cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kappedyr
Nyere inndeling
Nye forskningsresulater tyder imidlertid på at den gamle inndelingen av ryggstrengdyr, der lansettfisker og vertebrater er søstergrupper, og kappedyrene, de første som forgrenet seg fra ryggstrengdyrene, ikke er korrekt. Det kan se ut som om det er lansettfiskene som er den eldste og mest primitive gruppen, mens virveldyrenes nærmeste slektninger er kappedyrene. At kappedyrene virker mer primitive, skyldes i så fall en sterk spesialisering og forenkling av anatomien. I motsetning til lansettfiskene, som har beholdt det meste av sin opprinnelige bygning, har kappedyrene hatt en langt raskere evolusjon og langt større endringer i sitt arvestoff, hvilket har resultert i det motsatte av virveldyrenes evolusjon, som har gått mot stadig mer komplekse og avanserte organismer. En fossil gruppe kalt Vetulicolia er trolig kappedyrenes nermeste slektninger og var frittsvømmende hele livet.
Spørsmålet blir da hvor mye av lansettfiskenes og kappedyrenes bygning som er opprinnelig, og hva som har oppstått i ettertid. Er kappedyrenes todelte larveform en primær eller sekundær egenskap? Er den et embryologisk trekk som er beholdt og forsterket hos dem, men siden gått tapt hos både virveldyr og lansettfisker? Har virveldyrene videreutviklet trekk vi primært sett også finner hos lansettfiskene, eller er konvergent utvikling en medvirkende årsak til noen av disse likhetene? Oppdagelsen er for øyeblikket såpass ny at spørsmålene ikke kan besvares enda.
Klasser
Kappedyrene/tunikatene deles tradisjonelt inn i følgende fire klasser:
1. Sekkdyr/Ascidiacea (også kalt sjøpunger)(Aplousobranchia, Phlebobranchia og Stolidobranchia). I denne klassen, den mest artsrike gruppen, er det kun på larvestadiet at vi finner en hale, ryggstreng og et hult nerverør. Dette forsvinner ved metamorfosen og kun de sekkelignende delene ved kroppen utvikles videre. Metamorfosen kan ta bare noen få timer, og larvenes oppgave er derfor utelukkende viet til oppgaven med å spre seg og finne et egnet sted å slå seg ned på, et sted de vil feste seg til underlaget og bli sittende resten av livet. De har derfor som regel ingen munn på spredningsstadiet. Flere arter danner kolonier via knoppskyting, og/eller lever i symbiose med encellete alger.
2. Halesekkdyr/Appendikularier(Larvacea) viser kappedyrenes mest opprinnelige bygning, og befinner seg på larvestadiet hele livet igjennom (pedomorfose). De beholder derfor halen, ryggstrengen og nerverøret hele livet. Dyrene bygger små hus av slim som de lever i, og som skiftes regelmessig.
3. Salper/Thaliacea er pelagiske og gjennomsiktige tønneformete kappedyr og består av ordenene Doliolida, Pyrosomida (ildpølser) og Salpida (egentlige salper). De tar seg frem gjennom vannet ved å benytte seg av jetkraft, hvor vann tas inn i én åpning og støtes ut gjennom en annen i motsatt ende. Noen benytter seg av muskelkraft, mens andre bruker cilier (flimmerhår). Åtte sirkulære muskelbånd omgir kroppen. Noe frittlevende larvestadie med hale og ryggstreng finnes ikke. Salpene har i stedet utviklet en innfløkt generasjonsveksling som varierer mellom kjønnete og ukjønnete individer. Noen arter danner kompliserte kolonier. Knoppskytingen kan resultere i lange kjeder eller mer avanserte kolonier, blant annet de imponerende og blått selvlysende ildpølsene, som produserer noe av det sterkeste lyset med organisk opphav man kjenner. Salpene kan vokse i et utrolig raskt tempo, både individuelt og i antall. Det forekommer derfor iblant masseoppblomstringer av disse geleaktige dyrene når forholdene er gunstige.
4. Sorberacea, en klasse bestående av dypvannsarter som livnærer seg av mindre dyr og foreløpig ikke er videre studert. De sies å mangle gjeller.
Nyere inndeling
Nyere undersøkelser kan imidlertid tyde på at denne inndelingen er kunstig, og at klassen sekkdyr (Ascidiacea) er polyfyletisk og bør deles opp. Resultatet etter en omstrukturering av klassene blir da som følger:
Hvorvidt Sorberacea i så fall fremdeles utgjør en egen klasse, eller om den bør slås sammen med en av de nye enhetene i den alternative klassifiseringen, gjenstår å se. For øyeblikket følges den opprinnelige systematikken.
Adam Bodnar
Adam Piotr Bodnar (født 6. januar 1977) er en polsk advokat, pedagog og menneskerettighetsaktivist. Han var den polske ombudsmannen for borgerrettigheter fra 2015 til han ble kastet ut etter en avgjørelse i forfatningsdomstolen 15. april 2021. Bodnar har blitt tildelt en rekke priser for hans menneskerettighetsarbeid. I 2018 ble han blant annet tildelt Thorolf Rafto-minneprisen for å fremme de grunnleggende menneskerettighetene.
Liv og karriere
I 2000 ble han utdannet jurist fra Universitetet i Warszawa, og i 2001 oppnådde han en Master of Law-grad innen komparativ forfatningsrett fra det sentraleuropeiske universitetet i Budapest. Han fullførte også et kurs i europeisk lov som var samorganisert med Cambridge University, samt amerikansk lov som var samorganisert med University of Florida ved fakultetet for rettsvitenskap og administrasjon ved universitetet i Warszawa. I 2006 mottok han en doktorgrad fra universitetet i Warszawa med en avhandling med tittelen Multi-level Citizenship in the European Constitutional Sphere.
Han jobbet som assisterende professor ved Institutt for menneskerettigheter ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Warszawa, og som akademisk lærer ved SWPS University of Social Sciences and Humanities i Warszawa.
På 1990-tallet samarbeidet han med anti-rasist stiftelsen Never Again Foundation. Fram til 2004 jobbet han ved Weil, Gotshal & Manges advokatkontor. Han ble deretter medlem av Helsinki Human Rights Foundation. I 2008 fungerte han som ekspert i European Union Agency for Fundamental Rights (FRA) hvor han spesialiserte seg på opprettholdelse av menneskerettighetene i Polen. I 2010 ble han utnevnt til nestleder i Helsinki Human Rights Foundation. Han fungerte også som styreleder i Panoptykon-stiftelsen og direktør for Zbigniew Hołda Association. Han var også medlem av styret i FNs fond for torturofre. I 2011 ble han tildelt Toleranseprisen av de polske LHBT-organisasjonene, og i 2013 mottok han et stipend innenfor rammen av det tyske Marshall Memorial Fellowship-programmet.
I 2015 ble han utnevnt til den polske ombudsmannen etter å ha mottatt tilslutning til Civic Platform, Democratic Left Alliance og Polish People's Party. I løpet av sin periode tok han en rekke lokale myndigheter for retten for deres innføring av de kontroversielle LHBT-frie sonene, som møtte kritikk fra det regjerende konservative lov- og rettighetspartiet. I 2018 ble han tildelt Thorolf Rafto-minneprisen for å fremme de grunnleggende menneskerettighetene.
I 2019 ble han tildelt Rule of Law Award tildelt av World Justice Project for sin "fremragende innsats for å styrke rettsstaten under vanskelige omstendigheter". Samme år mottok han Human Dignity Award fra Roland Berger Foundation; imidlertid avviste han prisen som motiverte sin beslutning av den nazistiske fortiden til prisstiftelsen sin grunnlegger. I september 2020 ble han tildelt den franske æreslegionen for å bevare borgerrettighetene og verdiene i Polen.
Bodnars fem-årige periode gikk ut i september 2020. De to kamrene i det polske parlamentet, kunne imidlertid ikke bli enige om en etterfølger. Derfor bestemte Bodnar seg lovlig for å bli sittende. 15. april 2021 avsa The Constitutional Tribunal en avgjørelse om at han kunne forbli som en midlertidig løsning, men i høyst tre måneder til.
Kvindestemmeretsforeningen
Kvindestemmeretsforeningen (KSF) var en norsk forening som arbeidet for kvinners stemmerett. Den var en avlegger av Norsk Kvinnesaksforening (NKF) og ble grunnlagt i 1885. I motsetning til NKF som hadde en vid formålsparagraf om å virke for kvinners stilling hadde KSF fokus på stemmerettssaken, men etableringen representerte ikke noe brudd med NKF. Medlemmene i KSF var også med i NKF. I 1898 brøt en del medlemmer ut av KSF og dannet Landskvindestemmeretsforeningen. Kvindestemmeretsforeningen deltok med egen liste i Kristiania i det første valget der kvinner var valgbare og hadde stemmerett, og fikk to medlemmer av bystyret, Ragna Nielsen og Anne Holsen, med Anna Rogstad som vararepresentant.
Sanddvergfly
Sanddvergfly (Eublemma minutata) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i Aust-Agder og Vest-Agder i Norge.
Kvindestemmeretsforeningen
Historie
Kvindestemmeretsforeningen ble stiftet i 1885, året etter oppstarten av Norsk Kvinnesaksforening, for å arbeide for lik stemmerett for kvinner og menn i kommunale og nasjonale valg. På dette tidspunktet hadde menn bare kvalifisert stemmerett, og lik stemmerett betød derfor ikke allmenn stemmerett.
Sanddvergfly
Utseende
Et ganske lite (vingespenn 15 – 18 mm), for det meste hvitt nattfly. Vingene har lange frynser langs ytterkanten. Brystet (thorax) har en olivengrå flekk midt på ryggen, forvingen har to olivengrå tverrbånd, også langs ytterkanten er den litt gråaktig, og det er 3-4 små, olivengrå flekker langs fremkanten. Bakvingen er hvit, gråaktig ytterst.
Kvindestemmeretsforeningen
Historie
1880-årene var preget av diskusjoner om utvidelser av stemmeretten for både menn og kvinner. Kvinnesaksforeningens Hagbart Berner ønsket en gradvis fremgangsmåte i spørsmålet om kvinners stemmerett, mens Gina Krog stod på kravet om at kvinner skulle ha samme stemmerett som menn (selv om det ikke betød stemmerett for alle kvinner). Krogs linje vant raskt frem i NKF, men Krog og andre sentrale NKF-medlemmer som Fredrikke Marie Qvam, Anna Georgine Rogstad, Anne Holsen, Ragna Nielsen, Cecilie Thoresen og Laura Rømcke valgte å etablere Kvindestemmeretsforeningen for å arbeide mer fokusert for sitt syn i stemmerettsspørsmålet. Dette representerte ikke noe brudd med NKF, og medlemmene i Kvindestemmeretsforeningen ble værende også i NKF. NKF hadde en vid formålsparagraf om å fremme kvinners stilling i samfunnet og var en bredere koalisjon som rommet ulike syn på strategier og prioriteringer, og som også arbeidet med flere spørsmål enn bare stemmeretten. I 1889 hadde KSF 200 medlemmer. I samarbeid med Ragna Nilsens bror Viggo Ullmann stod Kvindestemmeretsforeningen bak forslag om stemmerett for kvinner som ble fremmet i Stortinget i 1890, men som ble nedstemt.
Sanddvergfly
Levevis
Denne arten finnes på tørre enger og sandete steder. Den kan vandre en god del, og de norske eksemplarene kan ha fløyet inn fra Danmark. Larven lever på sandstråblom (Helichrysum arenarium), som ikke vokser i Norge. Arten overvintrer som egg. De voksne sommerfuglene flyr, både om natten og om dagen, i juli – august.
Utbredelse
Arten lever i Europa, unntatt lengst i nord, og Midtøsten. Den skal også være funnet i Ussuri-området i Øst-Sibir. Den har faste bestander i Danmark og det sørligste Sverige. I Norge ble den første gang registrert på Lista, Vest-Agder i 1996, den er senere også funnet i Aust-Agder. Siden den eneste kjente larve-fødeplanten ikke vokser i Norge, er det lite sannsynlig at den har faste bestander her.
Kvindestemmeretsforeningen
Historie
Kommunal stemmerett for kvinner ble vedtatt 25. mai 1901 (Lagtinget). Ved det første valget der kvinner var valgbare og hadde stemmerett i 1901 stilte Kvindestemmeretsforeningen egen liste i Kristiania og fikk valgt inn Ragna Nielsen og Anne Holsen. Anna Rogstad ble varamedlem av bystyret, og ble senere den første kvinnelige stortingsrepresentanten. Kvinner fikk kvalifisert stemmerett ved stortingsvalg i 1907, stemmerett på like vilkår med menn i 1910 og allmenn stemmerett ved stortingsvalg i 1913. KSF ble nedlagt 14. oktober 1914.
Geoffrey Keyes
Geoffrey Keyes (født 30. oktober 1888 i Fort Bayard i New Mexico i USA, død 17. september 1967 på Walter Reed Army Medical Center i Washington, DC) var en U.S. Army generalløytnant som kommanderte II korps under andre verdenskrig.
Keyes avla eksamen ved United States Military Academy i West Point i 1913, militærskolen i 1926 og krigsskolen i 1937.
I 1940 var Keyes kommandant for 2. panserdivisjon og det samme for 3. panserdivisjon i 1942.
Fra juni til september 1942 kommanderte Keyes 9. panserdivisjon før han dro til Nord-Afrika å kommanderte 1. panserkorps.
Fra 1943 til 1945 kommanderte Keyes II korps blant annet i slaget om Monte Cassino. Han kommanderte syvende armé fra 1945 til 1946 og kommanderte tredje armé fra 1946 til 1947.
I 1947 ble Keyes amerikansk høykommissær i de alliertes råd i Australia.
Keyes var direktør for det amerikanske våpenevalueringsgruppen (WSEG) fra 1951 til 1954, da han pensjonerte seg.
Keyes døde i 1967 på Walter Reed Army Medical Center i Washington, DC. Han er begravet på West Point.
Zoot Suit-opptøyene
Zoot Suit-opptøyene var en serie opptøyer som brøt ut i Los Angeles under den annen verdenskrig mellom sjømenn/soldater som var stasjonert i byen og ungdommer av sydamerikanske opphav, som var lett gjenkjennbare på grunn av zoot suits som de bar. Mens det først og fremst var meksikanske ungdommer som ble angrepet, var også ungdommer av afro-amerikansk og filippinsk opphav innblandet.
Konvertibilna mark
Konvertibilna mark er valutaen som blir brukt i Bosnia-Hercegovina. 1 mark er delt inn i 100 fening. Lokalt blir valutaen forkortet KM.
I dagliglivet i Bosnia-Hercegovina blir euro ofte brukt sammen med konvertible mark, med en forståelse om at 1 euro er lik 2 mark.
Svensk mesterskap i mangekamp 2018
Svensk mesterskap i mangekamp 2018 ble arrangert 8. og 9. september 2018, på Rimnersvallen i Uddevalla. Arrangør var Bohuslän-Dals FIF.
Det ble konkurrert i tikamp for menn senior, U23, U20, U18 og U17, og åttekamp for gutter U16.
Det ble konkurrert i sjukamp for kvinner senior, U23, U20, U18 og U17, og sekskamp for jenter U16.
Palacký-universitetet i Olomouc
Palacký-universitetet (tsjekkisk:Univerzita Palackého v Olomouci) er et universitet i Olomouc i Tsjekkia. Det ble grunnlagt 1573 som jesuitthøyskole, og ble i 1990 gitt sitt nåværende navn ved oppkalling etter František Palacký.
Henning Weid
Henning Weid (født 28. oktober 1950 i Oslo) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Nydalens Skiklub.
Weid deltok under vinter-OL for Norge i 1972 i Sapporo med 19.-plass i kombinert.
The Big Nowhere
The Big Nowhere er en amerikansk roman fra 1988 skrevet av James Ellroy og andre bind i hans L.A Kvartett, en serie romaner med handling fra Los Angeles på 1940/50-tallet.
Plot
Boken starter med to adskilte plot som etterhvert vikles sammen. Handlingen er sentrert rundt anstrengelsene en betjent ved Los Angeles County Sheriff Department gjør for å fakke en brutal sexmorder samtidig som han motvillig må fungere som lokkedue i en statskontrollert operasjon for å knekke en kommunistring i Hollywood. Den unge betjenten, som heter Danny Upshaw, oppdager at han har slått inn på en vei som vil tvinge ham til å konfrontere hemmeligheter han har skjult, også for seg selv, hele livet. To andre hovedpersoner, den korrupte eks-politimannen Turner «Buzz» Meeks som arbeider for Howard Hughes og Mickey Cohen og den ambisiøse politioffiseren Mal Considine som slåss fortvilet for å få foreldreretten til sin adopterte sønn, prøver med varierende hell å gjøre det rette i en atmosfære av bedrag, paranoia og brutalitet.
Historien startet nyttårsaften 1949 og gir et livaktig portrett av Los Angeles på denne tiden med bebop som blir spilt på jazzklubbene på Central Avenue og fagforeningsknusing i Hollywoods filmstudioer. Hele historien knytter an til det beryktede Sleepy Lagoon-drapet og de etterfølgende Zoot Suit-opptøyene, hendelser som hjemsøkte Los Angeles i årevis.
Temaer og språk
I romanen fremstiller Ellroy heksejakten på kommunister som en svindel som ble brukt for å fremme politiske karrierer og øke filmmogulers og gangsteres formue. Samtidig tar han ikke lettere på kommunister og kommunist-sympatisører i drømmefabrikken, som fremstilles som dekadente hyklere, som lett lar seg presse til å angi kamerater for å skjule egne skitne hemmeligheter. Som i de fleste andre av Ellroys bøker anvendes den brutale sjargongen fra den tiden romanen foregår i. Homoseksuelle er «fruits», «homos» og «nances». Svarte omtales som «boogies» og «jigs» og den svarte bydelen er «Darktown». Romanen er ansett som en språklig fest hva angår forskjellige sosiolekter og Ellroy brilljerer med dialoger som viser personenes sosiale bakgrunn.
Lasse Sigurdsen
Lasse Sigurdsen (født 1. juni 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for Flekkerøy Idrettslag.
Merozoitter
Merozoitter (fra gresk: meros - 'del' [av en serie], og zoon -'dyr', 'levevesen') betegner innen biologien datterceller som er utgått ukjønnet fra moderceller (meronter) ved merogoni hos apicomplexa og mikrosporidier. Merozoitter er bevegelige, langstrakte og har som regel en cellekjerne. De er i besittelse av et såkalt apikalkompleks som gjør det mulig for dem å formere seg i andre celler.
Ved malaria infiserer plasmodiets merozoitter røde blodlegemer og reproduserer aseksuelt i dem. Røde blodlegemer brytes og frigjør merozoitter, som deretter infiserer andre blodlegemer.
Ved koksidiose (cryptosporidium, isospora, cyclospora) invaderer merozoitter epitel cellene i tynntarmen.
Den andre verden
Den første verden, den andre verden og den tredje verden er begreper som er blitt brukt til å oppdele verdens nasjoner i tre kategorier.
Begrepet «den andre verden» blir ikke lenger brukt i så stort omfang, fordi de forholdene som begrepet refererte til for en stor dels vedkommende har sluttet å eksistere etter Sovjetunionens sammenbrudd i 1991.
De tre begrepene oppstod ikke samtidig. Etter andre verdenskrig begynte man å snakke om NATO og Warszawapakten som to store blokker ved å benytte begreper som «østblokken» og «vestblokken.» Det ble imidlertid raskt påpekt at det var mange land som ikke passet inn i disse to kategoriene, og i 1950-årene begynte man å kalle disse landene for «den tredje verden». Deretter begynte det for noen å virke naturlig at det også måtte være en «første verden» og en «andre verden».
Det ble vanlig å referere til de landene som falt innenfor Sovjetunionens innflytelsessfære som «den andre verden». Ut over selve Sovjetunionen omfattet begrepet også mesteparten av Øst-Europa, som var kontrollert av sovjetisk støttede satellittregjeringer som arbeidet tett sammen med Moskva. Begrepet «den andre verden» ble i visse tilfeller også brukt til å referere til land som hadde en kommunistisk regjering, men som stadig til en viss grad stod i motsetning til Moskva. Eksempler på slike land er Kina, Albania og Jugoslavia.
Det var imidlertid en rekke land som ikke passet riktig inn i denne enkle definisjonen av verdens oppdeling, og de landene inkluderte blant annet Sveits, Sverige og Irland, som hadde valgt å ikke være medlemmer av NATO og å være nøytrale. Finland falt inn under den sovjetiske innflytelsesfæren, men var verken kommunistisk eller et medlem av Warszawapakten. Østerrike hørte under den amerikanske innflytelsessfæren, men i 1955 da landet oppnådde full uavhengighet, ble det på betingelse av at landet forble nøytralt. Tyrkia som ble medlem av NATO i 1952 befant seg geografisk sett ikke i Vest-Europa, og var ikke industrialisert. Spania ble ikke medlem av NATO før 1982, da den kalde krigen nesten var over og etter at den fascistiske diktatoren Francisco Franco var død.
Liste over Gibraltars sjefsministre
Gibraltars sjefsminister er lederen for det største partiet i Gibraltars parlament og blir formelt sett utpekt av Gibraltars guvernør, som er representant for den britiske kronen.
Fylkesvei 1974
Fylkesvei 1974 går mellom Skotterud og Leirsjøen i Eidskog kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 334 (Hedmark).
Slaget ved Piave (1918)
Slaget ved Piave ble utkjempet mellom 15. og 23. juni 1918 langs elven Piave på den italienske fronten under første verdenskrig. Slaget blir i Italia også kalt Battaglia del Solstizio («slaget ved solverv»), Battaglia di Mezzo Giugno («Slaget i midten av juni») eller Seconda Battaglia del Piave («Det andre slaget ved Piave» – hvor Caporetto-offensiven blir regnet som det første). Slaget endte med en avgjørende italiensk seier.
Bakgrunn
Etter freden i Brest-Litovsk av 3. mars 1918 var Russland ute av krigen og kampene på østfronten var over. Østerrike-Ungarn fikk da frigitt kapasitet fra østfronten og kunne overføre betydelige stridskrefter til Italiafronten, samt motta støtte fra dere allierte Tyskland. Den østerriksk-ungarske keiseren Karl I hadde fått en enighet med Tyskland om å iverksette en ny offensiv, noe som ble støttet av den nye øverstkommanderende Arthur Arz von Straussenburg som hadde erstattet Franz Conrad von Hötzendorf som hadde blitt flyttet til kommandoen for styrkene i Tirol. Men også Conrad von Hötzendorf støttet de offensive planene. Etter den felles østerriksk/tyske framgangen under Caporetto-offensiven høsten i forveien, var de italienske forsvarslinjene presset tilbake fra Isonzo til Piave.
De italienske styrkene
De italienske styrkene var sterkt medtatte etter nederlaget etter Caporetto-offensiven, så de ble forsterket med franske og britiske styrker slik at fronten kunne stabiliseres. Fram til dette hadde de italienske styrkene kjempet alene. De aller fleste av de britiske og franske styrkene ble imidlertid sendt tilbake til vestfronten da tyskerne igangsatte sin overraskende våroffensiv i mars.
De østerriksk-ungarske styrkene
Conrad von Hötzendorf støttet de offensive planene, men ønsket at dette skulle komme som et angrep gjennom Tirol hvor han hadde områdekommandoen, og følge samme rute som under Trentino-offensiven, mens Svetozar Borojević ønsket en annen rute over Piave. De to hadde kommando over hver sin hær, og kom ikke godt overens. Straussenberg og keiseren hadde vanskeligheter med å skjære gjennom uoverensstemmelser mellom de to sterke personlighetene, og den samlede hæren ble delt mellom dem, noe som skulle føre til at den senere koordineringen ikke ble den beste.
Den østerriksk-ungarske planen var på den ene siden å bryte gjennom Tonale-passet og gå inn i Lombardia, og på den andre siden sette inn to samlende støt inn i den sentrale Veneto, den første sørøstover fra Trentino, den andre sørvestover gjennom det nedre løpet av Piave. Angrepet skulle være på bred front hvor alle kreftene skulle settes inn samtidig.
Slaget
Diaz hadde fått rede på at offensiven skulle starte kl 03.00 den 15. juni, så en halv time før igangsatte han et kraftig artilleriangrep mot de østerrikske stillingene som var overfylte av soldater og utstyr, noe som skapte store skader. I enkelte sektorer strakk østerrikerne seg tilbake til sine defensive posisjoner og offensiven ble svekket og forsinket.
Borojević sto for det første avansementet, sør i frontavsnittet, langs Adriaterhavet. Østerrikerne lyktes å krysse Piave, og kunne etter hvert etablere et brohode, rundt 25 km bredt og åtte kilometer dypt. Men den kraftige motstanden gjorde at Borojević måtte stoppe framrykningen og slå retrett. Det ble gjort noe flere forsøk de kommende dagene, uten suksess. For å gjøre det enda verre, var det høy vannstand i Piave og dette gjorde de østerrikske styrkene som hadde nådd over på vestsidebredden av elven både isolerte og et lett mål for italiensk artilleri. Rundt 20,000 østerriksk-ungarske soldater skal ha druknet da de prøve å komme tilbake til østbredden. 19. juni beordret Diaz motangrep på flankene, noe som medførte store tap for angriperne.
Offensiven ble svekket av mangel på forsyninger, herunder mat, slik at deres soldater var nær sultegrensen. De hadde en viss framgang ved Piave, men ble også hindret av at denne var i flom og av italienske bombeangrep mot deres kommunikasjoner. De ble derfor evakuert tilbake over Piave 21.-23. juni. Det at de hadde stanset en større østerriksk-ungarsk offensiv var en stor seier for den italienske moralen, og tilsvarende nederlag for den andre siden. De østerrikske-ungarske styrkene opplevet en stadig økende desertering av særlig de slaviske soldatene, som nå skjønte at Østerrike-Ungarn sto foran et sammenbrudd.
Resultat
Offensiven over Piave var det siste større militære initiativ fra Østerrike-Ungarn. Til tross for at de tok en rekke krigsfanger, var tapene imidlertid enorme. Den mislykkede aksjonen ødela det siste av kampmoral i den østerrikske hæren og denne begynte å gå i oppløsning. Også selve oppløsningen av Østerrike-Ungarn ble påsyndet av nederlaget, og fikk sitt dødsstøt av slaget ved Vittorio Veneto fire måneder senere.
Norsk kulturfond
Norsk kulturfond har til oppgave å stimulere norsk åndsliv, verne kulturarven og formidle kunst- og kulturverdier til så mange som mulig. Fondet ble opprettet etter stortingsvedtak i 1964, og administreres av Norsk kulturråd innenfor rammer som vedtas årlig av Stortinget. I 2010 fordelte fondet 430,1 millioner kroner.
Teateråret 1960
Teateråret 1960 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1960.
Zoot suits
Zoot suit, også skrevet zuit suit, var en overdreven dresstil i 1930- og 40-årene i USA, brukt hovedsakelig av ungdommer med sydamerikansk, afroamerikansk, filippinsk og italiensk opprinnelse.
Friderich Clauson
Friderich (Frederik) Clauson (Clausen) (født 4. april 1719 i Vaterland, død 28. april 1773 på Frogner hovedgård var en norsk trelasthandler som ivret for norsk uavhengighet fra Danmark. Han fullførte klassereisen fra Vaterland til patrisier-skiktet i Christiania som faren hadde innledet.
Zoot suits
Zoot-stilen framstod som karikerte varianter av samtidens herremote. Særlig typisk var svært stoffrike «gangsterdresser», ofte i kraftige farger. En slik ekstravagant klesstil skal ha stått i kontrast til datidens ressursknapphet og nøysomhet.
Friderich Clauson
Foreldre
Han var sønn av høker i Vaterland Claus Fredriksen (c.1685–1744) og Maren Nielsdatter Mogstad (c.1692–1738). Etter at Claus Fredriksen giftet seg 2. gang med Marthe Evensdatter Ven flyttet de til hennes fars gård i Christiania, hvor han tok borgerskap som kjøpmann.
Fra Moss til Christiania
Etter en tid som fullmektig hos byfogden i Moss og et opphold i København giftet Friderich Clauson seg i 1744 med Ellen Marie Moestue (1725–61) fra Moss. På dødsboauksjonen samme år etter sin nylig avdøde far kjøpte han farens gård og etablerte seg som nygift i Christiania. Gården (nå Karl Johans gate 14) utvidet han ved å kjøpe nabogårder i 1753, 1761 og 1766. Han ble borger med rett til å drive som kjøpmann. Ved Fåbro (Lysaker) lå et spikerverk som han i 1750 ble medeier i. Fra 1753 til 1760 var han overformynder i Christiania. I 1754 fikk han arvefeste på Frogner-løkken «Brændevinskjedelen», hvor han fikk oppført en herskapelig hovedbygning og anla en barokkhage. Løkken kalte han «Friderichsberg» etter seg selv. Hele Frogner hovedgård kjøpte han av Hans Jacob Scheel på påskeaften den 5. april 1760 for 11000 riksdaler og fullførte selgerens uferdige bygninger. Fra 1766 bodde han fast på Frogner med sin andre kone Eleonore Leuch.
Presidentvalget i USA 2008
Presidentvalget i USA 2008 var det 56. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 4. november 2008, og Barack Obama ble valgt som USAs 44. president. Med ham ble også Joe Biden valgt som visepresident for perioden 2009–2013, og de to inntok sine embeter den 20. januar 2009. Valget falt sammen med en rekke andre valg avholdt samme dag, heriblant ordinære valg til Senatet for plasser fra 33 delstater, samt valg til to nyutnevnte senatorer for bekreftelse av resten av perioden, til Representantenes hus i alle delstater og dessuten en rekke lokale valg.
Himalusini
Himalusini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger.
Presidentvalget i USA 2008
Velgerne stemte på 538 valgmenn fra de 50 amerikanske delstatene. En presidentkandidat trenger 270 valgmenn for å vinne valget.
Thomas William C. Bradshaw
Thomas William C. "Tom" Bradshaw (født 27. juli 1992) er en engelskfødt walisisk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Millwall FC.
Friderich Clauson
Jernverket i Bærum
Fra 1767 var han medeier i Bærums Jernværk og fra 1772 eneeier. Sønnen Conrad Clauson (1753–85) ble i 1773 verksmester, og i 1776 giftet han seg med Kirsten Nilson (1757–1827), datter av justisråd Paul Nilson på Nedre Foss i Aker (1714–61) og Eleonora Vogt, svigerinne av Hermann Krefting, som frem til 1767 hadde eid Bærums Jernværk og Dikemark jernverk. Sønnen Conrad Clauson døde i 1785, hvorpå svigerdatter Kirsten i 1786 giftet seg med magistratspresident, senere stiftamtmann og statsminister Frederik Julius Kaas, som var blitt opptatt i frimurerlogen St. Olaus til den hvide Leopard i Christiania i 1783, samme år som Conrad Clauson.
Himalusini
Levevis
Denne gruppen har et uvanlig levesett for kortvinger: de er planteetere. De har blitt funnet på slekten Paederia (familien Rubiaceae) og det har blitt foreslått at de kanskje kan brukes i biologisk kontroll av planter i denne slekten i Nord-Amerika.
Stratego
Stratego er et brettspill mellom to hærer, vanligvis rød og blå. Det spilles på et brett med 10x10 felter og hver spiller har 40 brikker hver, som symboliserer offiserer og soldater av forskjellig rang, samt flagg og bomber. Midt på brettet er det to innsjøer på 2x2 felter, som brikkene blir nødt til å gå rundt.
Friderich Clauson
Gifte seg med Leuchene
Friderich Clauson giftet seg igjen i 1762 med Eleonore Leuch (1738–86), datter av trelasthandler Niels Mortensen Leuch. Gjennom dette ekteskapet fikk «oppkomlingen» fra Vaterland innpass i Christianias trelastpatrisiat. Etter Clausons død i 1773 ble enken Eleonore gift for annen gang i 1774 med slottspresten Bernt Anker Sverdrup (1734–1809), som dermed ble ny eier av Frogner hovedgård.
Spekulasjoner om Frogner Hovedgård
Som nevnt over, kjøpte Friderich Clauson Frogner hovedgård av Hans Jacob Scheel i 1760 for 11000 riksdaler. Som Christian Fredrik Scheel skriver: :
Men det er ikke utenkelig at denne økonomiske katastrofen kan ha hatt sammenheng med en viss konflikt med det i Norge nyetablerte frimureriet. Som det fremgår av artiklene Krag (slekt fra Jylland) (se også den der pågående «Diskusjon») og Dorothea Krag, kan Hans Jacob Scheels ekteskap av 1745 med Cathrine Christine v. Brüggemann ha vært en torn i øyet for den frimureriske ledelse (i Danmark-Norge) tilknyttet familien Danneskiold-Samsøe. Selv offisielt var Danneskiold-Samsøe- og Scheel-familien på Frogner nå blitt frender, nemlig forbundet med hverandre ved de samme Krag-aner, og Danneskiold-Samsøe-familien var fra første stund av den ledende adelsfamilie i Danmark-Norge og som ingen annen familie knyttet opp til ledelsen av nettopp frimureriet.
Presidentvalget i USA 2008
Kandidatene til de to største partiene, Demokratene og Republikanerne, var henholdsvis Barack Obama og John McCain. Joe Biden var Demokratenes visepresidentkandidat, mens Sarah Palin var Republikanernes visepresidentkandidat.
Stratego
Målet med spillet er å erobre motstanderens flagg, eller ta så mange av motstanderens brikker at han/hun ikke har noe lovlig trekk.
Himalusini
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia (Kina, Nepal, Thailand, Japan).
Friderich Clauson
Spekulasjoner om Frogner Hovedgård
Og nå falt det seg også slik at personene som i løpet av annen halvdel av 1700-tallet fikk kontroll over Frogner var identiske med nøkkelpersoner i etableringen av frimureriet i Norge.
Pierre Pflimlin
Pierre Eugène Jean Pflimlin ([pjɛʁ flimˈlɛ̃], født 5. februar 1907 i Roubaix, departementet Nord, død 27. juni 2000 i Strasbourg) var en fransk jurist og politiker (MRP). Pflimlin hadde flere statsrådperioder. Han var en kort tid av 1958 statsminister i Frankrike, før Charles de Gaulle overtok. Pflimlin var Europaparlamentets president fra 1984 til 1987.
Friderich Clauson
Spekulasjoner om Frogner Hovedgård
Mellom Clauson-familien og frimurerne må det ha vært tette forbindleser. Frimurer-historiker (og selv en bror) K.L.T. Bugge opplyser om Conrad Clauson (Clausen) :
I en note samme sted opplyses det at Conrad Clauson ble opptatt som frimurer den 27. januar 1783. Han var en høy embedsmann i logen og ble endatil valgt som «alternerende Mester» for stormester Bernt Anker den 8. februar 1785. Men i mai samme år døde han.
Men for å vende tilbake til eiendomstransaksjonene rundt Frogner hovedgård og Conrad Clauson, som hadde vært «alternerende Mester» for stormester Bernt Anker: Det var denne leder av frimureriet i Norge som kjøpte Frogner i 1790. Og som Wikipedia-artikkelen om Frogner hovedgård vet å fortelle:
Og ikke bare var Morten Anker Bernts nevø (som sønn av Jess Anker, bror av Bernt og statsminister Peder), men hans mor var Karen Elieson (1759–96), datter av den fremtredende frimurer Morten Leuch Elieson (1724–63), som dog døde ung (han var den 18. februar 1757 blitt innsatt som Ordførende Mester i St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard), og Dorothea Eriksdatter Mogensen av Linderud gård (ca. 1732–86). Hun var dermed søster av rittmester og høygradsfrimurer (embedsmann i logen St. Olaus til den hvide Leopard i Kristiania) Iver Elieson (1762–1815), som i 1787 hadde kjøpt Frogner av slottsprest Sverdrup, men bare for 3 år senere å viderselge gården til sin frimurerbror og kjødelige fetter Bernt Anker. Etter å ha solgt Frogner i 1790 ble rittmester Elieson 1791–94 eier av Eidsvoll jernverk, og han var intendant for Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814.
Hvor tette familiebånd det her er snakk om, går dessuten frem av at både rittmesteren og Karen Anker (født Elieson) var barn av Dorothea Mogensen og Morten Leuch Elieson, frimureren, som atter var en bror av Iver Elieson d.e., som i ekteskap (1719) med Karen (Kassi) Leuch ble far til nettopp Karen Elieson (1723–1806), som i ekteskap med trelasthandler Christian Ancher ble mor til brødrene Bernt, Peder og Jess Anker.
Pierre Pflimlin
Bakgrunn
Pflimlin var sønn av en tekstilfabrikant og stammet fra en gammel, elsassisk familie. Han vokste opp i Mulhouse, hvor hans far drev et spinneri. Pflimlins morsmål var fransk, men han behersket tysk flytende.
Presidentvalget i USA 2008
Bakgrunn
Landets grunnlov tillater ikke at embetsinnehaveren George W. Bush kunne stille til valg flere ganger, ettersom han hadde sittet i to mandatperioder. Visepresident Dick Cheney klargjorde før valget at han ikke hadde til hensikt å stille som kandidat til presidentposten. Dermed ble presidentvalget i november 2008 det første siden 1928 der verken den sittende president eller visepresident konkurrerte om å bli nominert av sitt parti, og dessuten det første siden 1952 der ingen av dem stilte opp som kandidat for sitt parti. I tillegg var nominasjonsprosessen til Det demokratiske parti spesiell ved at begge toppkandidatene hørte til samfunnsgrupper som ennå aldri hadde bekledt presidentposten: en kvinne, Hillary Clinton, og en afroamerikaner, Barack Obama.
Stratego
Slik spiller man
Begge spillerne stiller opp brikkene sine som de vil på de bakerste fire radene på sin halvdel av brettet. Spillerne kan ikke se hverandres brikker, da brikkenes verdi kun er trykt på baksiden. I første del av spillet prøver spillerne gjerne å identifisere hverandres brikker, slik at de kan legge en plan for fortsettelse og avslutning av spillet.
Presidentvalget i USA 2008
Dan Quayle og Sarah Palin
Palin ble, etter annonseringen som McCains visepresidentkandidat, raskt sammenlignet med Dan Quayle, og Kongressens majoritetsleder, Steny Hoyer (D), mente Palin var enda verre enn Quayle. Allikevel ble Quayle tatt i forsvar ettersom han hadde 12 års erfaring fra Kongressen da han ble valgt. Quayle uttalte til Los Angeles Times at mediestormen omkring Palin virket lik den han selv opplevde i 1988. Senere ble det kjent at Quayle hadde snakket med Palin, og gitt henne råd og oppfordring om å «være seg selv».
Stratego
Slik spiller man
Etterhvert som flere og flere brikker blir kjent går spillet over i en mer offensiv fase der spillerne angriper hverandre direkte. Et angrep foretas ved å flytte en av sine brikker til samme felt som en av motstanderens brikker, hvoretter man avslører brikkene for hverandre. Den som har brikken av høyest rang vinner og motstanderens brikker fjernes fra brettet. Er brikkene like høye, fjernes begge fra brettet. Dersom det viser seg at man angriper flagget, har man vunnet.
Man trekker etter tur og kan flytte en brikke et felt horisontalt eller vertikalt i hvert trekk. Unntaket er speiderne, som kan bevege seg så langt de vil i en retning (som tårnet i sjakk), samt bombene og flagget, som ikke kan flyttes i det hele tatt.
Ingen brikke kan flyttes diagonalt. To brikker av forskjellig farge kan heller ikke bevege seg fram og tilbake mellom de samme feltene mer enn fem ganger. I det sjette trekket må spilleren i tur flytte i en annen retning eller flytte en annen brikke, selv om det medfører at han taper brikken sin.
Hver spiller har følgende hær til rådighet:
Strategi
Godt minne og strategisk tenkning er viktig i Stratego, sammen med bløff og psykologiske aspekter.
Noen viktige strategiske momenter i Stratego:
Det kan være farlig å plassere spionen for langt framme, f.eks. kan en speider plutselig komme susende. Men det er heller ikke lurt å plassere den for langt bak. Da kan det være vanskelig å få tak i den når du trenger den.
Speidere er nyttige for å kartlegge motstanderens brikker i begynnelsen, men de kan også være dødelige våpen i mot slutten av spillet, så det lønner seg ofte å gjemme noen av dem langt bak på brettet til avslutningen.
Historie
Spillet ble oppfunnet av nederlenderen Jacques Johan Mogendorff etter 2.verdenskrig. Det ble først utgitt av Jumbo i Nederland i 1947 og ble utgitt av Milton Bradley i USA i 1961.
Stratego er imidlertid svært likt spillet L’Attaque, oppfunnet av Hermance Edan i 1908.
Thierry Depaulis skriver på "Ed's Stratego Site":
"It was in fact designed by a lady, Mademoiselle Hermance Edan, who filed a patent for a 'jeu de bataille avec pièces mobiles sur damier' (a battle game with mobile pieces on a gameboard) on 11-26-1908. The patent was released by the French Patent Office in 1909 (patent #396.795 ). Hermance Edan had given no name to her game but a French manufacturer named "Au Jeu Retrouvé" was selling the game as L'Attaque as early as 1910... "
Pierre Pflimlin
Karrière
Pflimlin engasjerte seg sterkt for den tysk-franske forsoning og europeisk integrasjon. Han gikk i 1944 inn i Mouvement Républicain Populaire som var grunnlagt av Robert Schuman.
Han var fra 1945 aktiv i lokalpolitikken i Strasbourg og ble innvalgt til Frankrikes nasjonalforsamling. i 1956 ble han leder av MPR, og var borgermester i Strasbourg fra 1959 til 1983. Han var medlem av Europaparlamentet fra 1962 til 1967, og fra 1963 til 1966 president i Europarådets parlamentarikerforsamling. Pflimlin var fra 1978 til 1985 visepresident i Det europeiske folkepartiet. Fra 1979 til 1989 var han igjen medlem av Europaparlamentet og fra 1984 til 1987 Europaparlamentets president.
Statsminister i Frankrike
Pflimlin tiltrådte som statsminister 14. mai 1958, under president René Coty. Dagen før hadde det skjedd et militærkupp i Alger, og man fryktet at kuppet ville spre seg videre til Frankrike. Pflimlin fikk vide fullmakter til fra nasjonalforsamlingen, men det ble klart at kuppmakerne bare ville respektere de Gaulle. Den 1. juni 1958 tiltrådte Charles de Gaulle som Frankrikes statsminister.
Stratego
Varianter
Det har i årenes løp blitt lansert flere varianter av Stratego, men ingen har vunnet samme popularitet som moderspillet. De siste årene har også dukket opp mer kommersielle varianter av spillet, som ”Lord of the Rings”, Star Wars og Transformers. Det fins også en variant for fire spillere. Og ikke minst kan man spille levende Stratego, der hver spiller er en brikke i spillet og får utlevert et kort med en verdi.
Spanias historie
Spanias historie er i særlig grad kjent for tre forhold: At Spania fra 711 til 1492 var en del av den muslimske verden; at landet som sjøfartsnasjon i de følgende århundrene var en europeisk stormakt og verdensomfattende imperiebygger; og at landet inntil 1975 var en fascistisk diktaturstat under general Franco som følge av den spanske borgerkrigen 1936-39.
Historien omfatter fra de tidligste tider hele halvøya Iberias historie (og går dermed noe over i Portugals historie), da det ikke er før i middelalderen at man kan snakke om Spania som en selvstendig og uavhengig enhet slik man kjenner landet i dag.
Forhistorisk tid
Det var i Spania man i 1848 fant det første eksemplaret av Homo neanderthalensis. Neandertalerbosetninger i Spania har senere blitt datert ca. 30 000 år tilbake i tid, noe som gjorde at arkeologer måtte utvide det antatte tidsrommet for neandertalernes eksistens.
Det moderne mennesket kom til Iberia for ca. 35 000 år siden. Fra steinalderen eksisterer det flere huler med hulemalerier, blant annet i Catalonia. Det mest kjente stedet med hulemalerier er Altamira i Cantabria. Hulemaleriene her dateres til mellom 16 000 og 9 000 år f.Kr.
Lagtingsvalget på Færøyene 2008
Lagtingsvalget på Færøyene 2008 ble avholdt den 19. januar 2008. På Færøyene bestemmes valgdatoen av statsminister, men kan ikke være senere enn fire år etter forrige valg. Jóannes Eidesgaard utskrev valget den 7. desember 2007, og valgte den siste mulige datoen. Valgdeltagelsen tilsvarte 89,3 % av de stemmeberettigede.
Spanias historie
Indoeuropeisk innvandring
Fra og med bronsealderen i det første årtusen f.Kr., begynte indoeuropeiske folkeslag å trenge inn i Iberia. På 700-tallet f.Kr. vandret keltiske stammer inn i Iberia og begynte å fortrenge baskerne og ibererne som bodde der fra før.
Samtidig begynte gresk og fønikisk kolonisering av den iberiske middelhavskysten. Denne koloniseringen resulterte i byer som Tartessos i sørvest, og delte Iberia i to distinkte kulturelle deler: den gresk-fønikiske middelhavskysten og den keltiske atlanterhavskysten.
Lagtingsvalget på Færøyene 2008
Hovedtendensen var at regjeringspartiene Fólkaflokkurin, Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin gikk markant tilbake, mens Tjóðveldi og sentrumspartiene Sjálvstýrisflokkurin og Miðflokkurin opplevde fremgang. Miðnámsflokkurin stilte for første og siste gang, og fikk ingen mandatuttelling.
Spanias historie
Indoeuropeisk innvandring
Den greske og fønikiske koloniseringen fikk etterhvert konkurranse av karthagensk kolonisering. Etter Karthagos nederlag i den første punerkrigen, 264–241 f.Kr., gikk provinsen Sicilia tapt til romerne, noe som førte til en opptrapping av koloniseringen av Iberia. Det karthagenske nærværet i Iberia førte blant annet med seg grunnleggingen av byen Karthago Nova, dagens Cartagena.
Hommell
Den lille Hommell-fabrikken produserte mellom 30 og 50 biler årlig, men innstilte produksjonen i desember 2003.
Spanias historie
Romersk Hispania
Karthagos nederlag i den andre punerkrig førte til at romerne tok styringen på Den iberiske halvøy i 201 f.Kr. Den lokale motstanden mot romernes styre var stor; det var ikke før under keiser Augustus' regjeringstid (27 f.Kr. – 14 e.Kr.) at den romerske kontrollen ble total.
Iberia ble delt inn i de to provinsene Hispania Citerior på østkysten ned til Cartago Nova og Hispania Ulterior i sørvest. Romerne sørget for å inkludere den iberiske overklassen i administrasjonen av provinsene, noe som bidro til å minske motstanden mot romerne. På tross av dette kom det til enkelte organiserte opprør, men disse ble alle slått ned av de romerske legionene.
Riis skjerp
Riis skjerp er en nedlagt gruve på Vettakollen sørvest for Båntjern i Nordmarka. Det er synlige rester etter graving i fjellveggen. Det ble forsøkt utvunnet jernmalm her mellom 1800-1850 for Bærums Verk. Malmforekomsten var for dårlig til at det ble satt i gang full gruvevirksomhet her.
Spanias historie
Romersk Hispania
Den romerske epoken ble en oppgangstid for Den iberiske halvøy. Flere byer, som Zaragoza, Mérida og Valencia ble etablert, og allerede eksisterende byer, som Porto, vokste i takt med den økende handelen. Hispania fungerte sammen med Sicilia som Romas kornkammer, dessuten ble det importert blant annet olivenolje, gull, vin og ull derfra.
Kulturen i Iberia ble sterkt latinisert under romersk styre. Deler av den opprinnelige befolkningen i Iberia ble også assimilert inn i den latinske delen av befolkningen, og i løpet av det første århundre e.Kr. fikk disse fulle romerske borgerrettigheter. De romerske keiserne Trajan, Hadrian og Marcus Aurelius var alle født i Hispania.
Lagtingsvalget på Færøyene 2008
For første gang ble valgkretsene opphevet, og alle Lagtingets 33 medlemmer skulle velges gjennom personstemmer på partilister i én valgkrets. Det var fremdeles mulig å stemme kun på partilisten, men nesten alle velgerne valgte å gi personstemme.
Hattiesburg
Hattiesburg er en by i delstaten Mississippi i USA. Den er med sine 50 000 innbyggere (2007) den fjerde største byen i Mississippi. Byen ligger 90 minutters bilvei fra New Orleans i nabostaten Louisiana. Den er oppbygd rundt University of Southern Mississippi som ble grunnlagt i 1910.
Lagtingsvalget på Færøyene 2008
Partier
Partiene som stilte til valg var alle partier med relativt mye erfaring fra tidligere valg, men ett nytt parti stilte: Miðnámsflokkurin (Studentpartiet). Partiet fikk liten oppmerksomhet, og endte opp uten mandater i Lagtinget. Færøyenes fire største politiske partier fikk de aller fleste av stemmene (se under Resultater). Tjóðveldi (som hadde skiftet navn fra Tjóðveldisflokkurin), Sambandsflokkurin og Fólkaflokkurin fikk ingen endringer i antall mandater, mens Føroya Javnaðarflokkur (Javnaðarflokkurin) gikk tilbake med ett mandat. Satirepartiet Hin stuttligi flokkurin, som stilte liste ved valget i 2004, stilte ikke til valg denne gang.
Partiblokker
Det mest sannsynlige regjeringsalternativet var de sittende ABC-partiene, der navnet henviser til partiene som er med der sine forkortelser; Fólkaflokkurin (A), Sambandsflokkurin (B) og Javnaðarflokkurin (C). Disse partiene bestemte seg etter forhandlinger i etterkant av valget å gå inn for et videre samarbeid fremfor å se på andre alternativer. De andre partiene var i mer eller mindre grad uorganiserte, i den grad at ingen andre partier hadde funnet sammen for å skape et regjeringsalternativ. Det største partiet, Tjóðveldi, uttalte blant annet i sin valgvideo (framløgusending) at de helst ønsket å danne en regjering alene, med fokus på løsrivelse med Danmark og EU-medlemskap. I etterkant av valget, den 29. januar, ble det i fjernsynsprogrammet Dagur & Vika meldt om «Borgarligt vónbrot», altså borgerlig sammenbrudd. Partilederne i Fólkaflokkurin og Sambandsflokkurin uttalte nemlig at det var for mye splid i samarbeidet.
4. februar ble den nye regjeringen annonsert, og denne var da en koalisjon mellom Javnaðarflokkurin, Miðflokkurin og Tjoðveldi. Se også Færøyenes regjering.
Valgkamp
Kringvarp Føroya dekket valget, gjennom programmene Dagur og vika (nyhetene), Tingáttin (valgmagasin) og Valkvøld í Norðurlandahúsinum (valgmagasin på selve valgkvelden). Det var også en debattlignende utgave av Tingáttin; Valfundur («valgmøte»).