cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Allier
Allier er et fransk departement i regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Hovedbyen er Moulins, og departementet har navn etter elva med samme navn.
Historie
Allier er et av de opprinnelige 83 departementene som ble dannet under den franske revolusjon. Det består av deler av de tidligere franske provinsene Auvergne og Bourbonnais.
I 1940 valgte Vichy-regimet til marskalk Philippe Pétain byen Vichy som sin hovedstad. Vichy ble også departementets andre underprefektur i 1940, siden departementet nå var delt av delelinjen mellom den okkuperte sonen og den frie sonen i Frankrike.
Geografi
Allier ligger sentralt i Frankrike, og grenser mot de 6 departementene Nièvre, Saône-et-Loire, Loire, Puy-de-Dôme, Creuse og Cher.
De største byene er: Moulins (préfecture), Montluçon, Vichy, Gannat, Saint-Pourçain-sur-Sioule, Yzeure, Bourbon-l'Archambault, Néris-les-Bains, Commentry, Cusset, Saint-Yorre, Lapalisse.
Der er tre arrondissementer, 19 kantoner og 320 kommuner i Allier.
Økonomi
De mest produktive jordbruksområdene i Auvergne ligger i Allier. Vann fra Vichy har lenge blitt eksportert ut i verden.
Demografi
Montluçon, Vichy, og Moulins er de viktigste byene. Resten av departementet består av mindre byer, som hovedsakelig ligger langs elvene. Departementet er relativt tynt befolket. Befolkningen økte fra til slutten av det 19. århundre på grunn av veksten i industrien i Montluçon og Moulins og utnyttelsen av kildene i Vichy. På den tiden hadde departementet over 420,000 innbyggere. Etter tapene under første verdenskrig stagnerte folketallet, med en liten økning i 1960-årene. Etter den tid har folketallet gått noe tilbake igjen fra 386,533 i 1968 til 344,721 i 1999 og 342,908 i 2010.
Ytre Arna kirke
Ytre Arna kirke er en langkirke fra 1899 i Bergen kommune.
Byggverket er i tre og har totalt 250 plasser i kirkeskipet og på galleriet.
Historie
Kirken i Ytre Arna er en kopi av Berger kirke fra 1895 i Svelvik i Vestfold. Kirkene har samme arkitekt, Schak Bull, og er fra samme tidsperiode. Årsaken til at disse kirkene er like, har sin bakgrunn i industrihistorien til de to stedene. Bygdene Ytre Arna og Berger ble endret til industristeder og ble begge bygget opp omkring tekstilindustrien. Det var den danskfødte industripionéren Peter Jebsen som i 1846 kjøpte fallrettighetene til Blindheimselven som renner ut i Arna, og han etablerte landets første mekaniske bomullsveveri på stedet. Senere etablerte han også ullvarefabrikk, og virksomheten ble samlet i selskapet Arne Fabrikker AS. Den industrielle virksomheten førte til at innbyggertallet i Arna økte kraftig på siste halvdel av 1800-tallet. Tradisjonelt hadde bygdefolket vært vant til å ro over fjorden til Haus kirke, men befolkningsøkningen medførte at det ikke var plass til alle der. Peter Jebsen ønsket da å bygge en kirke i Ytre Arna for å ha den tett på industrivirksomheten, men fikk ikke tillatelse til dette. Det ble derfor først bygget kirke i Indre Arna, denne stod i 1865 ferdig som Arna kirke. Til slutt fikk Jebsen også gehør for å bygge kirke i Ytre Arna, men han fikk selv ikke oppleve den ferdige kirken ettersom han døde i 1892. Parallelt med byggingen i Ytre Arna stod Jürg Jebsen for oppbygningen av kirken i Berger hvor Jebsen-familien også drev tekstilindustri med selskapet Berger & Fossekleven Fabrikker.
Da kirken ble oppført lå den i Haus prestegjeld. Den ble vigslet 5. november 1895. Den er lokalisert like sør for fabrikkområdet i Arna. Tårnet har tre etasjer medregnet den øverste etasjen hvor de to klokkene befinner seg. Begge er gitt som gave av Johan Jebsen, og er inngravert «BARWELL FOUNDER BIRMINGHAM 1899» I 1967 ble Haus prestegjeld delt opp, og Ytra Arna kirke befant seg da i Arna prestegjeld.
Kirkeorgelet som ble montert ved bygging av kirken var levert av Olsen & Jørgensen i Kristiania. Dette orgelet ble ombygget i 1942. Ytterligere endringer ble gjort i 1949 på interiøret under ledelse av Ole Landmark, da ble blant annet prekestolen og altertavlen byttet ut. Prekestolen som står i kirken i dag er designet av Landmark, mens Axel Revold har laget altertavlen som viser Jesus på korset med teksten «Det er fullført». Kirken har døpefont i marmor.
I vindfanget ved inngangen til kirken henger et skilt med skriften «Herr Fabrikeier Jurg Jebsen! Modtag vor oprigtige og dybfølte Tak for den store og kjærkomne Gave, De har skjænket os ved at lade opføre et smukt og værdigt Gudshus i vor Midte. Gud velsigne Dem! Arne den 5te Oktober 1899. I Hengivenhed, Arne Fabrikers Befolkning».
Kirkebygg i Arna
Arna kirke – Takvam kapell – Trengereid kapell – Ytre Arna kirke
To Live Is to Die
«To Live Is To Die» er det åttende sporet på Metallicas album …And Justice for All.
Dette var det første albumet etter at bandets bassist, Cliff Burton, døde i en bussulykke i Sverige. Han ble erstattet av bassisten Jason Newsted. Sangen er dedisert Cliff Burton og sporet består av ubrukte riff som Burton hadde laget.
Vokaldelen består av et dikt som ble lest opp av James Hetfield på slutten av låten, istedenfor å bli sunget. Teksten er skrevet av den tyske dikteren Paul Gerhardt og opprinnelig brukt i filmen Excalibur fra 1981.
Urban VIII
Urban VIII, egentlig Maffeo Barberini (født 5. april 1568 i Firenze i storhertugdømmet Toscana, død 29. juli 1644 i Roma) var pave fra 6. august 1623 til 29. juli 1644. Han ble valgt til pave etter Gregor XVs død.
Karriere
I 1601 ble han sendt som pavelig representant til kong Henrik IV av Frankrikes hoff i Paris. I 1604 utnevnte pave Klemens VIII ham til titularerkebiskop av Nasaret og til pavelig nuntius i Frankrike.
To år etter, i 1606, utnevnte pave Paul V ham til kardinalprest av San Pietro in Montorio. Etter nok to år ble han biskop av Spoleto, i 1611 til pavelig legat i Bologna og i 1617 prefekt ved Den apostoliske Signatur. Kort tid etter pavevalget dediserte Galilei et av sine verker, Saggiatore, om kometobservasjonene i 1618/1619 og atomistiske og metodologiske spørsmål, til den nye paven.
Konklavet
Kardinalkollegiet som trådte sammen i konklave for å velge ny pave, 19. juli 1623, ble preget av en prospansk og en profransk fraksjon. Den generelle europeiske bakgrunn var preget av den storkrig som var brutt ut i 1618 (trettiårskrigen). Av de 67 dalevende kardinaler deltok 54 under konklavet. Det spanskvennlige parti dominerte, og klarte fra dag til dag å eliminere kandidater det ikke var tilfreds med. Et utbrudd av malaria i Roma påskyndet så prosessen, og brått ble kardinal Barberinis navn introdusert. Han ble valgt den 6. august og tok navnet Urban. Han var da 55 år gammel.
Pontifikat
I 1625 gav Urban VIII en første kirkerettslig regulering om de prosedyrer som skulle følges ved salig- og helligkåringsprosesser. Han grunnla i Collegium Urbanum og opprettet også det pavelige trykkeri.
Bullen In coena Domini mot kjettere fikk sin siste utforming av ham i 1627. Han fremmet Congregatio de propaganda fide som forgjengeren hadde opprettet i 1622. Han bekreftet en rekke nye ordener, som i 1631 lasaristenes orden, og fikk satt ut i livet Tridentinerkonsilets bestemmelser om biskopenes residensplikt i sine bispedømmer.
Urban VIII, som forstod seg selv som en venn og støtte av kunst og vitenskap, klarte ikke å forhindre at Galileo Galileis fremferd ble oversett av inkvisisjonen, til tross for sin pavelige myndighet. Etter påtrykk fra inkvisisjonen så han seg nødt til å bryte med Galilei, som han hadde en viss beundring for, og i 1633 endte striden med at Galilei måtte avsverge sine påstander om det heliosentriske system, og ble ilagt husarrest.
Hans pontifikat var under trettiårskrigen. I forhold til den forholdt han seg svært tilbakeholdende. I motsetning til sin forgjenger stilte han ikke lenger noen midler til disposisjon for keiser Ferdinand II. Hans sympati var nok snarere med franskmennene, men som pave og alle kristnes fader forsøkte han å holde seg mest mulig nøytral. Han grep heller ikke effektivt inn mot den franske kardinal Richelieu; selv om han forsøkte å forhindre den franske allianse med Sverige i 1631.
I 1642 fordømte han med bullen In eminenti Cornelius Jansens bok Augustin.
Han var den siste pave som praktiserte nepotisme i stor skala: Forskjellige slektninger ble svært begunstiget av ham, og for mange syntes det som om han forsøkte å opprette et Barberini-dynasti. Kardinal Lorenzo Magalotti, som innehadde en rekke sentrale kurieembeder, var hans svoger. Pavens nevø, Francesco Barberini, var kardinalnepote. Slektningene Antonio Barberini og Antonio Barberini den eldre ble begge kardinaler. Også tre betrodde som var tilknyttet Barberinislekten ble kardinaler: Angelo Giori, Fausto Poli og Francesco Adriano Ceva.
Paven helligkåret Elisabeth av Portugal og Andrea Corsini, og utgav pavelige kanoniseringsbuller for Ignatius Loyola og Frans Xavier, som var blitt kanonisert av hans forgjenger.
Urban VIII skrev latinske vers, og en samling av bibelske parafraser såvel som hymner som han hadde komponert ble trykt i flere opplag.
Urban VIII brukte store summer på storslagne byggeprosjekter i Roma, og man ser hans våpenskjold på en rekke steder rundt om i Roma den dag i dag. Han fikk Athanasius Kircher til Roma, og fremmet malere som Nicolas Poussin og Claude Lorrain, arkitektene som Bernini og Borromini, som var med på å bygge Palazzo Barberini, Propaganda-kollegiet, Fontana del Tritone på Piazza Barberini, Vatikanets cathedra og andre fremstående byggverk rundt om i byen. Han fikk gjennomført om- eller påbygninger på en rekke kirker, som f.eks. Kosmas- og Damiankirken.
Den 18. november 1626 kunne han etter 120 års byggetid innvie Peterskirken. At han lot fjerne og smelte ned det som var igjen av bronsekledningen av Pantheon og lot den bruke til Berninis alterbaldakin over apostelen Peters grav, er en historie som ble lansert av ham selv for å fange opp den kritikk han fryktet ville komme, for i virkeligheten ble bronsen benyttet til kanoner. Også en rekke andre antikke byggverk led under hans byggearbeider: Han frigav for eksempel Colosseum til steinbrudd. Det er dette som er bakgrunnen for munnhellet «Quod non fecerunt barbari, fecerunt Barberini» (Hva barbarene ikke fikk gjort, gjorde Barberiniene).
Han var den siste pave som fikk utvidet Kirkestatens territorium. Det skjedde i 1626, da hertugdømmet Urbino ble innlemmet. Han fikk anlagt et arsenal i Vatikanet og etablert en våpenfabrikk i Tivoli, og befestet havnen i Civitavecchia og likeså Castelfranco på grensen mot Mantova. Han lot Engelsborgen forsterke og utstyre med moderne kanoner, og gjorde Castel Gandolfo, i Albanerfjellene sørvest for Roma til sommerresidens.
Mange mente at hans død ble fremskyndet av hans frustrasjon over utfallet av den første Castro-krig, en krig han hadde ført mot Odoardo Farnese, hertugen av Parma. Krigen var så kostbar for Roma at Urban VIII ble svært upopulær blant byborgerne.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kardinaler utnevnt av Urban VIII
Kardinaler utnevnt av Urban VIII (ufullstendig liste):
NRV
NRV kan bety:
Abraham Trembley
Abraham Trembley (født 3. september 1710, død 12. mai 1784 i Genève ) var en sveitsisk naturforsker og zoolog. Trembley er best kjent for å være den første til å studere polypper og for å være blant de første til å utvikle eksperimentell zoologi. Trembley kom fra en offisersfamilie fra Genève. Trembley ble tildelt den vitenskapelige utmerkelsen Copleymedaljen i 1743.
Romania under Vinter-OL 1948
Romania under Vinter-OL 1948. Sju sportsutøvere, alle menn, fra Romania deltok i én sport, alpint, under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Romania vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 38.-plass i slalåm.
Zell (Mosel)
Zell er en by som ligger ved elven Mosel, i Moseldalen i Tyskland. Den er en del av Cochem-Zell i delstaten Rheinland-Pfalz.
Musikkåret 1486
Musikkåret 1486 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1486.
Zell (Mosel)
På torget i Zell har der i uminnelige tider stått en statue av en svart katt. "Swartze Katz" varemerket er registrert og beskyttet og er nøye avgrenset geografisk for hvilke vinmarker som kan benytte det. Distriktet lever for en stor del av vinproduksjon, og da i størst grad med druetypen Riesling. Men etterhvert blir det også benyttet Sylvaner, Muller Thürgau, Späth Burgunder og inntil 7 % røde vintyper som Dornfelder, Regent m.m. Langt de fleste benytter varemerket Zeller Swartzer Katz, med undertittel på druetype eller vinmark. Forøvrig lever Zell og området stort av turisme. Kommunen/byen Zell består av fem bydeler, hvorav fire tidligere var egne kommuner.
Historien om opphavet til navnet Sw. Ktz skal forlyderlig ha vært som følger: Før i tiden – nesten fram til 1920 ble vinen omsatt i store og små fat, og ikke i flaske som i dag. tidlig på 1800 tallet var der en oppkjøper som kom ned elven Mosel for å gjøre sine innkjøp. Og turen stoppet bl.a. i Zell. Her hos en "Winser" – vinbonde var de nede i kjelleren for å smake seg fram til vinen han ville kjøpe. Etter å ha vært i gang en stund kom de til et fat der gårdens svarte katt satt oppå. Og ved alle forsøk til å nærme seg fatet, resulterte i at katten freste og skjøt rygg. Slik at det var ikke mulig å få prøve denne vin. Denne var tydeligvis i kattens eie. Oppkjøperen mente så at hvis katten gjorde så mye vesen av å beskytt måtte dette være en god vin. Og ba om å få kjøpe et annet fat av tilsvarende vin. Og så ble gjort. Vinen må ha smakt oppkjøperen veldig godt. For neste år kom han tilbake og spurte vinbonden om hvilken fat den i år beskyttet. Og bestilte sporenstreks nye fat av denne års utgave. Dette syntes vinbonden var et godt salgsargument og begynte å "markedsføre" Den sorte katts utvalgte vin. Og med stort hell. Etter hvert fikk denne bonden registrert dette som sitt varemerke. Men etter at arvingene hans har fått konkurrenter som prøvde å benytte varemerket. Gikk byen Zell til delstatsmyndighetene og fikk sterkere beskyttelse på navnet, men da med rett for hele kommunen til å benytte det. Etter hvert ha EU ratifisert varemerket på linje med Cognac i Frankrike.
Skal du reise med tog til Zell, må du løse billett til nabo byen Bullay, og ta buss videre. Dette da den gamle "Moselbahn" ble nedlagt og det ble bygget en expresslinje gjennom dalen til Luxemburg og Strasbourg.
Bømlo kirke
Bømlo kirke (Bømlo kyrkje) er en langkirke fra 1960 i Bømlo kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i betong og stein og har 500 plasser.
2. serierunde i Tippeligaen 2006
2. serierunde i Tippeligaen 2006 startet søndag 17. april med fem kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 20. april klokken 19:00 med Brann mot Lillestrøm.
Rognerud
Rognerud er et eneboligområde mellom Østensjøvannet og Høyenhall ved Bryn Senter i Oslo. Mellom Rognerud og vannet ligger Rognerudskogen, hvor det går flere turstier og en lysløype.
Grensen mellom Manglerud og Rognerud går i Wetlesensvei-krysset, der man på nedsiden tilhører Manglerud og oversiden tilhører Rognerud. Grensen mellom Høyenhall og Rognerud går ved Høyenhallbroen, mens grensen ved Bryn går på oversiden av Brynsenteret.
Historie
Rognerud var opprinnelig en husmannsplass under Manglerud gård. Den er nevnt i husmannsplassoversiktene både i 1769 og i 1771. Andre skrivemåter tidligere var Rogneru, Rognrud, og Rougnerud.
Francisco Solano López
Francisco Solano López Carrillo (født 24. juli 1827, død 1. mars 1870) var president i Paraguay fra 1862 til hans død i 1870. Han var den eldste sønnen av presidenten Carlos Antonio López som han etterfulgte selv om han var født utenfor ekteskap.
Tidlige liv
Solano López ble født i Asunción, og ble. brigadegeneral da han var 18 år gammel Han ble i 1853 sent som minister til Europa, hvor han besøkte Storbritannia, Frankrike og Italia. Han tilbragte ett og et halvt år der, og kjøpte inn betydelige mengder våpen og forsyninger. Han planla også bygging av en jernbane og franske emigrasjon til Paraguay. Lopez var imponert av keiserdømmet til Napoleon III og hans onkel Napoleon. López kopierte eksempelvis uniformene til soldatene i Napoleons hær, og han bestilte en eksakt kopi av Napoleons krone. Da han var der møtte han den parisiske kurtisanen Eliza Lynch som han tok med seg tilbake til Paraguay. Der var hun hans elskerinne og de facto førstedame fram til hans død og påvirket sterkt hans politikk.
Andreas Bonnevie
Andreas Bonnevie er navnet på flere personer:
Francisco Solano López
Tidlige liv
Da Solano López vendte tilbake til Paraguay i 1855, ble han krigsminister og senere visepresident. Ved sin fars død i 1862, innkalte López folkeforsamlingen som utropte han til president for en periode på 10 år.
Rolle i krigens begynnelse
I 1864, etter at Brasil hadde gitt sin støtte til en oppstand i Uruguay ledet av Venancio Flores mot Atanasio Aguirres regjering, som var en alliert av Paraguay, ble forholdet til Brasil forverret Uruguay forespurte Paraguay om å intervenere. López meddelte Brasil i et brev at en okkupasjon av Uruguay ville bli ansett som et angrep på Paraguay. Da Brasil ikke tok hensyn til dette og invaderte Uruguay den 12. oktober 1864, grep López handelsbåten "Marqués de Olinda" som befant seg i havnen av Asunción og tok til fange den brasilianske guvernøren i provinsen Mato Grosso som var ombord skipet. I den følgende måneden (desember 1864) sendte han en styrke for å invadere Mato Grosso, som erobret og plyndret Corumbá og tok i besittelse provinsen og dens diamantgruver i tillegg til store mengder våpen Men styrkene maktet ikke å innta provinsens hovedstad Cuiabá, nord i Mato Grosso.
López sendte så tropper til Uruguay for å støtte sine allierte der, men fikk ikke tillatelse fra Argentina til å krysse deres territorium., Den argentinske presidenten Bartolomé Mitre nektet dette. López erklærte så Argentina krig. Samtidig hadde allerede Brasil erstattet Aguirre med Flores, og landets regjering var en marionett for dem. López antok så tittel av marskalk, noe som ga han fullmakter grunnet krigen. Den 13. april 1865, erklærte han krig, og tok i besittelse to argentinske krigsskip. Den 1. mai inngikk Brasil, Argentina og Uruguay Traktaten om Trippelalliansen, som innebar at de skulle forsette med sin krigføring fram til den eksisterende regjering i Paraguay var ødelagt.
Trippelalliansekrigen
Etter hvert som krigen skred fram, begynte folket i stigende grad å ønske at at López ble avsatt. Han slo ned et opprør i 1868 med stor brutalitet
Slaget ved Cerro Corá
López ble drevet bare med en håndfull tropper mot Paraguays nordlige grense. Han ankom Cerro Corá den 14. februar 1870.To avdelingen forfulgte Solano López, som hadde samlet 200 menn der.
López bestemte seg for å kjempe til døden der mot de brasilianske styrkene. I kampen som fulgte ble såret og mange av offiserene forlot ham Den brasilianske general Câmara tilbød han å overgi seg og slik berge livet. López nektet og ropte: Muero con mi patria! (Jeg dør med mitt land!), Han forsøkte å angripe Câmara med sverdet sitt. I det som fulgte døde López. Dette medførte slutten på trippelalliansekrigen.
Historisk vurdering
Det pågår en debatt i Paraguay hvorvidt López var en fryktløs leder eller hvorvidt han ledet landet inn i en krig han ikke kunne vinne og som nesten ødela nasjonen. Denne debatten mottok støtte fra historieskrivningen under Stroessner-regimet. López anses tidvis som en forkjemper for Latin-Amerikas mindre nasjoner. Eksempelvis har Eduardo Galeano argumentert for at López og hans far fortsatte det arbeidet som ble påbegynt av José Gaspar Rodríguez de Francia med å forsvare et uavhengig Paraguay som "the only country that foreign capital had not deformed".
Den 1. mars er en nasjonal helligdag i Paraguay, og kalles "Dia de los Heroes" (Heltenes Dag). Denne avholdes i López' minne. Dette anses som landets nest viktigste helligdag etter uavhengighetsdagen. Fram til i dag anses Lópezsom den største nasjonale helt og hans levninger oppbevares i De Nasjonale Helters Panteon (Panteon de los Heroes) i Asunción.
Argentinas president Cristina Kirchner oppkalte en millitærenhet etter Francisco Solano López
Boligen til Paraguays President kalles "Palacio de López" (Lopez' Palass) ettersom det ble bygd av López før krigen. Det ble dog ikke fullført før etter krigen, og han bodde aldri der.
Skuespillet Visions av Louis Nowra omhandler López sitt liv.
Psycho Motel
Psycho Motel var et heavy metal-band startet av Iron Maiden gitarist Adrian Smith.
Bandet ble startet opp i 1995 etter at Smith forlot Iron Maiden i 1990. De ga ut debutalbumet State of Mind i 1996 med bassist Gary Leideman, trommeslager Mike Sturgis, og den norske vokalisten Hans-Olav Solli. Andy Makin erstattet Solli på oppfølgeralbumet Welcome to the World, som ble gitt ut i 1997.
I 1999 ble Smith gjenforent med Iron Maiden, og Psycho Motel ble så oppløst.
Sørungen
Sørungen er en innsjø i Selbu kommune i Trøndelag. Sjøen er regulert for kraftproduksjon. Det naturlige utløpet i nord er stengt med en demning, og vannet ledes mot øst til Julskaret kraftverk ved Storslindvatnet. Vannet fra elva Nåla overføres også til Sørungen, slik at dette inngår i magasinet for kraftverket. I tillegg overføres vannet fra (Store) Rensjøen til Rensjø kraftverk vest i Sørungen. Dette sto ferdig i 2007.
Området rundt sjøen er en populær hytteplass. Det går privat bomvei rundt Sørungen fra Slind og Gulset. Veien vedlikeholdes av Sørungen vegforening, Selbu.
Tomatsvermer
Tomatsvermer (Manduca quinquemaculata) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den lever i den østlige delen av Nord-Amerika. Larven går på forskjellige planter i søtvierfamilien, blant andre tomat og tobakk. De store larvene kan fort snauspise vertsplantene og gjøre betydelig skade i hager.
Cartoon Network
Cartoon Network er en amerikansk TV-kanal drevet av Turner Broadcasting System som sender amerikanske animerte TV-serier.
Tomatsvermer
Utseende
En stor (vingespenn 90 – 135 mm) og kraftig, grå svermer. Kroppen er spoleformet, hodet stort og bredt med store fasettøyne og en sugesnabel som utstrakt er minst dobbelt så lang som kroppen. Bakkroppen har grå midtstripe og fem par gule flekker på sidene. Forvingene er brungrå med streker av svart og brunt. Bakvingene, som er tilspisset i forhjørnet, er bleke med et bredt, mørkt tverrbånd og to smale siksakstriper innenfor dette. Larven er grønn med V-formede, hvite tegninger på siden av hvert kroppsledd, hornet på bakkroppen er svart. Det finnes også en mørk fargevariant. Puppen utmerker seg ved at den lange sugesnabelen er fri fra kroppen og går i en bue utover.
Levevis
Larvene blir oftere oppdaget enn de nattflygende svermerne. De lever på ulike planter i søtvierfamilien, inkludert de dyrkede artene tomat, potet, tobakk, aubergine og paprika. De kan gjøre betydelig skade i hager. De voksne sommerfuglene flyr om natten og besøker blomster for å drikke nektar.
Utbredelse
Tomatsvermeren lever i den østlige halvdelen av Nord-Amerika fra Nicaragua nord til det sørlige Canada.
Krossvatnet
Krossvatnet er et vann som ligger i sentrum av Tau i Strand kommune i Rogaland. Vannet ligger nederst i Tauvassdraget, og er nærmeste nabo til både Strand videregående skole og Mølleparken. Området rundt Krossvatnet er i nyere tid bearbeidet, og er i dag regnet som blant de fineste områdene på Tau.
Krossvatnet har tilløp fra Nordvatnet og fra Bjøreimsvatnet, og vannet har to utløpsbekker til Tauvågen. Den nordre utløpsbekken utnyttes av Tou Mølle kraftverk. Om vinteren kan det ligge is på midtpartiet av Krossvatnet, mens det er åpent ved inn- og utløpet. Isen er sjelden så stabil at den er farbar.
Dyreliv
Krossvatnet er et næringsrikt vann med stor vanngjennomstrømming. Vannet vurderes å ha verneverdi i våtmarkssammenheng, da det utgjør et av de viktigste overvintringslokalitetene for vannfugl i Ryfylke, i sær toppender. Da vannet som tidligere nevnt sjeldent eller aldri fryser til, kan det samles store mengder vannfugl her når andre vann fryser til. Den relativt sjeldne dvergdykkeren overvintrer fast i Krossvatnet, med opp til fem individer. I tillegg, er våtmarksarter som sivhøne, sivsanger og sivspurv observert her i hekketiden.
Hva fisk angår, finnes ørret, stingsild, røye og ål i Krossvatnet. Særlig røyebestanden er tett, og lite utnyttet. Tidligere gikk det også sjøørret i Tauvassdraget, inkludert Krossvatnet, men passasjen er nå blokkert. I 1994 ble det faktisk fanget en 0,9 kilo tung gjedde i garn i Krossvatnet. Dette er til nå det eneste registrerte tilfelle av gjedde i Strand kommune. Ringand har blitt observert 15 ganger i Norge. Fire av disse observasjonene ble gjort i nettopp Krossvatnet.
Om navnet
En populær oppfatning rundt navnet Krossvatnet, er at det tidligere må ha stått et kors i området rundt vannet. Her skal det ifølge vandrehistorier ha blitt utført diverse ritualer, deriblant offer av både gods og mennesker. Imidlertid må en anta at vannet har fått sitt navn ved at det former et kors i landskapet, da vannet ligger på tvers av elveløpet fra Tauåna.
Trøndersk mesterskap (korpsmusikk)
Trøndersk mesterskap er en konkurranse for trønderske skolekorps, voksenkorps/amatørkorps og aspirant/juniorkorps. Arrangementet arrangeres av Norges Musikkorps Forbund. Konkurransen avholdes årlig i månedsskiftet januar/februar, på søndag og avholdes i Olavshallens Store sal, Lille sal og Kammersalen.
Konkurransen er delt i 8 divisjoner, tre for skolekorps og tre for amatørkorps samt en klasse for aspirant/juniorkorps og en åpen klasse. Det er fri påmelding til konkurransen, noe som betyr at divisjonen korpset velger å delta i, ikke nødvendigvis er i samsvar med tidligere resultater. Både janitsjarkorps og brassband kan delta i samme divisjon. I 2007 deltok 41 korps, med tilsammen 1500 korpsmusikere. I 2019 deltok 73 korps (inkludert aspirant/juniorkorps).
Tidligere vinnere
Skolekorps
Amatørkorps
Pelle-gruppen
Pelle-gruppen var en norsk sabotasjegruppe som var aktiv på Østlandet fra høsten 1944, og ble ledet av Ragnar Sollie. Bakgrunnen for gruppens aksjoner var den tyske okkupasjonen av Norge.
Bakgrunn
Sollie hadde vært sabotør i den kommunistiske «Osvald-gruppen», ledet av Asbjørn Sunde, men måtte flykte til Sverige våren 1943. I april 1944 vendte han tilbake til Norge i spissen for en gruppe som ønsket å bli med i Osvald-gruppen, men det viste seg at den var i ferd med å bli demobilisert etter ordre fra NKVD, det russiske Folkekommisariatet for Innenrikssaker.
Fra sin base i ei hytte på Krokskogen utførte Pelle-gruppen en rekke vellykkede aksjoner høsten 1944.
Virksomheten ble finansiert bl.a. ved å rane Oslo Sporveiers lønningskontor.
Av 16 aksjoner er den mest kjente sprengningen av seks skip og en kran på Nyland- og Akers mekaniske verksted i Oslo 23. november 1944. Et av skipene var MS Troma. Skipet ble hevet etter krigen og reparert. Det fikk deretter navnet MS Max Manus. Max Manus fikk dermed æren for en aksjon utført av «Pelle».
Som Asbjørn Sunde, ble Sollie kritisert av kommunistpartiet for å være for egenrådig og aktiv.
Pelle-gruppen ble revet opp på grunn av arrestasjoner ved årsskiftet 1944-1945. Elleve medlemmer ble dømt til døden, og seks ble henrettet i februar 1945. Av uklare årsaker ble dødsdommene til Sollie og fire andre medlemmer ikke eksekvert. Tre andre ble dømt til døden og henrettet i mars 1945.
Ti gruppemedlemmer som mistet livet i motstandskampen ble i 1948 tildelt Krigsmedaljen post mortem for å ha kjempet og falt for Norges sak.
Gruppen har etter krigen fått lite anerkjennelse for sin innsats, men den 27. september 2013 ble de to gjenlevende medlemmene av gruppen hedret av forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen. Den 22. november 2013 ble gruppen hedret med et minnesmerke. Gruppen og dens to gjenværende medlemmer, Reidar Kjell Formo og Sverre Kokkin, ble i den anledning hedret i Oslo rådhus med Kronprins Haakon til stede. Minnesmerket er laget av Kirsten Kokkin, datter av Sverre Kokkin, og er plassert på Aker Brygge. Det kan se ut til at et tredje gjenlevende Pelle-medlem, Kasper Johansen, ble uteglemt i den anledningen.
Dokumentarfilm
Gruppens aktivitet ble skildret i Morten Conradi og Øystein Rakkenes dokumentarfilm Det siste vitnet, fra 2013.
Ved siden av sabotasjeaksjonene skildrer den de gjenlevende medlemmenes kamp for å få anerkjennelse for innsatsen de gjorde under krigen.
Vodskov kirke
Oppføringen av kirken kom i gang etter initiativ av en lokal sakfører Anders Olesen som tilbød seg å betale for oppføringen av kirken. Han tok kontakt med Jensen Klint for at han skulle stå for prosjektet.
Med seg hadde Jensen Klint Povl Baumann og Frederik Kiørboe som begge arbeidet hos han som tegnere på dette tidspunkt.
Kirkens indre
Kirkens indre har gotiske krysshvelv. På apsidens halvkuppelhvelv har Rudolf Rud-Petersen med bistand av Niels Larsen Stevns utført et freskomaleri av Kristoffer med Jesusbarnet på skulderen. Motivet ble valgt av Olesen. Rud Petersen har flankert Kristoffer med to engler og latt Helligåndsduen sveve over Jesusbarnet, som markeres med en voldsom stukkglorie, og med dette antydes en Majestas-fremstilling.
Altertavlen og forsiden av alterbordet er utført i utskåret tre og er belagt med bladgull. Begge er tegnet av Jensen Klint. Tavlen er skåret ut som et vintre med blader og drueklaser. I midten ses en sort plate med Nattverdens innstiftelsesord.
Døpefonten er utført i granitt og er tegnet av Jensen Klint. På fonten står dåpsbefalingen LADER DE SMÅ BØRN KOMME TIL MIG OG HINDRER DEM IKKE, THI DEM HØRER HIMMERIGETS RIGE TIL.
Sunnmørsposten
Sunnmørsposten soknet tidligere til partiet Venstre, men oppga i 1977 sin partipolitiske tilhørighet og erklærte seg politisk nøytral.
Etter at Sunnmøre Arbeideravis gikk inn i august 1985, har ikke Sunnmørsposten hatt vedvarende konkurranse fra en nummer to-avis, med unntak av Lokalnytt Ålesund, som utkom et par måneder etter at SA gikk inn.
Sunnmørsposten var lenge knyttet til familien Flem, som både eide avisen og bidro med flere av dens redaktører. I 1991 ble avisen solgt til Orkla Media som i 2006 ble solgt videre til Mecom Europe. Orkla Media endret samtidig navn til Edda Media. Sunnmørsposten ble i 2009 overtatt av Polaris Media ASA.
Avisen ble etablert som Søndmørsposten og fikk dagens navn i 1926. Fordi redaktør Flem stammet fra Vigra, fikk avisen først tilnavnet «Vigrabibelen». Senere har avisen på folkemunne vært kjent som «Sumpen» (uttales med u-lyd, som i Sunnmøre, ikke med o-lyd).
Sunnmørsposten har vunnet en rekke utmerkelser lokalt, nasjonalt og internasjonalt for reportasjer, foto, design og sitt arbeid innen datajournalistikk.
Historie
Sunnmørsposten utkom første gang 30. november 1882 som Søndmørsposten, og skulle være et organ for Venstre. Venstrefolk i Ålesund følte at de hadde problemer med å komme til orde i andre aviser i byen. Det første nummeret var et prøvenummer, og utgivelsene var uregelmessige den første tiden. De første ti årene var opplaget lavt, med bare 20 abonnenenter de første årene. Det var også svært få som var interessert i å kjøpe aviser.
Trykkeri
30. mai 1989 gikk avisen over fra å være i én del til å komme i to deler. Samtidig ble avisens nye trykkeri i Breivika til 85 millioner kroner innviet, med en ny trykkpresse av typen Goss Headliner.
Før dette hadde avisen hatt trykkeri i det gamle avishuset i Storgata, men den gamle pressa hadde både blitt for dårlig og hadde for liten kapasitet. I forhold til produksjonen utgjorde imidlertid flyttinga av pressa ut av avishuset svært få problemer, ettersom sidene nå ble sendt med en såkalt sidefax til trykkeriet, etter montering på setteriet i Storgata.
I forkant av omleggingen til tabloidformatet ble trykkeriet utvidet med enda en presse i 2006. Dette kostet Edda Trykk 160 millioner kroner, men ga da også mulighet til å trykke med fire farger på alle sider. På dét tidspunktet var trykkerivirksomheten for lengst overdratt fra Sunnmørsposten til moderkonsernet Orkla Media/Edda Media sin trykkeridivisjon.
Trykkeriet i Breivika er i dag det eneste avistrykkeriet i Møre og Romsdal, og trykker blant annet dagsavisene Romsdals Budstikke og Tidens Krav i tillegg til Sunnmørsposten. Sunnmørsposten er avisa med senest deadline av disse, 00:30 på natta før avisa kommer ut. De første avisene går til distriktet, mens avisene til Ålesundsområdet trykkes sist. Det utgis imidlertid bare én utgave for hele dekningsområdet.
Seksjonering
Avisen gikk over fra fullformat til tabloidformat på våren 2006. Avisen kommer daglig ut i to deler.
Tidligere inneholdt del én også seksjonene «Rundskue» (småstoff fra Ålesund og omland) og «Kringsjå» (småstoff fra distriktet), i tillegg til rubrikkannonser og «Ungsport» (barne- og ungdomsidrett). Sunnmørsposten var den første norske avisa som satset på en daglig, dedikert side til denne stofftypen. Avisen ga også ut en tredje del på lørdager, som et helgebilag, og ved høytider og spesielle anledninger kom det ofte ut spesialbilag til avisen.
Nettavis
Nettutgaven smp.no ble etablert i 1997, og kjørte fram til 2008 på et system utviklet av Digikom AS. Fra 2008 ble nettavisen lagt om til å inkluderes i Edda Medias nasjonale portalsystem, som inkluderte de fleste av Edda Medias nettaviser. Dette er basert på det danske systemet Saxotech Online, som også er kjent som Publicus.
I dag kjører smp.no, i likhet med de aller fleste avisene i Polaris Media-konsernet, Escenic Content Studio. Sunnmørsposten bruker i dag versjon 5 av systemet.
Sunnmørsposten har en egen nettredaksjon som oppdaterer nettavisen. I tillegg leverer de andre redaksjonen stoff til nettutgaven.
Dekningsområde
Sunnmørsposten dekker alle kommunene på Sunnmøre. I tillegg dekkes Vestnes, Sandøy, Midsund og Rauma i Romsdal, og kommunene Stryn, Hornindal, Eid, Vågsøy og Selje i Nordfjord. Avisa deler inn dekningsområdet i fem områder:
Avdelingskontorer
Sunnmørsposten har fem distriktskontorer på Sunnmøre, i Nordfjord og i Oslo:
Avishus
Sunnmørsposten flyttet i 2002 inn i et nytt avishus i Røysegata, tegnet av arkitektparet Ole Søvik og Gerd Solheim. Det nye avishuset er bygget i fire etasjer, der avisen selv disponerer primært 2. og 3. etasje, med redaksjon i 2. etasje og markedsavdeling i 3. etasje. 4. etasje er betraktelig mindre enn de tre nederste, og disse arealene leies ut, blant annet til Siv.ing. Steinar Trygstad. Første etasje inneholder Sunnmørspostens kundesenter og resepsjon, Sunnmørspostens auditorium, kafeteriaen «Konrads Kafé».
Før dette holdt avisa til i Storgata, og fram til på 60-tallet holdt avisa, med trykkeri og setteri, til på Grimmerhaugen, rett over gata for «Klubben». Også Sunnmøre Arbeideravis holdt til på Grimmerhaugen i tidligere tider, før de flyttet til nye lokaler i Borgundfjordvegen før konkursen i 1985.
Ansvarlige redaktører
Hanna Relling Berg har vært ansvarlig redaktør fra høsten 2007, og er den første kvinnelige ansvarlige redaktør i avisens historie, og også den første kvinnen i denne posisjonen blant de norske regionavisene. Avisens ansvarlige redaktører har vært:
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Musikkåret 1556
Musikkåret 1556 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1556.
Håvard Eidsaunet
Håvard Eidsaunet (født 11. april 1966 på Brekstad) er en norsk musiker og bassist som i dag spiller i Friksjon. Han er best kjent som tidligere bassist i CC Cowboys, fra 1992 til bandet ble oppløst i 1998. Han erstattet plassen til vokalistens bror Anders Grønneberg. Han spilte også i bandene The Bandits, The Cornflakes, Dollsquad, og Heyday!.
The Eye (King Diamond-album)
The Eye er det femte studioalbumet til det danske heavy metal-bandet King Diamond.
Albumet er et konseptalbum og ble utgitt av Roadrunner Records i 1990. I motsetning til tidligere konseptalbum fra King Diamond er denne basert på en sann historie, og er historisk korrekt unntatt delen om Eye-kjedet, som er oppdiktet. Handlingen er basert på hendelser som utspilte seg under den franske inkvisisjonen 1450–1670. Følgene personer i handlingen har levd og er fra den perioden:
Handlingen begynner med at en person finner halskjedet som blir kalt «The Eye». Den som bærer kjedet kan se ting som kjedet har sett i fortiden. Hun ser heksen Jeanne Dibasson bli torturert og brent, samt seksuelt misbruk, voldtekt, og fengslingen av Madeleine Bavent.
Sporliste
Alle tekster av King Diamond.
Eksterne lenker
'
Åsaveien
Åsaveien refererer blant annet til:
EasyRisk Manager
EasyRisk Manager er et webbasert risikostyringssystem utviklet av DNV og er nå en del av Synergi Life-porteføljen.
Forsvarets bruk av EasyRisk
Forsvaret har vært med siden starten på 80-tallet, og har brukt EasyRisk som en naturlig del av sitt prosjektarbeid, beskrevet i Forsvarets Usikkerhetsmanual.
Seine-et-Marne
Seine-et-Marne er et fransk departement i regionen Île-de-France. Hovedbyen er Melun.
Der er fem arrondissementer, 43 kantoner og 514 kommuner i Seine-et-Marne.
EasyRisk Manager
Anvendelser
Programmet kobler risikobildet til en forretningsmodell som kan bestå av eksempelvis:
Disse modellene kan igjen være koblet, slik at en kompleks risikomodell kan analyseres.
Rangipo Desert
Rangipo Desert er et øde, ørken-liknende område på New Zealand. Det ligger i distriktet Ruapehu i regionen Manawatu-Wanganui på vulkanplatået på Nordøya på New Zealand. Mot vest ligger de tre aktive vulkanene Mount Tongariro, Mount Ngauruhoe, og Mount Ruapehu, og mot øst åsrekken Kaimanawa Range.
Rangipo Desert får 1500 – 2500 mm nedbør i året, og har derfor for mye nedbør for å bli regne som en ekte ørken, men ligner en ørken på grunn av det dårlige jordsmonnet, for en stor del vulkansk aske, og uttørkende vinder. Vegetasjonen er sparsom med mest kratt, og her er utspring til mange mindre bekker som seinere renner sammen til større elver, og graver dype, taggete daler gjennom landskapet. Værlaget er strengt og alpint, med innpå 270 frostnetter i året, sammenlignet med mindre enn 30 i kyststrøkene i Hawke's Bay, 80 km mot øst. Kraftige snøfall – sjelden å se andre stader på øya – er også vanlige om vinteren.
Mye av området ligger mer enn 600 moh., og en betydelig del av det over 1000 moh.
Mange av de største elvene på Nordøya har utspringene sine i dette området, særlig i skråningene under Mount Ruapehu, det høyeste fjellet på Nordøya. Mellom disse er Waikato og Whangaehu River, så vel som større tilførsler til Rangitikei og Whanganui River.
Isak Saba
Isak Mikal Saba (født 15. november 1875 i Nesseby, død 1. juni 1921 i Vardø) var en samisk lærer og politiker i den samiske bevegelsen. Han ble 11. oktober 1906 den første samen som ble valgt inn på Stortinget, og han satt som Finnmarks representant for Arbeiderpartiet fra 1907 til 1912. Han var også ordfører i Nesseby fra 1914 til 1915.
Rangipo Desert
Filmtrilogien Ringenes herre ble spilt inn på New Zealand, og scenene ved den svarte porten i Mordor ble tatt opp i Rangipo Desert i 2000.
Isak Saba
Saba arbeidet hele sitt liv for samenes sak. Han forsøkte å vekke den norske befolkningen til å ta ansvar for den kulturelle undertrykkingen av samene. Gjennom sitt virke som folkeminnegransker gjorde han også en stor innsats for å fremme og bevare samisk kultur.
Saba skrev i 1906 teksten til Sámi soga lávlla, som ved samekonferansen i 1986 ble gjort til samenes nasjonalsang.
Jiaocheng
Jiaocheng kan være:
Dokkfløyvatnet
Dokkfløyvatnet er en regulert innsjø som ligger i kommunene Gausdal og Nordre Land (Torpa) i Innlandet. Dokkfløyvatnet er en del av Dokkavassdraget.
Vannet er demmet opp med Dokkfløydammen som er en 680 meter lang, og på det meste, 83,5 meter høy steinfyllingsdam. Reguleringshøyden er fra kotehøyde 670-735 moh. Vannmengden er beregnet til 250 millioner kubikkmeter.
Det går en tunnel som overfører vann fra elva Synna som renner omtrent parallelt med Dokkfløyvannet lengre vest. Vannet fra magasinet går i tunnel til Torpa kraftverk og videre til Kjøljuadammen, hvor også vatnet fra Kjøljua opptas. Så går vannet til Dokka kraftverk der det ligger enda en kraftstasjon. Vannet sendes deretter ut i Randsfjorden.
I forkant av neddemmingen av Dokkfløyvatnet startet det i 1978 arkeologiske undersøkelser. Bare i neddemmingsområdet ble det funnet 121 fangstgroper for elg, 90 jernvinneanlegg og 68 boplasser fra steinalderen. Ved hjelp av C14-metoden er de eldste datert til å være over 9000 år gamle.
Pas-de-Calais
Pas-de-Calais er et fransk departement i regionen Hauts-de-France. Hovedbyen er Arras.
Der er syv arrondissementer, 77 kantoner og 895 kommuner i Pas-de-Calais.
A=440
A=440 var et amerikansk popband fra 1980-tallet.
Spania under Vinter-OL 1948
Spania under Vinter-OL 1948. Seks sportsutøvere fra Spania, alle menn, deltok i en sport, alpint, under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Spania vant ikke noen medaljer, beste plassering var en 45.-plass i slalåm.
Musikkåret 1582
Musikkåret 1582 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1582.
Esther Williams
Esther Jane Williams (født 8. august 1921, død 6. juni 2013) var en amerikansk konkurransesvømmer og filmstjerne.
Williams vant flere konkurranser som medlem av svømmelaget i Los Angeles Athletic Club. Hun var egentlig ment å delta under Sommer-OL i 1940, men denne ble kansellert på grunn av utbruddet av den andre verdenskrig. Mellom 1945 og 1949 hadde Williams spilt i minst én film som står oppført blant de 20 mest innbringende filmene i løpet av ett år. I 1952 dukket Williams opp i hennes eneste biografiske rolle som den australske svømmeren Annette Kellerman i Den moderne havfrue.
Williams spilte i en håndfull mislykkede spillefilmer, etterfulgt av flere ekstremt populære TV-opptredener. Etter at hun sluttet som skuespiller i 1960, ble Williams en forretningskvinne, og hun var kommentator for idretten synkronsvømming under OL i 1984 som foregikk i Los Angeles. Williams bodde sammen med sin fjerde ektemann, Edward Bell, i Beverly Hills.
Fylkesvei 3382
Fylkesvei 3382 går mellom Nissedal kirke og Rafoss i Nissedal kommune. Veien er 2,8 km lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 353.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 513 (Telemark).
Grand opéra
Grand opéra (fransk stor opera) er en betegnelse som fra begynnelsen ble brukt for å skille den gjennomkomponerte franske opera fra opéra comique, men som nå fortrinnsvis refererer til den påkostede, dekorative operagenren som var fremherskende i Paris mellom 1830 og 1850. Grand opéra var en spektakulær scenisk genre som krevde påkostede dekorasjoner og et dyrt scenemaskineri, et stort orkester og kor og tallrike solistroller. Emnene var hovedsakelig hentet fra historien.
Andre komponister som skrev grand opéra var Rossini, Halévy, Spontini, Wagner og Verdi.
Hovedrepresentantene for sjangeren var komponisten Giacomo Meyerbeer og hans librettist Eugène Scribe, med Les Huguenots (1836) og Le Prophète  (1849). Fram til utbruddet av første verdenskrig hørte disse to til de mest spilte operaene. Andre komponister som skrev grand opéras er Richard Wagner (Rienzi, 1842), Gaetano Donizetti (Dom Sébastien, 1843), Hector Berlioz (Les Troyens, 1858) og Giuseppe Verdi (Jérusalem, 1847; Les vêpres siciliennes, 1855; Don Carlos, 1867).
Arna stadion
Arna Stadion er et idrettsanlegg i Ytre Arna i Bergen. Idrettsanlegget ble opprinnelig bygget som et tilbud til arbeidere ved Arne Fabrikker i Ytre Arna, og ble plassert på et flatt myrområde på Gaupås ovenfor den bratte industribygden. Arna Turn og Idrettslag (1889) var klubben som i hovedsak hadde tilhørighet til anlegget. Anlegget har full gressmatte, løpebane (grus) og tre treningsfelt hvorav ett med gress.
Arna Stadion var hjemmebanen til toppserielaget Arna-Bjørnar Fotball frem til Arna Idrettspark sto ferdig i august 2010.
Bawu
Bawu (kinesisk: 巴乌; pinyin: bāwū) er en kinesisk tverrfløyte av bambus. Tonen frambringes av en vanligvis enkel fritunge som tradisjonelt var av bambus men nå som regel er av metall. Instrumentet ble opprinnelig spilt av forskjellige folkegrupper i sørvestre provinsen Yunnan. Men likesom sin slektning hulusi er bawu, vel takket være sin enkelhet, blitt et svært vanlig blåseinstrument i Kina både blant amatører og i mer profesjonelle sammenhenger. Tonen minner nærmest om en klarinetts.
Bartolomé Mitre
Bartolomé Mitre (født 26. juni 1821 i Buenos Aires i Argentina, død 19. januar 1906) var en argentinsk statsmann, militærkarakter, journalist og forfatter. Han var president i Argentina fra 1862 til 1868.
Bakgrunn
Mitre var født i Buenos Aires stammet fra en familie som på farssiden nedstammet fra greske innvandrere fra 1600-tallet, ved navnet Mitropoulos.
Politisk engasjement
Som liberaler var han motstander av den konservative Juan Manuel de Rosas, og han ble tvunget til eksil i Uruguay, Bolivia, Peru og Chile, hvor han jobbet som soldat og journalist.
Mitre returnerte til Argentina etter at Rosas ble styrtet. Han var leder under opptøyene i Buenos Aires mot Justo José de Urquizas føderale styre, og ble utnevnt til viktige verv i provinsregjeringen etter at Buenos Aires trakk seg ut av den Argentinske Konføderasjonen.
Mitre ble slått av Urquiza i borgerkrigen i 1859, og Buenos Aires ble igjen med i den Argentinske Konføderasjonen. I oktober 1862, ble Mitre valg til president i republikken og en det ble endelig oppnådd nasjonal forening, etterfulgt av en periode med interne reformer og fremgang. Under trippelalliansekrigen, var Mitre i begynnelsen sjef for Trippelalliansens styrker.
Mitre var også grunnlegger av La Nación, en av Sør-Amerikas ledende aviser.
Han skrev også poesi og fiksjon, og han oversatte Dantes La divina commedia (Den guddommelige komedie) til spansk.
Ved sin død i 1906 ble han gravlagt i La Recoleta Cemetery i Buenos Aires.
Bibliografi
Et utvalg:
Hommelfoss kraftverk
Kraftverket ble påbegynt i 1917 av det tyske firmaet Badische Anilin- und Soda-Fabrik. Anlegget ble ikke ferdigstilt før under den andre verdenskrigen. I 1986 ble den gamle kraftverksbygget erstattet av et nytt bygg.
Nedbørfeltet er på 10 km², og tilsiget er på 1,2 millioner m³. Vannkraftverket utnytter et fall på 186,5 m fra Hommelvatnet.
Val-d’Oise
Val-d'Oise er et fransk departement i regionen Île-de-France. Hovedbyen er Pontoise.
Johannes Martin Olsen
Han har arbeidet som skipsmaskinist, misjonær innen Heimamissiónin og forstander ved sjømannshjemmet i Runavík.
Val-d’Oise
Der er tre arrondissementer, 39 kantoner og 185 kommuner i Val-d'Oise.