cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Colombias historie
For å forklare dagens situasjon i Colombia, må vi gå helt tilbake til koloniseringen. I 1499 kom den første europeer, Alonso de Ojeda (kaptein i Christofer Columbus' flåte) til Colombia, og med dette startet 300 år med spansk styre. På 1600- og 1700-tallet var Latin-Amerika hovedsakelig spanske kolonier. Den spanske dominansen i Latin-Amerika tok slutt da Símon Bolívar startet en frigjøringskamp i første halvdel av 1800-tallet. Han frigjorde Colombia, Venezuela, Panama, Ecuador og Peru fra spansk kontroll, og gav dødsstøtet til det spanske overherredømmet på kontinentet. En annen sentral skikkelse i denne frigjøringskampen var den argentinske generalen José de San Martín, som satte den siste spikeren i den spanske koloniale kisten.
Bolívar er helt sentral for å forstå latinamerikansk historie, og han la også grunnlaget for en egen ideologi hvor latinamerikansk enhet stod sentralt, en ideologi som fremdeles står svært sterkt på kontinentet.
Bolívar hadde en drøm om å forene alle de latinamerikanske landene til et stort økonomisk uavhengig land. Det ble holdt et møte mellom latinamerikanske ledere for å ta stilling til Bolívars forslag, men forslaget ble nedstemt med en stemmes majoritet.
Det spanske tilbaketoget i Latin-Amerika gjorde rom for en ny engelsk dominans, og etter hvert særlig en dominans fra De forente stater på kontinentet, så kolonitiden var i realiteten ikke over, den bare skiftet form.
Perioden fra 1948 til 1957 er i dag kjent som La Violencia, hvor over 200 000 mennesker ble drept i kamper.
Brit Elisabeth Haagensli
Brit Elisabeth Haagensli (født 24. august 1953 i Arendal) er en norsk skuespiller og sanger, kjent fra teater- og revyoppsetninger, fjernsyn og en rekke filmer. Haagensli vokste opp i Asker.
Siden 1981 har Haagensli brukt de fleste somrene til teateroppsetninger, og mange av disse på sommerrevyen i Stavern. Hun er nok mest kjent for rollen sin i Fredrikssons fabrikk, hvor hun spilte sammen med blant andre Elsa Lystad, Anne Marie Ottersen og Aud Schønemann.
Haagensli hadde en gjesterolle som en av Karls naboer i Karl & Co og rollen som Louise Fassbinder i Hotel Cæsar. Hun ga stemmen til Bessie Busybody i LazyTown.
Melodi Grand Prix
25. januar 1975 ble den norske finalen i Melodi Grand Prix avholdt. Denne finalen er kjent for at hver sang skulle fremføres to ganger, av to forskjellige sangere. Den ene sammen med band, den andre utgaven sammen med orkester.
Cholti (språk)
Cholti (ch'olti') er et utdødd mayisk språk som ble snakka i Manche-regionen i det østlige Guatemala. Språket er bare kjent fra ett enkelt dokument som ble skrevet mellom 1685 og 1695. Cholti er nært beslekta med chorti.
De fleste tekstene skrevet med mayiske hieroglyfer ser ut til å være skrevet på en variant av cholti, kalt klassisk cholti.
Revolver (film)
Revolver er en fransk-britisk krim- og dramafilm fra 2005, skrevet og regissert av Guy Ritchie.
I filmen medvirker Jason Statham i rollen som Jake Green, Ray Liotta som Dorothy Macha og André Benjamin (også kjent som «André 3000») som Avi. Dette Guy Ritchies tredje film hvor kriminalitet og profesjonelle skurker er temaet.
Handlingsreferat
Dorothy Macha er en gjeng-sjef som er involvert i ulovlig pengespill over hele byen. Ved hjelp av tre håndlangere, kjent som "de tre Eddies" kontrollerer han flere spill som foregår i den kriminelle underverden. Macha ber om hjelp fra Jake Green (spilt av Jason Statham) men Jake nekter, så de trakasserer Jakes bror Billy og hans familie for å overbevise Jake om å delta. Han går med på å delta, og vinner hele spillet. Taperen fornærmer moren til Jake, og Jake skyter ham i foten. Dette fører til at spillets penger forsvinner i alt bråket.
Jake får syv år i fengsel på grunn av dette, og i fengsel lærer han en strategi (referert til som "The Formula") som lar ham vinne hvert eneste spill. Han begynner deretter å tjene mye penger ved forskjellige kasino. To år senere har Jake fått et rykte som får mange kasinoer til å frykte hans spilling, og han blir svartelistet av mange kasinoer. Jake, Billy og deres andre bror Joe går inn på et av Machas kasinoer. Han blir utestengt fra alle bordene. Men Macha slipper inn dem inn på et privat område av kasinoet, hvor han spiller. Men etter å ha vunnet stort, legger Macha ut en ordre om et leiemord på Jake. Han blir reddet av Zach som introduserer Jake for sin partner, Avi. De tilbyr ham en avtale: De skal beskytte Jake mot Macha, mot at de gjør noe for dem.
Jordfarger
Jordfarger er pigmenter utvunnet av stein- eller jordforekomster. Noen blir tørket og malt til jevn finhet og brukt direkte, andre kokes eller brennes for å oppnå fargen en vil ha. De mest kjente er oker i forskjellige sjatteringer mellom gult og orange/rødt (brent leire med varierende innhold av jernoksid),Terra de Siena (jord fra nær byen Siena i Italia som fåes både brent(mørk rødbrun) og rå(lysere mørkbrun, rødskjær), Umbra, (som også var italiensk jord) brent(brun) og rå(brun) – og Grønn jord som er nettopp det. Flere og sjeldnere varianter finnes også, eksempelvis grønn umbra.
Jordfarger blir brukt som kunstnerfarger til oljemaling, akrylmaling eller akvarellmaling. De brukes også som pigment for innvendig og utvendig maling av hus, med linolje, alkydolje, klister eller kalk som bindemiddel. Jordfarger med jernoksid som hovedbestanddel er lysekte og egner seg derfor godt til utendørs maling. De vanligste jordfargene til husmaling var gule og røde pigmenter med stort innhold av jernoksider, markedsført som mørk, lys eller gul oker, engelsk rødt, dodenkop og falurødt (importert fra Sverige). Mange av jordfargene blir også brukt som brekkfarger ved maling av spesielt hvite husfasader.
Røde jernoksidpigmenter ble fra 1737 til 1815 (med avbrudd) levert som biprodukt fra produksjonen av alun ved Alunverket i Grønlia ved Christiania.
Alle farger og sjatteringer kan i dag fremstilles kunstig, men blir i så fall ofte markedsført med tradisjonelt navn.
Hästholmen
Hästholmen er et tettsted i Ödeshög kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 342 innbyggere.
Mandarin (frukt)
Mandarin (Citrus reticulata) er navnet på et lite sitrustre og den appelsinlignende frukten det bærer. Frukten er mindre, noe mildere på smak og lettere å spise enn appelsinen. Den er i slekt med tangerin og forveksles i blant med klementin.
Mandarinen kommer opprinnelig fra det sørlige Kina, men har siden blitt spredd av mennesker. Det finnes flere typer mandariner med egne navn.
Frukten er avrundet, men litt sammentrykt i topp og bunn slik at den ikke er helt kuleformet. Mandarinskallet er tynnere enn på en appelsin, og som oftest også mye løsere. Selve frukten kan lett deles i separate båter. Den er dermed lett å skrelle og spise uten søl. Det er vanlig å spise den alene, men man kan også bruke mandariner sammen med matretter, som pynt på desserter, og i salater.
Ulike mandarintyper
Tangerin og satsuma er gamle, opprinnelige mandarintyper. Den japanske satsumafrukten er steinfri og ble derfor ofte hermetisert. Mandarinen krysser seg lett med andre sitrusfrukter, og det finnes derfor mange hybridtyper. De fleste sitrusfruktene er selvpollinerende eller har frukter uten frø slik at de ikke trenger å pollineres. Tangerinblomster derimot må pollineres av andre, og trenger bier i nærheten for å produsere mange frukter.
Norge
Den ideelle sesongen for mandarinene er juni-august. Mandarinene er utenfor sesong i desember, og da er det bare klementinene som er tilgjengelige i norske butikker.
Network
Network er en Oscar-belønnet amerikansk film fra 1976 i regi av Sidney Lumet.
Handling
Når seertallet for den aldrende nyhetsankeren Howard Beale (Peter Finch) går nedover blir han møtt med oppsigelse, og i desperat tilstand meddeler han i en direktesending på TV at han planlegger å ta sitt eget liv. Men hans tale går hjem hos seerne og han blir igjen interessant for kanalen som gir ham et nytt program der han forteller om sine opplevelser til det amerikanske folk. Det nye programmet blir en stor suksess men når han begynner å gå til angrep på sin egen kanal, får kanaleierne store problemer.
Joinville
Joinville kan sikte til:
Australasia under Sommer-OL 1908
Australasia under Sommer-OL 1908. Tretti sportsutøvere fra Australia og New Zealand deltok i seks grener – boksing, friidrett, rugby union, skyting, stuping og svømming – under Sommer-OL 1908 i London. Australasia kom på ellevteplass med en gull-, to sølv- og to bronsemedaljer.
US Sassuolo Calcio
De har både herre- og damelag, begge i sine respektive toppdivisjoner.
Klubbens hovedsponsor er Mapei, en ledende leverandør av lim, fugemasser og kjemiske produkter til byggebransjen. Derav navnet på hjemmebanen Mapei Stadium – Città del Tricolore, som både damene og herrene bruker.
Damelaget
Damelaget ble grunnlagt 1976 som Santa Croce. Med navnet A.S.D. Reggiana Calcio Femminile vant de Serie A (kvinner) tre ganger, 1990, 1991 og 1993. A.S.D. betyr Associazione Sportiva Dilettantistica.
President er Elisabetta Vignotto som satt for Reggiana siden 1993.
Herrelaget
Herrelaget ble grunnlagt i 1920. Etter å ha spilt i amatørseriene, rykket de i 1968 opp i Serie D. I 1974 antok de dagens navn etter å ha slått seg sammen med flere mindre lag. De spilte på fjerde nivå (C2) fra 1984 til de rykket ned i 1990. Så var det C2 fra 1998, C1 fra 2006, Serie B fra 2008 og Serie A fra 2013.
Utlånte spillere
thumb|300px|left|Fra en kamp mot Napoli i 2014 på hjemmebanen
Rid of Me
Rid of Me er PJ Harveys andre albumutgivelse. Albumet ble sluppet i 1993 og ble i hovedsak tatt opp og produsert av Steve Albini, med unntak av ett spor – «Man-Size Sextet» som ble produsert av Head, Harvey og Rob Ellis. Albumet inneholder også en coverversjon av Bob Dylans sang Highway 61 Revisited. Dette var bandet PJ Harveys siste utgivelse før de brøt opp og Polly Jean Harvey fortsatte solo under samme navn.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey, unntatt hvor annet er notert.
Peplos
Peplos er en gresk betegnelse for en fotsid klesdrakt for kvinner i antikken. Den ble satt sammen av et eller to rektangulære tøystykker, uten spesielle former og lite som ble sydd. Den fungerte som en løs tunika og hadde forskjellige navn, men hovedsakelig peplos og ble kun benyttet av kvinner.
Lengden med det avlange tøystykket tilsvarte kroppens pluss litt til, og den ble brettet til det halve fra albu til albu, deretter foldet og brettet rundt kroppen før den festes mot skuldrene med nåler. Livet ble strammet til med et belte. Overdelen ble trukket noe opp slik at den hang over beltet. Over dette kunne en kvinne folde en tyngre tunika eller kappe som ble kalt for himation.
Bortsett fra korestatuer ble klesdrakten ofte skildret i vasemaleri fra 400-tallet f.Kr.
På den siste dagen av pyanopsion i antikkens Athen, den måneden da festen thesmoforia ble feiret, ble peplos en del av kultprosessen. Prestinnene til Athene Polias og arrephoroi (spesielt utvalgt unge kvinner som hjalp til) satte opp en vevstol og hvor ergastinai (utvalgte unge kvinner for oppgaven) vevde en tøy til peplos som deretter ble gitt en statue som representerte gudinnen Athene.
ToSPot
Tospråklig Sjekk for Potensielle Tolker (ToSPoT) er en skriftlig ordforrådstest som tar en stikkprøve av kandidatens ordforråd på norsk og tolkespråket. Prøven arrangeres av Integrerings- og mangfoldsdirektoratet.
Bata
Bata er en havneby i Ekvatorial-Guinea. Byen er med sine ca. 250 000 innbyggere den største byen i landet, større enn hovedstaden Malabo. Bata ligger ved atlanterhavskysten i Río Muni. Bata var tidligere hovedstad i Ekvatorial-Guinea og er et viktig trafikknutepunkt og havn. Byen har daglig fergerute til byene Malabo og Douala; i tillegg ligger Bata lufthavn i byen.
ToSPot
Testen omtales gjerne som en "synstest for piloter" – det er en forutsetning for å kunne fly at man kan se, men det er ikke tilstrekkelig (det er ikke slik at alle som kan se kan fly), og på samme måte er det en forutsetning for å kunne tolke at man behersker grunnleggende ordforråd på de to tolkespråkene, men dette er ikke tilstrekkelig for å være tolk.
Owen Gun
Owen Gun (Owen Machine Carbine) er en maskinpistol fra Australia, designet av Evelyn Owen i 1939.
ToSPot
ToSPoT brukes som opptaksprøve for videre opplæring og rekruttering. Det utstedes ikke skriftlig dokumentasjon om kandidatens resultat, og ToSPoT gir i seg selv ikke grunnlag for godkjenning som tolk.
En som har bestått ToSPoT i et språk og har gjennomgått TAO (innføringskurs i tolking), kan søke om å bli oppført på nivå 5 i IMDIs tolkeregister, som finnes på tolkeportalen.
Owen Gun
Våpenet er det eneste australske våpen som ble brukt under andre verdenskrig, og var standard maskinpistol for den australske hæren gjennom krigen. Våpenet ble produsert av John Lysaght, ca. 50 000 våpen ble produsert mellom 1941 og 1945.
Revolutionär Kommunistisk Ungdom
Revolutionär Kommunistisk Ungdom, (RKU), er ungdomsforbund til det svenske partiet Kommunistiska Partiet (tidligere KPML(r)). Forbundet oppgir å ha ca. 800-1000 medlemmer.
Owen Gun
Owen Gun i bruk
Owen Gun var noe større og tyngre enn tilsvarende andre maskinpistoler, men var kjent som et uvanlig pålitelig våpen. Under de harde kampene i jungelen i Ny-Guinea var det vanskelig å vedlikeholde våpen skikkelig og støv og gjørme gjorde at mange eller pålitelige våpen ikke fungerte. Owen Gun var lett og demontere, hadde enda færre deler enn en Stengun og åpninger bak i glidekassen som slapp ut vann, rust og gjørme. Delene hadde også ganske vid toleranse, slik at litt rusk i mekanismen ikke førte til å våpenet låste seg.
Revolutionär Kommunistisk Ungdom
RKU er en revolusjonær kommunistiskt, marxist-leninistiskt ungdomsorganisasjon som kjemper for å omdanne hele samfunnet og skape et nytt sosialistisk samfunn. Som i moderpartiet snakker de om en sosialistisk revolusjon. RKU gir ut bladet Rebell.
Owen Gun
Owen Gun i bruk
Under kampene på Guadalcanal og Salomonøyene byttet australske og newzealandske kommandosoldater ut sine Thompson maskinpistoler med Owen Gun fordi Thompson ikke var diftsikker nok. Både New Zealand, Storbritannia og USA viste interesse for designen, men produksjonen ved John Lysaght var ikke stor nok til å dekke mer enn etterspørselen på hjemmebane. Etter andre verdenskrig ble den også brukt senere av australske tropper i både Koreakrigen og Vietnamkrigen. Den var standard maskinpistol frem til tidlig på 1960-tallet, hvor den ble byttet ut mot F1 maskinpistolen.
Revolutionär Kommunistisk Ungdom
Historie
Forbundets første aktivitet skjedde ved at den første lokalorganisasjonen ble dannet i 1991. Den nasjonale oppstarten drøyde til 1994 da den første kongressen ble holdt. I 2004 ble den femte kongressen som markerte organisasjonens tiårsjublileum avholdt.
Owen Gun
Konstruksjon
Mekanismen har masseretardert sluttstykke, og skyter med åpent sluttstykke. Den er lett igjenkjennbar da den har et topp-montert våpenmagasin og sidemonterte sikter. Den har en stokk som ikke er foldbar, men kom også med pistolgrep.
Revolutionär Kommunistisk Ungdom
Historie
17. desember 2004 besluttet Ungdomsstyrelsen, etter en reportasje i radioprogrammet Kaliber, at RKU ikke lenger skulle få noe statstilskudd for sin virksomhet. Ungdomsstyrelsen begrunnet dette med at det "finnes formuleringer i RKU sin politiske plattform som er tvilsomme i forhold til prinsippet om demokratiet og stemmerett". Reportasjen i Kaliber ble kritisert av granskningsnämnden på ett punkt; at det i programmet ble framstilt som om statlige bidragspenger hadde blitt brukt til å organisere en støttereise til Nord-Korea. Beskyldningene om Nord-Korea var ikke med som grunnlag for at ungdomsstyrelsens besluttet å dra inn bidraget.
Kritikk hadde en stund blitt rettet mot RKU bl.a. fordi organisasjon hadde besøkt ettpartistater uten å framføre kritikk av mangelen på demokrati og menneskerettigheter, samt uttalt støtte til terroristgrupper. RKU hevder selv at de er de eneste sanne demokratene blant Ungdomsorganisasjonene siden mener selv å være de eneste som vil utvide demokratiet til å også gjelde for landets økonomi. RKU sine kampanjereiser til bl.a. Nord-Korea har ifølge organisasjonen hatt som formål å lære av erfaringene av systemet der, og å spre det svenske synet på demokrati til partikamerater i nevnte land.
Politikk
Forbundet anser at det nåværende kapitalistiske samfunnet ikke klarer å tilfredsstille folkets behov. RKU mener at det finnes tydelige eksempler på dette i dagens Sverige med høy arbeidsledighet og store forsømmelser innenfor skole, barneomsorg, og fritidstilbud for ungdom, samtidig som store foretak har milliardoverskudd. Forbundet hevder videre at det finnes store rikdommer i Sverige, men de er samlet på et fåtall menneskers hender og at den førende politikken er en høyrepolitikk.
Martti Lappalainen
Martti Lappalainen (født 11. april 1902, død 6. oktober 1941) var en finsk sportsutøver som deltok i flere olympiske leker, 1924 i Chamonix, 1928 i St. Moritz og 1932 i Lake Placid.
Revolutionär Kommunistisk Ungdom
Politikk
RKU anser at den eneste utveien på lang sikt er på revolusjonært vis å omdanne det nåværende samfunnet og bygge et nytt sosialistisk samfunn. Dermed kan samfunnet få en sann kommunistisk økonomi bygd på menneskers behov i stedet for bedriftenes strev etter størst mulig gevinst. Dagens sosialdemokratiske styrte Sverige bygger, ifølge RKU, på et falsk grunnlag med store historierevisjonistiske innslag. RKU vil derfor innføre en kommunistisk planøkonomi som tar hensyn til menneskers behov og miljøet i Marx' og Lenins ånd.
Martti Lappalainen
Hirvonen vant en olympisk sølvmedalje under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på det finske laget som kom på andreplass i militært patruljeløp bak Sveits. Det var seks lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 31. januar 1924 der det var kun fire lag som fullførte. De andre på laget var Väinö Bremer, August Eskelinen og Heikki Hirvonen.
Liste over Doctor Who-historier
Dette er en liste over episodene av den britiske TV-serien Doctor Who delt inn etter historier. Per 23. april 2011 er det blitt vist 771 individuelle episoder, inkludert en TV-film, som er delt inn i 204 historier. I tillegg har fire veldedighetsspesialer og to animerte serier blitt laget så vel som to korte sekvenser: «A Fix with Sontarans» og «Attack of the Graske». Doctor Who er verdens lengstlevende science fiction-serie. Til sammenligning har rekordinnehaveren av flest etterfølgende episoder uten brudd, Stargate SG-1, 214 episoder.
Frem til Survival i 1989 består hver sesong av en rekke historier som går over en eller flere episoder. Da serien kom tilbake i 2005 ble dette forandret til at rundt halvparten av episodene er frittstående mens resten er delt inn i historier som er to eller tre episoder lange. Koden i kolonnen etter tittel angir produksjonskoden som ble brukt på historien av produksjonsteamet. Den følges av antall episoder i hver historie. Sendedato viser til når historiene ble vist på BBC One i Storbritannia om ikke annet er nevnt. I de første to sesongene og til og med The Gunfighters i den tredje hadde ikke hver historie en egen tittel, men individuelle titler på hver episode. Titlene brukt i listen er de mest vanlige og brukt av BBC på deres utgivelser. Noen av de alternative titlene er også nevnt. Med frittstående episoder i 2005 gikk de tilbake til å bruke episodetitler, også i de tilfellene en historie gikk over flere episoder.
I perioden 1963–1989 er hver episode 25 minutter lang og fra og med 2005 er de 45 minutter lange om ikke annet er nevnt.
Nummereringen av historiene er ikke offisielle, men brukes for å vise i hvilken rekkefølge de ble vist. Det er for eksempel noe uenighet om sesong 23, The Trial of a Time Lord, skal telles som en eller fire historier og om den usendte Shada skal inkluderes. Nummereringen brukt i listen brukes også av referansebøker som The Discontinuity Guide og på BBCs egne DVD-utgivelser.
Den første Doktoren
Se også: Den første Doktoren
Den første Doktoren ble spilt av William Hartnell. I løpet av hans tid i serien ble det produsert historier hvor Doktoren både drar til fremtiden og hvor han besøker historiske hendelser uten noen science fiction-elementer. Sistnevnte type historier ble faset ut etter Hartnells tid. I hans siste historie, The Tenth Planet, blir Doktoren gradvis svakere og han regenererer i fjerde og siste episode.
1. sesong (1963–64)
Verity Lambert var produsent i den første sesongen og hun hadde denne stillingen til og med «Mission to the Unknown». David Whitaker var manusredaktør til og med The Dalek Invasion of Earth.
2. sesong (1964–65)
Dennis Spooner tok over som manusredaktør etter Whitaker fra og med The Rescue. Han hadde denne jobben i seks måneder og Donald Tosh erstattet ham fra og med historien The Time Meddler.
3. sesong (1965–66)
John Miles tok over som produsent etter Lambert fra og med The Myth Makers, og han ble igjen byttet ut med Innes Lloyd etter The Ark. Donald Tosh jobbet som manusredaktør frem til The Massacre of St Bartholomew's Eve. I løpet av denne historien tok Gerry Davis over. Lloyd og Davis ble i sine jobber frem til slutten av sesong fire.
Den andre Doktoren
''Se også: Den andre Doktoren.
Den andre Doktoren ble spilt av Patrick Troughton hvis historier var mer actionfylte. Han spilte denne rollen til og med The War Games hvor Doktorens rase, time lordene, anklager Doktoren for å ha brutt tidens lover.
5. sesong (1967–68)
Peter Bryant tok over som produsent etter Lloyd fra og med The Web of Fear. Han hadde denne stillingen til og med The War Games. Bryant hadde også redigert manusene til de fire siste episodene av The Evil of the Daleks og i sesong 5 redigerte han manusene til The Abominable Snowmen, The Ice Warriors og The Enemy of the World. Da han ble produsent tok Derrick Sherwin over denne jobben. Victor Pemberton var manusredaktør på The Tomb of the Cybermen.
6. sesong (1968–69)
Bryant og Sherwin beholdt jobbene som henholdsvis produsent og manusredaktør denne sesongen, bortsett fra The War Games som ble produsert av Sherwin. Terrance Dicks jobbet som Sherwins assistent og han redigerte manusene til The Invasion, The Krotons, The Seeds of Death og The War Games. Han ble ikke kreditert på sistnevnte fordi han også var medforfatter. Her blir også serien i farger.
Gråvatnet (Rana)
Vatnet er utilgjengelig og lite brukt. God bestand av fjellrøye.
Liste over Doctor Who-historier
8. sesong (1971)
Denne sesongen har en løs overhengende historie om figuren Master.
Den fjerde Doktoren
Den fjerde Doktoren ble spilt av Tom Baker og han er den som har spilt denne rollen lengst.
12. sesong (1974–75)
Philip Hinchcliffe tok over som produsent fra og med The Ark in Space og Robert Holmes som manusredaktør fra og med Robot. Alle historiene i denne sesongen foregår direkte etter hverandre, men de er alle regnet som frittstående historier.
15. sesong (1977–78)
Graham Williams tok over som produsent etter Philip Hinchcliffe. Robert Holmes sluttet som manusredaktør under produksjonen av The Sun Makers og ble erstattet av Anthony Read.
16. sesong (1978–79)
Douglas Adams tok over som manusredaktør fra og med The Armageddon Factor. Sesong 16 består av en lang historie delt inn i seks deler. Den er ofte kalt The Key to Time og har blitt utgitt under denne tittelen av BBC.
18. sesong (1980–81)
Temaet i denne sesongen er entropi. Det er den første som ble produsert av John Nathan-Turner og han var produsent frem til serien ble lagt ned i 1989. Christopher H. Bidmead tok over som manusredaktør etter Douglas Adams. Alle historiene i denne sesongen og til og med sesong 20 foregår rett etter hverandre.
Full Circle, State of Decay og Warriors' Gate handler om Doktorens reiser i E-Space. De ble utgitt på VHS med tittelen The E-Space Trilogy.
Den femte Doktoren
Den femte Doktoren ble spilt av Peter Davison. John Nathan-Turner fortsatte som produsent i Davisons periode.
19. sesong (1982)
Antony Root var manusredaktør på Four to Doomsday og The Visitation. Eric Saward tok deretter over, men Root ble kreditert på Earthshock siden Saward også var forfatter av denne historien. Serien ble også flyttet fra å vises ukentlig på lørdag til to episoder i uken på henholdsvis mandag og tirsdag. Castrovalva er, sammen med The Keeper of Traken og Logopolis fra forrige sesong, en løs trilogi om Masters tilbakekomst. De ble derfor utgitt på DVD med tittelen New Beginnings.
20. sesong (1983)
Mawdryn Undead, Terminus og Enlighenment handler om at Black Guardian prøver å drepe Doktoren. De ble utgitt individuelt på VHS med paraplytittelen The Black Guardian Trilogy.
21. sesong (1984)
For første gang siden sesong 17 er ikke alle historiene lenket sammen.
Den sjette Doktoren
Den sjette Doktoren ble spilt av Colin Baker.
22. sesong (1985)
John Nathan-Turner og Eric Saward beholdt sine stillinger gjennom denne sesongen. Serien ble flyttet tilbake til lørdag og alle episodene ble utvidet til å vare 45 minutter.
23. sesong (1986)
Eric Saward forlot serien etter Mindwarp, men kom tilbake midlertidig for å jobbe på The Ultimate Foe. Nathan-Turner tok over uoffisielt jobben som manusredaktør på de gjenværende episodene. Hele sesongen ble kringkastet med tittelen The Trial of a Time Lord og er delt opp i fire segmenter. Episodene gikk tilbake til å vare 25 minutter.
24. sesong (1987)
John Nathan-Turner fortsatte som produsent og Andrew Cartmel tok over som manusredaktør. Begge to beholdt disse jobbene til og med sesong 26.
26. sesong (1989)
Denne sesongen fokuserer på Aces private liv og Doktorens fortid. Virgin New Adventures' romaner fortsetter handlingen etter denne sesongen og noen av disse ble skrevet om til episoder, som «Human Nature» og «The Family of Blood».
Den åttende Doktoren
Den åttende Doktoren ble spilt av Paul McGann. Denne TV-filmen er den eneste TV-opptredenen med denne Doktoren (med unntak av 'minisoden'"The Night of the Doctor"). Tittelen på filmen er Doctor Who, men produsent Philip Segal foreslo senere Enemy Within som en alternativ tittel. DVD-utgivelsen brukte Doctor Who: The Movie.
Den niende Doktoren
Etter en pause på 16 år (9 år etter filmen med McGann) begynte BBC å igjen produsere Doctor Who i 2005. Russell T Davies, Julie Gardner og Mal Young var executive producer og Phil Collinson produsent. Christopher Eccleston spiller den niende Doktoren.
Det nye teamet bak serien bestemte seg for å starte med nummereringen fra begynnelsen igjen for å gjøre den mer tilgjengelig for nye fans. Det er likevel en fortsettelse av serien. Fra og med denne sesongen spilles serien også inn med et sideforhold på 16:9 og standard episodelengde er på 45 minutter. For første gang siden 1966 har også hver episode sitt eget navn.
1. sesong (2005)
Denne sesongen ble vist på NRK2 i Norge.
Den tiende Doktoren
Den tiende Doktoren spilles av David Tennant som fikk rollen før forrige sesong ble kringkastet etter at Eccleston sa han ville forlate serien. Mal Young forlot posisjonen som executive producer og ble ikke erstattet.
2. sesong (2006)
Bakgrunnhistorien til serien Torchwood ble fortalt i løpet av denne sesongen. Hver episode har også en ledsagende TARDISODE.
Spesialepisoder (2008–10)
Fra og med «Planet of the Dead» ble Doctor Who spilt inn i HD. Av praktiske årsaker ble produksjonskodene fra sesong fire brukt.
Den ellevte Doktoren
Den ellevte Doktoren spilles av Matt Smith og han dukket først opp i siste scene av The End of Time.
5. sesong (2010)
Denne sesongen introduserer Karen Gillan som Amy Pond. Piers Wenger, Beth Willis og Steven Moffat tok over som executive producer.
Andre
Det har vært flere spesialepisoder produsert av BBC relatert til Doctor Who, som ikke er en del av seriens kontinuitet.
Eksterne lenker
Episodi di Doctor Who (quarta stagione)
Sundene
Sundene er et sted ved Vrengensundet på nordre del av Tjøme i Færder kommune i Vestfold. Bebyggelsen ligger dels knyttet til sjøen, dels til Østveien og Vestveien. Vrengenbrua forbinder Sundene på Tjøme med Kjøpmannskjær på Nøtterøy. Før 1932 var det fergeforbindelse til Nøtterøy fra Fergeodden på Sundene. På Fergeodden finnes Tjømes eneste dypvannskai. Stedet har vært benyttet som anløpssted, blant annet for båtrute mellom Arendal og Oslo midt på 1990-tallet.
En del av tettbebyggelsen langs Vrengensundet var oppført av tilflyttede svensker i siste halvdel av 1800-tallet. Sundenestranda ble derfor lenge kalt «Lille Sverige».
På Sundene er det i dag to marinaer som betjener sommergjestenes fritidsbåter.
I første halvdel av 1900-tallet var det på stedet to dagligvarebutikker, bakeri og melkeutsalg. «Brokafeen» var lenge et mye brukt møtested på Sundene.
Tross tett bebyggelse er ikke Sundene regnet som et formelt tettsted av Statistisk sentralbyrå.
Stedsnavnet Sundene stammer fra navn på matrikkelgårdene Nordre og Søndre Sundene. Nordre Sundene er delt i to bruk, som ligger på hver sin side av en vik i Vrengensundet. Våningshuset på østsiden, Strandgården, er bygd på 1700-tallet, og midt på 1800-tallet ble Tjømes første landhandel etablert her. Huset er fredet etter lov om kulturminner, og eies av Norges Bank, og brukes som feriested for bankens personale. Våningshuset på vestsiden er i sveitserstil, bygd midt på 1800-tallet; også her ble det lenge drevet landhandel.
Silvius Leopold Weiss
Silvius (1687–1750) var en tysk komponist og luttspiller.
Sundene
Tjømlinger uttaler vanligvis stedsnavnet som sunnane.
Silvius Leopold Weiss
Biografi
Tidligere antok man at han ble født i 1686 i Breslau, men nyere undersøkninger antyder Grottkau i 1687. Faren Johann Jacob Weiss var luttenist- og teorbist og underviste Silvius og de yngre søsknene Johann Sigismund og Juliana Margaretha i luttspill allerede fra tidlig alder.
Silvius Leopold Weiss arbeidet som luttenist ved pfalzgreve Karl Phillip von Pfalz-Neuburgs hoff i Breslau (dagens Wrocław).
Fra 1710 oppholdt Weiss seg i Roma som ledsager for den polske prinsen Alexander Sobieski. I Roma ble Weiss kjent med flere av tidens mest kjente musikere, blant annet Alessandro og Domenico Scarlatti og Johann David Heinichen. Oppholdet i Roma var av stor betydning for Weiss' musikalske utvikling. I 1714 vendte han antakelig tilbake til sin opprinnelige tjenesteherre Karl Philipp som nå residerte i Innsbruck.
Første gang man hører om Weiss i Dresden er rundt 1717. I august 1718 ble han ansatt som kongelig kammerluttenist ved den saksiske kurfyrsten August den sterkes hoff. Weiss hørte til de best betalte musikerne ved hoffet i Dresden, og ble her til sin død.
I 1723 reiste han sammen med Johann Joachim Quantz og Carl Heinrich Graun til Praha hvor de spilte i Johann Joseph Fux' kroningsopera Costanza e Fortezza. I 1736 avslo Weiss et jobbtilbud ved hoffet i Wien til tross for at det ble lokket med usedvanlig høy betaling (2000 taler). Det er belegg for at Weiss i 1739 ble kjent med Johann Sebastian Bach i Leipzig.
Weiss gikk for å være sin tids beste luttenist og var den siste store luttspiller i en flere hundre år gammel tradisjon før instrumentet gikk av bruk.
Han døde i 1750 i en alder av 63 år. Han er gravlagt på den gamle katolske gravplassen i Dresden.
Innflytelse
Weiss var den siste store og teknisk fremragende luttvirtuos som ble beundret av sine samtidige for sin improvisasjonskunst. Han skrev mer enn 600 verk for solo lutt (preludier og barokke dansesatser), det meste satt sammen i suiter eller «sonater» (må ikke forveksles med den senere klassiske sonaten basert på sonatesatsformen). Dessverre er ikke noe av hans ensembleverk for lutt og andre instrumenter fullstendig bevart.
Weiss komponerte utelukkende for tysk barokklutt som han byggeteknisk tilpasset etter egne ideer. Ved siden av solostykker og duoer skrev han kammermusikk med lutt og luttkonserter. Av kammermusikken og konsertene er bare luttstemmene i tabulatur bevart – stemmene for de andre instrumentene er tapt.
Silvius Leopold Weiss var godt kjent med Johann Sebastian Bach. I 1739 var han sammen med Wilhelm Friedemann Bach og luttenisten Johann Kropfgans flere ganger gjest i det Bachske hjem i Leipzig. Johann Friedrich Reichardt forteller at Weiss og Bach hadde improvisasjonskonkurranser:
Kabaddi
Kabaddi (av og til skrevet kabbadi eller kabadi) (hindi: कबड्डी; ) er en lagidrett opprinnelig fra Sør-Asia. Det er populært i Sør-Asia og Sørøst-Asia. Det er nasjonalsport i Bangladesh, og regionsspill i Punjab og Andhra Pradesh i India. Norge har et landslag som deltok i VM i India 2011 og havnet på femteplass. Norges lag ble oppløst, men igjen startet i slutten av 2018 av Kanwaldeep Singh Kamboj. Laget spilte treningskamper mot Tyskland og Danmark hvor begge lag ble slått. 20. juli reiser laget for å presentere Norge i Malaysia World Cup 2019. Lagets trener heter Joaquim Rasi, som også representerer Jack Hermansson i UFC.
Kabaddi spilles mellom to lag med sju spillere hver. Målet er at en angrepsspiller, kalt «raider», skal klare å løpe inn på motstanderlagets banehalvdel, ta på så mange som mulig av deres spillere og komme seg tilbake til sin egen banehalvdel uten å bli takla. Det angripende laget får poeng for hver spiller de klarer å ta på, mens det forsvarende laget får ett poeng hvis det klarer å stoppe raideren. Spillere som blir tatt på av en raider eller takla av en forsvarsspiller, tas ut av spillet, men kan komme inn på banen igjen når deres eget lag tar poeng.
Spillet fins i flere ulike varianter. I standardvarianten må raideren holde pusten under hele angrepet.
Richard Lynn
Richard Lynn (født 1930) er en britisk professor emeritus i psykologi fra University of Ulster som er kjent for sitt kontroversielle syn på kjønn, folkegrupper, etnisitet og intelligens, og nasjonale forskjeller i intelligens. Lynn sier at det er intelligenseforskjeller når man ser på etniske folkegrupper og kjønn. Lynn er en av verdens ledende forskere innenfor IQ-forskning.
Liv og virke
Lynn ble utdannet ved Bristol Grammar School og Universitetet i Cambridge i England. Han har arbeidet som foreleser i psykologi ved Universitetet i Exeter, og som professor i psykologi ved Economic and Social Research Institute i Dublin, og ved Universitetet i Ulster ved Coleraine. Han har skrevet og vært medforfatter til mer enn 11 bøker og 200 vitenskapelige artikler over en periode på fem decennier.
Kabaddi
Mukhtar Shah
Gora Pandher
Ravindra Shetty
Richard Lynn
Liv og virke
Sent på 1970-tallet skrev Lynn at han fant høyere gjennomsnittlig IQ-skåring hos østasiater sammenlignet med hvite (5 poeng høyere i hans metaanalyse). I 1990 foreslo han at Flynneffekten; en observert årlig økning av IQ-skåren i verden – muligens kunne forklares med forbedret ernæring, spesielt i tidlig barndom.
Kabaddi
Robin Singh
Jashan Singh Kamboj
Richard Lynn
Liv og virke
Som mesteparten av forskning innen etniske folkegrupper og intelligens er Lynns forskning kontroversiell. Han er sitert i boken The Bell Curve. Han er også en av de 52 vitenskapsfolkene som signerte «Mainstream Science on Intelligence», en kronikk som stod på trykk i The Wall Street Journal som forsvarte The Bell Curve. Han sitter i redaktørrådet (editorial boards) i de vitenskapelige tidsskriftene Intelligence og Personality and Individual Differences. Han er også styremedlem i Pioneer Fund og i det Pioneer-støttede tidsskriftet Mankind Quarterly.
Lynn medvirket i den norske TV-serien Hjernevask (TV-program) som gikk på NRK i 2010.
Kabaddi
Sony Singh Cheema
Mandeep Singh
Tajmeet Singh
Arjun Singh
Shogun’s Ninja
Handling
Under indre konflikter i 1500-tallets Japan blir en lokal høvding og hele hans familie drept av en maktsyk krigsherre som jakter på to dolker som skal fortelle hvor en gullskatt befinner seg. Bare en av sønnene overlever (Shiranui), og han flykter til Kina hvor han lærer seg å kjempe. 20 år senere søker han hevn gjennom å organisere et opprør mot styresmaktene.
Om filmen
Filmen gikk ikke på kino i Norge, men ble utgitt på video i 1982 av CCV Video.
I rollene
(utvalg)
Schandorffs plass
Schandorffs plass er en plass på Hammersborg i Oslo, åpnet som plass med parkanlegg 21. september 2009. Anlegget er tegnet av landskapsarkitektene Østengen og Bergo AS. Plassen het tidligere Schandorffs gate.
Beliggenhet og utforming
Plassen ligger inntil Trefoldighetskirken på nordsiden av denne, mellom Akersgata og starten på Fredensborgveien. Mot øst ligger arkaden til Deichmans gamle hovedbibliotek 1933–2019 og Krist kirkegård, mot vest, over Akersgata, Keysers gate.
Uavhengighetsdagen (USA)
Uavhengighetsdagen (eng: Independence Day), den 4. juli er USAs nasjonaldag. Den er basert på da USA fikk underskrevet uavhengighetserklæringen av Kongeriket Storbritannia (1707–1800) den 4. juli 1776.
Schandorffs plass
Beliggenhet og utforming
På plassen står Nic Schiølls statue av «Grønlands apostel», Hans Egede, støpt i bronse og avduket i 1965.
Uavhengighetsdagen (USA)
Siden 1777 har det vært vanlig med fyrverkeri på denne dagen.
Schandorffs plass
Beliggenhet og utforming
Schandorffs plass ble etablert i 2009, ved at Høegh Eiendom, som i 2005 kjøpte eiendommene Akersgata 64, 68 og 73 nord for plassen, bekostet det meste av opparbeidelse med parkanlegg. Plassen ligger i en helling mot vest, og har fått gangbaner som slynger seg opp til Fredensborgveien, slik at den er tilgjengelig for barnevogner og rullestoler. Under plassen er det i 2009 bygget parkeringsanlegg.
Peyote
Peyote (Lophophora williamsii) er en liten kaktus som vokser i de sørvestlige deler av USA, og ned til sentrale deler av Mexico, og inneholder et psykoaktivt stoff som gir en narkotisk rus. Omtrent 0,4 % av plantens vekt er det psykedeliske fenetylaminet meskalin, og kaktusen har en lang tradisjon som et religiøst sakrament blant det amerikanske urfolket.
Som de fleste andre artene i Lophophora-familien, vokser peyote veldig sakte, og kan bruke opp til tre år på å nå blomstringsfasen.
Schandorffs plass
Historie
Før 1864 ble gaten kalt Kirkegårdsgangen. Navneskiftet i 2009 fra gate til plass skjedde ved vedtak i bydelsutvalget i bydel St. Hanshaugen, som også skal drifte parken etter overleveringen fra Høegh Eiendom. Schandorffs gate mellom Fredensborgveien og Grubbegata, der den går i nordkanten av Krist kirkegård, beholder navnet.
Gaten ble i 1864 oppkalt etter ekteparet Schandorff. Jacob Christlieb Schandorff (1775–1842) var farmasøyt, sekretær for det norske Sunnhetscollegium fra opprettelsen i 1809 til det ble nedlagt i 1815, og senere byråsjef for Medicinalkontoret i flere departementer frem til sin død. Schandorff var også med i ledelsen av Oslo Byes Vel i mange år. Hans hustru Maria (1784–1848) etablerte i 1827 Eugenias Stiftelse, en oppdragelsesanstalt for fattige og foreldreløse piker, i Teatergata 2 (tomten med nåværende Togagården) på hjørnet mot Akersgata, og drev denne til sin død.
Priser
Plassen fikk Innovasjonsprisen for universell utforming, kategorien landskapsarkitektur, i 2011.
Litteratur
Oslo byleksikon, 2000-utgaven, side 126, 380, 431
Illegal tidend
Illegal tidend var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Initiativet til avisen ble tatt av en gruppe medisinere, etter at NS-professor Klaus Hansen i 1940 hadde fristet studenter med gunstige stipendordninger i Tyskland. Gruppa sendte da ut et illegalt sirkulære, der de advarte mot tilbudet. Dette sirkulæret ble forløperen for den illegale avisen.
Illegal tidend kom ut fra november 1940 til februar 1941. Den ble stensilert i hemmelighet på Bolteløkka skole i Oslo, på skolens stensilmaskin. I alt ble det utgitt fem nummer før avisen gikk inn på grunn av arrestasjoner. Avisen ble sendt per post til leger rundt i landet, slik at distriktslegene kunne videreformidle innhold og paroler.
Avisens navn kan ha hatt en betydning for krigstidens og etterkrigstidens bruk av og oppfatning av begrepet «illegal». Før krigen ble ordet lite brukt, da het det «ulovlig». Både de tyske okkupantene og norske motstandsfolk brukte ordet illegal i den første okkupasjonstiden, men etter hvert fikk det en egen, positiv klang i motstandskretser. Fremmedordet «illegal» indikerte at det var de tyske okkupasjonslovene, ikke de norske, man trosset.
Opprinnelig ble de illegale avisene benevnt som «fri presse», «frihetsaviser» og lignende når de ble omtalt i motstandskretser. Illegal tidends navn kan ha bidratt til å befeste den positive betydningen av begrepet «illegal» og medvirket til at begrepet «illegale aviser» nokså snart ble det vanlige.
Yellow dog-klausul
Yellow dog-klausul er et forbud i en arbeidsavtale mot at arbeidstageren organiserer seg.
I norsk rett vil et slikt forbud normalt ikke kunne gjøres gjeldende, men en slik begrensning for enkelte fagforeninger kan i noen utstrekning være akseptert med utgangspunkt i lojalitetsplikten overfor arbeidsgiver om de aktuelle grunnene er saklige og tungtveiende.
Fylkesvei 2040
Fylkesvei 2040 går mellom Namnå og Skasenden.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av det meste av den tidligere fylkesvei 404 (Hedmark). Energivegen ble overført til fylkesvei 201.
Moshe Sharett
Moshe Sharett (hebraisk:, født Moshe Shertok, hebraisk , født 15. oktober 1894 i Kherson i Russland, død 7. juli 1965 i Jerusalem) var Israels andre statsminister i knappe to år (1953–1955) mellom David Ben-Gurions to regjeringsperioder.
Bakgrunn
Moshe Shartok (Sharett) ble født i svartehavsbyen Kherson i den ukrainske del av det russiske imperiet. Familien hans emigrerte til Palestina i Det osmanske rike i 1908, bodde først i Ein Sinya nær Ramallah et par år og senere i Jaffa. Familien var senere med å grunnlegge Tel Aviv. Han gikk i den første avgangsklassen ved Herzliya Hebrew High School. Senere studerte han i det osmanske Istanbul og ved London School of Economics. Under første verdenskrig tjenestegjorde Sharett i den osmanske armeen som junioroffiser.
Sharrets søster Rivka, Dov Hoz’ kone, døde i en bilulykke i desember 1940 på vei til et styremøte i Aviron. I denne ulykken ble også Sharrets andre søster, Tzvia Sharett, datter Tirza Hoz og Hoz’ forretningspartner Yitzhak Ben Yaacov, drept.
Politisk karriere
På grunn av sin erfaring ble Sharett utpekt til å bli Israels første utenriksminister. Hans største bedrift var våpenhvileavtalen i 1949, som førte til avslutningen av krigshandlingene mellom Israel og de arabiske landene i 1948.
Sharett ble innsatt som statsminister etter at Ben-Gurion hadde avgått. Sharett undertegnet Luxembourgavtalen sammen med den vesttyske forbundskansler Kurt Adenauer i september 1952; den var det første skritt på den vesttyske «Wiedergutmachungspolitik», med statlige tiltak for å få materiell erstatning til de forfulgte under Det tredje rike. Under hans statsminister­periode utspilte Lavonaffæren seg (1954).
Sharett ble atter utenriksminister i 1956. Da var Ben-Gurion atter blitt statsminister. Forholdet til Egypt ble stadig dårligere, noe Ben Gurion beklaget. Det endte med at Sharett ble løst fra unenriksministerposten.
Senere ble han leder for Jewish Agency frem til 1960.
Jakob Friedrich Kleinknecht
Liv og virke
Jakob Friedrich Kleinknecht stammet fra en familie som hadde vært musikere i mange generasjoner. Faren, Johann Kleinknecht (1676–1751), var andreorganist ved Ulmkatedralen (Ulmer Münster), og brødrene Johann Wolfgang (1715–1786) og Johann Stephan (født 1731) arbeidet, som Jakob Friedrich selv, som musikere ved hoffene i Bayreuth og Ansbach. En av Jakob Friedrich Kleinknechts sønner, Christian Ludwig Kleinknecht, videreførte musikertradisjonen.
Ironside
Ironside er en amerikansk kriminalserie som gikk på NBC fra 1967 til 1975. Serien handlet om den rullestolbundne detektiven Robert T. Ironside som ble lam etter en skyteepisode. Han måtte derfor fratre sitt embete som sjefsetterforsker ved San Franciscos politidepartement, men startet isteden som spesialkonsulent for politiet og fikk privat kontor i politibygget. Hovedrollen som detektiven Ironside ble spilt av Raymond Burr. Andre sentrale roller ble spilt av Don Galloway, Don Mitchell og Barbara Anderson. Serien ble skapt av Collier Young.
Jakob Friedrich Kleinknecht
Liv og virke
Jakob Friedrich Kleinknecht fikk i 1737 ansettelse som hoffmusiker ved fyrstebiskopen i Eichstätt, og konverterte derfor midlertidig til katolisismen. I 1743 ble han fløytist ved hoffkapellet i Bayreuth, og ble igjen protestant. I 1747 skiftet han over til fiolin. De første komposisjonene hans kom på trykk i 1748 (6 fløytesonater), selv om han fikk tittelen «Hofcompositeur» først i 1763. Året etter ble han forfremmet til hoffkapellets musikkdirektør. I 1769 flyttet han og hele hoffkapellet til Ansbach, hvor han i 1794 ble gravlagt med tittelen «Königlich-Preußischer Capellmeister».
Ironside
Den 98 minutter lange TV-filmen Ironside fra 1967, regnes som seriens pilotepisode. I 1968, 1971 og 1993 ble det produsert tre TV-filmer av serien, alle med Burr i hovedrollen. Sistnevnte TV-film: The Return of Ironside, ble Burrs siste opptreden før han døde. Produsent for serien var Joel Rogosin.
Jakob Friedrich Kleinknecht
Verk
Han skrev overveiende kammermusikk (solosonater og triosonater) såvel som konsertante verk og flere symfonier. Man kjenner til over 100 kammermusikalske verk. Stilistisk beveger Kleinknechts musikk seg fra barokken til wienerklassisismen.
Ironside
Deler av serien ble sendt i NRKs Detektimen fra 1970.
Jakob Friedrich Kleinknecht
Verk
Deler av Kleinknechts musikalske arv regnes som tapt. Det finnes avskrift av stemmer blant annet i Bayerische Staatsbibliothek, Germanisches Nationalmuseum, Badische Landesbibliothek og Bayreuths byarkiv. Videre finnes det originaltrykk fra 1700- og tidlig 1800-tall av enkelte verk. Ca 60 fløytetrioer og -sonater ble trykt i Paris, London og Nürnberg, og fikk videre utbredelse. I andre tredel av 1900-tallet er det sporadisk blitt gitt ut nye opplag.
Hazerswoude-Dorp
Hazerswoude-Dorp er en landsby i Nederland. Den er del av Rijnwoude kommune i provinsen Zuid-Holland og har 5767  innbyggere (2007). Landsbyen ligger i het Groene Hart (Grønne Hjertet) mellom byene Alpen aan den Rijn, Boskoop, Leiden og Zoetermeer. Hazerswoude har tre barneskoler.