cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad
Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad (D&SNG) er en 72 kilometer lang smalsporet museumsjernbane sørvest i Colorado, USA. Linjen går mellom Durango i La Plata County og Silverton i San Juan County, og er en bevart sidebane av Denver & Rio Grandes San Juan-linje som en gang gikk fra Alamosa via Antonito til Durango. Strekningen mellom Durango og Silverton (Silverton Branch) ble ferdigstilt i 1882, noe som betyr at banen er over 130 år gammel. Etter andre verdenskrig gikk gruveaktiviteten rundt Silverton ned, og dermed sank trafikken på Silverton-banen også. I 1950 lanserte D&RG turisttoget «The Painted Train» i et forsøk på å kompensere for noe av trafikknedgangen. Tilbudet ble populært, og holdt liv i linjen selv etter at godstrafikken nesten hadde opphørt. I 1968 ble linjen mellom Durango og Antonito lagt ned, og i 1970 begynte fjerningen av skinnegangen. Dette gjorde at strekningen Durango - Silverton ble isolert, men også denne gangen ble banen spart takket være turisttogene. I 1981 ble banen og materiellet solgt til private investorer med Charles Bradshaw i spissen, som hadde stiftet Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad. Jernbanens eier pr. 2022 er American Heritage Railways som kjøpte opp virksomheten i 1998. Eierselskapet driver også andre museums- og turistjernbaner, men har hovedkontor i Durango.
Linjekart
Avstandene oppgitt i linjekartet under er med Durango som utgangspunkt for å gjøre det enklere å bedømme distansene. De opprinnelige avstandene brukt av D&RG (og som fremdeles brukes langs banen) hadde Denver som nullpunkt. Durango var 451,52 miles (726,5 km) fra Denver ifølge D&RGs egne linjekart.
Opalinidae
Opalinidae er en liten familie av protister, som tilhører ordenen Slopalinida. De fleste opalinider liver i fordøyelsessystemet til springpadder (frosker og padder), men noen parasitterer også fisk, krypdyr, bløtdyr og insekter.
Victoria Galindo
Victoria Galindo (født 22. desember 1983 i Hayward i California), amerikansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Maribojoc
Barangayer
Maribojoc er inndelt i 22 barangayer.
Roberto Assagioli
Roberto Assagioli (født 27. februar 1888 i Venezia, død 23. august 1974 i Capolona) var en italiensk psykiater som studerte psykoanalyse og presenterte Sigmund Freuds lære for det medisinske miljøet i Venezia i 1910. Han er en av tre som regnes for psykoanalysens pionerer i Italia.
Den slovenske mark
Den slovenske mark lå fra 976 under hertugen av Kärnten, og delte stort sett sin historie med Krain – som i perioder gikk under navnet Krain og den slovenske mark. I kortere tidsrom hadde også Den slovenske mark og Sanndalen blitt sammenfattet som markgrevskapet Saunia. 1374 arvet huset Habsburg størsteparten av Den slovenske mark fra grevene av Görz. 1456 fulgte de resterende områdene, som hadde ligget under grevene av Cilli. Habsburgerne slo områdene igjen sammen med Krain, men de østerrikske (erke)hertugene førte Herr der Windische Mark («herre av Den slovenske mark») som én av titlene sine helt frem til 1918.
Roberto Assagioli
Bakgrunn
Assagioli vokste opp i Venezia.
Utdannelse
Ved 16 års alder ble han innskrevet ved det medisinske fakultet i Firenze. Påvirket av Sigmund Freud skrev han diverse artikler blant annet i Zentralblatt für Psychoanalys, som var blitt grunnlagt av Freud. Hans eksamensarbeide fikk navnet «psykoanalyse» og ble for det meste skrevet i Burghölzli, den psykiatriske universitetsklinikken i Zürich der blant andre C.G. Jung virket. Influert av Jung og av Eugen Bleulers idéer om psyken, fullførte han så sin psykiatriske utdannelse ved San Salvi-hospitalet i Firenze. Der begynte også hans yrkesaktive liv.
Karriere
Rundt 1910, begynte Assagioli å legge grunnlaget for psykosyntese. Han så at det var behov for noe mer utover analyse, behovet for å bli hel – å bli forent i syntese.
Assagioli hevdet at det ubevisste omfattet mer enn bare underbevissthet; mennesket har også et midtre ubevisst område og en overbveissthet som rommer våre mest sublime potensial og er kilden til den unike menneskelige utvikling som utfolder seg for hver og en av oss. Assagioli formulerte sine oppdagelser i en tilnærmingsmåte som han kalte psykosyntese, en betegnelse som klart skiller den fra psykoanalyse – uten at Assagioli med dette mente å erstatte psykoanalyse, men heller å utfylle og integrere den.
Hans teori «går ut på at i tillegg til det bevisste selv eller 'jeg' eksisterer det også et høyere Selv. Assagioli bygget en hel filosofi rundt teorien om hvordan den menneskelige personlighet kan bli et integrert selv. Assagiolis terapiform regnes som den viktigste retningen innenfor såkalt transpersonal psykologi, der mennesket betraktes som en del av en åndelig virkelighet.»
Assagioli arbeidet til det siste og pleiet kontakt med en personer som psykiateren Carl Gustav Jung, den indiske forfatteren Rabindranath Tagore og den japanske zenlæreren D.T. Suzuki. Assagiolis hovedsete ble hans eget Istituto di Psicosintesi i Firenze der han bodde og arbeidet det meste av sitt liv. Ved hans bortgang var det opprettet et antall institusjoner rundt om Italia som underviser i psykosyntese.
Englands geologi
Englands geologi er en oversikt over Englands geologiske historie.
Proterozoikum
Proterozoikum (2500-542 mill. år siden). Den tidlige geologiske utvikling av Avalonia inkludert England er antatt å ha vært i en vulkansk øybue nær en subduksjonssone på kanten av Gondwana-kontinentet. Noe materiale kan ha kommet fra vulkanske øybuer som ble dannet lenger ut i havet og senere kolliderte med Gondwana som resultat av platetektonikk. Den vulkanske aktiviteten hadde startet for 730 millioner år siden og fortsatte inntil for rundt 570 millioner år siden, og resulterte i en region av vulkanske øyer i et gruntvannsområde. Rester av disse øyene finnes i berggrunnen i sentrale deler av England med små blotninger synlige ulike steder.
Dartmoor, Bodmin Moor og Scilly-øyene i Cornwall ble dannet på denne tiden og har følgelig en ulik geologi enn resten av England. Disse områdene består av batolitter som granitt. De omkringliggende bergartene er omdannet ved kontaktmetamorfose. Det har vært omfattende utvinning av tinn i området. Granitten utgjør viktige elementer i landskapet i Dartmoor og Bodmin Moor. Forvitring ved hydrolyse av granitten i disse regionene har ført til dannelse av kaolin som har blitt utnyttet til porselen og glanset trykkpapir. Det er på grunn av motstandsdyktighet av granitt mot erosjon og forvitring at disse forekomstene er betydelig høyere enn det omkringliggende landskapet som danner dramatiske landskapsformer.
For omkring 600 millioner år siden medførte den kadomske orogenese at det engelske landskapet ble omdannet til en fjellregion slik som i store deler av Vest-Europa.
Paleozoikum
Paleozoikum (542-251 mya). I tidlig kambrium ble vulkanene og fjellene i England erodert da landet ble oversvømt på grunn av stigning av havnivå, og nye sedimentlag ble avsatt. Kambriske skifre avsatt i et gruntvannsområde er blottet i Midlands ved Nuneaton. Mye av de sentrale deler av England dannet en stabil jordskorpeblokk som har forblitt relativt udeformert siden.
500 millioner år senere, i ordoviciumtiden, rev det sydlige Storbritannia, østkysten av Nord-Amerika og det sørøstlige Newfoundland seg løs fra Gondwanaland og dannet kontinentet Avalonia. Skifer fra Skiddaw i Lake District består av metamorfoserte marine sedimenter avsatt i den nordlige utkant av Avalonia.
Store mengder av vulkansk lava og aske som er kjent som Borrowdale vulkanske gruppe dekket Lake District, kan fremdeles sees i form av fjell som Helvellyn og Scafell Pike.
I silurtiden ble sandstein og slamstein avsatt i enkelte deler av England. Vulkansk aske og lava ble avsatt i perioden og finnes fremdeles i Mendip Hills.
Avalonia hadde nå gått sammen med kontinentet Baltika, og den sammensmeltede landmassen kolliderte med Laurentia for 425 millioner år siden, slik at sørlige og nordlige halvdeler av Storbritannia ble ført sammen. Denne kaledonsk orogenese resulterte i en alpin-type fjellkjede, og England lå i sørlige grense av denne kjeden.
I devontiden var nordlige deler av England del av den kaledonske fjellkjede. De hevede områdene ble erodert og det ble avsatt sedimentære lag i lavlandet og havet. Old Red Sandstone ble avsatt over sentrale og sørlige deler av England. Havnivået fluktuerte i denne perioden siden kystlinjen skjøt frem og tilbake fra sør til nord over England. Old Red Sandstone fra devon ga perioden sitt navn.
For 360 millioner år siden i karbontiden lå England ved ekvator og var dekket av det grunne havområdet det rheiske hav. På denne tiden ble kalk fra karbontiden avsatt og utgjør i dag Mendip Hills i Peak District i Derbyshire, nordlige Lancashire og nordlige Penninene. Erosjon av dette landskapet ved kulldannelse har gitt et utpreget landskap. Spesielt interessant er området omkring Malham i Yorkshire Dales med åpen kalkstein og slukhull. Gaping Gill er en foss som forsvinner ned i den karbonførende kalksteinen.
Dannelsen av karbonførende kalkstein ble etterfulgt av avsetning av mørk marin skifer, siltstein og grovkornet sandstein som tilhører Millstone Grit-formasjonen i området som senere ble hevet for å danne Penninenes antiklinal. Denne sekvensen kan sees i Yorkshire Dales med Ingleborough som hever seg over karbonførende kalkstein i landskapet under.
Gjennom hele perioden var Sørvest-England påvirket av kollisjon av kontinentalplater. Den varisciske orogenese (fjellkjededannelse) for rundt 280 millioner år siden medførte omfattende deformasjon i Sørvest-England. Granitten, som tidligere ble dannet under bergarter i Devon og Cornwall var nå blottet som Dartmoor og Bodmin Moor. Regionen for variscisk orogenese var sør for øst-vest linjen fra Avon til Kent. Det tektoniske trykket var fra sør eller sørøst, og kan ha resultert i dekstral strike-slip-forkastninger. Devon-Cornwall-massivet kan opprinnelig ha vært et stykke lenger øst, for så å ha drevet vestover. Variscisk folding fant sted så langt nord som Derbyshire og Berwick-upon-Tweed.
Ved slutten av perioden hadde England varmt arid ørkenklima med hyppige flomperioder og det ble dannet red beds.
Etter slutten på karbon-perioden (280 millioner år siden) skjedde en intrusjon av kvartsdoleritt som utgjør Whin Sill. Tees renner gjennom dette ved High Force på Alston Block. Whin Sill sees også ved Hadrian's Wall. Nasjonalsteinen er nedre-karbon-kalkstein og skifer.
Permtiden hadde i 30 millioner år arid ørken og erosjon av områder som ble hevet i variscisk orogenese (sørvest England og nærliggende områder i det som nå er Den engelske kanal). Senere ble store deler av England oversvømt og dannet gruntvannsområder da polarisflak smeltet og Tethyshavet og Zechsteinhavet ble dannet, og det ble avsatt skifer, kalkstein, grus og mergel, før det til slutt trakk seg tilbake og etterlot en flat ørken med saltsjøer.
Mesozoisk æra
Mesozoikum (251-65 mya). Etterhvert som Pangaea driftet i triastiden gled England bort fra ekvator inntil de var mellom 20° og 30° nord. Redbeds, sandstein og slamsteiner utgjør hovedsedimentene av New Red Sandstone. Restene av de varisciske høylandene i Frankrike i sør ble erodert ned, og lag av New Red Sandstone ble avsatt over sentrale deler av England og i forkastningsbassenger i Cheshire. Et basseng ble utviklet i Hampshire regionen på denne tiden. Rifting foregikk i og omkring England før oppsprekking av superkontinentet i juratiden.
Heaven
Heaven kan sikte til:
Englands geologi
Mesozoisk æra
Da juratiden startet, begynte Pangaea å sprekke opp og havnivået steg, idet England driftet på Eurasia til mellom 30° og 40° nord. Med mye av England under vann igjen, sedimentær bergart ble avsatt og kan nå finnes under mye av Sør-England fra Cleveland Hills i Yorkshire til Jurassic Coast i Dorset med leirer, sandsteiner, grønnsand, oolitt kalkstein i Cotswold Hills, korallkalk i Vale of White Horse og Portlandkalk i Isle of Portland. Et spesielt interessant jura-sted er på Nord-Yorkshire kyst mellom Staithes og Port Mulgrave.
Forekomst av alger og bakterier under slammet på havbunnen på denne tiden resulterte i dannelse av Nordsjøolje og naturgass, som ble innesperret i overliggende sandstein av salt avsetninger dannet da havnivået falt og det ble utviklet sumper og saltsjøer og laguner som var hjem for dinosaurer.
Etter 20 millioner år under kritt, ble landområdene igjen oversvømt inntil mye av England lå under havnivå, selv om havnivået endret seg flere ganger. Kritt og flint ble avsatt over mesteparten av England, som er blottet ved White Cliffs of Dover og Seven Sisters, Sussex og danner også Salisbury Plain. De høye havnivåene etterlot bare mindre områder av land blottet. Dette medførte mangel på landderivert sand, slam eller leirsedimenter fra denne tiden – enkelte av lagene fra slutten av krittiden er nesten rent kritt.
Kenozoikum
Kenozoikum (65 mya-nåtid). I tidlig paleogen mellom 63 og 52 millioner år siden ble de siste vulkanske bergarter i England dannet. Den vulkanske Lundy Island i Bristol Channel ble dannet i denne perioden.
Alpin orogenese som fant sted omkring 50 millioner år siden, var ansvarlig for utformingen av Londonbassenget synklinal og Weald antiklinal i sør. Denne orogenesen ledet også til utvikling av North Downs, South Downs og Chiltern Hills escarpment, og nær-vertikale folder i sørlige Dorset og Isle of Wight.
I perioden var England tektonisk hevet langs gamle svakhetssoner fra den kaledonske fjellkjede og den varisciske fjellkjede lang tid i forveien. De hevede områdene ble så erodert, og mer sedimenter ble avsatt over Sør-England med bl.a. London Clay, mens Den engelske kanal besto av mudderflate og elveavsatt sand. Store deler av Midlands og Nord-England kan ha vært dekket av jura- og kritt-avsetninger ved begynnelsen av paleogen, men ble slitt ned ved erosjon. For 35 millioner år siden var landskapet bevokst med bøk, eik, redwood og palm trær, i tillegg til gressland.
I miocen- og pliocen-epokene i neogen-perioden foregikk fortsatt landhevning og erosjon, spesielt i Penninene. Planter og dyrearter utviklet seg til sine moderne former, og for 2 millioner år siden ville landskapet ha blitt i store trekk gjenkjent i dag.
I pleistocen var det flere istider. Den største var anglian med opptil 1000 m tykk is som rakk så langt sør som til London og Bristol omkring 500000 til 400000 år siden, og medførte deling av Themsen til sitt nåværende løp.
Det er dokumentert i form av steinredskaper at Sør-England var kolonisert av menneskelig populasjoner i den varme hoxnian-mellomistiden som etterfulgte anglian. Det er mulig at Den engelske kanal gjentatte ganger åpnet og lukket i denne perioden, slik at Storbritannia var en øy fra tid til annen. Eldste menneske fossiler dateres også fra denne tiden, medregnet hodeskalle av Swanscombe-mannen fra 250 000 år siden og den tidligere Clactonian Man.
Wolstonian-istiden fra 200000 til 130000 år siden, og maksimum for 150 000 år siden, har fått navn etter byen Wolston sør for Birmingham som regnes for å markere den sørlige grensen for isen.
Wolstonian ble etterfulgt av ipswichian-mellomistiden, da flodhester levde så langt nord som Leeds.
I den siste istiden, devensian, som startet for 115 000 år siden, med maksimum for 20 000 år siden og endte 10 000 år siden, ble dalene til Usk og Wye erodert av isbreer, og isdekket nådde så langt sør som Birmingham. Det antas at landet var helt forlatt av mennesker da isdekket nådde maksimum, og ble rekolonisert da isen trakk seg tilbake. For 5 000 år siden antas det at De britiske øyer var varmere enn i dag.
Siden mennesker begynte rydding av skogen i neolittisk tid, er det meste av landet avskoget, og fremskynder de naturlige prosesser av erosjon. Store mengder av stein, grus og leire eroderes hvert år, og per 2000 var 11% av England dekket av veier eller bygninger.
I dag synker England, mens Skottland hever seg på grunn av at vekten av iskappen er borte. England synker med 1 mm per år, mens London-området synker dobbelt så mye delvis på grunn av at leiren kompenseres.
Hevning av havnivå skyldes global oppvarming og gjør lavlandet i England sårbart for flom. Nylige flommer kan sammenlignes med spor etter lignende hendelser bakover i tid, f.eks. Bristol Channel-flommen i 1607.
De britiske øyer hadde flere mindre jordskjelv hver måned, og fra tid til annen lette til moderate. I det 20. århundre ble 25 jordskjelv registrert med en styrke på 4,5 til 6,1 på Richters skala , mange av dem med opprinnelse innen England. Notable var 1884 Colchester jordskjelv i 1884 og 2002 Dudley jordskjelv.
Eyde-klyngen
Eyde-klyngen er en norsk klynge for prosessindustrien som ble grunnlagt i 2007 og er organisert som en ideell organisasjon. Medlemmene består av de største prosessindustribedriftene i landet i tillegg til leverandør- og kunnskapsbedrifter.
Eyde-klyngen skal sikre tilvekst og konkurransedyktig prosessindustri som opererer innenfor rammeverket av Paris-avtalen i Norge. Den skal bidra til å sikre den markedsmessige posisjonen for klyngen av norsk prosessindustri.
Klyngen dekker en rekke norske prosessindustribedrifter, og deltar i Norwegian Centre of Expertise (NCE). Klyngen har både kjerne- og leverandørmedlemmer i hele landet, og har hovedbasen i Arendal. I 2018 sto klyngens medlemsbedrifter (eksklusiv FoU- og kunnskapsinstitusjoner) for ca 44 milliarder norske kroner i omsetning og hadde 6,146 ansatte.
Eyde-klyngen deltar med gruppemedlemmer i regjeringens Prosess21, som er et gruppearbeid der ekspertene i norsk prosessindustri skal gi anbefalinger om hvordan man best kan få til minimale utslipp i industrien parallelt med bærekraftig vekst.
Carl Ringvold
Carl August Ringvold sen. (født 3. april 1876 i Oslo, død 22. februar 1960 i Oslo) var en norsk seiler og OL-deltaker.
Under OL 1920 i Antwerpen vant Ringvold gull i klassen 8 meter type 1907 med den norske båten «Irene». Han vant sammen med Thorleif Holbye, Tellef Wagle, Kristoffer Olsen og Alf Jacobsen. Det var kun en båt i denne klassen. Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant han sin andre olympiske gullmedalje, da sammen med sin sønn Carl Ringvold, Jr.
Hlavaciellus
Hlavaciellus er en slekt av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.
Utseende
Små (ca. 1-1,5 millimeter), brede, rødbrune perlebiller. Kroppen er kledt med ganske lange, lyse hår. Antennene er kraftige og nesten så lange som kroppen. Hodet er lite med utstående fasettøyne. Pronotum er rundet med nesten rettvinklede bakhjørner, nesten så bredt som dekkvingene, som er ovale uten punktrader.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Borneo).
Milorg (Vreid-album)
Milorg er det fjerde studioalbumet til det norske black metal-bandet Vreid.
Kinesisk Taipei under OL
Kinesisk Taipei er navnet Taiwan deltar med i olympiske leker. De deltok første gang under Sommer-OL 1932 i Los Angeles, Sommer-OL 1936 i Berlin og Sommer-OL 1948 i London med navnet Republikken Kina sammen med Kina. Fra og med Sommer-OL 1956 i Melbourne deltok de uten Folkerepublikken Kina men brukte fremdeles navnet Republikken Kina. Folkerepublikken Kina boikottet OL så lenge Den internasjonale olympiske komité (IOK) lot Taiwan delta under dette navnet. Da IOK i 1979 besluttet at Taiwan skulle delta med navnet Kinesisk Taipei, begynte Folkerepublikken Kina igjen å delta, mens Taiwan boikottet Vinter-OL 1980 i Lake Placid og Sommer-OL 1980 i Moskva i protest mot IOKs beslutning. Fra og med Vinter-OL 1984 i Sarajevo har både Folkerepublikken Kina og Kinesisk Taipei deltatt i samtlige påfølgende olympiske leker.
Malacopterus
Malacopterus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, gulbrune trebukker. De er forholdsvis myke og tynnhudete. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er ovalt og omtrent så langt som bredt. Dekkvingene har opphøyde lengderibber.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Amerika, fra det sørlige USA sør til Argentina, inkludert Karibia.
Systematisk inndeling
Gruppen blir ofte slått sammen med Xystrocerini.
Litledalen kraftverk
Litledalen kraftverk er et vannkraftverk i Etne kommune i Vestland.
Kraftverket utnytter et fall på ca. 130 meter mellom reguleringsmagasinet Hårlandsvatnet og Litledalsvatnet.
Musikkåret 1922
Fødsler
|| komponist||align=center|86 ||align=center| ||
Litledalen kraftverk
Installert effekt er 15 MW. Midlere årsproduksjon er 65 GWh.
Kraftverket eies og driftes i dag av Sunnhordland Kraftlag.
Musikkåret 1922
Fødsler
|| jazztrombonist || align=center| 60 || align=center| ||
Litledalen kraftverk
Oppstart var i 1920, det er påbygd og utvidet i 1963 og 1985. I 2018 er det vedtatt ny utbygging av vassdraget og oppgradering av Litledalen.
Musikkåret 1922
Fødsler
jazzmusiker (klarinett, tenorsaksofon og piano) || align=center| 53 || align=center| ||
Reckless (video)
Reckless er en video med Bryan Adams som ble gitt ut i 1984. Videoen inneholder noen av musikkvideoene fra albumet Reckless.
Bakerøya
Bakerøya (offisielt engelsk Baker Island), tidligere kjent som New Nantucket Island, er et amerikansk territorium bestående av en atoll i øygruppen Phoenixøyene i Polynesia. Øya ligger rett nord for ekvator i Stillehavet, omtrent halvveis mellom delstaten Hawai'i og Australia. Øya ligger ca. 3000 kilometer sørvest for Hawaiiøyene og det nærmeste landområde er Howlandøya, ca. 60 kilometer nordvest for øya. Både Howland- og Bakerøya har vært under amerikansk suverenitet siden 1857. Til tross for at øya er ubebodd besøkes den flere ganger i året av både Kystvakten og ansatte i U.S. Fish and Wildlife Service, som står for administrasjonen over øya. Til statistiske formål regnes Bakerøya som en av USAs ytre småøyer.
Geografi
Bakerøya ligger like nord for ekvator i det sentrale Stillehavet. Den ligger i øygruppen Phoenixøyene i Polynesia i Oseania, omtrent midtveis mellom Hawai'i og Australia. Den er omtrent 3000 kilometer sørvest for Honolulu på Hawai'i og 60 kilometer sørøst for Howlandøya. Den er ca. 1000 kilometer nord for Tuvalu, 1880 kilometer vest for Jarvisøya og 2000 kilometer sør for Johnston Atoll. Den er lokalisert på 0°11′41″N 176°28′46″W. Flateinnholdet er på 2,1 kvadratkilometer og den har 4,8 kilometer kystlinje. Den har ekvatorialklima med lite regn, konstant vind og sterk sol. Terrenget er lavt og dekket av sand og gress. Den er en koralløy omringet av korallrev og det høyeste punktet på øya er åtte meter over havet. Administrativt er den en del av USAs ytre småøyer og er idag et vernet viltreservat, kjent som Baker Island National Wildlife Refuge. Den har status som et uinnlemmet oversjøisk territorium underliggende USA og er administrert av etaten U.S. Fish and Wildlife Service i innenriksdepartementet.
En gravlund fra tidligere kolonister ligger nær midten av vestkysten og det er også her båtene ankrer. Det finnes ingen havneleie og den 1,6 kilometer lange rullebanen på øya ble forlatt etter Stillehavskrigen og er nå dekket av gress. Det finnes ingen innsjøer på øya.
Historie
Bakerøya ble først funnet av den amerikanske hvalfangeren Elisha Folger ombord skipet «Equator» i 1818. Folger, som var fra Nantucket i Samveldet Massachusetts, døpte øya til New Nantucket Island. Den neste som besøkte øya var den amerikanske sjøkapteinen Michael Baker i 1834. Øya er idag oppkalt etter kaptein Baker. Senere ble øya besøkt av hvalfangeren kaptein Obed Starbuck ombord skipet «Loper» i august 1825. Kaptein Baker annekterte øya i 1855, men den kom under amerikansk suverenitet i 1857 etter store funn av guano. Det amerikanske selskapet American Guano Company utvant guano på øya fra 1859 til 1878, men senere ble øya annektert av Storbritannia som utvant guano her fra 1886 til 1891. President Franklin D. Roosevelt benyttet seg av presidentordre, såkalt «executive order», den 13. mai i 1936 som opprettholdt det amerikanske kravet over øya.
Amerikanske kolonister ombord kystvaktkutteren «Itasca» ankom øya i april 1935. Der bygde de et fyrtårn, flere hus og forsøkte å plante ulike planter. Bosetningen ble kalt Meyerton etter den amerikanske kapteinen H.A. Meyer fra Hæren som var hovedansvarlig for å bygge den nye kolonien. Kolonistene ble evakuert fra øya under Stillehavskrigen i 1942 etter japanske angrep på øya. Kort tid etter ble øya okkupert av militæret som blant annet drev en LORAN-radiostasjon her fra september 1944 til juli 1946. Som en del av Slaget om Kwajalein ble soldater fra Den amerikanske hæren stasjonert på øya den 11. august 1943. En måned senere hadde de bygd en 1,6 kilometer lang rullebane for fly som ble brukt for å angripe den japanske basen på Mili Atoll i Marshalløyene med Consolidated B-24 Liberator-bombefly. Flyvåpenet hadde Curtiss P-40 Warhawk-jagerfly stasjonert på øya fra 1. september til 27. november i 1943, men forlot øya den 1. januar 1944.
Dyre- og planteliv
Bakerøya er hovedsakelig et fredet rede for ulike typer sjøfugler, lofugler og marineliv. Forskere fra Smithsonian Institution registrerte bare fire fuglearter på øya under sitt besøk i 1965, men idag finnes det elleve fuglearter på øya. Blant dem er over én million individer av sotterne. Flere av fugleartene er utrydningstruet, deriblant alaskaspove. Andre fuglearter er brunsule, maskesule, rødfotsule, storfregattfugl, småfregattfugl, blånoddy, brunnoddy, polynesiaterne, silketerne, rødhaletropikkfugl, sibirlo, alaskavandresnipe og steinvender. De utrydningstruede havskilpaddene karett og suppeskilpadde er også utbredt på øya, spesielt på den sørlige lesiden. Kolonister har tatt med seg flere invaderende arter til øya, blant dem kakerlakker, katter og kokospalmer. Disse var derimot fjernet i 1965.
Det finnes ingen trær på øya, men flere type busker og fire gressarter. Plantelivet på øya ble først undersøkt av Whippoorwill-ekspedisjonen i 1924 som fant 15 plantearter på øya. I 1965 ble 24 plantearter registrert og yttligere to i 1993. Mer enn 11 plantearter ble tatt med hit av kolonister på 1930-tallet, men samtlige av dem er utryddet idag. En endemisk gressart, kalt eragrostis whitneyi, ble gjenfunnet av ansatte i U.S. Fish and Wildlife Service i 1993 etter og ikke ha vært observert siden 1924. 16 algearter er funnet på Bakerøya, av dem fire arter grønnalger (for det meste halimeda), to arter brunalger (for det meste lobophora) og seks arter rødalger (for det meste kalkalger). Det ble registrert 104 korallarter på øya i 2010, deriblant fungiidae, faviidae og acropora cervicornis. Noen av korallene er hele 2,8 meter i diameter.
Vernet naturområde
Innenriksminister Rogers Morton etablerte det vernede viltreservatet Baker Island National Wildlife Refuge den 27. juni i 1974. Dette ble utvidet i 2006 og inneholder nå også 1660 km2 av nærliggende havområder. Bakerøya var sammen med seks andre amerikanske stillehavsøyer kjent som Pacific Remote Islands National Wildlife Refuge Complex inntil president George W. Bush oppgraderte statusen til et nasjonalmonument i 2006, nå kjent som Pacific Remote Islands Marine National Monument. For å besøke øya må en derfor søke om bevilgning fra etaten U.S. Fish and Wildlife Service, selv om det oftest kun er utdanningspersonell og forskere som innvilges bevilgning. Ansatte i U.S. Fish and Wildlife Service besøker øya ca. to ganger i året sammen med soldater fra Kystvakten.
Cleroclytus
Cleroclytus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Forholdsvis små, rødbrune til svarte trebukker. Artene minner overflatisk om maur. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Hodet er forholdsvis stort og bredt. Pronotum har rundede sider og er nærmest tønneformet sett ovenfra. Den bakerste delen er markert innsnevret slik at det blir en tydelig "stilk" mellom forkroppen og dekkvingene. Disse er hvelvede og litt innsnevrede i midten. Beina er ganske lange.
Liste over kulturminner i Aurland
Liste over kulturminner i Aurland er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Aurland. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Aleksandr Buryj
Aleksandr Buryj, belarusisk Аляксандр Іванавіч Буры - Aljaksandr Ivanavitsj Bury (født 14. september 1987) er en belarusisk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i double.
Johannes Lupi
Johannes Lupi (født ca 1506 på ukjent sted; død 20. desember 1539) var en fransk renessansekomponist innen den fransk-flamske skolen som hovedsakelig var aktiv i Cambrai, et av tidens viktigste musikksentra. Han tilhørte generasjonen etter Josquin, og selv om Lupi er relativt ubetydelig som komponist, var han en dyktig polyfoniker.
Biografi
Lupis fødested er ukjent, men han var korgutt i Cambrai, hvor han også bodde det meste av sitt liv. I 1522 til 1526 studerte han i Leuven og ble i 1527 kormester i Cambrai-katedralen, en stilling som i tillegg til undervisningsplikten vanligvis også medførte plikt til å skaffe korguttene kost og losji. Han ble gjentatt ganger oppsagt og tatt til nåde igjen. Oppsigelsesgrunnen var vanligvis slett disiplin, men også slett bokholderi.
Constance Bennett
Constance Campbell Bennett (født 22. oktober 1904, død 24. juli 1965) var en amerikansk skuespillerinne og filmprodusent.
Johannes Lupi
Biografi
Johannes Lupi led av en ukjent kronisk lidelse som i økende grad plaget ham i 1530-årene og han måtte som følge av denne forlate sin stilling i 1535; sykdommen førte senere også til hans tidlige død.
Constance Bennett
Bennett døde 60 år gammel av hjerneblødning.
Johannes Lupi
Stil og innflytelse
All musikk vi kjenner etter ham er a cappella vokalmusikk. Bare to messer er kjent, men han skrev en rekke motetter og chansons. Motettene ble samlet og trykket i 1542 av Pierre Attaingnant. Johannes Lupi tonesatte bl.a. Erasmus' nekrolog over komponisten Johannes Ockeghem.
Constance Bennett
Barndom
Constance Campbell Bennett ble født 22. oktober 1904 i New York. Foreldrene hennes, Richard Bennett og Adrienne Morrison, var begge skuespillere. Det samme var besteforeldrene hennes på morsiden, Morris W. Morris og Rose Wood. De to yngre søstrene hennes, Barbara Bennett og Joan Bennett ble også skuespillerinner.
Johannes Lupi
Stil og innflytelse
Stilmessig er Lupis musikk beslektet med Nicolas Gomberts og utviser typiske tendenser for generasjonen etter Josquin: en tett polyfon sats og en forkjærlighet for polyfone imitasjoner. Lupi var imidlertid særlig opptatt av teksten og var i stand til å lage forståelig musikk i åttestemmig kontrapunkt. Hans chansons kjennetegnes av en vid tematisk spennvidde fra det seriøse til det slibrige.
Constance Bennett
Karriere
Bennett hadde sin filmdebut i en statistrolle i stumfilmen The Valley of Decision (1916). Foreldrene hennes spilte hovedrollen i filmen, og Bennetts to yngre søstre hadde også statistroller. Hun spilte i en rekke stumfilmer i 1920-årene, der en av de mest kjente var Sally, Irene and Mary (1925). Filmen handler om tre showgirls og deres syn på livet. Bennet, Joan Crawford og Sally O'Neil spilte hovedrollene. Samme året som filmen ble utgitt giftet hun seg med Philip Morgan Plant og tok en pause fra karrieren i de fire årene ekteskapet varte.
Johannes Lupi
Andre musikere med lignende navn
Lupi bli noen ganger forvekslet med andre musikere i det sekstende århundre. Johannes Lupi var navnet på to andre ukjente personer på denne tiden, men ingen av dem var komponister. En var aktiv i Nivelles, en annen i Antwerpen, begge i den første halvpart av århundret. I tillegg fantes en musiker ved navn Lupus, ofte vist til av samtidige musikkvitere som «den italienske Lupus». Hans verk er overlevert i Medici Codex. En annen komponist ved navn Lupus Hellinck, kan ha vært den italienske Lupus. Endelig fantes en hel familie av musikere som het Lupo. Av denne familien var bare Ambrose Lupi fra Milano aktiv i det sekstende århundret. Atter en annen Lupi, Didier Lupo Second, arbeidet i Lyon midtveis i århundret.
Constance Bennett
Karriere
På begynnelsen av 1930-tallet hadde hun blitt en av de best betalte skuespillerinnene i Hollywood. I løpet av tiden hun hadde kontrakt med RKO Pictures spilte hun blant annet i filmene What Price Hollywood? (1932) og Our Betters (1933), begge regissert av George Cukor. På midten av tiåret var populariteten hennes dalende, men hun hadde likevel suksess med filmer som The Affairs of Cellini (1934),  Efter kontortid (1935) og Forelskede kvinner (1936). I 1937 spilte hun hovedrollen i Det spøker i byen, sammen med Cary Grant. Filmen handler om de to lekne spøkelsene George og Marion Kerby, og ble en av Bennetts mest populære filmer. Året etter gjentok hun rollen i oppfølgeren Det spøker ved rivieraen.
Bennett og hennes tredje ektemann, den franske regissøren og adelsmannen Henry de La Falaise, startet produksjonsselskapet Bennett Pictures Corp., som produserte de to fargefilmene Sydhavets paradis (1935) og Kliou the Tiger (1936).
I 1941 spilte hun i Den lettsindige tvilling, som var Greta Garbos siste film. Produksjonsselskapet hennes, Constance Bennett Productions, produserte de to filmene Paris Underground (1945) og Smart Woman (1948), som hun også spilte hovedrollen i. I tillegg til arbeidet innen filmindustrien, begynte Bennet også å spille på teater. I 1947 hadde hun igjen suksess på filmlerretet i en birolle i Ikke mistenkt. Etter å ha spilt en birolle i Presidenten kommer i 1951, spilte hun ikke i noen flere filmer resten av tiåret, men hadde flere gjesteroller i TV-serier, i tillegg til arbeidet hennes på teaterscenen. Bennett fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame 6250 Hollywood Blvd. 8. februar 1960. I 1965 gjorde hun et comeback på filmlerretet i Madame X. Kort tid etter at innspillingen var fullført døde hun, og filmen ble derfor ikke utgitt før etter hennes død.
Privatliv
Den 22. november 1931 giftet hun seg med den franske regissøren og adelsmannen Henry de La Falaise. Han hadde tidligere vært gift med skuespillerinnen Gloria Swanson. Året etter vendte Bennett tilbake fra en tur i Europa med den tre år gamle adopterte sønnen Peter Bennett Plant. Den 14. november 1940 ble Bennet og La Falaise skilt.
Da hennes andre ektemann, Philip Morgan Plant, døde i 1941 hadde det blitt opprettet et fond på over en halv million dollar som skulle gå til barna hans. Bennett avslørte da at hennes adopterte sønn i virkeligheten var hennes biologiske barn med Plant, som hadde blitt født etter skilsmissen. Hun hadde hevdet at han var adoptert for å forhindre at Plant skulle få foreldreretten. Under rettssaken mot Plants mor og enken hans sa Bennett at dersom hun måtte i vitneboksen kom hun til å fortelle alt om ekteskapet. Saken ble til slutt løst utenfor retten.
Den 20. april 1941 giftet Bennett seg med skuespilleren Gilbert Roland. De fikk døtrene Lorinda Roland og Christina Alonso Roland, men ble skilt 20. juni 1946. To dager senere giftet Bennett seg med John Theron Coulter, som var oberst i United States Air Force. Utover 1940-tallet var Bennett med på å organisere underholdningsforestillinger for amerikanske soldater i Europa, og fikk flere militære hederspriser for innsatsen.
Bennett døde 4. juli 1965 i Fort Dix i New Jersey av hjerneblødning. På grunn av sin innsats for det amerikanske forsvaret, og hennes ektemanns stilling som brigadegeneral, ble hun gravlagt på Æresgravlunden i Arlington. Da Coulter døde i 1995 ble han gravlagt sammen med henne.
Australias Grand Prix 2010
Australias Grand Prix 2010 (offisielt navn: LXXV Qantas Australian Grand Prix) var et Formel 1-løp som ble arrangert 28. mars 2010 på Melbourne Grand Prix Circuit i Melbourne, Australia. Det var det andre løpet i Formel 1-sesongen 2010, og det syttifemte Australias Grand Prix, hvorav det tjuesjuende i F1-sammenheng. Løpet ble vunnet av McLaren-føreren Jenson Button, som dermed ble den første til å vinne to Australias Grand Prix på rad siden Michael Schumacher i 2002. På andreplass kom Renaults Robert Kubica, foran Ferrari-duoen Felipe Massa og Fernando Alonso.
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Vest-Telemark vidaregåande skule
Vest-Telemark vidaregåande skule er en regionskole for Vest-Telemark med skole på Dalen og avdeling i Seljord.
Dalen
Dalen vidaregåande skule ble etablert i 1977 med linjer som allmennfag, handel og kontor, maskin og mekaniker, og helse og sosialfag. I starten leide skolen lokaler av Tokke kommune før den i 1981 fikk nytt skolebygg ved idrettsplassen. Skoletilbudet ble utvidet i 1980-åra etter ønske fra lokalmiljøet og behov, som elektro og en styrking av handel og kontor til kurs for økonomi og regnskap.
I kunnskapsløftet som kom 2006 ble det stilt større krav til kunnskap, ferdigheter og læringsmetoder, og utdanningsprogrammene ble endret til ni yrkesfaglige og tre studieforberedene retninger, der skolen fikk studiespesialisering, elektro, helse og oppvekst og teknikk og industriell produksjon.
Seljord
1. januar 2014 ble Bø videregående skole avdeling Seljord overført til Vest-Telemark vidaregåande skule, som da ble en regionskole for Vest-Telemark. Med avdeling Seljord kom to yrkesfaglige linjer og påbygg til studiekompetanse. Avdelinga har 130 studieplasser.
Skoleanlegget i Seljord består av tre bygninger, «Gråbygget», «Teoribygget» og «Nybygget».
Vest-Telemark ressurssenter
På 1990-tallet ble Vest-Telemark ressurssenter oppretta og lagt i tilknynting til skolen, her blir det arrangert kurs og opplæring innen forskjellige områder.
Utdanningstilbud
Skolene tilbyr følgende utdanningsprogram:
NSU
NSU kan referere til:
Universiteter
Germanske-SS
Germanske-SS (tysk: Germanische-SS) var fellesnavnet på ikke-tyske SS-grupper i det okkuperte Europa mellom 1939 og 1945.
Undergrupper som ble opprettet var:
En nasjonalsosialistisk undergrunnsorganisasjon eksisterte også i Sveits, som ble kalt Germanische SS Schweiz. Den hadde imidlertid ganske få medlemmer og ble aldri ansett å ha noen innflytelse på myndighetene.
I Frankrike lyktes det ikke å opprette noen Germanske-SS gruppe, men politistyrkene i Vichy-regimet bistod i stor grad lokale SS-myndigheter. Det britiske frikorps ble først ansett for å være en del av Germanske-SS, men ble senere en del av Waffen-SS.
Grader
Avdelingen ble utstyrt med tyske SS-uniformer, og i Norge ble SS-runene på kraven byttet ut med Nasjonal Samlings solkors, og hakekorsørnen på venstre erme byttet ut med et eget ravnemerke. Det var visse lokale variasjoner over hvilke gradsbenevnelser en benyttet:
Ukraina under Kortbane-VM i svømming 2018
Ukraina deltok under Kortbane-VM i svømming 2018 i Hangzhou i Kina fra 11. - 16. desember 2018.
Stig Gøran Berget
Han vant 12 NM-gull i perioden 2017–2022. Han vant kongepokalen i 2017 og 2018.
Tapsfri komprimering
Tapsfri komprimering er en betegnelse for en klasse algoritmer for komprimere (minske) data som tillater at de opprinnelige data kan bli rekonstruert fra de komprimerte data. I kontrast til denne teknikken finnes såkalt «lossy» (fra engelsk loss = tap) komprimering, eller komprimering med tap, det vil si komprimering hvor det ikke tillates nøyaktige og originale data til å bli rekonstruert fra de komprimerte data.
Tapsfri komprimering av data blir brukt i mange applikasjoner. For eksempel blir det brukt med det populære programvaren WinZip for Windows eller UNIX-programvaren gzip som begge benytter filformatet ZIP.
Tapsfri komprimering blir brukt når det er viktig at de opprinnelige data og den avkomprimerte data må være identisk. Typiske eksempler er kjørbare programmer og kildekode. Noen billedformater, eksempelvis PNG, benytter kun tapsfri komprimering, mens andre som TIFF og MNG kan benytte enten tapsfri komprimering eller komprimering med tap («lossy»). GIF benytter en tapsfri komprimeringsmetode, men de fleste utgaver av GIF er ikke i stand til gjenskape samtlige farger, og isteden kvantifiseres bildet (vanligvis med metoden «dithering») til 256 eller færre farger før det blir kodet som GIF. Fargekvantifisering er prosess med tap av data, men det kvantifiserte bildet kan bli avkvantifisert uten ytterligere tap av data.
Fruktkniv
Fruktkniv er en liten kniv til skrelling og deling av frukt. Bladet er gjerne laget i plett, sølv eller rustfritt stål for at det skal stå seg godt mot fruktsyre, men det er også brukt fruktkniver som er laget av horn. I moderne bestikk forekommer det at samme modell markedsføres både som barnekniv og fruktkniv.
Louis Kvalstad
Louis Kvalstad (født 17. november 1905 i Overhalla i Nord-Trøndelag, død 23. mai 1952) var en norsk lyriker. Han var tvillingbror til Elliot Kvalstad. Det står en byste av Louis Kvalstad i en park i Namsos sentrum.
I 1936 hadde han sin offisielle debut med diktsamlingen Kornsus.
Luigi Amat di San Filippo e Sorso
Luigi Amat di San Filippo e Sorso (født 20. juni 1796 i Sinnai på Sardinia i kongedømmet Sardinia, død 30. mars 1878 i Roma) var kardinal i den katolske kirke. Hans tjeneste som kardinal varte i 40 år og 315 dager fra mai 1837 til sin død i 1878.
Bakgrunn
Luigi Amat di San Filippo e Sorso stammet fra en gammel adelig katalansk-sardinsk slekt (hans adelstitler var arveknekt og nobile, nobile av markgrevene av San Filippo, nobile av baronene av Sorso og som dette å tiltale som Don Luigi), som femte barn av Giovanni, markgreve av San Filippo, og hans hustru Eugenia, baronesse av Sorso. Han fikk hele sin tidlige utdannelse av Sardinia, noe som er uvanlig for noen som på den tid skulle stige til ledende stillinger i den romerske kurie.
Han studerte ved universitetet i Cagliari mellom 1815 og 1818 og tok den juridiske doktorgrad. Deretter studerte han ved det pavelige akademiet for geistlige adelige i Roma og ved universitetet La Sapienza, hvor han tok doktorgrad i rettene (sivil og kanonisk rett) i 1826.
Prest, biskop
Han ble presteviet 24. desember 1826. Den 9. april 1827, altså under et halvt år etter prestevielsen, ble han titulær erkebiskop av Nicæa, Palestina. Han ble konsekrert 22. april av kardinal Giuseppe Spina, og ble dessuten utnevnt til nuntius i kongeriket De to Sicilier den 24. april samme år, og til nuntius i Spania 13. november 1832. I 1835 ble han utvist fra Spania da Spania brøt de diplomatiske forbindelsene med Den hellige stol.
Kardinal
Den 19. mai 1837 ble han utnevnt til kardinalprest og mottok den røde kardinalhatten 22. mai, og ble tildelt Santa Maria in Via som tittelkirke. Han virket senere bl.a. som pavelig legat i Ravenna og i Bologna før han ble forfremmet til kardinalbiskop av Palestrina. Som dekanus for kardinalskollegiet fikk han dessuten bispedømmet Ostia og Velletri den 12. mars 1877.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX. Han var camerlengo for kardinalskollegiet i 1853 og 1854. Han var også med på første Vatikankonsil (1869-1870). I 1876 hadde han i en alder av åtti år blitt den lengsttjenende av de da levende kardinaler. Som dekanus ledet han konklavet 1878 som valgte Leo XIII. Han døde bare litt over en måned etter dette konklavet.
Han ble først bisatt på det romerske gravfeltet Campo Verano. Senere ble hans ben overført til San Lorenzo in Damaso og bisatt der.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tellef Wagle
Tellef Kristian «Tell» Wagle (født 16. juli 1883 i Porsgrunn, død 2. desember 1957 i Oslo) var en norsk seiler og OL-deltaker.
Sammen med Carl Ringvold, Thorleif Holbye, Kristoffer Olsen og Alf Jacobsen vant Wagle olympisk gull i seiling i klassen 8 meter type 1907 med den norske båten «Irene» i 1920.
Lauren Lappin
Lauren Lappin (født 26. juni 1984 i Anaheim i California), amerikansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing. Lappin vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 2008 i Beijing. Hun var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i softballturneringen bak Japan. USA tapte finalen mot Japan med 1-3. Det var første gangen som USA ikke ble olympiske mestere i softball og det var fjerde og siste gangen som softball var med som olympisk sport.
Bayt al-Faqih
Bayt al-Faqīh eller Bet al-Faqih arabisk بيت الفـــقية Bayt al-Faqīh, huset til juristen) er en by i Al Hudaydah guvernement i Jemen. Den ligger langs pilegrimsruten og handelsruten over Tihamah-sletten mellom Al Hudaydah og Ta'izz. Den ligger 50 km sør for Al Hudaydah og 150 km sørvest for den jemenittiske hovedstaden Sana, 122 meter over havet. Byen har litt over 40 000 innbyggere.
Selv om de fleste innbyggerne i dag arbeider med veving eller i smykkeindustrien, var byen historisk kjent for kaffeproduksjon som ble eksportert gjennom havnen i Mokka. Fredagsmarkedet (souk) er en etterlevning av den en gang så blomstrende kaffehandelen.
Kristoffer Olsen (seiler)
Kristoffer Olsen (født 8. august 1883 i Stokke, død 4. august 1948 i Oslo) var en norsk seiler og OL-deltaker.
Olsen vant sammen med Carl Ringvold, Thorleif Holbye, Tellef Wagle og Alf Jacobsen olympisk gull i seiling i klassen 8 meter type 1907 med den norske båten «Irene» i 1920. Det var kun en båt i denne klassen.
Svein Rosseland
Svein Rosseland (født 31. mars 1894 i Kvam i Hardanger, død 19. januar 1985 i Bærum) var en norsk astrofysiker og professor ved Universitetet i Oslo.
Rosseland var den yngste av ni søsken og vokste opp i enkle kår i bygda Vikøy, ca. 3 km sør for Norheimsund. Etter at folkeskolen var fullført, arbeidet han en tid på en gård, og på en hermetikkfabrikk i Haugesund, men med økonomisk hjelp fra velstående sambygdinger ble han i stand til å ta middelskolen på Voss, og viste tidlig akademisk talent.
Etter examen artium fra Haugesund begynte han sine studier i Kristiania i 1917. En periode, fra 1919, var han i Bergen som meteorologiprofessor Vilhelm Bjerknes' medhjelper. I 1920 ble han en av Niels Bohrs aller første utenlandsstudenter. Rosselands høye faglige nivå vakte Bohrs interesse, og sikret ham en stilling ved UiO i 1928. Fra 1928 til 1935 var han også bestyrer ved Observatoriet.
Rosseland vant snart internasjonal anerkjennelse for sin forskning på stjernefysikk og atomteori, og utga i tillegg til standardverket Theoretical Astrophysics (1936) flere populærvitenskapelige bøker, samt startet bladet Astrophysica Norvegica i 1934.