cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hestestridsvogn
Vest-Europa og de britiske øyer
Kelterne var kjente for sine stridsvogner og de moderne engelske ordene som car, carriage og carry er avledet fra gallisk karros for vogn, beslektet med norske kjerre, tilsvarende med gammelirske og walisiske carr, latinske carrum, og gammelfranske carre. Det engelske ordet for stridsvogn, chariot, er avledet fra normannisk-fransk charriote, men deler en gallisk rot i nevnte karros. Den galliske/keltiske stridsvogn, som kan også ha blitt kalt karbantos på gallisk (sammenlign med latinsk carpentum) var en biga (tospann) som målte omtrentlig 2 meter i bredden og 4 meter i lengden.
Rundt 20 stridsvogngraver fra jernalderen har blitt utforsket i England, omtrentlig fra mellom 500 f.Kr. til 100 e.Kr. Bortimot alle av dem har blitt funnet i East Yorkshire. En av disse er fra 300- eller 200-tallet f.Kr. Blant funnene var dekorerte stykker fra seletøy og harnisk, deler av stridsvognens hjul og et skjelett, muligens en keltisk adelskvinne av gallisk opphav. Trestrukturen av vognen, som målte 1,5 km2, hadde råtnet bort, men etterlot jernbindinger og hjul, bronsebiter og tøyleringer. Hjulene, som målte rundt 89 cm i diameter, hadde blitt demontert og lagt flatt i graven.
Julius Cæsar har gitt den eneste betydelig rapport som øyenvitne til keltisk krigføring med stridsvogn i Commentarii de Bello Gallico hvor han forteller at deres måte var først kjøre i alle retninger og kaste våpen i et forsøk på å bryte fiendens geledd ved å spre redsel for deres hester og bråket fra hjulene. Når de har kommet seg mellom kavaleriet, hopper de av stridsvognene og angriper til fots, mens vognførerne trekker seg tilbake fra kampen.
Stridsvognen har en framtredende rolle i irsk mytologi ved helten Cú Chulainn.
Stridsvognene ble også benyttet i seremonielle hendelser for å understreke posisjon. I henhold til Tacitus ledet Boudicca, dronning av ikenerne, en keltisk stamme i dagens Norfolk i England, et stort opprør mot romerne. Hun talte til sine tropper fra en stridsvogn:
Siste gangen stridsvogn ble benyttet i kamp synes å ha vært i slaget ved Mons Graupius et sted i dagens Skottland i 84 e.Kr. I henhold til Tacitus: «Sletten mellom rungende med støy og med raske bevegelser fra stridsvognene og kavaleriet.» Stridsvognene vant dog ikke deres innledende sammenstøt med de romerske støttetroppene: «I mellomtiden hadde fiendens kavaleri flyktet, og vognførerne hadde blandet seg inn i infanteriets angrep.»
I århundrene senere ble stridsvognen under middelalderen utviklet videre til slags panseret vogn, kalt for «krigsvogn», for å angripe opprørstyrker på slagmarken. Krigsvognen var dekket med plater på begge sider med skyteskår for bueskyttere, støttet av soldater med spyd. Etter oppfinnelsen av skytevåpen, ble også disse benyttet. Den var særlig nyttig under husittkrigene rundt 1420 av husittenes opprørstyrker i Bøhmen. Grupper av disse krigsvognene kunne danne forsvarslinjer, men de fungerte også som stasjon for troppene for ammunisjon og andre forsyninger, eller som ildkraft i krabbebevegelser. Denne tidlige bruken av skytevåpen og innovative taktikker bidro i stor grad til bondehæren greide å slå tilbake angrepene fra langt større tysk-romerske styrkene med riddere.
Roma
I Romerriket ble stridsvogner ikke benyttet i krigføring, men i prosesjoner og i kappløp for forlystelser, særskilt i triumftog og i sirkus (circus). De kunne da bli trukket av så mange som ti hester, og i sjeldne tilfeller også av hunder, tigre eller strutser. De var fire divisjoner, eller factiones, av vognførere, adskilt av fargen på deres klesdrakter: røde, blå, grønne og hvite team. Det fremste senteret for kappløp var ved Circus Maximus, beliggende i dalen mellom Palatinerhøyden og Aventinerhøyden i Roma. Banen kunne ha 12 stridsvogner, og de to sidene av banen ble holdt adskilt av en midtre, opphøyd plattform kalt spina. Kappløp med stridsvogner fortsatte å beholde sin folkelige popularitet inn i bysantinsk tid på hippodromen i Konstantinopel, selv etter at antikkens olympiske leker hadde blitt nedlagt. Kappløpene i det bysantinske rike fortsatte fram til deres nedgang etter Nikaopprøret på 500-tallet hvor det meste av byen ble brent ned.
Antikkens romerske stridsvogn trukket av fire hester ved siden av hverandre ble kalt for quadriga, fra latinske quadriugi (av en gruppe på fire). Betegnelsen hadde tidvis betydning fire hester uten en stridsvogn eller kun en stridsvogn. En vogn trukket av tre hester ble kalt for en triga, fra triugi (av en gruppe på tre). Et tospann, en vogn trukket av to hester, ble kalt for en biga, fra biugi.
Kim (roman)
Kim er en roman fra 1901 av Rudyard Kipling (egentlig Josef Rudyard) (1865–1936).
Kipling var født i Bombay (nå Mumbai) i India og vokste delvis opp der og delvis i England.
Handling
Boken som kom ut første gang i 1901. Den forteller om den foreldreløse sønn av en irsk soldat og en engelsk kvinne som vokser opp med en indisk pleiemor til han rømmer og blir gategutt og tigger i Lahore. Han bærer med seg identifikasjonspapirer og minnet om hva faren har fortalt om en rød tyr på grønn bakgrunn som skal forandre hans liv til det vidunderlige. Så møter han en tibetansk lama som er på pilegrimsreise. Han blir venner med lamaen og de starter på reisen avbrutt av tre år på skole, hvor Kim lærer å lese og skrive, samt landmåling. Han er også blitt plukket ut til å bli hemmelig agent for den britiske etterretningstjenesten og får trening i nødvendige ferdigheter, bl.a. hukommelsestrening og kunsten å telle skritt og å vurdere avstander og lengder ved å bruke seg selv som målestokk.
Reisene blir fargerikt beskrevet og ender med et vellykket tyveri av hemmelige papirer utarbeidet av andre lands agenter – og at Teshoo Lama finner det han søker.
Samfunnsbetydning
Romanen ble lest med oppmerksomhet av Robert Baden-Powell som stiftet speiderbevegelsen. Hukommelsesøvelsene finnes igjen i Kims spill. Andre forfattere som Robert Heinlein har trukket dette poenget ennå lengre, bl.a. i «Stranger in A Strange Land» og «Citizen of the Universe».
Luapula (provins)
Luapula er en provins i Zambia. Provinsens hovedstad er Mansa som tidligere het Fort Roseberry. Provinsen har fått navnet sitt fra Luapula-elven. Provinsen hadde 991 927 innbyggere ved folketellingen i 2010.
Kim (roman)
Kim på norsk
Boken finnes i norsk utgave fra 1957 (Gyldendal) oversatt av C.J. Hambro. Den er også blitt filmatisert.
Eugenia Kielland holdt et radiokåseri om Kim som hun ga ut i bokform i 1950, i samlingen ''Evige venner. Klassisk litteratur i et nøtteskall''.
Luapula (provins)
Luapula strekker seg fra Bangweulusjøen til Mwerusjøen og er befolket av bembaspråklige folkeslag (inkludert lunda, kabende, aushi og chishinga). Den viktigste inntektskilden er fiske. I det 19. århundre ble dalen dominert av lunda-kongedømmet til Mwata Kazembe. Siden 1894 har provinsen vært temaet i grensedisputten om Luapula Province.
David Halberstam
David Halberstam (født 10. april 1934, død 23. april 2007) er en amerikansk journalist og forfatter, født i New York. Han var sønn av en kirurg og en lærer. 13 av bøkene hans har vært bestselgere.
Halberstam fullførte journalistikkstudiene ved Harvard University i 1955, og begynte karrieren med å skrive for avisen Daily Times Leader i West Point i Mississippi. Mot slutten av 1950-årene og tidlig i 1960-årene dekket han begynnelsen på borgerrettsbevegelsen for avisen Nashville Tennesseean.
I midten av 1960-tallet dekket han Vietnamkrigen for The New York Times. Journalistikken hans ledet den amerikanske presidenten John F. Kennedy til å be om at han skulle bli overført til et annet byrå. Han vant Pulitzerprisen for internasjonal reportasje i 1964.
Seinere i karrieren skreiv Halberstam om emner innen historie og sport.
Chiddingfold
Chiddingfold er en landsby og verdslig sogn innenfor naturområdet Weald i Surreys administrative distrikt Waverley i England. Den ligger ved motorveien A283 mellom Milford og Petworth. I sentrum ligger en tradisjonell village green, en grønn landsbypark. Rundt denne finner man sognekirken, butikker, små bolighus og puben The Crown som er et av de eldste vertshus i England. Det ble bygd som et hvilested for cistercienermunker på pilegrimsreise fra Winchester til helgenen Thomas Beckets helligdom i Canterbury. Stedet hevder å være etablert i 1285, men den eldste nedtegnede referansen til den nåværende bygningen er datert 1383. Dronning Elisabeth I stoppet her for forfriskninger i 1591.
Stedet var tidligere kjent for glassproduksjon. Under Elisabeth I var det ikke mindre enn elleve glassverksteder i sentrum. Glasset ble brukt i flere kjente byggverk, som St. Stephens kapell i Westminster og St. Georgs kapell i Windsor. Landsbyen er i dag kjent for sin store festival i forbindelse med feiringen av Guy Fawkes, i helgen nærmest 5. november. Det er en stor prosesjon og et bål som er på størrelse med hus som det tar flere uker å bygge opp. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 2 960 innbyggere.
Journalistakademiet
Journalistakademiet var en ettårig privatskole etablert i Oslo som gav utdanning i journalistikk. Skolen var eid av Norsk Presseforbund og daværende Norske Avisers Landsforbund i fellesskap, men var finansiert hovedsakelig med statsmidler. Skolen åpnet 5. september 1951 og holdt til i Klingenberggaten 8, Oslo. Restauratør og revysanger Einar Rose leide ut lokalene.
Skolens rektor var pressemannen Carl Just. På Journalistakademiet tok han opp mellom 15 og 20 studenter hvert år. Just var den eneste fast ansatte ved skolen. Storparten av foreleserne ble innleid på timebasis fra universiteter, organisasjoner og andre fagmiljøer.
Journalistakademiet ble høsten 1965 avløst av Norsk journalistskole, som de første årene holdt til i Trondheimsveien 84-86. Den gav en ettåring journalistutdanning fram til 1972, deretter ble skolen toårig. I 1974 ble den innlemmet i høyskolesystemet.
Ivo Pertile
Ivo Pertile (født 12. august 1971 i Predazzo) er en italiensk tidligere skihopper som representerte GS Fiamme Gialle.
Han deltok i verdenscupen i årene 1986-1996, med 39.-plass i 1989/90 som beste sammenlagtplassering. Beste plassering sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka var 35.-plass i 1991/92. Hans beste plassering i enkeltrenn var 4.-plass i normalbakken i Predazzo 16. februar 1990.
Pertile var med i VM i 1991, 1993 og 1995, med 23.-plass i normalbakken i Val di Fiemme (Predazzo) i 1991 som beste individuelle plassering. Han var med i OL i 1992 og 1994, der 31.-plass i normalbakken på Lillehammer i 1994 var hans beste plassering individuelt. Han deltok i VM i skiflyging i 1992, 1994 og 1996, med 17.-plass i Planica i 1994 som beste resultat.
David Attenborough
David Frederick Attenborough (født 8. mai 1926 i London i England) er en britisk programleder.
Biografi
Han er kjent for sine naturprogrammer og -filmer og som programleder i BBC i mer enn 50 år. Han er tidligere senior manager i BBC, og har tjenestegjort som kontrollør i BBC2 og som programdirektør i BBC Television i 1960- og 1970-årene.
Attenborough er Fellow av Royal Society og av Zoological Society of London.
Han er den mellomste av tre brødre. Den eldste broren er skuespilleren og regissøren Richard Attenborough.
Filmografi
Attenborough er kjent først og fremst for å skrive og presentere de ni Life -seriene, som er listet i kronologisk orden nedenfor:
Stemmen hans er synonym med natur-dokumentarer for de fleste, og seriene han ga stemmen til inkluderer:
Theodor Richard Reppen
Theodor Peter Richard Carlson Reppen (født 19. april 1863 i Konstantinopel, død 23. juli 1931 i Bulgaria) var en norsk forretningsmann og diplomat som virket i Konstantinopel i Det osmanske rike.
Bakgrunn
Theodor Richard Reppen var sønn av Carl Johan Reppen (1823–1904) fra Mandal og Marigne Spadaro fra Bulgaria. Farens familie kom fra gården Reppen i Sogndal.
Reppen fikk sin utdannelse ved tyske og amerikanske skoler i Konstantinopel der faren var skipsmegler. Han tok deretter handelsutdannelse i England.
Karriere
Reppen jobbet fra 1881 i farens meglerforretning C.J. Reppen & Co., fra 1891 som eneinnehaver. Han var fra 1889 også havnekaptein ved det svensk-norske generalkonsulat samme sted, fra 1901 også for Belgia. Fra 1903 ble Reppen medinnehaver i firmaet Theo. Reppen, eneinnehaver fra 1906 til 1917. Han var ulønnet norsk generalkonsul for det europeiske og asiatiske Tyrkia fra 1905 til 1917, og fra 1922 til sin død i 1931.
Han døde i en flystyrt i Bulgaria i 1931, på vei fra Konstantiopel til Berlin der han skulle treffe familien før videre reise til Oslo. De siste årene var han med på planleggingen av Den norske Levantlinje.
Familie
På besøk i faderlandet fikk Theodor sin førstefødte sønn Edward Johan Waldemar Reppen (født 1886) med Ingrid Pedersdatter Walaker (1862–1948) som i 1889 utvandret til Amerika.
Reppen ble i 1891 gift med Sofie Regine Johansen (1863–1940) fra Kristiansand. Deres sønn Frithjof Hjalmar Reppen (1893–1945) ble en kjent arkitekt og overtok farens firma i 1931, men endte livet i tyske fangeleirer under en fangemarsj.
Lawrence Durrell
Lawrence Durrell (født 27. februar 1912, død 7. november 1990 i Sommières i Frankrike) var en engelsk forfatter av irsk opprinnelse. Durrell er kjent for sitt verk Alexandriakvartetten.
Liv og virke
Durrell vokste opp i nordlige India, hvor hans far arbeidet som ingeniør og bodde således kun korte perioder av sitt liv i England. Da han var 11 år ble han sendt til England for å gå på skole. Han trivdes dårlig i England, som han forlot som hurtig som han kunne. Hans formelle utdannelse var ikke spesielt vellykket, og han strøk på opptaket til universitet. Han hadde skrevet poesi siden han var femten år gammel, og hans første samling, Quaint Fragment, ble utgitt i 1931.
Den 22. januar 1935 giftet Durrell seg med Nancy Isobel Myers, det første av hans fire ekteskap. I mars samme år flyttet han sammen med Nancy, sin mor og sine slektninger, inkludert broren Gerald Durrell, som senere skulle bli en betydelig britisk naturkonservator og en populær skribent, til den greske øya Korfu.
Durrell utga i 1935 debutromanen Pied Piper of Lovers og i 1939 The Black Book, en langt mer kompromissløs roman som han selv så på som sin egentlige debut. På denne tiden fikk han kontakt med Henry Miller og Anaïs Nin, som hjalp ham med å få romanen utgitt. Samtidig hadde han innledet en profesjonell karriere som diplomat og presseattaché, en karriere som skulle vare fram til midten av 1950-årene, og førte ham til mange land rundt Middelhavet.
Da Andre verdenskrig brøt ut,reiste hans mor og de andre slektningene tilbake til England, men Durrell ble igjen på Korfu. Da Tyskland invaderte Hellas, flyktet Durrell i 1941 via Kreta til Alexandria i Egypt, hvor han skrev om Korfu og om livet på «denne briljante lille støvfnugget av en øy» i sin poetiske bok Prospero's Cell.
Durrell fikk sitt store gjennombrudd som forfatter med Bitter Lemons som behandlet krisen på Kypros i 1954–1955 hvor han selv var tett tilstede som pressemann ved det britiske embetsverket der, og framfor alt med Alexandriakvartetten som besto av fire romaner: Justine, Mountolive, Balthazar, og Clea; utgitt i årene 1957–1960.
Gjennom sitt sensuelle og lyriske språk, en spennende handling på flere plan, et djervt tegnet persongalleri og en eksperimentering med tidsplan og minne kom bøkene hans til å bli meget lest og fikk en stor innflytelse på 1960-årenes roman.
Durrell var også virksom som poet, dramatiker og essayist. Han ble også engasjert for å hjelpe til med manuskriptet til storfilmen Cleopatra (1963), men for de fleste overskygger Alexandriakvartetten hans øvrige forfatterskap.
Fra 1958 var Durrell bosatt i byen Sommieres i Languedoc, Frankrike, et område han kjente seg betydelig mer hjemme i enn i England. Det ble oppdaget etter hans død at han aldri hadde engelsk statsborgerskap.
Arbeidet for den britiske regjering
Durrell tilbrakte flere år i tjeneste for utenriksdepartementet. Han var senior pressetalsmann for de britiske ambassadene i Athen og Kairo, presseattaché i Alexandria og Beograd, direktør for Det britiske instituttet i Kalamata i Hellas og Córdoba i Argentina. Han ble også direktør for publikumskontaktene i den greske øygruppen Dodekanesene og på Kypros.
Durrell avslo senere utmerkelsene som Kommandant av Sankt Michaels orden og Sankt Georg, ettersom han mente at hans «konservative, reaksjonære og høyrepolitiske» syn kunne føre til forlegenhet. Hans humoristiske bøker som Esprit de Corps og Stiff Upper Lip handler om livet i diplomatiet, særlig i Serbia. Han hevdet at han mislikte både Egypt og Argentina, men ikke på langt nær så mye som han mislikte Jugoslavia.
MS «Sørland»
MS «Sørland» var det første sivile skip senket under den tyske invasjonen av Norge. Skipet ble senket av tyske krigsskip den 9. april 1940.
Skipper Asbjørn Martinsen og mannskap var på vei fra Moss med papirlast da de plutselig befant seg midt i trefningene ved Oscarsborg festning. To av mannskapet på seks døde da skipet ble senket av tyske krigsskip.
Forhistorie
Skipet antas å opprinnelig ha blitt døpt «Motosa» og ble bygd av Bosvik Båtbyggeri i Risør i 1920.
9. april 1940
MS «Sørland» fra Bud hadde forlatt Moss 03.00 morgenen den 9. april 1940. Grunnet mørkleggingen og luftvernsirenene i Moss ble skipet forsinket. Skipet var lastet med papir fra papirfabrikken Borregaard i Sarpsborg, samt annet stykkgods/boksmateriale fra Fredrikstad og en last treull plassert på dekk. Mannskapet bestod av:
Male var ved broen og på vakt da angrepet startet og Rishaug som hadde vært i motorrommet gikk til Male ved broen. Frisnes, Kristengård og Tornes var i mannskapslugaren foran i båten, mens skipper Martinsen var i hans akterutkabin. Etter å ha kommet ut av Mossesundet oppdaget de som var ved vakt lysglimt og skuddlyder nær Drøbaksundet. Rishaug varslet skipper Martinsen og mennene i fremre kabin, men det ble antatt at det var en militærøvelse. Mennene sakket skipets fart, og fortsatte mot østsiden av fjorden. Videre inn i fjorden oppdaget de at krigsskipene ikke var norske, og de ble møtt av krigsskip i retrett. Det ble allikevel bestemt å fortsette, da det ble antatt at en liten handelsbåt som «Sørland» ikke ville bli angrepet.
Skipper Martinsen hadde akkurat stått opp rundt 04.00 da «Sørland» ble truffet av de tyske krysserne «Emden» og «Lütsow» rundt 04.30 og 05.00. Male endret kurs og forsøkte å seile ut av fjorden, men de tyske skipene fortsatte sitt angrep med maskingevær. «Sørland» ble satt fyr på av angrepet, og det ble i stede forsøkt å grunne skipet på stranden nær Elle fyr, nær Skiphelle. Rishaug ville varsle de tre av mennene som fortsatt var i sin kabin, men kunne ikke gjøre det da hele dekket var i full fyr. Rishaug hoppet overbord etterfulgt av Male, og Martinsen kastet livbøyle til de. Skipperen valgte å vente til skipet var nærmere stranden, da han ikke var god til å svømme.
Kristengård befant seg imidlertid i kabinen og hadde våknet av en del av riggen som hadde falt ned på dekk. En tysk granat traff skipet, og eksploderte i kabinen og tente på skipet. Kristengård fant to av sine skipskamerater døde i sine køyer, og forsøkte forgjeves å riste liv i de omkomne. Han kom seg ut og ble brent av ilden før han fikk hoppet av og fikk svømt i land, på tross av vanskeligheten med å svømme gjennom isflakene i Oslofjorden. De tre som hoppet kom seg alle i land, og Martinsen hoppet av nær stranden. Den dyktige svømmeren Rishaug, som hadde reddet livet til en annen mann ni år tidligere under en fiskeulykke, og Kristengård kom seg til land i sjokktilstand. De lå der helt til soldater kom for å hjelpe dem.
MS «Sørland» brant opp og sank på tre meters dyp.
Etter senkingen
Rishaug mente at papirlasten fra Borregaard hadde beskyttet dem fra granatsplinter da skipet ble truffet. Tre av de overlevende fikk seg gardsarbeid i nærheten. Den 29. mai var det sjøforklaring i Oslo byrett.
Forlisstedet har i dag blitt et interessant område for dykkerinteresserte.
Dunsfold
Dunsfold er en landsby i det administrative distriktet Waverley i Surrey i England, omkring 14 km sør for Guildford. Det ligger i naturområdet Weald og strekker seg i nord til de sørlige langstrakte bratthengene til Greensand Ridge. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen en befolkning på 989 innbyggere.
Navnet ble skrevet Duntesfaude i 1259, Duntesfaud i 1272 og Duntesfalde i 1291. Stedsnavnet er sammensatt av to ledd, første ledd, dun, er enten angelsaksisk dunn for en høyde eller det beslektede keltisk for festning eller bygdeborg, men alternativt kan Dun være avledet fra et personnavn, Dunt. Siste ledd, fold, betydningen «innhegning».
Kirken St Mary & All Saints (for Jomfru Maria og alle helgene) er normannisk, og har de eldste kirkebenkene i England. En kilde i nærheten ble regnet for å være hellig, og tiltrakk seg mange pilegrimmer.
Common House er en verneverdig hall fra omkring 1500 i middelalderstil.
I middelalderen var det jernproduksjon i Dunsfold. Senere tiltrakk stedet seg industri på grunn av Wey og Arun-kanalen. På 1900-tallet ble Dunsfold Aerodrome grunnlagt. British Aerospace brukte flyplassen til å teste mange av sine militærfly, men la ned virksomheten i 2002. Flyplassen heter nå Dunsfold Park, og brukes blant annet til filming av BBCs bilshow Top Gear.
Greensleeves
«Greensleeves» er en tradisjonell og kjent engelsk folkesang fra engelsk renessanse i en form kalt for romanesca. En skillingsvise med dette navnet ble registrert i september 1580 av Richard Jones som «A Newe Northen Dittye of ye Ladye Greene Sleves». Sangen er funnet i flere sangbøker og andre kilder på slutten av 1500-tallet, og tidlig på 1600-tallet, blant annet i Ballet's MS Lute Book, foruten også i flere manuskripter som er bevart i bibliotekene ved University of Cambridge.
Sangen ble populær hos folk flest, og en utstrakt vandrehistorie hevdet at den var blitt skrevet av ingen andre enn den engelske kongen Henrik VIII for hans elskerinne Anne Boleyn, men det er antagelig ikke tilfelle (se under). I William Shakespeares lystspill De lystige koner i Windsor (1602) refererer en kvinnefigur to ganger uten forklaring til sangen «Greensleeves» og Falstaff ropte senere ut:
Disse henvisningene indikerer at sangen var allerede godt kjent på denne tiden.
Tolkning av sangteksten
Det finnes mange versjoner av den tradisjonelle teksten til «Greensleeves». Den første trykte utgaven begynner:
En mulig tolkning av teksten er at lady Green Sleeves var en promiskuøs ung kvinne og kanskje også en som tok betaling for sin oppmerksomhet. På den tiden hadde orden green, «grønn», seksuelle konnotasjoner, mest merkbart er frasen a green gown, «en grønn kledning», en referanse til den måten som gress kan sette merker på en kvinnes klær om hun hadde hatt seksuell omgang utendørs.
En alternativ forklaring er at lady Green Sleeves var, grunnet hennes klær, feilaktig antatt å være umoralsk. Hennes «hensynsløse avvisning» av sangerens tilnærmelser støtter påstanden at hun var alt annet enn en umoralsk kvinne.
I Nevill Coghills engelske oversettelse av Canterbury-fortellingene forklarer han at «grønn var [for Geoffrey Chaucers tidsalder] fargen på kjærlighetens letthet. Dette har sitt ekko i Greensleeves is my delight og andre steder.»
Alternativ tekst
Sangtekster for jul og nyttår ble assosiert med sangen så tidlig som 1686, og på 1800-tallet omfattet bortimot hver eneste bok med julesanger en del versjoner der de fleste ble avsluttet med refrenget: On Christmas Day in the morning. En av de mest populære av disse er «What Child Is This?», skrevet i 1865 av William Chatterton Dix.
En variant som har blitt benyttet i stor grad er fra filmen Vi vant Vesten (How the West Was Won, 1962) som sangen «Home in the Meadow». Teksten var skrevet av Sammy Cahn, og den ble framført av Debbie Reynolds.
«Stay Away» er tittelsangen fra filmen Stay Away, Joe (1968), framført av Elvis Presley til melodien til «Greensleeves».
The Faculty
The Faculty er en science-fiction film fra 1998. Den er skrevet av Kevin Williamson og regien er ved Robert Rodriguez. I de sentrale rollene er Elijah Wood, Clea DuVall, Laura Harris, Jordana Brewster og Josh Hartnett.
Sammendrag
En kveld ved Herrington High School i Ohio diskuterer flere lærere og rektor Drakeskolens budsjett. Etter at alle har dratt, kommer rektor Drake tilbake for å hente sine gjenglemte nøkler. Men hun møter fotballtrener Willis, som mister besinnelsen og stikker en blyant gjennom Drakes hånd. I tillegg kommer dramalæreren Mrs. Olson og stikker plutselig Drake med saks, og rektoren flykter fra skolen.
Neste morgen kommer elevene, inkludert Casey Connor, den fotografen i skoleavisen. Casey blir ikke verdsatt som assistenten til den spydige Delilah Profitt, avisens sjefredaktør og skolens ledende cheerleader. Delilahs kjæreste Stan Rosado vurderer å slutte med fotball, og heller fokusere mer på studiene. Zeke Tyler er en intelligent, men opprørsk student, som måtte repetere sitt siste år ved skolen. Tyler selger blant andre ulovlige produkter, et pulveraktig ecstasy-lignende stoff som han selv produserer og distribuerer. Han blir konfrontert av Elizabeth Burke, som uttrykker bekymring over Tyler og hans illegale aktiviteter. Stokely Mitchell, har bevisst spredd rykter om at hun er lesbisk, selv om hun egentlig har følelser for Stan.
Casey legger merke til et underlig lite dyr på fotballbanen, og tar den med til naturfaglærer Mr. Furlong. Han mener dette er en art kalt en mesozoan. Delilah og Casey gjemmer seg i lærerrommet og blir vitne til trener Willis og lærer Olson som tvinger en mesozoan-skapning inn i øret til helsesøster Harper. De oppdager også liket av lærer Brummel. Casey og Delilah flykter, og Casey kontakter politiet. Rektor Drake påstår at ingenting er galt og at Casey finner på ting og ønsker seg oppmerksomhet. Dagen etter forteller Casey til flere andre elever at han tror lærerne blir kontrollert av utenomjordiske romvesener. De blir konfrontert av lærer Furlong, som forsøker å smitte dem. Zeke klipper av Furlongs fingre, som fortsetter å bevege seg på egen hånd. De klarer tilsynelatende å drepe Furlong.
Studenten Marybeth Louise Hutchinson avslører seg som den fremmede dronningen. Casey gjemmer seg i en garderobe, der Marybeth forvandler seg til sin menneskelige form. Marybeth forklarer at hun forsøker å ta over Jordkloden fordi hennes egen planet er i ferd med å dø ut. Marybeth forvandles tilbake til sin sanne form, angriper Zeke, og slår ham bevisstløs. Casey dukker opp og klarer å stikke litt av stoffet i dronningens øye. Dronningen smitter Casey med sin døende pust, men han vender nesten umiddelbart tilbake til det normale etter dronningens død.
En måned senere har alt sammen ved skolen kommet tilbake til det normale igjen. Zeke har tatt over Stans tidligere plass på fotballaget. Casey regnes som en lokal helt etter at flere aviser avslører de romvesenes mislykkede invasjon av jorden, selv om FBI innbitt forsøker å benekte hele historien.
Ballistikk
Ballistikk (gresk: ballein, βάλλειν, «kaste») er opprinnelig vitenskapen om legemer i fri bevegelse i rommet. Ballistiske prinsipper blir utnyttet for eksempel i skytevåpen, der en kraft (eksplosjon, magnetisk eller gass) presser et prosjektil ut et løp og ut av munningen til fri flyvning. Dette omfatter blant annet skytevåpen, kanoner, magnetpistoler (rail guns) til vitenskapelige formål.
Ballistikk for gevær- og kanonløp
1) Indreballistikk beskriver det som foregår i gevær- eller kanonløpet; forbrenning av krutt, trykkoppbygging, akselerasjon av prosjektilet, varmetap til løpet, friksjon mot løpet osv.
2) Overgangsballistikk handler om hva som skjer når et legeme går over fra å påføres kraft i et løp til å avgi kraft i det det når ut i fri flukt.
4) Terminal ballistikk beskriver hvordan prosjektilet påvirker målet; penetrasjon i målet, perforering, sårballistikk, oppbrytning av prosjektilet osv.
Balistikk for forskjellige prosjektiler
I tillegg er det en rekke mindre underkategorier som:
Ballistikken som vitenskap ble grunnlagt av italieneren Niccolò Tartaglia da han oppdaget at banen til legemer som beveger seg fritt er krum. Det var imidlertid Sir Isaac Newton som fant ut at banen i et lufttomt rom beskrives som en parabel. Dette gjorde det mulig å dekomponere slike bevegelser og å foreta beregninger.
Militær bruk
Senere ble kanoner matet med en ladning med krutt, en kule over der igjen og til slutt en lunte som ble ført inn i kruttet. Lunten ble så tent og kanonen avfyrte et skudd. Osmanske tropper kalt for janitsjarer brukte senere geværer som fungerte på samme prinsipp som kanoner.
Til å begynne med var løpene på skytevåpen helt glatte. Dette ga liten presisjon. Senere begynte geværene å komme med riflet løp (derav navnet «rifle»). Det går ut på at løpet hadde parallelle riller som gikk i spiral rundt innsiden av løpet. Rillene kan støpes, skjæres, eller hamres. Når kulen følger disse blir den tvunget til å spinne, og det fortsetter den med på sin vei mot målet. Presisjonen ble derfor mye bedre. Det fungerer ved at kula vil forhindre enhver påvirkning til å endre kurs eller posisjon under sin ferd, på grunn av gyroeffekten som oppstår når den spinner. Prinsippet er det samme som på en sykkel, der forhjulet blir vanskeligere å vri jo fortere du kjører. Denne teknikken brukes nå i alle skytevåpen, utenom hagle og visse typer luftvåpen (softgun og vanlige luftvåpen). Et prosjektil som blir skutt fra et glatt løp kalles ofte for et såkalt «slugg» eller helkule. Dette er mest kjent fra hagler som er ladet med et fast prosjektil. Moderne stridsvognskanoner er ofte også glattborede. Dette er fordi moderne ammunisjon som panserbrytende pilammunisjon og høyeksplosiver er finnestabilisert fremfor rotasjonsstabilisert, fordi rotasjon også reduserer effekten av HEAT-stridshodet. Prosjektilets stabilitet og dermed nøyaktighet ivaretas her ved hjelp av finnene, eller også ved noe rotasjon.
Traveling Wilburys Vol. 3
Traveling Wilburys Vol. 3 er supergruppen The Traveling Wilburys' andre album.
Historie
Selv om dette var deres andre utgivelse er albumet kalt Vol. 3. Ifølge Jeff Lynne, «That was George’s idea. He said, ‘Let’s confuse the buggers.’»
Fordi dynamikken i bandet hadde forandret seg etter Roy Orbisons bortgang, så bestemte de fire resterende medlemmene seg for å bytte ut Wilbury-pseudonymene sine til: Spike (George Harrison), Clayton (Jeff Lynne), Muddy (Tom Petty) og Boo (Bob Dylan). Harrison og Lynne produserte igjen, innspillingen skjedde våren 1990. En coverversjon av låten «Nobody’s Child» ble satt til side for et veldedighetsalbum.
Traveling Wilburys Vol. 3 ble utgitt i oktober 1990 og ble godt mottatt, men ikke like godt som forgjengeren. Både «She’s My Baby» (2.-plass på album rock-listen) og «Inside Out» (16.-plass på album rock-listen) ble radiohits og albumet nådde 14.-plass i Storbritannia og 11.-plass USA, hvor det også solgte til platina.
Det har vært spekulasjoner om flere Wilbury-utgivelser, men Harrisons bortgang i 2001 blir sett på som slutten på noen som helst framtidige Wilbury-prosjekter. Harrison har vært den uoffisielle lederen av gruppen og hans familie eier rettighetene til begge albumene.
Traveling Wilburys Vol. 3 er dedikert til Lefty Wilbury (Roy Orbison).
Etter at George Harrisons distrubusjonsavtale med Warner Bros. Records gikk ut i 1995, ble eieretten overført til Dark Horse Records-katalogen og rettighetene til de to Traveling Wilburys-albumene gitt til Harrison, og albumene gikk ut av trykk. 12. juni, 2007 ble Traveling Wilburys Vol. 1 og Vol. 3 gjenutgitt av Rhino Records som The Traveling Wilburys Collection, og utgitt sammen med bonusspor og en DVD. Boksen debuterte som nummer 1 på UK Albums Chart og som nummer 9 på Billboard 200.
Sporliste
Alle sanger skrevet av the Traveling Wilburys.
Richard D. Zanuck
Biografi
Sønn av Virginia Fox og Darryl F. Zanuck, lederen for filmstudioet 20th Century Fox. Mens han studerte ved Stanford University, begynte Zanucks karriere i filmindustrien for filmstudioet 20th Century Fox. Senere dannet han sitt eget filmstudio. I 1968 giftet Zanuck seg med modellen og skuespilleren Linda Harrison. De skilte seg i 1978.
Zanuck ble tildelt Irving G. Thalberg Memorial Award ved Academy of Motion Picture Arts and Sciences i 1990. Han har også en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 2000 var Zanuck og hans tredje kone Lili Fini Zanuck medprodusenter for den 72. Oscar-utdelingen.
Zanuck har arbeidet sammen med regissøren Tim Burton seks ganger, med filmer som Planet of the Apes (2001), Big Fish (2003), Charlie og sjokoladefabrikken (2005), Sweeney Todd – Demonbarbereren fra Fleet Street (2007), Alice i Eventyrland (2010), og Dark Shadows (2012).
Zanuck døde 13. juli 2012 i sitt hjem i Beverly Hills av hjerteinfarkt.
Liste over byggingen av ISS
Dette er en liste over byggingen av hoveddelene på Den internasjonale romstasjonen (ISS). Fremtidige og planlagte komponenter og moduler er i henhold til NASA sitt «ISS Consolidated Launch Manifest» og nettsiden NASA Spaceflight. Listen er oppdatert pr 20. mai 2008.
Terje Skjeldestad
Terje Stenehjem Skjeldestad (født 18. januar 1978) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
i en årrekke spilte for Sogndal Fotball. Han debuterte som målvakt i daværende 1. divisjon allerede i 1995, da han var 17 år og har i dag over 400 obligatoriske kamper for Sogndal.
Han er i dag trener for målvaktene i Sogndal.
Leblon
Leblon er en bydel og ei strand i Rio de Janeiro. Den ligger sør i byen, rett vest for Ipanema, og stranda i Leblon er fortsettelsen av Ipanema-stranda. I vest ender stranda ved fjellet Dois Irmãos. Leblon er et av byens mest eksklusive områder, med enda høyere priser enn Ipanema. Bydelen er oppkalt etter den franske forretningsmannen Charles Leblon, som eide området på 1800-tallet.
Leblon hadde 46 044 innbyggere i 2010. Arealet er på 2,15 km².
Adsubia
Adsubia (på valensiansk L'Atzútiva) er en kommune i comarcaet Marina Alta nord i Alicante-provinsen i den autonome regionen Comunidad Valenciana i Spania.
Kommunen er omsluttet av Pego-dalen. Nabokommunene er Villalonga og Oliva i nord; Oliva og Pego i øst; Vall de Gallinera og Villalonga i vest; og Vall de Gallinera og Pego i sør.
17. juni
17. juni er den 168. dagen i året. 169. i skuddår. Det er 197 dager igjen av året.
Fødsler
Se flere som er født 17. juni i Kategori:Fødsler 17. juni.
Dødsfall
Se flere som døde 17. juni i Kategori:Dødsfall 17. juni.
Piffi
Piffi er en saltbasert krydderblanding. Krydderblandingen består blant annet av salt, chilipepper, løk, sort pepper og sellerifrø.
Piffi-krydder passer til for eksempel pommes frites, kylling, svin og flesk, til biff av okse og hamburger.
Historikk
Det er vanskelig å tidfeste når piffi-krydder første gang ble introdusert i norsk matlagning. Kokeboken Gjestemat: tips, menyer, oppskrifter fra 1975 inneholder en oppskrift på smørbrødkake med piffi allkrydder som en av ingrediensene. Kokeboken er oversatt fra svensk, og originalen ble utgitt i Sverige i 1974. Det har blitt hevdet at opprinnelig var piffi en krydderblanding lansert av det svenske foretaket Kockens under navnet «Piffi Allkrydda».
Nome (andre betydninger)
Nome kan vise til:
Mona Dahle
Mona Dahle Sivertsen (født 24. august 1970 i Trondheim) er en norsk tidligere håndballspiller. Hun spilte for Byåsen Idrettslag og Stabæk Håndball. Dahle spilte 114 kamper og skårte 151 mål for Norges damelandslag i håndball og var med på lagene som tok sølv i Sommer-OL 1992 i Barcelona og bronse i EM i 1994. Hun deltok også i Sommer-OL 1996 i Atlanta, der Norge kom på 4.-plass.
Vest-Samoa under Sommer-OL 1984
Vest-Samoa under Sommer-OL 1984. Åtte sportsutøvere fra Vest-Samoa deltok i tre sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var første gangen som Vest-Samoa deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Inge Stangvik
Inge Stangvik Vindorum (født 2. september 1966 i Tønsberg) er en norsk sanger og tekstforfatter, kjent fra flere jazz-innspillinger.
Etter oppvekst i Finnmark turnerte hun med samiske ensembler, før flytting til Oslo (1990) og studier under Liv Nina Mosveen og Magni Wentzel, samt ved Statens balletthøgskole og Romerike Folkehøgskole. Hun har ledet (1995–96) sin egen Inge Stangvik kvartett med Olga Konkova piano, Per Mathisen bass og Jarle Vespestad trommer. Stangvik var også i Christian Reim trio en tid. Hennes tekster var sentrale da The Alf Kjellman Project (med en rekke jazzmusikere fra Nord-Norge) ga ut You'll always need friends (Gemini Records, 1998). En av hennes sentrale samarbeidspartnere har vært Eivin Sannes; de ga ut Together (Gemini Records, 1998) med tekster av Pär Lagerkvist og Olof von Dalin, samt egne verk. Derpå kom Together again (Hot Club Records, 2001) bl.a. med musikk av Miles Davis.
Kims lek
Kims spill eller Kims lek er en enkel øvelse i mnemoteknikk (Fra gresk mneme hukommelse) (hukommelsestrening). Basis er at det blir lagt et antall gjenstander på et bord eller brett, dekket av et klede. Kledet blir fjernet en tilmålt tid og så lagt på plass igjen. Spillerne skal så liste opp hva de har sett, eventuelt også følt på. De fleste vil etter litt trening kunne ramse opp 10–15 gjenstander. Metoden ble beskrevet litterært av Rudyard Kipling i hans roman Kim. Speiderbevegelsen bruker den fortsatt.
Richard Hurndall
Richard Gibbon Hurndall (født 3. november 1910 i Darlington i England, død 13. april 1984 i London i England) var en skuespiller som opptrådte både på radio og teater og i TV og film.
Biografi
Hurndall utdannet seg ved Royal Academy of Dramatic Arts og spilte i flere skuespill på teater i Stratford-upon-Avon. Han spilte også med BBC radios drama repertory company fra 1949 til 1952.
Lusaka (provins)
Lusaka er en provins i Zambia. Provinsens hovedstad er Lusaka som også er landets hovedstad. Provinsen hadde 2 191 225 innbyggere ved folketellingen i 2010.
Richard Hurndall
Biografi
I 1958 ble han den tredje verten i Radio Luxembourgs program This I Believe.. Han spilte i flere TV-serier, inkludert The Avengers, The Persuaders!, Whodunnit og Bergerac. Han spilte gangsteren Mackelson i dramaserien Spindoe fra 1968 og han hadde en tilbakevendende rolle i den siste sesongen av The Power Game. Han spilte også en homofil antikvitetsforhandler som liker Harold Steptoe i Steptoe and Son.
Doctor Who
I 1983 ble episoden The Five Doctors laget for å feire at TV-serien Doctor Who var 20 år gammel. I denne skulle alle som hadde spilt rollen som Doktoren være med. William Hartnell, som hadde spilt den første Doktoren, døde i 1975. Ian Levine, som da jobbet som uoffisiell konsulent på serien, hadde sett Hurndall i Blake's 7 og foreslo for produsent John Nathan-Turner at Hurndall kunne spille den første Doktoren. Hurndall fikk rollen og etter at Tom Baker, som spilte den fjerde Doktoren, ikke ville være med, fikk Hurndall også en større rolle i episoden.
Ha ha he he ho! (De gærne har’e godt)
'Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)' er det sjette musikkalbumet fra Prima Vera. Innspilt 6. 7. 8. 9. 10. og 11. september og utgitt 18. oktober 1982. Øivind Blunck synger sangen «Berre piss».
For første gang ble det brukt en hel uke på å spille inn et album, og for første gang var det ulike innleide musikere som spilte og ikke et band. Albumet ble spilt inn i Arne Bendiksens Studio, og musikerne som var med, var: Marius Müller, Anita Skorgan, Geir Langslet, Geir Holmsen og Magne Lunde. Samtidig som albumet ble utgitt, ble det også utgitt en VHS med sketsjer og musikkvideoer av låtene fra albumet.
Albumet oppnådde en tredjeplass på VG-lista.
Albumet ble tilgjengelig på CD for første gang i desember 2021 som en del av samleboksen De gærne har det godt... i boks!.
Ernst von Siemens’ musikkpris
Ernst von Siemens' musikkpris (Ernst von Siemens Musikpreis) ble etablert i desember 1972 og er en årlig, internasjonal musikkpris som deles ut av Bayerische Akademie der Schönen Künste på vegne av Ernst von Siemens' musikkstiftelse, som ble etablert samme år. Stiftelsen er etablert av industrimannen og kunstmesénen Ernst von Siemens (1903–1990). Prisen kan gis til en komponist, utøver, eller for arbeid innen musikkvitenskap. Prisen deles ut som en hovedpris som i 2010 var på 200 000 euro (ca. NOK 1,6 millioner), i tillegg deles det ut en rekke andre priser.
Calcio Italia
Calcio Italia er et engelskspråklig fotballtidsskrift som handler om italiensk fotball. Det kommer ut månedlig.
Green Cargo
Green Cargo AB (GC) er et svensk, statlig transportselskap som kjører godstransport med tog i Sverige og til og fra utlandet. Green Cargo ble etablert som eget selskap ved oppsplittingen av Statens Järnvägar den 1. januar 2001, og videreførte virksomheten fra SJ Gods. Selskapet har nærmere 90 % av markedsandelen på godstransport på jernbane i Sverige. Green Cargo eide inntil 2010 45% av CargoNet.
I 2016 etablerte Green Cargo seg med ruter i Norge da de overtok en rekke godstogsruter på Sørlandsbanen, Bergensbanen, Raumabanen, Dovrebanen, Nordlandsbanen og Ofotbanen etter avviklingen i Cargolink. Men CG hadde i mange år trafikkert grensetrafikk mellom Norge og Sverige.
Palestinas herrelandslag i fotball
Palestinas herrelandslag i fotball (arabisk: منتخب فلسطين لكرة القدم) er det nasjonale fotballandslaget til den delvis anerkjente staten Palestina, som ligger i Midtøsten. Landslaget administreres av det nasjonale forbundet Palestinas fotballforbund (PFA), som ble opprettet i 1952 og som ble en del av FIFA og AFC i 1998. Laget har aldri kvalifisert seg til et verdensmesterskap, men deltok for første gang i Asiamesterskapet 2015.
Historie
Palestina er et av de yngste landslagene i fotball for herrer i Asia og spilte sin første offisielle landskamp den 26. juli 1953 borte mot (8–1). Fordi Palestina gikk inn i konflikt med Israel ble det kun spilt sporadiske landskamper på 1960- og 1970-tallet mot andre lag i Midtøsten og fra Asia. Gjennom 1980-tallet spilte ikke Palestina en eneste offisiell landskamp. Dette endret seg på midten av 1990-tallet, da Palestinas fotballforbund omsider ble tatt med som permanent medlem av både FIFA og AFC.
Palestina deltok for første gang i kvalifisering til Asiamesterskapet i 2000, men lyktes ikke å komme videre til sluttspillet. Deres første deltagelse i Asialekene kom i 2015, da laget endte på sisteplass i sin gruppe. Palestina deltok for første gang i VM-kvalifisering i 2001 hvor laget spilte flere kamper i et innledende gruppespill, men endte på andreplass i gruppe med, og , og gikk derfor ikke videre. Siden Palestina ikke har kvalifisert seg til et sluttspill i verdensmesterskapet, men likevel hevdet seg i regionale turneringer som blant annet Asiamesterskapet i senere tid, regnes de derfor for å være et middels lag i henhold til FIFAs verdensranking. (126/208 per 12. februar 2015).
Changuinola (elv)
Changuinola er ei elv i provinsen Bocas del Toro helt nordvest i Panama. Dette er hovedvassdraget i provinsen, og ligger stort sett i distriktet Changuinola. Elva er 110 km lang, og har et nedslagsfelt på 3 202 km². Den renner nordover og munner ut i Det karibiske hav innenfor arkipelet og byen Bocas del Toro.
Spanjolen Juan Vázquez de Coronado lette etter gull i området i 1563. Det er betydelig turisme i dette naturskjønne området, som har tropisk regnskog og verneområder. Elva er utbygd med Changuinola vannkraftverk på 233 MW.
Viktigste by langs elva er Changuinola med om lag 80.000 innbyggere.
Northern (Zambia)
Northern er en provins i Zambia. Den dekker rundt en femtedel av Zambias areal. Provinsens hovedstad er Kasama, og provinsen er delt inn i tolv distrikter. Provinsen hadde 1 105 824 innbyggere ved folketellingen i 2010.
Betydelige landemerker i Northern Province er Tanganyikasjøen, Bangweulusjøen, Mweru Watipasjøen og et antall fosser som inkluderer Lumangwe, Kabweleume, Chishimba og Kalambofallene.
I (med og uten prikk)
I, ı og İ, i (stor og liten I uten prikk, og stor og liten I med prikk) er, henholdsvis, den ellevte og tolvte bokstaven i det tyrkiske alfabetet, og brukes også i alfabetene til andre tyrikske språk, som baserer seg på det tyrkiske.
İ og i (begge med prikk), representerer den samme lyden som i gjør på norsk.
I og ı (begge uten prikk), representerer lyden //. Denne lyden er beskrevet som «en urundet norsk o […], altså som en i som artikuleres svært langt tilbake i munnen.»
Den tyrkiske utgaven av J er den samme som i det ordinære latinske alfabetet: minuskelen har prikk, mens majuskelen ikke har det.
Det er ikke uvanlig at nye tegn legges til det latinske alfabetet (norsk har for eksempel lagt til Æ, Ø og Å), men det som er uvanlig med disse tyrkiske bokstavene er at man ikke har lagt til en ny stor og liten bokstav i par: I stedet har man laget en ny majuskel for den allerede eksisterende minuskelen i (İ), og en ny minuskel for den allerede eksisterende majuskelen I (ı). Dette har bydd på problemer for programmerere, for eksempel skaperne av Unicode, fordi man har måttet opprette bokstavtegn som ikke hører sammen, men som utgjør et bokstavpar et annet sted i tegnsettet. Minuskel ı (uten prikk) har Unicode-kode U+0131, mens majuskel İ (med prikk) har Unicode-kode U+0130.
Slaget ved Hobkirk’s Hill
Slaget ved Hobkirk's Hill (noen ganger kalt det andre slaget ved Camden) var et slag i den amerikanske uavhengighetskrigen som fant sted 25. april 1781 nær Camden i Sør-Carolina. Britene under oberstløytnant lord Francis Rawdon-Hastings beseiret amerikanerne under general Nathanael Greene.
Dette gjorde at Rawdon kontrollerte Hobkirk's Hill. Selv om Rawdon hadde vunnet, var han tvunget til å trekke seg tilbake til Charleston kort tid etterpå, siden han var enda mer tallmessig underlegen enn før slaget.
North-Western (Zambia)
North-Western er en provins i Zambia. Provinsens hovedstad er Solwesi. Provinsen hadde 727 044 innbyggere ved folketellingen i 2010.
SJ
SJ AB er et svensk, statseid transportselskap som i hovedskap kjører persontrafikk med tog i Sverige. Det ble til ved oppdelingen av Statens Järnvägar 1. januar 2001 og omfattet det tidligere driftsområdet SJ Resor.
SJ AB kjører internasjonal trafikk i Danmark og Norge (Kongsvingerbanen og Ofotbanen). SJ har omkring 4000 ansatte (2007) og en omsetning på 8,3 milliarder kroner (2007).
Fra 8. juni 2020 driver SJs datterselskap SJ Norge persontogtrafikk på sju togstrekninger i Norge på kontrakt med Jernbanedirektoratet.