cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
All England Lawn Tennis and Croquet Club
All England Lawn Tennis and Croquet Club, ofte kalt bare All England Club, er en privat forening grunnlagt i juli 1868 i Wimbledon i London, opprinnelig som organisasjon for det nye selskapsspillet krokket, men fra 1875 også for gresstennis. Idag er foreningens hovedoppgave å organisere den årlige Wimbledon-turneringen i tennis sammen med det engelske tennisforbundet.
Historikk
All England Club ble dannet som «All England Croquet Club». I begynnelsen leide klubben jord ved Worple Road i Wimbledon til sin virksomhet. Det eldre krokketspillet hadde en viss popularitet i middelklassen, men major Walter Clopton Wingfields bærbare spill Sphairistikè (året etter omdøpt til «lawn-tennis»), som kom i handelen fra 1874, ble av mange ansett som er mer interessant spill. Flere steder erstattet denne nye racketsporten det langsommere krokketspillet som middelklassens mest populære sport (se artikkelen tennis).
Denne utviklingen ble også registrert hos All England Club, som i 1875 leide plass til en bane tiltenkt tennis og badminton. Året etter anla man ytterligere fire baner etter Wingfields modell. Sommeren 1877 byttet klubben navn til «All England Croquet and Lawn Tennis Club». Samtidig hadde Wingfields patent gått ut, og nye, faste, rektangulære tennisbaner ble anlagt ved Worple Road. I 1882 byttet foreningen igjen navn, nå til «All England Lawn Tennis and Croquet Club».
Wimbledon-mesterskapet
All England Club utnevnte i april 1877 Henry Jones som leder for den nye tennisseksjonen. I juni 1877 satte han inn en annonse i sportsavisen The Field, der han inviterte til de første organiserte tenniskonkurransene i Wimbledon. Han var også dommer under de første Wimbledon-mesterskapene.
Mellom 1878 og 1921 var Wimbledonmesteskapet organisert slik at tittelforsvareren bare trengte å spille en eneste match i Challenge Round. De øvrige deltakerne måtte spille kvalifisering i «All Comers Rounds» om hvem som skulle få møte mesteren.
På 1880-tallet var foreningen Englands ubestridte ledende organisasjon for lawn-tennis. Etter en vaklende periode i begynnelsen på 1890-tallet, da spillets popularitet var synkende, befestet foreningen sin stilling omkring århundreskiftet, kanskje først og fremst på grunn av brødrene Dohertys suksesser. Turneringen er blitt avviklet på All England Clubs gressplener i Wimbledon på hele 1900-tallet, med unntak av krigsårene 1940-45. Wimbledonmesterskapet har hele tiden beholdt sin stilling blant de mest prestisjefylte tennisturneringen. Om lag en halv million tilskuere ser kampene som arrangeres i løpet av de to sommerukene turneringen varer, og flere millioner følger TV-overføringene.
Universitetet i Tokyo
Universitetet i Tokyo (東京大学) er et universitet i Tokyo i Japan. Det ble grunnlagt i 1877 som Det keiserlige universitet (som senere ble omdøpt til Tokyo keiserlige universitet). Universitetet har 10 fakulteter, omkring 2500 vitenskapelig ansatte og totalt omkring 28 000 studenter fordelt på fem campuser. Universitetet i Tokyo regnes per 2017 som Japans ledende universitet.
All England Lawn Tennis and Croquet Club
All England Club i dag
Tennisturneringene under OL 2012 ble arrangert ved foreningens anlegg i Wimbledon.
Friedrich Schlegel
Karl Wilhelm Friedrich von Schlegel (født 10. mars 1772 i Hannover, død 11. januar 1829 i Dresden) var en tysk poet, filosof, litteraturhistoriker og kritiker.
Han var en av den tidlige romantikkens viktigste tenkere i Tyskland. Gjennom sin stilling ved universitetet i Jena la han sammen med Goethe og Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling grunnlaget for den tyske idealismen. Bror av August Wilhelm von Schlegel. Grunnlegger av den moderne litteraturvitenskap.
Denis Gaultier
Denis Gaultier (1597 eller 1603 – 1672) var en fransk luttspiller og komponist.
Liv og virke
Denis Gaultier kan ha studert komposisjon hos organisten Charles Racquet siden han skrev en tombeau over ham.
Gaultier var en etterspurt virtuos og komponist i Paris. Han var ikke ansatt ved hoffet, men spilte i 1656 ved en konsert hvor den abdiserte dronning Christina av Sverige var til stede, i 1666 ved en konsert til ære for Ludvig XIII av Frankrikes gemalinne Anna av Østerrike, og i 1671 for kong Ludvig den 14. i Saint-Germain.
Denis Gaultiers musikk er bevart i to skrifter: Tittelen på det andre heftet viser til vanskene med å tilskrive enkeltkomposisjonene til fetrene Gaultier (Gaultiuer le Jeune & Gaultier de Paris er vanligvis Denis Gaultier mens Gaultier le Vieux, de Lyon, Sieur de Nèves, de Vienne er Ennemond Gaultier, som ble født ved Vienne (Dauphiné) rundt 1575 og døde 17. desember 1651 i Nèves). Verkene blir ofte bare kreditert «Gaultier».
Utgaver
Monique Rollin & François-Pierre Goy: Oeuves de Denis Gaultier (Corpus des Luthistes Français), Paris (CNRS) 1996 (med biografi, kildeangivelser og konkordansliste)
François Lesure & François-Pierre Goy (red.):'' Denis Gaultier. La Rhétorique des Dieux.'' ca. 1652, Faksimile, Genf (Minkoff) 1991
David Joseph Buch (red.): La Rhétorique des Dieux, Faksimile, Madison (A-R Editions) 1990
NM i bandy 1973
'''Det 56. norgesmesterskapet i bandy – 1973'''
Ny serieordning uten sluttspill
Vegafonna
Vegafonna er en isbre på Nordaustlandet, Svalbard og er den vestligste delen av Europas største isbre, Austfonna. Vegafonna ligger mellom Palanderbukta og Torellneset på den sørvestlige delen av Nordaustlandet.
Vegafonna har sitt navn etter SS «Vega», en seilskute som Adolf Erik Nordenskiöld brukte på sin ekspedisjon til Nordøstpassasjen i 1878-79.
Max Theon
Max Théon (født 17. november 1848 i Warzsawa i Kongress-Polen, død 4. mars 1927 i Tlemcen, Algerie) var pseudonymet på en polsk jødisk kabbalist, okkultist og medlem av et hemmelig selskap. Hans navn var muligens Louis-Maximillian Bimstein. Han regnes som grunnleggeren av The Cosmic Movement og det hermetiske broderskap av Luxor.
Ukjent identitet
Medlemmer av Ordenen av Gull- og Rosenkorset var forpliktet til å skjule sin identitet overfor myndighetene. De endret stadig identitet og bosted og måtte velge døden fremfor å avsløre ordenens hemmeligheter. I sitt verk om frimureriet trodde derfor Kenneth Mackenzie at det hermetiske broderskap av Luxor hadde «en rosenkors-basis»
I 1907 skrev den franske journalisten Jaques Brieu at Max Théon var en jødisk kabbalist fra Levanten. Mirra Alfassa Morriset, som ble opplært av Max Théon i okkultisme i Tlemcen i Algerie i årene 1906 og 1907, visste intet om hans alder eller fødested, men trodde at han var polsk eller russisk: «Han var av jødisk opprinnelse, og måtte av den grunn flykte fra sitt land». Mirra skrev også:
Flere biografier om Mirra Alfassa Morriset knytter Max Théon til Helena Petrovna Blavatskys og den koptiske magikerens «Paulos Metamon» forsøk på å grunnlegge Sociéte spirite i Kairo i 1871.
Dette kolliderer med påstandene om at Max Théon var i Paris i 1870 og England i 1873. Andre steder er det blitt hevdet det at «Paulos Metamon» var Max Théons far.
Vielsesattest
Da han giftet seg i Westminster Abbey i London den 21. mars 1885, oppga han alderen til 30 år (født 1855) og navnet som Louis Maximillian Bimstein. Ifølge bryllupsattesten var faren en polsk rabbi ved navn Leon Judas Bimstein. Alderen på hans kone (oppgitt som 27 år, dvs født 1859) og brudepiken Augusta Rolfe (født 1845) er også feil.
Dødsattest
Ifølge dødsattesten ble han født den 17. november 1848. Ifølge folketellingen i Algerie i 1911 ble han født den 5. august 1847. Den jødiske sionisten og kabbalisten Pascal Themanlys, som i 1949 ledet den franske seksjonen av informasjonsdepartementet i den nye staten Israel, hevdet at Max Théon ble født i 1848 i Warszawa i Polen. I et brev til rabbi Morali i Algerie oppga Max Théon å være født den 1. juni 1850, mens en avis i Algerie skrev at han døde 76 år gammel i 1927, med andre ord født i 1850.
Peab
Peab er et nordisk bygg- og anleggsselskap med 16,000 ansatte og en omsetning på 60 milliarder kroner i 2021 ). Konsernet har kontorer i Sverige, Norge, Finland og Danmark. Hovedkontoret ligger i Förslöv i Skåne, Sverige. Aksjen er børsnotert på NASDAQ Stockholm. Peab ble etablert i Norge i 1995 og driver virksomhet innen bygg, anlegg, eiendomsutvikling og industri. Peab er en forkortelse av Paulsson Entreprenad AktieBolag.
Senshu-universitetet
Senshu-universitetet (japansk: Senshū Daigaku) er et privat universitet i Tokyo i Japan. Det ble grunnlagt i 1880 med fakulteter for økonomi og juss og var den første japanske institusjon som tilbød utdanning på japansk språk innen disse fagfeltene.
Peab
Historie
I 1991 fusjonerte selskapet med Hallströms & Nisses AB. I 1992 endret selskapet navn til Tre Byggare, og i 1993 ble navnet endret til PEAB.
Etter ekspansjon de første årene fokuserte virksomheten på bygg og anlegg. I 2003 ble eiendomsavdelingen skilt ut som eget selskap, under navnet Brinova.
Per 2020 har Peab utstrakt virksomhet i Sverige, Norge og Finland innen bygg, anlegg, industri og eiendomsutvikling. Konsernet driver også asfaltvirksomhet i Danmark.
Organisering
Peab AB er organisert i fire forretningsområder på tvers av de nordiske landene. De fire områdene er Bygg, Anlegg, Industri og Prosjektutvikling.
Cajazeiras do Piauí
Cajazeiras do Piauí er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Trine Mjåland
Hun spilte også håndball tidligere, men sluttet med håndball da AK 28 la ned damelaget i 2010. 2013 var det første året hun satset for fullt på friidrett.
Idrettskarriere
Ved NM i friidrett 2011 fikk hun sølv på 1000 meter stafett. Hun fikk to medaljer ved NM i friidrett 2012; hun kom på 2.-plass på 800 meter, bak Martine Eikemo Borge, og Kristiansand kom på 3.-plass på 1000 meter stafett. I tillegg kom hun på 4.-plass på 400 meter.
Hun vant 800 meter ved NM i friidrett innendørs 2013, med tiden 2:09,79. I tillegg fikk hun bronse på 400 meter, og Kristiansand fikk også bronse på 4 x 200 meter stafett. Senere på året deltok hun ved NM i stafetter 2013, der Kristiansand vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter stafett. Ved NM i friidrett 2013 i Tønsberg fikk hun gull på 800 meter og sølv på 400 meter, bak Line Kloster. I tillegg var hun med å vinne 1000 meter stafett.
Kristiansand vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter ved NM i stafetter 2014, med Mjåland på laget. Ved NM i friidrett 2014 vant hun 400 meter, på tiden 54,03. På 1000 meter stafett vant Kristiansand igjen gull.
Jakob Schive
Etter at Helset ble arrestert i februar 1941 ble Ole Berg den tilbaketrukne øverste leder for det militære motstandsarbeidet med Schive som den daglige lederen. Han ble med i Rådet høsten 1941 og dro i oktober 1941 til Sverige. Sammen med Johan Holst dro han videre over til Storbritannia for å forbedre forholdet mellom Milorg og London-regjeringen og SOE. Derfra og ut krigen tjenestegjorde han ved Forsvarets overkommando (FO) i London hvor han ble sjef for FO 4 som var FOs hjemmefrontsavdeling. Seinere ble han forfremmet til oberst.
Jakob Schive møtte milorgledelsen i Norge sommeren 1942, og deltok i et viktig oppklaringsmøte mellom representanter fra regjeringen, SOE og Hjemmefronten ved det svenske tettstedet Köpmannebro ved Väneren våren 1943
Bronx Zoo
Hagen åpnet sine porter 8. november 1899. Den hadde da 843 dyr fordelt på 22 utstillinger. Arkitektfirmaet Heins & LaFarge (George Lewis Heins og Christopher Grant LaFarge) stod bak en serie paviljonger i beaux-arts-stil, ordnet rundt et sentralt sjøløvebasseng. I dag finner vi utstillinger dels organisert etter arter (for eksempel fugler, reptiler), dels etter geografi (for eksempel Afrikas sletteland).
Michael von Sundt
Michael von Sundt (født 1679, død 1753) var en norsk militær offiser. Han var generalkvartermester fra 1719 til 1752, og er kreditert å være mannen som forhindret riving av Akershus slott på 1700-tallet.
von Sundt bidro også til utvidelsen av Kristiansten festning fra 1740, da det var hans planer som ble lagt til grunn for arbeidet.
Barakken (hus nr. 3) på Michael von Sundts plass på Akershus festning har en minneplate til ære for von Sundt.
Juliet Cuthbert
Juliet Cuthbert (født 6. april 1964) er en jamaicansk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte på 100 meter og 200 meter.
Individuelle meritter
Cuthberts første internasjonale mesterskapsstart var VM 1983 i Helsingfors, der hun ble utslått i kvartfinalen på 100 meter. Året etter deltok hun i OL 1984 i Los Angeles der hun kom til semifinalen, men endte sist i sitt semifinaleheat. I neste OL, OL 1988 i Seoul, gikk hun til finalen på 100 meter og endte på sjuendeplass med tiden 11,26. I VM 1991 i Tokyo ble hun nummer seks på 100 meter med tiden 11,33.
De første individuelle medaljene kom under OL 1992 i Barcelona, der hun deltok på både 100 meter og 200 meter. På 100 meter tok hun sølv med tiden 10,82 i finalen, bare ett hundredels sekund bak USAs Gail Devers. På 200 meter ble det også sølv, denne gang ble hun slått av Gwen Torrence fra USA. I semifinalen løp Cuthbert på 21,75, dette er hennes personlige rekord på distansen.
Janne Happonen
Janne Mikael Happonen (født 18. juni 1984 i Kuopio) er en tidligere finsk skihopper.
Under junior-VM i 2001 og 2002 var Happonen med på å ta gull for Finland i laghopping. I 2002 i Schonach vant han også en individuell gullmedalje.
Hans personlige rekord er på 240 meter, satt i Vikersundbakken 13. februar 2011, som også er finsk rekord.
Filtvet
Filtvet er et lite tettsted og en grunnkrets sørøst på Hurumlandet i Asker kommune, tidligere i Hurum kommune i Buskerud. Ifølge Statistisk sentralbyrå hadde Filtvet 543 innbyggere i 2019.
Mosse Jørgensens plass (Oslo)
Mosse Jørgensens plass er en plass på Sofienberg i bydel Grünerløkka i Oslo. Plassen har form som en spiss trekant, ligger foran Lakkegata skole og avgrenses av Lakkegata, Trondheimsveien og Blytts gate.
Plassen er oppkalt etter pedagogen Mosse Jørgensen. Hun var blant annet en av stifterne av Forsøksgymnaset, som lenge holdt til på Lakkegata skole. Plassnavnet blei vedtatt av Grünerløkka bydelsutvalg 14. april 2011 som del av en pakke for å øke antall veier oppkalt etter kvinner. Plassen het ''7. juni plass'' fra 1913. Dagens 7. juni-plassen fikk sitt navn i 1962.
I 1855 ga bryggerieier Christian Julius Schou eiendommen som i dag er Mosse Jørgensens plass til Selskabet for Oslo Byes Vel. Slottsgartneren laget tegninger til parken, som ble opparbeidet under hans og veimester Iversens overoppsyn. Kommunen anla ny beplantning i 1872–73 og satte opp ny innhegning, og plassen ble parklagt på nytt i 1910. Etter et innbyggerinitiativ fra foreldre ved skolen i 2015 ble plassen i 2018 omgjort til en lekeplass som er innlemmet i skolegården.
Delias hyparete
Delias hyparete er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.
Delias hyparete finnes sørøst i Asia.
Utseende
Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet slik som hos alle dagsommerfuglene. På beina finnes også sanseorgan som gir informasjon om hva sommerfuglen sitter på. Hunner bruker disse sansene for å finne riktig næringsplante, hvor den kan legge sine egg. Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noe små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Like bak hodet er bryststykket, som består av tre sammenvokste ledd, Bryststykket har tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.
Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder. Den har én spiss i hodeenden, ikke to som hos svalestjerter.
Levevis
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser på plantene Dendropthoe pentandra, Loarnathus parasiticus, Elythranthe cochinchinensis og Henslowia fratescens.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Filtvet
Stedsnavnet
Navnet Filtvet er et gårdsnavn, og skal, ifølge Oluf Rygh (1909) komme av et gammelt elvenavn, Filja, og det norrøne ordet þveit, som betyr «mindre eller fradelt jordstykke». Det er imidlertid usikkert hva for ei elv det her skulle være snakk om. Det norrøne ordet fila betyr "fjæl" eller "bord", og har konnotasjoner til noe flatt. Det er derfor mulig at navnet i stedet refererer til et flatt, utskilt jordstykke.
Noen ganger, og særlig i eldre kilder, sees skrivemåten "Filtvedt", men bokstaven "d" er ei fordanskning, som ikke opprinnelig hører hjemme i navnet.
Middelalder
I middelalderen fantes det tre gårder i området som nå utgjør tettstedet Filtvet, nemlig Filtvet, Ekern og Bjørnstad. Både Ekern og Bjørnstad ble liggende øde i seinmiddelalderen etter svartedauden. Da gården ble tatt i bruk igjen, trolig på 1500-tallet, brukte gårdene Filtvet og Bjørnstad hver sin del av ødegården Ekern, på hver sin side av Ekrabekken. Slik oppsto ei deling av denne gården i en østre og en vestre del.
Tidlig nytid
Det er mulig at Filtvet helt siden middelalderen, og kanskje tidligere, har vært ei havn hvor det har blitt drevet lasting og lossing av varer. Det tyder navnet Lahell på et berg ved sjøen nedenfor Filtvet gård på.
Tidlig på 1600-tallet var Ekrabukta blitt en lasteplass for trelasteksport. I det eldste bevarte tollregnskapet i lensregnskapet for Akershus len fra 1610/1611 opplyses det at fem hollandske skuter hadde tatt ombord trelast ved Filtvet. I Ekrabekken dreiv bøndene på Filtvet og Bjørnstad sagbruksdrift gjennom hele 1600-tallet.
Noen tettbebyggelse på Filtvet var det ikke antydning til på 1600-tallet. Filtvet og Bjørnstad hadde én husmann hver da manntallslistene for sognet ble satt opp i 1664, og disse bodde trolig henholdsvis på østre og vestre Ekern.
Fra 1740-tallet til 1770-tallet var det drift, om enn ikke sammenhengende, i tre jerngruver nær Filtvet. Disse var eid av Moss jernverk, og lå på eller nær Husebykollen. I samme periode begynte det å bli mer bebyggelse ved stranda til gården Østre Ekern. I kildene kalles denne tettbebyggelsen for "Bjørnstadstranden", og seinere på 1800-tallet for "Filtvetstranden", til tross for at det meste av tettbebyggelsen slett ikke lå på gården Filtvets grunn.
Det første vertshuset på Bjørnstadstranda ble visstnok åpna for å kunne servere og innkvartere gruvearbeiderne. Men etter hvert opphørte gruvedrifta helt. I stedet bosatte en del sjøfolk seg på Filtvet. Fra 1780-åra var Filtvet også et tollsted under Drøbaks tolldistrikt, med egen bolig for tolleren fra og med 1799.
Tettstedet vokser fram på slutten av 1700-tallet
I 1765 bodde det 18 personer på Bjørnstadstranda, som, i likhet med Holmsbu, ble betegna som et «strandsted» og ei utliggerhavn. En takstforretning i januar 1803 talte 17 våningshus på stedet, og dette stemmer godt med antallet hus som er inntegna på et kart fra 1825. Under folketellinga i 1801 finner vi blant annet én toller, to røyerter, én kjøpmann, to skippere og fem matroser, én skomaker samt én fraktemann på Bjørnstadstranda. I alt bodde det da 104 personer på Bjørnstadstranda, fordelt på 22 husholdninger. Hovedinntrykket folketellinga gir er at dette var et lite samfunn med store sosiale forskjeller, der flere personer omtales som fattige, fattiglemmer, sjuke og sengeliggende eller dagarbeidere.
Skippere og sjøfolk på 1800-tallet
Utover på 1800-tallet fortsatte sjøfart å være hovedsysselsettingskilde for innbyggerne på det som nå oftere og oftere ble kalt "Filtvetstranden". Folketallet holdt seg stabilt, og tettstedet vokste ikke noe særlig i tidsrommet mellom folketellingene i 1801 og 1865. I 1865 var det 90 innbyggere på Filtvetstranda, fordelt på 22 hus. Rektangelkartet fra 1879, som er forholdsvis nøyaktig, har inntegna 23 bygninger på stedet, og da er Filtvet fyr medregna. Tyve av disse bygningene lå mellom fyret og Nordstranda, mens to hus lå ute på Filtvet-tangen.
I 1824 opphørte Filtvet å være tollsted. Til gjengjeld ble det oppretta et fyr her i 1840. Det hadde trolig stått ei slags fyrlykt på Filtvet-tangen helt siden 1700-tallet, men nå ble det bygd et skikkelig fyrhus, med fyrvokterbolig og tåkeklokke. Filtvet fyr var bemanna fram til nedleggelsen i 1985. Fyrtårnet er 12 meter høyt. Fyret ble freda i 1997 og ferdig restaurert i 2010. Etter nedleggelsen er fyret erstatta av ei lykt på en betongsøyle foran fyrbygningen.
Befolkningsveksten var fortsatt moderat i andre halvdel av 1800-tallet. Folketellinga fra 1900 opplyser at det da bodde 124 personer på Filtvetstranda. Filtvet var imidlertid den eneste tettbebyggelsen i Rødsbygda, den sørøstre fjerdingen av Hurum, og fungerte derfor som et slags "sentrum" i denne delen av bygda. Filtvet fikk dampbåtanløp på 1870-tallet, og i 1875 ble det første poståpneriet i denne delen av bygda åpna her. Tilveksten av nye næringer var ikke stor, men fikk et tilskudd da Filtvedt båtbyggeri ble etablert i 1895.
På Filtvetbråtan, om lag halvannen kilometer vest for tettstedet, ble Filtvet skole bygd i 1869. Lærer Lind hadde da holdt skole i "Linderstua" tvers over veien for den nye skolen helt siden 1833. Skolen ble siden påbygd både i 1906, 1934 og 1964, og har også blitt påbygd i nyere tid.En annen sentral institusjon på stedet er Filtvet kirke og kirkegård (opprinnelig Filtvet kapell), som ble bygd i 1894 på et jorde mellom Filtvet gård og Filtvetbråtan.
Lillebror til Tofte på 1900-tallet
I 1897 ble Tofte Cellulosefabrikk anlagt på Tofte, og i løpet av kort tid vokste Tofte til å bli det største tettstedet i Rødsbygda. Filtvets betydning som sentrum i denne delen av bygda ble derfor svekka. Etter ca. 1910 danna industrien på Tofte og Sagene det næringsmessige hovedgrunnlaget for den fortsatte befolkningsveksten også på Filtvet. Bebyggelsen vokste etter hvert utover den opprinnelige tettbebyggelsen mellom Filtvet-tangen og Nordstrand, og spredte seg langs veien både nordover og sørover. Det ble også bygd en del spredt boligbebyggelse i resten av kretsen, og på 1960-tallet ble det etablert større boligfelt på gården Rød vestre mellom Tofte og Filtvet, som regnes som en del av Filtvet krets.
De fleste kommunale sentrumsfunksjonene ble etter hvert lagt til Tofte, men Filtvet sjuke- og aldershjem ble bygd på gården Østre Ekerns grunn på 1960-tallet. Grendehuset Solvang ble bygd i bakken ved Filtvet gård i 1924 av Filtvet ungdomslag. Rett ved siden av bygde stedets pinsemenighet seg et bedehus. Idrettsforeninga Filtvet Fremad, i dag Tofte Fremad Idrettsforening, ble stifta i 1914.
Delias hyparete
Levevis
Delias hyparete  tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Filtvet
Turisme og hyttebygging
Med rutebåttrafikken fra 1870-tallet av ble det grunnlag for sommerturisme på Filtvet. Av badegjestene fikk dampbåtene kallenavnet «pappabåter», fordi fedrene som arbeida i byen kom med dem til den ferierende familien. Filtvedt Hotel ble bygd rett bakenfor Filtvet fyr omkring år 1900, og skifta seinere navn til Filtvet Bad, og seinere til Hurum strandhotell. Hotellet hadde vært gjenstand for mange ombygginger og konkurser da det la inn årene for godt i 1993.
Delias hyparete
Systematisk inndeling
Papilio hyparete D. h. hierte (Hübner) D. h. indica (Wallace, 1867) D. h. metarete Butler, 1879 D. h. ethrire Doherty D. h. diva Fruhstorfer D. h. niasana Kheil D. h. amarilla Kheil D. h. hypopelia Hagen D. h. haemorrhoea Vollenhoven D. h. aurago Snellen, 1890 D. h. luzonensis (Felder & Felder) D. h. panayensis Rothschild, 1925 D. h. domorana Fruhstorfer D. h. palawanica Staudinger, 1889 D. h. lucina Distant & Pryer, 1887 D. h. ciris Fruhstorfer, 1910 D. h. despoliata Fruhstorfer, 1910
Filtvet
Turisme og hyttebygging
Siden 1890 har Trefoldighetskirken i Oslo drevet Trefoldighet feriekoloni i bygninger på Filtvet-tangen
De første hyttetomtene i Filtvet-området ble utparsellert i 1930-åra. I dag preges særlig kysten mellom Filtvet og Tofte av svære hyttefelt. De største utbyggingene begynte på 1960-tallet og 1970-tallet.
Filtvet i dag
Det gamle Hurum strandhotell har siden 2007 igjen blitt drevet som restaurant- og selskapslokale.
Transport og samferdsel
Kyststien har et avbrudd nord for Filtvet, men begynner igjen sør for Filtvet, i retning Tofte. I store deler av denne delen av kyststien hindrer hyttebebyggelse ferdsel lengst nede ved sjøen.
Unionist Party (Sør-Afrika)
Unionist Party (afrikaans Unionisteparty) var et pro-britisk politisk parti i Sør-Afrika som opererte i perioden 1910 til 1920. I denne perioden var partiet den offisielle opposisjonen etter at Unionen Sør-Afrika ble dannet i 1910. I sitt siste valg i 1920 var partiet landets tredje største.
Opprinnelse
Partiet ble grunnlagt 31. mai 1910 med Sir Leander Starr Jameson fra Kappkolonien som første partileder. Han døde allerede i april 1912 og ble etterfulgt av Sir Thomas Smartt, også han fra Kappkolonien. Andre sentrale skikkelser i partiet var blant andre Sir James Fitzpatrick, Sir George Ferrar og Sir Lionel Phillips (alle tre transvaalske ledere). Partiet ble dannet som en videreføring av The Progressive Party (afrikaans die Progressive Party) som hadde eksistert både i Transvaal og Kappkolonien.
Politikk
Formålet med partiet var å fremme den britiske kultur og utfordre de politiske kreftene som arbeidet for å fremme den uavhengige unionen. Partiet var følgelig konservative, anti-republikanske og pro-imperialistiske av politisk oppfatning, og de hadde også tette bånd til Storbritannia. Partiet var også imot indisk innvandring til unionen og kjempet for å bedre arbeidsvilkårene i diamantgruvene og gullgruvene.
Sammenslåing
I valget 1920 mistet både Unionist Party og South African Party store velgermasser til Nasjonalistpartiet og Arbeiderpartiet. Jan Smuts fra South African Party fortsatte som statsminister, da han sammen med Unionist Party fortsatt hadde et knapt flertall i parlamentet.
I november 1920 slo Unionist Party seg sammen med South African Party under sistnevntes navn. Thomas Smartt og to andre unionister fikk plass i Smuts' regjering. Statsministeren lanserte så nyvalg i 1921 og det sammenslåtte partiet fikk da et noe sterkere flertall.
Hishult
Hishult er et tettsted i Laholm kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 332 innbyggere.
Ernest Rutherford
Ernest Rutherford (født 30. august 1871 i Brightwater i New Zealand, død 19. oktober 1937 i Cambridge i England) var en newzealandsk fysiker. Han er kjent for å ha lansert en ny atommodell med en sentral kjerne og med elektroner som går i bane rundt denne. Modellen baserte seg på gullfolieeksperimentet utført av hans nære medarbeidere Ernest Marsden og Hans Geiger i 1911. I 1919 oppdaget han at en atomkjerne inneholder positivt ladde protoner. Han utarbeidet Rutherfords atommodell. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 1908.
Han kom til Storbritannia i 1895 for videregående studier ved Cavendish Laboratory, University of Cambridge. Etter studiene dro han i 1898 til McGill University i Montréal, Canada (som Chair of physics). Det var her han gjorde arbeidene som førte frem til nobelprisen. I 1907 dro han tilbake til Storbritannia og en tilsvarende stilling ved University of Manchester. I 1917 var han tilbake på Cavendish Laboratory som direktør. I hans funksjonstid her ble det tildelt flere nobelpriser til ansatte: James Chadwick for å ha oppdaget nøytronet, John Cockcroft og Ernest Walton for kjernefysisk fisjon med partikkelaksellerator og Appleton for påvisning av ionosfæren.
Ernest kom fra New Zealand og gjorde i 1911 et eksperiment der han kom fram til at Thomsons atommodell ikke kunne stemme. Eksperimentet gikk ut på å skyte noen positivt ladde partikler mot en tynn gullfolie. De hadde stor fart. Rutherford regnet med at alle partiklene ville gå rett igjennom gullatomene, omtrent som kuler som vi skyter gjennom papir. Han ble veldig overrasket da noen av de små partiklene ble kraftig avbøyd og noen spratt tilbake. Han måtte lage en ny modell av atomet. Han skjønte at det ikke kan være slik at massen til atomet er jevnt fordelt i hele atomet. Han tenkte seg at mesteparten av atomet er tomrom, men det inneholder en bitteliten tett kjerne med positiv ladning. Elektronet, som har negativ ladning, flytter seg rundt denne positive kjernen. Seinere fant han ut at også atomkjernen består av partikler. Partiklene som Rutherford oppdaget, har positiv ladning og kalles protoner. Vi kan ikke se atomene direkte, og vi er derfor avhengig av andre metoder for å lage en modell av atomene. Fordi Rutherford fant en metode for å kunne lage et slags bilde av hvordan det ser ut inni atomet, er eksperimentet hans blitt berømt. Han oppdaget nøytronet. I tillegg til å motta nobelprisen i kjemi, ble han også gjort til ridder i 1914.
Cajueiro da Praia
Cajueiro da Praia er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Conosyrphus
Conosyrphus er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter to kjente arter, men forekommer ikke i Norden. De er store, kraftige blomsterfluer.
Utseende
Store, kraftige, kontrastrikt fargede blomsterfluer.
Utbredelse
Slekten finnes ikke i Europa, men arten Conosyrphus tolli forekommer i den asiatiske delen av Russland. Den andre artene, Conosyrphys volucellinus, lever i Kaukasus.
Systematisk inndeling
Slekten Conosyrphus blir noen ganger regnet som en underslekt av Sericomyia.
Valldal
Valldal er et dalføre som løper om lag 30 km fra Storfjorden på Sunnmøre og ender på toppen av Trollstigen. Store deler av dalføret består av en flat og lavtliggende dalbunn med gode muligheter for jordbruk. Dalbunnen stiger jevnt og rolig fra havnivå til om lag 450 moh. ved Langdal (den siste gården 23 km fra fjorden), og videre til 850 moh. ved vannskillet mot Rauma kommune (Alnesreset). Valldal har om lag 1000 innbyggere konsentrert til de 10 km nærmest fjorden.
Sylte ved Storfjorden er sentrum i Valldal og kommunesenter for Fjord kommune, og er nærmeste nabo til to viktige reiselivsdestinasjoner i Norge: Geirangerfjorden og Trollstigen. Sylte ligger midtveis mellom Geiranger og Åndalsnes. Fra Sylte går fylkesveg gjennom tunnel til Fjørå (med sideveg til fjellgårdene Selboskar og Hauge) og videre til Tafjord. Vegen til Tafjord passerer i tunnel under stedet der en fjellhammer raste ut og skapte Tafjord-ulykka, flodbølgen nådde helt til Valldal. Fylkesvei 63 går fra Linge, langs hele dalføret og over Trollstigen til Åndalsnes. Fra fergestedet Linge ved Sylte går riksveg 650 vestover mot Stordal, Sjøholt og Ålesund, om vinteren er dette eneste veg ut av bygda.
Navn
Hans Strøm mente dalens opprinnelig eller rette navn var «Vandalen». En av de største grendene har navnet Valdal som dalføret selv.
Geografi
Valldal er et dalføre som løper om lag 30 km fra Storfjorden på Sunnmøre og ender på toppen av Trollstigen. Store deler av dalføret består av en flat og lavtliggende dalbunn med gode muligheter for jordbruk. Dalbunnen stiger jevnt fra havnivå til om lag 450 moh. ved Langdal (den siste gården 23 km fra fjorden), og videre til 850 moh. ved vannskillet mot Rauma kommune (Alnesreset). Hans Strøm mente Valldal var en av de største og mest fruktbare daler på Sunnmøre, med jorder, sletter og skog, omgitt av skrekkelig høye fjell med mange spor etter snøskred («fond strick»). Fjellene inkludere blant annet Syltefjellet. Den fredete elven Valldøla renner gjennom dalen. Valldal ligger i likhet med tilgrensende områdene i Rauma, Strand og Stordal innenfor et område preget av dype daler og fjorder som har skåret sinn i de store høyfjellsområdene. Høydeforskjellen mellom dalbunnen og fjellene rundt er stor. Sammen med et stort antall botner og mindre daler gir landskapet et alpint preg med tinder og topper. Dalen er relativt trang, men åpner seg opp der sidedalene kommer inn. I den nedre delen av dalen er de avsatt store deltaer, det som i istiden var under havnivå er nå tykke lag av løsmasser (ofte i titalls meter) i terrasser og sletter oppover dalen. I avsetningene har elver og bekker skåret raviner og bekkedaler.
Reinheimen nasjonalpark strekker seg fra Valldal mot Romsdalen, Lesja og Skjåk. Sidedalene på dalførets venstre side ligger delvis innenfor nasjonalparken eller de tilstøtende landskapsvernområdene. Trollstigen landskapsvernområde omfatter den øvre ubebodde delen av dalføret samt høyfjellet rundet.
Klima
Klimaet er svakt oseanisk med moderate temperaturforskjeller gjennom året og middels høy årsnedbør, i de høytliggende sidedalene mot øst har klimaet et mer kontinentalt preg. I dalbunnen faller det omkring 1000 mm nedbør i året, mens en del fjellområder på vestsiden mottar oppmot 2500 mm. Mai er den tørreste måneden og november den våteste. Den er nedbør på over 0,1 mm 190 dager i året. Månedsmiddeltemperaturen er -2°C til 0°C i januar-februar ved fjorden, men vesentlig lavere oppover dalen. Om sommeren er temperaturen omkring 10-14°C i døgnmiddel.
Bosetning
Valldal har om lag 1000 innbyggere konsentrert til de 10 km nærmest fjorden. Sylte ved Storfjorden er sentrum i Valldal og kommunesenter for Norddal kommune, og er nærmeste nabo til kjente destinasjoner i norsk reiseliv: Geirangerfjorden og Trollstigen. Sylte ligger midtveis mellom Geiranger og Åndalsnes.
Samferdsel
Fra Linge kai og opp dalføret til Trollstigen og grense mot Rauma går fylkesvei 63 (tidligere riksvei 63), dette er hovedveien gjennom Valldalen. Fra Sylte går hovedveien på østsiden av elven til den krysser elven over Uri bru, veien krysser igjen elven til østsiden over Hoel bru. Mellom Uri bru og Hoel bru går en mindre fylkesvei på østsiden av elven forbi grendene Døving, Bjørstad, Hjelme og Heggen. Ved Alstad krysser hovedveien igjen elven over turistattraksjonen Gudbrandsjuvet. Ved Grønning er veien utsatt for snøskred og trafikken er om vinteren omdirigert over bruer til østsiden av elven for å unngå skredfaren.
Fra Sylte går Tafjordveien gjennom tunnel til Fjørå (med sidevei til fjellgårdene Selboskar og Hauge) og videre til Tafjord.
Mellom Linge og Eidsdal (Ytterdal) på sørsiden av fjorden går bilferje, om sommeren tar denne ferja store deler av turisttrafikken til og fra Geiranger. Fra ferjestedet Linge går riksveg 650 vestover gjennom flere tunneler mot Stordal, Sjøholt og Ålesund, om vinteren er dette eneste vei ut og inn av bygda. Trollstigveien ble åpnet i 1936 og ga Valldal kjørevei helt til hovedveien mot Østlandet (nåværende E136) og jernbanen gjennom Romsdalen. Før tunnelene mellom Linge og Liabygda var ferdige i 1975 var det ikke helårs ferjefri vei ut av Valldalen.
Jordbruk
Jordbruk er viktigste næringsvei i Valldalen. Valldal er kjent for jordbær og naturlig nok er det en jordbærplante med tre bær som pryder kommunevåpenet til Norddal kommune. I 2002 ble det levert inn rundt 840 tonn jordbær til Valldal Grønt som er den lokale grosisten for det som blir dyrket i Valldal. Legger man til selvplukk og det som blir solgt direkte langs veiene og på Linge ferjekai nærmer man seg nok rundt 900 tonn jordbær i 2002. I 2012 ble det høstet omkring 700 tonn jordbær, mens det i 2014 ble høstet 300 tonn. Like utenfor sentrum ligger strandgårdene Linge, der krigshelten fra 2. verdenskrig, Martin Linge ble født. Her er det mengder med frukt/bærtrær (epler, pærer, plommer, aprikoser, moreller og faktisk også valnøtt ) og et vakkert skue når blomstringen er i gang.
Helse
Muritunet er et rehabilitering og opptreningssenter og den største private bedriften i Valldal med rundt 80 ansatte.
Industri
Nær sentrum ligger betongvarefabrikk og en del mindre industribedrifter. Valldal har ingen større industribedrifter. Syltemoa har store forekomster av sand av god kvalitet og store mengder sand har vært hentet ut og solgt i distriktet.
Næringshage
I Valldal ligger også næringshagen Fjordhagen med lokale bedrifter som
Anne av England
Anne av England (født 17. mars 1637 i St. James's Palace i London, død 8. desember 1640 i Richmond Palace i Richmond) var en engelsk prinsesse, datter av Karl I av England og Henrietta Maria av Frankrike. Hun var den ene av parets tre barn som døde som ung, bare tre år gammel døde hun av naturlige årsaker på Richmond Palace. Prinsessen ble stedt til hvile i Westminster Abbey.
Valldal
Reiseliv
Den britiske filmen, Ex Machina, ble delvis filmet i Juvet landskapshotell.
Anne av England
Bakgrunn
Anne ble født i 1637 ved St. James's Palace i London. Hun var det sjuende barnet og den tredje datteren til kong Karl I og hans dronning Henrietta Maria. Hennes søsken var i kronologisk orden: Charles James, hertug av Rothesay og Cornwall (født og døde 13. mai 1629); Maria, prinsesse av Oranien (1631–1660); den framtidige kong Karl II av England (1630–1685); den framtidige kong Jakob II av England (1633–1701); og Elizabeth av England (1635–1650).
Valldal
Camping
Det er flere campingplasser oppover dalen:
Anne av England
Bakgrunn
Anne ble døpt i den engelske kirke ved St. James's Palace av William Laud, den anglikanske erkebiskop ved Canterbury. Anne levde kun til å se fødselen til to av sine søsken, den dødfødt Catherine (29. juni 1639) og Henry Stuart, hertug av Gloucester (1640–1660). Hun døde før sin søster prinsesse Henrietta av England (1644–1670), som giftet seg med den franske hertug Filip I av Orléans, og fikk fire barn med ham.
Valldal
Natur og friluftsliv
Lange fjellsider kombinert med periodevis store snømengder gjør deler av dalbunnen utsatt for snøskred. Jamtefonna ødela påsken 1982 telefonsentralen, kraftlinjer, bolighus og uthus uten at personer ble alvorlig skadet. Valldalsfonna ødela i 1979 bolighus og hytter og sperret riksveien i flere hundre meters lengde.
Anne av England
Bakgrunn
Anne var et sykelig barn, noe som er åpenbart fra forskjellige graveringer av henne, nå oppbevarte ved British Museum. Hun var skjør og noe deformert.
Valldal
Fiske
Valldøla som renner gjennom Valldal kan by på laksefiske de første 10 km oppover dalen, og ørretfiske fra Gudbrandsjuvet og helt fram til Trollstigen. Fiskekort selges mellom annet på tursitinformasjonen i sentrum. Valldøla var tidligere en svært god lakseelv, og det ble bygd laksetrapper forbi Holsfossen og Kyrfonna for å la laksen gå helt til Gudbrandsjuvet. Laksestammen har av mange årsaker falt tilbake de siste 25 årene. Elva har blant annet vært smittet med lakseparasitten Gyrodactylus salaris, men ble friskmeldt etter en vellykket behandling med plantegiften rotenon i 1991.
Anne av England
Død
Anne ble syk med tuberkulose, en sykdom som senere rammet hennes mer kjente søster Elizabeth. Anne var kun tre år gammel da hun døde ved Richmond Palace. Hun ble gravlagt den 8. desember 1640 i Westminster Abbey, ved siden av sin bror Charles James.
Valldal
Jakt
Valldal har en stor hjortestamme som hver høst gir matauk for grunneierne. Det blir også jaktet på rådyr. Fjellområdene mellom Valldal, Sjåk og Lesja har hatt egen reinsstamme som tidligere også ble beskattet fra Valldalssiden. I 1999 ble det satt ut om lag 50 reinsdyr for å prøve å bygge opp en ny Valldalsstamme. Denne lever fortsatt (2007) i beste velgående, uten at det er snakk om noen stor vekst. Rypejakt er mulig øverst i dalen.
Historie
På Langfjellet ved Trollstigen ble det i 2011-2012 funnet 10000 år gamle pilspisser. Funnet viser at høyfjellet ble brukt rett etter at istiden var over.
Snorres kongesagaer
Valldal blir nevnt i Snorres kongesagaer, nærmere bestemt i sagaen om Olav den hellige. I denne sagen kan man lese om Olav den helliges, kamp med sjøormen i fjorden. Til slutt får Olav slengt den i fjellveggen av Syltefjellet. Den dag i dag kan man se Sylteormen i den bratte sørvendte veggen av Syltefjellet. Rett ovenfor sentrum i Valldal, Sylte finner man Olavsstøtta den er reist der det sies at Olav den hellige satt og så på båtene sine brenne, slik at fienden ikke skulle kunne nyttiggjøre seg av disse, før han satte avgårde fram over Valldalen. Lenger fremme i dalen finner man Olavskilda som sies å ha helbredende effekt. Helt fram til vår tid har man gitt vannet til husdyr som ikke var friske. Under Olavs vandring oppover dalen fikk han hjelp av folkene som bodde på gården Grønning for å komme seg gjennom Skjærsurda, og som takk for hjelpen sa Olav at kornet aldri skulle fryse, noe det ifølge de lokale innbyggerne heller aldri har gjort.
Delias mysis
Delias mysis  er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.
Utseende
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noe små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Like bak hodet er bryststykket, som består av tre sammenvokste ledd, Bryststykket har tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.
Larvene ånder gjennom traké-åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder. Den har én spiss i hodeenden, ikke to som hos svalestjerter.
Levevis
Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, noe som gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse. De voksne lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser på noen planter i slektene Loranthus og Dendrophthoe.
Delias mysis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Systematisk inndeling
Papilio mysis D. m. aestiva Butler, 1897 D. m. waterhousei Talbot, 1937 D. m. nemea Fruhstorfer D. m. aruensis Mitis D. m. lara Boisduval D. m. cruentata Butler D. m. onca Fruhstorfer, 1910 D. m. adelphoe Talbot D. m. maforensis Rothschild D. m. rosselliana Rothschild D. m. goodenovii Rothschild
Valdemar Atterdag
Valdemar Atterdag (Valdemar IV) (født ca. 1320, død 24. oktober 1375 på Gurre slott ved Helsingør) var konge av Danmark 1340–1375 og far til dronning Margrethe 1. Historikeren Ellen Jørgensen (1877-1948) mente tilnavnet «Atterdag» stammer fra plattysk, der «ter Taghe!» betyr «hvilke dager!» - et uttrykk en tysk kronikør fra 1600-tallet legger Valdemar i munnen i historien om Erland Kalv, en av Jyllands herremenn som deltok i flere opprør mot Valdemar, blant annet i 1350, før han skiftet side og forhandlet på kongens vegne med de holstenske grevene.
Etter at Valdemars far Kristoffer II av Danmark måtte flykte fra Danmark i 1326, oppholdt Valdemar seg ved keiserhoffet i Sør-Tyskland, hvor han ble oppdradd til fyrste. Etter at væpneren Niels Ebbesen (1300-40) den 1. april 1340 myrdet Gerhard III av Holstein (folkevisenes «kullede (dvs. skallete) greve») i Randers, ble det 22. april 1340 inngått et forlik i Spandau ved Berlin. Forliket gikk ut på at Valdemar skulle være konge, og at landet nord for Limfjorden skulle tilfalle ham. Resten av Nord-Jylland fikk han mot å betale 35 000 mark sølv. Videre ble det avtalt at de tyske grevene skulle gi fra seg områdene Kalø, Horsens, Kolding og Ribe.
«Han ville ikke sove bort tiden til ingen nytte», står det i Sjællandske krønike om Valdemar Atterdag som innløste pantsatte landsdeler, utvidet og sikret krongodset, gjenopprettet rettssikkerheten og militærvesenet, sørget for handel og enda fikk tid til overs til en valfart til Jerusalem, flere pavebesøk, krigstokter og andre utenlandsopphold. «Det var i hele riket ikke tid til å spise, hvile eller sove», klaget en av hans samtidige. Men etter godt tyve års innsats hadde Valdemar overvunnet den siste motstanden, og markerte dette med danehoffet i 1360.
Da Helvig, datter av hertug Erik II av Slesvig, giftet seg med Valdemar i 1340, brakte hun med seg en medgift som utgjorde en fjerdedel av Nord-Jylland.