cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Synagogen i Curaçao
Den første synagogebygningen ble kjøpt i 1674; den nåværende bygningen er fra 1732. Det jødiske museet, som ligger i tilknytning til synagogen, inneholder kopier av gravsteiner fra Beit Chaim Bleinheim i Curaçao, den eldste jødiske kirkegården som fortsatt er i bruk i Amerika.
I 1729 var synagogen fra 1703 blitt for liten og det ble besluttet å erstatte den med en ny. Den nye synagogen i Curaçao ble bygget på et sentralt sted i Willemstad og i samme arkitektoniske stil som den sefardiske synagogen i Amsterdam. Den ble innviet i 1732. Denne synagogen er fortsatt i bruk. I 1743 ble det også åpnet en synagoge i Otrabanda, den nye bydelen på den andre siden av sundet. I Willemstad bodde jødene for det meste innenfor bymuren. I 1789 bodde det 1023 jøder i Willemstad, tilsvarende 8,9 % av byens befolkning på 11543.
Selv om jøder kunne drive handel og bli velstående, og hadde religionsfrihet, hadde de ikke politiske rettigheter. Retten til å inneha offentlig embete fikk jødene i 1825.
Den andre nederlandske øya i Karibia med jødisk historie er Sint Eustatius, hvor ruinene av Honen Dalim-synagogen fra 1739 står. En enda eldre synagoge fantes på Jodensavanne i Surinam, bygget mellom 1665 og 1671.
Nelson Ritsema
Han representerte Nederland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 6 i firer uten styrmann.
Spinoleioposopus
Spinoleioposopus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Artene lever på Ny-Guinea.
Drogon-sakramentariet
Drogon-sakramentet (fransk Sacramentaire de Drogon, MS lat. 9428) i Det franske nasjonalbibliotek, Bibliotheque Nationale de France, i Paris, er et karolingst illuminert manuskript på pergamentpapir, et av monumentene innen fransk illuminerte bokkunst fra middelalderen. Ordet sakrament kommer fra latin, sacrare «hellige, innvie», og står for hellig, rituell handling i den kristne lære, eksempelvis med dåp og nattverd. En sakramentbok inneholder alle bønnene som en prest sier i løpet av et år.
Sakramentboken ble skrevet og malt for personlig bruk av Karl den stores sønn Drogon de Metz, biskop av Metz. Bispesetet var fremstående i middelalderens Frankrike: Karl den skallede ble kronet i katedralen St. Étienne i Metz, og Ludvig den fromme og hans illegitime halvbror Drogon biskopen ble begge gravlagt der. I 843 ble Metz hovedstad i kongedømmet Lotharingia, og flere riksdager og råd ble holdt der.
Biskop Drogons posisjon tillot ham å bli en av de store patroner av 800-tallets kunstfremstilling. Han prydet sin katedral i Metz med verker som står fram som høydepunkter i karolingst kunst i henhold til skjønnhet og kostelighet. Blant dem er tre bevarte manuskripter fra hoffskolen hvor Drogon-sakramentet var det mest modne og mest forseggjorte.
Verkets størrelse er 264 mm ganger 214 mm, og består av 130 folioblader som alle er rikt illuminert.
Leif M. Michelsen
Leif Magnus Michelsen (født 15. februar 1930, død 22. april 1984) var akademilektor på Norsk lærerakademi og tidligere generalsekrætær i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag.
Leif M. Michelsen ble student i 1948 og cand.theol. fra Menighetsfakultetet i 1954. Etter praktikum ble han ordinert i 1956. Da hadde han allerede vært skolelagssekretær i Trøndelag et år fra 1954. Etter praktikum fortsatte han i den stillingen til 1959 før han ble studentprest i Oslo. Fra 1961 til 1967 var han generalsekretær før han så kom til Norsk Lærerakademi.
MS «Diamond Princess»
MS «Diamond Princess» er et britisk-registert cruiseskip eid og drevet av Princess Cruises. Hun begynte sine seilinger i mars 2004 og krysser for det meste i Asia under den nordlige halvkules sommer og rundt Australia under sen sørlige halvkules sommer.
«Diamond Princess» ble bygd i Nagasaki i Japan av Mitsubishi Industries.
Det har forekommet to kjente utbrudd av smittsomme sykdommer på skipet – et utbrudd av gastroenteritis forårsaket av noroviruset i 2016, og av koronaviruspandemien i 2019–2020 i 2020. Det lå i karantene i Yokohamas havn fra 4. februar. Den 1. mars hadde alle ombord kunnet forlate skipet. Minst 712 av skipets 3.711 passasjerer og mannskap ble da smittet av koronaviruset, og fjorten døde.
Moorea
Moorea er ei øy i îles du Vent i Selskapsøyene i Fransk Polynesia i Stillehavet. Øya ligger tolv nautiske mil nordvest for Tahiti. Afareaitu er største sted på Moorea. Sammen med øya Maiao danner Moorea kommunen Moorea-Maiao, som i folketellingen i 2012 hadde et innbyggertall på 17,236.
Øya er fjellendt. Høyeste punkt er fjelltoppen Tohiea på 1207 moh.
I 1967 ble det bygget flyplass, Aéroport de Temae-Moorea.
Jamaica International Invitational
Jamaica International Invitational er et årlig internasjonalt friidrettsstevne som arrangeres i Kingston på Jamaica.
Stevnet er en del av IAAF World Challenge Meetings, og ble første gang arrangert i 2004.
Stevnet ble avlyst i 2019 grunnet manglende finansiering, og det ble avlyst i 2020 grunnet koronaviruspandemien. Stevnet ble også avlyst i 2021, grunnet logistikkproblemer og det ble avlyst i 2022 grunnet usikker finansiering.
Bror Emil Hildebrand
Bror Emil Hildebrand (født 22. februar 1806 i Madesjö, død 30. august 1884) var en svensk arkeolog, numesmatiker og kurator. Han var riksantikvar og fast sekretær i Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i perioden 1837 til 1879. Fra 1866 til 1884 var Hildebrand medlem av Svenska Akademien, hvor han hadde plass 11, samt at han i perioden 1881 til 1883 var akademiets faste sekretær. Han var medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien fra 30. juni 1837.
I 1847 grunnla Hildebrand Historiska museet.
Biografi
Hildebrand studerte teologi ved Lunds universitet med mål om å bli prest, men oppgav den retningen til fordel for historievitenskap. I Lund tilhørte Hildebrand Esaias Tegnérs nærmeste vennekrets. Han tok master i filosofi i 1826, dosent i numismatikk i 1830, og ble amanuens ved universitetets historiemuseum samme år. Han ble samtidig undervist av Christian Jürgensen Thomsen i København, og ble den som innførte treperiodesystemet til Sverige.
Maiao
Maiao er ei øy i îles du Vent i Selskapsøyene i Fransk Polynesia i Stillehavet. Folketellingen i 2012 viste et innbyggertall på 335. Maiao er en del av kommunen Moorea-Maiao.
Jakub Buczek
Jakub Buczek (født 10. oktober 1993) er en canadisk roer.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 8 i firer uten styrmann.
Øyvind Nissen
Øyvind Nissen (født 26. mai 1988) er en norsk rullebrettkjører oppvokst på Kjelsås i Oslo. Nissen har vunnet konkurransen Bernhard Sports Invitational tre ganger, i 2006, 2008 og 2009.
Nissen ble av mange sett på som Norges største skatetalent på begynnelsen av 2000-tallet, men har vært mye borte på grunn av skader.
Nissen har medvirket i en rekke skatefilmer, og er mest kjent for sin rolle i den norske skatefilmen (NOR) som ble kåret til den beste norske skatefilm-sekvensen gjennom tidene av brettmagasinet Playboard.
Nils von Steyern
Nils Henrik Vult von Steyern (født 29. desember 1839 i Landeryd i Östergötland, død 27. mai 1899 i Stockholm) var en svensk jurist og statsråd.
Von Steyern ble konsultativt statsråd i den svenske regjeringen i 1878, gikk videre over som justisminister fra 1880 til 1888, og fra 1889 til sin død var han president for Svea hovrätt. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet i 1877.
Anne Berit Haga
Anne Berit Haga (født 1956) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Hvam IL og BUL.
Hun vant NM-gull i diskos i 1975.
Dominikus
Dominikus (spansk: Domingo de Guzmán, født i 1170 i Caleruega, Burgos, i gamle Castilla, død den 6. august 1221 i Bologna, Italia) var en spansk prest og grunnlegger av Dominikanerordenen og ble kanonisertt i 1234. Festdag 8. august, men i middelalderens nordiske kalendere feiret 5. august.
Oppvekst og utdannelse
Dominikus ble fra syv-årsalderen oppdratt av sin onkel som var arkivar og presbyter i Gumiel d'Izan. Fra han var 14 år studerte han i til sammen ti år med berømte lærere i Palencia, hvorav seks år humaniora, artes liberales, og fire år teologi.
Kamp mot kjetteri
Dominikus gaver til sultkatastrofen førte til et nært vennskap med biskop Diego av Azevedo. Dominikus og biskopen ble sendt av Alfonso VIII av Castilla på et diplomatisk oppdrag til Danmark for å hente en brud til Kronprins Ferdinand av Castilla. På veien dit reiste de gjennom Sør-Frankrike, og da de krysset Pyreneene, traff de albigensere i en atmosfære de mente var preget av hva de oppfattet som kjetteri. Prester de snakket med hadde fra et katolsk synspunkt, feilaktige læresetninger, og de hadde svært liten respekt for Dominikus, biskopen og paven i Roma. Etter opplevelsen på turen, besluttet Dominikus å arbeide for å utrydde kjetteri. Men han var dypt imponert over at så mange av albigenserprestene ikke var fanatisk arrogante, men lærde og kultiverte og syntes å være drevet av et ønske om kunnskap og rettferdighet. Dominikus innså at bare godt utdannede og erfarne prester var i stand til å overvinne albigensernes kjetteri. Gjennom kongen og erkebiskop Anders Sunesen av Danmark ble de kjent med danskenes forsøk på å erobre og kristne Estland, og ønsket å slutte seg til dem. Dette ble forhindret av pave Innocens III. Dominikus vendte tilbake fra Danmark uten å ha fått med bruden, som døde før de kom fram.
Dominikanerordenen
En liten gruppe med Dominikus og seks andre prester samlet seg rundt Dominikus. Disse kombinerte en svært enkel levemåte og regelmessig bønn og bot, med motstand mot det albigenserne stod for. Gruppen utarbeidet i fellesskap overveielser og planer for en ny munkeorden. Han drømte om syv stjerner som lyser opp verden, altså av han og hans seks venner.
Domenikus reiste til Roma i 1215 for å få tillatelse til å opprette ordenen av pave Innocens III. Ordenen ble opprettet under den etterfølgende paven, Honorius III i desember 1216.
Selvfornektelse
Det sies at Dominikus i løpet av sitt liv strengt praktiserte selvfornektelse. Han hadde på seg cilice (et bånd av geitehår) og en jernlenke rundt hoftene som han aldri la til side, ikke engang når han sov. Han avstod fra kjøtt og trakk seg tilbake til faste tider til perioder med stillhet. Han valgte de enkleste bostedene og de enkleste klærne, og tok seg aldri luksusen det var å sove i en seng. På reise satte han av tid til åndelig undervisning og bønner. Så snart han kom inn til bebodde områder, tok han av seg skoene og til tross for skarpe gjenstander på bakken, gikk han barbent. Regn og andre ulemper lokket bare fram lovprisning av Gud.
Siste reiser
Hans siste år ble mye tilbrakt på reiser, hvor han jobbet hardt for dominikanernes utvikling. På grunn av hans harde og anstrengende arbeid orket han til slutt ikke mye lenger. Ved ankomst til San Nicolò kirke (dagens San Domenico-basilikaen) i Bologna i Italia på en av turene var han sliten og hadde feber. Han avslo tilbudet om en seng og spurte brødrene om å plassere ham i sekk, en slags strie- materiale, strukket på bakken. Den lille tiden som var igjen ble brukt på å oppfordre sine tilhengere til godhet, ydmykhet og til å få sin styrke fra fattigdom.
Ettermæle
Liggende i asken på gulvet, døde han midt på dagen den 6. august 1221. Tretten år etter sin død ble han kanonisert av pave Gregorius IX. Dominikus er skytshelgen for Den dominikanske republikk; for de katolske bispedømmene Córdoba, Bologna, Madrid og Palermo; for dominikanerne, astronomer og skreddere; mot hagl og mot feber. I Oslo er St. Dominikus kirke og kloster viet til ham.
Moorea-Maiao
Moorea-Maiao er en kommune i Fransk Polynesia. Den består av øyene Moorea og Maiao. Folketellingen i 2017 viste et innbyggertall på 18,071.
Kommunen omfatter seks communes associées (delkommuner): Afareaitu, Haapiti, Maiao, Paopao, Papetoai og Teavaro.
Anne Britt Holm
Anne Britt Holm (født 1953) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Strømmen IF og Lørenskog FIL.
Hun vant 3 NM-gull i diskos i perioden 1980–1983.
Ipochiromima
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Sikkim.
Meløya (Kristiansund)
Meløya er en liten øy i Kristiansund kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Øya ligger nordøst i kommunen. Posisjonen blir videre mellom Gomalandet adskilt ved Dunkarsundet; og Skorpa som den har veiforbindelse med via en steinfylling (fyllingen har åpning for gjennomstrømming av sjøvann). Arealet er på 41 dekar. Øya har bruforbindelse over Dunkarsundet og er utbygd med eneboliger og noe sjørelatert industri.
Bharata
Bharata er i hinduistiske skrifter en forfader til pandavaene og kauravaene i det sanskritiske eposet Mahābhārata. Historien om Bharata blir først fortalt i Adi Parva, den første av atten bøker i Mahabharata, hvor han er sønn av Dushyanta og Shakuntala. Historien om hans foreldre og hans fødsel blir også fortalt i Kālidāsa berømte skuespill Sakuntala.
Birkebeineren skistadion
Birkebeineren skistadion er et skistadion som ligger i Lillehammer kommune, Innlandet fylke, ca. 5 km øst for Lillehammer sentrum ved Skihytta. Skistadionanlegget har adressen Sjøsetervegen 29, 2618 Lillehammer. Anlegget består av langrennsstadion og skiskytterstadion.
Anleggene ble bygget til Vinter-OL 1994, og ble brukt som arena for langrenn og skiskyting. I tillegg ble anlegget benyttet under de etterfølgende Paralympics-lekene i mars samme år, da øvelsene langrenn og langrennspigging ble avviklet her.
Før det ble bygget trasé fra stadionet ned til Stampesletta, var stadionet målområde for Birkebeinerrennet og Birkebeinerrittet. På anlegget arrangeres årlig blant annet kvinnerennet Inga-låmi, Kristin og Håkon-rennet for barn samt russefeiring i mai.
Anleggene ble også benyttet under Ungdoms-OL på Lillehammer i 2016.
På området mellom de to stadionene ligger Skistua Kafe, som har kapasitet til 50 personer.
Luke Gadsdon
Luke Gadsdon (født 5. mai 1997) er en canadisk roer.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 8 i firer uten styrmann.
Taza-Al Hoceima-Taounate
Regionen var inndelt i tre provinser: Al Hoceima, Taounate og Taza.
France Ô
France Ô (norsk oversettelse: Frankrike Ô) var en av Frankrikes statlige tv-kanaler. Kanalen var eid av det statlige kringkastingsselskapet France Télévisions, som også driver kanalene France 2, France 3, France 4 og France 5. France Ô var tilgjengelig via digitalt bakkenett, kabel-tv, satellitt og IPTV, og kanalen hadde i 2017 en markedsandel i det franske tv-markedet på 0,6 prosent. I 2020 ble kanalen lagt ned på grunn av lave seertall.
Bakgrunn
Kanalen sendte programmer fra Frankrikes oversjøiske departementer og regioner samt oversjøiske samfunn til France métropolitaine. Kanalens søsterkanal i landets oversjøiske regioner heter Outre-Mer 1ère.
France Ô het tidligere RFO Sat og sendte vanligvis ni timer daglig. I 2005 ble kanalen omdøpt til France Ô for å samsvare med de andre kanalene til France Télévisions. Bokstaven O står for Outre-mer (oversjøisk), og cirkumfleksen skal illustrere at kanalen var åpen for all verdens aksenter og dialekter. Samtidig skal cirkumfleksen understreke at kanalen ikke skal leses som France null.
Nedleggelsen
I juli 2018 kunngjorde den franske regjeringen at France Ô skulle legges ned på grunn av stadig lavere seertall. Sendeslutt var satt til 9. august 2020, mot slutten av Sommer-OL 2020. Siste sendedag ble imidlertid endret til 24. august, på grunn av koronaviruspandemien som også utsatte de olympiske lekene til 2021. Det siste programmet som ble sendt på France Ô var en reprise av konserten L'Outre-mer fait son Olympia 2019. Etter dette sendte kanalen en loop med reklamer for France Télévisions' portal for de oversjøiske territorier, kjent som «Portail des Outre-mer La 1ère». Kanalens signal ble kuttet for godt 2. september 2020.
Ernst Manker
Ernst Mauritz Manker (opprinnelig Olsson, født 20. mars 1893 i Tjörn kommune, død 1. februar 1972 i Stockholm) var en svensk sameforsker og etnograf.
Pierre Henri Leroux
Biografi
Pierre Leroux ble ansett som leder av den «humanitære» skole og hadde en tid mange disipler (som Félicité de Lamennais og George Sand). Blant hans arbeider kan nevnes Réfutation de l'éclectisme (1839), De l'humanité, de son principe et de son avenir (2 bind, 1810; 2. opplag 1845) og det sosialfilosofiske diktet La grève de Samarez (1864).
Ernst Manker
Faren var sjøkaptein og senere bonde. Ernst begynte først å abeide som bonde, men ønsket å studere. Han tok studentexamen som privatist i Lund 1921 og ble deretter fil.kand. fra Göteborgs högskola i 1924 med etnografi som hovedfag. Hans første jobb var ved Etnografiska museet i Stockholm, hvor han studerte afrikanske kulturer med vekt på Kongo. Dette ledet til boka Kristallbergens folk i 1929.
Studiereiser i samiske områder i 1920-årene – særlig en vandring i 1926, og de personlige kontaktene der, førte til at samene og samisk historie ble hovedevne i hans virksomhet. Da en særskilt samisk avdeling ble etablert på Nordiska museet i 1939 ble han sjef der. På den tiden hadde var han allerede godt i gang med sitt hovedverk: Die lappische Zaubertrommel (2 bind, 1938 og 1950). I tillegg til et populærfaglig forfatterskap utga han også bøker som The nornadism of the Swedish mountain Lapps (1953), Lapparnas heliga ställen (1957) og Fångstgropar och stalotomter (1960). Ved siden av samiske emner studerte og skrev han også om hjembygda Tjörn.
Manker var formann i Svenska fjällklubben 1949–1958, korresponderende medlem av Finsk-ugriska sällskapet fra 1942, æresmedlem av Royal Anthropological Institute 1947, æresdoktor ved Stockholms universitet 1953, og medlem av Skytteanska samfundet fra 1956.
Manker var ridder av Vasaordenen og offiser av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen.
Dornier Seastar
Dornier Seastar er et turboprop-drevet amfibefly som i stor grad er bygget av komposittmaterialer. Det er utviklet av Claudius Dornier Jr. i Tyskland. Det fløy for første gang i 1984. Claude Dorniers sønn Claudius jr, grunnla Dornier Seawings AG (nå '"Dornier Seaplane Company'')
Konstuksjon og utvikling
Seastar er en parasollvinget flybåt med to motorer montert i en enkelt nacelle over vingene i en «push-pull» konfigurasjon. I den generelle utforming ligner det sterkt på det nyskapende Dornier Wal hel-metal endekker fra 1920-tallet som ble bygget i over 250 eksemplarer ( inklusive Roald Amundsens N-24 og N-25), og den direkte og større etterfølgeren, Dornier Flugzeugwerke's Dornier Do 18 fra 1930-tallet.
Den første prototypen ble bygget fra metallvingene på en Dornier Do 28 og med store stag som festet vingene til sponsonene. Det foretok sin jomfrutur fra Hamburg 17. august 1984. Den andre prototypen som representererte den endelige konstruksjon var større, og hadde en ny komposittvinge med et sett støttestag til skroget. Det første flyet fløy fra Oberpfaffenhofen den 24. april 1987.
I oktober 2009 annonserte Dornier at de ville sette i gang produksjon av Seastar.
I mai 2010 annonserte Dornier at de ville bygge Seastar i Saint-Jean-sur-Richelieu, omtrent en halvtime fra Montreal, Quebec, Canada.
Selskapet har siden blitt et joint venture med to kinesiske statseide selskaper og har planer om å bygge flyet på to steder, i Oberpfaffenhofen i Tyskland, og i Wuxi, Kina.
I januar 2016 annonserte Dornier at Seastar skulle bygges av Diamond Aircraft Industries.
Isotomus
Utseende
Middelsstore, avlange, svarte trebukker med gule eller hvite flekker på dekkvingene. Artene kan minne litt om vepser. Antennene er spinkle, gul- eller rødaktige og litt over halve kroppslengden. Pronotum er rundet, nesten sirkelrundt sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med rundede "skuldre". Beina er slanke, men ikke påfallende lange.
Levevis
Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer av løvtrær. De voksne billene besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Europa, Nord-Afrika og den asiatiske delen av Tyrkia.
Timothy Christian Senior
Timothy Christian Senior (født 22. mars 1960 i North Wales i Pennsylvania i USA) er en amerikansk katolsk prelat, som først var hjelpebiskop i Philadelphia, og deretter er blitt utnevnt til biskop av Harrisburg i Pennsylvania.
Bakgrunn
Ved siden av oppgaven som kapellabn i Feasterville var han fra 1987 til 1988 stedfortreredende letder ab bispedømmets ungdomspastorale. Fra 1988 til 1989 underviste han ved Archbishop Kennedy High School og studerte deretter ved Boston College, der han i 1992 tok mastergrader i forvaltning og sosialarbeid. Fra 1992 til 1997 var han stedfortredende sekretær og fra 1997 til 2004 sekretær for Catholic Human Services i erkebispedømmet Philadelphia. Deretter var han biskoppelig vikar for presteskapet.
Hjelpebiskop i Philadelphia
Fra 2009 til 2012 var Senior erkebispedømmets kuriemoderator. I juli 2012 utnevnte erkebiskop Charles J. Chaput ham til reftor for St. Charles Borromeo Seminary, I juli 2022 utnevnte erkebiskop Nelson J. Pérez biskop Senior også til seminarets kansler og gav ham ansvar for å flytte seminaret til Lower Gwynedd Township.
Biskop av Harrisburg
Den 25. april 2023 utnevnte pave Frans biskop Senior til den 12. biskop av Harrisburg, der han overtar etter biskop Ronald Gainer som fratrer etter den sedvanlige alder for dette på 75 år. Hans innsettelse i embedet skjer 21. juni 2023 i Cathedral of Saint Patrick.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Gavin Stone
Gavin Stone (født 21. mai 1997) er en canadisk roer.
Lawrence Visser
Lawrence Visser (født 18. desember 1989 i Lommel) er en belgisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Jupiler Pro League. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.
Visser starten sin karriere som fotballdommer i 2005 og i 2013 ble han tildelt sine første kamper i belgisk andredivisjon i fotball. Han debuterte som hoveddommer på landets øverste nivå den 16. august 2014 da han dømte seriekampen mellom KV Oostende og KV Mechelen (1–3). Hans første europacupkamp kom den 4. juli 2017, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Champions League mellom Europa FC og The New Saints FC (1–3). Han har siden dømt både kvalifiseringskamper og gruppespillkamper i UEFA Europa League og UEFA Champions League.
Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til aldersbestemte europamesterskap. Visser var også hoveddommer i to gruppekamper under U21-EM i fotball for menn 2021. Han debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 8. september 2020, da han dømte i UEFA Nations League mellom og  (0–1).
Vitenskapsåret 1739
Vitenskapsåret 1739 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1739.
Christian Madsen
Christian Madsen (født 8. februar 1990 i Los Angeles, USA ) er en amerikansk filmskuespiller, blant annet kjent for sin rolle i filmen Divergent.
Erbolaspis
Erbolaspis er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
En middelsstor, oval, halvblank, rødbrun (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille. Sett fra siden er den jevnt hvelvet. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen hjerteformet, bredest nær dekkvingenes rot, men hos denne arten er utvidelsen forholdsvis smal. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er tett og kraftig punktert.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Utbredelse
Arten er kjent fra Øst-Afrika (Etiopia, Somalia, Kenya og Tanzania).
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Fjellnyala
Fjellnyala eller balebukk (Tragelaphus buxtoni) er en storvokst afrikansk buskbukk som er stedegen for de sørøstre etiopiske høylandene, spesielt Arussi- og Balemassivene sørøst for Riftdalen i Etiopia, der flertallet av dyra holder til innenfor grensene til Bale nasjonalpark. I tidligere tider var utbredelsesområdet større.
Beskrivelse
Fjellnyalaen minner mest om stor kudu (Tragelaphus strepsiceros), men den er altså navngitt etter den betydelig mindre nyalaen (Tragelaphus angasii).
Fjellnyalaen blir omkring 90–135 cm i skulderhøyde og voksne dyr veier typisk 150–320 kg. Kroppen og hodet utgjør cirka 190–260 cm i lengde. I tillegg kommer en kort hale på cirka 20–25 cm. Hannene blir betydelig større enn hunnene. Hanner som lever i skogområder blir dessuten større enn dem som lever i alpine områder. Underarter er ikke kjent.
Dyra har glatt, skinnende gråaktig nøttebrun til mørkere gråbrun pels, som av og til har svake hvite stipe- eller flekkmarkeringer. Pelsen blir gjerne noe mørkere med alderen og gjerne mer ragget i kaldt klima. Hannene er dessuten alltid mørkere enn hunnene. Unge hanner har gjerne større innslag av brunt enn grått, mens unge hunner er mer rødbrune. Buksiden er gjerne blekere i utfargingen. Hannene har cirka 1 meter (85–118,7 cm målt langs ytterkurven ) lange spiralhorn, som er vridd en og en halv til to omganger. Yttersiden av hornmaterien er gjerne enten mørt brun eller gråaktig, men hornspissene er gule.
Habitat
Fjellnyalaen foretrekker landskap med spredt buskvegetasjon med gressganger, heder og krattskog. Arten holder til i høyder fra 2 000 moh og oppover til omkring 4 000 moh, noe som altså inkluderer både den montane- og den afroalpine sonen.
Atferd
Arten er mest aktiv tidlig på morgenen og sent på ettermiddagen, men om dyra får ferdes uforstyrret kan de være aktive døgnet rundt. Man tro at arten har sesongvise migrasjoner, mellom høytliggende alpine fjellbeiter i tørketiden og lavereliggende beiter i regntiden.
Det er kjent at arten har to distinkte lydsignaler; hese grynt og et klart bjeff, som fungerer som et varsel om fare. Når dyra flykter fra rovdyr (typisk leopard, kanskje også løve og stripehyene i visse områder) vippes den korte halen opp over ryggen, slik at den hvite undersiden kommer til syne.
Reproduksjon
Fjellnyalaen kan få avkom året rundt, men fødslene topper seg gjerne til tider da de klimatiske forholdene tradisjonelt er gode. For Bale i sør er dette i tiden april–juni, for Arussi lenger mot nord i perioden oktober–desember.
Hunnen går drektig i 8–9 måneder og føder normalt kun en kalv. I den første tiden ligger ungen godt beskyttet av vegetasjonen og blir bare oppsøkt av mora når hun skal die den. Kalven avvennes etter cirka 3–4 måneder, men den vil normalt bli hos mora til den er omkring 2 år gammel. Hunner blir kjønnsmodne når de blir 2–3 år gamle. Det blir også hannene, men de får ikke pare seg før i 5–8-årsalderen. Også da må de kjempe for denne retten.
Fylkesvei 1024
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 217 (Østfold) og en delstrekning av den tidligere fylkesvei 6 (Akershus).
Paul Jacquot
Paul Jacquot (født 26. desember 1995) er en sveitsisk roer.
Han representerte Sveits under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 9 i firer uten styrmann.
Liogluta
Liogluta er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Den ble tidligere regnet som en undergruppe av den store slekten Atheta. Det er beskrevet arter, seks av dem er funnet i Norge.
Utseende
Små til middelsstore (3-6 millimeter), mørke kortvinger. I forhold til beslektede grupper er disse arten nokså avlange og slanke. Antennene er tydelig lengre enn hode + pronotum. Beina er slanke og ikke spesielt lange, føttene har fire ledd på frambeina, fem på mellom- og bakbeina. Artene er til dels svært vanskelige å skille på ytre utseende, men det finnes gode artsforskjeller i kjønnsorganene. Halsskjoldet (pronotum) er forholdsvis bredt og har ofte noen grunne groper som kan være til hjelp ved bestemmelse av artene.
Levevis
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen, men også på fjellet og i andre miljøer.
Systematisk inndeling / norske arter
Liogluta-artene ble tidligere regnet til den meget artsrike slekten Atheta.
Henrich Gerners gate (Moss)
Henrich Gerners gate er en gate i Moss. Den starter der Prinsens gate krysser Storgata og fortsetter til den ender i Kongens gate. Gaten ble navnsatt i 1882 og har navn etter Henrik Gerner.
I gaten ligger blant annet «Gudegården» med adresse Henrich Gerners gate 6, «Kong Carl» eller Folkets hus i Henrich Gerners gate 7 og «Gernergården» i nr. 10.
Ābu
Ābu er en fjellstasjon i Aravallifjellene i distriktet Sirohi i delstaten Rajastan i vestlige India, nær grensen til Gujarat. Fjellet danner et distinkt platå som er 22 km langt og 9 km bredt. Den høyeste fjelltoppen er Guru Shikhar, 1,722 meter over havet. Abu blir kalt en «oase i ørkenen», ettersom den er kilden til mange elver, innsjøer, vannfall og eviggrønne skoger. Den nærmeste jernbanestasjon er Abu Road jernbanestasjon, som befinner 28 km unna.
Ashwagandha
Ashwagandha (Withania somnifera) er en helårlig eviggrønn buskvekst i søtvierfamilien (Solanaceae). Den omtales også som withaina og indisk ginseng, og noen kaller den dessuten «giftig stikkelsbær» og «vinterkirsebær». På tysk omtales den også gjerne som «sovebær» (Schlafbeere). I henhold til Urtekilden bør imidlertid ikke planten omtales som ginseng, fordi det kun er planter i slekten Panax som er ginseng.
Planten vokser naturlig i India, Midtøsten, og deler av Afrikas østkyst, så vel som i det sørlige Middelhavet. Flere andre arter i slekten Withania er morfologisk like. Plantens forskjellige deler brukes som urtemedisin i Ayurveda. Det finnes en lang tradisjon for denne bruken, men planten anerkjennes ikke som urtemedisinsk i EU.
Beskrivelse
Ashwagandha er en kort, flerårig busk som vokser seg fra 30 til 150 cm høy. Grener strekker seg radielt fra en sentral stamme. Bladene er matt grønne, elliptiske, vanligvis opptil 10–12 cm lange. Blomstene er små, grønne og klokkeformede. Den modne frukten er oransje-rød.
Etymologi
Artsnavnet somnifera betyr «søvndyssende» på latin. Navnet ashwagandha er en kombinasjon av sanskritordene «ashva», som betyr hest, og «gandha», som betyr lukt. Navnet gjenspeiler at roten har en sterk hestelignende lukt, og en noe ubehagelig smak.
Taksonomi
Klassifiseringen som ashwagandha strekker seg ifølge Aurvedisk Farmakope opptil 3,000 år tilbake i tid. I vestlig taksonomi ble planten første gang klassifisert av Carl von Linné i 1753, under det vitenskapelige navnet Physalis somnifera i Species Plantarum, Tomus I, s. 182. Det spesifikke epitet, somniferum, er latin og betyr «søvnbringende». Den nye kombinasjonen, Withania somnifera, ble publisert av Michel Félix Dunal i Alphonse Louis Pierre Pyramus de Candolle : Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis, vol. 13, 1. del, 1852, s. 453.
Kultivering
Ashwagandha dyrkes i mange av de tørrere områdene i India. Den finnes også på Sri Lanka og i Nepal, Kina, og Jemen. Avarter forekommer dessuten naturlig i nesten hele det østlige Afrika, på Kanariøyene og Kapp Verde, i Spania, Hellas, og på Sicilia, Sardinia og Den arabiske halvøy, i Midtøsten og Sør-Asia, samt Kina og på Mauritius. Den trives naturlig i veikanter, i utmark og i ugresskorridorer. Den foretrekker tørr steinete jord med direkte sol, fremfor delvis skygge. For å formere den, kan det dyrkes fra frø tidlig på våren, eller fra skudd-stiklinger senere på våren.
Sykdommer og skadedyr
Ashwagandha er utsatt for flere skadedyr og sykdommer. Bladene kan skades og misfarges av Alternaria alternata, som er den mest utbredte sykdommen, som forekommer i en alvorlig form i Punjab, Haryana og Himachal Pradesh. En nedgang i konsentrasjonen av de sekundære metabolittene oppstår som følge av denne «bladflekksykdommen». En trehopper lever av de apikale delene av stammen, noe som gjør dem grove og treaktige i utseendet og brune i fargen. Den karminrøde edderkoppmidden, Tetranychus urticae, er det mest utbredte skadedyret av planten i India. I de senere årene har planten vært vert for en invaderende «mealybug» (Phenacoccus solenopsis).
Fytokjemi
De viktigste fenoliske bestanddeler er withanolider (som er triterpene laktoner), withaferin A, alkaloider, steroide laktoner, tropin, og cuscohygrine. Omtrent 40 withanolides, 12 alkaloider og mange sitoindosider har blitt isolert. Withanolider ligner strukturelt på ginsenosidene til Panax ginseng, noe som forklarer et vanlig navn på W. somnifera (indisk ginseng).
Tradisjonell medisin og førsyntetisk medisin
Planten, spesielt roten, i tørket og pulverisert tilstand, eller som toniske ekstrakter fra roten, har blitt brukt i århundrer (påstander strekker bruken tilbake til opptil 6,000 år) i tradisjonell indisk medisin, deriblant Ayurveda. Plantens deler har også vært del av vestlig farmakope fra begynnelsen av 1800-tallet, i tråd med den økende kontakten med India.
Bruksområdet er variert. Pulver laget av tørkede røtter eller tonic med rot-ekstrakt inneholder steroidlaktoner og andre aminosyrer. Planten er derfor blitt brukt som en smertelindring, infeksjonshemming, og muskelbygger. Det sies også at den virker beroligende på nervene og hjelper med å fokusere og konsentrere, samtidig som den i denne sammenhengen sørger for lettere og raskere innsovning. Dette har ført til at planten ofte brukes som en generell behandling, gjerne i forbindelse med alderdomsplager.
Røyken videregående skole
Røyken videregående skole er en videregående skole ved Katrineåsen på Midtbygda, Røyken i Asker kommune i Viken. Nåværende rektor er Laila Handelsby.
Kari Saanum
Kari Saanum (født 12. august 1959) er en norsk forfatter.
Røyken videregående skole
Skolen tilbyr et bredt utdanningstilbud innenfor både studiespesialiserende og yrkesfaglige programområder. Bygg- og anleggsteknikk, frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign, informasjonsteknologi og medieproduksjon, medier og kommunikasjon, salg, service og reiseliv, elektro og datateknologi, helse- og oppvekstfag, kunst, design og arkitektur, studiespesialisering og påbygging til generell studiekompetanse utgjør utdanningstilbudene som skolen tilbyr. Skolen har tradisjon for å drive internasjonalisering og har et bredt internasjonalt nettverk som omfatter land i hele Europa. Dette nettverket består av samarbeid med land som omfattes av ASP-nettverket underlagt UNESCO, språkutveksling i engelsk- og fransk talende land og samarbeid med EU gjennom prosjekter tilhørende utdanningsprogrammet Erasmus+.
Ashwagandha
Tradisjonell medisin og førsyntetisk medisin
Bladene og bærene i sin naturlige form, er direkte antiseptiske og moderat giftige om de inntas. De har blitt brukt som brekkmiddel siden de inneholder rikelig med bitterstoffer, noe som også sammen med alkaloidene har gjort dem til et effektivt middel mot lus og midd, og til en nyttig ingrediens for såpeproduksjon. Bladene, malt til en grøt brukes også omslag på åpne sår, hvor de viser en positiv effekt på legning.
Røyken videregående skole
Historie
Røyken videregående skole ble formelt opprettet 1. mars 1978 og første rektor på skolen var Olav J. Aadnekvam. Den første delen av bygningen ble tatt i bruk høsten 1978. Den resterende delen av skolen ble tatt i bruk fra nyttår 1979. Skolen var da den første såkalte kombinerte skolen i Buskerud. Skolen er knyttet til UNESCOs program for assosierte skoler og tilbyr internasjonalisert undervisning gjennom ASP-nettverket. Ved skolens åpningsår (1978 - 1979) var den amerikanske NASA astronauten Catherine Coleman blant elevene på skolen gjennom AFS sitt program for interkulturelle læringsopplevelser, som er verdens eldste ideelle utvekslingsorganisasjon for ungdom.
Ashwagandha
Kliniske undersøkelser
Komitéen for plantelegemidler (HMPC) hos Det europeiske legemiddelbyråets anerkjenner ikke tilgjengelige studier som tilstrekkelig til å føre planten opp på listen over urtemedisinske preparater som anses for å være trygge og ha tilstrekkelig dokumentert effekt.
Resultatet av en studie utført på 18 frivillige viste at bare én erfarte negative virkninger av den laveste tilberedte dosen på 750 mg per dag i 10 dager. De 17 andre frivillige tålte dosering på inntil 1 250 mg per dag i 10 dager bra, og det ble rapportert signifikant reduksjon i kolesterol i tillegg til en viss reduksjon i kroppsfett.
Tester på dyr har vist at de tolererte stress bedre under behandling med doser av ekstrakter inntil 100 mg/kg. Det er likevel mulig at virkningen i disse forsøkene også kan forklares innholdet av stivelse i preparatet. Noen studier har antydet en mulig nytte mot generell utmattelse og for å øke koordinasjonsevne og muskelstyrke. Omkring årtusenskiftet var det gjennomført få kliniske tester for å dokumentere virkningene, og selv om noen lovende resultater har blitt rapportert er en eventuell medisinsk virkning som et urtepreparat omstridt. Det finnes ikke dokumentasjon for at urten fremmer fruktbarhet hos menn, selv om en tidligere studie viste lovende resultater. Det finnes dyrestudier og andre studier som tyder på en anti-inflammatorisk virkning som overgår andre planter, som myrt, hageselleri, kamilleblom og ryllikslekta. Noen lovende resultater innen kreftforskning,     i forbindelse med behandling av gikt, og behandling av rusmiddelavhengighet, har også ansporet forskning på plantens medisinske virkninger.
I Norge selges verken legemidler eller urtepreparater som inneholder bestanddeler av denne planten, som her regnes som et kosttilskudd. Bruk av kosttilskudd kjøpt i Norge faller inn under Mattilsynet, mens man er ansvarlig selv for å vurdere risikoen ved bruk av preparater kjøpt i utlandet.
Moderne bruksområder
Både bladene, bærene og røttene er blant de mest brukte legemidlene i ayurvedisk medisin. Bruken begrunnes av deres allsidige effekter og meget gode toleranse hos de fleste. Siden planten vokser vilt i området, er den også et rimelig alternativ. Plantens stilling innen indisk medisin kan sammenlignes med ginsengs posisjon innen kinesisk medisin. Den brukes blant annet til å lindre generelle alderdomsproblemer, impotens, betennelser, og mot søvnløshet. Tradisjonelt brukes ashwagandha også som et afrodisiakum. En kjærlighetsdrikk, som er tilberedt fra roten, hevdes å ha en seksuelt stimulerende effekt og føre til smidighet. Det brukes også i tantriske ritualer for å forlenge varigheten av ereksjonen.
Juridisk situasjon
Juridisk sett kan planten i dag fritt selges som mat eller kosttilskudd i store deler av verden. Enkelte kantoner i Sveits har den fortsatt oppført på farmakopen, slik at plantens ekstrakt selges som et beroligende legemiddel mot insomnia, under navn som Aswal.
Jamfør EUs Novel Food Catalog, er planten ikke klassifisert som en ny matvare og er derfor klassifisert som en matvare. Under navnet Ashwagandha er roten og ekstraktene av den på markedet som kosttilskudd i EU. Omgangen med planten skiller seg ikke stort fra liknende planter, som ginseng, stri taigarot eller Rhodiola som alle selges som kosttilskudd.
Tysklands Bundesinstitut für Risikobewertung har tidligere anbefalt å inkludere roten til Withania somnifera i deres VO1925 / 2006 / EG, vedlegg III, liste C. [10] Dette betyr at dennes sikkerhet ikke er tydelig dokumentert. Bivirkninger var heller ikke utstrakt dokumenterte på tidspunktet.
Markus Kessler
Markus Kessler (født 18. mai 1992) er en sveitsisk roer.
Han representerte Sveits under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 9 i firer uten styrmann.
Huawei Honor 9
Huawei Honor 9 er en toppmodell-smarttelefon laget av Honor, et smarttelefonmerke under Huawei-gruppen. Den er etterfølgeren til Huawei Honor 8 innenfor Honor serien.
Kjell Olsen (sosialantropolog)
Kjell Ole Kjærland Olsen (født 27. desember 1961) er professor i sosialantropologi. Han tok cand. polit.–graden i 1991 og dr. philos. i 2007 ved Institutt for sosialantropologi ved Universitetet i Bergen. Siden 1990 har han vært ansatt ved Høgskolen i Finnmark. Han er nå professor i kulturpolitikk ved Høgskolen i Telemark.
Huawei Honor 9
Spesifikasjoner
Huawei Honor 9 kommer med en HiSilicon Kirin 960 octa-core-prosessor (fire 2.4 GHz og fire 1.8 GHz), en Mali-G71 MP8 GPU og et ufjernbar Li-Po 3200 mAh batteri. Enheten er 147.3 mm lang, 70.9 mm bred og 7.5 mm tykk, og veier 155 g.
Telefonen har 64 eller 128 GB til lagring, 4 eller 6 GB RAM og plass til et microSD-kort med opp til 256 GB (microSD-kortet bruker SIM 2-sporet). Telefonen har en oppløsning med 1920x1080 (Full HD) piksler og en pikseltetthet på 428 ppi.
Matti Morottaja
Matti Heikki Ilmari Morottaja (samisk: Kuobžâ-Saammâl Matti) (født 28. desember 1942 i Sammuttijärvi i Finland), er en enaresamisk oversetter, forfatter og politiker.
Han var medlem av samedelegasjonen, forgjengeren til Sametinget fra det ble etablert i 1973 og han var ordfører der i seks år. Fra 1976 arbeidet han med utvikling av undervisning i samisk hos det som da het Länsstyrelsen i Lappland (siden 2010 Regionforvaltningsverket i Lappland). Fra 1997 og til han ble pensjonert var han heltidslærer i enaresamisk.
Han var i 1986 med på å grunnlegge den enaresamiske språkforeningen Anarâškielâ servi og var organisasjonens første leder.
Han er far till rapperen Amoc og forfatteren Petter Morottaja.
Eros (slekt)
Eros er en slekt av biller i familien rødvinger.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 mm, avlange, røde og svarte rødvinger. Undersiden er som oftest svart. Antennene er kraftige, svakt sagtakkede. Dekkvingene er som oftest røde, gjerne med svart spiss, enten parallellsidige eller brede og utvidet bakover. Dekkvingene er temmelig myke og læraktige, men hos andre kan de være kraftig kitiniserte (harde). De kan ha et nettmønstret overflate eller lengderibber. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre firkantet, med spissvinklede bakhjørner, gjerne rødt med en svart midtflekk. Oversiden er delt opp i flere celler skilt med opphøyde ribber. Beina er korte og kraftige. Alle føtter har fem ledd.
Hodet er lite, mer eller mindre nedoverrettet, men synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Hos noen grupper er det smalt og trukket ut til en lang snute. Antennene er 9-11 leddete, lange, sagtakkede, kamformede eller med lange, bladformede utvekster, gjerne noe flate. De er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene.
Larvene er avlange og flate, som oftest harde (kraftige sklerotiserte).
Levevis
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.
Mimikrykomplekser
Rødvingene inneholder en rekke usmakelige og giftige stoffer og blir derfor unngått av rovdyr. De sterke fargene, med røde dekkvinger som gjerne har en svart spiss, er signaler om dette (aposematisme). En rekke andre insekter ligner på rødvingenes farger, i noen tilfeller er likheten så stor at de er vanskelige å skille fra ekte rødvinger. Dette kalles et mimikry-kompleks.
Systematisk oversikt med noen arter
Inndelingen følger
MF «Vefaldsund II»
MF «Vefallsund II» (1958-1967) er en bilferje som trafikkerte det ca. 600 m. brede Vefallsundet mellom Kjenndalen og øvre Vefald i nedre Toke i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark. Ferja, som var bygget i treverk, var 16 m. lang, 6 m. bred og flatbunnet. Den hadde plass til seks personbiler, eller én buss/lastebil og et par personbiler. Den ble plassbygget på Kjenndalen av ferjemann Karl Straume, i samarbeid med Statens vegvesen.
Opprinnelig motor var en dieseldrevet Harbormaster Fordson Major (Power) med hekkaggregat og en ytelse på 54 Hk. Motoren gikk 8000 timer før den ble byttet med den som sitter i ferja nå, en av samme slag som yter 50 Hk.
Strekningen var en del av Rv356 (i dag Fv356) som var hovedveien mellom Drangedal og Porsgrunn/Skien. Ferjetrafikken opphørte da ny vei langs østsiden av nedre Toke, over Straume bru, ble åpnet 15. desember 1967. «Vefallsund II» var den siste innlandsferja som gikk i slik trafikk i Norge, og er i dag å se på Norsk vegmuseum ved Hunderfossen.
Ferjestrekningen ble betjent av ferjemann Karl Straume, først med prammer i økende størrelse, så med selvbygde ferjer. Den første ferja, «Trask», var i drift fra 1939 til 1948. Den var ifølge ferjemannen selv «både svak og dårlig». Deretter kom «Vefallsund» som var i drift fra 1948 til 1958. Disse to ferjene hadde ikke motor, og ble trukket av hjelpebåten «Napp». I 1958 overtok så «Vefallsund II» trafikken. Ferja hadde frakteplikt hele døgnet. Den var stasjonert ved Kjenndalsbrygga, hvor ferjemannen bodde, og hadde en slags «oppkallsinnretning» fra den andre sida.
Da ferjedriften opphørte overlot vegvesenet sin andel i «Vefallsund II» vederlagsfritt til Karl Straume. Ferja lå fortsatt i 30 år etter dette ved Kjenndalsbrygga, og ble sporadisk brukt til frakt av hyttematerialer og husdyr ut til øyene. I 1996 besluttet Karl Straumes arvinger å gi ferja tilbake til Statens vegvesen, og i 1998 ble den fraktet landeveis hele veien fra Drangedal til Norsk vegmuseum.
Eksempel på billettpriser
Pr. person; 50 øre. Sykkel; 25 øre. Lett motorsykkel; 1 kr. Personbil; 4 kr. Tilhenger; 1 kr. Lastebil; 5 kr.
Litteratur
Drangedal historielag, «Det var ein gong», bok nr. 31.
Carl Julius Lorch
Carl Julius Lorck (født 18. mai 1829 i Trondhjem, død 28. oktober 1882 i Kristiania) var en norsk maler.
Han var født i Trondheim. Han var ett år ved militærakademiet i Christiania (Oslo). I 1852 flyttet han til Düsseldorf hvor han studerte under Karl Ferdinand Sohn og Adolph Tidemand mellom 1853 og 1858.Han er representert med to bilder i Nasjonalmuseet.
Filippinenes riksvåpen
Filippinenes riksvåpen ble første gang definert 1940, da landet var under USAs overhøyhet. Ved uavhengigheten i 1946 ble sentralmotivet endret.