cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andungen og jeg (jul)
Andungen og jeg (jul) er en bok av den norske forfatteren Emilie Christensen, og var hennes debutbok. Boken ble utgitt på Gyldendal Norsk Forlag høsten 2007. Andungen og jeg (jul) er den første boken av foreløpig to bøker, og ble fulgt av Andungen og jeg (torsdag) (2008).
Andungen har helt siden Emilie var en liten jente vært hennes beste venn, og hennes familie. De fører små samtaler om verden, og om livet, og noen av dem deler de med oss gjennom bøkene. I boken Andungen og jeg (jul) møter vi dem når det nærmer seg den største familiekvelden av dem alle; julaften. Boken handler om savn, og om trøst, og om at de ikke har gjort noe galt selv om mamma og pappa ikke er der.
Priser og utmerkelser
Christensen mottok Kulturdepartementets debutantpris for Andungen og jeg (jul). Juryens begrunnelse var at Emilie Christensen har både skrevet og illustrert barneboka Andungen og jeg (jul) – en vakker, sår og sjangermessig grensesprengende liten historie om et barns følelse av ensomhet og utrygghet, men som også formidler opplevelsen av nærhet og varme i et gjennomført originalt formspråk.
Ved Grafills årlige kulturarrangement Årets vakreste Bøker i 2008, mottok Christensen utmerkelsen sølv for debutboken. Juryens begrunnelse var ''Befriende lekent og modig! Musikalske sidekomposisjoner og et par uhørt enkle og velplasserte illustrasjoner.''
Oversettelser
Boken er oversatt til fransk av den prisbelønnede oversetteren Jean-Baptiste Coursaud, og kom ut 14. november 2008 på det franske forlaget Éditions Être under tittelen Le petit canard et moi (noël).
Wages of Sin
Wages of Sin er Arch Enemys fjerde studioalbum, utgitt i 2001.
Jenta som lekte med ilden (film)
Jenta som lekte med ilden (svensk: Flickan som lekte med elden) er en svensk film fra 2009, regissert av Daniel Alfredson. Den er basert på den prisvinnende romanen med samme navn av den svenske forfatteren og journalisten Stieg Larsson, annen bok i hans «Millennium-serie».
Handling
Lisbeth Salander kjøper en ny større leilighet i Stockholm. Etter å ha kommet tilbake til Sverige, etter nesten ett helt år i utlandet, får Salander kontakt med bestevenninne, og tidligere partner Miriam Wu, og tilbyr Miriam å bo gratis i hennes tidligere leilighet - mot å videresende posten hennes til Lisbeths nye leilighet. Senere ønsker Salander å konfrontere advokat Nils Bjurman, etter å ha oppdaget at han har bestilt time hos en spesialist for å fjerne den store tatoveringen Lisbeth tvang ham til å gå med. Hun truer ham med en pistol, og advarer ham om å aldri fjerne tatoveringen som hun etset på magen hans. Samtidig ønsker «Magasinet Millennium» å ansette Dag Svensson, en ny journalist som planlegger å skrive en avsløring rundt prostitusjon og menneskehandel i Sverige.
Dags kjæreste, Mia Bergman, skriver samtidig på en doktorgrad-avhandling som skal handle om sexhandel. Dag Svensson er nesten ferdig med å skrive historien, og konfronterer de han ønsker å eksponere i artikkelen. Samtidig ber han også Blomkvist forhøre seg om noen som kaller seg for «Zala» som kan ha en tilknytning til Dags nåværende undersøkelser rundt sex-handel. Men en kveld ankommer Blomkvist leiligheten deres, og oppdager at begge to nylig har blitt drept. Drapsvåpenet kan spores tilbake til advokat Nils Bjurman, som også blir funnet død. Lisbeth Salander blir snart politiets hovedmistenkte, ettersom fingeravtrykkene hennes var på pistolen. Salander forteller Blomkvist at hun ikke drepte noen, og at han i steden burde lete etter den mystiske «Zala»
Blomkvist blir deretter kontaktet av Salanders tidligere trener og venn, Paolo Roberto. Mens han ikke er klar over hvor Salander befinner seg nå. Men Paolo blir vitne til at Miriam Wu blir kidnappet av Ronald Niedermann. Paolo følger etter dem til en øde låve, hvor han hører Niedermann slå Miriam for å få informasjon om Salander. Paolo klarer å redde henne. Niedermann setter fyr på hele låven, men de klarer å rømme. Blomkvist oppdager Lisbeths nye leilighet, hvor han også finner videoen av Nils Bjurman som voldtar Salander. Magasinet Millenium sporer opp Niedermann til et selskap eid av en Karl Axel Bodin. Men Salander har også oppdaget eiendommen hvor Niedermann og faren hennes, Alexander «Zala» Zalachenko nå holder til. Hun setter deretter hun på en personlig vendetta, for å kvitte seg med faren sin en gang for alle.
Kahlanger-Schanze
Kahlanger-Schanze (norsk: Kahlanger-bakken) er et skihoppanlegg i Oberaudorf i Tyskland. Det består av en hoppbakke med K-punkt 80 meter og bakkestørrelse 89 meter, samt tre mindre bakker med størrelse K35, K18 og K9. De tre minste bakkene har plastmatter, slik at de også kan brukes i sommerhalvåret. Hoppbakkene ligger i Hocheck skianlegg, som også har alpinbakke og en bane for sommeraking. Anlegget er eid av WSV Oberaudorf.
Den største hoppbakken ble sist modernisert i 1999. Den hadde renn i kontinentalcupen for kvinner i 2005. Bakkerekorden er 91 meter, satt av Thomas Thurnbichler 7. januar 2001.
Per Verner Rønning
Per Verner Vågan Rønning (født 9. januar 1983) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Levanger Fotballklubb.
Han har tidligere spilt for, , , , svenske og. Vågan Rønning har også aldersbestemte landskamper.
Per Verner Vågan Rønning ble kjøpt til Glimt fra svenske AIK før 2008-sesongen, som erstatter for Erik Hoftun som la opp som spiller etter 2007-sesongen.
Den 7. januar 2019 ble han ansatt som ny assistenttrener for Levanger Fotballklubb.
Battles in the North
Battles in the North (utgitt 1995) er det tredje studioalbumet til det norske black metal bandet Immortal. Sporlisten i det originale albumet er feil (riktig liste er skrevet her). Albumet ble utgitt i tre forskjellige versjoner: med vanlig CD-cover, digipak og vanlig CD-cover i pappomslag med utbrettsplakat. Kun disse versjonene inneholder spor 11, 12 og 13.
Sporliste
Andre versjoner
Thomas Howard, 2. hertug av Norfolk
Thomas Howard (født ca. 1443, død 21. mai 1524) var andre hertug av Norfolk.
I 1485 kjempet han for Rikard III i slaget ved Bosworth Field. Etter yorkistenes nederlag satt han fengslet i flere år før han fikk tilbake de fleste av sine titler og eiendommer. Hertugtittelen ble ikke gitt tilbake før i 1514.
Han gjorde tjeneste under Huset Tudor, og var en av de hovedansvarlige for seieren i slaget ved Flodden Field i 1513.
Han var gift med Elizabeth Tilney, datter av sir Frederick Tilney fra Ashwellthorpe og Elizabeth Cheney. De fikk flere barn, blant annet Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk, Dorothy Howard som giftet seg med Edward Stanley, 3. jarl av Derby og lady Elizabeth Howard som var gift med Thomas Boleyn, 1. jarl av Wiltshire. En yngre sønn, Edmund Howard, ble far til Katarina Howard, Henrik VIIIs femte hustru.
Britt-Synnøve Johansen
Britt-Synnøve Johansen (også skrevet Britt Synnøve Johansen; født 23. juni 1970 i Haugesund) er en norsk artist og sanger.
Hun startet karrieren syv år gammel i sangkor. Hun fortsatte å synge, og i 1987 deltok hun i Talent’87, hvor hun vant landsfinalen. Som 18-åring vant hun Melodi Grand Prix 1989 med låten «Venners nærhet». Hun representerte dermed Norge i Eurovision Song Contest, der sangen ble nummer 17 av 22.
Hun har vært tilknyttet til blant annet Haugesund og Rogaland Teater. På Rogaland Teater har hun blant annet hatt rollen som «Carmen» i oppsetningen med samme navn.
I 2001 oversatte hun en del av Edith Piafs tekster til karmøydialekt og la ut på en turné med en egen Piaf-kabaret. Kabareten ble totalt sett av om lag 15 000 personer på Vest- og Østlandet før siste forestilling høsten 2002. I 2004 turnerte hun landet rundt med forestillingen En livsnyters bekjennelser, en teaterforestilling om livet til Edith Piaf.
Fornavnet hennes skrives uten bindestrek i offentlige registre, mens Johansen selv bruker bindestrek.
Roller
Hun har spilt hovedroller i en rekke musikaler. Johansen har en rekke utgivelser, og turnerer jevnlig med konserter. I 2016 skrev hun forestillingen En spurv og en diva om vennskapet mellom Edith Piaf og Marlene Dietrich. I hovedrollene spile Britt-Synnøve Johansen (som Piaf) og Eva Bjerga Haugen (som Dietrich). Oppsetningen ble først skrevet som skoleforestilling for DKS Rogaland, deretter skrev hun den ut til en helaftens forestilling (2018). Forestillingen turnerer fortsatt landet rundt.
Terje Nordby
Terje Nordby (født 12. desember 1949 i Nord-Odal) er en norsk dramatiker, forfatter og mytolog.
Han var Tramteatrets forfatter og er kjent fra radioprogrammet Mytekalender på NRK P2 og bøkene med samme navn. Han har bodd i Oslo, Trondheim, Italia – og i Hellas siden 1988 før han i 2003 flyttet tilbake til Oslo. På 90-tallet arbeidet han som selvstendig dramatiker for scene, radio og fjernsyn med oppføringer på norske og utenlandske teatre. Ti sceniske stykker foreligger i bokform, blant annet Isblomst, som han fikk Ibsenprisen for (beste norske skuespill) i 1995 og Come Back, Liza som vant en internasjonal radioteaterpris. Disse skuespillene er oversatt til flere europeiske språk og satt opp i en rekke land.
Terje Nordby har også skrevet revy og satire utenom Tramteatret, som fjernsynsserien ''Nikkerne. I nærmere ti år bidro han regelmessig til Hallo i uken''. Himmelske lyster (Hedmark Teater) ble nominert til Årets Teaterprosjekt 2008 (Heddaprisen). Kongeblod (2012), et skuespill om mordet på Knut Alvsson, ble satt opp som utendørs musikkspill (musikk: Henning Sommerro, regi: Lasse Kolsrud) på Akershus festning sommeren 2012, og er planlagt som regelmessig begivenhet fra 2014. Nordby har også vært skuespiller og instruktør. Han foredrar og underviser om myter og klassisk litteratur og har opptrådt som myteforteller i musikalske sammenhenger med Kringkastingsorkestret, Det Norske Kammerorkester og Barokksolistene. I 2011 mottok han Riksmålsforbundets lytterpris for godt språk i eteren. Nordby er også musiker (gitar) og låtskriver. Han har skrevet musikk til Ingvild Hedemann Rishøis "Pling i bollen - fine og ufine barnerim", og deltar på gitar, munnspill og vokal i bandet Pling. Han har skrevet tekstene til Anita Skorgans album "La høsten være som den er" (2013).
Jóna Mortensen
Hun har bankutdannelse og arbeider i Eik Banki i hjembyen Tórshavn. Hun har vært tillitsvalgt i Eik Banki i 15 år, formann i Sambandsflokkurins velgerforening i Suðurstreymoy (Føroya Væl) 2008–2010 og styremedlem i Færøyenes Røde Kors. Mortensen møtte fast på Lagtinget for næringsminister Johan Dahl 2011–2015, og satt i Lagtingets kulturkomité og Lagtingets tilsyn for varetektsfanger.
North Tyneside
Distriktet ble opprettet i 1974, i et område som tilhørte Northumberland, ved sammenslåing av Tynemouth, Wallsend, deler av Whitley Bay, Longbenton og deler av Seaton Valley. Distriktet dekker et areal på 82,39 km² og hadde 200 801 innbyggere i 2011.
Steder i distriktet
De største byene, Wallsend, North Shields og Whitley Bay, inngår i et urbant område som er har vokst sammen med Newcastle upon Tyne.
Dødelig våpen II
Dødelig våpen II (originaltittel: Lethal weapon II) er amerikansk actionthriller fra 1989 regissert av Richard Donner. Hovedrollene spilles av Mel Gibson og Danny Glover, mens sentrale biroller spilles av Joe Pesci, Joss Ackland og Patsy Kensit.
Den er en oppfølger til Dødelig våpen (1987) og ble etterfulgt av Dødelig våpen 3 (1992).
Handling
Etter den innledende biljakten finner LAPD-tjenstemennene Murtaugh og Riggs en rød BMW med bagasjerommet fullt av sørafrikanske krugerrand (gullmynter som på den tiden var ulovlige i USA på grunn av apartheid-politikken i Sør-Afrika).
Murtaugh blir banket opp hjemme av skurker fra Sør-Afrika og gir dermed Murtaugh og Riggs et spor til at dette henger sammen med funnet av krugerrand-myntene.
Mens de etterforsker de sørafrikanske diplomatene blir Riggs forelsket i Rudds sekretær, Rika Van Den Haas, som ikke liker Rudd.
Når Riggs konfronterer Vorstedt finner han ut hvordan konen Vicky egentlig døde: Vorstedt forårsaket bilulykken i 1984 fordi han hadde som mål å drepe Riggs. Etter at Vorstedt prøver å drepe Riggs, finner Riggs at Rika blitt drept.
Etter dette går Murtaugh og Riggs til hevnaksjon mot narkotikasmuglerne.
Utgivelse
Filmen var den tredje største i 1989 (etter Batman and Indiana Jones and the Last Crusade) og tjente nesten $150 millioner i USA og $80.6 millioner i resten av verden. Filmen fikk for det meste positive kritikker, men ikke så mange som originalen Dødelig våpen. Filmen forsøkte å unngå a direkte kopiere historien i forgjengeren ved å introdusere nye roller og retninger. Filmen var den første for Leo Getz Joe Pesci som spilte en bankmann som et vitne i en rettssak og må beskyttes av Murtaugh og Riggs. Leo Getz gjør livet til Murtaugh og Riggs vanskelig på grunn av hans oppførsel. Leo Getz er med i resten av Lethal Weapon serien.
Filmmusikk
Filmmusikken av organisert, skrevet og spilt av Michael Kamen og Eric Clapton.
Brennåsen
Brennåsen er et tidligere tettsted i Songdalen i Kristiansand kommune i Agder. Fra 2020 utgjør Nodeland og Brennåsen et felles tettsted. På stedet finnes det blant annet et kjøpesenter (Brennåsen senter), postkontor og bensinstasjon. Boligområdene Kolekniben og Volleberg hører inn under Brennåsen. E39 Kristiansand - Stavanger går gjennom Brennåsen. Fylkesvei 461 begynner her, går gjennom hele Songdalen kommune, gjennom blant annet Laudal og møter E39 igjen i Kvinesdal. Oasen skole ligger på stedet.
Uganda under Sommer-OL 1964
Uganda under Sommer-OL 1964. Det var tredje gang Uganda deltok i et OL, 1964 i Tokyo. De vant ingen medaljer.
William Mactavish
William Mactavish eller McTavish (født 29. mars 1815, død 23. juli 1870) var en skotsk-født representant for Hudson's Bay Company som var guvernør i Rupert's Land og Assiniboia før overføringen av Rupert's Land til Canada og etableringen av provinsen Manitoba i 1870.
Strandgata (Hønefoss)
Strandgata (1A, 1B, 1C, 2, 3 ) er en kort gatestump på Nordsiden i Hønefoss. Gata strekker seg fra Nordre torv og østover til begynnelsen av Hønengata ved Riddergården. Den har fortau og forretningsgårdbebyggelse på begge sider. Gaten er enveiskjørt ut fra Nordre torv.
Lagesens gate
Lagesens gate (2–28, 3–19) er en kort, men sentral gatestrekning på Nordsiden i Hønefoss. Gaten strekker seg fra Nordre park og vestenden av Hammerbrogate på Nordre torv nordover opp Hellebakken til Blyberghaugen og akkurat gjennom jernbaneundergangen, som ble bygget i forbindelse med åpningen av Bergensbanen i 1909 og er en del av Roa-Hønefosslinjen, hvoretter den går over i enten Rabbaveien eller Storløkkaveien, som begge er veier som lå i tidligere Norderhov kommune.
Strandgata (Hønefoss)
Referanser
<References />
Lagesens gate
Fra Lagesens gate tar fra sør Molvaldgata av vestover rett før Hellebakken og Blyberggata av østover nær toppen av Hellebakken. Blyberggata er imidlertid stengt for av- og påkjøring i Hellebakken, så man må benytte av- og påkjøringen i Ankersgate. På toppen av Hellebakken er det først av- og påkjøring vestover til Brandals gate (som kun består ev en eiendom på denne siden av veien). Brandals gate er imidlertid delt og har også en av- og påkjøring som går nordøstover midt i krysset mellom Lagesens gate og Ankersgate, hvor det imidlertid ikke nålenger finnes noen eiendommer med denne adressen.
I søndre del av gaten lå det tidligere både kolonialforretninger og et meieriutsalg, men disse er alle nedlagt. Hønefoss Meieri, som bygget sitt første meieri i Hammerbrogate 9 i 1880, hadde ut- og innkjøring fra Lagesens gate og butikk på hjørnet mellom de to gatene. Meieriet flyttet til nye lokaler i 1915 og lokalene ble lenge benyttet som handelsskole (Frøhaug og Wathnes Handelsskole), hvoretter de i en tid ble benyttet som kulturskole (Ringerike Kulturskole).
Gata er oppkalt etter Ole Lagesen (1760–1809), som i sin tid eide Hønen gård og drev landhandel på Lageshaugen, som er et alternativt navn på Blyberghaugen, der gata ligger. Blyberghaugen har sitt navn fra Lagesens oldebarn, Ole Olsen Blyberg.
Operasjon Harekate Yolo
Operasjon Harekate Yolo (persisk for «Korrektur av fronten») var den første større militæroperasjonen i Nord-Afghanistan for å bekjempe Taliban-opprørerne. I slutten av oktober 2007 igangsatte ISAFs Regional Command North sammen med den afghanske hæren og afghanske sikkerhetsstyrkene sin første større operasjon mot fiendtlige Taliban-opprørere i det nordlige provinsene. Det var sammensatt av omkring 2000 koalisjonssoldater fra Afghanistan, Norge, Tyskland, Italia, Spania og Ungarn, og formålet var å fjerne Taliban-opprørernes tilstedeværelse i flere steder i Ghowrmach-distriktet, Faryab-provinsen, Faizabad, Badakhshan-provinsen, hvorfra de hadde operert og forårsaket en rekke ANA og koalisjon tap siden sommeren 2007. Offensiven kom som et respons mot trusler fra ledende Taliban-ledere om å utvide opprøret til det relativt fredelige Nord-Afghanistan.
I tillegg er dette den første militære offensiven under tysk kommando siden andre verdenskrig.
Sector Alarm
Sector Alarm AS er et norsk selskap som tilbyr boligalarm og næringsalarm i Norge, Sverige, Finland, Irland, Frankrike, Spania, Italia og Portugal. Jørgen Dahl startet virksomheten i Trondheim i 1995. Hovedkontoret ligger på Storo i Oslo.
Sector Alarm har 600 000 kunder og om lag 3000 medarbeidere.
I 2020 hadde Sector Alarm AS driftsinntekter på ca. 888 400 000 kr.
Historikk
Sector Alarm ble stiftet i 1995 med formål å tilby trygghetstjenester for norske hjem. Opp gjennom årene har Sector Alarm hold fast på visjonen om "Trygghet i alle hjem" og med det fokuset vokst ut av landet gjennom organisk vekst og oppkjøp.
Priser
Sector Alarm har vunnet flere priser for god kundeservice. I 2021 vant de Kundeserviceprisen i sikkerhetsbransjen i en "secret shopper"-test av kundesentre. Det var 12. gang selskapet vant prisen i sin bransje. I 2015 vant de Kundeserviceprisen sammen med Vitamail og Tele2. Undersøkelsen ble gjort av Confex, i samarbeid med analysebyrået SeeYou.
I 2015 ble selskapet også kåret til nasjonal vinner i kategorien kundefokus av European Business Awards.
Foretaksgebyr
Sector Alarm vedtok gebyret - som i størrelse langt overstiger selskapets årsresultat for 2018 - uten å innrømme prissamarbeid med Verisure, men vedgikk å ha hatt kontakt med konkurrenten i et forsøk på å unngå uetterrettelighet i selgernes kamp om kundene seg imellom.
Fylkesvei 3240
Fylkesvei 3240 går mellom Holmestrand Torv og Blekvollen i Holmestrand.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 900 (Vestfold).
Al Corley
Al Corley (født 1956) er en amerikansk skuespiller, musiker og filmprodusent som huskes best fra tv-serien Dynastiet.
På slutten av 1970-tallet arbeidet Corley som dørvakt ved den populære nattklubben Studio 54. Han tv-debuterte i tv-filmen Women at West Point (1979) og har siden hatt en gjesteopptreden i tv-serien Kjærlighetsskipet (1980) samt spilt i noen tv-filmer. Fra 1981 til 1982 hadde han rollen som Steven Carrington i tv-serien Dynastiet. Han valgt å forlate serien i 1982, blant annet for å forfølge en musikkarrière. Han returnerte imidlertid i rollen som Steven i den avsluttende miniserien Dynasty: The Reunion (1991).
På midten av 1990-tallet startet han en karriere som filmprodusent og har siden vært produsent, co-produsent og medprodusent på et 20-talls filmer, deriblant Kill the Irishman (2011) og The Ice Road (2021). Han har også hatt regi på et par filmer, deriblant dramakomedien Bigger Than the Sky (2005).
På midten av 1980-tallet hadde han en kortvarig karriere som popartist og oppnådde en viss suksess med synthpop-låten "Square Rooms", som ble populær i deler av Europa i 1985. Han utgav tre album i perioden 1984–1988.
I 2006 deltok han i den norske dokumentarserien Gylne tider på TV 2, hvor han ble intervjuet av Øyvind Mund.
Corley har i løpet av karrieren spilt i over 20 film- og tv-produksjoner, samt medvirket bak kamera på 20-talls produksjoner.
Han ble gift i 1989 med den tyske skuespillerinnen Jessika Cardinahl. Ekteskapet ble oppløst i 1999.
Diskografi
Album Singler
Venstre Om
Den kommer ut ca. seks ganger i året, i et opplag på drøye 10 000 eksemplar. Den er gratis for medlemmer av SV.
Hermine Reuss
Prinsesse Hermine Reuss von Greiz (tysk: Hermine Prinzessin Reuß zu Greiz; født 17. desember 1887 i Greiz, død 7. august 1947 i Frankfurt an der Oder) var keiser Wilhelm IIs andre hustru.
Vesle olsok
Vesle olsok (også kalt Olavsmesse) er en tidligere norsk festdag, som ble feiret den 3. august. Den ble markert på primstaven med en liten olavsøks, og ble feiret til minne om at Olav den hellige ble tatt opp fra sandbakken ved Nidelva og flyttet til høyalteret i Klemenskirken i Nidaros. De oppdaget da at kroppen var like frisk, og hår og negler hadde fortsatt å vokse. Dette skjedde 1 år og 5 dager etter slaget på Stiklestad.
Hermine Reuss
Bakgrunn
Prinsesse Hermine var datter av Heinrich XXII, prins Reuss von Greiz (28. mars 1846 –19. april 1902) og prinsesse Ida von Schaumburg-Lippe (28. juli 1852 –28. september 1891) datter av Adolf I av Schaumburg-Lippe. Hennes far var overhode for fyrstehuset Reuss, eldre linje, som i dag er en del av den tyske delstat Thüringen
Seeheimer Kreis
Seeheimer Kreis («Seeheim-kretsen») er en sammenslutning av forbundsdagsmedlemmer fra det tyske sosialdemokratiske partiet, SPD. Det er, ved siden av Parlamentarische Linke og Netzwerk Berlin, en av tre politiske strømninger innenfor SPDs fraksjon i Forbundsdagen. Nettverket betegner seg som udogmatiske og pragmatiske sosialdemokrater. Politiske kommentatorer beskriver gruppen som «høyrefløyen» i SPDs fraksjon. Nettverket har navn etter byen Seeheim-Jugenheim i det sydlige Hessen, der parlamentarikerne regelmessig møtes.
Vesle olsok
Etter sterkt press fra folket ble da Olav kåret til helgen, av biskop Grimkjell.
Hermine Reuss
Første ekteskap
Hermine ble 7. januar 1907 gift i Greiz med prins Johann George Ludwig Ferdinand August von Schönaich-Carolath (11. september 1873 – 7. april 1920).
De fikk fem barn:
Ekteskap med tidligere keiser Wilhelm II
I januar 1922 sendte en sønn av prinsesse Hermine en bursdagskort til den tyske keiseren Wilhelm II, som da inviterte gutten og hans mor til å besøke ham i Huis Doorn i Doorn i Nederland.
Både Wilhelm og Hermine hadde nylig mistet sine ektefeller. Vilhelm bestemte seg tidlig samme år for at han ville gifte seg med Hermine, men dette møtte en viss motstand hos tyske monarkister og fra hans egne barn. Men 5. november 1922 giftet den 63 år gamle tidligere keiseren seg med den 34 år gamle Hermine i Doorn.
Walter Matthau
Walter Matthau (født Walter John Matthow 1. oktober 1920 i New York City i New York, død 1. juli 2000 i Santa Monica i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller.
Hermine Reuss
Ekteskap med tidligere keiser Wilhelm II
Ekteskapet ble lykkelig. Også Hermines første ektemann hadde vært eldre enn henne; aldersforskjellen mellom dem var 14 år.
Walter Matthau
Matthau filmdebuterte i 1955 i The Kentuckian. Han ble kjent fra flere filmkomedier sammen med Jack Lemmon, blant annet The Odd Couple (1968), Buddy Buddy (1981) og Gretne gamle gubber 1&2 fra 1993 og 1995. Matthau spilte mot Barbra Streisand i filmmusikalen Hello, Dolly! (1969).
Hermine Reuss
Ekteskap med tidligere keiser Wilhelm II
Hun skrev i 1927 memoarboken Mijn leven en hoe ik den keizer trouwde om sitt liv i eksil. Wilhelm og Hermine levde sammen til hans død i 1941.
Walter Matthau
Walter Matthau vant en Oscar for beste mannlige birolle for rollen som «Willie Gingrich» i filmen Hold ryggen stiv, (The Fortune Cookie). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Hermine Reuss
De siste årene
Hermines datter Henriette giftet seg i 1940 med sønnen til Wilhelms barnebarn Joachim av Preussen, prins Karl Franz Josef av Preussen. Etter Wilhelms død i 1941 vendte Hermine tilbake til Tyskland og bosatte seg på sin første ektemanns gods i Schlesien fram til 1945 Etter andre verdenskrig ble hun internert i husarrest i Frankfurt (Oder) i den sovjetiske okkupasjonssonen.
Hun døde i august 1947, 59 år gammel, i interneringsleiren Paulinenhof ved Brandenburg. Hun er gravlagt i Antikentempel i Potsdam.
Emmanuel Petit
Emmanuel Petit (født 22. september 1970 i Dieppe i Frankrike) er en tidligere fransk fotballspiller. Han spilte i AS Monaco, Arsenal FC, FC Barcelona og Chelsea FC og har spilt på det.
IMAX Corporation
IMAX Corporation er et canadisk selskap som produserer filmkameraer og -fremvisningsutstyr under merkenavnet IMAX. Selskapet ble grunnlagt i 1968 som en følge av verdensutstillingen i Montréal året før, hvor filmer vist over flere skjermer ble en stor suksess. En gruppe canadiske filmmakere gikk sammen om å utvikle et nytt system med én enkel kraftig filmfremviser som erstatning for det eksisterende systemet med flere fremvisere. IMAX-teknologien ble vist frem for første gang på verdensutstillingen i Osaka i 1970. IMAX Corporation ble børsnotert i juni 1994.
Fylkesvei 7324
Fylkesvei 7324 går mellom Hammarheim og Sjåmoen i Vefsn kommune. Veien er 10,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 249.
Nålefiskfamilien
Nålefiskfamilien deles i to underfamilier: Egentlige nålefisker (Syngnathinae) og sjøhester (Hippocampinae). Disse fiskene har en langstrakt kropp, som er omgitt av beinringer. Den lille munnen sitter på enden av en lang snute. De egentlige nålefiskene har en rett og tynn kropp, mens sjøhestene har en opprullet gripehale, og en kortere og tjukkere kropp. Alle nålefisker har en spesiell yngelpleie der hannen bærer med seg eggene til de klekkes.
I norske farvann finnes seks arter av egentlige nålefisker:
Okavango (band)
Okavango er et norsk ambient, lyrisk, progressiv, eksperimentelt, moderne jazz jazz-band med innslag av heavy metal og samtidsmusikk.
Bandet ble dannet i 2007 av tidligere Jim Stärk perkusjonist Tom Rudi Torjussen fra Arendal, sammen med Ole Kristian Wetten fra Gjøvik. Med seg fikk de Jørn Raknes fra Grimstad på gitar.
Okavango ga ut sitt selvtitulerte debutalbum Okavango 14. april 2008 på Hecca Records / Division Records, produsert av Erik Honoré. Albumet ble improvisert direkte, innspilt og remikset på samme tid. Oppfølgeralbumet Phonogene ble produsert av Bård Torstensen og Tom Rudi Torjussen og innspilt på Munkehaugen kultursenter i Arendal, og resultatet ble at Torstensen ble fast medlem av bandet.
Siegfriedlinjen
Siegfriedlinjen (tysk:Siegfriedstellung) var en forsvarslinje bestående av fort og anti-tankforsvar som ble bygget av Tyskland som en del av Hindenburglinjen 1916–1917 i det nordlige Frankrike under første verdenskrig. Men begrepet henviser også til den tilsvarende forsvarslinjen som ble anlagt i 1930-årene fram mot andre verdenskrig som et svar på den franske Maginotlinjen. Selv kalte tyskerne dette forsvarsanlegget for der Westwall, mens de allierte ga dette anlegget navn etter forsvarsanlegget fra første verdenskrig. Befestningene ble bygget av Organisasjon Todt, og personellet som var med å utforme og bygge linjen, samt de som tjenestegjorde der frem til mai 1940, fikk utdelt Schutzwallmedaljen.
Under Phony War («liksomkrigen») fungerte anlegget som grensebefestning mot vest, mens det fikk for alvor en militær verdi fra august 1944 da den stanset den allierte fremrykkingen mot Tyskland. De første sammenstøtene langs linjen skjedde allerede i august 1944 ved Hürtgenskogen, ca. 20 km sørøst for Aachen, under det såkalte slaget om Hürtgenskogen. Først etter Ardenneroffensiven i januar 1945 klarte allierte styrker etter flere mislykkede forsøk å trenge igjennom linjen.
Vassfjøro
Vassfjøro (også skrevet Vassfjøra) er et fjell i Ulvik kommune i Hordaland. Det har en høyde på 1 633 meter over havet.
Primera División 1951–1952
Primera División er den spanske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i sesongen 1929-30. Det spanske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Le Figaro
Le Figaro er en av Frankrikes ledende aviser. Den blir generelt sett som konservativ og støtter partiet Les Républicains.
Avisen ble etablert i Paris i 1826 som et satirisk ukeblad og tok sitt navn og motto fra komedien Barbereren i Sevilla av Beaumarchais. Mottoet er: «Sans la liberté de blâmer, il n'est point d'éloge flatteur» («Uten frihet til å kritisere er det ingen sann ros»). Den ble utgitt noe irregulært frem til 1854, hvor den ble overtatt av Hippolyte de Villemessant. I 1866 var den blitt den største avisen i Frankrike.
I dag kontrolleres Le Figaro av Serge Dassault, som er en konservativ forretningsmann, som er mest kjent for å eie fly- og våpenprodusenten Dassault Aviation. Kombinasjonen av at Dassault eier en viktig avis og er storleverandør til militæret samtidig med at han selv er borgermester og senator for UMP, har ført til en del kritikk.
Fylkesvei 3412
Fylkesvei 3412 går mellom Hylland og Øyfjell i Vinje kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 854 (Telemark).
Zu Chongzhi
Zu Chongzhi (kinesisk: 祖冲之, pinyin: Zǔ Chōngzhī, Wade-Giles: Tsu Ch'ung-chih; født 429 i Jiankang (Nanjing) i Kina, død 500 eller 501) var en kinesisk matematiker og astronom.
Bakgrunn
Zu Chongzhis slektshjemstavn var fra det som nå er Baoding i Hebei. Zus bestefar Zu Chang flyktet i krigstider sørover til områdene ved Yangtzefloden. Mange nordkinesere strømmet på denne tiden sørover på denne måten. Zu Chang var en periode minister for konstruksjonsprosjekter i Liu Song. Zus far, Zu Shuo (祖朔) virket også ved hoffet og var høyt skattet for sin lærdom.
Zu Chongzhi ble fra ung alder av eksponert for astronomi og matematikk, sysler som hans slekt hadde befattet seg med i lange tider. Hans talenter ble oppdaget allerede i ungdomstiden. Da keiser Xiaowu av Liu Song fikk høre om ham, sendte han ham til et akademi, Hualin Xuesheng (華林學省), og senere til det keiserlige universitet (Zongmingguan) for å virke som forsker. I 461 ble han engasjert ved guvernørens kontor i Nanxu (i dag Zhenjiang i Jiangsu).
Matematikk
Zu er blant annet kjent for å være den første som beskrev brøken, som en rasjonal approksimasjon til pi. I kinesisk matematisk litteratur betegnes brøken som Zu-Chongzhi-forholdet. Den var den beste rasjonale beskrivelsen til man ca tusen år senere kom frem til. Han benyttet Cavalieriprinsippet (rundt 1000 år før Bonaventura Cavalieri) for å beregne sfærers volumer. Han fastslo kulevolumene til der R står for radius.
Astronomi
Han erkjente jordens presesjonssyklus og beregnet 45 år og 11 måneder pr grad, dvs. et omløp på 16530 år (det riktige er: ca. 25.750 år = 71,5 år pr grad). Han beregnet årets lengde til 365,24281481 dager (riktig: 365,24219878 dag, dvs 99,9998% korrekt). Omløpsforholdet mellom jord og måne ble beregnet til 27,21223 dager (riktig: 27,21222). Han kunne dermed beregne de fire formørkelsener mellom 436 og 459. Han beregnet den til 11,858 år (riktig: 11,862 år). Allerede som student under He Chengtian forstod Zu at det var feil i det dagjeldende kinesiske kalendersystem. Sammen med sin lærer utviklet han Yuanjiakalenderen for å rette enkelte av feilene. Han arbeidet videre med problematikken på egen hånd og frembragte i 463 Damingkalenderen. Men byråkratiet og keiserens død forhindret at den nye kalenderen ble innført før i 510.
Bart De Wever
Bart Albert Liliane De Wever (født 21. desember 1970 i Mortsel) er en belgisk-flamsk nasjonalistisk politiker. Han er partiformann i Nieuw-Vlaamse Alliantie.
Generelt
De Wever er utdannet som historiker (lisensiat katolsk universitet Leuven og UFSIA, aggregat). Som student var han medlem av det Liberaal Vlaams Studentenverbond i Antwerpen, av KVHV-Antwerpen og KVHV-Leuven. Han var redaktør for Tegenstroom (Motstrøm), et flamsk blad, og for Ons Leven (Vårt Liv). Hans opinion og visjon om verden finner man i columner i noen flamske aviser (som i De Morgen og De Standaard).
De Wever kaller seg selv konservativ. Han har beundring for den konservative filosofen Edmund Burke og den burkeanske konservatismen. Han liker også gjerne den britiske psykiateren Anthony Daniels (bedre kjent under hans pseudonym Theodore Dalrymple).
De Wever giftet seg med Veerle Hegge 12. januar 2008 og er far til fire barn.
Politisk karriere i N-VA
De Wever er medlem i det Daglige Rådet, er partistyremedlem og partirådgivermedlem. I 1996 ble han valgt ut som disktriktsrådgivermedlem fra Berchem i Antwerpen kommune og i 2004 ble han kåret til flamsk parlamentsmedlem.
Etter et kongress fra partiet i det samme året ble han kåret – som eneste kandidat – til partiformann med 95 % av alle stemmene.
De Wever var som formann i N-VA, kartellpartner av CD&V, én av medlemmene i de langsomme forhandlingene i 2007 for en reform av en ny belgisk føderal regjering.
I de flamske valgene 7. juni 2009 ledet De Wever sitt parti til en seier med 13 % av stemmene. Året etter, ved føderalvalgene 13. juni, vant De Wever og hans N-VA valget, med en meget stor oppslutning (31,7 % av stemmene for statusen hans i Flanderns Senat). Han fikk personlig 785.776 fortrinnsrett stemmegivninger.
Ingo Steuer
Ingo Steuer (født 1. november 1966 i Karl-Marx-Stadt), tysk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1994 i Lillehammer og 1998 i Nagano.
Steuer vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Mandy Wötzel kom han på tredjeplass i parløp, bak Oksana Kazakova / Artur Dmitrijev og Jelena Berezjnaja / Anton Sikharulidze begge paren fra Russland.
Steuer ble verdensmester i kunstløp 1997 sammen med Mandy Wötzel.
Res Publica (parti)
Res Publica var et politisk parti i Estland. Det tilhørte den konservative partifamilien, men har også blitt beskrevet som nokså liberalt og populistisk med en pragmatisk og teknokratisk holdning.
Partiet ble landets største høyreparti ved valget i 2003 med 24,6 % av stemmene. Partilederen Juhan Parts ble deretter regjeringssjef i samarbeid med Reformpartiet og Folkeunionen. Partiene samarbeidet også i bystyret i Tallinn. Regjeringen arbeidet for estisk medlemskap i EU og NATO, noe som skjedde i 2004. Ved inntredelsen i EU ble Res Publica fullverdig medlem av Det europeiske folkeparti, etter å ha vært assosiert medlem siden 2003.
Da Parts-regjeringens falt i 2005, ble Res Publica marginalisert. Mange konservative var bekymret for hvordan Res Publica og Fedrelandsunionen delte velgerne mellom seg. I 2006 slo de seg sammen til partiet Fedreland.
Fylkesvei 854 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 854 i de følgende fylkene:
Martin Balsam
Martin Balsam (født 4. november 1919 i New York City i New York, død 13. februar 1996 i Roma i Italia) var en amerikansk skuespiller.
Balsam vant en Oscar i klassen beste mannlige birolle for sin rolle som «Arnold Burns» i filmen Tusen klovner, (A Thousand Clowns).
Martin Balsam spilte en sentral rolle i 12 edsvorne menn (1957), og en mindre rolle som privatetterforskeren «Milton Arbogast» i Psycho (1960), regissert av Alfred Hitchcock.
Geoffrey de Havilland
Geoffrey de Havilland (født 27. juli 1882 i High Wycombe i Buckinghamshire, død 21. mai 1965 i Watford i Hertfordshire) var en britisk flypioneer og flykonstruktør. Hans Mosquito har blitt ansett som det mest allsidige krigsflyet som noen gang er bygd, og hans Comet var det første passasjerflyet med jetmotor som ble satt i produksjon. Han var sjef for De Havilland Aircraft Company etter første verdenskrig og frem til det ble slått sammen med Hawker Siddeley i 1960.
Unge år
Han ble født i Magdala House i Terriersi High Wycombei Buckinghamshire, de Havilland var den andre sønnen til Charles de Havilland og hans første hustru, Alice Jeannette (født Saunders). Han fikk sin utdannelse ved Nuneaton Grammar School, St Edward's School, Oxford og Crystal Palace School of Engineering (fra 1900 til 1903).
Etter å ha fullført ingeniørutdanningen, startet de Havilland en yrkeskarriere innen konstruksjon av kjøretøyer, der han bygde biler og motorsykler. Han hadde en periode som lærling hos motorfabrikanten Willans & Robinson i Rugby, etter det arbeidet han som teknisk tegner for The Wolseley Tool and Motor Car Company Limited i Birmingham, men sluttet etter et år. Deretter arbeidet han to år i utviklingsavdelingen hos Motor Omnibus Construction Company Limited i Walthamstow. Mens han var der utviklet han sin første flymotor, og fikk produsert den første prototypen hos Iris Motor Company i Willesden.
Luftfartskarriere
Ved hjelp av penger lånt av sin morfar, brukte de Havilland to år på å bygge sitt første fly før han krasjet det på den aller første korte prøveflyvningen på Seven Barrows i nærheten av Litchfield i Hampshire i desember 1909. Han bygde en ny dobbeldekker, og foretok sin første flyvning i det fra en grasslette i nærheten av Newbury i Berkshire i september 1910. En plakett på stedet minner i dag om hendelsen. Etterfølgende konstruksjoner var enda mer vellykkede: i 1912 ble det satt ny britisk høyderekord på 10,500 fot (3,2 km) i et luftfartøy av hans konstruksjon, et B.E.2. Geoffrey var konstruktøren og broren Hereward var testpilot.
I desember 1910 begynte de Havilland hos HM Balloon Factory på Farnborough, som senere skulle bli Royal Aircraft Factory. Han solgte sitt andre fly (som han hadde brukt til å lære seg å fly) til sin nye arbeidsgiver for £400. Det ble F.E.1, som var det første flyet med en offisiell Royal Aircraft Factory-betegnelse. De neste tre årene konstruerte, eller deltok de Havilland i konstruksjonen av et antall eksprimentelle fly ved «the Factory». Han ble beskikket som sekondløytnant (midlertidig) i Royal Flying Corps 2. september 1912, og utnevnt til reserveoffiser i RFC den 24. november og fikk sin grad bekreftet den 25. desember.
I desember 1913, ble de Havilland utnevnt til inspektør for luftfartøyer ved Aeronautical Inspection Directorate. Han var ikke fornøyd med å slutte med konstruksjonsarbeid, og i mai 1914 ble han rekruttert til å bli sjefskonstruktør ved Airco, i Hendon. Han konstruerte mange fly for Airco, alle betegnet med hans initialer, DH. Et stort antall de Havilland-konstruerte luftfartøyer ble brukt under første verdenskrig, fløyet av Royal Flying Corps og senere Royal Air Force. de Havilland fortsatte å tjenestegjøre i RFC under krigen. 5. august 1914, ble han forfremmet til løytnant og utnevnt til flying officer i RFC fra samme dato. 30. april 1916, ble han forfremmet til kaptein og utnevnt til flight commander.
Airco ble kjøpt opp av BSA Company, men BSA var bare interessert i å bruke selskapets fabrikklokaler for å produsere biler. Ved å samle en egenkapital på £20,000, kjøpte de Havilland de nødvendige eiendelene i 1920 og grunnla de Havilland Aircraft Company ved Stag Lane Aerodrome i Edgware, hvor han og selskapet konstruerte og bygde et stort antall luftfartøyer, inkludert Moth-familien. I 1933 flyttet selskapet til Hatfield Aerodrome i Hertfordshire. En av hans roller var som testpilot for selskapets fly. Han skal ha uttalt «we could have had jets» med referanse til de ignorerte mulighetene med jetmotoren før starten av verdenskrigen i 1939–45. Selskapets fly, spesielt Mosquito, spilte en formidabel rolle i den krigen. I 1944 kjøpte han ut sin venn og motorkonstruktør Frank Halfords motorkonstruksjonsselskap, og grunnla de Havilland Engine Company med Halford som sjef. Halford hadde tidligere konstruert flere motorer for de Havilland, inkludert de Havilland Gipsy og de Havilland Gipsy Major. Halfords første gassturbin-konstruksjon ble satt i produksjon som de Havilland Goblin, den drev de Havillands første jetfly, de Havilland Vampire.
Siste år
De Havilland trakk seg tilbake fra den daglige driften av selskapet i 1955, men fortsatte som styreleder. Han fortsatte å fly til han fylte 70. Han døde 82 år gammel av hjerneblødning, den 21. mai 1965 ved Watford Peace Memorial Hospital i Hertfordshire.
Æresbevisninger
de Havilland ble utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire (Military Division) i 1918 i ordensutdelingen som ble gjort i forbindelse med kongens fødselsdag. Han ble forfremmet til kommandør (CBE) av Civil Division i samme orden i den tilsvarende utdelingen i 1934. Han ble dekorert med Air Force Cross (AFC) i 1919, for sin innsats i første verdenskrig.
I 1944 ble han utnevnt til Knight Bachelor. Kong Georg VI utførte investituren på Buckingham Palace 15. februar 1944. Han ble tildelt Order of Merit (OM) i november 1962.
Han mottok også et utall nasjonale og internasjonale gull- og sølvmedaljer og æresmedlemskap i vitenskapelige og tekniske foreninger.
En statue av de Havilland ble reist i juli 1997 nær inngangen til College Lane campus ved University of Hertfordshire i Hatfield i Hertfordshire. Han var i praksis bidragsyter til universitetet, siden selskapet de Havilland i 1951 forærte en tomt ved A1 til Hertfordshire County Council til undervisningsformål. Hatfield Technical College som da ble grunnlagt, var en forløper til dagens universitet. Statuen ble avduket av prins Philip, hertugen av Edinburgh.
Familie
Skuespillerne Olivia de Havilland og Joan Fontaine er de Havillands søskenbarn; hans far, Charles, og deres far, Walter, var halvbrødre. Hans yngre bror, Hereward de Havilland, var også en kjent luftfartspioner og testflyger.
I 1909 giftet Geoffrey de Havilland seg med Louise Thomas, som tidligere hadde vært guvernante for de Havillands søstre. De fikk tre sønner, Peter, Geoffrey og John. To av sønnene døde som testflygere av de Havilland fly. Hans yngste sønn, John, døde i en kollisjon i lufta mellom to Mosquitoer i 1943. Geoffrey Jr utførte den første flygningen med Mosquito og Vampire og ble drept i 1946 da han fløy den jetdrevne DH 108 Swallow mens han utførte et stup i eller nær lydens hastighet. Louise fikk et nervøst sammenbrudd etter dødsfallene og døde selv i 1949. de Havilland giftet seg på nytt i 1951, med Joan Mary Frith (1900-1974). De forble gift til hans død.
Posthumt
I 1979, ble de Havilland's selvbiografi, Sky Fever, utgitt av Peter og Anne de Havilland.
Acres flagg
Acres flagg er skrådelt i gult over grønt og har en rød stjerne i øvre hjørne ved stangen. Flagget ble vedtatt 15. mars 1921, da som territoriet Acres flagg, og ble igjen vedtatt som delstatens Acres flagg 1. mars 1963, året etter at Acre fikk status som medlem av føderasjonen.
Flagget er i fargene til Brasils flagg. Den røde stjernen står som minne over de som arbeidet for Acres tilslutningen til Brasil. Gult står for fred, mens grønt står for håp.
Flaggets historie går tilbake til tiden da Acre tilhørte Bolivia. I 1899-1900 tok en ekspedisjonsstyrke under ledelse av Luiz Galvez Rodrigues de Arias kontroll over området og heiste et flagg i Brasils farger, skrådelt grønt over gult og med en rød frihetsstjerne. Dette var flagget som fra 15. juli 1899 ble benyttet for Republikken Acre. Stjernen sto da som et symbol for republikkens selvstendighet. Denne ble kortvarig, men i 1902 ble det samme flagget igjen heist da området på nytt ble erklært selvstendig. Etter et års tid måtte flagget vike for Brasils. Området ble innlemmet i Brasil som territorium 25. februar 1904.
Brutte omfavnelser
Brutte omfavnelser (spansk: Los abrazos rotos) er en spansk film regissert av Pedro Almodóvar i 2009. Det er en spansk romantisk thriller skrevet, produsert og regissert av Almodóvar. Den kan beskrives som en fortelling om farlig kjærlighet og har en stil som minner om amerikansk film noir fra 1950-tallet.
Mange av filmens temaer er referanser til film noir i form av fimplakater, lyssetting i hard kontrast og filmens figurers kamp med deres forbudte begjær. Imidlertid er den, som med de fleste av filmene til Almodóvar, filmet i sprakende farger framfor film noirs kjennetegn i svart og hvitt. Skuespillerne omfatter mange av de samme skuespillerne som Almodóvar liker å jobbe med: Ángela Molina, Lola Dueñas og Penélope Cruz (hennes fjerde film med regissøren).
Filmens lydspor inneholder musikk av Cat Power, Uffie, Can og Alberto Iglesias.
Anzjelika Krylova
Anzjelika Aleksejevna Krylova (russisk: Анжелика Алексеевна Крылова; født 4. juli 1973 i Moskva), russisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1994 i Lillehammer og 1998 i Nagano.
Krylova vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Oleg Ovsiannikov kom hun på andreplass i isdans, bak sine landsmenn Oksana Grisjtsjuk og Jevgenij Platov
Krylova ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1998 og 1999, begge i isdans sammen med Oleg Ovsiannikov.
Johannes Paul II
Pave Johannes Paul II (født 18. mai 1920 i Wadowice nær Kraków, Polen, død 2. april 2005 i Vatikanstaten) ble valgt til pave den 16. oktober 1978.
Etter en vanskelig oppvekst begynte han å interessere seg for teologi, og ble presteviet i 1946. I 1958 ble han hjelpebiskop, og i 1964 erkebiskop av Kraków. 16. oktober 1978 ble han valgt til pave, som første ikke-italiener på 455 år. Han var sterkt kritisk til både den økonomiske liberalismen og kommunismen, og regnes som en av hovedkreftene bak kommunismens fall i Øst-Europa. Han engasjerte seg i livsvernspørsmål (krig og konflikter, abort, aktiv dødshjelp, dødsstraff med mer) og skrev flere tekster og bøker.
I sin tid som pave besøkte han over 100 land, mer enn noen av sine forgjengere. Johannes Paul II behersket flere språk flytende: Morsmålet polsk, italiensk, fransk, tysk, engelsk, spansk, kroatisk, portugisisk, russisk og latin. Johannes Paul II er den eneste pave som har besøkt Norge som pave (en tidligere pave besøkte Norge før han ble pave). I 1989 besøkte han Oslo, Trondheim og Tromsø, før han så besøkte Island, Finland, Danmark og Sverige.
I januar 2011 ble det kunngjort at Johannes Paul II skulle saligkåres. Saligkåringsfesten fant sted i Roma med saligkåringsmesse 1. mai 2011. Over en million mennesker var til stede på festen.
Tidlig liv
Han ble født i den lille industribyen Wadowice, omkring fem mil sørvest for Kraków i Polen. Byen, som den gang hadde rundt 12 000 innbyggere, hvorav 2000 jøder, lå i et område som hadde vært okkupert av Østerrike-Ungarn i den tiden Polen var delt. Karol Wojtyła ble kalt «Lolek» som gutt.
Hans far var løytnant i den keiserlige østerrikske hær under første verdenskrig. Etter krigen gikk han inn i den gjenopprettede polske hæren, hvor han jobbet med administrative oppgaver. Han ble tidlig pensjonert, og familien hadde derfor trange økonomiske kår. Moren Emilia (født Kaczorowska), var syerske, men led av en nyresykdom og døde i barselseng 13. april 1929, 45 år gammel. Datteren hun ventet var dødfødt. 5. desember 1932 døde Karols 14 år eldre bror Edmund av skarlagensfeber. Dermed var faren og Karol alene. Mormorens etternavn var Scholz, noe som har ført til spekulasjoner om at Wojtyła hadde delvis jødisk opphav.