cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bard
Walisiske barder
Et antall legendariske barder i walisisk mytologi har blitt bevart i middelalderens walisiske litteratur som Llyfr coch Hergest (Hergests røde bok), Llyfr Gwyn Rhydderch (Rhydderchs hvite bok), Llyfr Aneirin (Boken til Aneirin), og Llyfr Taliesin'' (Boken til Taliesin). Bardene Aneirin og Taliesin kan være legendariske refleksjoner av historiske barder som var aktive på 500- og 600-tallet. Svært lite informasjon om den walisiske hofftradisjonen i «den mørke tidsalder» (tidlig middelalder) har overlevd, men mellomwalisisk materiale kom til å bli kjernen av litterære britiske emner og legendene om Arthur av britene som ble utviklet på 1200-tallet.
Skotske barder
I motsetningen til Wales og Irland er det langt færre skriftlige kilder til de skotske bardene.
Det fantes en skotsk-gælisk tradisjon med Aois-dàna som bokstavelig betyr «kunstartenes folk», og er ofte oversatt som barder som fungerte som rådgivere for adelen og klanenes høvdinger over hele det skotske Gàidhealtachd, det skotske høylandet og øyene, fram til slutten av 1600-tallet. Mange av disse hadde spesialisert seg å minnes historien og familienes slekter som ble resitert ved høytidelige anledninger.
Tyslevveien (Oslo)
Tyslevveien (1–81, 2–62G) er en vei på Nordseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Nordseter terrasse til Nordstrandveien.
Veien fikk navn i 1928 etter Tyslevsæter gård.
Sven Nielsen
Sven Nielsen (født 18. mars 1883 i Stavanger, død 21. januar 1958 samme sted) var en norsk offiser, forretningsmann og politiker for Høyre. Han var elev ved Kongsgaard skole i Stavanger. Nielsen «var i 1930-årene Høyres fremste målbærer i kampen for å styrke forsvaret». Han var stortingsmann for kjøpstedene i Vest-Agder og Rogaland fylker fra 1934 til 1953 og konsultativ statsråd, senere handelsminister, i London-regjeringen under krigen.
Han ble valgt til Stortinget i 1934 og ble gjenvalgt tre ganger. 22. mai 1940 ble han utnevnt til konsultativ statsråd i Johan Nygaardsvolds regjering. Fra 12. mars til 25. juni 1945 var han handelsminister. Han var med i Regjeringsdelegasjonen som styrte på vegne av regjeringen fra 14. mai 1945 til regjeringen i sin helhet vendte tilbake til Norge fra eksilet i London. I tillegg til Handelsdepartementet var han da fungerende sjef for Arbeidsdepartementet og Skipsfartsdepartementet.
Peroz I av Persia
Peroz I var konge av Perserriket og hersket fra 459 til 484. Peroz tilhørte sasanidedynastiet og var sønn til den tidligere kongen Yazdegird II.
Etter Yazdegirds død overtok hans bror Hormizd III makten og ble kronet. Kildene er usikre i forhold til hvem av brødrene som var eldst. Peroz flyktet til Khorasan som på den tiden var okkupert av heftalittene (hvitehunerne). Med deres hjelp dro han tilbake og gjorde opprør mot sin bror, drepte ham og innsatte seg selv som konge i 459. Samtidig drepte Peroz de fleste av hans slektninger, og begynte forfølgelser av noen sekter innen kristendom. Han tillot spredningen av den assyriske kirke, en gren av kristendom som var forskjellig fra den til Østromerriket.
Peroz forsøkte å beholde freden med Konstantinopel og han var lyktes nokså godt i dette. Men han forsøkte også å underkue hvitehunerne som begynte å erobre østre Iran. Romerne støttet ham med subsidier, men alle hans kriger endte i forferdelse. En gang ble han tatt til fange og måtte gi sin sønn Kavadh I som gissel til hvitehunerne i to år inntil han kunne betale høye løsepenge.
Dvergspurv
Dvergspurv (Emberiza pusilla) er en art i Buskspurvfamilien (Emberizidae).
Biologi
Den er som navnet sier, litt mindre enn de andre europeiske buskspurvene med en lengde på 13,5 cm og en vekt på 12–16 g. Den ligner på sivspurv, men har spissere nebb, ensfarget rødbrune kinn og issestripe, lys øyering og ofte en lys flekk bak øredekkfjærene.
Dvergspurv hekker i hele det eurasiske barskogbeltet fra nordlige deler av Norge, Sverige og Finland til Stillehavet. Den er en trekkfugl som overvinter i Sørøst-Asia fra India til Sør-Kina.
Norge ligger i utkanten av utbredelsesområdet, og arten er bare funnet hekkende i Finnmark. De fleste funnene er gjort i Sør-Varanger. Syngende hanner er observert i Troms og i 1985 på Fokstumyra. Det er antatt at den norske bestanden er mindre enn 50 reproduserende individer.
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.
Mathias Onsrud
Mathias Onsrud (født 29. juni 1940) er en norsk kirurg, pedagog og tidligere misjonær tilknyttet den norske Pinsebevegelsen. Han har skrevet flere faglige publikasjoner og bygget opp utdanningstilbud og undervist sykepleiere og jordmødre, både i Norge og i Belgisk Kongo (Den demokratiske republikken Kongo). Onsrud har særlig arbeidet med klinisk sykehuspraksis og gynekologi. For sin innsats fikk han i 2008, Kongens fortjenstmedalje i gull.
Mathias Onsrud var en periode misjonslege i Kongo. Han arbeidet ved den norske pinsebevegelsens sykehus i Kaziba. Onsrud arbeidet særlig med kvinners helse, gynekologi og fødselshjelp.
Utmerkelser
For sin innsats fikk han i 2008, Kongens fortjenstmedalje i gull. Under utdelingen ble det sagt at …hans arbeid kjennetegnes alltid av høy faglig dyktighet, innsikt og formidlingsevne i kombinasjon med en sjelden ydmykhet for pasientene og faget.
Publikasjoner
Mathias Onsrud har skrevet 114 publikasjoner innen sitt fag som lege, de berører fag som obstetrikk, tumormarkører, basalimmunologi og cancerimmunologi. Flere er arbeider innen gynekologien, både klinisk gynekologi og generell gynekologi, samt gynekologi og fødselshjelp i u-land.
Espen Stueland
Espen Stueland (født 30. mai 1970 i Porsgrunn) er en norsk lyriker og litteraturkritiker.
Han bokdebuterte i 1992 med diktsamlingen Sakte dans ut av brennende hus, og har siden skrevet ytterligere 12 bøker. Han er bokanmelder i avisen Klassekampen, har vært redaktør av litteraturtidsskriftet Vagant, og ble i 2005 kåret til Årets litteraturkritiker. Han mottok Halldis Moren Vesaas-prisen i 2003 og Bøker i Bø-prisen i 2018. Eilert Sundt-tilstanden er kåret til en av de femten beste norske utgivelsene i perioden 2018–2020, et prosjekt i regi av Lom Folkebibliotek i samarbeid med 68 andre bibliotek.
Kastanjespurv
Kastanjespurv (Emberiza rutila) er en fugl.
Den er en nokså liten buskspurv, 14–15 cm i lengde. Hannen er kastanjebrun på oversiden og på hodet, men har ikke så sterk farge utenfor hekkesesongen. Brystet og buken er gul. Hunnen er brun på oversiden med mørke streker, mens undersiden er blek gul.
Den hekker i Sibir, nord i Mongolia og nordøstlige deler av Kina. Om vinteren trekker den til sør i Kina, Sørøst-Asia og nordløst i India.
Halogenid
Halogenid eller halid er et kjemisk forbindelse som er dannet av ioner fra halogener og et kjemisk element eller radikal, som er mindre elektronegativt (eller mer elektropositivt) enn halogenidet.
En halogenid-ion er en negativt ladet ion fra den 7. hovedgruppe eller, mer presis, den 17. gruppe av periodesystemet, det kan være fluorid (F-), klorid (Cl-), bromid (Br-), iodid (I-) eller astatid (At-). Alle disse ioner finnes i halogener.
Man skjelner mellom
Claes Gills vei (Arendal)
Claes Gills vei (1–11, 2–10) er en kommunal vei på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
Veien går fra Else Hagens vei ved brua på Buøya til veis ende. Veien er noe asfaltert men mest gruset, den er 1 km lang. Veien er oppkalt etter skuespilleren Claes Gill som bodde på Eydehavn i sin barndom.
Skålavegen (Molde)
Skålavegen er et stykke av fylkesvei 64 i Molde kommune i Romsdal i Møre og Romsdal. Veien ble åpnet 24. mai 1991 og går fra kryss med europavei 39 i Lergrovika gjennom den 2743 meter lange Fannefjordtunnelen videre over Bolsøya over den 555 meter lange Bolsøybrua og møter den gamle riksveien mellom midt mellom Grønnes og Røvik på Skålahalvøya.
Veien var delvis bompengefinansiert med en estimert løpetid (nedbetalingstid) på 20 år, men var nedbetalt etter 14 år, og ble bompengefri klokka 12 den 15. juli 2005.
Galyna Kolotnytska
Galyna Kolotnytska (ukrainsk: Галина Колотницька, engelsk gjengivelse, Halyna Kolotnytska; født i 1972 i Brovary ved Kiev i Ukraina) er en ukrainsk sykepleier og tidligere medlem av sitt hjemlands forskningsstasjon Akademik Vernadskij i Antarktis. Hun er best kjent for sin nære tilknytning til den libyske lederen Muammar al-Gaddafi som en av hans personlige sykepleiere, og deretter for å søke asyl i Norge da Gaddafis regime falt sammen.
Liv og virke
Kolotnytska flyttet til Libya i 2001, med hjelp fra en medisinsk kontor som søkte medarbeidere utenlands. Hun arbeidet først ved et sykehus før hun fikk arbeide direkte for Gaddafi. På denne tiden var Libya et populært mål for ukrainske leger og medisinsk personell ettersom betalingen var langt høyere enn i hjemlandet. I henhold til ulike beregninger var det rundt regnet 500 ukrainske leger og sykepleiere i Libya tidlig i 2011. Det er rapportert at Gaddafi ansatte fire sykepleiere fra Ukraina. Kolotnytska ble beskrevet av Gene Cretz, den amerikanske ambassadøren i Libya, som «den vellystige blondinen» og som Gaddafi aldri reiste foruten.
Kolotnytska forlot Libya midt under den libyske borgerkrigen. Hun ble evakuert av forsvarsdepartementet i Ukraina og ankom landets hovedstad Kiev den 27. februar 2011.
Balash av Persia
Balash (persisk: Balāš, blant de greske forfatterne Balas, den senere formen for navnet Vologases), var konge i Perserriket fra 484 til 488. Han tilhørte sasanidedynastiet og var sønn av den tidligere kong Yazdegerd II og etterfulgte sin bror Peroz I som konge etter at Peroz døde i et slag mot heftalittene (de «hvite hunerne») som invaderte Perserriket fra øst.
Bureau of Land Management
Bureau of Land Management (BLM) er en amerikansk føderal etat i Innenriksdepartementet som forvalter føderale landområder. Etatens eiendommer omfatter 1 060 000 km², eller ⅛ av USAs landmasse. Brorparten av eiendommene ligger i vestlige delstater.
Gunnar Bovim
Gunnar Bovim (født 2. februar 1960 i Bergen) er en norsk lege. Han var rektor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) frem til august 2019. Etter at han fratrådte som rektor, gikk han over i en rådgiverstilling for rektor, og arbeider med forsknings- og utdanningspolitikk ved universitetet. I tillegg har han ulike styre- og utvalgsoppdrag.
Utdannelse og karriere
Bovim ble utdannet lege i 1985 ved Universitetet i Bergen. Han videreutdannet seg til spesialist i nevrologi i 1993, og tok doktorgraden i nevrologi ved Universitetet i Trondheim samme år.
I 1998 ble han professor i nevrologi ved Det medisinske fakultet.
Fra 1996 til 1998 var han prodekan, og fra 1999 til 2005 dekan, ved Det medisinske fakultet. I perioden 2000–2005 var han leder for tematisk satsingsområde medisinsk teknologi ved NTNU.
Han ble ansatt som rektor ved NTNU 6. desember 2012, og tiltrådte 1. august 2013. I oktober 2016 ansatte NTNUs styre ham for en ny fireårsperiode.
Bovim har – og har hatt – en rekke styreverv, nasjonalt og internasjonalt; blant annet som medlem av Hovedstyret og leder for Divisjonsstyret for samfunn og helse i Norges forskningsråd, og som leder av Norsk nevrologisk forening (1998–99). I perioden 2004–2007 var han Norges delegat i European Medical Research Council, og fra høsten 2013-2017 var han medlem i styret for Universitets- og høgskolerådet (UHR). Medlem i Research Policy Working Group under European University Association (EUA) 2013-2017.
Bovim har publisert en rekke vitenskapelige artikler og ble i 1993 tildelt Norsk Migreneselskaps forskningspris. I 1995 mottok han Dr Ragnar Forbergs stipend.
I november 2016 tiltrådte han som ny styreleder for Oslo universitetssykehus HF.
I 2018 ble han oppnevnt til styreleder i Innovasjon Norge for perioden 2018–2020, reoppnevnt for perioden 2020-2022.
I 2019 fikk han både kritikk og ros for håndtering av ytringsfriheten i Eikrem-saken ved NTNU.
Etter sin avgang som rektor har han arbeidet med undervisnings- og forskningspolitiske oppgaver som rådgiver for NTNUs ledelse.
I 2020 ble han oppnevnt som styreleder i Olavshallen AS og i Stiklestad nasjonale kultursenter AS. Fra 2020 er han styremedlem i Copenhagen Business School (CBS), og i Safetec AS (teknologifirma)
I 2021 ble Bovim oppnevnt av Helse-og omsorgsdepartementet i ekspertutvalg om bruk av koronavaksiner, av Forsvarsdepartementet til styremedlem i Forsvarets forskningsinstitutt, og av Kunnskapsdepartementet i ekspertutvalg for akademisk ytringsfrihet.
Utmerkelser
I 2015 mottok han Den Norske Dataforenings topplederpris. I juryens begrunnelse het det blant annet: «Vinneren er en forkjemper for å sette søkelyset på utdanning innen IKT og realfag, noe Norge trenger for å utvikle ny industri. Vinneren leder en foregangsinstitusjon for samarbeid mellom akademia og næringsliv. Vinneren har en særdeles høy popularitet innad i institusjonen.»
BLM
BLM kan sikte til:
Slaget om Atlanterhavet (andre verdenskrig)
Slaget om Atlanterhavet var den lengste kontinuerlige militære kamp under andre verdenskrig. Slaget dreide seg om Tysklands forsøk på å avskjære Storbritannias og Sovjetunionens forsyningslinjer ved å senke handelsskip på reise til og fra landet. Slaget om Atlanterhavet varte fra september 1939 inntil den tyske kapitulasjonen i mai 1945, med den mest intense perioden fra sommeren 1940 til sommeren 1943.
Slaget stod mest mellom ubåter fra den tyske marinen mot konvoier med handelsskip til og fra Storbritannia og til Murmansk og Arkhangelsk; beskyttet av britiske fly og marinestyrker, senere også amerikanske styrker. Begge sider hadde store tap, de allierte mistet 3 500 handelsskip på totalt 15 millioner tonn og 30 000 sjømenn, mens tyskerne mistet 783 ubåter og 28 000 av 39 000 mannskap i ubåtflåten. Selv om de allierte hadde store tap, fikk de gradvis et overtak og aksemaktene klarte aldri å etablere en fullstendig blokade av Storbritannia eller Russlands nordområder.
Strategisk bakgrunn
Storbritannia var en øynasjon, med oversjøiske kolonier og var sterkt avhengig av handel og forsyninger sjøveien. Britene trengte mer enn en million tonn importerte forsyninger pr uke for å overleve og fortsette krigen mot Tyskland. Slaget om Atlanterhavet dreide seg derfor om de alliertes kamp for å holde forsyningslinjene åpne; og Tysklands kamp for å isolere Storbritannia.
Tilsvarende var Sovjetunionen avhengig av å få forsyninger utenfra for sin krigføring mot Tyskland på Østfronten etter at Tyskland innledet operasjon Barbarossa. Totalt gikk det 78 konvoier med til sammen 1400 forsyningsskip i det såkalte Lend-Lease-programmet i perioden august 1941 og mai 1945, til tross for at det ikke gikk noen konvoier i periodene juli-august 1942 og mars-november 1943. Totalt ble 85 handelsskip og Royal Navy eskortefartøyer senket.
Under hele krigen samarbeidet tysk etterretning tett med spanske myndigheter, og hadde et omfattende nettverk i Spania, som blant annet rapporterte allierte skips bevegelser gjennom Gibraltarstredet. Tyske undervannsbåter hadde også gjennom hele krigen tilgang til spanske havner for etterforsyning og reparasjon, et klart brudd på Spanias nøytralitet.
I løpet av 1942 senket tyske styrker (ubåter og fly) totalt 5,4 millioner tonn; kampen om Atlanterhavet nådde et klimaks mot slutten av 1942 og begynnelsen av 1943. Mot slutten av 1942 økte antall senkede ubåter, totalt 62 i andre halvår, 4-5 ganger av hva det tyske ubåtstyrkene tapte i første halvår. Utover våren 1943 fortsatte de tyske tapene av ubåter å øke, mens 160 tusen tonn alliert tonnasje ble senket, gikk 41 tyske ubåter tapt. Den tyske sjefen for ubåtstyrkene, admiral Karl Dönitz, var i slutten av mai 1943 tvunget til å trekke de tyske ubåtene vekk fra Atlanterhavet inntil de kunne forsterkes. Resten av 1943 (juni til desember) mistet de allierte kun 57 skip, mot 141 tyske ubåter senket.
Jacobus de Voragine
thumb|Erkebiskop Jacobus de Voragine fremstilt med sitt verk, [[Legenda aurea|Den gyldne legende, i hendene, mens han er satt inn som vitne til Jesu korsfestelse. Alterbilde i Palazzo Trinci.]] Jacobus de Voragine, tidvis også skrevet «Varagine» eller på tysk «Vorago» (født ca. 1230 i Varazzo nær Genova i nordøstre Italia, død 13. juli 1298) var erkebiskop, kronikør og kirkelig hagiograf (helgenbiograf), mest kjent som forfatter av verket Legenda aurea.
Han ble beatifisert til helgen i 1816 av Pius VII, som fredens beskytter, og fikk 13. juni som sin personlige minnedag.
Biografi
Jacobus gikk i 1244 inn i Dominikanerordenen som munk, og studerte trolig i Paris, Köln og Bologna. Han ble i 1266 kalt til professor i teologi. Han var kjent som en glimrende foredragsholder, og arbeidet som reisende predikant ved siden av å undervise i ulike religiøse skoler. Han skal også ha stått bak en tidlig Bibeloversettelse i folkemålet (lingua volgare), som det dessverre ikke finnes bevart noe kjent eksemplar av.
Fra 1267 til 1278 og fra 1281 til 1286 fungerte han som provinsarie i Lombardia. I 1286 vikarierte Jacobus for pave Honorius IV i Genova i striden mellom ghibellinerne og guelferne. Han ble i 1288 valgt til erkebiskop i Genova, men ble først i 1292 innsatt i embetet.
Jacobus' grav befinner seg i San Domenicokirken i Varazze. Hans minnedag er 13. juli.
Forfatterskap
Det var mellom 1263 og 1273 at han skrev den latinske legendesamlingen Legenda aurea, som handlet om helgenenes liv og virke. Den gyldne legende var blant middelalderens mest leste bøker, og var også en av de første bøkene som ble publisert etter boktrykkerkunstens oppfinnelse. Verket virket med sin enkle fortellerstil som forbilde for en rekke senere legendesamlinger og førte til sterkere helgendyrkelse.
En annen populær bok av Jacobus var Chronicon Ianuense (Genova historie).
Jacobus skrev også Sermones de sanctis de tempore, Defensorium contra impugnantes Frates Praedicatores, Summarium virtutum et vitiorum og De operibus et opusculis Santi Augustini.
Blundertown
Blundertown var et rockeband fra Kongsvinger som tok navnet sitt fra ei låt av det australske bandet The Birthday Party. Bandet startet imidlertid opp som Lydskrift i 1981. Som Lydskrift var de i 1983 i Ny York lydstudio med Håkon Manheim som produsent, men det ble ikke utgitt noe fra denne innspillingen før i 1995, da låta «Under Fanen» havnet på samleplaten Huset – 13 år på nåde. Låta dukket i 2008 også opp på punk-samleplaten Hurra for Norge vol. #3 (Svindel Records), i tillegg til at den i 1983 havnet på en samlekassett med nye norske band, titulert Rock Nytt.
På CD-en Huset – 13 år på nåde hadde Blundertown også et par låtbidrag, «Jennifer Rose» og «Between Our Worlds». Det var i realiteten samme band som Lydskrift, bare med nytt navn. Navneskiftet skjedde i 1983- tett før bandet utga en vinyl 7"-singel («Possibilities» og «Bil uten lys») på det svenske plateselskapet Pang records i 1983.
I 1984 spilte bandet på Gateavisas nummer-100-konsert på Trikkestallen i Oslo, sammen med Crawdaddy Simone, White Lord Jesus, A Technicolor Dream og Ym:stammen. Samme år opptrådte de også på en gratisfestival på St.Hanshaugen i Oslo, med Hot Club de Norvege, Stavangerensemblet og Raga Rockers.
Senere spilte bandet bl.a. support for Can Can og Stage Dolls og fikk etter hvert en del medieomtale i hovedstaden, primært i subkulturelle kretser.
Bandet besto av Denis Decay (Kamphaug) (gitar/vokal) Even Finsrud (trommer) Levi Henriksen (bass) og Paul Larsson (gitar).
Henriksen og Decay fortsatte senere i bandet Heart of Mary, Finsrud gikk til bandet Volk & Waffen, mens Larsson startet opp The Great Shark Hunt, hvor Finsrud også slo trommer. Medlemmene har senere spilt i band som The Hitchcocks, The Bluebeat, The Siren Clouds, Hütte Tü, Molefunkers, Home Groan og Bra Landsens Folk.
Levi Henriksen er også kjent som forfatter og har tidligere blant annet mottatt Bokhandlerprisen.
Tørtbergveien (Oslo)
Tørtbergveien (1–11, 2–12) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går fra Meklenborgveien til Seterbråtveien.
Veien fikk navn i 1987 etter husmannsplassen Tørtberg (gnr./bnr. 187/2, under Slime).
Coraholmen
Coraholmen er en liten øy i James I Land på Spitsbergen, Svalbard. Coraholmen ligger i Ekmanfjorden, som er en sidefjord til Isfjorden, og er 3,3 km lang og 1,8 km bred.
I 1896 gjorde Sefströmbreen et større fremstøt, et surge, hvor hele brefronten rykket frem og tok med seg deler av fjordbunnen i Ekmanfjorden. Bunnmaterialet ble skjøvet fremover og deponert på Coraholmen. Landskap består i dag av tallrike små hauger med fordypninger og små vann.
Coraholmen er en del av Nordre Isfjorden nasjonalpark.
Byåsen Toppfotball
Byåsen Toppfotball (stiftet 30. oktober 1921) er Byåsen Idrettslags elitesatsing på fotball for menn og som holder til på vestkanten i Trondheim kommune.
I 2000 kom klubben på 12.-plass i den da fjorten lag store 1. divisjonen. Nedrykket ble unngått på grunn av utviding av 1. divisjon til seksten lag. Året etter ble klubben nummer 16 og sist og rykket ned til 2. divisjon. Der har klubben vært siden. Byåsen Toppfotball spiller i sesongen 2013 i 2. divisjon, avdeling 4.
Historie
Byåsen Toppfotball rykket opp til 1. divisjon i 1995. Med Jan Halvor Halvorsen som trener bemerket laget seg i toppen av den nest øverste divisjonen flere sesonger sent på 90-tallet. 1998-sesongen startet med syv strake seiere og 19-4 i målforskjell. Dessverre for trønderlaget røk et potensielt opprykk til Tippeligaen med tap i de tre siste kampene, og klubben endte til slutt ett fattig poeng bak Kjelsås på kvalikkplass. Etter dette startet en periode med økonomiske problemer som bl.a. førte til poengtrekk i 1999. Etter noen sesonger med ryggen mot veggen rykket klubben ned til 2. divisjon med fattige 12 poeng på 30 kamper i 2001. Det siste tiåret er laget etablert seg stabilt i 2. divisjon.
Oslo (andre betydninger)
Oslo er hovedstaden i Norge.
Oslo kan også vise til:
Centre démocrate humaniste
Centre démocrate humaniste er et belgisk franskspråklig kristeligdemokratisk parti. Partiet er for tida en del av styresmaktene i regionene Brussel og Vallonia, samt for Belgias franskspråklige samfunn. Partiet fikk sitt nåværende navn i 2002. Før dette het partiet Parti Social Chrétien (PSC).
Historie
Partiet har sin opprinnelse i PSC-CVP, et katolsk belgisk politisk parti som eksisterte fra 1944 til 1968, og som igjen hadde røtter i enda tidligere katolsk parti. I mellomkrigstiden ble sistnevnte parti organisert ut fra fire pilarer: en politisk del, en organisasjon for arbeidere, en organisasjon for bønder og en organisasjon for middelklassen. Etter andre verdenskrig etablerte partiet også to regionale/språklige grupperinger, CVP og PSC. Disse beveget seg bort fra hverandre etter 1965 og partiet ble formelt splittet i 1968, med Parti Social Chrétien (PSC) i Vallonia og Christelijke Volkspartij (CVP) i Flandern. Partiet har etterhvert tapt terreng, grunnet samfunnets sekularisering. Som en følge av dette gjenomgikk partiet rundt årtusenskiftet interne reformer og partiet fikk altså i 2002 sitt nåværende navn.
Fort Uitermeer
Fort Uitermeer også kjent som Fortet ved Uitermeer er et av forsvarsverkene som hører til såvel Stelling van Amsterdam som både den gamle og den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg i sektor Oudekerk på en øy i elven Vecht ved grenden Uitermeer sørøst i kommunen Weesp i den nederlandske provinsen Noord-Holland. Fortet ble oppført i tiden rundt åttiårskrigen, og ligger nå mellom fortene ved Nigtevecht og Hinderdam. Under den kalde krigen ble fortet brukt som lager i tilfelle en mulig mobilisering. Fort Uitermeer eies av provinsen Noord-Holland, mens vollgraven og hellingene langs denne eies av Natuurmonumenten. Fortet er sammen med resten av Stelling van Amsterdam opptatt på UNESCOs verdensarvliste.
Rialto Teatret
Rialto Teatret eller Camp X Rialto på Frederiksberg i Danmark var opprinnelig kino, bygget i 1924, men ble også brukt som teaterscene, blant annet under andre verdenskrig. I 1981 opphørte kinodriften, og bygningen ble innredet til teaterbruk. Teatrets første leder var Ebbe Langberg, som ved sin død i 1989 ble avløst av Flemming Enevold. Siden var Anders Ahnfeldt-Rønne leder fra 1992 til 2007. Under sin tilværelse var teatret preget av eksperimenter og fleksibilitet, så vel i sitt repertoar som i utnyttelsen av scene- og publikumsrom.
Fort Uitermeer
Fort Uitermeers hovedoppgave var å beskytte overgangen mellom Naardermeer og Vecht, kanalen 's Gravenlandsevaart, inunderingsslusen og støtte de to andre fortene med sin ildgivning. Senere fikk det dessuten i oppdrag å beskytte jernbanelinjen mellom Amsterdam og Hilversum. I 1589 ble fortets forløper, en skanse anlagt, og i 1673 ble skansen utvidet til å omfatte en sluse i elven da et hornverk ble anlagt. Et rundt, bombesikkert tårn ble føyd til i 1845. I 1878 ble slusen revet, og en ny bygget utenfor fortet. I 1954 eller -55 ble tårnfortet sprengt innenfra, slik at kun to rom er intakte. I tiden mellom den annen verdenskrig og 1990 ble flere lagerbyninger for ammunisjon bygget, en del av disse ble revet etter 1990. I 1924 var 179 mann forlagt her, hvorav 70 var innlosjert i en lagerbygning.
Rialto Teatret
I 2007 ble bygningen – tross Rialtoteatrets motstand – overtatt av Camp X (Teater X), som i sine første år fikk holde til i Rialtos og Aveny Ts bygninger, men som etter det skal etableres i et nytt hus. Dette skiftet var en av de mere kontroversielle konsekvenser av Københavns Teaters store rokade mellom de københavnske scener.
Fort Uitermeer
Av de syv bygningene som befant seg på fortets område er nå kun en remise og tårnfortet igjen. Fortet forfalt, og først i 2003-05 ble større vedlikehold foretatt. Dette vedlikeholdet var hovedsakelig en sanering av området, og en sikring av tårnfortets yttervegg slik at det ikke skulle rase ytterligere.
Rialto Teatret
Camp X Rialto er med i samarbeidet Københavns Teater.
Fort Uitermeer
Kazemat Keverdijk og Veldstelling Uitermeer hører sammen med andre kasematter til fortets utenverk. Kasematten Keverdijk er anlagt midt i de flate åkrene, og kamuflert slik at den ser ut som en sanddyne. I 1932-34 ble trær plantet for å gi ytterligere kamuflasje.
Fortet idag
En del av fortet brukes nå til lager av provinsens vann- og veivesen som faller under Rijkswaterstaat. I 2007 ble tårnet som holder tilsyn med elven restaurert. Ved tørt vær er det mulig å gå rundt fortet.
På fortet overvintrer tre ulike flaggermusarter: skjeggflaggermus (Myotis mystacinus), brunlangøre (Plecotus auritus) og vannflaggermus (Myotis daubentonii).
Nedbørfelt
Et nedbørfelt, eller nedbørsfelt (også kalt avløpsfelt, tilsigsfelt, nedslagsfelt og vanntilførselsfelt (eller -område, eventuelt -distrikt)), er et område med felles avrenning til et hav, en elv, en innsjø eller en bekk. Grensen mellom to nedbørfelt går langs vannskille. Nedbørfelt brukes også om størrelsen (flatemålet) på området. Nedbøren som faller i et nedbørfelt (fratrukket fordamping og andre tap), vil ende opp i dette havet (eller i elven/innsjøen/bekken).
Avløpdannelse ved nedbør
I den første perioden med regn vil vanndråpene fukte jordoverflaten og vegetasjonen. Dette kalles intersepsjon. Vegetasjon kan ta til seg 20 % av nedbøren, eller mer. Om nedbøren kommer som en kortvarig byge, vil dette vannet fordampe hurtig. Ved større regnmengder vil bakken infiltreres av vann, og om regnet er så kraftig at bakken ikke kan ta imot alt, vil noe vann renne på overflaten. Små pytter dannes, og vannet renner videre fra pytt til pytt, og finner etter hvert veien til bekker og elver. Hvor mye som renner på bakken vil avhenge av jordsmonnets beskaffenhet, og om det fra før er mettet av vann eller ikke. Med mettet menes her at jordsmonnet har tatt opp så mye vann som det har kapasitet til. Styrken av nedbøren er også av betydning. Marken kan magasinere vann, noe som kalles markvannsmagasin, og når dette er oppfylt går vannet videre ned gjennom jordsmonnet til grunnvannet. Overføring av vann ned til grunnvannet kalles perkolasjon. Nedbøren bidrar til en vannstrøm i grunnvannet, og dette vil i neste omgang føre til avløp til bekker og elver.
Når det gjelder infiltrasjon har en definert infiltrasjonsevnen som måles i mm/minutt, altså mm-nedbør som hvert minutt kan transporteres. Størst infiltrasjonsevne vil en ha i sand, og dårligst i leirjord, mens leirblandet sand kommer et sted i mellom. Imidlertid går denne hastigheten ned fra begynnelsen av regnværet og utover. I sand vil infiltrasjonsevnen helt til å begynne med kunne være 12 mm/minutt, men etter 3 timer er hastigheten redusert til 8 mm/minutt. Hastigheten vil også være avhengig av hvor fuktig bakken var fra før. Noen forhold som påvirker denne er :
I et nedbørfelt foregår det altså væsketransport, både på overflaten av marken og i bakken som grunnvann. I nedbørfeltet vil det være varierende hvor mye vann som renner på overflaten, og hvor mye som blir grunnvann. Områder som ligger i høyden, og langt unna elver og bekker, kalles for innstrømningsområder. Her skjer det en kontinuerlig transport av vann inn i bakken. I områder lengre ned vil det være en kontinuerlig vannstrøm ut av grunnvann, dette kalles utstrømningsområder. I utstrømningsområder vil vannet fra bakken renne sammen med vannet som transporteres oppå marken. Våtmarker og myrer er eksempler på slike områder. Uten nedbør eller snøsmelting er det grunnvannet som gir bidrag til vann i bekker og elver, samt eventuelt innsjøer og breer.
Noen grunnleggende karakteristika
Et nedbørfelt til et hav består av nedbørfeltene til elvene som munner ut i dette havet. På samme måte består nedbørfeltet til en elv av nedbørfeltene til denne elvens bielver. Nedbørfelt kan altså sies å danne et hierarki, der nedbørfeltene til større vassdrag inkluderer nedbørfeltene til de mindre vassdragene som munner ut i det.
Grensen mellom ett nedbørfelt og et annet
Alle punkter på jordoverflaten tilhører et nedbørfelt. I nedbørfeltet skjer det tilførsel, transport og akkumulering av vann. Et sentralt begrep for å definere et nedbørfelt er vannskillet. Dette omslutter hele nedbørfeltet, og er de høydedrag i terrenget som lager grenser mellom ett nedbørfelt og et annet. I et punkt som tilhører vannskillet vil tangenten til høydekotene stå normalt (i rett vinkel) på denne. Dette fordi vannet alltid renner minste motstands veg. I figuren til høyre viser de gule strekene merket «Divide of main drainage basin» vannskillet. Mens de røde tynne strekene merket «Divide of sub-basins» viser de enkelte sideelvenes nedbørfelter.
Som nevnt ovenfor vil vannet fra regn både gå på overflaten av terrenget, og noe vil gå ned i bakken og danne grunnvann. Her vil vannet på sin ferd følge helningen på grunnvannsspeilet. Langs høydedragene for grunnvannsspeilet oppstår grunnvannsskillet, som er analogt med vannskillet.
Kartet øverst til høyre viser de viktigste vannskillene i Europa.
Hypsografisk kurve
For å beskrive et nedbørfelt brukes hypsografisk kurve, som beskriver høyden i feltet. Det lages kart som viser den prosentvise delen av arealet av nedbørfeltet som har en viss høyde over havet eller nedbørfeltets utløp. Hypsografiske kurver er tegnet inn på denne typen kart. Slike kart brukes for analyser og modelleringer av prosesser der høyden har betydning, dette kan være ting som har med snøsmelting, fordampning og nedbør å gjøre.
Dreneringstetthet
Dreneringstettheten er en karakteristisk størrelse for et nedbørfelt, og sier noe om total lengde av elver, og arealet. Tallet fås ved å dividere total elvelengde med arealet av nedbørfeltet. I nedbørfelt der mye vann transporteres som grunnvann vil det være få elver. Dreneringstettheten sier noe om feltets beskaffenhet og behov for overflatedrenering via elver.
Beskaffenhet og fysiske forhold
Størrelsen og formen på nedbørfelt er viktige hydrologiske størrelser. De bestemmer blant annet (sammen med nedbørsmengden) vannføringen i vassdrag.
Avrenningen fra et felt, og dermed vannføringen i elvene tilhørende dette, bestemmes av en rekke forhold og karakteristika. Igjen er nedbørfeltets størrelse av stor betydning, desto mindre felt desto raskere avrenning ved nedbør. Et stort nedbørfelt som strekker seg over områder med høyfjell (kaldere klima), sjøer, myr og jordsmonn av forskjellig beskaffenhet, vil magasinere mer vann. Elvene i et slikt felt vil ha jevnere vannføring. Helling av feltet bestemmer vannets hastighet. Vegetasjon bestemmer grad av fordampning og infiltrasjon. Berggrunnens beskaffenhet bestemmer kjemiske stoffer i vannet, i tillegg til oppholdstiden til vannet om berget er oppsprukket.
Torbjørn Rødstøl
Torbjørn Rødstøl (født 25. juli 1949) var ordfører i Rauma kommune fra 1999 til 2011. Rødstøl representerer Senterpartiet. Rødstøl ble gjenvalgt både i 2003 og i 2007.
Rødstøl er ingeniør av utdannelse.
Guvernøren av Oklahoma
Guvernøren av Oklahoma er statsoverhode i Oklahoma, USA, og er ifølge Oklahomas konstitusjon også regjeringssjef, som leder av den utøvende makten. Han er i embeds medfør øverstkommanderende for Oklahomas nasjonalgarde, når styrkene ikke er i føderal tjeneste. Foruten å være en embetsmann med utøvende makt, har guvernøren i tillegg lovgivende og dømmende makt. Blant guvernørens oppgaver har man utformingen av rapporten «Statens tilstand» som sendes til den lovgivende forsamlingen, legge fram statsbudsjettet, sørge for at statens lover blir håndhevet, og bevare freden.
Otto Gelsted
Hans virksomhet faller i flere faser: En tidlig virksomhet som lyriker med debutsamlingen De evige ting i 1920, aktivt engasjement som medlem av Danmarks kommunistiske parti fra 1929. Under krigen skrev han, på samme måte som Nordahl Grieg, mobiliserende og patriotiske dikt. I sine siste år tok han opp interessen for gresk språk og kultur, og utga i 1954 og 1955 gjendiktninger av Homers Odysseen og Iliaden.
Gelsted var den første som gjorde Freuds skrifter tilgjengelige i oversettelse for skandinaviske lesere. Han forhandlet med Freud om en oversettelse av deler av hans verker i 1918, og i 1920 utkom disse som Det ubevidste samtidig i København og Kristiania.
Guvernøren av Oklahoma
Embetet ble opprettet i 1907, året da Oklahoma ble innlemmet i De forente stater som den 46. staten. I tiden før 1907 ble guvernøren av Oklahoma-territoriet, som hadde lignende oppgaver, utnevnt av presidenten.
Den 27. og nåværende guvernør er Mary Fallin.
Java (øy)
Java er en av Indonesias hovedøyer. Java ligger syd for Borneo og øst for Sumatra. Øya har et areal på 132,090 km² og omkring 145 millioner innbyggere (2015). Java er dermed verdens mest befolkede øy, og med ca. 1,100 innbyggere per km² er den en av de tettest befolkede områdene i verden.
Java er en av De store Sundaøyene. Nesten hele øya er av vulkansk opprinnelse, og har ikke mindre enn 38 fjell med konisk form, noe som vitner om at det dreier seg om gamle vulkaner. Området er svært utsatt for jordskjelv, blant annet var det større jordskjelv på Vest-Java i 2009 og Sentral-Java i 2006. Javas høyeste fjell er vulkanen Semeru (3,676 m).
Provinser
Java omfatter hovedstadsområdet Jakarta (8,2 mill.) og dessuten de følgende provinser, fra vest til øst:
Millionbyer
Flere av Indonesias millionbyer ligger på Java:
Befolkningsoverslagene er pr. 2005.
Let Go
Let Go kan vise til:
Hans Luihn
Hans Jakob Luihn (født 18. september 1914, død 6. august 2008) var en norsk motstandsmann under den andre verdenskrigen. Han var spesielt aktiv i forbindelse med illegale aviser, og var i 1980- og 1990-åra leder av Den Illegale Presses Forening.
Etter krigen arbeidet Luihn i utenrikstjenesten som sosialattache, og ble senere informasjonssjef i Arbeidsdirektoratet. Han arbeidet Sosialdepartementet, og som sekretær for Stortingets sosialkomite. Siden arbeidet han som redaktør innen fagpressen.
Krigstiden
Da krigen startet var Luihn aktiv i Arbeidernes ungdomsfylking, og styremedlem i Østensjø-laget i Østre Aker. Sammen med en annen AUFer, Kjell Kviberg fra Torshov-laget startet han i september 1941 Norges første trykte illegale avis, Avantgarden. Sommeren 1943 kom det imidlertid til brudd mellom de to, da Kviberg fulgte NKP og ble sentral i deres avisutgivelser.
Bureau of Indian Affairs
Bureau of Indian Affairs (BIA) er en amerikansk føderal etat i Indredepartementet med ansvar for administrasjon av 225 000 km² med landområder som forvaltes av den føderale regjeringen på vegne av indianerne. I samarbeid med de over 500 føderalt anerkjente indianerstammene i landet, utvikler BIA infrastruktur og landbruk på landområdene, og tilbyr utdannelsesmuligheter for rundt 48 000 indianerstudenter.
Hans Luihn
Krigstiden
Høsten 1943 startet Luihn avisen Svart på hvitt, som vinteren 1943 – 1944 ble en sentral illegal avis. Denne avisen utkom fram til okkupantene slo til mot de hemmelige avisene ved det såkalte «pressekrakket» i februar 1944.
Luihn gjorde noen forsøk på å føre Avantgarden videre, og var under denne opprullingen i Sverige for å skaffe utstyr til avisproduksjonen. Det endte med at et nummer ble trykt der og smuglet over grensa. Det ble imidlertid kommunistene som sto for utgivelsen av denne avisen de siste krigsårene.
Etter krigen la Luihn ned et stort arbeid for å samle informasjonen om den hemmelige pressa under okkupasjonen, og publiserte flere bøker om emnet.
Luihn egenpubliserte fremtidsromanen Dagen etter i morgen i 1954. Romanen ble distribuert av Tiden Norsk Forlag. Boka handler om Albert Olsen, som sammen med familien forlater Norge i 1952. De lever isolert på Grønland i 40 år, inntil de vender tilbake til Norge i 1992 og møter et nytt samfunn.
Kelvin (andre betydninger)
Kelvin kan vise til:
Christiansfjeld festning
Christiansfjeld festning ved Øverleiret i Elverum ble anlagt i 1683 av feltmarskalk Gustav Wilhelm Wedel Jarlsberg under navnet Hammersberg skanse. Under kong Christian 5. s besøk 14. juni 1685 fikk festningen navnet Christiansfjeld.
I dag preges området av ruiner, en frisbeegolfpark og et stort vanntårn som forsyner Elverum sentrum med vann.
Historie
Ved kgl. resolusjon av 13. juli 1742 ble Basmo og Christiansfjeld besluttet nedlagt, og festningen ble demontert. Inventar, brukbare bygningsdeler og til og med bygninger ble solgt på auksjon i 1745, og festningen var offisielt nedlagt.
I 1811 ble det igjen bestemt at festningen skulle settes i stand og få en garnison på 30 menige, 3 korporaler og 1 premierløytnant. I årene som fulgte frem mot 1814, ble det nedlagt et omfattende arbeid i å sette festningen og de omkringliggende skansene i stand. Etter Kieltraktaten januar 1814 ble arbeidet kraftig påskyndet. Under felttoget i 1814 ble garnisonen forsterket med 6 kompanier fra Søndenfjeldske Dragonregiment, i alt 420 mann.
Ved kongelig ordre av 17. desember 1814 ble det bestemt at Christiansfjeld skulle nedlegges og skytset fraktes til Kongsvinger festning. Den 25. mars 1815 ble festningen besluttet evakuert. Også denne gang ble bygningene fjernet og solgt, og etter hvert ble murene revet for å brukes til andre murer i området. Festningen kom aldri i kamp, og har aldri vært beleiret.
Garnison
Garnisonens størrelse har variert betydelig gjennom årene. I 1686 var besetningen 32 befal og menige. I 1716 var det 264 mann, men denne store besetningen må sees i sammenheng med at det var midt under den store nordiske krig.
I perioden 1811-1814 var garnisonen i størrelsesorden 25-35 mann.
Kommandanter
Årstall angir utnevnelsesår.
Ikke-militær bruk
I 1930-årene ble det satt i gang restaureringsarbeider ledet av kommuneingeniør Dahl. Området ble ryddet som parkområde, og murene etter de forskjellige bygningene ble markert for å vise hvor de hadde stått.
I 1964 ble kommunens vanntårn anlagt på toppen av festningen, og restene etter det gamle tårnet ble revet.
Minnesmerker
På festningsområdet har det blitt reist tre ulike minnesmerker. En bauta til minne om Elverums første ordfører Hans Øvergaard, som døde på Christiansfjeld den 17. mai 1840, ble avduket 17. mai 1900. Det har også blitt reist en bauta til minne om falne soldater i perioden 1808-1814. Etter andre verdenskrig ble det reist en bauta til minne om dem som falt under krigen 1940–1945.
Skjoldgata (Oslo)
Skjoldgata (tidl. Skjoldgaden og Skjoldgaten) var en gate på Bjølsen i Oslo. Den gikk fra Maridalsveien til Treschows gate, parallelt med og nedenfor den daværende Trasopgaten (nå: Ålesundgata). Luftvernet hadde sambandssentral her under krigen.
Pinsekirken Salen
Pinsekirken Salen er en kristen frikirkelig menighet på Ski, i Akershus. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Menigheten ble stiftet i 1928. Det opprinnelige navnet var Salen, men menigheten har senere endret navnet til Pinsekirken Salen.
Kammarimjelle
Kammarimjelle (Melampyrum cristatum) er en blomsterplante i marimjelleslekta (snylterotfamilien), som har hatt en viss utbredelse på Sør-Østlandet fra Osloområdet og sørover til Fredrikstad i Østfold og Kragerø i Telemark.
Pinsekirken Salen
Menigheten hadde 55 tilskuddstellende medlemmer i 2019. «Royal Rangers» er menighetens ungdomsarbeid. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.
Kammarimjelle
Kammarimjelle blir 10–30 cm høy, har smale, lansettformede motsatte blad, og en blomsterstand i toppen av ca. 15 mm lange purpurrøde og gule blomster.
Pinsekirken Salen
Pinsekirken Salen driver bokhandel i Follo.
Pastor er Ingnar Leif Krogh.
Historikk
Det første forhandlingsmøte som ble protokollført 19. august 1926. Møtereferatet ble undertegnet av A. Carlsen og O. Krosby ''...«Vi blev alle enige om på dette møte å leie lokale i Samfundbygningen hver onsdag. Ha menighetsmøte hver anden måned. Oprette et byggefond, og Johan Eldor som kaserer, med frivillige gaver. Misionsmøter 2 mandager i måneden, til Misionerer Ida Lorentzen og Julie Høkebøl.» Menighetens opprinnelige navn ble bestemt til Salen'' den 16. oktober 1926. Den 24. april 1928 ble menighetens grunnprinsipper vedtatt. I dette møte ble første eldsteråd valgt. Leder var Olaf Krosby (57 stemmer); kasserer Halfdan Torp (50 stemmer); tjenere Ole Adersen (47 stemmer); Anton Carlsen (47 stemmer) Johan Eldor (44 stemmer). Den 21. januar 1929 ble Menigheten Salens love vedtatt, vedtektsparagrafer §1 til §10.
Kokse
En kokse (ndm. «ko´ks») eller en prame (ndm. «pra´m», f.) er en liten, flatbunnet robåt hovedsakelig brukt til småærend og lett transport.
Typiske særtrekk inkluderer rett framstavn, akterspeil, flat bunn med tverrbord og langsgående bunnbord (kjøl), og et par tollepinner. Den har spring opp mot forstavnen i baugen og hekken med akterspeilet. Lengden på den vanlige koksen er gjerne omkring 10-13 fot, men en noe større og mer grovbygd utgave for krøttertransport som ble kalt «okspram» finnes òg.
Geografisk sett er den midtnorske koksen vanlig på Nordmøre og i Fosen (kysten av Trøndelag).
En litt annerledes lokalbåt på Kristiansundsområdet med en likende båtform kalles også kokse, men er en robåt med et mindre speil på baugen og med liten spring i formen opp mot baugen og hekken med flat bunn samt to parallelle «slitekjøler».
Seiling under Sommer-OL 1924
Seiling under Sommer-OL 1924 i Paris. Det ble konkurrert i tre klasser, betydelig færre enn under forrige OL i Antwerpen 1920, da det ble konkurrert i hele fjorten klasser. Norge ble beste nasjon med to gull- or en sølvmedalje.
12-fots-jolle
Regattaen fant sted på Seinen mellom Meulan og Les Mureaux fra 10. til 13. juli
6-meter-klassen
Regattaen fant sted utenfor Le Havre fra 21. til 26. juli.
8-metersklassen
Regattaen fant sted utenfor Le Havre fra 21. til 26. juli
Cut
Cut er et begrep innen golf som betegner kvalifiseringsgrense. I turneringer, som vanligvis går over fire runder, angis en cut på antall slag i forhold til par etter to runder, slik at de to siste rundene kun spilles med de beste spillerne. Cutten kan for eksempel være to slag under par hvilket innebærer at spillere med ett slag under par eller dårligere ikke får delta videre i turneringen.
Lista över golftermer
Antônio Rodrigo Nogueira
Antônio Rodrigo Nogueira (født 2. juni 1976) er en brasiliansk MMA utøver. Han har tilbringt størstedelen av karrieren sin i de japanske organisasjonene Fighting Network Rings og Pride Fighting Championship (hvor han var deres Heavyweight Champion i over 16 måneder). Etter at Pride ble kjøpt opp i 2007 ble han tilbudt kontrakt med amerikanske Ultimate Fighting Championship, og i sin andre kamp for organisasjonen vant han deres Interim Heavyweight Championship. Han har seiere mot store navn som Tim Sylvia, Dan Henderson, Sergei Kharitonov, Mark Coleman, Valentijn Overeem, Ricco Rodriguez, Mirko Filipović, Jeremy Horn, Josh Barnett, Heath Herring, Fabricio Werdum, Semmy Schilt, Bob Sapp, og Randy Couture.
Hauger skole
Hauger skole er en offentlig ungdomsskole (for klassetrinnene 8–10) i Bærum kommune i Viken. Fra skolestart i 2019 er Bærum kommunes innføringstilbud til nyankomne minoritetsspråklige elever i ungdomsskolealder også en del av Hauger skole.
Skolen ligger på Hauger mellom Kolsås og Gjettum, med Bærum idrettspark og Rud og Rosenvilde videregående skoler som nærmeste naboer, og nær beliggenhet til Kolsåstoppen naturreservat. Skolen ligger like ved Hauger stasjon, som er nest siste stopp på Kolsåsbanen.
Skolen har et parkmessig opparbeidet uteområde på omtrent 70 mål med bl.a. basketballbane og strandvolleyballbane.
Historie
Hauger skole ble innviet 18. august 1969 som den andre ungdomsskolen i Bærum, etter Bekkestua skole, som stod ferdig i 1968. Det tok 15 måneder å bygge Hauger skole. I 1970 stod Østerås skole ferdig, bygget etter de samme tegningene som Hauger, bare speilvendt. Disse tre skolene utgjorde fase 1 av ungdomsskoletilbudet i Bærum, etter at grunnskoleloven med endringen i 1969 innførte treårig ungdomsskole og avviklet realskolen og framhaldsskolen.
De første årene ble ungdomsskoleelever busset frem og tilbake til Hauger skole fra alle kanter av Bærum, og elevtallet var i flere år nærmere 800. Etter hvert som det ble bygget flere ungdomsskoler i Bærum, og de tidligere framhaldsskolene kunne omreguleres til ungdomsskoler, ble elevtallet på Hauger redusert.
Bygninger
Bygningsmassen består av tre bygninger: