cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Delia Derbyshire
Tidlig karriere
Etter å ha gått på Coventry Grammar School tok hun en grad i matematikk og musikk hos Girton College i Cambridge. I 1959 søkte hun på en stilling hos Decca Records hvor hun ble fortalt at de ikke ansatte kvinner i opptaksstudioene. Istedenfor fikk hun en jobb hos FN i Genève. Hun returnerte senere til London og fikk jobb hos musikkutgiverne Boosey and Hawkes.
Hennes mest anerkjente arbeid kommer fra 1960-tallet, hvor hun samarbeidet med den britiske kunstneren og skuespillforfatteren Barry Bermange for Third Programme (en radiostasjon som senere ble døpt om til BBC Radio 3). Bortsett fra kjenningsmelodien for Doctor Who, komponerte og produserte hun flere stykker for mange radio- og TV-programmer. Et utvalg av hennes beste stykker har blitt utgitt på albumet BBC Radiophonic Music. Denne ble utgitt på CD i 2002. Flere av de kortere stykkene hun laget mens hun jobbet for Radiophonic Workshop, ble brukt i flere år som musikk for programmer fra både BBC og andre TV-stasjoner, inkludert ABC.
Hun ble frustrert over alle begrensningene hos BBC i 1969 og hun begynte å jobbe sammen med David Vorhaus. De tok navnet White Noise og ga ut et album kalt An Electric Storm samme år. Det viste seg å være et banebrytende verk innen psykedelisk elektronisk musikk og det har senere vært en stor innflytelse for mange av nåtidens musikere, som lager elektronisk musikk.
Doctor Who
I 1963 ble Ron Grainer spurt om å komponere kjenningsmelodien for Doctor Who som begynte samme år. Derbyshire utviklet hans melodi til den versjonen som ble brukt i TV-serien.
Grainer ble så forbløffet over hennes versjon at han ville la henne bli anerkjent som medkomponist. Dette ble stoppet av byråkratiet i BBC. Derbyshires tolkning av Grainers melodi brukte elektroniske oscillatorer og klipping av lydbånd (slik som tape loop og reveserte tape-effekter) for å lage den uhyggelige og overnaturlige lyden som var veldig forskjellig fra alt annet da TV-serien begynte. Man tror at denne melodien er den første hel-elektroniske melodien som ble laget for en TV-serie.
Synthesizer og flersporopptakere eksisterte ikke på denne tiden og melodien ble konstruert ved å ta opp individuelle noter fra elektroniske kilder på lydbånd. Man kuttet så båndet slik at man fikk båndbiter som hver hadde en note. Disse ble så limt sammen slik at man fikk en melodi når man spilte det (se denne siden). Dette var en langvarig prosess som tok flere uker.
Etter BBC
I 1973 forlot hun BBC og stoppet med å komponere musikk. Hun hadde flere jobber som radiotelegrafist, i et galleri og i en bokhandel. Hun var gift en kort stund før hun møtte sin partner, Clive Blackburn, som ga henne stabilitet. I 1996 returnerte hun til musikken og hun holdt på med et album da hun døde 64 år gammel av nyresvikt mens hun kom seg etter brystkreft. Hennes liv ble skildret i et skuespill kalt Standing Wave av Nicola McCartney.
Andreas Baader
Andreas Bernd Baader (født 6. mai 1943 i München, død 18. oktober 1977 i Stammheim-fengselet i Stuttgart) var en av lederne for den såkalte første generasjonen innen Rote Armee Fraktion (RAF), en venstreekstrem terrororganisasjon i Vest-Tyskland som hovedsakelig var aktiv i 1970-årene. Organisasjonen var også kjent som Baader-Meinhof-banden, etter Baader og Ulrike Meinhof, et annet medlem av gruppen.
Baader var en av de få ledende tyske venstreradikale terrorister som ikke hadde universitetsutdannelse.
Bakgrunn
Baader begynte snart å bevege seg innen studentkretser, uten å selv noensinne studere videre, og kom snart inn i den protestbevegelse som vokste frem blant studentene. Baader gjorde seg bemerket ved å ville gå til angrep med attentater. Det var også da han traff sin livsledsagerske Gudrun Ensslin.
Voldsaksjoner
I 1968 satte han fyr på et varehus i Frankfurt am Main sammen med Gudrun Ensslin, Thorwald Proll og Horst Söhnlein. De ble alle dømt til tre års tukthus, men Baader ble løslatt i påvente av ankebehandlingen og gikk under jorden i 1969, da dommen ble rettskraftig. Han ble arrestert året etter, men samme år befridde Ulrike Meinhof, Irene Goergens, Ingrid Schubert og en annen ukjent gjerningsperson ham fra fangenskapet. Aksjonen, der Meinhof fikk møte Baader i Deutsches Zentralinstitut für soziale Fragen under påskudd av å skulle skrive en bok, blir gjerne regnet som RAFs fødsel. En av de ansatte ved instituttet ble skutt og sterkt skadet under aksjonen. Sammen med rundt 20 andre ettersøkte venstreekstremister reiste Baader til Jordan for å få militær trening av den palestinske organisasjonen Fatah.
Med en gisselaksjon ved den vesttyske ambassaden i Stockholm i 1975, samt bortføringen av Hanns-Martin Schleyer, som var president for den vesttyske arbeidsgiverorganisasjonen, og den parallelle kapringen av Landshut i 1977, forsøkte RAF og en palestinsk organisasjon å presse den tyske regjeringen til å løslate Baader og andre terrorister fra fengsel. Regjeringen Schmidt valgte å ikke gi etter for kravene. Om morgenen den 18. oktober 1977 ble Andreas Baader funnet skutt på cellen sin i Stammheim-fengselet. Rettsmedisineren fastslo at han hadde begått selvmord. På den ytterliggående venstresiden var det likevel en vanlig konspirasjonsteori at han ble myrdet av myndighetene, noe som for eksempel kommer til uttrykk i Odd Nerdrums maleri: Mordet på Andreas Baader.
Astrid Kvalbein
Astrid Kvalbein (født 13. oktober 1971 i Oslo) er en norsk sanger (sopran), musikkpedagog og journalist.
Hun er utdannet ved Norges musikkhøgskole i 1998 med hovedfagsoppgaven Spaltelangs med samtidsmusikken om pressedekningen av Ultimafestivalen, og har vært med i samtidsmusikk-gruppene Søyr, «vonDrei» (med Solveig Slettahjell og Ellen Aagaard), samt asamisimasa. Videre har Kvalbein vært tilknyttet Det Norske Solistkor, og samarbeider for tiden med Gjertrud Pedersen (klarinett) i duo Parula.
Kvalbein er med i Norsk Kritikerlag og kjent som habil nynorsk-bruker, har virket som musikkanmelder i VG og Dagsavisen og vært redaktør for det pedagogiske tidsskriftet Arabesk. Hun er forfatter av biografien I og med musikken om Leif Ove Andsnes (Samlaget, 2005). Hun er mottaker av Oslo bys kulturstipend 2006 og fra samme år ansatt ved Norges musikkhøgskole med et doktorgradsprosjekt om komponisten og kritikeren Pauline Hall. I tillegg er hun frilanser, bl.a. kritiker i Aftenposten.
Hun er datter av teologiprofessor Hans Kvalbein ved MF.
Bodø bystyre 2003–2007
I kommunevalget 2003 ble antall representanter redusert fra 47 representanter til 39. Fra 1. januar 2005 fikk bystyret to representanter til som et resultat av kommunesammenslåingen med Skjerstad. Ved neste valg vil bystyret igjen gå ned til 39 medlemmer.
Gilles Rigaud
Gilles Rigaud (død 10. september 1353) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var abbed i klosteret Saint-Denis i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1350 av pave Klemens VI.
Bergstunnelen
Bergstunnelen er en veitunnel på riksvei 5 i Vestland. Tunnelen er 2595 m lang og ligger i ved Fjærlandsfjorden i Sogndal.
Europavei 69
Europavei 69 (E69) går mellom Nordkapp i Nordkapp kommune i Troms og Finnmark fylke til Olderfjord i Porsanger kommune i samme fylke. Strekningen er 127 km lang.
Europavei 69 er kun begrenset åpen på vinteren mellom avkjøringen til Skarsvåg og Nordkapp, normalt fra oktober til april. Det er kolonnekjøring til faste tider, normalt tre ganger per dag, ikke på natten. Strekningen er værutsatt og stenges ofte. Den var tidligere vinterstengt og var da den eneste vinterstengte europaveien i hele Europa. Også strekningen mellom Skarvbergtunnelen og Nordkapptunnelen er værutsatt, og har planlagte kolonnetider hvis det er dårlig vær.
Historikk
Riksvei 95 skiftet navn til E69 i 1992. Europavei 69 var 1965-1992 navn på veien Ålesund–Dombås i Norge, som nå heter Europavei 136.
15. juni 1999 åpnet Fastlandsforbindelsen til Magerøya, FATIMA-prosjektet, med Nordkapptunnelen og Honningsvågtunnelen. Veianlegget er på til sammen 28 km og kostet 1 milliard kroner. Frem til 29. juni 2012 klokka 17.00 ble det innkrevet bompenger. 26. mai 2023 åpnet den nye Skarvbergtunnelen, bygget fordi den gamle tunnelen var for lav og smal og rasfarlig, og det forkortet E69 1,5 km.
Morgenlandet
Morgenlandet eller Morgenlandene er et annet (særlig historisk/poetisk) europeisk uttrykk for Orienten eller Østen. Uttrykket viser særlig til Det nære østen, men ble historisk også brukt om Det fjerne østen.
Opprinnelsen til uttrykket er at solen, betraktet fra Europa, går opp i den retningen som Østen ligger i. Uttrykket har sin motsetning i Aftenlandet (eller vesterlandet), som betegner Europa med en tilsvarende eurosentrert sol-analogi.
Martin Luther innførte ordet Morgenland på tysk gjennom en direkte oversettelse av det greske Anatole, om hellig tre konger fra østerlandet.
Palmiro Togliatti
Palmiro Togliatti (født 26. mars 1893 i Genova i Italia, død 21. august 1964 i Jalta i Ukraina) var leder for det italienske kommunistpartiet, Partito Comunista Italiano (PCI).
Bakgrunn
Togliatti kom fra en middelklassebakgrunn. Faren Antonio var bokfører for den offentlige administrasjon, og moren Teresa Vitale var lærerinne. Farens arbeide gjorde at familien ofte var på flyttefot. Før Palmiros fødsel flyttet de fra Torino til Genova. Han fikk navnet Palmiro etter dagen han ble født på, palmesøndag. Togliattis foreldre var praktiserende katolikker.
Palmiro Togliatti hadde én søster, Maria Cristina, og to brødre, Enrico og Eugenio Giuseppe. Eugenio ble matematiker og oppdaget Togliatti-overflatene.
I 1908 studerte han ved det klassiske lyceum «Azuni» i Sassari, der han ble anerkjent som skolens beste student.
Faren Antonio døde av kreft den 21. januar 1911 og familien sank ned i fattigdom. Takket være et studiestipend fullførte Palmiro et studium i rettsvitenskap i Torino.
Politikk
Han begynte sitt politiske engasjement i det italienske sosialistiske parti (Partito Socialista Italiano) i forkant av første verdenskrig. I denne krigen deltok han som offiser. Deretter ble han i 1920 partisekretær i Torino og hørte til gruppen rundt L’Ordine Nuovo i samme by; preget av Antonio Gramsci.
Han var i 1921 med på stiftelsen av det italienske kommunistiske parti (PCI). Fra 1922 var Togliatti med i partiets sentralkomite. Frem til 1926 offentliggjorde han under pseudonymet Ercole Ercoli antifascistisk propaganda, ble i 1923 og i 1925 arrestert av Benito Mussolinis fascistiske regime, emigrerte i 1926 til Tyskland, og senere til Sovjetunionen. Der fikk han en ledende rolle i Komintern, ble ved dens VII kongress i 1935 forkjemper for Josef Stalins folkefrontpolitikk og tilhørte fra 1937 til 1939 Garibaldi-bataljonen og kjempet med denne i den spanske borgerkrig. Etter at generalsekretær Gramsci ble arrestert, rykket han opp og var frem til sin død lederskikkelsen i PCI, fra 1947 som generalsekretær.
Togliatti bidro til avtalen mellom Sovjetunionens regjering, den italienske regjering og Fiat om bygging av den store VAZ-bilfabrikken i Stavropol. Byen har siden fått navnet Toljatti/Togliatti til ære for Palmiro Togliatti.
Grunnkretser i Marker kommune
Grunnkretser i Marker kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Marker kommune, Østfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Kobayashi-ryu
Kobayashi-ryu (Kobayashi Shōrin-ryū) er en gren av shōrin-ryū karate. Grenen ble grunnlagt av Chōshin Chibana i 1915. Man trener med de gamle tradisjonelle våpen, som sai, bo, jō, jutte, naginata, nunchaku og spyd. På sort belte-nivå lærer man også å bruke en båtåre. En av de fremste eksperter på shorin-ryu og kobayashi-ryu er master Sid Campbell.
Kobayashi-ryū Kobayashi-ryu 小林流 (空手道) Shorin-Ryu Shorin-ryu
Medusa
Medusa (gresk: Μέδουσα, Médousa; «vokter, beskytter») var i henhold til gresk mytologi et monster, en av gorgonene, generelt beskrevet som å ha ansiktet til et fryktelig kvinnemenneske med levende, giftige slanger som hår. Ved å se direkte på henne ville man bli forvandlet til stein. De fleste kilder beskriver henne som datter av gudene Forkys og Keto, men forfatteren Hyginus i Fabulæ setter inn en generasjon, og oppgir Medusa med et annet ktonisk par som foreldre.
Medusa ble halshogd av helten Persevs som deretter benyttet hennes hode som et våpen inntil han ga det bort til Athene som plasserte det på sitt skjold. I klassisk tid fungerte bildet av Medusas hode generelt som apotropaion, særskilt som Gorgoneion, det vil si i avskrekkende hensikt for å avvise eller forsvare seg mot det onde.
I antikkens mytologi
Mens de eldste greske vasemalere og relieffskulptører forestilte seg Medusa og hennes søstre som født som monstre, begynte skulptører og vasemalere på 400-tallet f.Kr. å forestille seg henne som vakker, om enn skremmende. I en ode skrevet i 490 f.Kr. av Pindaros snakkes det allerede om «Medusa med vakre kinn».
I en sen versjon av Medusa-myten, fortalt av den romerske poeten Ovid, var Medusa opprinnelig en henrivende vakker ungkvinne, «den sjalu lengselen til mange friere», men da hun ble fanget og voldtatt av Poseidon, «havets herre», i Athenes eget tempel, lot den rasende Athene hennes hår bli forvandlet til slanger og endret hennes ansikt på slikt forferdelig vis at ingen kunne å se på henne uten å stivne til og bli til stein. Innebygget i denne fortellingen er en grov sjåvinistisk moral ved at den voldtatte får skylden for voldtekten, men Ovid lar Persevs beskrive straffen til Minerva (= Athene) som rettferdig og vel fortjent.
Medusas død
I de fleste versjoner av fortellingen ble hun halshogd av helten Persevs som var blitt sendt ut for å skaffe hennes hode av Polydektes, konge på øya Serifos (lokalisert i vestlige Kykladene). I hans erobring mottok han fra Athene et skjold så blankt at det var som et speil, fra Hermes sandaler av gull og med vinger, fra Hefaistos et sverd og fra Hades en usynlighetskappe. Medusa var den eneste av de tre gorgonene som var dødelig, og for å unngå å bli gjort til stein benyttet Persevs skjoldspeilet for å kunne se henne indirekte og således kunne drepe henne. På denne tiden var Medusa gravid med Poseidons avkom, og da Persevs halshogde henne, sprang Pegasus, en bevinget hest, og Khrysaor, en kjempe med et gyllent sverd, ut fra hennes sår.
Forskeren Jane Ellen Harrison har argumentert for at «hennes innflytelse begynte først da hennes hode ble adskilt, og at innflytelsen var iboende i hodet; hun er i et ord en maske med kropp som senere ble føyd til... grunnlaget for Gorgoneion som et kultobjekt, en rituell maske som er misforstått.»
I Odysseen nevner ikke Homer gorgonen Medusa særskilt, men som et av de fryktelige fantomer i Hades:
Harrisons tolkning er at «gorgonen var skapt av frykten, ikke frykten som var gjort av gorgonen».
I henhold til Ovid at Persevs i nordvestlige Afrika flyktet forbi titanen Atlas som sto der og holdt himmelen opp, og Persevs forvandlet ham til stein (jf. Atlasfjellene) da titanen forsøkte å angripe ham. På tilsvarende vis var det sagt at korallrevene i Rødehavet var blitt dannet av Medusas blod som rant over algene da Persevs la fra seg det halshogde hodet ved siden av kysten i løpet av sitt korte opphold i Etiopia hvor han berget og giftet seg med sin framtidige hustru, den vakre prinsesse Andromeda. Enn videre var det sagt at de giftige slangene i Sahara hadde kommet fra spilte dråper av Medusas blod. Blodet til Medusa ble også til avkommet Amphisbaena (en drage med slangehode til hale) da Persevs fløy over Den libyske ørken med hodet i hånden.
Persevs fløy deretter til øya Serifos hvor hans mor var i ferd med å bli tvunget inn et ekteskap med kong Polydektes. Han ble forvandlet til stein etter et blikk på Medusas hode. Deretter ga Persevs gorgonens hode til Athene som plasserte det på sitt skjold, Aigis.
En del klassiske referanser viser til tre gorgonere; Harrison betraktet Medusa som treenighet som ble gjort til en trio av søstre var et sekundær opplegg i myten:
Historiske
Et antall av tidlige klassiske lærde tolket myten om Medusa som kvasihistorisk, eller som et «forfinet» minne av en faktisk invasjon. Robert Graves har foreslått historisk gyldighet til myten i The Masks Of God (1968): Legenden om Persevs som halshogger Medusa betyr særskilt at grekerne oversvømmet gudinnens fremste helligdommer og rev gorgonmaskene av hennes prestinner, disse var apotropeiske masker som ble båret for å skremme vekk det profane. Det er å si det skjedde tidlig på 1200-tallet f.Kr., et faktisk historisk brudd, en form for sosiologisk traume som har blitt registrert i denne myten. Det minner mye som Freuds konsept om det latente innhold av en nevrose som er manifestert i innholdet av en drøm; registret, skjønt skjult, registrert i det ubevisste, dog ukjent eller misforstått av det bevisste sinn.
Psykoanalytisk
Psykoanalysen har fortsatt drevet arketypisk litterær undersøkelser av Medusa-myten fram til den dag i dag: Beth Seelig analyserte Medusas straff i henhold til aspektet av forbrytelsen i Athenes tempel. Straffen av Medusas må ses i lyset av Athenes fiendtlighet overfor andre kvinner, noe som tolkes som et resultat av gudinnens egne uløste konflikter med sin far Zevs. Det ubevisste bruddet representerer kvinner som selvsikre, falliske og farlige, eller alternativt som passive, kastrerte og reseptive som resultatet av defensiv benektelse av tanken på at en kvinne kan både være aktivt selvsikker og samtidig også kvinnelige og seksuell. Athenes rasende avstraffing med å forvandle den vakre unge kvinnen Medusa til et monster som straff for hennes forbrytelse av å bli voldtatt er resultatet av Athenes egen mangel på oppløsning av den lille pikens tidlige triangulære konflikter.
Feminisme
På 1900-tallet har feminister revurdert Medusas framtoning i litteraturen og i moderne kultur, inkludert bruken av Medusa som logo for moteselskapet Versace. navnet «Medusa» i seg selv antyder gorgonens muligheter eller til å antyde uvilje; til tross for hennes opprinnelse som en skjønt har navnet i vanlig forståelse «kommet til å bety et monster». Boken Female Rage: Unlocking Its Secrets, Claiming Its Power av Mary Valentis og Anne Devane har merket seg at «Når vi spør kvinner hva kvinnelig raseri ser ut som for dem, var det alltid Medusa, monsteret med slangehåret fra myten som ble nevnt... I det ene intervjuet etter det andre ble vi fortalt at Medusa er ‘den frykteligste kvinne i verden’... [skjønt] ingen av kvinnene vi intervjuet kunne huske detaljene fra myten.»
Medusas ansikt har siden blitt adoptert av mange kvinner som et symbol på kvinnelig raseri; en av de første utgivelser som uttrykte denne ideen var en utgave fra 1978 av magasinet Women: A Journal of Liberation. Omslaget var et bilde av en gorgon som redaktørene forklarte «kan være et kart som leder oss gjennom vår skrekk, gjennom dybdene av vårt raseri til kildene av vår kraft som kvinner.» I en artikkel fra 1986 for magasinet Women of Power kalt «Ancient Gorgons: A Face for Contemporary Women's Rage» skrev Emily Erwin Culpepper at «Amasonegorgonens ansikt er kvinnelig raseri personifisert. Bildet av gorgonen/Medusa har blitt raskt tatt opp av mange feminister som gjenkjenner henne som et ansikt fra vårt eget raseri.»
Nihilisme
Medusa har tidvis framstått som å representere forestillingene av vitenskapelige determinisme og nihilisme, særlig i kontrast til romantisk idealisme. I denne tolkningen av Medusa er forsøkene på å unngå å se inn i hennes øyne representasjon av å unngå se den tilsynelatende deprimerende virkeligheten at universet er meningsløst. Forfatteren Jack London benyttet Medusa-myten på dette viset i sin roman Mytteriet på Elsinore (1914):
I kunsten
Fra den gresk antikken og fram til i dag har Medusa og de andre gorgonene blitt framstilt i kunst og kultur på ulikt vis, som et monster, et beskyttende symbol, et symbol for frihet, og som et sympatisk offer for voldtekt og/eller som en forbannelse.
Hun er kanskje best gjenkjent med sitt hår av levende slanger og sin evne til å forvandle levende vesener til stein. Medusa er et gammelt symbol som har forblitt et av de mest populære og varige figurer i gresk mytologi. Hun fortsetter å bli gjenskapt i popkulturen og i kunsten, og har overgått mange andre mytologiske figurer. Blant de kunstnere som har framstilt henne er blant annet Leonardo da Vinci, Peter Paul Rubens, Pablo Picasso, Auguste Rodin og Benvenuto Cellini.
For antikkens grekere var Medusa både et apotropaion (beskyttende symbol mot ondskap) og som et generelt symbol på ondskap. Medusas hode med sine rullende øyne, hoggtenner, og utstående tunge ble avbildet på Athenes skjold. På samme vis ble det avbildet på Aleksander-mosaikken, en stor romersk mosaikk avdekket i Pompeii, datert til rundt 200 f.Kr. I en del grovere framstillinger har blodet som flyter under hodet blitt feiltolket som et skjegg.
Etter den franske revolusjonen ble Medusa benyttet som et populært motiv for de franske revolusjonære jakobinerne og symboliserte ofte «den franske frihet». Det var i opposisjon til «engelsk frihet» som ble personifisert av Athene med skjoldet. For radikalere som Percy Bysshe Shelley var Medusa en «forakterlig helt, et offer for tyranni og hvor hennes svakhet, skamfering og avskyelige lemlestelse» hadde blitt en form for revolusjonær kraft. Shelley skrev om henne i sitt dikt fra 1819, On the Medusa of Leonardo da Vinci in the Florentine Gallery. Diktet ble publisert posthumt av hans hustru Mary Shelley i 1824. Den franske skribenten Octave Mirbeaus bruk av Medusa i løpet av sin tid har også blitt gransket.
Den britiske musikkgruppa UB40 spilte inn en sang kalt «Madame Medusa» på deres album Signing Off (1980) hvor de trakk ufordelaktige sammenligninger mellom det mytologiske monster og den britiske statsministeren Margaret Thatcher.
Jean de Molineyrie
Jean de Molineyrie (død 23. februar 1353) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var generalmester for dominikanerordenen.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1350 av pave Klemens VI.
Guvernementet Faiyum
al-Fayyum er et guvernement i Egypt. Det ligger i nord i landet 130 km sørvest for Kairo.
Alex Rider
Alex Rider er en serie romaner som er skrevet for ungdom. Bøkene er skrevet av den britiske forfatteren Anthony Horowitz. Det er utgitt 11 bøker på engelsk, ni av disse er oversatt til norsk.
Bokserien har fått navn etter hovedpersonen, Alex Rider. Han er en 14 år gammel gutt som mot sin egen vilje arbeider for MI6. Da Alex var 8 uker gammel mistet han foreldrene sine i en flyulykke. På grunn dette vokser han opp hos onkelen, Ian Rider. I den femte boken (Scorpia) får Alex vite at foreldrene ikke døde i en vanlig flyulykke, men at de døde av en bombe.
Når Alex Rider er 14 år dør onkelen i en påstått bilulykke. Alex klarer ikke å akseptere den forklaringen. Han begynner å etterforske onkelens død. Det viser seg at onkelen var spion for MI6. Alex blir etter hvert vervet av MI6 han også. Han blir sendt på sitt første oppdrag, som beskrives i boken Stormbreaker.
Utgivelser
Bøker hittil i serien (i kronologisk rekkefølge):
Acnemia
Biologi
Artene er knyttet til løvskog hvor den sannsynligvis er avhengig av dødt/råtnende ved for å kunne utvikle seg.
Maurice av Le Mans
Maurice (død 26. september 1107 i London ) var Englands tredje rikskansler. Før han fikk denne stillingen i 1078 var han erkediakon i Le Mans. Han ble utnevnt til biskop av London 25. desember 1085 og bispeviet 1086, og gikk da av som rikskansler.
Jean de Carmin
Jean de Carmin  (død 1. august 1361) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1350 av pave Klemens VI.
Han var nevø til pave Johannes XXII.
Patologi
Patologi betyr sykdomslære og omhandler studiet av sykdommer. Faget er en form for vitenskap og en gren av medisinen som involverer vurdering av celle-, vevsprøver og organer tatt fra pasienter, som blir sendt inn til en medisinsk patologiavdeling for diagnostisering av pasientenes somatiske helseproblemer.
Patologi inngår som grunnleggende utdannelsesfag for helsepersonell og gir medisinen vitenskapelig forankring. Faget omhandler hvordan sykdommene oppstår, årsaker, sykdomsmekanismer, sykdomsutvikling og særlig hvordan strukturelle og funksjonelle forandringer blir i organer, vev og celler ved de forskjellige sykdommer.
Patologer er bl.a. eksperter i å tolke vev og cellemateriale fra pasienter og stiller og vurderer nærmest alle kreftdiagnoser.
Patologi
Det medisinske faget omhandler sykdommene, sykdomsutvikling, sykdomsårsaker og årsakssammenheng. Ved en Patologiavdeling utgjør patologi en nøkkelrolle for pasientdiagnostisering, behandlingsopplegg og prognosevurdering og er grunnleggende for å gi medisinen og helsepersonell vitenskapelig forankring og er et viktig instrument for å kvalitetssikre medisinen.
Kunnskapen har ført til at patologer, som er leger med spesialutdannelse i patologi, er spesialister i å tolke forandringer og abnormaliteter i syke organer, vev og celler, og med dette kan tolke og avgi eksakte pasientdiagnoser, kan si noe om årsaker og prognose og kan gi råd, forklaringer og terapihjelp til behandlende lege (patologene er «legenes lege»).
Arbeidet i våre dager dreier seg mest om patologisk anatomi og histologi. Forandringene hos pasienter ved sykdom kan sees delvis ved det blotte øye, men mikroskopisk undersøkelse med vurdering av bildene man ser i mikroskopet, er det viktigste for å komme frem til konklusjonene. Blant annet diagnostiser patologene nærmest all kreft og type kreft hos pasientene, mulig spredning, om alt kreftvev er fjernet, forstadier til kreft og fravær av kreft.
Prosess
Pasientens lege undersøker klinisk pasienten og tar også ofte blodprøver og røntgenundersøkelse eller andre undersøkelsesmetoder for å finne sykdomsområder i kroppen. For å få vite hva sykdomsområdet representerer, for å få sikker eller sikrere diagnose fra slikt sykdomsområde, tar legen en vevs- (biopsiprøve) eller celleprøve (cytologisk prøve), som blir sendt til en patologiavdeling til undersøkelse.
Organer og vev fjernet ved operasjon blir også nøye undersøkt, beskrevet og diagnostisert. Her er det ofte viktig at alt sykt vev blir fjernet ut til normalt vev. Avdelingene mottar også vevs- og cellemateriale fra friske mennesker i forbindelse med masseundersøkelse/screening (livmorhals- og brystundersøkelse).
Fremstilling til mikroskopisk undersøkelse
Organer og vev blir stort sett mottatt på fikseringsvæske (overveiende Formalin) for at vevet skal bli godt bevart og lettere kan bli behandlet. Mottatt materiale blir nøye beskrevet og adekvat vev blir tatt ut og lagt i vevskapsler til videre fremføring (makroskopisk undersøkelse). Gjennom flere tekniske prosesser blir vevet innstøpt i fast parafin. Fra vevsblokkene blir det skåret tynne vevsnitt som blir lagt på objektglass og farget på forskjellige måter (utført av bioingeniører, histologisk laboratorium). Objektglassene som er ferdig teknisk behandlet blir sammen med kliniske pasientopplysninger (remisse) levert til diagnostisk mikroskopering og vurderinger (patologer). Ved hurtigfremstilling av vevsnitt til mikroskopering (Frysesnittsundersøkelse), for å avgi patologisvar under pågående pasientoperasjon for å veilede opererende lege, blir vevet hurtigfrosset (Dette for å få skåret tynne snitt). Materiale fra pasienter til cytologisk undersøkelse og vurdering kan være tatt fra vevsoverflate (exfoliativ cytologi), fra kroppsvæsker og i forbindelse med punksjonscytologi med sprøytenål fra forskjellige organer og vev. Materialet blir videre behandlet og utstryk blir fremstilt på objektglass og spesialfarget (utført av bioingeniører, cytologisk laboratorium). Mikroskopisk forhåndsundersøkelse utføres ofte først av spesialtrenede bioingeniører ved  masseundersøkelse/ screening. Patolog vurderer funn og fastsetter den patologiske diagnose.
Ved autopsi (som utgjør mindre enn 1 % av undersøkelsene ved en patologiavdeling) utfører patolog vurderinger av den dødes tidligere sykdommer beskrevet i journal og skriftlige legeopplysninger, sett i sammenheng med funnene ved obduksjon, for å få en siste oversikt over sykdommer og sykdomsforløp og hva som forårsaket døden (særlig for pårørende, kvalitetskontroll/ læring og helsestatistikk). (Utført av patolog med teknisk hjelp fra obduksjonspreparant/ autopsiseksjon).
Alle vevsblokker, objektglass og besvarelser blir bevart (biobank/ remissebank).
Diagnostisering (patolog)
Vurderingene bygger mye på empiri og patologenes erfaring og ingen teknisk/ data maskin eller tekniske funn kan vurdere eller fastsette diagnosene og kan ikke automatiseres. Patologifaget skiller seg derfor fra ”laboratoriefagene”. Celle- og vevsbildet er aldri helt likt ett annet. Det foreligger en rik normalvariasjon av celler og vev og mikroskopiske overgangsbilder til tydelig sykt vev. Der er mange sykdomstyper og sykdomsstadier. Forstadier til kreft er også forskjellig og det finnes mange krefttyper i forskjellige stadier. Dette gjelder også i de forskjellige organer. Kompleksiteten er stor innen de forskjellige hovedsykdomsgrupper (for eksempel betennelse/ inflammasjon, avleiringssykdommer, utviklingsforstyrrelse).
Det er viktig at pasientens lege tar adekvat materiale fra pasienten, sender inn på riktig måte og blir videre behandlet på patologiavdelingene etter vanlige retningslinjer.
Vevs- og cellematerialet må også bli sendt inn til an patologiavdeling med nødvendige og adekvate kliniske opplysninger. Eventuelt tidligere materiale med besvarelse som patologiavdelingene har angående pasienten blir sammenlignet med det aktuelle. Ofte må man også utføre spesialfarver, immunhistokjemiske farvemetoder og eventuelt gen- eller molekylærundersøkelser. I en del tilfeller konsulteres andre patologer for å komme frem til sikker eller sikrere resultat (second opinion).
I få tilfeller konsulteres patologekspertise i utlandet. Patologene deltar også i team med kliniske leger for å bedre bl.a. pasientbehandlingen (F. eks. Brystsenterteam/ brystscreening), har delvis pasientkontakt (f.eks. punksjonscytologi) og vanligvis har avdelingene klinisk/ patologiske møter innen flere forskjellige kliniske fag for å diskutere  sykdommene hos aktuelle pasienter. P.g.a. den store kompleksitet innen faget, moderne teknikker og økt antall pasientmateriale, er der vanlig at patologer videre spesialiserer seg innen spesielle organsystemer (f.eks. nevropatologi, hudpatologi).
Makroskopisk undersøkelse
Makroskopisk undersøkelse omhandler inspeksjon med bare øynene av mottatt vev og organer og adekvat vevs- og snittuttak for videre fremføring til mikroskopisk diagnostisering og vurdering.
Normale og patologiske funn blir beskrevet og også hva man gjør i hvert tilfelle. Inspeksjon, adekvat snittuttak og makroskopisk forklarende beskrivelse er meget viktig og avgjørende for å få riktig histologisk materiale for mikroskopisk vurdering, de samlede opplysninger og kunne avgi korrekt patologidiagnose. For å gjøre en best mulig makroskopisk vurdering er det viktig med rik histologisk erfaring og ha medisinsk bakgrunn, også for å forstå og vurdere de mottatte kliniske legeopplysningene sammen med vevsmaterialet. Ved noen avdelinger utfører således spesialistene både makroskopisk og mikroskopisk undersøkelse av det samme pasientvevsmaterialet.
Histologisk laboratorium
Her fremstilles mottatt patologisk og normalt vev (histologiske prøver ) tatt fra pasienter på sykehus og utenfor sykehus, for å kunne undersøke dette videre i mikroskop.
I Norge dreier det seg om ca. 420 000 pasienter pr. år.
Immunhistokjemi
Immunhistokjemi er en teknikk som kan brukes på vevssnitt og celleutstryk (immuncytokjemi).
Man påviser med denne teknikk mere spesifikke stoffer ved hjelp av antistoffer, og dette kan sees i mikroskop.
Molekylær patologi
Molekylær patologi er en ny disiplin innen også patologifaget og omhandler bl. a. undersøkelse av molekyler i vev, organer og celler.
Man bruker molekylære og genetiske metoder for mulig å klassifisere svulster, for behandlingsrespons og sykdomsprogresjon.
Frysesnitt
Teknisk fremføring til vevssnitt for mikroskopering med avgivelse av diagnoser og vurderinger tar vanligvis flere dager.
Dette blir mye brukt ved kreftproblematikk, for eksempel ved spørsmål om brystkreft.
Etter vurdering av patolog blir svaret gitt til opererende lege.
Vedkommende får således informasjon til hva man videre skal gjøre, for eksempel fjerne brystet. Denne raske informasjon og det at pasienten kan slippe flere operasjoner gjør at metoden er utmerket. Vurderingen for patologen er imidlertid vanskeligere enn ved vanlig prosedyre bl a. på grunn av at slike mikroskopiske snitt blir teknisk dårligere.
I Norge dreier det seg om ca. 6 000 pasienter pr. år.
Cytologisk laboratorium
Her fremstilles mottatte cytologiske prøver, cellemateriale tatt fra pasientene på sykehus og utenfor sykehus, for å kunne undersøke dette videre i mikroskop.
I Norge dreier det seg om ca. 500 000 pasienter pr. år.
Punksjonscytologi
Punksjonscytologiske undersøkelser. Dette er en undersøkelsesform som er meget rask (ofte minutter), skånsom for pasienten, billig og god å bruke innen bl. a. kreftdiagnostikk. En lege stikker en sprøytenål inn i vevet hos pasienten hvor man ønsker å få materiale til diagnostisering, for eksempel i en svulst. Nålen kan også veiledes ved hjelp av røntgen eller ultralyd.
Cellemateriale som man får ut blir videre behandlet til mikroskopisk undersøkelse. De fleste steder på kroppen er tilgjengelig for dette opplegg.
Det har vist seg at det beste resultatet for å få godt vurderbart materiale er at patologen selv tar prøven fra pasienten (punksjonsstasjon). Dette skjer også på flere sykehus. Diagnosetolkningen krever spesialkunnskap.
Autopsi
Post mortem undersøkelse / obduksjon. Er et viktig instrument til å kvalitetssikre medisinen.
I Norge dreier det seg om ca. 2 500 sykehusobduksjoner pr. år.
Antallet rettsmedisinsk obduksjoner er ca. 2 000 pr. år.
Forskning
I Norge er antallet vitenskapelige artikler hvor en eller flere av avdelingenes leger er medforfatter ca. 250 pr. år.
Antall doktorgrader pr. år er ca. 10.
Biobanker
En Biobank er samling av biologisk materiale som kan være tatt fra levende og døde og har stor verdi.
Alex Oxlade-Chamberlain
Alexander Mark David «Alex» Oxlade-Chamberlain (født 15. august 1993) er en engelsk fotballspiller som fra den 30. juni 2023 er klubbløs.
Mariano Rajoy
Mariano Rajoy Brey (født 27. mars 1955 i Santiago de Compostela) er en spansk politiker som representerer det konservative Partido Popular. Han var Spanias regjeringsjef fra 2011 til 2018. Etter valget 20. desember 2015 ledet Rajoy et forretningsministerium. Et nytt parlamentsvalg ble avholdt i juni 2016. I oktober 2016 valgte Spanias parlament Rajoy som leder for en mindretallsregjering. Den nye regjeringen ble presentert 3. november 2016. Rajoy gikk av som regjeringssjef 1. juni 2018 etter at deputertkongressen vedtok mistillit mot ham.
Bakgrunn
Mariano Rajoy Brey var eldst av de fire barna til jurist og provinsialrettspresident (Audencia Provincial) i provinsene León og Pontevedra, Mariano Rajoy Sobredo,  og hans hustru Olga Brey (Lopez) i Santiago de Compostela).
Alex Oxlade-Chamberlain
Han kom til Arsenal fra Southampton i august 2011, og har spilt flere U-21 kamper for England. Oxlade-Chamberlain debuterte den 28. august 2011 da han kom inn i det 62. minutt i 8-2 tapet mot Manchester United på Old Trafford. Han ble da den 150. spilleren til å representere Arsenal i Premier League.
Patologi
Biobanker
En patologiavdeling har flere diagnostiske biobanker og ofte også forskningsbanker.
Mariano Rajoy
Bakgrunn
Rajoy er barnebarn av jussprofessor og medforfatter av autonomistatuttet for Galicia fra 1936, Enrique Rajoy Leloup (1882–1966).
Alex Oxlade-Chamberlain
Han er sønn av tidligere fotballspiller Mark Chamberlain og nevø av Neville Chamberlain.
Patologi
Biobanker
I Norge har man i diagnostiske biobanker ca. 19 mill. parafinblokker med vevsmateriale, ca. 12 mill. mikroskopiske vevssnitt og noe tilsvarende antall objektglass med celleprøver.
Mariano Rajoy
Bakgrunn
Faren yrke førte til hyppig endring av bosted, blant annet til Piedrahíta (Ávila), Santiago de Compostela, Piedrahita, Carballino (Orense), Oviedo (Asturia) og til slutt León.
Rajoy er utdannet ved Universidad de Santiago de Compostela.
Patologi
Biobanker
Materialet er oppbevart fra ca. 10 mill. pasienter og over 4-5 generasjoner.
Mariano Rajoy
Politiker
Han engasjerte seg først politisk i sin hjemregion Galicia, hvor han ble folkevalgt i lokal- og regionalpolitikken. I 1981 ble han medlem i Alianza Popular – som senere utviklet seg til Partido Popular – og ble samme år valgt til Galicias regionforsamling. Rajoy ble i 1984 visepresident i Galicias xunta, eller regionregjering.
Patologi
Biobanker
I biobankene finnes materiale fra alle aldersgrupper, fra nærmest alle typer sykdommer og fra alle organer og vev (også normalt vev og celler).
Mariano Rajoy
Politiker
Fra 1996 til 2004 var han minister med forskjellige ansvarsområder i statsminister José María Aznars regjering. Han var minister for offentlig forvaltning (1996–1999), minister for utdanning og kultur (1999–2000), innenriksminister (2001–2002) og presidentskapsminister (2000–2001 og 2002–2003). Fra 2000 til 2003 var han også visestatsminister.
Han har vært partileder for det konservative partiet Partido Popular siden 2004.
Patologi
Helseregistre
Patologiavdelingene er viktige aktører for Kreftregisteret.
Mariano Rajoy
Politiker
Han ble utpekt til å etterfølge Aznar og ledet valgkampen for Partido Popular i 2004, men måtte i etterkant av terrorangrepet i Madrid i mars samme år se partiet slått av Partido Socialista Obrero Español under ledelse av José Luis Rodríguez Zapatero. Rajoy ble opposisjonsleder og ledet partiet til framgang i valget i 2008, likevel uten å vinne regjeringsmakten. I valget i 2011 var Rajoy igjen statsministerkandidat og denne gang lyktes partiet i å vinne flertall i Spanias nasjonalforsamling. Rajoy ble innsatt som statsminister den 21. desember 2011.
Etter valget i 2015 har Rajoys regjering vært et forretningsministerium. I oktober 2016 valgte imidlertid Spanias parlament Rajoy som ny regjeringssjef. Rajoys regjering ble valgt med grunnlag i et mindretall i parlamentet. Den nye regjeringen ble presentert 3. november 2016.
Rajoys regjering satt til 1. juni 2018, da deputertkongressen vedtok et mistillitsforslag mot ham med 180 mot 169 stemmer. Mistillitsforslaget hadde sitt utspring i at medlemmer av Partido Popular ble dømt i en korrupsjonssak.
Patologi
Helseregistre
Data blir også gitt til Statistisk sentralbyrå med Dødsårsakregisteret.
Nina Persson
Nina Persson (født Nina Elisabet Persson den 6. september 1974 i Örebro i Sverige) er vokalist i det svenske bandet The Cardigans. Hun har også arbeidet som soloartist og har gitt ut et album som «A Camp», samt at hun har opptrådt på hyllestalbumet til Serge Gainsbourg (Monsieur Gainsbourg Revisited).
Persson er gift med den amerikanske komponisten og musikeren Nathan Larson. Hun sang teksten til noen av sangene hans på lydsporet til Todd Solondz' film Palindromes og den australske filmen Little Fish.
Persson debuterte som skuespiller i filmen Om Gud Vill som hadde svensk premiere i februar 2006.
Zubtsov
Zubtsov (russisk: Зубцо́в) er en by i Tver oblast i Russland. Den ligger ved samløpet av elvene Volga og Vazuza, 120 km sørvest for Tver. Zubtsov ble først nevnt i en krønike i 1216. I middelalderen var byen en grensefestning for Fyrstedømmet Tver. Storfyrstedømmet Moskva annekterte fyrstedømmet i 1485. Etter det var byen av betydning hovedsakelig som et marked for handel med lin. Byens nyklassisistiske katedral ble bygget i 1801.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Nicola Capocci
Nicola Capocci (død 26. juli 1368) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Urgell i Spania, og dermed samfyrste av Andorra.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1350 av pave Klemens VI.
Final Fantasy X
Final Fantasy X (ファイナルファンタジーX) er et konsollrollespill utviklet og utgitt av Square (nå Square Enix) som det tiende spillet i Final Fantasy-serien. Det ble utgitt i 2001 til Sonys PlayStation 2. Spillet introduserer seriens overgang fra fullstendig prerendrede bakgrunner til fullstendig tredimensjonale områder og er også det første spillet i serien som inneholder stemmeskuespillere. Final Fantasy X erstattet Active Time Battle-systemet (ATB) med det nye Conditional Turn-Based Battle-systemet (CTB) og bruker et nytt «leveling»-system kalt «Sphere Grid».
Spillet foregår i fantasyverdenen Spira og handlingen fokuserer på en gruppe eventyrere hvis oppdrag er å bekjempe en herjende kraft kalt «Sin». Spilleren følger Tidus, en blitzballstjerne som befinner seg i Spira etter at hjembyen hans, Zanarkand, ble ødelagt av Sin. Gjennom spillet hjelper Tidus og en del andre «tilkalleren» Yuna på hennes pilegrimsreise for å bekjempe Sin.
Utviklingen av Final Fantasy X begynte i 1999 med et budsjett på 32,3 millioner amerikanske dollar og et mannskap på mer enn 100 mennesker. Spillet er det første i hovedserien som ikke hadde musikk som kun ble laget av Nobuo Uematsu; Masashi Hamauzu og Junya Nakano var Uematsus med-komponister. Final Fantasy X fikk både positive omtaler og var en kommersiell suksess. Leserne av det japanske spillmagasinet Famitsu stemte det frem som det beste videospillet noensinne. Per 20. januar 2004 har spillet solgt omtrent 6,6 millioner eksemplarer på verdensbasis. I 2003 ble det gitt ut en direkte oppfølger, Final Fantasy X-2.
Spillmekanismer
Final Fantasy X blir i likhet med tidligere spill i serien presentert i et tredjepersonsperspektiv. Spilleren styrer hovedpersonen Tidus, eller i noen tilfeller Yuna, direkte gjennom verdenen for å påvirke objekter eller for å snakke med mennesker. Til forskjell fra tidligere spill, har verdenenskartet og bykart imidlertid blitt fullstendig integrert, og terrenget utenfor byene er blitt rendret til realistisk størrelse. Når spilleren møter en fiende, skifter området til et turbasert kampfelt hvor hovedpersonene og fiendene må vente på tur for å angripe.
Final Fantasy X er forskjellig fra tidligere Final Fantasy-spill da det ikke har et verdenskart. Verdenskartet var en forminsket versjon av verdenen sett fra et fugleperspektiv som gjorde at spilleren var i stand til å reise hurtig fra sted til sted. I Final Fantasy X er nesten alle områdene tilgrensede og falmer aldri ut til et verdenskart. Regionale forbindelser er hovedsakelig lineære og skaper en enkel vei gjennom spillets områder. Et luftskip blir tilgjengelig sent i spillet og git spilleren muligheten til å navigere verdenen Spira raskere. Likt tidligere spill i serien inneholder Final Fantasy X mange minispill; det mest kjente er den fiktive undervannssporten «blitzball».
Kampsystem
Final Fantasy X introduserer Conditional Turn-Based Battle-systemet (CTB) som erstattet seriens tradisjonelle Active Time Battle-system (ATB) som ble utviklet av Hiroyuki Itō og først brukt i Final Fantasy IV. CTB-systemet ble utviklet av kampregissør Toshiro Tsuchida som var inspirert av Final Fantasy IV da han kom opp med systemet. ATB-systemet hadde sanntidselementer, mens CTB-systemet er turbasert og pauser kampen under spillerens tur. Spilleren kan dermed bestemme seg for hva han/hun skal gjøre uten å tenkte på tidspress. En tidslinje viser hvem som er nestemann og hvordan de forskjellige valgene spilleren tar påvirker rekkefølgen av turer. Spilleren kan kontrollere opptil tre figurer i kamp; et byttesystem gjør at spilleren kan erstatte hver av dem med en av de andre fire figurene i gruppen. Spilleren kan bytte figurer når som helst, men ikke hvis figuren har blitt slått. «Limit Breaks» returnerer til Final Fantasy X under navnet «Overdrives». Mesteparten av teknikkene i Overdrives trenger at spilleren trykker på forskjellige knapper for å øke deres effektivitet.
Sphere Grid
Som tidligere spill i serien, kan spilleren utvikle og forbedre figurene sine ved å slå fiender og finne gjenstander. Det tradisjonelle «erfaringspoeng»-systemet ble erstattet med et nytt system kalt «Sphere Grid». I stedet for det tidligere systemet brukt i Final Fantasy-spill som gir figurene en forhåndsbestemt oppgradering av sine egenskaper når de har samlet nok erfaringspoeng, gir Sphere Grid muligheten for spilleren selv å velge oppgraderinger. Etter hver kamp får figurene som deltok i kampen ability points (AP). Når de har samlet nok kan spilleren flytte en markør rundt på et nettverk bygd opp av noder som er forbundet med hverandre. Spilleren kan da bruke sfærer, som fås tak i på flere måter i løpet av spillet, på disse nodene for å aktivere dem. Dette oppgraderer figuren hvis markør spilleren flytter på.
Sphere Grid gir også spilleren mulighet til å skreddersy figurenes ferdigheter i motsetning til at spillet gir dem visse roller. For eksempel kan magikeren Yuna gjøres til en kriger og sverdmesteren Auron til en som leger de andre figurene. Den internasjonale- og PAL-versjonen har en valgfri ekspertversjon av nodenettverket som plasserer markørene til alle figurene midt i nettet; spilleren kan derfor velge hvilken rolle de skal ha fra begynnelsen av spillet. En ulempe med dette nettverket er at det har færre noder enn det vanlige slik at figurene ikke kan gjøres like sterke.
Miljø
Final Fantasy X utspiller seg i den fiktive verdenen Spira. Den består av en diger landmasse som er delt inn i tre underkontinenter og er omringet av små tropiske øyer. Spira har forskjellige klimaer, blant annet de tropiske øyene Besaid og Kilika, den tempererte regionen Mi'ihen og det kjølige Macalania og Mt. Gagazet. Selv om mesteparten av befolkningen er mennesker, bor det flere ulike raser i Spira. Blant dem er Al Bhed-folket, en teknologisk avansert men underkuet undergruppe av mennesker med særegne grønne øyne og et unikt språk. Guado-rasen er mindre menneskelige i sitt utseende, med forlengede fingre og andre forskjeller. De er flinke med magi og kan bruke denne ferdigheten til å kontrollere monstre. Enda mindre menneskelige i utseendet er de svære, løveaktige Ronso og de froskeliknende Hypello. Dyreverdenen i Spira introduserer flere nye konsepter til serien. Selv om de fleste vesenene er tegnet etter blant annet katter, hunder, fugler og sommerfugler, eksisterer også noen få fiktive arter, som for eksempel den gigantiske, amfibiske «shoopuf» og den emuliknende chocobo, som opptrer i de fleste Final Fantasy-spill. Begge er primært brukt for transport. Mesteparten av de andre uvanlige vesenene spilleren møter i Final Fantasy X er monstre.