelige Commission til Oldsagers Opbevaring) ble nedsatt i Danmark 22. mai 1807 og skulle sikre bevaringen av de viktigste oldtidsminner og ta vare på de arkeologiske funn.
Initiativet til kommisjonen kom fra Rasmus Nyerup, som i 1805 hadde konstatert at mange historiske fortidsminner i hans barndomstrakter ved Nyrup på Fyn var forsvunnet siden han var barn. En av Oltidskommissionens første handlinger (i 1808) var å sende ut 12 spørsmål til alle landets prester for å skaffe et overblikk over hvilke fortidsminner som fantes. Metoden var hovedsakelig den samme som den Ole Worm tidligere hadde brukt. På bakgrunn av svarene ble ca. 200 fortidsminner fredet i perioden 1809–1811. Det dreide seg primært om dysser, ganggraver og gravhauger.
11. desember 1816 avløste Christian Jürgensen Thomsen Rasmus Nyerup som sekretær for kommisjonen. Under ham ble det ryddet opp i samlingene, og Det Kgl. Museum for Nordiske Oldsager åpnet for publikum i 1819.
Innberetningene til kommisjonen var en viktig forløper for Sognebeskrivelsen, som ble påbegynt i 1873, og Oldnordisk Museum ble en grunnstamme i Nationalmuseet fra dette ble opprettet i 1892.
Trestegveien (Oslo)
Trestegveien (1–3B, 2–10) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Det er en blindvei som går nordovergår fra Bekkevollveien til Høybråten idrettsplass.
Navnet ble vedtatt i 1952.
Stigmella catharticella
Stigmella catharticella er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Denne artens vertsplante (geitved) er ganske uvanlig i Norge, og er bare med sikkerhet funnet én gang i Norge, på Tjøme i Vestfold.
Utseende
En liten (vingespenn 4,5-5,5 millimeter), grålig møll. Antennen er trådformet, mørk og nesten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt. Hodet er gulhåret, kroppen mørk, men med to hvite hårflekker i "nakken". Forvingene er grå, kledt med påfallende grove skjell som har mørkere spisser slik at vingen virker småflekkete. De er en hvit flekk ved bakkanten like innefor bakhjørnet. Bakvingen er smal, grå, med lange frynser.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa østover til Ural. I Norge er den bare med sikkerhet funnet på Tjøme i Vestfold. Arten er listet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i Sverige - og man anser at arten vil kunne innvandre fra Sverige hvis den blir borte hos oss.
Kariber
Kariber er et indiansk folk som befolket De små Antiller i Karibia. Ved europeernes ankomst til det amerikanske kontinentet sist på 1400-tallet ble karibene for det meste utryddet, i dag er det kun spredte grupper igjen, mest på øya Dominica.
Fylkesvei 6872
Fylkesvei 6872 (Fv6872) går mellom Eidsbotn og Stavlo i Levanger kommune.
Kariber
Historikk
I motsetning til arawakindianerne som var de som bosatte seg først i Antillene, var karibene krigerske, og var også kjent for kannibalisme. Tainoene som levde i dagens Puerto Rico og på øya Hispaniola, fortalte med skrekk til spanjolene om hvordan karibene raidet kystene for å ta tainoer til fange for deretter å steke dem over bål og spise dem.
Fylkesvei 6872
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 122 (Nord-Trøndelag).
Kariber
Historikk
Beskrivelser av karibenes samfunnsliv viser at de, selv om de drepte eller fordrev den opprinnelige arawakbefolkningen, ble sterkt preget av arawakisk kultur og språk. Mens de i dagliglivet brukte et språk som var sterkt preget av arawakisk, møttes de mannlige medlemmene av lokalsamfunnene i egne lukkede krigerforsamlinger der de danset og sang og snakket et rent karibisk språk, et språk som bare var for de innvidde mennene. Antropologer antar at årsaken til dette tydelige språklige skillet kan være at de opprinnelige karibene som ankom øyene kun var menn. Når det ankom øyene drepte de eller fordrev alle arawakiske menn, men beholdt arawakenes kvinner for å ha dem som koner. Arawakkvinnene videreformidlet sin arawakiske kultur og sitt språk til sine barn,og videreførte typisk arawakiske jordbruksteknikker, mens mennene holdt sin egen kultur i hevd gjennom sine mannssamlinger. Mens de mer hverdagslige ord, spesielt innenfor jordbruket, er arawakiske, er ord for våpen, krig, jakt, myter og guder karibiske.
Geomatikk (selskap)
Geomatikk AS leverer tjenester knyttet til implementering av elektronisk dokumenthåndtering og geografisk IT. Selskapet er totalleverandør av løsninger og tjenester knyttet til hele verdikjeden inklusive rådgivning, datafangst, verdiøkning, forvaltning og distribusjon.
Slaget ved Chioggia
Slaget ved Chioggia var et sjøslag som ble kjempet mellom Venezia og Genova i lagunen Chioggia i Italia i juni 1380. Genova hadde året før erobret en fiskehavn i venezisk farvann. Slaget utspilte seg i Chioggiakrigen.
Selve havnen var ikke av stor viktighet, men plasseringen var ved inngangen til den veneziske lagunen, og Genovas erobring av den virket truende for Venezia. De veneziske styrkene, under Vettor Pisanis kommando, gikk seirende ut av slaget, men begge parter greide å snu krigens status til sin favør. I 1381 ble det signert en fredsavtale i Torino. Formelt gav ikke fredsavtalen noen fordel til en av partene, men den gjorde slutt på Venezia og Genovas lange tevling, og genovesiske skip ble ikke sett i Adriaterhavet etter slaget.
Kosterjovo
Kosterjovo (russisk: Костерёво) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger ved elva Lipnja, like før den munner ut i Kljazma, rundt 50 km sørvest for Vladimir.
Den ble grunnlagt som en bosetning ved jernbanestasjonen med samme navn, som åpnet i 1890. Den fikk innvilget bystatus i 1981.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
«Atlantis» (1939)
«Atlantis» var en tysk hjelpekrysser med kjennetegn HSK2 eller Schiff 16 (Hilfskreuzer 16).
Den var opprinnelig bygget som frakteskipet MS «Goldenfels», men ble bygget om til Handelsschützkreuzer 2 (HSK II) hjelpekrysser av den tyske marinen og ble satt i operativ tjeneste 30. november 1939.
Ombyggingen
Ombyggingen skjedde på Deutsche Schif - Und de masch A G, Bremen Yard No 2 og var topphemmelig. «Goldenfelds» drivstofftanker fikk øket kapasiteten fra i overkant av 1 200 tonn til 3 000 tonn. Vanntankene ble økt til 1 200 tonn og kull-lageret ble øket til 1 000 tonn. Det ble installert flere mannskapsrom, fengsel, kjølerom og hønsehus. Avstandsmåleren ble gjemt i dagtanken for ferskvann over styrehuset. Som kamuflasje ble alle kanoner gjemt bak tunge stålluker i skutesiden som kunne åpnes på et øyeblikk med et håndtak. Skorsteinen og noen av mastene var teleskopiske. På dette viset ville Atlantis fremstå som et skip i handelsflåten.
I tillegg installerte man en hovedbestykning som bestod av seks 15 cm kanoner, hentet fra slagskipet SMS «Schlesien», hvor avstands- og målfinnerutstyret var fra før første verdenskrig og ble ikke oppgradert. I tillegg var den utstyrt med en 75 mm kanon, en 2×37 mm kanoner, to 2×20 mm maskinkanoner og fire 533 mm torpedoutskytningsrør. Den hadde også 92 miner og to Heinkel He 114 B sjøfly.
Handelsschützkreuzer 2 (HSK II) Shiff 16 også kjent av engelskmennene som Raider C var en "Handels beskyttelses cruiser" og begynte karrieren kamuflert som et minesveiper støttefartøy i Kiel 21. desember 1939
Kapteinen
"Kapitan zur See" (Tilsvarende Kommandør, i dag OF-5) Bernhard Rogge tidligere kaptein på skoleseilskipet «Albert Leo Schlageter» var 40 år da han tok kommandoen på «Atlantis».
Mannskapet
14. desember 1939 døpte Kapitän zur See (Tilsvarende Kommandør, i dag OF-5) Bernhard Rogge «Atlantis», Hilfskreuzer 16. Det var kapteinens privilegium å gi navn til skipet sitt. Rogge fikk også velge mannskap, men fikk mannskapslister å velge fra. Han hentet og 12 senior mannskap fra det siste skipet han hadde hatt kommandoen på «Albert Leo Schlageter».
Nestkommanderende Kapitänleutnant (Tilsvarende Kapteinløytnant i dag OF-2) Erich Kühn kom fra marinen og Rogge hadde kjent ham siden 1936.
Kapitänleutnant Lorenz Kasch var våpenoffiser.
Oberleutnant zur See (Tilsvarende Løytnant i dag OF-1) Adolf Wenzel var sambandsoffiser.
Rogge hentet inn en familievenn, dr.Wolfgang Collmann som meteorologisk offiser, og Korvettenkaptein Fritz Lorenzen som administrativ offiser.
Andre ble hentet fra handelsmarinen som Kapitänleutenant Paul Kamenz som navigasjonsoffiser, der var også andre offiserer fra handelsflåten.
I tillegg til disse var det to leger med for å sørge for medisinsk behandling: Georg Reil og Hans-Bernhard Sprung.
Som lingvist valgte Rogge løytnant, Ph.D i kjemi, Ulrich Mohr som snakket en rekke språk.
21 Offiserer 328 Mannskap og rom for 350 krigsfanger.
Historie
Rogges oppdrag var å minelegge utenfor Kapp Agulhas og om mulig senke engelske og deres allierte skip i fjerne Østen for å skape uro og flytte engelske resurser fra Nordatlanteren til Det indiske hav og Stillehavet.
21. desember 1939. Døypt av Rogge til KMS (Kriegs Marine Schiff) «Atlantis»
11. mars 1940 Seilte WWI slagskipet «Hessen» som isbryter for tre skip, Schiff 16- «Atlantis, Schiff 21-««Widder» med Korvettenkapitän der Reserve Hellmuth von Ruckteschell og Schiff 36- «Orion» med Kapitän zur See Kurt Weyher, gjennom Kaiser-Wilhelm Kanal (Kiel Kanalen) fra Østersjøen til Nordsjøen.
13. mars 1940 ble satt til avseilingsdag, for å unngå den uheldige fredag den 13. som avseilingsdag. Godkjente Rogge at fortøyningene ble kastet 23:55 torsdag 12. mars 1940. For å holde på hemmeligheten at de hadde seilt fortsatte en menig seiler å plukke opp post til skipet hver dag.
Første destinasjon for skipet var "Süderpiep" bay, andre plasser kalt Jadebassenget uansett ligger det like utenfor Wilhelmshaven. Her holdt de våpenøvelser og malte skipet om til å ligne det norske lasteskipet MS «Knute Nelson». «Atlantis» lå her og ventet på dårlig vær for å «bryte ut» av Nordsjøen. Øvelsene de holdt på de tre skipene førte til at det gikk rykter på radioen som fortalte om et stort slag i tysk farvann.
19. mars 1940 annonserte Rogge at de ikke ville returnere til Kiel
23. mars 1940 ble skipet malt om til å ligne det norske lasteskipet MS «Knute Nelson» fra Fred Olsen rederiet den militær-grå fargen ble byttet ut med en grønn skrogfarge hvit overbygg og et karantene flagg for å skremme vekk nysgjerrige. I tillegg rigget de ned en skorstein for å ligne mer. Rogge vurderte været til å vær for fint til å bryte ut av nordsjøen og ventet i 7 dager på dårligere vær, i mellomtiden inspiserte flere engelske rekognoseringsfly det norske skipet som lå for anker. Det kom Offiserene for øre at MS «Knute Nelson» nylig hadde sunket
31. mars 1940 For selve utbruddet malte de om skipet på ny til å ligne på den russiske marinens støtteskip «Kim». De hadde bare et sett kyreliske bokstaver og de betød «Hold klar av propellen» men som de håpet for en gjennomsnitts engelsk mann så ut som navnet på skipet. for å gjøre kamuflasjen komplett malte de hammer og sigd på en laste luke og satte det ene flyet fullt synlig på dekk med russiske emblem på. Berlin var redde for å irritere russiske myndigheter og når Rogge spurte etter et russisk handelsflagg ble det bare godtatt på Wilhemstrasse under forutsetningene at det skulle overbæres til skipet under ytterste hemmelighet. Flagget ble planlagt at det skulle pakkes forsiktig i en rekke gråpapir med en mengde hyssing og adresseres til ‘’Chief of Staff, High Command, Baltic’’ en Admiral som så ville levere det til Rogge personlig. Et sikkerhets nivå Rogge likte svært godt. Ikke av stor-politiske grunner, men av operasjonelle sikkerhetsgrunner. Men når flagget ankom var det gjennom vanlig post og hadde vert åpnet og inspisert på veien. Marinens etterretning hadde ikke informert Admiralen om behovet for hemmeligholdelse og spurte senere Rogge hvorfor han samlet på russiske flagg.
8. april 1940 «Atlantis» er i Atlanterhavet.
9. april 1940 Rogge hører på BBC radio at Tyskland har invadert Norge og utbryter. "Vi har marsjert først" For så å tenke gjennom konsekvensene med større engelsk aktivitet i Nordsjøen og utfordringene med å returnere. Pigors Kvartermesteren på Atlantis utbrøt når han hørte nyheten. "Det kommer til å bli røft for oss, men et helvete for dem". Ti minutter etter nyheten om invasjonen traff en storm skipet som om den var sluppet ut av en sekk og tempraturen falt til 17 grader minus. Det var den verste stormen Rogge opplevde i sitt lange liv til sjøs. Selv om stormen gav mange skader på eget personell var det en velsignelse. Isen i Danmarkstredet var blåst tilbake til iskanten og det var nå mindre fare for å møte is og de kunne gå lenger nord enn opprinnelig planlagt og utenfor søkeområdene til den engelske marinen. Atlantis passer Engelske skip så nær de kan se kanoner på dekk, men ingen skip tar kontakt med hverandre. Det ble observert en tre master brigg seilskip vest i Danmarkstredet som de identifiserer som Skandinavisk, men Rogge hadde antagelig en forkjærlighet til seilskip og overså henne. Med unnskyldningen at den lille barken ville ikke var verdt det og den kunne avsløre «Atlantis» og hovedoppgaven var å legge minene. Å ta ombord krigsfanger så tidlig i cruiset ville tære på forsyningene.
22. april 1940 «Atlantis» Krysser ekvator, men må på grunn av faren for fiendtlige skip vente to dager med seremonien der mannskapet får møte Kong Neptun.
27. april 1940 «Atlantis» skiftet kamuflasje igjen denne gang til det Japanske passasjer lasteskipet «Kasii Maru» på 8 400 tonn fra Kokuai Kisen Line. I stille vann lastet Rogge drivstoff fra en side til den andre og kunne slik skifte fargen ned til vannlinjen.
30. april 1940 Ankom «Atlanti»s patrulje området mellom Cape town og Freetown.
2. mai 1940 oppdaget en utkikk på «Atlantis» en kontakt, Mannskap kledde seg i kimonoer for å se japanske ut mens de nærmet seg kontakten. Som viste seg å vær passasjer skipet «Ellerman» fra Exeter som hadde våpen og mer enn 200 passasjerer. Rogge kalte av angrepet til mannskapet store skuffelse. Men han forklarte at de kunne ikke ta om bord 200 kvinner, barn og eldre. Offiserene på «Ellermann» var mistenksom etter å ha observert et japansk skip og rapporterte det med full beskrivelse. Kapteinen på «Ellermann» tok og bilder av det «japanske» skipet.
10. mai 1940 20:30 På flatt hav og med synlige frontlys på land starter «Atlantis» å legge ut type C elektriske miner 30 nautiske mil utenfor Kapp Agulhas siste mine var lagt 01:17 Både plasseringen og måten minene ble plassert på var på en måte som ville gi kraftige indikasjoner at det var en ubåt som hadde lagt dem for å ytterligere kamuflere at det hadde vært en raider i området. For å kamuflere operasjonen for fangene latet mannskapet som om de manøvrerte for å legge bi og forsyne en ubåt. De kastet los stigen ut og sendte menn opp og ned samt ropte på en lege som de håpet den sårede radiooperatøren ville høre og rapportere til sin kaptein, alt for å forvirre britisk etterretning om fangene ble frigitt før de nådde en tysk havn. De kastet ut en livbøye påmalt U-37 og så malte de over for å forsøke å skjule det. Til sist trampet og hoppet mannskapet på den sølte olje og slet av livlinen før de kastet den over bord i håp om at den ville bli funnet på land eller av britiske skip. «Atlantis» fortsatte til Det indiske hav i 10 knops fart. Hele kamuflasjen at en ubåt hadde lagt minene ble avslørt i en propaganda sending 25. mai fra det tyske propagandaministeriet da de sendte ut melding «Den engelske marinen klarte ikke å hindre en enkelt raider å legge et minefelt i deres egen bakgård». De meldte og at «8 handelsskip hadde gått på minene og tre var meldt å være sene til ankomst» Det eneste kjente senkingen fra disse minene var med høy sannsynlighet SS «City og Lincon» i 1946. Manskapet blir informert om at tyske styrker rykker inn i Belgia og de lytter til oppdateringer på radio daglig.
22. mai 1940 En melding fra Admiral Colombo til det engelske admiralitetet ble snappet opp av tysk etterretning. Der han advarte om en tysk raider kamuflert som et japansk skip i Sør-Atlanteren.
23. mai 1940 I urolig hav fikk Rogge mannskapet til å kamuflere skipet på ny og de japanske fargene byttet for nederlandske og skipet ble malt om til MS «Abbekerk» i brunt og oliven grønt. Litt senere fikk Rogge høre av amerikansk presse at «Abbekerk» hadde sunket, men valgte å beholde «forkledningen».
10. juni 1940 Kapringen av MS «Tirranna»
14. juni 1940 «Atlantis» skifter Kamuflasje til MS «Taifa» et norsk skip med Wilhelmsen som rederi. Paris faller og Rogge beordrer en pint øl til hver av mannskapet, men ser flere tømme flaskene over bord. Ølet var varmt. Rogge beordrer at om offiserer får kald champagne og mannskapet varm øl vil det bli bråk om bord. Ved neste feiring Frankrikes fall er det kaldt øl til alle. Offiserene begynner å lage veddemål om når krigen vil ende. Alle tipper mellom Juli og Jul bortsett fra doktoren som tippet juli 1944 og Mohr Juli 1945 til alles store latter, etter det ble de kalt pessimistene om bord.
10. juli 1940 Boksekamp blir arrangert ombord på «Atlantis». Utfordringer fra fangene til mannskapet blir avvist, men de får bokse seg i mellom. 11. juli 1940 Kapringen av DS «City of Baghdad» et Ellerman dampskip. Etter kapringen hører atlantis at den ekte Abbekerk er senket. og den blir malt om til et svensk skip
13. juli 1940 Kapringen av DS «Kemmendine» en Henderson dampskip
27. juli 1940 «Atlantis» møter opp med MS «Tirranna» igjen for overføring av krigsfanger, proviant og gods. de som ble overført var alle indiske, alle kvinner og barn alle, men over 50 og under 16 pluss passasjerene til Scientist Mr Chicken. I tillegg de skadde som ville få bedre behandling på land.
1. august «Tirranna» og «Atlantis» skiller lag
10. november 1940 Kapringen av MT «Ole Jakob»
Kapringer
«Atlantis» senket og erobret til sammen 22 skip før den selv ble senket i Sør-Atlanteren 22. november 1941 av kanoner fra den britiske krysseren HMS «Devonshire».
MS «Tirranna»
4. august 1940 ble alle fanger på «Atlantis» 274 totalt overført til MS «Tirranna» med en prisebesetning på 20 mann under kommando av Leutnat zur See (Tilsvarende Fenrik i dag OF-1) Waldmann. Ordren var å gå til en fransk havn. Underveis ble det observert 8 skip blant dem en krysser, men «Tirranna» unngikk dem alle.
27. september 1940 var de på vei inn munningen av Gironde. Den tyske marineledelsen i Bordeaux hadde sendt ut ordre om å holde 10 knop og ikke gå i sik-sak. De hadde heller ikke noen beskyttelse mot ubåt trusler og forsinket ankomsten med 12 timer. Tre torpedoer fra den britiske ubåten Tuna slo inn i skutesiden og «Tirranna» sank på to minutter. 60 fanger og en av den tyske prisebesetningen omkom. 6 av de omkomne var fra «Tirranna»s egen besetning. Etter tre til fire timer ble de overlevende plukket opp av tyske fartøyer. i Frankrike ble nordmennene sett i fangenskap i Royan men ble 12. desember 1940 hjemført med tog og var hjemme i Norge 17. desember 1940.
Fredrikstad domprosti
Fredrikstad domprosti er et tjenestedistrikt i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfatter kommunene Fredrikstad og Hvaler. Siden prostiet er knyttet til Fredrikstad domkirke, er det ledet av en domprost. Domkirken er bispekirken i Borg bispedømme.
«Atlantis» (1939)
MT «Teddy»
7. november 1940 Om kvelden det norske tankskipet MT «Teddy» på 11 000 tonn tilhørende rederiet Golden West i posisjon 05.30N-86.30E mens hun var på reise fra Abadan, Iran til Singapore med fyringsolje. Atlantis satte om bord et prisemannskap og bunkret en del dieselolje, tok en del av provianten og en del av mannskapet før hun dro fra stedet. «Atlantis» kom tilbake 13. november og tok over mer dieselolje og ca. 1 000 tonn fyringsolje samt alle mann. Den 15. november i posisjon 02.21S- 93.23E ble MT «Teddy» forsøkt senket med eksplosiver, senere hørte de innesperrede mannskapet kanonild. Kapteinen fikk komme på dekk ca. kl. 14:00 og så bare en røyksøyle der MT «Teddy» hadde vært.
Fredrikstad domprosti
Historikk
Ved kgl. res. 25.06.1971 med virkning fra 01.01.1973 ble det foretatt store endinger i inndelingen av prostier i Borg bispedømme. Det tidligere Nedre Borgesyssel prosti opphørte, og de prestegjeldene som hadde ligget under prostiet gikk inn i to nye prostier, Fredrikstad domprosti og Sarpsborg prosti.
«Atlantis» (1939)
MT «Ole Jakob»
Søndag 10. november 1940 kl. 19:30 observeres et stort lasteskip foran på styrbord side med motsatt kurs av MT «Ole Jakob». Senere når de to skipene passerte hverandre forandret det kurs 180 grader å startet å forfølge MT «Ole Jakob». Oppførselen gav mistanke omat de kunne vær en fiendtlig raider og kapteinen gav full maskin forover beordret kanon bemannet og telegrafisten fikk ordre om å sende ut nød-melding og posisjon 6 30'N 90 30'E. Det ukjente skipet sendte ut lyssignaler om "Ikke bruk radio, stopp skipet, det er H.M.S «Antenor» som ønsker å undersøke papirene ombord." Like etter ble en motorbåt med 3 mann ombord låret fra det ukjente skipet og kom opp på siden av «Ole Jakob». 1. Styrmann Finn Julius Falch roper ned til dem "Are you British?", hvorpå det svares "yes". I det de tre var ombord dukket 8-10 bevæpnede matroser opp under en presenning. Matrosene var kledd i engelske marineuniformer og Falk som stod ved rekken innså straks at det ikke var engelskmenn og ropte en advarsel til kaptein Krogh om faren. En tysk løytnant slo revolverkolben i ryggen på Falck så han datt sammen. Ifølge Ulrich Mohr beslagla han og kastet over bord en rifle som en i besetningen hadde. Kapteinen hadde gitt ordre om å ikke skyte først så ingen skudd ble løsnet. Bordings-teamet tok raskt kontroll over «Ole Jakob». det første de gjorde var å sende ut kansellering av nødsignalet som var sendt. Etter de hadde roet ned stemningen ombord beordret kapteinløytnant Kamenz, kapteinen og 23 besetningsmedlemmer over på raideren, de fikk ta med det nødvendigste klær og utstyr for 3-4 dager. Kl. 22 var de 24 ombord på raideren der møtte de mannskapet fra det norske tankskipet «Teddy» som hadde blitt kapret for noen dager siden.
John Arne Sæterøy
John Arne Sæterøy (født 16. august 1965), kjent under pseudonymet Jason, er en norsk tegneserieskaper fra Molde.
I forbindelse med 100-årsjubileet for tegneserier i Norge i 2011, var han en av fire tegneseriekunstnere som fikk sine arbeider gjengitt på et norsk frimerke; hans bidrag var «Fuglen i redet» fra Mjau mjau-albumene.
Liv og virke
Han har gitt ut album i Norge, Sverige, Danmark, Finland, Frankrike, Nederland, Polen, Slovakia, Spania, Sveits, USA, og Tyskland, med særlig suksess i Frankrike. Han har vunnet en rekke priser for sine tegneserier både i Norge og internasjonalt.
Jason debuterte i 1981 i tegneseriebladet KonK, og fortsatte deretter å bidra med flere korte fortellinger. Fra 1987 til 1989 gikk han på kunstskolen Strykejernet kunstskole i Oslo, før han begynte på Statens håndverks- og kunstindustriskoles linje for grafisk design og illustrasjon.
I 1991 vant han en pris for sin historie Pervo i Norsk Tegneserieforums årlige tegneseriekonkurranse. Fire år senere ga han ut sitt første album, Lomma full av regn, en abstrakt tegneserie som ble kåret til tidenes beste tegneseriealbum noensinne av det norske tegneseriemagasinet TEGN. I 1997 kom første nummer av Jasons eget album, Mjau mjau. Dette albumet har senere fått tretten oppfølgere.
Etter det realistisk tegnede albumet Lomma full av regn forenklet Jason tegnestilen sin. Han eksperimenterte med andre stiler, og endte opp med å tegne dyrefigurer. Dyrefigurene ble konsekvent framstilt med samme tanketomme ansiktsuttrykk. I denne perioden begynte Jason også å tegne «stumme» serier, uten dialog. I 1999 kom den første helt stumme serien i Mjau mjau 5.
Jason har siden 2007 vært bosatt i Montpellier i Frankrike og lager som regel først seriene sine for utenlandske forlag før de blir utgitt på norsk. Han arbeider heltid med tegneserier og illustrasjonsoppdrag.
Retrogardisme
Retrogardismen i Skandinavia er en kunstbevegelse inspirert av de skånske poetene Clemens Altgård og Håkan Sandell (1962–), som i 1995 forfattet boken Om retrogardism. I bokens to essayer hevdes en dynamisk "nytradisjonell" diktkunst, under mottoet tradisjon er fornyelse. Ordet "retrogardisme" ble opprinnelig anvendt av det slovenske kunstnerkollektivet Neue Slowenische Kunst, en bevegelse som hadde visse fellestrekk med den skandinaviske retningen.
Silvio Zavala
Silvio Zavala (født 7. februar 1909 i Mérida i Yucatán, død 4. desember 2014) var en meksikansk historiker, forfatter og pioner innen studiene av Mexicos offentlige institusjoner og deres historie.
Zavala studerte ved Universitetet i Madrid, der han ble tildelt en doktorgrad. Han begynte sin profesjonelle karriere i Spania i senteret for historiske studier i Madrid. Han ble medlem av meksikanske Colegio Nacional fra 6. januar 1947. Han var også medlem av det meksikanske språkakademiet og det meksikanske historieakademiet. Han mottok Vasco de Quiroga-medaljen i 1986. Han fungerte som Mexicos ambassadør til Frankrike mellom 1966 og 1975. Han skrev over seksti bøker og to hundre og femti artikler til forskjellige aviser.
I 1993 ble Zavala tildelt utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for samfunnsvitenskap.
UTC−08.00
UTC−08.00 er et belte av tidssoner som ligger åtte timer etter standardtiden UTC. I 2008 omfattet UTC−08.00 følgende områder:
Se også
Huso horario
Skjærvika
Skjærvika, Skjærviken eller Skivika, er et tettsted i Fredrikstad kommune som strekker seg inn i Sarpsborg kommune i Østfold. Tettstedet har innbyggere per. Av disse bor i Fredrikstad og  i Sarpsborg. Skjærvika ligger åtte kilometer øst for Fredrikstad sentrum og åtte kilometer sørvest for Sarpsborg sentrum.
Det er mange små turstier i Skjærvika, og lokalsamfunnsutvalget har stått for merking av flere av dem. Det ble i år 2007 åpnet en sti som går langs vannkanten fra Vispen til Kjølshunn. Kjølshunn er et eget byggefelt på vestsiden av Torsneskilen. Bebyggelsen er hovedsakelig eneboliger og noen rekkehus.
Etymologi
Det er flere meninger om hva navnet Skjærvika kommer av, spesielt da den lille fjorden/pollen Hunnebonn som Skjærvika ligger ved er fullstendig fri for skjær. I begynnelsen av 1900 ble Skivika benyttet som navn, men det er funnet skriv som viser at Skjærvika er brukt som navn så tidlig som i 1912. På militære kartverk fra 1700-tallet er navnet Schieviig brukt.
Området ble på gammelnorsk omtalt som «Skeidarvik». Navnet Skivika kommer av en gård ved dette navnet, og ble brukt fra 1900-tallet. I nyere tid har navnet Skjærviken blitt brukt.
Statens kartverk foreslår skrivemåtene Skjærvika og Skivika.
Historie
I Skjærvika finner man utallige historiske spor, og mest kjent er Hunnfeltet, hvor vi finner spor fra alle tidsepokene som stenalder/jernalder/bronsealder og middelalder. Her er det stenringer med bautasteiner, et lite helleristningsfelt, og utallige unike spor fra bronsealderen, som for eksempel gravhauger. Det er også rester etter en bygdeborg på Ravnefjellet, som ligger tett inntil Hunnfeltet. Tidlig på 2000-tallet ble det gjort arkeologiske utgravinger på Hunnfeltet, hvor arkeologistudenter undersøkte graver som ligger nær et sandtak. Her har det vært fare for at viktige historiske spor kunne gå tapt. Det har blitt gjort mange små funn her, og den mest spennende oppdagelsen her er vel funnet av en smelteovn fra bronsealderen.
Det ble omkring år 2007 lagt planer om å etablere et «opplevelsessenter» i Skjærvika, med fokus på den historien som finnes så tilgjengelig her.
Paul Wertico
Paul Wertico (født 5. januar 1953) er en amerikansk jazztrommeslager fra Chicago, Illinois. Fra 1983 og frem til 2001 var han fast trommeslager for jazzgruppen Pat Metheny Group, der han sammen med resten av den kjente kvartetten i gruppen (Pat Metheny, Lyle Mays og Steve Rodby) vant flere Grammypriser for sine utgivelser.
Bane
Det første mennesket som gjennomførte et kretsløp rundt jorden var Sovjetunionens Jurij Gagarin. Med Apollo 8, og de tre amerikanske astronautene William Anders, Frank Borman og James Lovell, gikk de første menneskene i bane/kretsløp rundt månen.
Tom Hetland
Tom Magnar Hetland (født 10. juli 1954 i Sandnes) er kommentator og tidligere sjefredaktør i Stavanger Aftenblad.
Han ble konstituert i stillingen høsten 2002 og tiltrådte stillingen fra februar 2003. I 2011 varslet han at han ønsket å tre av som redaktør i avisen. Siden det har han hatt rollen som kommentator i samme avis.
Hetland har vært ansatt i Stavanger Aftenblad siden 1986. Han ble gruppeleder i politisk redaksjon i 1993 og politisk redaktør i 1998. Han har hovedfag i historie fra Universitetet i Bergen med norsk og russisk i fagkretsen. I studietiden var han redaktør i Norsk Tidend, og høsten 2007 fikk han Nynorsk redaktørpris av Mediemållaget. I 1985-1986 var han informasjonskonsulent ved Universitetet i Bergen.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1992 – 1500 meter damer
1 500 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1992 og ble avholdt på Stade de Patinage Olympique i Albertville, Frankrike den 12. februar 1992. Løpet ble gått utendørs i motsetning til innendørsbanen i Calgary fire år tidligere.
33 utøvere fra 14 nasjoner deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens og olympisk rekord før Vinter-OL i 1992:
Det ble ikke satt noen ny olympisk rekord under øvelsen.
De sju øyers republikk
De sju øyers republikk (gresk: Ἑπτάνησος Πολιτεία, italiensk: Repubblica Settinsulare, osmantyrkisk: جزاييرى صباى موجتميا جومهورو, Cezayir-i Seb'a-i Müctemia Cumhuru), også omtalt som Den septinsulære republikk, var en øyrepublikk som kortvarig eksisterte fra 1800 til 1807 under nominell russisk og osmansk kontroll. Øystaten ligger geografisk i dagens Hellas og Albania, og ble opprettet etter å ha vært tre fransk departementer i Hellas (fransk: Départements français de Grèce) som ble opprettet av den første franske republikk etter å ha annektert øyene i 1797. Med republikken var det første gang siden Det bysantinske rikets fall at grekere var blitt gitt begrenset, selvråderett fra det muslimske osmanske rike i Konstantinopel (Istanbul). Fra 1807 var øyene underlagt Frankrike og ble de kalt République Septinsulaire eller République des Sept-Îles. Etter at øyene Zakynthos, Kefallinia og Kythira ble tatt av den britisk hæren, og deretter de øvrige øyene, og til sist Korfu i 1814, ble alle de sju øyene et britisk protektorat i 1815 som ble kalt De joniske øyers forente stater.
Den hellige treenighetskirke (Frederiksted)
Den hellige treenighetskirke (engelsk: Holy Trinity Lutheran Church) er en luthersk kirke i Hospitalgade i Frederiksted på øya St. Croix i De amerikanske Jomfruøyer. Kirken ble påbegynt i 1783 og innviet 15. januar 1792 av presten Martin Peter Ohm.
De sju øyers republikk
De sju øyene
De sju øyene som utgjorde republikken var:
Wright State University
Wright State University er et delstatseid universitet i Dayton og Fairborn i delstaten Ohio, USA. Det ble opprettet i 1964 som en under-campus av Ohio State University, men ble selvstendig universitet i 1965. Navnet stammer fra byens mest kjente sønner- flyverbrødrene Wright.
De sju øyers republikk
Bakgrunn
På slutten av 1700-tallet hadde De joniske øyer vært under republikken Venezias kontroll i århundrer. Med fredsavtalen i Leoben den 18. april 1797 fikk den første franske republikk øyene, en handling som ble endeliggjort med freden i Campo Formio i 1797 som formelt oppløste den venetianske staten.
Wright State University
Skoler og fakulteter
Ved universitetet var det 15 558 studenter og 722 fulltids vitenskapelige ansatte i 2019, og samme året var skolepengene US$ 8 730 for studenter folkeregistrert i Ohio. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
De sju øyers republikk
Bakgrunn
Øyene ble under Frankrike formelt en del av departementene Mer-Égée, Ithaque og Corcyre. Ankomsten av franskmennene ble entusiastisk tatt imot av øyboerne, og ble markert med handlinger som å brenne Libro d'Oro (italiensk for «den gylne bok»), en adelsbok for det italienske aristokratiet, opphevelse av adelens privilegier, og godkjenning av den franske konstitusjon av 1795.
Wright State University
Skoler og fakulteter
Paul Laurence Dunbar Library er universitetets hovedbibliotek.
De sju øyers republikk
Bakgrunn
Franskmennene fortsatte med å styrke forsvaret av Korfu. Ved slutten av 1700-tallet hadde Korfu den sterkeste festningen i Europa med mer enn ett tusen franske kanoner stasjonert langs festningsmurene.
Til tross for flere progressive virkemidler som ble tilpasset av den franske administrasjonen, førte hard skattelegging, og samtidig ubehøvlet og udisiplinert oppførsel fra de franske soldatene til at det franske styret ble fremmedgjort og mislikt av den greske befolkningen. Denne misnøyen ble utnyttet av en felles russisk-osmansk styrke under admiral Fjodor Usjakov til å forvise franskmennene fra de greske øyene.
I mars 1799 falt byen Korfu etter en fire måneder lang beleiring og avsluttet således det franske styret. Det ble begynnelsen på den septinsulære republikk.
Administrasjon
I 1800 ble den såkalt «bysantinske» konstitusjonen godkjent i Istanbul av den osmanske sultan, og det etablerte den septinsulære republikk som en skattskyldig stat underlagt Det osmanske rike. Den bevingede løve til sankt Markus på republikkens flagg indikerte at den var ment å være en etterfølgerstat til republikken Venezia, nylig oppløst av Napoléon Bonaparte. Republikken skulle betale en treårig tributt på 75,000 osmanske guruş og en status lik den republikken Ragusa (kystregionen av dagens Dubrovnik i Kroatia) hadde. Høyporten (sentralregjeringen i Det osmanske rike) sammen med Russland skulle garantere republikkens selvstendighet fra utenlandske angrep og samtidig forhindre at muslimer bosatte seg på øyene.
Republikken eksisterte således som et russisk protektorat ettersom befolkningen så på russerne som et folk av samme religion, det vil si den ortodokse kirke. Den politiske erfaringen med å administrere republikken var av stor betydning for den unge greker Ioannis Kapodistrias, som derigjennom skaffet seg russisk beskyttelse og senere ble den første guvernør i det uavhengige Hellas. Stemmerett i republikken var begrenset til menn av legitim kristen fødsel på øyene som ikke eide en butikk eller praktiserte noen form for mekanisk fag og som kunne lese og skrive. De krevde også et minstemål på årlig inntekt, men denne varierte mellom øyene, fra 1800 dukater på Korfu til 315 dukater på Ithaka.
UTC−09.00
UTC−09.00 er et belte av tidssoner som ligger ni timer etter standardtiden UTC. I 2008 omfattet UTC−09.00 følgende områder:
Se også
Huso horario
De sju øyers republikk
Språk
Det offisielle språket var først italiensk og først i 1803 ble gresk, sammen med italiensk, et av de to offisielle språkene i republikken. I den venetianske perioden ble italiensk benyttet til offisielle og administrative formål på øyene, men ble ellers kun snakket i byene mens på bondelandet fortsatte folk å snakke sitt morsmål gresk. Den eneste øya hvor den venetianske dialekten av italiensk ble ytterligere utbredt var Kefallinia hvor et større antall mennesker gikk over til venetianske som sitt førstespråk.
Konstitusjonen til den septinsulære republikk ble trykt på gresk av det ortodokse patriarkatets trykkeri i Istanbul (tidligere Konstantinopel). Oversettelsen benyttet mange lånord fra italiensk for tekniske begreper, men den nye konstitusjonen som ble godkjent i 1803 ble skrevet på italiensk. Teksten til konstitusjonen hadde et forord av komiteen som skrev den hvor det ble slått fast at «adelen, de rike og den harmoniske greske dialekten, etter å ha blitt forvist av venetianerne, burde bli tilbakekalt av selvstyret og bli språket til administrasjonen og fortolket av de aktive borgerne.» Denne saken ble betraktet av en slik viktighet at den ble gitt et egen punkt, artikkel 211, i konstitusjonen. I henhold til dette var gresk bestemt å erstatte italiensk som arbeidsspråk i offentlige handlinger i år 1820. Av uoffisielle språk eksisterte judæo-italiensk og judæo-gresk, særegne dialekter av både italiensk og gresk med hebraiske ord som ble snakket internt av jødene. Begge varianter hadde lang historie som strakk seg flere århundrer tilbake i tid.
Religion
De fleste beboerne på øynene i denne perioden var kristne, og med et lite antall jøder på Korfu, Zakynthos og enda færre på Kefallinia. Flertallet var gresk-ortodokse kristne, men det var et betydelig antall katolikker grunnet de dominerende århundrene under republikken Venezia, særlig på Korfu, Zakynthos og Kefallinia. Konstitusjonen av 1803 anerkjente den gresk-ortodokse som den dominerende troen, men slo fast at den romersk-katolske tro også var anerkjent og beskyttet. Konstitusjonen ga også i lovbestemmelse som definerte privilegiene til jødene som bodde i republikken.
Ettervirkning
I 1809–1810 erobret Storbritannia alle joniske øyene, unntatt Korfu hvor en fransk garnison holdt ut fram til 1814.
Grekerne hadde ønsket britene velkommen. Siden 1700-tallet hadde De joniske øyer vært et område hvor både republikken Venezia og britene hadde tevlet om økonomisk herredømme. Da republikken Venezia falt sammen i 1797 hadde øyene gått inn i en urolig og turbulent periode hvor Frankrike, Russland og Storbritannia kjempet om å få overtaket. Beboerne av Zakynthos og Kefallinia var meget oppmerksom på hvor avhengig de var av det britiske markedet og ønsket sterkere tilknytning i håp om at de vil gi bedre kommersielle framtidsutsikter. Da fredsavtalen i Tilsit i 1807 overga øyene til Frankrike, henga Zakynthos og Kefallinia seg rett og slett etter et par år til Storbritannia. Kun Korfu forble fransk fram til 1815 da alle de sju øyene ble et britisk protektorat. Under protektoratet ble imidlertid sammenfallet av økonomiske interesser som hadde vært avgjørende for øyene, av mindre interesse for britene. Det som var viktig for Storbritannia var at øyene utgjorde en viktig strategisk lokalisering for de britiske planene om overherredømme over Middelhavet, slik det fortiden også hadde vært det for Venezia.
De sju øyene ble et britisk protektorat kalt for De joniske øyers forente stater i 1815 og forble britiske fram til 1864 da de ble avgitt en gave til den nykronede greske konge, Georg I, i den selvstendige staten Hellas.
Den islamske erobringen av Persia
Den islamske erobringen av Persia førte til kollaps for sasanide-imperiet, den endelige nedgangen for zoroastrismen i Persia og fødselen av den islamske sivilisasjon.
Introduksjon
Innen et år etter Muhammeds død i 632, var Arabia sikret nok til at hans sekulære etterfølger, Abu Bakr, den første kalif, kunne begynne kampanjen mot de bysantinske og sasanidiske imperiene.