cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akrotiri og Dekelia
Kyproskrisen
Under den tyrkiske invasjonen av Kypros i 1974 ble de britiske baseområdene tilfluktssted for fordrevne. Greskkyprioter fordrevet fra sine hjem søkte tilflukt i Dekelia, mens tyrkiskkyprioter ved Limassol fant ly i Akrotiri. Greskkypriotene i Achna etablerte en ny landsby inne i det britiske baseområdet, noen hundre meter fra den gamle landsbyen, og har blitt værende. Tyrkiskkypriotene som søkte tilflukt i Akrotiri ble i 1975 overført til Nord-Kypros.
Böhmen
Husittiske Böhmen
I løpet av konsilet i Konstanz i 1415 ble Jan Hus, rektor ved Karlsuniversitetet og en framtredende reformator og religiøs tenker, dømt til dømt til å bli brent levende som kjetter. Dommen ble vedtatt til tross for det faktum at Hus var gitt formell beskyttelse av keiser Sigismund av Det tysk-romerske rike før han reiste til kirkemøtet. Hus var blitt invitert til møte ved konsilet for å forsvare seg selv og de tsjekkiske posisjoner i en religiøs domstol, men med keiserens godkjennelse ble han henrettet den 6. juli 1415. Henrettelsen av Jan Hus, foruten fem påfølgende pavelige korstog mot tilhengere av ham, tvang böhmerne til å forsvare seg selv. Deres forsvar og opprør mot katolikker er kjent som husittkrigene Jan Hus ble en forløper til reformasjonen i Böhmen og «legemliggjorde alle håp til hele tsjekkiske folk».
Akrotiri og Dekelia
Kyproskrisen
Delingen av Kypros medførte at den minste og østligste av Dekelia-baseområdet ble liggende på delelinjen mellom de to, med grense til Nord-Kypros i vest, nord og øst. FN har etablert en buffersone langs delelinjen og det østlige baseområdet grenser til denne.
Demonstrasjoner
Basene er tidvis gjenstand for demonstrasjoner fra greskkyprioter som er kritisk til britenes suverenitet og militære aktiviteter. I 2001 førte installasjon av nye sambandsmaster til demonstrasjoner ved Akrotiri.
Også i 2007 og 2012 var det protester.
EU-medlemskap og gjenforeningsforhandlinger
I forbindelse med at Kypros søkte medlemskap i EU kom det i gang forhandlinger om gjenforening av de to delene av Kypros. Som et ledd i Annan-planen tilbød den britiske regjeringen å overlate omkring halvparten av basearealet til et gjenforent Kypros. Tilbudet ble gjentatt i 2009.
Militær virksomhet
Baseområdene benyttes i hovedsak til sambands- og signaletterretning, som base for operasjoner utenfor Kypros og til flyoperasjoner.
Det britiske flyvåpenet har benyttet RAF Akrotiri som framskutt base for krigene i Irak og Afghanistan. RAFs 84 Squadron, utstyrt med helikoptre for redningstjeneste, er også stasjonert i Akrotiri.
Den britiske hæren hadde i 2012 to infanteribataljoner stasjonert i basene. Joint Service Signals Unit, som er en fellesenhet som driver med samband og signaletterretning, holder til i Ayios Nikolaos Station. 62 Cyprus Support Squadron Royal Engineers og 16 Flight Army Air Corps er stasjonert i Dekelia. 16 Flight Army Air Corps er utstyrt med helikoptre av typen Aérospatiale Gazelle.
I tillegg er personell fra Royal Logistics Corps, Royal Army Medical Corps, Royal Electrical and Mechanical Engineers og Royal Military Police stasjonert i basene.
Administrasjon
Akrotiri og Dekelia administreres av det britiske forsvarsdepartementet. Øverste ansvarlige er en administrator, som også er øverstkommanderende for de britiske styrkene på Kypros. Administratoren rapporterer direkte til det britiske forsvarsdepartementet.
Administrasjonssentrum og fellesoperativt hovedkvarter er Episkopi Cantonment. Områdene har også en sivil administrasjon. I den daglige sivile driften assisteres administratoren av en Chief Officer. Hvert av de to områdene har en Area Officer, som er kypriot og har ansvar for driften av sitt område og ivaretar forholdet til kypriotene. I praksis utføres mange sivile offentlige tjenester av kypriotiske myndigheter etter avtale om dette.
En regjeringsadvokat, Attorney General, er ansvarlig for lovgivning og er påtalemyndighet. Baseområdene har en egen politistyrke, Sovereign Base Areas Police, en domstol som tar hånd om saker som gjelder sivile og en egen tolltjeneste, som også har hånd om immigrasjonssaker.
Lovene som gjaldt i kolonien Kypros i august 1960 er grunnlag for lovgivningen som gjelder for sivile i baseområdene. Lovgivningen søkes harmonert med lovene og lovutviklingen i Kypros.
Næringsliv
Det drives landbruk i baseområdene. Næringsvirksomheten er knyttet til tjenesteproduksjon for de britiske militære med pårørende og det er ellers ikke sivil økonomisk aktivitet av betydning.
Helsetjenester
Helsetjenester og sosiale tjenester til militært personell og deres familier ytes gjennom Soldiers, Sailors, Airmen and Families Association Forces Help (SSAFA FH). Informasjon og assistanse gis også gjennom HIVE Information Centres.
Media
Fjernsyns- og radiosendinger i områdene besørges av British Forces Broadcasting Service (BFBS). Ni fjernsynskanaler distribueres via satellitt. BFBS har to radioredaksjoner, en for hver av de to baseområdene, med en kanal, BFBS Cyprus, som sender lokalt stoff og, en annen kanal, BFBS UK (Cyprus), med en blanding av britisk og kypriotisk stoff. Sendingene kringkastes i FM-båndet. Magasinet Cyprus Forces Lifestyle utgis elleve ganger i året utgis av de britiske styrkene.
Organisasjonsliv
Ulike organisasjoner for tjenestegjørende og deres pårørende, som Army Families Federation, Church of England Soldiers Sailors & Airman’s Club og Home-Start, er aktive i baseområdene.
Idrett
Baseområdene er utstyrt med idrettsanlegg. Det finnes svømmebasseng, squashanlegg og utendørsanlegg for idrett. Hvert av de to baseområdene har en golfbane.
Böhmen
Husittiske Böhmen
Opprøret mot de keiserlige styrkene ble ledet av en tidligere leiesoldat, Jan Žižka fra Trocnov. Som leder av husitthæren benyttet han innovativ taktikk og våpen, slik som haubitser, pistoler, og befestede vogner, noe som var revolusjonerende i samtiden, og det etablerte Žižka som en stor general som aldri tapte et slag.
Etter at Žižka døde i 1424 tok Andreas Prokop over kommandoen av hæren og under hans ledelse var husittene seierrike i ytterligere ti år til ren skrekk for det katolske Europa. Husittenes sak ble gradvis splittet i to fraksjoner, de moderate utrakvistene (fra latin utraque, «begge deler») som kjempet for at lekmenn skulle få ta del i nattverden i begge former, det vil si både brød og vin) og de mer uforsonlige taborittene (som har navn etter byen Tábor). Utrakvistene begynte å forhandle om en avtale med den katolske kirke og opplevde de radikale synspunktene til taborittene smakløse. Grunnet krigstretthet greide utrakvistene å beseire taborittene i slaget ved Lipany, øst for Praha, i 1434. Keiser Sigismund uttalte etter slaget at «kun böhmere kan beseire böhmere.» Slaget betydde slutten på husittkrigen.
Til tross for en tilsynelatende seier for katolikkene var de bøhmske utrakvistene fortsatt sterke nok til å forhandle religionsfrihet i 1436. Det skjedde i Basel i Sveits hvor det ble erklært fred og frihet mellom katolikker og utrakvister. Det varte dog bare en viss tid da pave Pius II erklærte avtalen for ugyldig i 1462.
I 1458 ble Georg av Podiebrad (tsjekkisk: Jiří z Poděbrad) valgt til å overta kongetronen i Böhmen. Han var tsjekkernes eneste husittiske konge og huskes for han forsøkte å oppnå varig fred ved å danne et felleseuropeisk «kristent forbund» som skulle samle alle statene i Europa til et samfunn basert på religion. I forhandlingsprosessen utnevnte han adelsmannen Zdeněk Lev av Rožmitál til å reise rundt i de europeiske hoffene og inngå samtaler. Det skjedde ikke. Alle forsøk på å oppnå fred med pavedømmet i Roma strandet på pavens uforsonlighet, men Pius II plan om et korstog mot Böhmen lyktes heller ikke. Etter at Pius II døde i 1462 forsøkte kong Georg på nytt, men den nye pave Paul II viste seg som en like uforsonlig og umedgjørlig. Georgs radikale fredsforslag kan betraktes som et forslag før sin tid av en europeisk union, og som en historisk visjon om en europeisk enhet som var en forløper til Den europeiske union (EU).
Habsburgmonarkiet
Etter at kong Ludvig II av Ungarn og Böhmen døde i slaget ved Mohács i 1526 i kamp mot osmanene, ble erkehertug Ferdinand I av Østerrike den nye kongen av Böhmen, og landet ble en bestanddel av Habsburgmonarkiets rike.
Böhmen kunne nyte religionsfrihet mellom 1436 og 1620, og ble et av de mest liberale land i den kristne verden i løpet av denne perioden. I 1609 ble den tysk-romerske keiser Rudolf II, som hadde gjort Praha til tysk-romersk hovedstad på denne tiden, og som selv var katolikk, beveget av adelen i Böhmen til publisere Maiestas Rudolphina som bekreftet den eldre Confessio Bohemica (tsjekkisk: Česká konfese) av 1675.
Etter keiser Matthias og deretter Böhmens kong Ferdinand II (senere tysk-romersk keiser) begynte å undertrykke rettighetene til protestantene i Böhmen førte det til det böhmiske opprør (1618–1620) mot Habsburg-herskerne, og det utløste igjen tredveårskrigen i 1618. Kurfyrste Fredrik V av Pfalz, som var protestant, ble valgt av adelen i Böhmen til erstatte Ferdinand som konge i landet, da han var et ledende medlem av Den protestantiske union, som hans far hadde tatt initiativ til for å beskytte protestantene i riket. Hans tid ble kort, som tysk-romersk keiser fra 1610 til 1623, og som konge av Böhmen fra 1619 til 1620 da han ble tvunget til abdisere fra begge titlene. Grunnet den korte tiden fikk han tilnavnet «vinterkongen» (tsjekkisk: Zimní král). Hans hustru, den populære Elizabeth Stuart, datter av kong Jakob VI av Skottland (og fra 1603 også konge av England), ble kjent som «vinterdronningen» eller «hjerterdame». Fredriks tid som konge endte med slaget på Det hvite berg den 8. november 1620 – et år og fire dager etter at han ble kronet. Han bodde resten av livet i landflyktighet med sin familie.
Etter Fredriks nederlag i slaget på Det hvite berg ble 27 bøhmiske ledere sammen med Jan Jesenius, rektor ved Karlsuniversitetet i Praha, henrettet på torget i gamlebyen den 21. juni 1621. Resten ble forvist fra landet og deres eiendommer konfiskert og gitt til katolikker. Det endte den reformistiske bevegelsen i Böhmen og avsluttet Prahas rolle som hovedstad i det tysk-romerske rike.
I den såkalte «fornyete konstitusjonen» av 1627 ble tysk språk etablert som andre offisielle språk i tsjekkiske land. Tsjekkisk forble første språk i kongedømmet, men både tysk og latin var i stor grad snakket av den herskende klasse, og tysk ble i økende grad dominerende mens tsjekkisk ble snakket på landsbygda.
Den formelle uavhengigheten til Böhmen ble ytterligere truet da diet, rådsforsamlingen, i Böhmen godkjente administrative reformer i 1749. Det omfattet blant annet en sentraliseringen av styret. I all vesentlighet betydde det at det kongelige bøhmiske kanselliet ble slått sammen med det østerrikske kanselliet.
Mot slutten av 1700-tallet begynte den nasjonale tsjekkiske bevegelse og i samarbeid med deler av adelen Böhmen en kampanje for gjenopprettelse av kongerikets historiske rettigheter. Blant annet ville de gjenopprette tsjekkiske språks historiske rolle og erstatte tysk som administrasjonsspråk. Det opplyste eneveldet til Josef II og Leopold II, som innførte mindre språkkonsesjoner, viste løfter for den tsjekkiske bevegelsen, men mange av disse reformene ble senere ikke noe av eller trukket tilbake. I løpet av revolusjonene i 1848 som rammet Europa var det mange tsjekkiske nasjonalister som krevde selvstyre for Böhmen fra habsburgernes Østerrike. En rekke revolusjoner skjedde i det østerrikske rike fra mars 1848 og fram til november 1849. Riket som ble styrt fra Wien besto av etniske tyskere, ungarere, slovenere, polakker, tsjekkere, slovaker, rumenere, kroater og andre. Revolusjonen i Böhmen ble slått ned og den gamle bøhmiske diet, en av de siste levningene fra uavhengigheten, ble oppløst, men tsjekkisk språk fikk en gjenfødelse da den romantiske nasjonalismen bredte seg hos tsjekkerne.
I 1861 ble et nyvalgt bøhmisk diet, rådsforsamling, etablert. Fornyelsen av den bøhmiske kronen (kongeriket Böhmen, markgrevskapet Mähren, og hertugdømmet øvre og nedre Schlesien) ble det offisielle politiske programmet til både tsjekkiske politikere og flertallet til det bøhmiske aristokratiet, men partier som representerte tyske mindretallet og mindre deler av aristokratiet proklamerte deres lojalitet til den sentralistiske konstitusjon, det såkalte verfassungstreue, «forfatningstro»).
Etter at Østerrike tapte i den østerriksk-prøyssiske krig i 1866 oppnådde ungarske politikere Ausgleich («Kompremisset») i 1867 som skapte likhet mellom de østerrikske og ungarske halvdelene av riket i form av statssammenslutningen og dobbeltmonarkiet Østerrike-Ungarn. Et forsøk fra tsjekkerne å få opprettet et trippelmonarki (Østerrike-Ungarn-Böhmen) mislykket i 1871. Programmet for statsrettigheter forble den offisielle plattformen for alle tsjekkiske politiske partier, unntatt sosialdemokratene, fram til 1918.
1900-tallet
Etter den første verdenskrig (1914-1918) ble Böhmen (som det største og mest folkerike området) kjernen i det nyopprettede statsdannelsen Tsjekkoslovakia, som kombinerte Böhmen, Mähren, Tsjekkisk Schlesien, Øvre Ungarn (dagens Slovakia), og Karpato-Ruthenia i en stat. Under dens første president, Tomáš Masaryk, ble Tsjekkoslovakia en liberaldemokratisk republikk, men alvorlig vanskeligheter oppsto i forholdet mellom den tsjekkiske flertallets forhold til de innenlandske tysk og ungarske minoriteter.
Morbegno
Morbegno er en by og kommune i den italienske Valtellina-dalen. Kommunen ligger i Lombardia-regionen i provinsen Sondrio og har om lag 12 000 innbyggere.
BU
BU, Bu, bU og bu har flere betydninger:
Böhmen
1900-tallet
Som følge av Münchenavtalen i 1938 ble grenseregionene til Böhmen, som historisk sett har vært befolket av etniske tyskere (Sudetenland), annektert av Nazi-Tyskland. Dette var den eneste gangen i bøhmisk historie hvor dets territorier ble delt. De gjenværende områdene av Böhmen og Mähren ble deretter annektert av Nazi-Tyskland i 1939 mens slovakisk land ble den adskilte slovakiske republikk, en servil satellittstat av Nazi-Tyskland som eksisterte fra 1939 til 1945. I samme epoke, fra 1939 til 1945, var Böhmen (uten Sudetenland) sammen med Mähren Det tyske protektoratet Böhmen og Mähren (tysk: Reichsprotektorat Böhmen und Mähren).
Kommunistpartiet vant de fleste stemmene i de frie demokratiske valgene, men ikke et enkelt flertall. Klement Gottwald, kommunistenes leder, ble statsminister i en koalisjonsregjering. I februar 1948 gikk de ikke-kommunistiske regjeringsmedlemmene av i protest mot de vilkårlige grepene til kommunistene og deres sovjetiske beskyttere i mange av statens institusjoner. Gottwald og kommunistene svarte med et statskupp og opprettet en prosovjetisk og autoritær stat. I 1949 opphørte Böhmen å være en administrativ enhet i Tsjekkoslovakia da landet ble inndelt i ny administrative regioner som ikke fulgte de historiske grensene.
Etter oppløsningen av Tsjekkoslovakia i 1993 forble området Böhmen i Tsjekkia. Den nye forfatningen i Tsjekkia førte til at høyere administrative enheter ble etablert, noe som ga muligheten for Böhmen som en administrativ enhet, men spesifiserte ikke hvilken form de vill få. En konstitusjonell liv i 1997 avviste gjenopprettelsen av selsstyrte historiske tsjekkiske landområder og besluttet for å ta i bruk det regionale systemet som har vært gjeldende siden 2000. Petr Pithart, tidligere tsjekkisk statsminister og president av senatet på den tid, forble en av de fremste forkjempere av landsystemet, og hevdet at hovedgrunnen for at det ble avvist var frykten for en mulig separatisme for Mähren.
Böhmen forble således en historisk region, og dens administrasjon er delt mellom Praha, regionene Sentral-Böhmen, Plzeň, Karlovy Vary, Ústí nad Labem, Liberec, og Hradec Králové, foruten deler av regionene Pardubice, Vysočina, Syd-Böhmen og Syd-Mähren. I tillegg til deres bruk i navnene i regionene, forblir historiske stedsnavn også i bruk ved kommuner, matrikkelområder, jernbanestasjoner, eller geografiske navn. Skille og grense mellom tsjekkisk land er også bevart i lokale dialekter.
Fælles Kurs
Fælles Kurs var et dansk politisk parti som eksisterte mellom 1986 og 2001, og som var representert i Folketinget mellom 1987 og 1988.
Partiet sine røtter går tilbake til 1960 da bladet Fælles Kurs ble opprettet som fraksjonsblad for kommunistene i sjømennenes fagforening. Det ble etter hvert en gruppe som også ble utvidet til også å omfatte medlemmer av Socialistisk Folkeparti og partiløse. Mot slutten av 1970-tallet ble motsetningene mellom Fælles Kurs og ledelsen i Danmarks Kommunistiske Parti (DKP) kraftigere, og i 1979 ble Preben Møller Hansen ekskludert fra partiet. Den viktigste uenigheten gikk på spørsmålet om forholdet til sosialdemokratiet, der Møller Hansen og kretsen rundt Fælles Kurs mente at de var representanter for borgerskapet og dermed måtte bekjempes på linje med andre borgerlige partier. Møller Hansen fikk med seg en rekke medlemmer ut av DKP for å stifte Fælles Kurs Klubberne, som på mange måter begynte det arbeidet som ble fullført at Enhedslisten i forhold til å samle den danske venstrefløyen.
I 1986 vedtok Fælles Kurs Klubberne å stifte partiet Fælles Kurs. Ved siden av tradisjonelle venstresynspunkter programfestet også partiet saker som ofte regnes å være høyrepopulistenes område, som kraftig satsing på eldreomsorg og en restriktiv innvandringspolitikk. Dette programmet ga partiet fire mandater ved valget i 1987, men ved valget i 1988 manglet partiet 0,1% på å nå sperregrensen. Ved valget i 1990 gikk partiet i samarbeid med Mogens Glistrup og hans høyreparti Trivselspartiet, et samarbeid som, på tross av Fælles Kurs' noe ulike politiske orientering sammenlignet med andre venstrefløypartier, kom som en stor overraskelse på mange. Samarbeidet bar imidlertid ikke frukter, og ble raskt oppgitt.
Fælles Kurs var ikke med i prosessen frem mot dannelsen av Enhedslisten, og prioriterte å vinkle enhetsbestrebelsene sine på 1990-tallet mot Kommunistisk Parti i Danmark og Danmarks Kommunistiske Parti/Marxister-Leninister i tillegg til DKP. Disse forsøkene strandet imidlertid. I 1999 ble Gitte Thomsen valgt til partileder etter Møller Hansen. To år etter valgte partiet å oppløse seg selv og gå inn i DKP og Enhedslisten. På dette tidspunktet var partiet kun representert i bystyret i København.
Tiurhaugen naturreservat
Tiurhaugen naturreservat ligger ca. 5 km vest for Storforshei i Rana kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 1 487 dekar. Området er vernet for å bevare et relativt lite barskogsområde med stedvis preg av urskog.
BW
BW, Bw, bW og bw kan bety:
Todimensjonal
2D eller todimensjonal innebærer at det finnes to dimensjoner på en flate; høyde og bredde, akkurat som en firkant. Ved hjelp av koordinatene x og y (to dimensjoner) kan vi finne frem på flaten. Todimensjonale objekter har ikke dybde, noe blant annet terninger har. 2D er et matematisk verktøy, men blir også brukt i videospill og informatikk.
I matematikk blir 2D brukt i blant annet geometri, mens i videospill blir det brukt som et perspektiv, som i Grand Theft Auto 1 og 2.
En dataskjerm kan f.eks. bare vise todimensjonale bilder, selv om den kan gjøre det på en måte som får det til å se ut som 3D og selv om det er en tredimensjonal virkelighet som skal fremstilles. En sirkel er todimensjonal, mens en kule er tredimensjonal.
Olden (vann)
Olden er en vannbasert leskedrikk som tappes og distribueres av Hansa Borg Bryggerier. Vannet blir tappet fra Blåfjellskilden i Oldedalen ved Jostedalsbreen Nasjonalpark, i Stryn kommune.
Bakgrunn
Det var ideen om det beskyttede vannet, fra en tid uten moderne forurensing, som skapte konseptet de lokale grunneigere i Olden solgte til Hansa bryggeri. Drikkevannet er i dag en av de ledende på det norske markedet.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1921
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1921 ble vunnet av Frigg etter finaleseier 2-0 over Odd den 3. oktober. Målscorere for Frigg var Rolf Semb Thorstvedt, som scoret i det 14. minutt, og Hans Dahl som scoret i det 88. minutt.
15 000 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Gressbanen på Vestre Holmen i Kristiania. Dommer var Alf Lagesen, Drammens Ballklubb. Dette var tredje gang Frigg vant et norgesmesterskap.
Friggs vinnerlag: Gustav Magnussen, Birger Eriksen, Yngvar Tørnros, Georg Deans, Ellef Mohn, Fritz Semb Thorstvedt, Einar Hansen, Hans Dahl, Gelland Nilsen, Rolf Semb Thorstvedt og Trygve Smith.
1. runde
Brage, Brann, Frigg, Lyn, Sarpsborg, Skotfos, Storm og Ørn fikk walk over.
Finale
3. oktober 1920, Gressbanen, Vestre Holmen i Kristiania, 15 000 tilskuere. Mål: Dommer: Alf Lagesen, Drammens Ballklubb.
Confessions of a Teenage Drama Queen
Confessions of a Teenage Drama Queen er en amerikansk filmkomedie fra 2004. Den er regissert av Sara Sugarman og skrevet av Gail Parent, basert på en bok av Dyan Sheldon.
Handling
Lola (Lindsay Lohan), en tenåringsjente, flytter med familien fra New York City til en forstad i New Jersey. Hennes selvsentrerthet får seg en støkk da hun skjønner at hun nå må konkurrere mot den allerede populære jenta Carla (Megan Fox). Lola blir venninne med en upopulær jente ved navn Ella, siden de begge to deler en kjærlighet for det fiktive bandet Sidarthur. Lola er med på audition til skolens teater-oppsetning av Pygmalion, som de kaller «Eliza Rocks».
Schwandorf
Schwandorf er en by i den tyske delstaten Bayern, i det sydlige Tyskland. Byen hadde 27 800 innbyggere i 2012.
Confessions of a Teenage Drama Queen
Handling
Etter at hun får rollen som Eliza foran sin nye erkefiende Carla, blir spenningene mellom dem ennå større. For å få hevn ovenfor Lola skaffer Carla seg billetter til Sidarthurs utsolgte avskjedskonsert. Lola forsøker også å skaffe seg billetter slik at hun på sin side kan gjøre Carla frustrert, men da hun feiler tar hun toget til New York City sammen med Ella for å kjøpe billetter på svartebørsen.
Roth
Roth er en by i den tyske delstaten Bayern, i det sydlige Tyskland.
Rebecca Mahboubi
Rebecca Mahboubi (født 1965) er en norsk-iransk grunder og forretningskvinne som er mest kjent for å ha startet kafé-kjeden Bagel & Juice i 1996 (også kjent som American Bagel Company).
Hun solgte seg ut av kjeden i 2006 men fortsatte å skape nye utesteder, blant annet restauranten Mad Fork.
I 2004 ble hun kåret til en av de ti mest suksessfulle internasjonale kvinner i Norge. I tillegg har NHO kåret henne til årets grunder i Oslo og Akershus.
Starnberg
Starnberg er en by i den tyske delstaten Bayern, og forvaltningssenter for landkretsen med samme navn. Byen ligger 25 km sørvest for München. Starnberg ble først nevnt i dokumenter fra 1226.
Byen ligger i et naturskjønt område ved Starnberger See og er et populært utfartsted for befolkningen i Münchenområdet.
Tjeldneset naturreservat
Tjeldneset naturreservat ligger i Tjeldsund kommune i Nordland. Naturreservatet ligger sør for Tjeldnes, sørvest på Tjeldøya. Området har et areal på 3 205 dekar, hvorav 1 585 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta den botanisk mest verdifulle strandlokaliteten i Ofoten.
Beaumont Asquith
Beaumont Asquith (født 16. september 1910 i Wakefield, West Yorkshire, død 12. april 1977 i Barnsley) var en engelsk fotballspiller. Han spilte for Barnsley, Manchester United og Bradford City.
Skælingsfjall
Skælingsfjall (767 moh.) er et fjell på vestkysten av Streymoy, en av Færøyene. Fjellet blir noen gang referert til som Skælingur, som er navnet på en liten bebyggelse ved foten av fjellet. Skælingsfjall ble lenge holdt for å være Færøyenes høyeste fjell, men i dag vet man at ikke mindre enn 18 færøyske fjell rager høyere.
Jena
Jena er en by i den tyske delstaten Thüringen. Den har omkring 100 000 innbyggere (2008) og ligger i elven Saales dalføre omkring 70 kilometer sørvest fra Halle (Saale).
Gjennom byens sydligste deler går autobahn A4, som går fra Aachen og Köln i vest til Dresden og Görlitz i øst og krysser autobahn A9 omtrent 20 kilometer øst for Jena. A9 går fra München og Nürnberg i sør til Leipzig og Berlin i nord. Jena er også et jernbaneknutepunkt og har derfor gode forbindelser med øvrige deler av forbundsrepublikken.
I Jena finnes en optisk industri som siden midten av 1800-tallet har vært verdenskjent, grunnlagt av Carl Zeiss. Der lages det kamera, kikkerter, projektorer, planetarium og diverse andre instrumenter som krever linser av høy kvalitet. Bedriftsnavnet gjenfinnes også i byens fotballag FC Carl Zeiss Jena. I Jena finnes også Schott Jenaer Glas.
Byen har et universitet – Friedrich-Schiller-Universität som har hatt professorer som Pufendorf, Hegel, Schiller, Fichte og Friedrich von Schelling – og to faghøyskoler, som begge har studieretninger innen optikk og mikroelektronikk. Tre Max Planck-Institutt for forskning finnes i byen, som også har et avdelingskontor av det tyske patentverket.
Jenas landemerke er 144,5 m høye Jentower, bygd 1970-72. Det var den høyeste bygningen i DDR.
Jena i middelalderen
Siden 1100-tallet ble Jena styrt av Lobdeburg-slekten som i 1230 gav Jena bystatus og som kort tid deretter bygde en bymur. Byens selvstyre ble utvidet med et råd 1275. Borgerskapet fikk god avkastning gjennom den oppblomstrende vindyrkingen. I 1286 oppførte dominikanerne sitt kloster og i 1301 bygdes cistercienserklosteret for nonner ved Mikaelskirken. Lobdeburg-slekten ble stadig svakere, og grevene av Schwarzburg og Wettin dukket opp. Fram til 1331 tok Wettinerne kontrollen over byen og gav Jena 1332 de gothaiske byrettighetene. I 1414 ble karmelitterklosteret grunnlagt. Byens velstand viste seg gjennom nybyggingene av Mikaelskirken 1380–1390 og rådhuset på slutten av 1300-tallet. Fra 1423 tilhørte Jena kurfyrstedømmet Sachsen, da Wettinerne ble kurfyrster etter at askanierne var utdødd. Selv etter Leipziger Teilung i 1485 fortsette Jena å være i kurfyrstedømmet Sachsen.
Jena 1500–1800
Etter hertugen av Sachsen-Jenas død 1692 kom byen under Sachsen-Eisenach og 1741 under hertugdømmet Sachsen-Weimar som på 1800-tallet ble opphøyet til storhertugdømmet Sachsen som fantes fram til 1918. I de teologiske lærestridighetene i den siste delen av 1500-tallet var universitet sentrum for den lutherske ortodoksi (Matthias Flacius) og etter trettiårskrigen var det en blomstringsperiode for universitetet. Universitetet var med sina 1 800 studenter mellom 1706 og 1720 det største av de tyske universitet. Barokken viste seg gjennom storslagne bygninger og fra hoffet kom impulser til kunst- og musikklivet, 1570 begynte Collegium musicum å virka som, via en omorganisering 1769, hadde akademiske konserter fram til 1900-tallet.
Byens økonomi fikk en tilbakegang da vindyrkingen, antall studenter og boktrykkervirksomheten ble på 1700-tallet. 1788 kom byens finanser under tvangsforvaltning. I hertugen Carl Augusts regjeringstid 1775–1828 og hans minister Johann Wolfgang Goethe kom en ny blomstringstid under Weimars innflytelse til universitetet i Jena. Goethe hadde interesse for Jena og her startet hans vennskap med Friedrich Schiller som fra 1794 virket i Jena som professor og levde i byen til 1799. I Georg Wilhelm Friedrich Hegels tid som lærer ved universitetet (1801–1807) utviklet Jena seg til den tyske idealistiske filosofiens sentrum. Jena ble et viktig sted for den tidlige romantiske litteraturen. Byens renommé steg gjennom utgivelsen av tidsskriftet Allgemeine Literatur-Zeitung 1785–1803 og Jena ble sett som en liberalt orientert by. Jenas rykte sank raskt fra år 1800 da de berømte lærerne forlot byen.
Jena på 1800-tallet
Den 14. oktober 1806 beseiret Napoléon Bonaparte de prøyssiske og saksiske arméer ved slaget ved Jena-Auerstedt. Slaget som ble holt på høydene over byen forårsaket store skader i byen og på universitetet. En sterk motstand ble vekt mot Napoleons styre, spesielt blant byens studenter der flere gikk inn i den frivillige hæren Lützowsches Freikorp.
I 1815 studentbevegelsen Urburschenschaft grunnlagt. Denne jobbet for en nasjonalt samling av de tyske landene.
Universitetet spilte en viktig rolle for byens økonomi sammen med boktrykkeriet og vin-, hage- og humledyrking og åkerbruk som vokste. Fra 1800 begynte det å bli opprettet mindre industrielle virksomheter i Jena, 1820 ble det startet et ullgarnspinneri som 1840 hadde 100 ansatte og som 1864 begynte å anvende dampmaskiner i produksjonen. I 1830 hadde Jena 5491 innbyggere. Jena ble et jernbaneknutepunkt da Saalbanen (Saalbahn) ble bygd mellom Großheringen og Saalfeld 1874 og linjen Gera-Weimar 1876. Industrialiseringen av Jena fortsatte med grunnleggingen av en pianofabrikk (pianoforte) 1843, en ovnsfabrikk 1859, en sementfabrikk 1886 og 1895 en måleinstrumentfabrikk.
De for byen viktigste industrier ble grunnlagt på samme tid. Carl Zeiss grunnla sine optiske verksteder 1846, og fra å ha hatt tyve medarbeidere 1820 vokste det til en storindustri og internasjonalt foretak under Ernst Abbes ledelse hva gjelder finmekanikk og optikk. Samarbeidet med Otto Schott og dennes glassfabrikk gav impulser til oppgangen og 1886 produserte man 10 000 mikroskop. 1889 ble stiftelsen Carl-Zeiss-Stiftung stiftet, og denne kom til å gi store bidrag til universitetet som på samme tid hadde en av sine mest berømte lærere, zoologen Ernst Haeckel. År 1841 tok Karl Marx sin doktorgrad i Jena. I 1908 ble en ny hovedbygning for universitetet bygget. Antallet studenter steg fra 500 til 2 000 mellom 1880 og 1914. Først og fremst ble de naturvitenskapelige og medisinske institusjonene bygget ut. Forlagene Gustav Fischer og Eugen Diederischs beriket byen. År 1879 begynte domstolen Oberlandesgericht sin virksomhet i Jena for alla stater i Thüringen.
Jena fra 1900
Den 19. mars 1901 ble byens elektrisitetsverk innviet, og 1. april fulgte med pomp og prakt innvielsen av sporveien. I samband med sammenslåelsen av de ulike deler av Thüringen ble Jena 1920 hovedstad i delstaten Thüringen. Byen Jena ble 1922 kretsfri by og samtidig ble Landkreis Jena opprettet. Under Krystallnatten (novemberpogrome) 1938 ble det gjort antijødiske angrep og jødiske butikker ble boikottet og den jødiske befolkningens situasjon ble kraftig forverret.
Under andre verdenskrig bombet de allierte byen, med høyest intensitet i februar og mars 1945, som ledet til stor ødeleggelse av Jena. I sammenheng med at byen ble beskutt av amerikansk artilleri 11. april 1945 ble 40 mennesker drept. Den 13. april 1945 okkuperte amerikanske tropper Jena uten stridigheter. Den 1. juli 1945 fulgte overtakelsen av sovjetiske tropper. Under krigen ble 14 prosent av Jena ødelagt og 800 mennesker omkom under luftangrepene.
Den 15. oktober 1945 var Jenas universitet det første universitet i Tyskland som begynte sin virksomhet igjen etter krigen. I 1946 ble Zeiss- og Schott-verkene demontert, de ble demontert til 94 prosent og 300 spesialister fra verkene ble ført til Sovjetunionen for der å bygge opp verkene på nytt. I 1950 ble Jenapharm grunnlagt. Jena hørte i DDR-tiden til Bezirk Gera (1952–1990).
I forbindelse med arbeideropprøret 17. juni 1953 protesterte 30 000 av innbyggerne i Jena mot DDR-regjeringens tiltak. Demonstrantene krevde frie valg, Tysklands gjenforening og DDR-regjeringens avgang. For å slå ned opprøret, ble det satt inn sovjetiske tanks. Unntakstilstand ble innført og flere hundre personer ble pågrepet. Den 18. juni 1953 ble en av byens verksarbeidere Alfred Diener henrettet. Han hadde sammen med to andre fremmet kravene til SED:s lokalavdeling. Diener ble henrettet i den sovjetiske kommandobygningen i Weimar. Andre demonstranter fikk lange fengselsstaffer.
I 1957 ble det innledet bygging av nye boligområder i betong. I årene 1965–1975 ble det store området Jena-Lobeda-West utbygd og i 1971–1983 fulgte området Jena-Lobeda-Ost. På slutten av 1960-tallet skapte man en ny bykjerne da man rev den historiske bykjernen rundt Eichplatz og bygde flere høyhus, bl.a. tilhørende universitetet.
I 1975 ble Jena DDRs fjortende storby i og med at antallet innbyggere oversteg 100 000. I 1989 fant den største demonstrasjonen i Jenas historia sted da 40 000 deltok på et innbyggerforum i sentrum i Jena.
Trolldalsvatnet naturreservat
Trolldalsvatnet naturreservat ligger i Sørfold kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 140 dekar, hvorav 20 dekar vannareal. Området er vernet for å bevare et variert myr- og våtmarksområde med tilhørende plante- og dyreliv.
Pseudo-Dionysius Areopagitten
Pseudo-Dionysius Areopagitten er tittelen på en samling kristne tekster fra 500-tallet. Tekstene utgir seg for å være skrevet av areopagitten Dionysius som man finner omtalt i Apostlenes gjerninger 17,34. Verket er et eksempel på en pseudobiografi.
Hvem som virkelig skrev verkene er ukjent, men teologisk er det sterkt mystisk og nyplatonsk. Tekstene ble oversatt til latin av Johannes Scotus Eriugena, og ble på den måten en viktig inspirasjon for mange teologer, blant annet Thomas Aquinas, og skolastikken.
Av verkene vi fremdeles har bevart finner man brev og teologiske refleksjoner som Guddommelige navn, Den mystiske teologi, Himmelsk hirearki og Kirkelig hirearki. Den mystiske teologi er utgitt på norsk i antologien Østkirken.
Tiltvika naturreservat
Tiltvika naturreservat ligger helt nord i Hamarøy i Nordland, 2,5 kilometer nordøst for Storjord.
Underholdsbidrag
Underholdsbidrag er et økonomisk bidrag som tildeles en forsørgelsespliktig forelders eget barn, dersom barnet bor hos en fraskilt/fraseparert ektefelle og medforelder, og den bidragspliktige således ikke er ansvarlig for det daglige tilsynet av barnet. Størrelsen på bidraget beregnes prosentvis ut ifra personinntekt og kapitalinntekter over 10 000 kroner, og bidraget gis kun frem til barnet fyller 18 år. Det kan fastsettes barnebidrag for barn over 18 år dersom de fortsetter med vanlig skolegang (eksempelvis videregående skole). Underholdsbidrag er lovpålagt gjennom barneloven.
Tiltvika naturreservat
Tiltvika har et meget variert sandområde med utforminger som kan være unike for dette området og med et artsutvalg som ikke er helt representativt for sandstrender.
Naturreservatet er et viktig kvartærgeologisk område: Det ligger avsetninger på begge sider av vika, og opp i den relativt bratte fjellsida i øst. I sørdelen av området er det avsatt to sidemorener ved siden av hverandre. Endemorenen ligger under havflaten, men kan sees som en grunne utenfor Tiltvika. Den sørlige og ytterste sidemorenen er best markert og går opp til om lag 300 moh..
Formålet med fredningen er «å ivareta et verdifullt kystområde, strandengområde, med det naturlig tilknyttede plante- og dyreliv, samt en velutviklet randmorene. Spesiell verdi knytter seg til havstrandvegetasjonen.»
Tiltvika naturreservat ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.
Magnesiumsulfat
Magnesiumsulfat finnes i en del varianter som (MgSO4 (vannfri) og MgSO4·7H2O (heptahydrat), heptahydrat blir også kalt for Epsomsalt, engelsk salt eller bittersalt) er et salt som tilsammen med sitt hydrat har mange bruksområder.
Det brukes ved mangel av magnesium hos mennesker, det har også andre medisinske bruksområder, blant annet som avføringsmiddel.
Vekkelsen i Azusa Street
Vekkelsen i Azusa Street, fra 1906, regnes som pinsevekkelsens begynnelse. Det var her i Azuza Street, Los Angeles, at pinsekraften og dåpen i Den hellige ånd virkelig fikk et verdensvidt gjennombrudd.
Begynnelsen
Den afro-amerikanske pastoren William Joseph Seymour hadde tro på og underviste om tungetale som en stadfestelse på å være åndsdøpt, eller fylt av Den hellige ånd. Og selv om at han hadde blitt advart, drog den unge predikanten Seymour, i februar 1906, til Los Angeles. William J. Seymour begynte som pastor i en nystartet menighet. Menigheten var opptatt av hellighet og del av hellighetsbevegelsen. Men på grunn av hans radikale tro på og undervisning om tungetale fikk han ikke tjenestegjøre mer i menigheten. Han måtte lete etter et annet sted.
Bonnie Brae Street
I Bonnie Brae Street, sentalt i Los Angeles, lå et eldre trehus. Her bodde Richard og Ruth Asberry. De åpnet hjemmet sitt for Seymour. Mennesker strømmet til stedet. Den 9. april 1906 falt Den hellige ånd på de som var til stede. Det fortelles at mennesker ble åndsdøpte på vei til møtet og begynte å tale i tunger allerede mens de var en kilometer fra stedet. Andre kunne sitte timevis og spille på pianoet uten å ha lært å spille piano. Den 12. april 1906 fikk Seymour selv oppleve åndsdåpen og talte i tunger for første gang. Det som skjedde i Det lille huset i Bonnie Brae Street, ble snart kjent, og mennesker strømmet til for å ta del i møtene.
312 Azusa Street
Den 13. april flyttet de møtene til en nedlagt metodistkirke, «downtown» Los Angeles i 312 Azusa Street. Kirken var 13 ganger 20 meter og bygd i 1888. Etterhvert fikk vekkelsen navnet Apostolic Faith Mission (Apostolisk trosmisjon). Møtene ble kjent i flere verdensdeler. Det var møter nesten hele døgnet, og lengtende kristne ropte og bad til Gud om helliggjørelse og åndsdåp.
Vekkelse i tre og et halvt år
Her i det lille huset møttes mennesker med ulik kristen bakgrunn. De hadde også ulik hudfarge. Blant de første som ble åndsdøpt, skal det ha vært en katolikk fra en kirke i nærheten. Vekkelsen varte i tre og et halvt år. Det var møter sju dager i uken, tre ganger daglig. Virksomheten i Azusa Street fortsatte også etter at vekkelsen var over, da i mer normale former. William J. Seymour ledet menigheten til han døde i 1922.
Apostolic Church
Vekkelsen fikk etterhvert navnet Apostolic Faith Mission (Apostolisk trosmisjon), og det hele ble litt mer organisert. Det ble begynnelsen på pinserettningen Apostolic Church. Med i lederskapet for menigheten var William Joseph Seymour, Tom Hezmalhach, F. F. Bosworth, John G. Lake og Broder Adams. Apostolic Church har hovedkvarter i Portland i Oregon i USA. Den står særlig sterkt i Sør-Afrika.
Uenigheter som ble verdensvid bevegelse
Etter over tre år med vekkelse ble det uenigheter i ledelsen, og etter hvert ble bevegelsen splittet.
Denne uenigheten kunne ha bakgrunn i tolkningen av Guds ord. Ett av stridsspørsmålene var hellighetsopplevelsen (helliggjørelse): hvorvidt dette var en engangsopplevelse eller en erfaring som en kunne oppleve stadig nye sider av. Predikanten og metodistpastoren Charles Parham skal også etterhvert ha blitt negativ til vekkelsen.
Dette resulterte i at bevegelsen spredte seg, og nye menigheter ble dannet. Før utgangen av 1906 var den etablert i tre verdensdeler. Noen få år senere var den spredt over hele det amerikanske kontinentet. Et hundre år senere har bevegelsen vokst til 600 millioner pinsevenner. De fleste karismatiske kristne grupperinger har sine røtter tilbake til Seymours menighet.
Misjonskall
Vekkelsen førte også med seg et sterkt misjonskall. Mange av de åndsdøpte reiste ut som misjonærer på enveisbilett.
G. W. Batman og hans kone ble åndsdøpt med tungetale som tegn i Azusa Street. De var to vanlige mennesker som fikk sine liv snudd på hodet. De fikk et sterkt misjonskall til Liberia i Afrika. Ingenting kunne stanse dem fra å følge Guds stemme. I bladet The Apostolic Faith skrev Batman "Etter at jeg ble døpt i Den hellige ånd og ild, merker jeg Guds nærhet på en helt ny måte. Ikke bare i mitt hjerte, i mine lunger, i mine hender, armer og ben. Hele kroppen min var som et damplokomotiv som stod klar til å ta av."
Alfred og William Garr reiste til Calcutta, G. S. Belford til Egypt. Mary Rumsey ble åndsdøpt i 1908 og fikk misjonskallet til Korea. Men hun kom seg ikke til Korea før i 1928. Hun møtte stor motstand og var plaget av sykdom. Men hjem skulle hun ikke. Hun startet en bibelskole og virket i Korea til hun døde. En av hennes elever var David Yonggi Cho. Han ble senere leder for menigheten Yoido Full Gospel Church i Seoul. I dag er den pinsevekkelsens største menighet og teller over 750 000 medlemmer.
Fra hele verden var det mennesker som reiste ut på enveisbillett, som følge av pinsevekkelsen. Fra Norge reiste i 1910 de unge damene Agnes Thelle og Dagmar Gregersen (senere gift Engstrøm). De hadde hørt ordene "Banda, Banda" da de bad og kjent kallet til å reise. På kartet fant de ut hvor Gud hadde kalt dem, et lite sted sør for New Delhi, i India. Fra Sverige reiste i 1912 Gunnar Vingren og Daniel Berg til Pará i Brasil. De fikk såvidt samlet inn nok penger til enveisbillettene sine og kom til Belém. De startet arbeidet i en gruvelandsby og fikk låne en baptistkirke. Mange mennesker ble åndsdøpte, og menigheten likte det dårlig. Pastoren var godhjertet, og de fikk fortsette i et kjellerlokale. I 1911 ble den første pinsemenighet etablert. I dag teller pinsevekkelsen i Brasil mellom 30 og 40 millioner medlemmer.
Azusa
Gaten Azusa Street har fått navnet sitt fra en indianerjente. Jenten Azusa var kjent i sin samtid, som var for flere hundre år siden. Hennes navn betyr velsignet, mirakel, og hun var kjent for bønn, faste og håndspåleggelse. Det var et vanlig utsagn: Gå til Azusa …. Hun bad for dem, og mange opplevde helbredelse.
I dag
Huset i Bonnie Brae Street er tatt vare på som et minne om pinsevekkelsens begynnelse. I Azusa Street er ingenting tilbake, men en minneplate er nedstøpt i gaten.
Mary Queeny
Mary Queeny (født Maria Boutros Younis i 1913 i Tannourine i Libanon, død 25. november 2003 i Kairo) var en skuespiller og filmprodusent fra Egypt.
Pfaffenhofen an der Ilm
Pfaffenhofen an der Ilm er en by i den tyske delstaten Bayern, i det sydlige Tyskland. Byen er et administrativt sentrum i distriktet Pfaffenhofen.
Mary Queeny
Queeny ble født inn i en kristen familie i Libanon i 1913. Hun flyttet til Kairo med sin mor Maria, og hennes tante Assia Dagher. Queeny var en populær skuespiller og anerkjent filmprodusent/regissør på egyptisk kino og film. Hennes mors fetter var Asaad Dagher, som var en forfatter og journalist ved den berømte avisen Al-Ahram. Queeny var gift med den egyptiske skuespiller og regissør Ahmed Galal, deres sønn er den egyptiske filmregissøren Nader Galal. Queeny var blant de aller første kvinnene i Egypt som opptrådte på egyptiske TV-skjermen uten noen form for slør eller annen tildekning av ansiktet. I 1958 etablerte Queeny hennes eget prosesseringslaboratorium for filmer, som hun solgte til Misr Company i 1963, og som nå heter Misr International.
Filmografi
Hennes mest kjente filmer:
Militære grader i Marine Nationale
Militære grader i Marine nationale er delt i offiserer, befal og matroser.
This Ole Town
This Ole Town er et musikkalbum utgitt av Ole Evenrud i 1987. Dette året droppet han artistnavnet Ole I'Dole. Albumet ble produsert av Geoff Downes.
Dmitrij Lobkov
Dmitrij Vladimirovitsj Lobkov (Дмитрий Владимирович Лобков) (født 2. februar 1981 i Nizjnij Novgorod) er en russisk skøyteløper som spesialiserer seg på de korteste distansene, særlig 500 meter.
Han debuterte i verdenscupen i Seoul i 2000.
I Kolomna den 12. januar 2007 forbedret Lobkov sin personlige rekord på 34,51 fra 2003, som ble satt i Salt Lake City, til 34,35. På det tidspunktet var det kun de to japanske skøyteløperne Joji Kato (34,30) og Hiroyasu Shimizu (34,32) som hadde gått raskere. I sprint-VM i 2007 i Vikingskipet på Hamar tok Lobkov 3.-plass og 2.-plass på de to 500 meter løpene og fikk 4.-plass totalt, etter sørkoreanske Lee Kyou-hyuk, finske Pekka Koskela og amerikanske Shani Davis. Lobkov var 0,060 poeng bak bronsemedaljen.
Gaetano Donizetti
Domenico Gaetano Maria Donizetti (født 29. november 1797 i Bergamo, død 8. april 1848 samme sted) var en italiensk komponist av bel canto-operaer.
I tillegg til Donizettis mest kjente verk, Lucia di Lammermoor (1835), inngår flere andre i standardrepertoaret på operascener verden over, som Anna Bolena (1830), L'elisir d'amore (1832), Lucrezia Borgia (1833), Maria Stuarda (1835), La fille du régiment (1840), La favorite (1840) og Don Pasquale (1843).
Tidlige år
Donizetti ble født inn i en fattig familie uten tradisjoner for musikk. Familien bodde i to kjellerrom i Bergamos Borgo Canale-kvarter, rett utenfor bymurene. Faren var vaktmester ved byens pantelånerforretning, moren og søstrene arbeidet som syersker. I 1806 begynte den åtteårige Donizetti på korskolen Lezioni Caritatevoli di Musical, der han i ni år fikk musikkopplæring hos den framgangsrike operakomponisten Johann Simon Mayr.
I 1815 sendte Mayr ham til Bologna for å studere kirkemusikk-komposisjon med Padre Stanislao Mattei i Liceo Filarmonico. Her tonesatte Donizetti en rekke liturgiske tekster og skrev sin første opera, enakteren Pigmalione (oppført første gang i 1960).
Tidlig skaperfase
Donizetti vendte tilbake til Bergamo i 1818. I årene etter skrev han hovedsakelig buffaer, noen av dem med en viss suksess. Den første store triumfen var imidlertid med Zoraida di Granata (Roma 1822), en melodramma eroico som etablerte ham som det store håpet for den italienske seriasjangeren.
I 1827 innledet Donizetti et langvarig samarbeid med librettisten Domenico Gilardoni. Samme år signerte han en avtale med impresarioen Domenico Barbaia om å komponere fire operaer for Napoli de neste tre årene. Flere suksesser fulgte, som Alina, regina di Golconda, L’esule di Roma og Gianni di Calais (alle i 1828). Deretter kom Il paria, Il castello di Kenilworth og Il giovedì grasso (1829), og tilslutt Il diluvio universale (1830).
Sein skaperfase
Den tragiske operaen Anna Bolena ble med stor suksess uroppført 26. desember 1830 i Milanos Teatro Carcano. To av verkene som fulgte i årene etter er sannsynligvis Donizettis mest kjente: L'elisir d'amore (1832) og Lucia di Lammermoor (1835). Fra samme tidsperiode stammer La romanziera e l’uomo nero og Fausta (begge 1831), Il furioso all’isola di San Domingo og Parisina (begge 1833), og tilslutt Maria Stuarda (1835).
Donizetti ble i 1834 utnevnt til kapellmester i Napoli og komposisjonslærer ved byens konservatorium. I 1836 ble han professor i kontrapunkt og etter Niccolò Antonio Zingarellis død i 1838 leder av konservatoriet. Han sa fra seg stillingen i 1840 for å forsøke lykken i Paris og fikk en viss suksess ved Pariseroperaen med La favorite og La fille du régiment.
Sykdom og død
Donizetti var infisert av syfilis allerede da han i 1828 giftet seg med Virginia Vasselli. Hun ble smittet og deres tre barn var til dels født med misdannelser. Ingen overlevde barnealder.
Til tross for tiltakende hodepine og tidvis sviktende mental kapasitet, fullførte Donizetti sin siste opera Dom Sébastien i 1843, men han eldet deretter hurtig og mistet sitt fordelaktige utseende og stabile humør. Symptomene skyldes nevrosyfilis som hos Donizetti gav seg utslag i sinnssykdom og demens.
Donizetti døde sterkt pleietrengende i Bergamos Palazzo dei baroni Scotti. Under gravferden ble kista båret gjennom Bergamos gater ledsaget av tre musikkorkestre, 400 fakkelbærere og nesten 4000 sørgende.