cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
K-Soft Norway
K-Soft Norge AS  var et norsk selskap som solgte programvare med Rune Emanuel Karlsson som daglig leder og styreleder. Bedriften ble stiftet 20. mai 2005 og ble lagt ned den 22. juni 2019. K-Soft Norge AS markedsførte seg gjennom AdWords og e-post og faksmeldinger fra 2005-2009 da firmaet solgte programvarepakker for små og mellomstore bedrifter, som for eksempel fakturaprogrammet Fakt 2000 og programvaren Time 2000. I 2009 sluttet firmaet å selge programvare og disponerte deretter ikke lenger www.k-soft.no K-Soft Norge AS hadde etter 2009 ikke noen ansatte og drev kun en begrenset virksomhet som mva. representant.
Josip Primožič
Under OL 1924 ble det ingen medaljer, men Jugoslavia kom på 4.-plass i lagkonkurransen. Under OL 1928 gjorde han det også bra individuelt, og kom på 5.-plass i den individuelle mangekampen. Denne plasseringen kom etter flere gode plasseringer i enkeltapparater; sølv i skranke, 4.-plass i hopp og 6.-plass i svingstang. Det ble ingen medaljer i hans siste OL i 1936, og hans beste plassering var 6.-plass i lagkonkurransen.
K-Soft Norway
Kritikk
K-Soft har fått oppmerksomhet i pressen for sine markedsføringsmetoder, og forbrukerombudet har fått klager på uønskede fakser og spam fra K-Soft. Computerworld skrev en artikkel som hevdet at bedriften brukte norske bedrifter som Statoil, NSB, TINE og Nycomed som kundereferanser, uten at å legge frem bevis på at disse bedriftene var kunder hos K-Soft. K-Soft klaget Computerworld inn til PFU der det ble konkludert i at omtalen av den kreative markedsføringspraksisen var legitim, men magasinet ble felt for å ikke ha gjort tilstrekkelige anstrengelser for å få K-Soft til å benytte sin rett til samtidig imøtegåelse. Daglig leder i K-Soft, Rune E. Karlsson, fremholder at store deler av kritikken kommer fra et fåtall som ønsker å sverte selskapet.
I 2002 startet en tvist mellom daværende enkeltmannsforetak K-Soft Emanuel Karlsson og kunden Ing T Dahn AS. Kunden ønsket å returnere en programvarepakke, mens selskapet ikke ville godta returen. Da K-Soft i 2005 nektet å godta retur fra en annen kunde, la denne kunde samme år ut innlegg på Usenet under tittelen «Svindlerfirma - K-Soft Norge AS». Senere samme år gikk K-Soft til søksmål mot ham, Torgeir von Dahn og to andre nettdebattanter for piratkopiering og ærekrenking. Søksmålene endte med at «To personer har fått midlertidige forføyninger for å ha linket til en piratkopi av programmet». Den 1. februar 2008 ble de saksøkte frifunnet av Oslo tingrett for anklager om injurier, og K-Soft måtte betale saksomkostninger for samtlige involverte. Firmaet anket til Borgarting Lagmannsrett som den 4. juni 2008 opphevet Tingsrettens kjennelse og dømte de fire nettdebattanter til å betale saksomkostningene.
Bat Ye’or
Bat Ye'or (hebraisk:, i betydningen «Nilens datter», født i 1933 i Egypt) er et pseudonym for Gisèle Littman, født Orebi, en jødisk-britisk forfatter og politisk kommentator som skriver om historien til Midtøstens kristne og jødiske dhimmier som lever under islamsk styre. Hun har forfatter åtte bøker, inkludert Eurabia: The Euro-Arab Axis (2005), Islam and Dhimmitude: Where Civilizations Collide (2001), The Decline of Eastern Christianity: From Jihad to Dhimmitude (på fransk i 1991, engelsk i 1996), og The Dhimmi: Jews and Christians Under Islam (på fransk i 1980, engelsk i 1985). Siden meget av hennes forfatterskap bygger på originalforskning som ikke er i tråd med vitenskapelig konsensus, er hun blitt beskyldt for å være en konspirasjonteoretiker.
Liv
Bat Ye'or (Gisèle Littman) ble født i en jødisk familie i Kairo i Egypt i 1933, men sammen med sine foreldre forlot hun Egypt i 1957 etter Suezkrisen i 1956, kom til London som statsløse flyktninger. I 1958 begynte hun på Instituttet for arkeologi ved University College i London, men flyttet til Sveits i 1960 for å fortsette sine studier ved Universitetet i Genève, men fullførte aldri sin akademiske grad, og har heller aldri holdt en akademisk posisjon.
Hun har beskrevet sine erfaringer på følgende vis:
Hun har gitt korte orienteringer til De forente nasjoner og den amerikanske kongressen, og har gitt forelesninger og presentasjoner ved større universiteter som Georgetown, Brown, Yale, Brandeis, og Columbia.
Forfatterskap
Hun har skrevet en rekke bøker som for det meste omhandler historien til jøder og kristne i Midtøsten. Her har hun spesielt vært opptatt av såkalt dhimmi-status og hun har benyttet og popularisert begrepet dhimmitude. Hennes mest kjente bok er Eurabia: The Euro-Arab Axis, utgitt i 2005, som har gitt navn til «Eurabia»-teorien, som ifølge Marján og Sapir er en «ekstremistisk konspirasjonsteori, som går ut på at Europa og de arabiske landene vil slutte seg sammen for å gjøre livet umulig for Israel og islamisere det gamle kontinentet». Hun ble flittig sitert av Anders Behring Breivik i hans «manifest».
Skoleveien (Arendal)
Skoleveien er en del av fylkesvei 134 på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
Marit Breivik
Marit Breivik (født 10. april 1955 på Skogn) er en tidligere håndballspiller, og tidligere trener for Norges kvinnelandslag i håndball. Hun er coach i lagspillidretter i Olympiatoppen.
Hun sitter i Arbeiderpartiets programkomité.
Spiller
Marit Breivik begynte å spille håndball i Nessegutten og gikk senere over til Skogn IL. Hun spilte også for Nordstrand Idrettsforening. Hun vant i alt tre norske mesterskap. Hun debuterte på det norske landslaget 7. september 1975 mot Danmark og spilte i alt 139 landskamper og skåret 286 mål.
Trener
Hun har vært trener for Nessegutten, Byåsen Idrettslag og Larvik Håndballklubb (1992–1994).
I 1994 overtok hun som landslagstrener etter Sven Tore Jacobsen, og hun var landslagstrener til 2009 da hun ble avløst av Þórir Hergeirsson. Landslaget tok 13 medaljer i internasjonale mesterskap på de 15 årene Breivik var landslagstrener.
Word of Mouth (album)
Word of Mouth er et album av Jaco Pastorius.
Marit Breivik
Trener
Breivik var også medlem av styret i Rosenborg Ballklub fra 2009 til 2013.
Priser og utmerkelser
Hun ble kåret til «Årets trener» under Idrettsgallaen 2001, 2004, 2007 og 2009.
Adresseavisen kåret henne til «Årets trønder» i 2007, og NRK Trøndelag kåret henne til «Årets trønder» i 2008. I 2008 ble hun også tildelt Olavstatuetten, hun ble «Årets navn» i VG, og hun ble tildelt prisen "Kunsten å lede" av HR Norge.
I 2009 ble hun tildelt Fredrikkeprisen. Prispengene på 100 000 kr valgte hun å la gå til den veldedige organisasjonen Right To Play.
Det kongelige hoff kunngjorde 16. mars 2009 at kongen hadde utnevnt Breivik til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes innsats som rollemodell i norsk idrett.»
Marit Breivik ble tildelt norsk idretts hederspris under Idrettsgallaen 2023.
The Mars Voltas diskografi
The Mars Volta er et amerikansk progressivt rockeband dannet i 2001. De har gitt ut fem studioalbum, et konsertalbum, to EPer og ni singler. The Mars Volta består av Omar Rodriguez-Lopez, Cedric Bixler-Zavala, Isaiah Ikey Owens, Juan Alderete, Marcel Rodriguez-Lopez, Thomas Pridgen og John Frusciante (Red Hot Chili Peppers) på albumet.
Bandets første studioalbum, De-Loused in the Comatorium, ble utgitt i 2003 etter at bandet avsluttet en turné i Europa som «support act» for Red Hot Chili Peppers. Albumet er produsert av Rick Rubin, og det er basert på historien om kunstneren Julio Venegas (fra El Paso, Texas), som begikk selvmord i 1996. I 2005 ga bandet ut sitt andre album Frances the Mute, som er basert på en historie fra en dagbok som bandmedlem Jeremy Ward hadde funnet i en bil. Albumet solgte over 100 000 eksemplarer den første uken etter utgivelsen, og gikk rett inn på fjerdeplass på Billboard 200-listen. Den første singelen fra albumet, «The Widow», nådde 20.-plass på UK Singles Chart. Konsertalbumet Scabdates ble utgitt senere samme år. Deres tredje album Amputechture ble utgitt i 2006 og debuterte på en 9.-plass på Billboard 200. Det solgte over 59 000 eksemplarer den første uken. Deres fjerde studioalbum The Bedlam in Goliath ble utgitt i 2008 og debuterte på 3.-plass på Billboard 200.
Studioalbum
Utgitt: 24. januar 1972 Plateselskap: Motown
Konsertalbum
[1] Var på Billboard 200-hitlisten på 76.-plass
Vivil Idrettslag
Vivil Idrettslag er Norges største idrettslag for utviklingshemmede og holder til i Bærum. Laget ble stiftet 11. desember 1978 og har siden den dagen hatt en jevn vekst.
Signaletterretning
Signaletterretning (SIGINT) er en etterretningsdisiplin som baserer seg på oppfanging av signaler, for eksempel ved radiospaning. SIGINT deles videre opp i to hovedområder, nemlig COMINT og ELINT. SIGINT innebærer også ofte kryptoanalyse og dechiffrering.
DS «Aladdin» (1903)
DS «Aladdin» ble bygget av Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 42. Skipet ble overlevert til skipsreder Ths. S. Falck i Stavanger i januar 1903. Skipet ble ved samme reder til det krigsforliste 8. september 1917.
Signaletterretning
Blant organisasjoner som hovedsakelig driver signaletterretning er Etterretningstjenesten (Norge), Försvarets radioanstalt (Sverige), Government Communications Headquarters (Storbritannia), National Security Agency (USA), Defence Signals Directorate (Australia), Communications Security Establishment (Canada) og GUs sjette direktorat (Russland).
Vivil Idrettslag
Lagets formål er «ved samarbeid og kameratskap, å fremme idrett i sunne former, slik at idretten blir et ledd i den fysiske, psykiske og sosiale habilitering og et middel til bedring av helsen».
Signaletterretning
Disiplinen består i å fange opp elektromagnetiske impulser fra fienden, motstandere eller konkurrenter av interesse. Egen innsamling av slike impulser må være virksomme over lang tid på en passiv måte, slik at fienden ikke oppdager det.
DS «Aladdin» (1903)
Krigsforlis
DS «Aladdin» forlot Dunston like ved Newcastle, klokken 6 om morgenen den 8. september 1917. Hun var lastet med kull for Treport. I det hun seiler ut av elveløpet Tynemouth svinger hun styrbord og setter kurs mot Den engelske kanal. Samme ettermiddag passerer hun Scarborough, med kurs for Flamborough Head, utenfor kysten av Yorkshire. Like sør for Flamborough Head, klokken 16:30 blir hun angrepet av den tyske ubåten UB-34. Den første torpedoen bommer, men mannskapet går i livbåtene. Ubåten angriper igjen og neste torpedo treffer i maskinrommet. Skipet blir delt i to og synker i løpet av 2–3 minutter. En av mannskapets medlemmer omkommer.
Vivil Idrettslag
Vivil Idrettslag har ukentlige treninger innenfor følgende grupper: Fotball, håndball, ski og friidrett, svømming, rullestoldans, trim og boccia, allidrett og barnegruppe. I tillegg finnes en turmarsjgruppe som er med på forskjellige turmarsjer gjennom året.
Signaletterretning
Det er viktig å etablere et normalbilde over hva slags signaler som finns innenfor et gitt område, slik at en kan oppdage endring i dette bildet og forsøke å tolke hva dette kan bety. Derfor må SIGINT drives 24/7 hele året hvis det skal ha avgjørende virkning på den strategiske situasjonen. Dette gjelder ikke like mye på operasjonelt og taktisk nivå.
Vivil Idrettslag
Ved siden av det idrettslige aspekt fokuserer Vivil Idrettslag på det sosiale. Laget arrangerer medlemskvelder, julebord, vinteraktivitetsdag og Vivil-lekene. I tillegg er de ulike gruppene med på forskjellige turneringer som Special Olympics, Landsturneringen i håndball og fotball, Østlandsserien, Norgesserien i Boccia m.m.
Hässleholm kommune
Hässleholm kommune er en kommune i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Hässleholm.
Den olympiske mester i skyting, Pia Hansen, er fra Hässleholm.
Tettsteder
Hässleholm kommune har 16 tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Thekla Resvoll
Thekla Susanne Ragnhild Resvoll (født 22. mai 1871 i Vågå, død 14. juni 1948 i Oslo) var en norsk botaniker og kvinnesaksforkjemper. Hun ble i 1923 en av de første kvinnene som ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Hun var også styremedlem i Norsk Kvinnesaksforening og Kvindestemmeretsforeningen.
Familie
Hun var datter av Hans Resvoll (1823–1908) og Julie Martine Deichman (1831–1902). Faren var bankkasserer, og ble senere kopist i Justisdepartementet.
Hun var søster av botaniker Hanna Resvoll-Holmsen. I 1895 giftet hun seg med hydrograf og bergmann Andreas Holmsen (1869–1955), bror til Gunnar Holmsen som i 1909 giftet seg med hennes søster Hanna. Disse fire etterlot seg en stor fotografisamling som nå i det vesentligste befinner seg i bildeavdelingen til Nasjonalbiblioteket i Oslo (Resvoll-Holmsen-samlingen).
Utdannelse og yrkesliv
thumb|Botanikerne på sopptur i [[Sandvika|Sandviksåsen (Bærum), 24. oktober 1897. Fra v.: cand.real. Asta Lundell (1875-1915), konservator Ove Dahl (1862-1940), prof. Axel Blytt (1843-97) og den 26 år gamle stud.real. Thekla Resvoll helt til høyre. ]] Etter examen artium i 1892 begynte Thekla Resvoll å studere på universitetet. I 1899 ble hun en av de første fem kvinnene som avla embetseksamen på det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. Allerede som student mottok hun sitt første forskningsstipend, fra Det Rathske legat, som hun også flere ganger senere fikk stipend fra. Thekla Resvolls veileder frem til embetseksamen var Axel Blytt. Etter sin embetseksamen dro hun til København, der hun arbeidet på Universitetet i Københavns botaniske laboratorium under professor Eugen Warming.
I 1900 var Thekla Resvoll tilbake ved universitetet i Oslo. Hun ble assistent for professor Wille ved botanisk avdeling, og holdt kurs i planteanatomi for medisinere og farmasøyter. I 1902 ble hun fast ansatt som amanuensis ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Denne stillingen hadde hun til 1936.
Hun grunnla i 1924 fjellhagen på Kongsvold på Dovrefjell, opprinnelig anlagt ved Kongsvoll stasjon, men flyttet til knausene bak Kongsvold Fjeldstue, der man i dag finner hennes minnesten i klebersten fra Sel av Per Haugen.
I 2022 annonserte Oslo Byes Vel en satsing på blå skilt om fortjenstfulle kvinner i forbindelse med kvinnedagen. Blant 222 forslag ble Thekla Resvoll og 11 andre kvinner valgt ut.
Tomb of the Mutilated
Tomb of the Mutilated er det amerikanske death metal-bandet Cannibal Corpse sitt tredje studialbum. Det ble utgitt i 1992 gjennom plateselskapet Metal Blade Records, og er bandets siste album med grunnleggeren gitarist Bob Rusay. Albumet ble forbudt i Tyskland på grunn av det voldelige platecoveret og de ekstreme tekstene. Noen mener at albumet skal være et konseptstykke, basert på rituelle drap av en jente, og brenningen av liket hennes.
Sangen «Hammer Smashed Face» ble omtalt under bandets opptreden i filmen Ace Ventura: Pet Detective, og ble også nedlastbart innhold til spillet Rock Band 2. Sangen «I Cum Blood» er også omtalt i videospillet Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned.
Merced metrostasjon
Merced er en stasjon på Mexico bys metros Linje 1. Den ligger i distriktet Venustiano Carranza.
Stasjonens logo skal forestille en kasse med epler. Navnet kommer fra klosteret Convento de la Merced.
Utenfor stasjonen ligger La Merced-markedet, et av de største markedene i Mexico by. Stasjonen er forbundet med markedets innvendige korridorer.
Høypasset
Høypasset er et pass fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Høypasset er et pass over Tåkefjellene. I boka Ufullendte fortellinger blir dette passet nevnt med navnet Cirith Forn en Andrath.
I den vestre enden lå Kløvendal og derfra gikk den store østveien opp i fjellene helt til den når fjellet som Orkbyen ligger under.
Høypasset var først skapt før det første tideverv av valaen Oromë, for at Eldaene skulle få en mulighet til å krysse Tåkefjellene da de først skulle vandre mot Valinor. Senere i det første tidevervet ble Høypasset brukt av dvergene, og den bant sammen de to veiene deres (den store østveien som gikk fra Kløvendal og helt gjennom Tårnåsene og Men-i-Naugrim som går gjennom Myrkskog).
I det andre tidevervet ble Høypasset brukt av hæren til Gil-galad og Elendil da de marsjerte mot Mordor i krigen mellom Sauron og den siste alliansen. Etter dette ble Isildur drept av orker som voktet over veien til dette passet.
I de senere tider av det tredje tideverv ble passet svært farlig å bruke fordi orkeneholt til i dette passet, unntatt i den perioden da det var krig mellom dvergene og orkene og dvergene nesten utslettet alle orkene i Tåkefjellene. Men på den tiden da Bilbo Lommelun la ut på ferden for å vinne tilbake Erebor da var det mange orker som holt til i Orkebyen som hadde blitt tatt tilbake etter krigen, og av disse orkene ble Bilbo og Thorin Eikenskjold og deres følge fanget. Gjennom krigen om ringen i Ringens brorskap passerte brorskapet forbi Høypasset fordi den østre siden av Tåkefjellene hadde blitt for farlig.
Bildeetterretning
Bildeetterretning (IMINT) (engelsk: IMagery INTelligence) eller Fotografietterretning er en etterretningsdisiplin som baserer seg på innsamling og analyse av ibilder via kunstig satellitt eller flyfotografering.
Satellittbilder
Den fremste oppgaven til de såkalte spionsatellittene er å overvåke aktivitet på bakken. Oppløsningen og klarheten i bildene har blitt meget god, og man kan skille ut og identifisere små gjenstander. I tillegg brukes det varmefølsomt utstyr, som kan kartlegge menneskelig aktivitet, kjøretøyer, industri og kraftverk, og avlinger. Det er ofte mulig å skille ut forskjellige typer avlinger ut fra varmen de avgir, noe som er brukt blant annet til å kartlegge dyrking av planter for produksjon av narkotika. Bildene fra satellittene kan også brukes til å lage tredimensjonale kart, som er gode redskaper i planlegging av militære aksjoner, og i styringssystemer for raketter.
Utbredelsen av gode sivile satellittkameraer har ført til at land som ikke selv har spionsatellitter har kunnet skaffe bildemateriale som er egnet til bildeetterretning.
Flere land, i det minste USA og Russland, og muligens også Folkerepublikken Kina og andre, har utviklet våpensystemer som kan ødelegge andre nasjoners satellitter. I krigstid vil det å kunne «blinde» fienden være avgjørende for å kunne foreta f.eks. troppeforflytninger uten å bli oppdaget.
Flyfotografering
Fotografering fra luften har en betydelig lenger historie. Allerede i den amerikanske borgerkrig brukte man varmluftsballonger som plattformer for overvåking. Dengang var fotografier av slik kvalitet at man sjelden kunne bruke dem i etterretningsøyemed. Under første verdenskrig var det tilgjengelige utstyret bedre, og spesielt under den statiske krigføringen på vestfronten var det praktisk å kunne ta bilder som kunne analyseres i ro og mak bak fronten, slik at man kunne identifisere fiendtlige stillinger. I tillegg til ballonger som ble kontrollert ved hjelp av vinsjer, brukte man også luftskip og fly til fotografering.
Alexander Seippel
Heinrich Julius Manfred Alexander Seippel (født 22. januar 1851 i Kristiansand, død 22. april 1938 i Oslo) var en norsk filolog, orientalist og bibeloversetter. Alexander Seippel er i dag best kjent for å ha stått for om lag halvparten av den første nynorske bibeloversettelsen, «fyrebilsbibelen» fra 1921.
Bildeetterretning
Flyfotografering
Under andre verdenskrig ble flyfotografering mer utbredt innen etterretningsvirksomhet. Man brukte både fotografier og film, og mange jager- og bombefly ble utstyrt med kameraer slik at man kunne se effekten av dem etter utført oppdrag og eventuelt justere framgangsmåten.
Under den kalde krigen begynte man å utvikle spionfly, som i tillegg til fototustyr også hadde annet utstyr for å samle etterretningsmateriale. Det første flyet av denne typen, Lockheed U-2, er fortsatt i bruk. Fordelen med slike fly framfor satellitter er at det ofte er raskere å sende dem inn over riktig område og man kan få bilder fra flere vinkler, ettersom de ikke er bundet til en bane. De kan også få meget detaljerte bilder, ettersom avstanden er betraktelig mindre enn fra en satellitt. Problemet er at de er langt lettere å skyte ned enn en satellitt.
For å gjøre spionfly vanskeligere å skyte ned, og for å spare mannskaper i de tilfeller de blir skutt ned, er det utviklet ubemannede spionfly, ofte kalt droner. Disse er små og raske, med lav varmeutvikling, noe som gjør det mye vanskeligere å skyte dem ned enn et vanlig fly. Mens det ofte er for stor risiko forbundet med bemannet flyovervåking mens en militær aksjon pågår, kan dronene brukes også da. Bildene sendes trådløst, slik at kommandanten kan få overblikk i realtid. Selv om styringssystemene er kostbare, er de allikevel også billigere enn et fly, selv når man ser bort fra den menneskelige kostnaden ved å miste et fly. Droner er oftest utstyrt med selvødeleggelsesmekanismer, for å hindre at styringsmekanismen faller i fiendtlige hender dersom de blir skutt ned eller styrter.
Alexander Seippel
Bakgrunn
Han vokste opp i Kristiansand og Frøysnes som sønn av en tyskfødt forretningsmann. Han tok artium i 1868, og ble cand.mag. i 1873 etter studier i gresk og latin. Deretter fulgte om lag 12 år med studier og studiereiser.
Karriere
I 1886 ble han utnevnt til professor i semittiske språk ved Universitetet i Oslo. Som språkforsker er Seippels viktigste innsats at han samlet omtale av Norden og nordiske forhold i arabiske skrifter. Arbeidet ble utgitt i 2 bind Rerum Normannicarum fontes Arabici, i 1896 og 1928.
Syver Kristiansens vei (Arendal)
Syver Kristiansens vei er en kommunal vei på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
Veien går fra Nesveien til Kloppedalsbanen. Sideveier er Karl Hansens vei, Snekkenesveien, Trondalsbyveien, Kloppedalsveien og Kjæret. Veien er asfaltert og er 650 meter lang.
Alexander Seippel
Karriere
Seippel skrev selv lyrikk, var en ivrig samler av stev og forfattet selv flere. Mot slutten av sin samlertid regnet han i kasser når han ble spurt hvor mange stev han hadde. På tur i Setesdal om somrene spurte han alltid etter stev. En gang han tok bussen oppover dalen, steg en ung jente på bussen. Hun fikk knapt satt seg før Seippel spurte om hun skrev stevbok. Det gjorde hun, og dro den frem på stedet. Seippel skrev ned stev han ikke hadde fra før.
Han gjendiktet lyrikere som Hafiz og Omar Khayyam. Da Fyrebilsbibelen ble utgitt av Studentmållaget i 1921, sto Seippel bak 60 % av oversettelsen. Hans første offentlige forsøk var ''Fyrste Mose-bok eller Upphavs-boki. Umsett fraa grunn-teksti, utgitt i 1905 som vedlegg til Syn og Segn''.
Han ble ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1896, og forfremmet til kommandør i 1938. Han var medlem av Det Norske Vitenskaps-Akademi fra 1897, og ble utnevnt til statsstipendiat da han ble pensjonert i 1922.
Han var sønn av kjøpmann og visekonsul Fedor Ferdinand August Leopold Seippel (1814–1887) og Camilla Adelaide Knudsen (1824–1886), og nevø av historikeren og folkeminnesamleren Andreas Faye (1802–1869). I 1886 ektet han Ragnhild Marie Nielsen (1859-1940) som var datter av lensmannen i Østre Gausdal. Sønnen Torbjørn Leopold Seippel (1889–1981) ble ambassadør.
Frank Spellman
Frank Isaac Spellman (født 17. september 1922 i Malvern, Pennsylvania, død 12. januar 2017) var en amerikansk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London. Spellman ble olympisk mester i vektløfting under Sommer-OL 1948 i London. Han vant den tredje tyngste vektklassen, mellomvekt opp til 75,0 kg. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn under de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Spellman løftet sammenlagt 390,0 kilo, 7,5 kilo mer enn sølvvinneren og landsmannen Peter George.
Silkeborgsøerne
Silkeborgsøerne er en ikke-offisiell, men meget brukt betegnelse for innsjøene rundt Silkeborg på Jylland. I første rekke menes de innsjøene som DS «Hjejlen» og de andre rutebåtene til Himmelbjerget seiler på: Brassø, Borresø og Julsø, og småsjøene rundt disse: Slåensø og Avnsø (Brillerne). Også de øvrige innsjøene rundt om Silkeborg regnes til Silkeborgsøerne: Vejlsø, Almindsø, Ørnsø og Silkeborg Langsø.
Tongjiuniversitetet
Tongjiuniversitetet (forenklet kinesisk: 同济大学; tradisjonell kinesisk: 同濟大學; pinyin: Tóngjì Dàxué i Shanghai er et universitet i Kina. Det ble opprettet i 1907 i området Wusong av den tyske regjering sammen med tyske leger i Shanghai.
Universitetet er fordelt på flere campuser i og rundt Shanghai. Hovedcampus er i Siping i Shanghai.
Det er medlem av Prosjekt 211 som tar sikte på å fremme forskningskvalitetetene ved utvalgte kinesiske universiteter.
Militær etterretning
Militær etterretning er en form for etterretning som fokuserer på innsamling, kontroll og formidling av informasjon om fiendtlige avdelinger, terreng og værforhold i operasjonsområder. De fleste forsvarsvesen har egne avdelinger som bedriver militær etterretning.
Tamburinmannen
Tamburinmannen er en norsk dokumentarfilm fra 2005 regissert av Kari Anne Moe, hvor man følger bandet Frank Znort Quartet fra Oslos østkant til Uganda, hjemlandet til bandets tamburinmann, Willy Shanti. Shanti er hiv-positiv og filmen skildrer et sterkt møte mellom Shanti og hans familie i Uganda. I Uganda er hiv et stort samfunnsproblem og den medisinske oppfølgingen av smittede er på et helt annet nivå enn i Norge.
Militær etterretning
Etterretningsnivå
Etterretningsoperasjoner vil bli utførte gjennom alle militære nivå.
Tamburinmannen
Filmen hadde premiere på Bergen Internasjonale Filmfestival (BIFF) den 25. oktober 2005 og etter det vist på TV 2 som en Dokument 2-produksjon. Filmens produsent er Odd Isungset fra TV 2.
Militær etterretning
Strategisk etterretning
Strategisk etterretning vil være opptatt med et bredt spekter, slik som økonomi, politiske vurderinger, militære kapasiteter og mulige fienders intensjoner. Dette vil inkludere vitenskapelig, teknisk, diplomatisk og sosiologisk innsamling og analyse, sammen med geografiske, demografiske og industrielle kapasiteter.
Liggesykkel
Liggesykkel er en type sykkel der man sitter bakoverlent eller ligger på rygg i stedet for å sitte rett opp og lene seg forover. De finnes både som 2-hjuls, 3-hjuls og 4-hjuls. Det finnes også liggesykler hvor man ligger på magen som «supermann» (såkalt prone bicycle).
To vanlige typer liggesykler er highracer med kjøreegenskaper som ligner litt på vanlige sykler og lowracer hvor rytteren ligger nærmest mulig bakken for lavest mulig luftmotstand.
Tamburinmannen
Filmen varer i 52 minutter.
Militær etterretning
Norge
I Norge driver spesielt Etterretningstjenesten, Forsvarets militærgeografiske tjeneste, Etterretningsbataljonen, Forsvarets spesialkommando, Artillerijeger, Hærens jegerkommando, Marinejegerkommandoen, Kystjegerkommandoen, FS «Marjata» og 717 skvadron med militær etterretning. Militær etterretning er imidlertid en underliggende oppgave for alle militære avdelinger.
Nosa Igiebor
Emmanuel Nosakhare Igiebor, oftest kalt Nosa Igiebor eller bare Nosa, (født 9. november 1990) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den kanadiske klubben Vancouver Whitecaps.
Tom Skerritt
Thomas Roy «Tom» Skerritt (født 25. august 1933 i Detroit i Michigan) er en Emmy-prisvinnende amerikansk skuespiller. Han debuterte på TV i 1962 i serien Combat! og samme år på filmlerretet i War Hunt.
Skerritts største filmroller inkluderer M*A*S*H (1970), Harold og Maude (1971), Alien (1979) og Top Gun (1986). Han hadde også hovedrollen i TV-serien Picket Fences (norsk tittel Sheriffen) fra 1992–1996. Ble tildelt Emmy-prisen for sin rolle i serien i 1993.
Anders Lange
Anders Sigurd Lange (1904–1974) var en norsk politiker, journalist, redaktør og småbruker, som grunnla Anders Langes Parti til sterk nedsettelse av skatter, avgifter og offentlige inngrep (ALP), forløperen til Fremskrittspartiet. Han representerte dette partiet som stortingsrepresentant i sitt siste leveår.
Politisk stod Anders Lange i hele sitt voksenliv langt til høyre, men hans politiske virke kan likevel deles i to distinkte perioder. I førkrigstiden var Lange kjent som sekretær i den borgerlige samlingsorganisasjonen Fedrelandslaget fra 1930 til 1938, frem til Vidkun Quisling og hans NS-folk kuppet laget.
I etterkrigstiden orienterte han seg i retning av økonomisk liberalisme, den kalde krigens antikommunisme, og en idiosynkratisk individualisme og autoritetskritikk, og ble kjent for sin ukonvensjonelle personlighet, retoriske stil og sine tidvis sære eller ytterliggående oppfatninger. I 1950- og 1960-årene markerte han seg som en av Norges mest kjente politiske agitatorer. Han utgav i flere år avisen Hundeavisen, som opprinnelig var en avis om hundehold, men som fra 1950-årene primært ble en plattform for hans politiske meninger, ofte formidlet i en grov, humoristisk personlig stil. Han reiste land og strand rundt på folkemøter og agiterte for mer personlig frihet, lavere skatter og avgifter og mindre byråkrati, og gav også mange ganger uttrykk for rasistiske meninger og støtte til Sør-Afrikas apartheidregime. I næringslivsliberale kretser var han en yndet foredragsholder, og hans virksomhet ble støttet av Libertas. Han var ivrig friluftsmann og var tidlig opptatt av miljøvern.
I 1960-årene ble han en populær foredragsholder for konservative gymnasiaster og samlet politisk likesinnede ungdommer rundt seg, som fikk tilnavnet hundeguttene. Hundeguttene har blitt beskrevet som «høyresidens svar på 1960-årenes ungdomsopprør» og var tiltrukket både av Langes antikommunistiske ideologi og hans individualisme og ukonvensjonelle, festlige personlighet. Mange av hundeguttene tilhørte høyrefløyen i Unge Høyre og flere var også med i Komiteen for Sydøst-Asia («ky-guttene»), og de markerte seg blant annet med demonstrasjoner til støtte for USA i Vietnamkrigen, gjerne som motdemonstranter til venstresidens demonstrasjoner.
Lange var kritisk til etablerte partier og til formelle partiorganisasjoner. I begynnelsen av 1970-årene gjorde et endret politisk klima det mulig for Lange å etablere protestpartiet Anders Langes Parti til sterk nedsettelse av skatter, avgifter og offentlige inngrep (ALP). Stiftelsen fant sted på Saga Kino 8. april 1973, organisert av Lange og et par av hundeguttene. I Stortingsvalget 1973 fikk partiet 5,0 % av stemmene og 4 stortingsmandater, og Anders Lange ble valgt inn på Stortinget som den tiende representanten fra Oslo for perioden 1973–1977. Han var medlem av administrasjonskomiteen i ALP og formann i ALPs gruppestyre frem til sin død året etterpå. Det ene året han satt på Stortinget har blitt beskrevet som et år med absurd teater, der Lange hverken kunne eller ville lære de parlamentariske spillereglene, og der Høyre distanserte seg sterkt fra ham og hans protestparti. Samtidig fikk Lange et godt forhold til sentrale personer i SVs stortingsgruppe som Hanna Kvanmo og Berit Ås, som var de eneste som viste omsorg for ham blant stortingskollegene. I 1977, etter hans død, skiftet Anders Langes Parti navn til Fremskrittspartiet.
Førkrigstiden og andre verdenskrig
Anders Langes slekt stammer fra Langenburg i Tyskland, og den første i hans slekt som etablerte seg i Norge, kom fra Tyskland for å arbeide som kruttmester på Akershus slott. Lange var sønn av legen Alf Lange (f. 1869) og klaverpedagogen Anne Elisabeth Svensson (f. 1873). Han utdannet seg til skogtekniker på Oddernes skogskole i 1926. Året etter arbeidet han som planteskoleleder i Argentina (1927). Lange var gift to ganger, først med Anne-Marie Bach-Evensen (1906–67) og deretter med tannlegesekretær Karin Thurmann-Moe (1927–78).
Lange innledet sin politiske karriere som sekretær i den borgerlige samlingsorganisasjonen Fedrelandslaget 1930-38. Laget ble grunnlagt av industrimannen Joakim Lehmkuhl, som også er kjent for å ha grunnlagt klokkeprodusenten Timex Corp i USA og Lehmkuhl Industrier i Norge. Ifølge Lange selv hadde han hengt seg i døråpningen og forgjeves forsøkt å sperre NS-folkene ute. Organisatorisk var dette vanskelig for en ung sekretær som Lange, fordi det var Fridtjof Nansen som hadde introdusert Vidkun Quisling til Fedrelandslagets formann Joakim Lehmkuhl noen år tidligere, med ordene «denne karen (Quisling) tror jeg laget kan få god bruk for.»
Politikeren Jens Haugland hørte Lange holde tale i Myran skolehus og fortelle de forgjeldete heibøndene at det ikke lenger forekom tvangsauksjoner i Tyskland. Ettersom NS ikke stilte noen liste i Agder, anbefalte Lange folk å stemme på Bondepartiet. I Kristiansand vakte Lange oppmerksomhet da han stilte seg på et lasteplan med en bøtte griseblod fra Samslakteriet, og skvettet blod rundt seg for å illustrere kommunismens vesen.
Anders Lange var ikke mer markant motstandsmann enn folk flest under den tyske okkupasjonen. Han ble arrestert fordi han hadde slått ned en NS-mann han mislikte sterkt, men han mislikte mannen for andre forhold enn at han var NS-mann.
Etterkrigstiden
Lange var sekretær i Norsk Kennelklubb fra 1945 til 1947. Det året startet han egen kennel, først på Svartskog i Oppegård, og siden på gården Trollstein i Heggedal i Asker kommune, der han også drev saueavl. Der var han også sekretær i Heggedal Vel.
Hundeavisen
I etterkrigstiden orienterte Lange seg i retning økonomisk liberalisme, den kalde krigens antikommunisme og en idiosynkratisk individualisme og autoritetskritikk. I 1948 grunnla han Hundeavisen som en avis «om hunden for hundefolket». Den handlet primært om hunder frem til 1953, da den primært ble et organ for hans politiske meninger. Avisen var skrevet i en personlig, tidvis grov, men også humoristisk stil. I 1962 byttet avisen navn til Anders Langes Avis. I 1950- og 1960-årene markerte han seg som en av Norges mest kjente politiske agitatorer, gjennom sin egen avis og som foredragsholder i borgerlige kretser. Han agiterte for mer personlig frihet, mindre byråkrati og lavere skatter og avgifter, og ble støttet økonomisk blant annet av næringslivsorganisasjonen Libertas. Han opprettet også organisasjonen «Anders Langes Frihetsbevegelse», men denne organisasjonen fantes mest på papiret.
Lange engasjerte seg i svært mange ulike spørsmål. Blant annet var han tidlig ute med støtte til miljøsaken. Samtidig hadde han en antiautoritær side og liten respekt for de etablerte borgerlige partiene. Han gav sine motstandere kallenavn som «juge-Per» (Per Borten), «Norges eldste foster» (Kåre Willoch) eller «Norges eldste konfirmant» (Lars Roar Langslet). Lange startet flere organisasjoner, men hans politiske engasjement var lenge i stor grad et slags enmannsparti, og han ble ikke tatt seriøst i etablerte medier og politiske miljøer.
I januar 1972 søkte han jobben som kringkastingssjef i NRK. Til VG uttalte han at NRK trenger sensur, og at han i jobben ville gått inn for å «fjerne alt som kan virke fordervende på barn og ungdom rundt om i hjemmene».
Hundeguttene
Hundeguttene var et ungdomsmiljø som Lange samlet rundt seg i 1960-årene. Hundeguttene hadde primært utspring fra gymnas i Oslo og Bærum. Ifølge Øyvind Strømmen fikk «de høyreorienterte ungdommene som på 1960-tallet flokket seg rundt Anders Lange [...] tilnavnet 'hundeguttene', ikke minst blant politiske motstandere, som en litt hånlig referanse til Hundeavisen». Mange av hundeguttene tilhørte høyrefløyen i Unge Høyre, og de markerte seg blant annet med demonstrasjoner til støtte for USA i Vietnamkrigen og motdemonstrasjoner mot det daværende Sosialistisk Folkeparti. Hundeguttene var «unge aktivister på høyresiden, tiltalt av Langes anti-kommunistiske ideologi og frie livsførsel. Etter sigende kommer 'hundeguttene' når Lange plystrer. De gjør alt han ber om, fra å mate grisene på Trollstein til å dele ut løpesedler. De kommer fra alle samfunnslag». Hundeguttene overlappet med Komiteen for Sydøst-Asia («ky-guttene»). Hundeguttene har blitt omtalt som «høyresidens svar på 1960-årenes ungdomsopprør». Senere redaktør for Morgenbladet Sverre Martin Gunnerud ble i 1965 omtalt som den ledende hundegutten, og hadde da blitt ekskludert fra Unge Høyre. Slett ikke alle hundeguttene ble med i Anders Langes Parti, men en håndfull hundegutter organiserte partietableringen sammen med Lange i 1973.
Anders Langes Parti
Lange hadde på 1960-tallet uten å lykkes, forsøkt å etablere et nytt politisk parti. At han lyktes da han forsøkte igjen i 1973, forklares med flere forhold. Tiden var inne i 1973 for et skattenekter- og anti-establishment-parti, og forklares blant annet av følgende: Anders Langes Parti fikk 5,0 % av stemmene i stortingsvalget i 1973(107,784 stemmer) og fire mandater. Fra Oslo ble Anders Lange selv valgt inn. En av de andre fire representantene som fikk plass var Erik Gjems-Onstad, som senere ble ekskludert fra Frp og gjorde seg bemerket som innvandringsmotstander.
Da Lange gikk bort året etter, høsten 1974, kom Carl I. Hagen, som var 1. vararepresentant på Anders Langes partiliste, inn på Stortinget, men da som representant og leder for Reformpartiet. Hagen var da han tok sete i Stortinget utmeldt av ALP. ALP og Reformpartiet ble senere forent igjen, og ble i 1977 omdøpt til Fremskrittspartiet.
Stortingsrepresentant
Lange ble innvalgt på Stortinget i 1973, men satt bare ett år før sin død. I anmeldelsen av Arild Rygnestads biografi fra 1993, der Hanna Kvanmo bidro med et kapittel, skrev Vidar Ystad:
Få dager før sin død i oktober 1974 satt Anders Lange i NRKs radiostudio for å bli intervjuet av Per Norvik. Etterpå ble de sittende og småprate, da Lange plutselig brast i gråt og sa: «Det eneste jeg har oppnådd, er å skape et tilfluktssted for en gjeng kverulanter.»
Lange-biograf Øyvind Strømmen har påpekt at SV-leder Berit Ås var en av dem Anders Lange klarte å samarbeide med og hadde respekt for, og at han ble mer positiv til kvinner i politikken etter å ha blitt kjent med Ås.
Politisk syn
Anders Lange var en engasjert antikommunist og markerte motstand mot de organiserte partiene og politikere generelt. Gjennom avisen han ga ut kom han med sterke utfall mot skatter og avgifter, for et fritt næringsliv og privat eiendomsrett. Han protesterte mot det han kalte statlig intervensjonisme, formynderi, byråkrati, og skatter, avgifter og offentliges inngrep i folks privatliv. Lange kom med rasistisk uttalelser som «Ingen stemmerett til negre», «Stopp blandede ekteskap», «Hver nasjon en rase», «Ingen u-hjelp til de sorte». Han forfektet også en positiv holdning til apartheidregimet i Sør-Afrika og stemplet motstandere av systemet som «forrædere av den hvite rase».
Lange uttrykte flere ganger at kvinner ikke hadde noe på Stortinget å gjøre, men til tross for det sto to kvinner på partiets Oslo-lister i 1973 og i Sør-Trøndelag var fire av ti listeplasser opptatt av kvinner.
Forbindelse til apartheid-regimet i Sør-Afrika
Anders Langes parti ALP ble kritisert blant annet på bakgrunn en positiv holdning til Sør-Afrikas apartheid-politikk. Lange mente under henvisning til Idi Amin i Uganda at svarte mennesker trengte hvite til å styre. SV-politikeren Hanna Kvanmo skriver i Anders Langes saga, Arild Rygnestads uautoriserte biografi om Anders Lange at Lange hadde venner og bekjente blant norske bosatt i Sør-Afrika og de ønsket at han skulle gi et annet bilde av situasjonen i landet. Lange forsvarte apartheidstyret og han ble av noen ansett som rasist. Ifølge Kvanmo hadde Lange et gammeldags «innordningssyn», der kjønn og raser skulle holde seg til sin tildelte plass i skaperverket; inndeling i raser var også en del av skaperverket. Lange argumenterte for at han ikke mente hvite var bedre mennesker enn «sorte». Han mente at de fargede ikke var i stand til å styre sine egne land og ikke var egnet til å ha stemmerett. Han mente at de fargede selv var «rasebevisste» ved at de søkte sammen i ghettoer og selv valgte apartheid. Lange viste til at Sør-Afrikas bedriftseiere mente landets økonomi ville bli ødelagt om de ikke kunne bruke billige bantu-arbeidskraft. Lange hevdet at mange bantuhøvdinger ønsket apartheid. Dersom apartheid ble opphevet ville Sør-Afrika bli kommunistisk hevdet Lange, derfor var arbeid mot apartheid drevet av et ønske om å gjøre landet kommunistisk. De som gikk inn for sort flertallsstyre i Sør-Afrika var forrædere av den hvite rase, skrev han i avisen sin 16. april 1963. I mai 1966 fikk avisen etter oppfordring en hilsen fra Ian Smith i Rhodesia. Lange holdt kontakt med Smiths regjering og besøkte i 1972 Sør-Afrika. På denne reisen møtte han blant andre propagandasjef Eschel Rhoodie. Representanter for Sør-Afrika besøkte Lange privat i Asker sommeren og høsten 1973. Ifølge Kvanmo anså sørafrikanske myndigheter Lange som sin talsmann i Norge. Etter Langes død var Erik Gjems-Onstad den som tydeligst talte apartheidregimets sak i Norge, også han reiste til Sør-Afrika på invitasjon fra myndighetene.
På slutten av 1970-tallet ble det påstått at ALP hadde mottatt penger fra apartheid-regimet for at partiet skulle tale deres sak i Norge. Dagbladet skrev i 1979 at partiet hadde mottatt 400,000 kroner i forbindelse med valget i 1973. Kvanmo siterer The Guardian (mars 1979) som rapporterte at Anders Lange og hans parti hadde fått 180 000 kroner fra et hemmelig sørafrikansk fond. Da det hemmelige fondet ble kjent gikk statsråd Connie Mulder og president John Vorster av («Muldergate»). ''«Vi finansierte Langes parti slik at de kunne lansere en ukeavis. Deretter ga vi dem mer penger slik at han var i stand til å kjøre en brukbar kampanje i valget samme år (1973).» Dette skrev sørafrikaneren Eschel Rhoodie i den selvbiografiske boka The Real Information Scandal'' (1983) om sitt arbeid i det sørafrikanske informasjonsdepartementet på 1970-tallet. I brevveksling med Ivar Johansen uttalte Lange at han gjerne skulle ha tatt imot økonomisk støtte fra Sør-Afrika. Erik Gjems-Onstad og andre i kretsen rundt Lange benekter at partiet fikk noe økonomisk tilskudd fra Sør-Afrika.
Informasjonsdepartementet jobbet med åpne og hemmelige operasjoner i Europa og USA for å spre positiv omtale av regimet i Sør-Afrika. Støtten til Anders Langes parti skal ha vært en av disse operasjonene. At ALP fikk fire mandater gledet sørafrikanerne like mye som det gledet Anders Lange:
Marcelo Vieira
Marcelo Vieira da Silva Júnior (født 12. mai 1988 i Rio de Janeiro) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for.
Venusfluefanger
Venusfluefanger (Dionaea muscipula) er en kjøttetende plante i soldoggfamilien. Den er den eneste arten i slekta Dionaea og vokser vilt i sørøstlige USA.
Marcelo Vieira
Real Madrid
Marcelo kom til Real Madrid i løpet av overgangsvinduet i januar 2007. Klubbpresident Ramón Calderón sa: «Han er en viktig signering for oss. Han er en ung spiller som vil sprøyte inn litt friskhet til klubben og er en del av vår plan om å få yngre spillere inn i laget. Vi er veldig fornøyd fordi han er en perle som halvparten av Europa ønsket seg.»
Venusfluefanger
Den er en flerårig urt som er grønn hele året. Bladene sitter i en rosett, og bladstilken er vinget. Bladet er omdannet til en fangstorgan. Det er hengslet så det kan klappe sammen om byttet. Innsiden av bladet kan være grønn eller rød. Blomstene er hvite og sitter på enden av en lang stilk. Frukten er en kapsel med omtrent 25 frø.
Marcelo Vieira
Real Madrid
Marcelo debuterte som innbytter i 2–0-tapet mot. Marcelo fikk sin første kamp fra start for Real Madrid mot Racing Santander 14. april 2007, en kamp Real Madrid tapte 2–1. Under portugisiske José Mourinho, som var hovedtrener i perioden 2010–2013, var Marcelo i startelleveren i nesten alle av Real Madrids ligakamper.
I kjølvannet av Real Madrids finaleseier i mai 2022 over Liverpool i Mesterligaen, annonserte Marcelo at sesongen ble hans siste for klubben. Med 25 trofeer vunnet under sin tid hos Real Madrid, forlot han klubben som dens mestvinnende spiller noensinne.
Venusfluefanger
Venusfluefanger vokser på fuktig jord med sand og torv i myr og savanne med sumpfuru. Den har en svært begrenset utbredelse på den atlantiske kystsletta fra Beaufort County i Nord-Carolina til Charleston County i Sør-Carolina og inn i landet til Moore County i Nord-Carolina. Utbredelsen er sterkt redusert på grunn av grøfting, utbygging og gjengroing fordi man stopper skogbranner.
Marcelo Vieira
Landslagskarriere
Marcelo skåret i sin debut for mot. Han har deltatt for Brasil to ganger i de olympiske lekene; i 2008 og 2012 med henholdsvis bronse og sølv som resultat. Han ble også tatt ut i den brasilianske troppen til VM i fotball 2014 på hjemmebane. I VMs åpningskamp mellom Brasil og gjorde Marcelo selvmål og ga Kroatia ledelsen, men Brasil snudde kampen og vant 3–1.
Venusfluefanger
Venusfluefanger bruker en slags liten dobbel flate, med korte spisser langs kanten, for å fange insekter. Dyret flyr inn i den åpnede fangstkoppen og når fluefangeren merker at noe setter seg på hårene inne i bladet, lukker den seg fort, og byttet er stengt inne. To av hårene må berøres for at fangstkoppen skal lukke seg. Det andre håret må bli berørt av insektet innen et tidsintervall på 20 sekunder etter at det første håret ble berørt. Fluene blir tiltrukket av den røde fargen (noen fluefangere har ikke det) inne i fangstkoppen og lukten av nektar. Når flua ligger inne i fangstkoppen legger fluefangeren et lag med slim på flua. Kjertler på innsiden av bladene utskiller fordøyelsesenzymer. Bladene åpner seg først når næringsinnholdet fra insektet er opptatt. Dag etter dag får væsken, eller slimet, deler av fluen til å forsvinne. Etter et par uker åpner fangstkoppen seg, og bare harde deler (vinger og bein) ligger igjen.
Caledonia
Navnet er avledet fra en piktisk stamme navngitt av romerne, Caledonii, en av flere i området, kanskje den dominerende. Deres navn kan bli funnet i «Dùn Chailleann», et skotsk-gælisk ord for byen Dunkeld, og «Sidh Chailleann» for fjellet Schiehallion, «Alve(bakken) til kaledonierne».
Den kaledonske fjellkjede er oppkalt etter Caledonia som grovt sett går fra Skottland, gjennom Norge og ender i Svalbard.
Ny-Caledonia er et fransk territorium i Stillehavet, navngitt av James Cook i 1774.
Kunståret 1321
Kunståret 1321 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1321.
Patrick Sercu
Patrick Sercu (født 27. juni 1944 i Roeselare, død 19. april 2019) var en belgisk bane- og landeveissyklist.
Kunståret 1321
Dødsfall
1321 in art
Patrick Sercu
Han vant gull under Sommer-OL 1964 i Tokyo i 1000 meter tempo på bane. Sercu er den syklist som har flest seire i seksdagersløp, med 88 seire på 233 starter, flere av disse med Eddy Merckx som partner.
Notestativ
Et notestativ er et stativ for å sette noteark og partiturer på mens musikerne spiller. Det har vanligvis et diskret utseende for ikke å avlede oppmerksomhet fra musikere og scenografi. Det kan være lett konstruert og sammenleggbart, eller tyngre og ment for å stå fast i et konsertlokale. De lette typene er ofte laget av stål og uten overflatebehandling. De tunge er ofte lakkert svart. Notestativer finnes også i tre og andre materialer.
Café Mono
Café Mono var et utested og konsertlokale i Pløens gate, rett ved Youngstorget, i Oslo. Stedet ble etablert i 2001 og ble drevet av Happening AS. Det begynte som et rockested, men utviklet seg til å huse et bredt spekter av konserter, samt andre konsepter som performance, teater og dans, litteraturaftener, debattforumet Halvsju og (kultur)politiske møter, i regi av blant annet Klassekampen og Attac.
Mono var også hjem for plateselskapet HoneyMilk Records, cocktailbaren Surround og det lille spisestedet Q, som har en egen inngang fra Strøget.