cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prosopocoilus bulbosus
Utseende
En middelsstor (hannene 25-52 millimeter), bred, blank, rødbrun til svart hjortebille. Hannens kjever er korte og kraftige, vanligvis sagtakkede på innersiden og noe oppoverbøyde. Hodet er stort og bredt, slett uten kjøler eller knøler, pannen bredt U-formet innbuktet foran. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Undersiden og beina er samme farge som oversiden. Hunnen er mindre, bredere og blankere, uten forstørrede kjever, forkroppen tydelig punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.
Utbredelse
Arten er utbredt fra India i vest til Vietnam i øst.
Runa Klock
Runa Klock (født 1977 i Ørskog) er en norsk produkt- og møbeldesigner og sosial entreprenør som arbeider i Oslo.
Hun er utdannet designer fra Kunsthøgskolen i Oslo i 2009. Hun har arbeidet med merker som Figgjo, Fora form, Røros Tweed og Abstracta. Hun har designet utstillinger for Jødisk Museum i Oslo, Nobels Fredssenter, Eidsvoll 1814, Stortinget, NaturHistorisk museum, Klimahuset, Sunnmøre museum og flere, og vært prosjektleder for tettstedsutvikling og sentrumsplan for Sjøholt i Ørskog kommune i 2018.
Bjarte Kaldhol
Bjarte Kaldhol (født 7. september 1935) var en norsk oversetter og forlagsmedarbeider, bosatt i Oppegård. Han var utdannet cand.mag., og oversatte faglitteratur fra engelsk og skandinavisk, redigerte ulike bøker og oversatte skjønnlitteratur av Nikos Kazantzakis, Vassilis Vassilikos og Antonis Samarakis fra nygresk.
For bokserien Verdens Hellige Skrifter oversatte han bøkene Hettittiske skrifter (2009), Milarepas liv (2013), og Buddhas mange liv (2014).
Som forfatter skrev han boka Sigarettdøden: en moderne epidemi, utgitt på Aschehoug forlag i 1975.
Sverre Kjelsberg
Sverre Kjelsberg (født 18. oktober 1946 i Tromsø, død 18. juni 2016 samme sted ) var en norsk vokalist, bassist, gitarist, komponist og skuespiller, men best kjent som bassist og vokalist i gruppen The Pussycats (1964–1967), og for sin deltakelse sammen med Mattis Hætta i Eurovision Song Contest 1980 med «Sámiid ædnan», komponert av Kjelsberg og Ragnar Olsen, samt en av Norges nasjonalviser, «Ellinors vise».
Tidlig liv
Som ung var han sentral i hjembyens rockemiljø, og etablerte The Typhoones med Ottar Aasegg og Friedel Brandt. Dette bandet ble omdøpt til The Arctics før det fikk sitt endelige navn, The Pussycats, i mars 1965. Han spilte også i Taboo (1968) og Clan (1968).
Soloalbum, musikkutdannelse og Hålogaland teater
Kjelsberg forlot rocken for en stund etter at Pussycats ble oppløst. Han ønsket å lære mer om musikk, og tok derfor utdannelse ved Musikkonservatoriet i Tromsø fra 1970. Fem år senere ble han ansatt ved Hålogaland Teater som komponist, skuespiller og «førstetrubadur». I løpet av andre halvdel av 70-tallet fremsto Sverre Kjelsberg som en politisk engasjert visesanger, og hans første soloalbum fra 1979 inneholdt flere viser som stammet fra teaterstykker ved Hålogaland Teater. Blant disse var «Ellinors vise» med tekst av Klaus Hagerup, hentet fra teaterstykket «Dikt å førbainna løgn». Visa ble tidlig på 90-tallet valgt til en av Norges nasjonalviser av Nitimens lyttere.
Kjelsbergs neste plateprosjekt var et samarbeid med den svenske pianisten Tage Löf. Innholdet på Kära Syster (1980) var en blanding av svenske og norske viser, med vekt på Evert Taube, Carl Michael Bellman, Idar Lind og Alf Prøysen. Produsent og medmusiker på platen var Steinar Ofsdal. På denne platen var også ei vise komponert av Kjelsberg og Ragnar Olsen: «Sámiid ædnan». Den skulle få atskillig større betydning et par måneder senere.
Melodi Grand Prix
Mattis Hætta og Kjelsberg ble i 1980 valgt til å representere Norge i den internasjonale finalen i Melodi Grand Prix med «Sámiid ædnan». Dette var i utgangspunktet en svært politisk komposisjon med budskap om fredning av Alta-vassdraget. Sangen, og ikke minst Hættas fargerike samedrakt, fikk stor oppmerksomhet under finaleuken i Haag. Duoen Kjelsberg/Hætta utga også en plate med joik, viser og rock i forening. Produsent og arrangør for Låla! (1980) var norsk-amerikaneren David Chocron.
Tegnekontoret Bruksbo
Tegnekontoret Bruksbo var et norsk designkontor etablert i 1941 av Per Tannum og Arne Remlov. Møbeldesignet til firmaet tilhøre den «skandinaviske» (danske) designepoken, med fokus på rene linje og moderne utforming.
Sverre Kjelsberg
Gjenforening med Pussycats og ny soloplate
Ellers har Kjelsberg medvirket på utgivelser med Ole Paus, Arthur Arntzen (Olufs jubileumsfarse, 1986). Kjelsberg var «Ukas P2-artist» i programmene Fra rockestjerne til teaterkomponist (NRK, 2006), og mottok «Nordnorsk markedsføringspris» 2007.
Tegnekontoret Bruksbo
Blant designerne som var tilknyttet Bruksbo var blant annet Torbjørn Afdal, Norwald Rydjord og Rolf Hesland.
Acartia discaudata
Acartia discaudata er en art av hoppekreps innen slekten Acartia som Dana beskrev i 1849. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Den finnes i Atlanterhavet nord til Nordsjøen, og lever av alger og plankton.
Arten ble første gang beskrevet av Giesbrecht i 1882.
Transformasjonsmatrise
En transformasjonsmatrise er en matrise som beskriver hvordan to stive legemer er posisjonert og orientert i forhold til hverandre. Typiske transformasjonsmatriser i tredimensjonalt rom er rotasjonsmatrisene R_x, R_y og R_z som er definert ved Den homogene transformasjonsmatrisa T er gitt ved: Hvor \vec{d}^0_1 er en vektor med avstanden fra origo i koordinatsystem 0 til origo i koordinatsystem 1, og R^0_1 hvordan koordinatsystem 0 er rotert i forhold til 1.
Prosopocoilus corporaali
Prosopocoilus corporaali er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Polen under Paralympiske sommerleker 2008
Polen sendte en tropp til Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing. Landets tropp besto av 94 utøvere som konkurrerte i elleve grener: bueskyting, friidrett, sykling, hestesport, styrkeløft, roing, skyting, svømming, bordtennis, rullestolfekting og rullestoltennis.
Prosopocoilus corporaali
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.
Utbredelse
Arten er utbredt på Sulawesi og Molukkene.
Acartia floridana
Acartia floridana er en art av hoppekreps innen slekten Acartia som Dana beskrev i 1849. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Den finnes i Atlanterhavet, og lever av alger og plankton.
Arten ble første gang beskrevet av Davis i 1948.
Borzoi
Borzoi (Russkaya Psovaya Borzaya) tilhører myndene og er i Norge også kjent som russisk ulvehund. Den tilhører de nordlige mynderasene og er en av de største myndene. Hunden er avlet for jakt og løp.
Opprinnelse og alder
Disse storvokste og praktfulle hundene ble i lang tid skattet av det russiske aristokratiet for sin skjønnhet og sine jaktevner. Russland er da også regnet som både rasens opprinnelsesland og hjemland.
Til mynde å være er den ikke spesielt gammel. Mange tror rasen kom til Russland fra det gamle Arabia på 1600-tallet. Russerne selv hevder at den trolig nedstammer fra chortaj, som er en annen russisk mynde. Det er imidlertid mer sannsynlig at borzoi, chortaj og polsk mynde har en felles forfar, siden alle plutselig dukker opp i historiske kilder fra 1600-tallet. Navnet «borzoi» oversettes direkte som «rask som vinden» og kommer av det russiske «Borzaja Sobaka». På russisk kalles denne hunden «Russkaya Psovaya Borzaya», som rett og slett betyr russisk langhåret mynde. Dagens hunder er trolig også iblandet linjer fra kaukasisk mynde, som stammer fra områdene rundt Krim og foten av Kaukasusfjellene.
Den tidligst kjente beskrivelsen av en borzoi stammer fra 1650-tallet. Etter første verdenskrig og den russiske revolusjonen ble rasen nærmest utryddet. Hundene kom til England i ca. 1887, fra den berømte Perchinokennelen, som tilhørte storfyrst Nikolai Nikolaievitch av Russland] Det engelske oppdrettet av ble grunnlagt på 1890-tallet og var ledet av hertuginnen av Newcastle.
Den første rasestandarden (russisk) for rasen ble publisert i 1951 og var basert på kritikker av mer enn 700 mynder i årene 1946–1950, gjort av eksteriørdommer Constantin Esmont og hans kollega A. M. Lerkhe. Rasen aksepteres av FCI.
Utseende, anatomi og alder
Borzoi er en av de største myndene. Hannene kan bli mer enn 80 cm i skulderhøyde, mens tispene gjerne blir ca. 5 cm lavere. Vekten er ca. 35-45 kg, avhengig av kjønn. Kroppen er dekket med en lang og silkemyk, lett bølget (lokket) pels, som kan komme i flere fargekombinasjoner. En slik pels krever naturlig nok en god del stell, men riktig gjort blir pelsstellet gjerne en kosestund for både hund og eier. Helhetsinntrykket skal være imponerende. Den er lett rektangulær og smal og flat i kroppen. I størrelse er det bare den irske ulvehunden og den skotske hjortehunden som overgår den i størrelse blant myndene.
Store hunder blir gjerne ikke så gamle som små. Det regnes derfor som en formidabel alder om denne rasen blir 10 år gammel.
Bruksområde
Rasen er opprinnelig avlet til hetsjakt på ulv, hare og rødrev. Slik jakt foregikk gjerne tilsammen med jegere til hest. I dag skattes rasen imidlertid først og fremst som en sosial og kjærlig familiehund, men den er også en hyppig gjest å se på hundeutstillinger verden over. Også i Norge.
Lynne og væremåte
Borzoi er en typisk mynde på alle måter. Noe reservert overfor fremmede og skeptisk til nye ting og hendelser. Den regnes som intelligent og lettlært, og svært hengiven overfor sine egne og deres nærmeste venner. Lydighetstrening bør foregå etter prinsippet om gjensidig respekt mellom hund og eier, da disse hundene har et sart sinn. Borzoi er snill mot barn, men liker ikke bråk og støy rundt seg. Den passer derfor best i familier med litt større barn. Den regnes som rolig og avbalansert, nærmest tilbakeholden, men i en presset situasjon vil den forsvare både seg selv og sine eiere.
Annet
Rasen kan være sensitiv for magedreining og trenger et sunt og næringsrikt kosthold for å forebygge, gjerne gjennom flere daglige måltider. Pelsen er middels krevende.
Alenka Bratušek
Alenka Bratušek (født 31. mars 1970 i Celje i Slovenia/Jugoslavia) er en slovensk politiker i det venstreorienterte Pozitivna Slovenija (PS), senere i eget parti, ZaAB. Alenka Bratušek var Slovenias regjeringssjef fra 2013 til 2014, forøvrig som den første kvinne i stillingen.
Bakgrunn
Alenka Bratušek har studert naturvitenskap og teknologi og har en mastergrad i administrasjon av frivillige organisasjoner. Før hun gikk inn i politikken var hun leder av Slovenias Direktorat for Statens budsjetter.
Politisk karriere
Alenka Bratušek ble valgt som medlem av nasjonalforsamlingen i 2011 og har vært leder av finanskomiteen. Hun ble midlertidig leder av sitt parti i januar 2013 etter at Zoran Janković hadde trådt tilbake under anklager om korrupsjon.
Statsminister 2014-2015: Bratušek ble 27. februar 2013 gitt i oppdrag å danne ny slovensk regjering. Hun fikk oppdraget etter at Janez Janša tapte en mistillitsavstemning i nasjonalforsamlingen etter korrupsjonsanklager. Regjerinen stod klar etter en avstemning den 20. mars, der 52 av 90 folkerepresentanter stemte for den nye koalisjonsregjeringen. Regjeringen stod fremfor store utfordringer grunnet økonomiske vansker i landet.
Bratušek tapte ved en avstemning i partiet 26. april 2014 ledervervet til Zoran Janković.
Hun stiftet i 2014 sitt eget parti. Partiet fikk fire medlemmer i parlamentet ved valget i 2014, herunder Bratušek selv. Partiet er sterkt knyttet til hennes eget politiske prosjekt, også fjenspeilet i navnet: Forbundet Alenka Bratušek (Zavezništvo Alenka Bratušek - ZaAB).
I 2014 ble hun foreslått som EU-kommissær og visepresident i Juncker-kommisjonen, men nominasjonen ble ikke godkjent av Europaparlamentet. Den slovenske statsminister Miro Cerar nominerte da en annen kandidat, den slovenske entreprenøren Violeta Bulc.
Nepal Kamyunishta Parti (Manmohan)
Nepal Kamyunishta Parti (Manmohan) (NKP (Manmohan), engelsk Communist Party of Nepal (Manmohan), Nepals Kommunistiske Parti (Manmohan)) var et lite kommunistparti i Nepal som eksisterte fra 1979 til 1987.
Partiet hadde navnet sitt etter partilederen Man Mohan Adhikari. NKP (Adhikari) blei også brukt. I de 3 første åra partiet fantes, skal det offisielt ha brukt navnet CPN (Unity Conference).
Forhistorie
Man Mohan Ahdikari var en berømt kommunistleder. Han hadde vært med i kommunistpartiet i India på 1940-tallet, og var fra 1951 til 1956 den andre generalsekretæren i det opprinnelige Nepal Kamyunishta Parti (NKP).
Etter at kong Mahendra gjorde statskupp og forbøy alle partier i 1960, satt Ahdikari i fengsel til 1969. I mellomtida gikk det gamle NKP i oppløsning.
I 1971 gikk Ahdikari inn i et samarbeid med andre ledere fra det gamle NKP med Mohan Bikram Singh i spissen. Deres mål var å samle forskjellige grupper for å gjenreise partiet. Men da Pushpa Lal Shresta, som leda det største og viktigste kommunistpartiet på denne tida, ikke ville være med, gikk dette samarbeidet i oppløsning. Ahdikari fortsatte å lede sin egen uformelle gruppe utover 1970-tallet.
NKP (Manmohan)
I denne perioden blei det etterhvert stifta et meget stort antall organisasjoner som kalte seg NKP.
NKP (Manmohan) hørte til ei større gruppe små partier som stort sett bare fungerte i kraft av at partilederen var en kjent personlighet, og ofte hadde liten eller ingen organisasjon utafor Kathmandu.
Politisk hadde Adhikari også hørt til den prokinesiske flertallsfløya i det gamle NKP. Samtidig var han i innenrikspolitikken ganske moderat, og hadde stått i motsetning til mer radikale ledere som Pushpa Lal og Bikram Singh.
Nå orienterte han seg i retning av Communist Party of India (Marxist), vanlig kjent som CPM. CPM, det største kommunistpartiet i India, var et prokinesisk parti som tok en mellomposisjon mellom Kina og Sovjet og førte en moderat, parlamentarisk innenrikspolitikk.
Denne politikken førte ham nærmere NKP (Pushpa Lal), leda av Pushpa Lal Shrestas enke, Sahana Pradhan. Dette partiet hadde også fra starten vært revolusjonært og maoistisk. Men sjøl om det var sterkere enn Ahdikaris parti, var det nå sterkt redusert av mange splittelser, og orienterte seg også mot det moderate CPM. Det styrka også alliansen at Ahdikari var gift med Pradans søster.
Inn i NKP (Marksbadi) i 1987
I 1987 blei NKP (Pushpa Lal) og NKP (Manmohan) slått sammen til et nytt parti under Sahana Pradhans ledelse: NKP(Marksbadi). Navnet signaliserte orienteringa i retning CPMs sentristiske og moderate politikk.
Å gå inn i NKP (Marksbadi) skulle vise seg å bli den viktigste politiske handlinga NKP (Manmohan) noen gang gjorde. Det skapte et politisk comeback for Ahdikari etter mange års ørkenvandring.
Etter sammenslutninga sto NKP(Marksbadi) fram som Nepals nest sterkeste moderate kommunistparti, ved sida av det sterkere NKP(ML), som også hadde forlatt sitt tidligere revolusjonære grunnlag.
Samtidig supplerte de to partiene hverandre. NKP(ML) var landets største kommunistparti med den sterkeste nasjonale organisasjonen. Men partiet var bygd opp i illegalitet av ungdom, og mangla kjente ledere. Pradhans og Ahdikaris NKP(M) hadde en mindre og svakere organisasjon. Men kombinasjonen av Pradhan og Ahdikari betydde at partiet hadde kjente navn med stor prestisje, som NKP(ML) mangla.
Dette førte til at i ULF, fronten av moderate kommunistpartier som NKP(ML) tok initiativet til foran demokratirevolusjonen Jana Andolan 1990, blei Pradhan lederen.
I januar 1991 danna NKP(ML) og NKP (M) det store moderate partiet som blei kjent som UML for å stille til valg. Her fikk NKP (M) 50% av ledelsen, og Pradhan blei igjen sjef. Dette var en langt sterkere posisjon enn NKP (M)s beskjedne styrke skulle tilsi.
Og etter UMLs valgseier i det andre parlamentsvalget i 1994, der UML blei største parti, blei Man Mohan Ahdikari Nepals til nå eneste kommunistiske statsminister.
Logisk konstant
En logisk konstant, et konnektiv eller et logisk ord er et ord som for eksempel og (konjunksjon), eller (disjunksjon) og såfremst (implikasjon). Konstanter er av avgjørende betydning for oppbyggingen og funksjonene i den gamle logikken.
Gibbsitt
Gibbsitt er en mineralsk form av aluminiumhydroksid Al(OH)3. Den er et av mineralene i bauksitt.
Viljens triumf
Viljens triumf, eller på tysk Triumph des Willens, er en tysk dokumentar og nazistisk propagandafilm fra 1935. Filmen er regissert av Leni Riefenstahl og skildrer det tyske nazistpartiet NSDAPs store partikongress, den årlige rikspartidagen (Reichsparteitag), i Nürnberg i september 1934: Rikspartidag for enhet og styrke. Viljens triumf er en skremmende effektfull propagandahyllest og idealisering av «føreren» Adolf Hitler, leder av det nasjonalistiske, antidemokratiske, militaristiske og populistiske nazipartiet og diktator i det nazistiske Tyskland. Filmen er i ettertid både beryktet og beundret for banebrytende fortellerteknikk og filmgrep.
Innhold, formspråk og reaksjoner
Viljen triumf framstår som en voldsom, teatralsk og i vår tid uhyggelig hyllest til den nasjonalsosialistiske «føreren» Adolf Hitler, men også til nazistpartiet og medlemsmassene. Akkompagnert av klassisk musikk og pompøse marsjer viser filmen en bildekollasje av opptak fra de fire kongressdagene fra 5. til 8. september: av Hitlers triumferende ankomst gjennom byens gater, av enorme massemøter med overdreven scenografi, av leirliv og parader, samt nærbilder av begeistrede ledere og hengivne, «ariske» partimedlemmer som tilskuere og deltakere. Filmen inneholder også korte utdrag av flere følelsesladde taler, særlig av Hitler, men også av propagandaminister Joseph Goebbels, antisemitten Julius Streicher og Rudolf Hess. Regissøren Leni Riefenstahl fråtser i symboler, uniformer og faner og benytter seg av dramatiske kameravinkler og lyssetting fra den tyske filmekspresjonismen. Hun bruker også teleobjektiver for å skape fortegnede perspektiver, bevegelig kamera og luftfoto, effekter som dengang var nyskapende.
Viljens triumf ble sammen med over 40 filmer fra nazitiden forbudt ordinær distribusjon.
Liknende propagandafilmer
Leni Riefenstahl benyttet det samme bildespråket i flere filmer. Hun lagde en tilsvarende dokumentarfilm fra rikspartidagene i 1933, Sieg des Glaubens («Troens seier»), som var den første hun produserte for Hitler og hans nazistparti. Den framstår som «naturligere» enn seinere «overregisserte» filmer, som Tag der Freiheit: Unsere Wehrmacht («Frihetens dag! - Våre væpnede styrker!») fra partikongressen i 1935 og den berømte og påkostede propagandadoukumentaren fra de olympiske leker i Berlin i 1936, Olympia. For øvrig ble alle kopier av rikspartidag-filmen fra 1933, «Troens seier», ødelagt etter ordre fra partiledelsen. I denne filmen opptrådte SA-lederen Ernst Röhm, som da var partiets nest mektigste mann. Da Rhöm falt i unåde og ble drept i «De lange knivers natt» året etter, skulle også alle spor etter ham fjernes. Flere opptak fra 1933-filmen er imidlertid med i «Viljens triumf».
Riefenstahl samarbeidet med Albert Speer i utformingen av partikongressene, og fikk stor handlefrihet og enorme ressurser til sine produksjoner. Speer var «Førerens arkitekt» som formet Nazi-Tysklands nye arkitektur i samsvar med Hitlers ønsker. Både Speers klassisistiske stilidealer og Riefenstahls filmer ga Nazi-Tyskland den estetiske fasaden som fortsatt ofte forbindes med dette regimet.
Fonkalsrud
Fonkalsrud er ei lita grend, tidligere skole og en tidligere holdeplass langs Bergensbanen i Ytre Soknedalen, i Ringerike kommune. Stedet er oppkalt etter gården med samme navn.
Grend
Grenda ligger langs riksvei 7, mellom Borgerud og Jonsrud. Holdeplassen ble nedlagt i 1970. Opprinnelig hadde Fonkalsrud egen skole, Fonkalsrud skole, men denne ble flyttet til et nytt skolebygg i 1914 og fikk etter hvert (før 1916) navnet Borglund skole. Borglund skolekrets ble imidlertid slått sammen med Heggen skolekrets i 1987 og elevene flyttet til daværende Heggen skole. Barne- og ungdomstrinnet sokner i dag til Sokna skole.
Gård
Fonkalsrud nevnes først i 1723 og er etter all sannsynlighet utskilt fra Borgerud en tid etter dette, for dette året nevnes Borgerud med Fonkalsrud. Den har kanskje eksistert som en plass på denne tiden før den ble eget bruk, for navnet som sådan er nok mye eldre. Kanskje ble den ryddet tidligere og liggende øde etter svartedauden i 1349, og så innlemmet under Veme på et senere tidspunkt? Den har gårdsnummer 64 i Ringerike.
Navnet stammer trolig fra norrønt Fornkarlsruð og er sammensatt av de to ordene fornkarl og ruð, i betydningen trollmannens rydning. Alt tyder derfor på at det har bodd en mann der som folk har regnet som en trollkarl (hedning), noe som kan peke mot en opprinnelse fra førkristen tid.
Mohammed Javed
Mohammed Javed (født 10. juni 1980, død 19. januar 2009), også kjent som «Jeddi», var en lederskikkelse i den kriminelle gjengen Young Guns. Han ble skutt og drept 19. januar 2009, 28 år gammel.
Den 29. april 2011 ble Ahmed Shahbaz Dad og Stig Millehaugen dømt for drapet Javed. Dad ble dømt til 21 års fengsel, mens Millehaugen ble dømt til 21 års forvaring.
Hovin
Hovin er et kirkesogn i Tinn og en tidligere kommune i Telemark. Hovin var opprinnelig en del av Tinn, men i 1860 ble kirkesognene Hovin i Tinn og Gransherad i Hjartdal slått sammen slik at det ble etablert en ny kommune med navnet «Gransherad». Sognet Hovin hadde på dette tidspunktet 815 innbyggere. Hovin har hatt en økning i folketallet på åtte prosent i 2008, som er 20 nye innbyggere.
1. januar 1886 ble Gransherad delt i to og Hovin ble en egen kommune med 885 innbyggere. 24. mars 1903 ble en ubebodd del av Tinn ved Kongelig resolusjon overført til Hovin.
1. januar 1964 ble det meste av Hovin slått sammen med Tinn til den nye kommunen Tinn. Denne delen av Hovin hadde ved sammenslåingen 461 innbyggere.
Fra den samme datoen ble Rudsgrenda i Hovin med 21 innbyggere slått sammen med kommunene Heddal og Notodden samt det meste av Gransherad til den nye kommunen Notodden.
Kunståret 2006
Kunståret 2006 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 2006.
Doodle Bugs "Live" på Færøyene 1984
Doodle Bugs "Live" på Færøyene 1984 er et livealbum med Doodle Bugs, utgitt i 1984 kun på MC. Konsertopptakene er gjort bl.a. i Haldarsvík, Glyvrar og Vágur fra 12. juli til 22. juli 1984.
Sporliste
Side A Side B
Adalbert Stifter
Adalbert Stifter (født 23. oktober 1805 i Český Krumlov i Tsjekkia, død 28. januar 1868 i Linz) var en østerriksk forfatter. Han regnes som en av de store tyskspråklige forfatterne fra 1800-tallet, men er lite kjent utenfor dette språkområde.
Bakgrunn
Faren, som var linhandler, omkom i en ulykke da Adalbert var 12 år gammel, og gutten vokste opp med bestefaren på en liten gård. Han gikk etterhvert på klosterskole, og begynte å studere jus ved Universitetet i Wien i 1826. Han fullførte aldri studiene, livnærte seg som huslærer og følte seg lenge som «udugelig til enhver stilling»
Maler
Stifter var også aktiv som landskapsmaler. Livet ble besværlig; han mistet ungdomskjæresten Fanny Greipel, fikk et grått ekteskap og mistet to stedøtre på opprivende vis. Han fikk omsider, 45 år gammel, en borgerlig stilling som skoleinspektør i Øvre Østerrike. Han var en lidenskapelig natur, og da han i 1863 ble syk, med leverkreft, gikk han inn i en periode med depresjoner, gråteanfall, angst og frykt for kolera. Sykdommen ble forverret av de inntrykkene han fikk av at Preussen angrep Østerrike i 1866, og depresjonene førte ham til sist til selvmord.
Forfatter
Stifters forfatterskap omfatter romanene Der Nachsommer (1857, «Ettersommer») og Witiko (1865-67); og en rekke noveller. I Nachsommer opplever hovedpersonen en etisk og estetisk utvikling da han under en fjellvandring kommer til et avsides hus oversådd av roser. Han opplever etterhvert 'Skjønnhetens mysterier', også foreningen med en kvinne. Romanen Witiko beskrives som «den 'bøhmiske Iliade', som i klassisk episk bredde forteller om hvordan tsjekkerne, gjennom opprør og rettens seier, blir til et folk.» De mest kjente av novellene er Brigitta (1844), som drøfter indre skjønnhet, og Bergkrystall (1845), om to barn som går seg vill i fjellene. Brigitta inngår i hans seks bind med Studien (1844–1850), mens Bergkrystall og fem andre noveller som også hadde navn fra geologien ble samlet i Bunte Steine (1853). De fleste av hans tekster var skrevet før 1848, og flere av dem ble omskrevet flere ganger. «Fra den ene utgaven til den andre ser man manéren forsvinne, stilen blir mer objektiv og sober, det sentimentale viker plassen for ekte følelse og ukunstlede bilder.»
Eaten Alive!
Eaten Alive! (originaltittel: Mangiati vivi!) er en italiensk eventyr-grøsser fra 1980 skrevet og regissert av Umberto Lenzi (mannen bak Cannibal ferox). Hovedrollene spilles av Robert Kerman og Janet Agren. Sentrale biroller spilles av Me Me Lai, Ivan Rassimov og Paola Senatore, mens en mindre birolle spilles av Mel Ferrer.
Filmen er også delvis kjent under den engelske tittelen Doomed to Die (USA).
Sentrale deler av handlinga er inspirert Jonestown massakren i Guyana i 1978.
Handling
En mystisk asiat forfølger og dreper mennesker i New York med blåserør og piler dryppet i kobra-gift. Morderen blir så selv drept, og det blir klart at han er medlem av en religiøs menneske-etende kult som har sitt utspring dypt inne i jungelen i Ny-Guinea. En amerikansk kvinne reiser til jungelen for å lete etter sin forsvunne søster. Hun mistenker at søsteren har blitt en del av denne kulten.
Om filmen
Eaten Alive! er en av flere voldelige italienske «Cannibal-filmer» som var populære på slutten av 1970- og starten av 1980-tallet. Filmen ble forbudt i Norge og en rekke andre land på grunn av dens grafiske voldsskildringer. Den ble raskt trukket inn i debatten om videovold i Norge.
Det eksisterer flere utgaver av filmen og enkelte inneholder scener hentet fra andre Cannibal-filmer, som f.eks Ruggero Deodatos The Last Cannibal World og The Mountain of the Cannibal God. Det er usikkert om disse scenene inngikk i de videoversjonene som eksisterte på 1980-tallet, men de er i alle fall tilstede på den usensurerte VHS-versjonen utgitt av Proffessional Cine Media i 1995.
I Norge
En svensk-tekstet versjon fra Video Invest ble utgitt høsten 1981 under tittelen Omänslig fasa. Den svenske videoversjonen hadde påtrykt aldersgrense 20 år på coveret. Det var Videoimport AS som hadde enedistrubusjon for denne versjonen i Norge.
Rolleliste
(utvalg)
Korallrev
Korallrev betegnes faglig som biohermer  (gresk bios, liv, + gresk herma, rev eller barriere). Korallrev finnes fra Nordpolen til Sydpolen, fra havets overflate til adskillige tusen meters dyp. Korallrev i kalde havområder er ganske store og finnes ofte på dypere vann enn tropiske korallrev, som vanligvis ikke befinner seg dypere enn 80 meter. Inntil videre er korallrev i temperert farvann ikke undersøkt inngående. Kaldtvannskorallrev er trolig oppstått særlig i områder hvor det tidligere har gått undersjøiske ras. I Norge finnes verdens grunneste kaldtvanns-korallrev på Tauterryggen i Trondheimsfjorden, mens også Kattegat, Vesterålen og andre deler av Norskehavet har korallrev.
Tropiske lavvannskorallrev er de eneste som er skapt av den spesifikke type koraller som inneholder store mengder furealger inne i kroppsvevet, det vil si hermatypiske, skleraktinske, zooxanthellate koraller. Tropiske revbyggende korallrev er utbredt i lavvannene (primært ned til 50 m dybde), næringsfattige kystområder i tropene, hvor gjennomsnittstemperaturen ikke faller under ca. 18˚C og ikke overstiger ca. 31˚C i lengre tid om gangen. Denne begrensning har stor betydning, når det for eksempel forekommer signifikante skift i de abiotiske forholdene, for eksempel når temperaturen stiger over 33˚C som ved den globale ødeleggende korallblegningen i 1998.
Utbredelsen av tropiske korallrev på lavvann skal derfor sees på bakgrunn av disse blomsterdyrs fordeler og ulemper i samlivet med deres indre furealger, zooxanthellerne. Herved fås en utbredelse som stort sett følger tropene innenfor vendekretsene i kystnære områder primært på lave dybder, det vil si under 50 m, i enkelte tilfeller ned til mer enn 100 m dybde. Det finnes dessuten også mer dypereliggende tropiske korallrev, blant annet ved Florida med dybder 60-80 meter. Disse dype korallrev er, akkurat som de dype kalde korallrev, ikke undersøkt like godt som tropiske lavvannskorallrev.
Det anerkjennes tre hovedtyper av korallrev: barriererev (barrier reef), kystrev (fringing reef), og koralløy (cay) eller atoll. En såkalt cay er et sammensluttet korallrev hvor det har lagret seg opp sand og knust korallmateriale oppå korallrevet, i så store mengder at det til slutt danner en liten øy med fortsatt levende korallrev rundt. Det kan ta inntil 30 millioner år å utvikle en fullverdig atoll, som er en tidligere vulkan hvor fjellet er slitt ned mens korallrevet som i starten vokste i tidevannssonen blir det dominerende. De fleste korallrevene vokser i tropenes varme vann. Revene kan bare vokse der vannet er klart og rent, og der hvor det er tilfredsstillende bevegelse i vannet til at det blir god tilførsel av dyreplankton, som korallene lever av. Alle koralldyr består av en myk kropp, kalt polypp og de fleste koraller er bygd opp av ørsmå skapninger som ser ut som små sjøanemoner.
Forurensning, global oppvarming, masseturisme og trålfiske fører til at korallrevene i verden minsker i utbredelse. Mange forskere er redde for at korallrevene kan dø ut på sikt.
Liste over korallrev
Verdens største korallrev er Great Barrier Reef som ligger i Korallhavet utenfor kysten av Queensland i Australia. Det ble oppdaget av James Cook, da han grunnstøtte på revet den 11. juni i 1770. Det enorme revet dekker et område på 345 400 km². Det nest største korallrevet strekker seg utenfor Ny-Caledonia i Stillehavet, mens også Rødehavet, Karibia og Indonesia har viktige korallrev. De viktgste korallrevene i Norskehavet finner i dyprennene utenfor Møre og Romsdal, Trøndelag, Vesterålen og Lofoten. Det er tusenvis av Lophelia-rev langs norskekysten, hvorav mange i Trænadypet. Norge har trolig flest Lophelia-korallrev i verden og de fleste ligger på 250-350 meters dyp.
De fremste korallrevene, regnet fra sørøst mot nordvest:
Friidrett under Sommer-OL 2000 – 10 000 meter kvinner
10 000 meter kvinner ved Sommer-OL 2000 ble gjennomført ved Stadium Australia mellom 27. og 30. september. De åtte første i hvert heat kvalifiserte seg til finalen. De fire raskeste ellers kvalifiserte seg også til finalen. Det var totalt 41 utøvere i øvelsen.
Forsøksheat
Samlede resultater forsøksheat
Paratenthras
Paratenthras er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, litt bred, blank, brokete farget trebukk. Den er farget i gult eller oransje og svart, ganske variabel i fargetegningene. Oversiden er glatt, neppe synlig punktert. Antennene er litt over halvparten så lange som kroppen, noe utvidete mot spissen. Pronotum er klokkeformet sett ovenfra, kraftig innsnevret ved roten. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre".
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Arten er kjent fra Brasil og Bolivia.
Robin Hahnel
Robin Hahnel (født 25. mars 1946) er en amerikansk professor i økonom ved American University. Han er best kjent for sitt arbeid med deltagende økonomi. Hahnel er en radikal økonom, politisk aktivist og er medlem av Green Party.
Senter
Senter kan vise til:
Robin Duvillard
Robin Duvillard (født 22. desember 1983) er en fransk langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 6. februar 2004, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er to 6.-plasser: på 15 km fri teknikk fra 2009 og på 30 km fri teknikk fra Davos i 2013.
Duvillard representerte Frankrike under Vinter-OL 2010 og ble nummer 50 på 30 km fellesstart med skibytte. Under OL i Sotsji i 2014 gikk han tredje etappe på det franske laget som overraskende vant bronse på 4 x 10 km stafett. Han kom dessuten på 6.-plass på femmila.
I VM 2015 i Falun gikk Duvillard tredje etappe på det franske laget som tok bronse på 4 x 10 km stafett.
Broen
Broen (svensk tittel: Bron, dansk tittel Broen) er en dansk-svensk kriminalserie i fire sesonger produsert i 2011, 2013, 2015 og 2017. Hovedpersonene i de to første sesongene av serien er de to etterforskerne Saga Norén, som jobber for politiet i Malmö, og Martin Rohde, som jobber for politiet i København.
Serien har også blitt sendt på NRK.
Seerrettighetene til seriens to første sesonger er solgt til 160 land, og en del av episodene hadde mer enn 1.5 million seere i Sverige.
Handling, sesong 1
Liket av en svensk politiker blir funnet midt på Øresundsbroen, på grenselinjen mellom Sverige og Danmark. Det viser seg imidlertid å være to lik, hvor den ene halvdelen tilhører en dansk prostituert som var meldt savnet flere år forut for funnet. Saga Norén og Martin Rohde leder etterforskningen for å finne morderen.
Nyinnspillinger
I USA fikk en nyinnspilling av TV-serien tittelen The Bridge, og hadde premiere i juni 2013. Her ble handlingen lagt til grensen mellom USA og Mexico, og hadde blant andre Diane Kruger, Demián Bichir, Annabeth Gish, Ted Levine og Duane Whitaker på rollelista.
Det er også spilt inn en fransk-engelsk versjon av TV-serien med namnet The Tunnel, der et lik blir oppdaget i kanaltunnelen mellom England og Frankrike. Denne serien hadde premiere i oktober 2013, og ble spilt av engelske Stephen Dillane og franske Clémence Poésy som motstykkene til henholdsvis Kim Bodnias og Sofia Helins roller.
Spin-offs
I Malmö, hvor hovedkvarteret til hovedpersonen Saga Norén ligger, har muséer separatutstillinger med rekvisitter fra TV-serien. Til Malmö kommer det også mange turister for å besøke innspillingsstedene, og Malmö Turisme arrangerer guidede turer.
Joplin
Joplin er en by i Jasper County og Newton County sørvest i delstaten Missouri i USA. Joplin er den største byen i Jasper County, men er ikke administrativt senter. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 50 150 innbyggere. >
Selv om mange tror at byen er oppkalt etter ragtime-komponisten Scott Joplin, som bodde i byen Sedalia litt lengre nord, så er Joplin i virkeligheten oppkalt etter pastor Harris Joplin, en tidlig nybygger og grunnlegger av områdets første metodistiske menighet. Joplin ble grunnlagt i 1873 og fikk betydelig vekst som følge av utvinning av sink. Veksten stanset imidlertid etter andre verdenskrig, da prisen på metallet falt kraftig. Den kjente veien Route 66 passerer gjennom byen, som nevnes i Bobby Troups legendariske sang om veien.
Alexandra Pretorius
Alexandra Pretorius (født 5. januar 1996 i Calgary) er en canadisk skihopper, som representerer Altius Nordic Ski Club.
8. september 2012 debuterte hun i kontinentalcupen på Lillehammer med en 8.-plass, og fulgte opp med en 9.-plass dagen etter.
Kun to måneder senere fikk hun sin debut i verdenscupen, også det på Lillehammer under 2012/13-sesongen.
Pretorius ble tatt ut i den canadiske troppen til Ski-VM 2013 i Val di Fiemme der hun endte på en 33.-plass i normalbakkerennet.
Tottieska huset
Tottieska huset, også kalt Tessinska huset, var en bygning i Baccus-kvartalet på Skeppsbron 20 i Stockholm. Bygningen ble revet i 1901.
Mentalkrem
Mentalkrem er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 1980.
Tottieska huset
Huset ble opprinnelig tegnet av Nicodemus Tessin d.e. som hans eget palass og ble oppført i 1674. På 1770-tallet og senere var kjøpmannsfamilien Tottie gjennom Anders Tottie (1739-1816) eier av eiendommen. Tottie hadde sammen med kjøpmannsfamilien Arfwedson gjennom Carl Kristoffer Arfwedson (1735-1826) handelshuset Tottie & Arfwedson i bygningen. Det var da Sveriges største handelshus. Gjennom inngifte var Tottie dessuten forbundet med slekten Hebbe og Küsel, som tilhørte den såkalte Skeppsbroadeln.
I 1901 ble huset revet for å gi plass for Brandstodsbolagets hus som ble tegnet av Isak Gustav Clason. Ved utformingen av det nye huset hadde Clason Tessins formspråk som forbilde. Det nye huset ble dog høyere og uten samme harmoniske proporsjoner som sitt forbilde.
Rivingen av Tessins palats har blitt kalt «vandalisme» av forfatterne av Boken om Gamla stan og årstallet 1901 og «Skeppsbrons olycksår». Samme år ble også Skeppsbron 8 revet.
Jakten på fjellets hemmelighet
Jakten på fjellets hemmelighet (originaltittel: La Montagna del dio cannibale) er en italiensk engelskspråklig eventyr-grøsser fra 1978. Filmen er regissert av Sergio Martino og både historien og manuset er skrevet av Cesare Frugoni i samarbeid med Sergio Martino. Hovedrollene spilles av Ursula Andress og Stacy Keach.
Filmen er også kjent under titler som The Mountain of the Cannibal God, Prisoner of the Cannibal God og Slave of the Cannibal God.
Handling
Susan Stevenson og hennes bror Arthur Weisser går av et fly i Ny-Guinea for å lete etter Susans mann. Her møter de Dr. Edward Foster, og de tre drar inn i jungelen sammen, hvor de blir vitne til flere grusomheter. Målet deres blir etter hvert å finne et sagnomsust og hellig fjell som er bosted for en primitiv stamme av kannibaler. Snart jaktes de på av blodtørstige kannibaler, og de fatter særlig interesse for Susan, som de tror er en gudinne.
Om filmen
Den ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble i 1987 lansert på video av Panorama under tittelen Jakten på fjellets hemmelighet. Denne versjonen var betydelig kortere enn originalen (ifølge videocoveret 1 time og 20 minutter). En britisk utekstet versjon med tittelen Prisoner of the Cannibal God, utgitt av Houshin i 1980, var tilgjengelig på det norske videomarkedet på begynnelsen av 1980-tallet.
Gjesdal Idrettslag
Gjesdal Idrettslag (stiftet i 1931) er et idrettslag i Gjesdal kommune i Rogaland fylke som har aktiviteter i grenene friidrett, ski og volleyball.
I 2006 feiret klubben sitt 75-årsjubileum.
Klubben ble nummer tre og beste norske lag i Holmenkollstafetten i 2002 og 2003.
I 2015 ble ny løpebane på Ålgård stadion ferdig. En 30 år gammel plan for idretten i Gjesdal kommune er endelig realisert. Nå er det meste av idretten på Ålgård samlet på et sentralidrettsanlegg. Ålgård Fotballklubb (egen stadion med tribune, klubbhus, samt treningsfelt), Ålgård Innebandy Klubb, Ålgård Håndballklubb og Ålgård Turnforening i Gjesdalhallen, samt Ålgård Tennisklubb og Gjesdalbuerne er nå samlet sammen med Gjesdal Idrettslag her.
Løpebanen er fast løpedekke med 8 baner.
Fylkesvei 394 (Møre og Romsdal)
Tidligere fylkesvei 394 (Fv394) i Møre og Romsdal gikk mellom Ålesundet og Borgundvegen i Ålesund. Hele veien har blitt omklassifisert til kommunale veier.
Acartia forcipata
Acartia forcipata er en art av hoppekreps innen slekten Acartia som Dana beskrev i 1849. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Den finnes i Atlanterhavet, og lever av alger og plankton.
Arten ble første gang beskrevet av Scott i 1898.
Laukøya
Laukøya er ei øy i Skjervøy kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger på vestsiden av ytre Kvænangen, øst for Arnøya og nordvest for Skjervøya. Den har et areal på 35,824 km².
Peg
En peg eller en tee er en liten pinne av tre eller plast til å plassere golfballen på ved utslag. Peggen stikkes i jorden og ballen plasseres oppå, noe som gjør det lettere å treffe ballen med golfkøllen. Opprinnelig ble golfballen lagt på en liten sandtue før utslaget.
Ifølge de offisielle golfreglene kan man kun benytte peg ved utslag fra utslagsstedet (tee) på et hull. Lokale regler kan imidlertid gjøre unntak og åpne for bruk av peg også på andre slag, for eksempel i vintersesongen når gress og torv er spesielt ømtålig. Å pegge ballen gir spilleren en betydelig fordel, spesielt ved bruk av driver, og det gjøres derfor så snart reglene tillater det. På par 3-hull der utslaget gjøres med en jernkølle, velger imidlertid noen spillere å slå ut uten peg.
Plastpegger blir mindre og mindre vanlig, og er forbudt ved de fleste golfklubber. Dette skyldes både at den harde plasten ødelegger knivbladene i gressklipperne og at plastpegger ikke brytes ned i naturen.
Nuclear Threat Initiative
Nuclear Threat Initiative (NTI) er en uavhengig organisasjon stiftet i 2001 av den amerikanske senatoren Sam Nunn og filantropisten Ted Turner i USA. Organisasjonen arbeider med å avverge katastrofer, angrep og ulykker knyttet til masseødeleggelsesvåpen – atom, biologisk, radiologisk, kjemisk og cyber.
Ernest Moniz er konsernsjef, og Joan Rohlfing er president i organisasjonen.
Solgården helse- og feriesenter
Solgården helse- og feriesenter er et feriested i byen Villajoyosa eller La Vila Joiosa i Costa Blanca, i provinsen Alicante i Spania. Solgården har siden 1972 arrangert tilrettelagte ferieopphold for helsesvake eldre og mennesker med ulike utviklingshemminger. Solgården drives av et norsk andelslag som heter Solgården BA og som har sitt salgskontor i Badstugata 1 i Oslo. Styreleder er fra 2018, Live Husan. Daglig leder og administrerende direktør fra juni 2018 er Arnt H. Jerpstad.
Kastneshamn
Kastneshamn er et gammelt handelssted i Dyrøy kommune i Troms. Stedet ligger på fastlandssiden av Dyrøysundet, langs fylkesvei 211, 13 km sørvest for kommunesentret Brøstadbotn. Fra Kastneshamn fortsetter fylkesveien sørøstover inn Faksfjorden.
Fram til slutten av 1980-tallet hadde Kastneshamn lokalbåtanløp, men stedet har opplevd gradvis nedgang i folketallet. Idag er den gamle storgården i bygda gjort om til leiligheter som leies ut hovedsakelig i turistsesongen om sommeren.
Kastnes grunnkrets
Kastneshamn er den største bygda i Kastnes grunnkrets, som i tillegg innbefatter hele den sørligste delen av kommunen. Til grunnkretsen hører blant annet Faksfjord, Sørfjorden og ubebodde Gjeskevika. Kastnes dekker et areal på 52,16 km².
Grunnkretsen grenser i nord til Hundstrand og Bjørkebakk og i øst og sør til Salangen kommune. Over Dyrøysundet i nordvest ligger Dyrøya og over Mjøsundet i sørvest Andørja i Ibestad.
Innbyggertall i Kastnes grunnkrets:
George Grey (langrennsløper)
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 10. januar 2001, og hans beste individuelle verdenscup-plasseringer er to 16. plasser på 15 km, en i klassisk stil og en i fri teknikk.
Grey deltok for Canada under Vinter-OL 2006 og for under Vinter-OL 2010.
Mournefjellene
Mournefjellene (engelsk: Mourne Mountains eller Mournes, irsk: Na Beanna Boirche) er en fjellkjede av granitt i grevskapet Down sørøst i Nord-Irland. Området rundt fjellene har status som Area of Outstanding Natural Beauty («område med fremragende vakker natur»), og har blitt foreslått som Nord-irlands første nasjonalpark. Det høyeste fjellet er Slieve Donard som er 849 meter over havet.
Fjellområdet er mye besøkt av turister, vandrere, terrengsyklister og fjellklatrere.
Mournemuren er en av de mer kjente landemerkene i Mournefjellene. Det er en 35 km lang mur som går over femten topper, og den ble bygget for å markere et 36 km² stort område som Belfasts hovedleverandør av ferskvann kjøpte på slutten av 1800-tallet. Arbeidet med muren startet i 1904 og ble fullført i 1922.
Mange av toppene i Mournefjellene har navn som begynner med Slieve, fra det irske ordet sliabh som betyr 'fjell'. I tillegg til de kjente toppene som Slieve Donard, Slieve Lamagan and Slieve Muck, er det mindre topper med mer kuriøse navn som Pigeon Rock, Buzzard's Roost, Brandy Pad, Percy Bysshe, the Devil's Coach Road og Pollaphuca.
Eksterne lenker
Informasjon om Mournefjellene på engelsk
Princ Dobroshi
Princ Dobroshi (født 2. april 1964 i Peje i Kosovo) er en tidligere leder av en albansk narkotika-gjeng i Kosovo.
Dobroshi kontrollerte den nordre veien av «Balkan-rutens» (Tyrkia-Balkan-Tsjekkia-Norden) herointrafikk og var kjent for sin brutalitet. I 1993 ble han arrestert i Norge og i 1994 dømt til 14 år i fengsel for heroinhandel. I en koordinert operasjon rømte han fra Ullersmo fengsel i 1997, reiste til Kroatia og gjennomgikk kosmetisk kirurgi i ansiktet. Han flyttet til Tsjekkia og dominerte snart den lokale albanske narkotikamafiaen. Den 23. februar 1999 ble han arrestert i Praha. Mer enn førti personer ble arrestert over hele Europa i de påfølgende operasjonene.
Den kriminelle undergrunnen hadde planlagt et bevæpnet angrep på fengselet i Pankrác, men i august 1999 ble Dobroshi utlevert til Norge for å fullføre soning. Han ble løslatt og deportert i januar 2005. Han returnerte til Tsjekkia der hans russiske kone og to barn bor og var der i tre måneder til hans visum gikk ut. Senere returnerte han til Peć, Kosovo.
Acartia grani
Acartia grani er en art av hoppekreps innen slekten Acartia som Dana beskrev i 1849. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Den finnes i Atlanterhavet og Barentshavet, inklusive ved Svalbard, og lever av alger og plankton.
Arten ble første gang beskrevet av Sars i 1889.
Kirkegårdspoesi
Kirkegårdspoesi er en betegnelse som er blitt brukt om en trend i engelsk 1700-tallspoesi, der jeg-ets betraktning av gravene på en kirkegård danner utgangspunkt for refleksjoner over livet og døden, tiden og evigheten. Av diktere som har fått betegnelsen kirkegårdspoeter («graveyard poets») er Thomas Parnell, Thomas Warton, Thomas Percy, Thomas Gray, James Macpherson, Robert Blair, William Collins, Mark Akenside, Joseph Warton, Henry Kirke White og Edward Young.
Det tidligste diktet som er blitt rubrisert som kirkegårdspoesi, er Thomas Parnells A Night-Piece on Death fra 1721. Det kanskje mest kjente diktet er Thomas Grays Elegy in a Country Churchyard fra 1751, et dikt i 32 strofer som åpner med linjene:
Kirkegårdspoetene markerte et stemningsskifte i engelsk poesi som med tida leda fram mot romantikken.
Physcopedaliodes
Physcopedaliodes er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Slekten, som bare omfatter én kjent art, er én av ganske mange slekter som ble spaltet av fra den kjempestore slekten Pedaliodes i 1964.
Utseende
En middelsstor, brun sommerfugl. Oversiden er mørkbrun med en stor, oransje flekk ved bakhjørnet av hver forvinge, men uten øyeflekker. Undersiden er gråbrunt spraglete.
Levevis
Larvene utvikler seg trolig på bambus i slekten Chusquea, i likhet med de fleste andre Pronophilina.