cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joseph Lebeau
Karriere
Han ble senere guvernør av provinsen Namur (1838), gesandt til Det tyske forbund (1839). I 1840 dannet han en kortvarig liberal regjering, der han i tillegg til å være statsminister også fungerte som utenriksminister. Da opposisjonen fra det katolske parti i begge parlamentets kamre vokste mot hans regjering, og da kongen nektet å oppløse parlamentet, trådte Lebeau tilbake den 13. april 1841 og med ham nesten hele regjeringen.
Han døde i Huy.
Fylkesvei 712 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 712 i de følgende fylkene:
Skytten (elliptisk dverggalakse)
Den elliptiske dverggalaksen Skytten er en elliptisk loop-formet satellittgalakse til Melkeveien. Den består av fire kulehoper, der hovedhopen ble oppdaget i 1994. Skytten er omtrent 10,000 lysår i diameter og er ca. 70,000 lysår fra jorden. Galaksen beveger seg i en polar bane i en avstand av ca. 50,000 lysår fra kjernen til Melkeveien (ca. 1/3 av avstanden til den store magellanske skyen. Den må ikke forveksles med den irregulære galaksen Skytten, en liten galakse 3,4 millioner lysår unna.
Fylkesvei 735 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 735 i de følgende fylkene:
Skiskyting under Paralympiske vinterleker 2018
Skiskyting under Paralympiske vinterleker 2018 ble arrangert i Alpensia Biathlon Centre 10, 13. og 16. mars 2018.
Eva Netland
Netland har lilla belte i brasiliansk jiu-jitsu, og tok VM-gull i blått belte under Nogi-VM i brasiliansk jiu-jitsu i 2019. Hun har òg tre europamestertitler.
I 2020 deltok hun i realityserien 71° nord.
Skiskyting under Paralympiske vinterleker 2018
Tidsplan
Tidsplan for skiskyting:
Alle tider er (UTC+9).
Travis County
Travis County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de sentrale delene av staten. Det grenser mot Williamson County i nord, Bastrop County i øst, Caldwell County i sør, Hays County i sørvest, Blanco County i vest og mot Burnet County i nordvest.
Travis Countys totale areal er 2 562 km² hvorav 85 km² er vann. I 2000 hadde fylket 812 280 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Austin. Fylket har fått sitt navn etter William Barret Travis.
Fylket regnes til regionen Central Texas.
2019 IPSC Rifle World Shoot
2019 IPSC Rifle World Shoot II ble arrangert 3. til 10. august på Villingsbergs skjutfält i Karlskoga, Sverige. Stevnet hadde en kapasitet på rundt 750 utøvere, og hadde stabile værforhold.
Historie
Karlskoga er kjent for å være hjembyga til grunnleggeren av nobelprisen Alfred Nobel. Opprinnelig skulle EM i dynamisk rifle arrangeres i Karlskoga sommeren i 2018, men måtte avlyses på grunn av skogbrannene som herjet i Sverige  slik at EM måtte utsettes til 2019. Etter søknad besluttet det internasjonale forbundet for dynamisk sportsskyting å oppgradere stevnestatusen til VM, hvilket gjorde stevnet til et av de største skytekonkurransene som noensinne har blitt arrangert i Sverige.
Villingsberg skytebane eies av det svenske forsvaret, og det årlige svenske forsvarsmesterskapet i dynamisk skyting ble også gjennomført i forbindelse med VM.
Open
Semi Auto Open-divisjonen hadde størst stevnedeltakelse med 531 skyttere (79.4%). Jarkko Laukia fra Finland vant divisjonen etter å tidlig ha jobbet seg opp en solid ledelse. Laukia hadde vært en av favorittene før mesterskapet sammen med sin erfarne finske lagkamerat og regjerende europamester Raine Peltokoski og den regjerende verdensmesteren Teemu Rintala. Peltokoski klarte å ta innpå mye av Laukia sin ledelse i løpet av den siste skytedagen og endte på andreplass med knappe 98.57%. Tredjeplassen ble tatt av Vadim Mikhailov fra Russland på 94.62%, som dermed passerte regjerende verdensmester Teemu Rintala som endte på fjerdeplass med 94.41% (0.21% bak Vadim).
Up at the Villa (film)
Up at the Villa er en britisk film fra 2002, regissert av Philip Haas, basert på kortromanen Up at the Villa (1941) av William Somerset Maugham. I filmen spilte Kristin Scott Thomas, Anne Bancroft, James Fox, Derek Jacobi, og Sean Penn.
Gotska Sandön
Gotska Sandön er ei svensk øy og nasjonalpark i Østersjøen, cirka 40 km nord for Gotland. Øya hører inn under Gotland kommune. Gotska Sandön har et areal på 36,5 km².
2019 IPSC Rifle World Shoot
Manual Open
Manual Action Open-divisjonen hadde tredje største stevnedeltakelse med 29 registrerte skyttere (4.3%), og var dermed den største manuelldivisjonen. I den individuelle klassifiseringen ble det trippelsvensk seier med Jiro Nihei på første, Stilianos Simeonidis på andre og Erik Bjälkvall på tredjeplass. Konkurransen var tett frem mot de siste dagene, og til slutt endte de 5 beste skytterne innenfor cirka 2.3% av hverandre. Det svenske laget, bestående av de tre forannevnte pluss Dan Liljeström, tok også gull i lagklassifiseringen for manuell.
Gotska Sandön
En ås av sand dekker mesteparten av Gotska Sandøn. Det høyeste punktet, Höga åsen, ligger 42 moh. Øyas indre områder er dekket med skog. Der vokser det bartrær, særlig furu, men også mye barlind. Løvtrær er sjeldne. På Gotska Sandön vokser dessuten orkideer, vaid, pimpernell og strandtorn. Rundt 50 fuglearter hekker på øya. Der finnes det også 910 kjente billearter. Åtte av disse forekommer i Norden bare på Gotska Sandön.
2019 IPSC Rifle World Shoot
Manual Standard
Manual Action Standard-divisjonen hadde 12 registrerte skyttere (1.8%).
Gotska Sandön
I 1909 ble nasjonalparken Gotska Sandön opprettet. Den omfattet da mesteparten av øya. Nasjonalparken ble utvidet i 1963 og 1988, og omfatter hele øya og sjøen omkring; i alt 44,9 km² (hvorav 8,42 km² er havområder).
2019 IPSC Rifle World Shoot
Duellskyting
Duellskytingen eller Shoot-Off var et publikumsvennlig 1-mot-1 eliminasjonscup som ble arrangert 10. august, dagen etter at hovedstevnet var ferdig. De 8 totalt beste skytterne fra hovedstevnet samt de 8 beste skytterne i kategoriene innenfor hver divisjon var kvalifiserte for å delta. Duellene ble kringkastet med video direkte på Facebook, og ble spilt inn av Sveriges Television som er den svenske nasjonale allmennkringkasteren.
Up at the Villa (film)
Handlingsreferat
En fiolinist ankommer for å underholde gjestene, men han spiller så forferdelig at prinsessen får ham fjernet. Av sympati etterlater Mary ham et stort tips. Rowley kjører Mary hjem, men stopper underveis ved en liten kirke, hvor hun innrømmer at hennes tidligere ektemann var en voldelig alkoholiker som døde i en bilulykke. Rowley prøver å kysse henne, men Mary slår ham og kjører sin vei. Hun er så forvirret at hun nesten kolliderer med fiolinist fra restauranten. Han er fattig og sulten, så hun inviterer ham hjem for å spise. Han forteller at han heter Karl Richter, og kommer fra Østerrike, hvor han ble forfulgt for å være kritisk til myndighetene. Han erklærer hvor vakker han mener Mary er, og hun har sex med ham. Han reiser videre neste morgen.
Samme dag blir Mary innkalt til et møte mellom den lokale fascistiske administratoren, Beppino Leopardi, som informerer dem om at de må registrere seg hos politiet for å fortsette å bo i Italia. Senere den kvelden blir hun sjokkert når Karl dukker opp på soverommet hennes, og erklærer at han elsker henne og ønsker å være sammen med henne. Når hun forklarer at hun ikke ønsker å være sammen med ham, blir han rasende og angriper henne før han skyter seg selv med en pistol. I blind panikk, og klar over den alvorlige skandalen som kan oppstå, ringer Mary Rowley til Sir Edgar Swift å hjelpe henne. Han ankommer og de bærer kroppen til en skog, hvor Rowley planter en uregistrert pistol på ham slik at mordet ikke kan spores tilbake til Mary. Men kort tid senere dukker Leopardi opp sammen med politiet og mistenker at Mary og Edgar hadde noe med drapet å gjøre.
Gotska Sandön
Om sommeren trafikkerer rutebåter strekningene Nynäshamn – Gotska Sandön og Fårösund – Gotska Sandön.
Death’s Marathon
Death's Marathon er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av D. W. Griffith.
Handling
To forretningspartnere er interessert i den samme kvinnen. Hun godtar ekteskapsforslaget til den mer uansvarlige partneren, noe hun senere begynner å angre på. Ektemannen hennes sløser bort penger på gambling, og interessen hans for henne avtar gradvis. En dag etter å ha tapt selskapets penger på et kortspill, bestemmer han seg for å begå selvmord.
Men før han gjør dette ringer han sin kone fra kontoret, og hans kone forsøker å holde ham i tale samtidig som den pålitelige forretningspartneren skynder seg til kontoret i et forsøk på å redde sin tidligere venn. Klarer han det i tide?
Bernhoff Hansen
Bernhoff Otelius Hansen (født 17. august 1877 i Saltdal, død 22. desember 1950 i New York) var en norsk-amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Hansen ble olympisk mester i klassen tungvekt. Det var fem deltakere i vektklassen. Hansen representerte klubben Brooklyn Norwegier Turnverein. Han kom til USA et og et halvt år før de olympiske lekene, og var fortsatt norsk statsborger da han vant sitt OL-gull. Etter de olympiske lekene 1904 dro han tilbake til Norge, giftet seg med sin ungdomskjæreste fra Saltdal og returnerte med sin familie til USA i årene rundt første verdenskrig. Han slo seg ned i New York og jobbet som jernarbeider. Saltdal kommune hedret OL-mesteren med et minnesmerke i Rognan, som ble avduket i august 2004, 100 år etter at han vant sitt OL-gull som den første norske statsborger ved siden av Charles Ericksen.
I 2021 endret Den internasjonale olympiske komité sin database over olympiske medaljevinnere, slik at både Ericksen og Hansen nå er registrert som deltakere og olympiske mestere for Norge.
Fylkesvei 736 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 736 i de følgende fylkene:
Østre linje (roman)
Østre linje er en roman av Atle Næss, utkommet på Gyldendal i 1994.
Østre linje er en historisk roman med en handling som gjennomløper Norges historie i hele det tjuende århundret – den begynner med jordskjelvet i Oslo-området 23. oktober 1904 og ender under OL på Lillehammer nitti år seinere. Østre linje er samtidig en slektsroman som følger en slekt gjennom fem generasjoner. Fordi medlemmene av slekta er bosatt i Askim, Mysen og bygdene omkring, får Østre linje dessuten et sterkt regionalt preg. Tittelen viser til Østfoldbanens østre linje, som gjennom det meste av 1900-tallet var en kommunikasjonsåre som bandt bygdene og tettstedene i indre Østfold sammen.
Om forholdet mellom faktiske personer og de fiktive romanfigurene sier Næss i et etterord: «''Denne romanen er strukturert rundt de ytre trekk av min egen slekts historie, geografi og sosiologi. Selve handlingen er imidlertid helt og holdent oppdiktet, riktignok med bruk av gjenkjennelige detaljer, replikker og episoder her og der.''» Et grep som bidrar til å gi romanen et autentisk preg, er å la kjente historiske personer som Oscar Mathisen, Oscar Torp, Ole Hallesby, Katti Anker Møller og Arnold Haukeland delta perifert i handlinga.
I Østre linje skjøtter Næss et stort persongalleri, som han makter å gi liv og psykologisk troverdighet. Sjøl om han overveiende bruker en tredjepersonsforteller, skifter synsvinkelen mellom de ulike personene, og språket farges av deres ulike sosiale stilling, livsinnstilling og historiske kontekst. Romanen har således mange stemmer, som taler fra ulike tidsaldre. I replikkene brukes dialekt med streng konsekvens, slik at en kan følge en historisk utvikling fra karakteristiske bygdedialekter hos de eldre generasjonene, via stasjonsbymålet i Askim og Mysen til et mer normalisert østnorsk hos de aller yngste.
Analysens fundamentalteorem
Analysens fundamentalteorem sier at de to sentrale operasjonene i analysen, derivasjon og integrasjon, er hverandres inverser. Dette betyr at om en kontinuerlig funksjon først integreres og deretter deriveres, ender man opp med den opprinnelige funksjonen. En viktig konsekvens av dette teoremet er at man kan løse integrasjonsproblemer ved hjelp av enkle formler.
Definisjon del 1
La være en kontinuerlig funksjon. La F(x) være funksjonen definert for x \in [a,b] vedDa er
Bevis for den første delen av analysens fundamentalteorem
Man bruker middelverdisetningen for integrasjon:
Callynomes
Callynomes er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.
Utseende
Middelsstore, avlange, matt brunsvarte gullbasser. Hodet er forholdsvis stort (nesten så bredt som pronotum), med noe utstående fasettøyne. Pronotum er litt bredere enn langt, bredest tydelig foran midten, med stumpvinklede bakhjørner. Dekkvingene er betydelig bredere enn pronotum og kan ha små, lyse flekker. På bakkroppen har det nest bakerste bukleddet spisst tilbaketrukne bakhjørner som stikker ut som pigger bak dekkvingene.
Levevis
Disse artene er knyttet til maur og lever i maurenes tuer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene).
Eduard Gusjtsjin
Eduard Gusjtsjin (født 27. juli 1940, død 14. mars 2011) var en russisk friidrettsutøver.
The Detective’s Stratagem
The Detective's Stratagem er en amerikansk stumfilm fra 1913.
Fylkesvei 754 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 754 i de følgende fylkene:
Live in Bergen (Ole Amund Gjersvik-album)
Live In Bergen er et musikkalbum av Ole Amund Gjersvik / Ole Amund Gjersvik Quartet. Albumet ble gitt ut i 2011 av Acoustic Records. Det ble spilt inn under to konserter i Bergen. Den første konserten var innspilt i år 2000 i Swing'n'Sweet Jazzclub den gang de var lokalisert på Hansastuen. Den andre konserten ble spilt inn i Evans Jazz Club, da de hadde tilholdssted på Stundesløse.
Lydtekniker på innspillingen er Davide Bertolini, og produsent er Ole Amund Gjersvik.
Jari Puikkonen
Jari Puikkonen (født 25. juni 1959 i Lahtis) er en tidligere finsk skihopper.
Puikkonen debuterte internasjonalt under hoppukerennet i Oberstdorf 30. desember 1977. Allerede få dager senere oppnådde han en sjuendeplass i hoppukerennet i Innsbruck.
OL- og VM-medaljer
Puikkonen la opp etter sesongen 1990/91.
Slussplan (Stockholm)
Slussplan er en gate i Gamla stan i Stockholm som går på nordsiden av Slussen (og Karl Johans torg).
Gata ble til i forbindelse med ombyggingen av Slussenområdet 1846-1856, da Nils Ericsons sluss ble bygd. Navnet Slussplan ble tatt i bruk i Stockholms adresskalender fra 1872.
På sørsiden og ovenfor Karl Johans torg står Karl XIV Johans statue som ble avduket i 1854. Billedhugger var Bengt Erland Fogelberg. I forbindelse med Slussens ombygging i 1931-35 ble statuen flyttet og snudd slik at fyrsten nå rir ut av byen mot Södermalm. En inskripsjon på sokkelen forteller om dette. Da hadde den opprinnelige sokkelen av carraramarmor vitret i stykker og ble byttet ut med den nåværende av granitt som er høyere enn den opprinnelige.
Hjørnehuset Slussplan/Skeppsbron kalles Räntmästarhuset, det opprinnelige huset er bygd på 1660-tallet og arkitekt var trolig Nicodemus Tessin d.e. Det har blitt bygget om flere ganger; i 1890-årene av Fredrik Lilljekvist og senest på begynnelsen av 1970-årene med Anders Tengbom som arkitekt. Bygningen har fått sitt navn etter byggherren, räntmästaren Börje Cronberg.
Fra 24. juni 2016 er det forbudt for kjøretøy utenom busser å bruke Slussplan for å komme til Skeppsbron, etter at flere bilister brøt forbudet ble det installert en bussluse den 18. august 2016.
Minde Chokoladefabrik
Minde Chokoladefabrik ble etablert i Bergen i 1898 av Anton Minde og broren Hjalmar. Den første fabrikken lå i Starvhusgaten, men da den ble for liten, ble det bygget ny fabrikk i Nygårdsgaten. Den gamle ble brukt til lager. Etter bybrannen i Bergen i 1916, hvor lageret i Starvhusgaten brant ned, bygget man så ny fabrikk i Lars Hillesgate. Den var på fire etasjer med et areal på 1326 kvadratmeter.
Diluvium
Diluvium er et begrep innenfor geologien som betegner en geologisk tidsperiode. Idag er det stort sett erstattet av benevnelsen pleistocen. Diluvium betegner kunstige avsetninger som er dannet av oversvømmelser, i motsetning til alluvium som betegner avsetninger som er dannet av langsomme prosesser. Navnet ble tidligere brukt om leire med steinblokker, som ble antatt forårsaket av Noahs syndeflom.
Begrepet ble tatt i bruk igjen, men med en ny betydning på slutten av 1900-tallet av den russiske geologen Alexej Rudoy som en beskrivelse av avsetninger som var blitt skapt av katastrofeartede oversvømmelser av gigantiske isdemte innsjøer mellom fjellene i Altaj i pleistocen. De største av disse innsjøene, Chuya og Kuray, hadde vannmengder på hundrevis av kubikkilometer, og overgikk i størrelse den velkjente oversvømmelsen av Lake Missoula i Nord-Amerika i pleistocen.
Minde Chokoladefabrik
Det var lokale kvinner som stod for produksjonen av sjokolade, men oppskriftene kom fra konditorer som ble hentet inn fra Sveits og Tyskland. Oppskriftene var bedriftshemmeligheter og ble ikke skrevet ned.
Etter Anton Mindes død var fabrikken eid av Behrensfamilien, så av B. Friele & sønner og Rieber & Søn. I 2000 ble fabrikken overtatt av Brynild AS i Fredrikstad.
Den 30. november 2010 ble fabrikken i Bergen lagt ned og produksjonen flyttet til Fredrikstad.
Produkter
Fra nåværende sortiment (2010):
Utgått av sortiment:
Jan Erik Langangen
Jan Erik Langangen (født 1950) er en norsk næringslivsleder og advokat kjent fra tiden som konsernsjef i Storebrand. Han fikk svært mye medieomtale i 1990-årene i forbindelse med fusjonsplanene mellom UNI Storebrand og svenske Skandia og ble under denne tiden omtalt som Norges mektigste næringslivsmann.
Langangen fra Langangen i Porsgrunn. Han utdannet seg til siviløkonom ved Norges Handelshøyskole (1973) og jussutdanning ved Universitetet i Oslo (1975).
Han startet yrkeskarrieren i Statoil i 1975. Under de åtte årene her jobbet han som finansieringsmedarbeider 1975–1976, leder for finansieringsgruppen i 1977–1978, assisterende direktør og leder for Statoils økonomi- og forsikringsstab 1979–1981 og til slutt direktør og leder av konsernets økonomi- og administrasjonsstab 1982–1983. I 1983 gikk han til Storebrand-Norden (Senere Storebrand A/S og UNI Storebrand). I 1985 avanserte han til konsernsjef, en stilling han hadde til 1992. I slutten av denne perioden fikk han svært mye omtale i mediene etter at han forsøkte å få i stand en omfattende fusjon mellom UNI Storebrand, svenske Skandia, danske Hafnia og finske Pohjola. Den svenske Skandia-sjefen avviste alliansetanken, UNI Storebrand tapte 3,9 milliarder kroner, og Langangen gikk av i 1992.
Fra 1994 til 1996 var han partner i advokatfirmaet Thune & Co og i 1996 ble han partner i advokatfirmaet Langangen & Engesæth på Aker Brygge i Oslo. I 2000 sluttet han og flyttet tilbake til slektsgården i Langangen. Der etablerte han advokatpraksisen Langangen & Helset sammen med sin kone.
Han har også sittet i styrer og verv. Blant annet satt han som styreformann i Statoil fra 1987 til 1992 og i Norges Forsikringsforbund fra 1986 til 1988. I 1998 ble han oppnevnt som leder for Bondevik-regjeringens mye omtalte Verdikommisjonen. I 2003 ble han valgt som ny styreleder i Mediehuset Vårt Land og avisen Vårt Land.
I 1992 gav han ut boka Løpende risiko (ført i pennen av Alf R. Jacobsen) på Aschehoug forlag. Boka handler i stor grad om den mislykkede fusjonsplanen med svenske Skandia.
Familie
Langangen ble gift i 1971 med undervisningsinspektør Tove Berge (f. 1950). Ekteskapet ble oppløst 1996. I 1998 ble han gift med advokat Siv Irene Helset (f. 1969).
Della Robbia Pottery
Della Robbia Pottery var et lite industriverksted for håndverkskunst i Birkenhead i England som ble grunnlagt av Harold Rathbone og Conrad Dressler, og har blitt betraktet som en del av den pre-rafaelittiske bevegelsen og ikke minst den engelske Arts and Crafts-bevegelsen på siste halvdel av 1800-tallet.
Rathbone hadde vært en elev av maleren Ford Madox Brown som hadde vært en av grunnleggerne til Arts and Crafts-bevegelsen. Dressler var en billedhugger og en oppfinner av en type tørkeovn. Problemet for verkstedet var at Rathbone var ingen forretningsmann slik Dressler forlot virksomheten etter tre år. Virksomheten varte fram til 1906 da det ble nedlagt.
Firmaet spesialiserte seg på keramiske fliser, steintøy; leirvarer, og spesielt plaketter med motiver i relieff inspirert av den florentinske billedhuggeren Luca della Robbia og hans familie, derav firmaets navn. De brukte lokal red leire fra Moreton, Merseyside, og keramikken hadde en skinnende blyglasur og ble ofte brukt som mønster med sammenflettede planter typisk av art nouveau sammen heraldiske og islamske motiver.
Della Robbia Potterys merke var vanligvis håndskrevet på undersiden og ofte initialene til formgiveren, og noen ganger også en dato. Eksempler på signaturer kan være:
Et uvanlig håndskrevet merke har navnet 'Salopian', som øyensynlig er en referanse til firmaet Salopian Art Pottery som ble forhandlet av Benthall Pottery, i Benthall, Shropshire. De to firmaene produserte tilsvarende polykrome sgraffito-stykker og det var øyensynlig en forbindelse mellom dem.
Produktene fra Della Robbia Pottery ble solgt av Liberty & Co. Den største samlingen av Della Robbia-keramikk kan bli sett kunstgalleriet Williamson Art Gallery i Birkenhead. Noe er også ved Standen (i nærheten av East Grinstead) som er eid av National Trust.
Sander skole
Sander skole er en nedlagt barneskole som ligger på Sander i Sør-Odal kommune i Innlandet.
Sander skole var pilotskole for prosjektet Sabona, som bygger på Johan Galtungs erfaringer innen konflikthåndtering. Elevene i skolekretsen går fra skolestart i 2019 på Glommasvingen skole på Skarnes.
Jernbane i Kina
Jernbanen i Kina drives i hovedsak av det statseide selskapet China Railways, som hører til jernbanedepartementet. Dette departementet hører videre til Folkerepublikken Kinas statsråd. Jernbane er det mest utbredte transportmiddelet for langdistansetransport i Folkerepublikken Kina. Ved utgangen av 2009 dekker jernbanenettet praktisk talt hele landet, med en samlet lengde på 86 000 km. Dette gjør det kinesiske nettverket til verdens nest største etter USA. Per 2007 rådet China Railways over ca. 578 000 togvogner, 44 000 passasjervogner og 18 300 lokomotiver, og mer enn 36 300 tog kjørte daglig; rundt 3 000 passasjertog og 33 300 godstog. Jernbanenettverket opererer i dag i alle landets provinser, med unntak av den spesielle, administrative regionen Macao.
I oktober 2008 godkjente det kinesiske statsrådet en ny investeringsplan verdt 2 trillioner yuan renminbi (292 milliarder USD) for utbygging av jernbane frem til 2020. Denne planen utvider Kinas tidligere bekjentgjorte program for jernbaneutbygging, som hadde en verdi på 1,25 trillioner yuan renminbi (182 milliarder USD) i den 11. femårsplanen fra 2006 til 2010. Som et resultat av de økte investeringene forventes det at landets jernbanenett vokser fra 78 000 km ved utgangen av 2007 til 100 000 km innen utgangen av 2010 og videre til 120 000 km innen 2020. Veksten i godstransporten er antatt å være en av drivkreftene bak det økte fokuset på jernbane og behovet for å øke kapasiteten for å tilfredsstille økende etterspørsel.
Qing-dynastiet (1876-1911)
Den første jernbanen som ble bygget i Kina var Wusongbanen i 1876, som var en ca. 24 km lang strekning fra Shanghai til Wusong. Jernbanen ble imidlertid nedlagt bare ett år senere av Qing-regjeringen. Frem til Kinas nederlag i den første kinesisk-japanske krigen var utviklingen liten. Etter nederlaget ble den keiserlige hovedstaden Beijing gjort om til sentrum for den kinesiske jernbanen. Flere baner ble bygget utover fra Beijing, med Jinghanbanen, Jingfengbanen og Jinpubanen som de tre hovedbanene. Disse banene er i dag fortsatt blant de mest trafikkerte jernbanelinjene i Kina.
Frem til 1911 var det rundt 9 000 km jernbanespor i Kina. Imidlertid ble mange jernbaner prosjektert, konstruert eller til og med eid av utenlandske selskaper. Den første jernbanen som i sin helhet ble utformet og konstruert av Kina er Jingzhangbanen, som ble bygget i perioden fra 1905 til 1909 og som var vanskelig å bygge på grunn av kupert fjellterreng. Sjefsingeniøren for denne jernbanen var Zhan Tianyou, som er kjent som «faren til Kinas jernbane».
Republikken Kina (1912-1949)
I Republikken Kinas tid fra 1912 til 1949 bremset utviklingen av jernbanenettverket i Kina. Dette skjedde som følge av gjentatte borgerkriger og den japanske invasjonen av Kina under den andre kinesisk-japanske krigen. Ett av de få unntakene var det nordøstlige Kina (Mandsjuria). Under regimet til Fengtianklikken fra 1912 til 1931 ble flere jernbaner bygd. Sør-Mandsjuria jernbaneselskap (Sørmandsjuriske jernbaner) ble etablert av japanerne i 1906 og etter den russisk-japanske krig (1904-1905) tok Japan over driften av den kinesiske østjernbanen fra Changchun by og sørover, og holdt utviklingen oppe. I 1945, like etter slutten av den andre kinesisk-japanske krigen, hadde det kinesiske fastlandet over 27 000 km jernbane, og nesten halvparten av denne lengden (13 000 km) lå i Mandsjuria.
Folkerepublikken Kina (1949-)
Etter opprettelsen av Folkerepublikken Kina investerte den nye regjeringen under Mao Zedong tungt i jernbane. Fra 1950-tallet til 1970-tallet ble jernbaner, spesielt i Vest-Kina, utvidet. Et eksempel på denne utviklingen er den 1 900 km lange strekningen fra Lanzhou til Ürümqi (den såkalte Lanxinbanen), som ble bygget mellom 1952 og 1962. I Sørøst-Kina, med vanskelig og kupert terreng, ble det bygget flere fjellbaner. Eksempler er Baochengbanen som ble anlagt i 1950-årene og Chengkunbanen som ble ferdiggjort på 1970-tallet. Jernbanen til Xizang (Tibet) var en av de vanskeligste å bygge, og banen ble endelig fullført og åpnet for trafikk i 2006. Denne banen er kjent som Qingzangbanen. I dag har alle provinser i Kina tilknytning til det nasjonale jernbanenettet, med unntak av Macao. Ikke bare har det kinesiske banenettet blitt utvidet i størrelse siden 1949, men jernbanen har også gjort store, teknologiske fremskritt. Før 1980-tallet ble de fleste togene drevet av damp, på grunn av lave lønninger og kullpriser. Imidlertid kom det første diesellokomotivet, kalt Dongfeng i 1959, og i løpet av 1980- og 1990-tallet erstattet diesel- og elektriske lokomotiver gradvis dampmaskinene på hovedbanene. Men på enkelte, provinsielle jernbaner ble damplokomotivene ikke faset ut før etter 2000. I desember 2005 avsluttet Kinas siste damptog i ordinær trafikk sin reise på Jitongbanen, og det markerte slutten på dampepoken. Likevel er det fremdeles noen damplokomotiver som brukes på industrielle jernbanestrekninger i Fastlands-Kina.
Fra 1990 til 2001 åpnet i gjennomsnitt rundt 1 092 km ny jernbane, 837 km flersporet jernbane og 962 km elektrifisert jernbane for trafikk årlig. Det utgjorde henholdsvis en 2,4 gangers, 1,7 gangers og 1,8 gangers økning sammenlignet med de 10 foregående årene. Ved utgangen av 2004 nådde de samlede jernbanestrekningene i drift en lengde på 74 200 km, inkludert 24 100 km med flere spor og 18 900 km som var elektrifisert. På verdensbasis er Kinas jernbanetransport en av de største i volum, ettersom den kinesiske jernbanen står for 6 % av verdens jernbanedrift og frakter 25 % av verdens samlede arbeidsmengde. Fastlands-Kina er også fremst når det gjelder veksten i transportvolum og bruk av transportmidler.
Petrozavodsk jernbanestasjon
Petrozavodsk jernbanestasjon (russisk: Петрозаво́дск-Пассажи́рский) er en jernbanestasjon som ligger i sentrum av Petrozavodsk, hovedstaden i republikken Karelia i Russland. Stasjonen ble først åpnet i 1955 under Sovjetunionen og erstattet den gamle jernbanestasjonen, Petrozavodsk-Tovarny, som ble åpnet i 1915 under det russiske imperiet.
Jernbane i Kina
Folkerepublikken Kina (1949-)
Siden 1997 har toghastigheten økt betydelig seks ganger. Tillatt toppfart for ekspresstog økte fra 120 km/t til 200 km/t, og passasjertog kan komme opp i en maksfart på 350 km/t på enkelte strekninger på hovedbanene.
Dagens jernbanenett
Kina har rundt 20 store jernbanestrekninger for innenlandstrafikk med en samlet lengde på 78 000 km (per slutten av 2007). Samlet lengde ble økt til 86 000 km innen utgangen av 2009.
Samlet lengde: 78 000 km (jernbanenettets lengde). Den samlede sporlengden på jernbanenettet er 154 600 km.
Hovedbaner
Det kinesiske jernbanenettverket består av åtte hovedbaner, og andre baner tar av fra disse på forskjellige steder. Hovedbanene er de mest trafikkerte og står for størsteparten av inntektene. Grunnet sin betydning blir de ofte kalt «Kinas jernbanearterier». Hovedbanene er: Det planlagte og tildels ferdigstilte hovedjernbanenett i Folkerepublikken Kina består av åtte nordsør- og åtte østvest-jernbanestrekninger.
Jernbaneadministrasjon
Det nasjonale jernbanenettet i Kina administreres på tre nivåer:
Lokomotiver
De to hovedkategoriene av konvensjonelle, kinesiske lokomotiver er Dongfeng diesellokomotiver og Hunan elektriske lokomotiver. De fleste moderne tog, for eksempel Kinas høyhastighetstog (China Railway High-speed), er enten importert eller produsert i Kina ved hjelp av teknologioverføringsavtaler.
Passasjertrafikk
Tog er ett av de viktigste transportmidlene i Kina, med over 1,3 milliarder togreiser i 2007 og antatt 1,4 milliarder reiser i 2008. Vårfestivalen er den travleste reisesesongen for jernbanene i Kina. I 2008 reise 1,456 milliarder passasjerer 772,8 milliarder km med jernbane.
Ferie- og fridager
Selv om varigheten av mai-ferien ble forkortet i 2009 forble ferietrafikken stor, med rekord på 6,54 millioner passasjerer på det kinesiske jernbanenettet den 1. mai 2009.
Kinesisk nyttår
Hvert år før, under og etter kinesisk nyttår driver den kinesiske jernbanen et utvidet Chunyun-tilbud med flere avganger på de fleste banene for å møte den økte etterspørselen som følge av helligdagene. Siden jernbanetransport er den billigste metoden for langdistansereiser i Kina, er jernbanen det viktigste transportmidlet i Chunyun-perioden. For eksempel er det anslått at 156 millioner passasjerer reiste med tog i løpet av 40 dager i Chunyun-perioden i 2007. Med andre ord vil dette si gjennomsnittlig 3,9 millioner passasjerer per dag. Imidlertid er gjennomsnittlig daglig kapasitet på det kinesiske jernbanenettet kun 2,4 millioner. For å gjøre situasjonen enda verre, er trafikken svært ujevnt fordelt: Før kinesisk nyttår reiser passasjerer hovedsakelig fra østlige provinser til vestlige provinser. Etter helligdagene går trafikken i motsatt retning. Selv om flere hundre ekstratog blir satt inn, er togbilletter fremdeles en knapphetsvare. Togene kjører svært fulle i denne perioden. For eksempel kan en passasjervogn med 118 seter frakte over 200 personer.
Jernbaneforbindelser til naboland
Folkerepublikken Kina har jernbaneforbindelser med passasjertransport til følgende land:
Tog som krysser den kinesiske grensen blir vanligvis kalt «internasjonale tog».
Hongkong
Det finnes jernbanetjenester til Hongkong, men disse ender på Hung Hom jernbanestasjon i Kowloon. Innenfor Hongkong benytter tog som krysser grensen sporene på East Rail Line. Tre Intercity-tog kjører til Hongkong; Beijinglinjen (til/fra Beijing, Shanghailinjen (til/fra Shanghai og Guangdonglinjen (til/fra Zhaoqing og Guangzhou øst). Et annet ekspresstog som vil forbinde Hongkong og Guangzhou med et intermediært stopp i Shenzhen har blitt godkjent, og utbyggingen av den kinesiske strekningen har begynt. Dette ekspresstoget vil redusere reisetiden mellom Hongkong og Guangzhou fra to timer til en time.
Planlagt forbindelse til Macao
Den spesielle, administrative regionen Macao er det eneste området på provinsnivå i Kina som ikke har jernbane. En utvidelse av Guangzhoubanen til Cotai via øya Hengqin har blitt foreslått.
Russland
I lang tid har Kinas jernbanenettverk hatt direkte tilknytning til russisk jernbane på to steder: Manzhouli og Suifenhe. Disse forbindelsene eksisterer siden byggingen av den transsibirkse jernbanen tidlig på 1900-tallet, siden den første transsibirske ruten tok en snarvei gjennom Kinas Mandsjuria langs det som var kjent som den kinesiske østjernbanen. Førstnevnte rute blir i stor grad brukt til frakt av store mengder gods samt et passasjertog som går mellom Beijing og Moskva (det finnes også en alternativ rute via Mongolia), mens sistnevnte brukes av en togtjeneste til Russlands Primorskij kraj. Per november 2008 var det ingen direkte passasjertog fra for eksempel Harbin til Vladivostok, men man kunne reise langs denne ruten med togbytter i Suifenhe, Grodekovo og Ussurijsk.
Den tredje, mindre kjente og brukte togforbindelsen mellom de to landene ble bygd lenger sør, mellom Hunchun og russiske Makhalino (en stasjon på Ussurijsk-Khasan-grenselinjen til Nord-Korea, 41 km før Khasan). Denne banen åpnet i februar 2000, og den var lite trafikkert (kun 678 trelastvogner) i de to etterfølgende årene. Banen ble stengt i 2002-2003, gjenåpnet i 2003, men sommeren 2004 kom det fortsatt rapporter om lite trafikk.
I november 2008 undertegnet samferdelsdepartementene i Russland og Kina en avtale om å opprette enda en jernbaneforbindelse mellom de to landene. Denne forbindelsen vil innebære en jernbanebro over Amur, og vil dermed forbinde Tongjiang i det kinesiske prefekturet Jiamusi og Nizhneleninskoje, som er en landsby i Russlands Jødiske autonome oblast. Det var forventet at utbyggingsarbeidet skulle starte i 2009, og jernbanen skulle være klar til bruk i 2011.
Mongolia
Jernbanetjenester til Mongolia stopper opp i Ulan Bator. Kinas jernbanenett er tilknyttet den mongolske jernbanen i Erenhot i Kina og Dzamyn Ude i Mongolia. I dag kjører to tog ukentlig fra Beijing og Hohhot. Videre er det fem togavganger fra Ulan Bator til Erenhot hver uke. I likhet med forbindelser til Russland må internasjonale tog bytte boggier (hjul) i Erenhot, siden Mongolia har bredspor.
Det går to ukentlige tog fra Beijing til Mongolia, og en av disse fortsetter til Moskva.
Kasakhstan
Den kinesiske Lanxinbanen forbinder Kinas jernbanenettverk og det kasakhstanske nettverket i Alashankou siden rundt 1990. Det går to ukentlige passasjertog (en kasakhstansk og en kinesisk) fra Almaty til Ürümqi i Vest-Kina. Det er forskjellige synspunkter om hvilket av de to togene som er det mest komfortable, men generelt er det kinesiske toget av høyere standard enn det kasakhstanske toget.
Vietnam
Det er to ukentlige avganger fra Beijing til Hanoi i Vietnam. Togene er typiske T-stil ekspresstog og kjører fra Beijing til Dong Dang på den vietnamesiske grensen. Togturen kan kreve et togbytte med fem timers opphold i byen Nanning (spesielt for nordgående tog), men det finnes dog et venterom med hvilestoler som er tilgjengelig for passasjerer som reiser i Soft Sleeper-klassen.
Toll- og sikkerhetstjenester foregår på Dong Dang jernbanestasjon.
Høyhastighetstog
Høyhastighetstog kom for første gang til Kina i 2007 og drives av China Railway High-Speed (CRH). Disse togene kjører på eksisterende baner som har blitt oppgradert til hastigheter opp til 250 km/t og på dedikerte høyhastighetsbaner hvor de kan kjøre i opp til 350 km/t.
Etter en kollisjon ved Wenzhou i juli 2011 ble maksimalhastigheten på høytastighetslinjene satt ned til 300 km/t.
26. desember 2012 åpnet verdens lengste høyhastighetslinje mellom Beijing og Guangzhou. Strekningen er 2 298 km og reisetiden er 8 timer med en gjennomsnittshastighet på ca. 300 km/t. Tidligere ble strekningen tilbakelagt på 22 timer.
Til nå (2012) har Kina bygd ut 9 300 km høyhastighetsbaner.
Konvensjonelle baner
Baner med 350 km/t som fartsgrense
Baner med 200 km/t som fartsgrense
I alt 6 003 km jernbane per april 2007.
Rullende materiell
Kikertvann
Kikertvann, ofte kalt aquafaba, er stivelsesrikt vann fra bønner, linser eller kikerter. Det benyttes som erstatning for eggehvite i mange typer matoppskrifter. Dette bruksområdet for kikertvann ble gjort kjent på 2010-tallet.
Redacted
Redacted er en film skrevet og regissert av Brian De Palma som er et oppdiktet drama løselig basert på Mahmudiya-massakren i Irak. Denne filmen som er en ledsager til to tidligere filmer av De Palma, 1989's Casualties of War, ble tatt opp i Jordan.
Handlingsreferat
Tidlig i april 2006 er en menig soldat "Sally" Salazar, en ung amerikansk soldat som tjenestegjør under Irak-krigen. Han er en ambisiøs filmskaper som vervet seg til U.S. Army, etter avslag på hans søknad til University of Southern California. Salazar blir stasjonert i nærheten av Samarra, Irak. Han bruker videokamera for å spille inn en amatør-dokumentar (som han kaller for "Tell Me No Lies") om hans nye liv i Samarra, for å presentere for en film-skole som en del av hans fremtidige liv som film-student. I mellomtiden blir det produsert en fransk dokumentar som heter "Barrage" fra noen som er stasjonert sammen med Salazars tropp.
Det franske dokumentaren filmer soldatene som utfører deres rutinemessige plikter, når de bemanner et kontrollpunkt som en del av deres utplassering i Irak. Soldatene bruker dagene sine på å undersøke irakiske kjæretøy ved sjekkpunktet deres. En dag filmer den franske dokumentaren en hendelse med menig Reno Flake, når han bemanner en Humvee-montert M2 Browning-maskingevær, og skyter mot en bil som forsøker å skynde seg gjennom sjekkpunktet. En gravid kvinnelig passasjer i bilen blir skutt, og blir kjørt til sykehus, men dør av skadene. Det avsløres senere at broren, føreren av bilen, bare ønsket å få sin gravide søster til sykehuset, ettersom hun var i fødsel. Han feiltolket soldatenes befaling om å stoppe, og trodde at de fortalte ham at han var klart å fortsette gjennom kontrollen deres.
Tilbake ved militærleiren, spør Salazar, med videokamera i hånden, om hvordan Flake følte det når han drepte den gravide kvinnen. Flake svarer at han følte "ingenting" og at det var omtrent som å "sløye en steinbit". Når advokat McCoy, en annen soldat, ikke liker denne kommentaren, presser Salazar og McCoy saken ytterligere. Så Flake tilbyr en sarkastisk, spøkefull unnskyldning til Salazars videokamera, og nyter tydelig rampelyset, som ytterligere antenner situasjonen. Men sersjant Jim Vazquez forsøker å avvise situasjonen, og påstår at Flakes handlinger var berettiget. På patrulje til fots, blir en av de mer erfarne soldatene, sersjant Sweet, drept. Flake og hans venn Rush blir rasende over dødsfallet, og ønsker å hevne seg ved å angripe noen irakere.
Under et poker-spill kunngjør Flake og Rush deres plan om å reise hjem til en irakisk familie for å voldta en 15 år gammel jente som bor der. Til tross for innvendinger fra Blix og McCoy, gjennomfører Flake og Rush planen. Men Salazar og McCoy følger etter dem, og filmer hendelsen. McCoy forsøker å stoppe dem, men han blir truet med våpen og beordret ut av huset. Flake og Rush voldtar jenta, og Salazar filmer dem ved hjelp av et skjult kamera. Etterpå blir jenta og hele familien drept, og liket av jenta brent opp. McCoy forsøker å fortelle Blix om voldtekten, men Rush angriper ham og krever at han ikke rapporterer det som skjedde.
Etterpå er McCoy dypt forstyrret, og han forteller faren sin om hendelsen. Faren hans henviser til alt som skjedde ved Abu Ghraib-fengselet, og oppfordrer sønnen sin til å aldri rapportere slik oppførsel høyere opp i systemet. Han frykter at en slik offentliggjøring kan redusere USAs omdømme i verdens øyne. Men McCoy velger å ignorere farens innvendinger, og rapporterer det som skjedde til U.S. Army Criminal Investigation Command (CID) for å gjøre dem oppmerksomme på forbrytelsene han har vært vitne til. De intervjuer ham, og han møter deretter en psykolog for å diskutere hans forverrede mentale tilstand.
Når han er opptatt med å filme en video til moren sin under en patrulje til fots, blir Salazar kidnappet av irakiske opprørere og kjørt vekk i en varebil. Senere blir Salazar halshugget av opprørerne, og en video av dette blir lastet opp på Internett. Opprørerne påstår at halshuggingen var gjengjeldelse for voldtekten av den irakiske jenta. Salazars halshuggede lik blir oppdaget av en beduin, og deretter plukket opp av amerikanske soldater. Flake og Rush blir senere arrestert og forhørt av CID, og ​​de innrømmer voldtektene og kommer med en rekke rasistiske kommentarer.
Eysteinkyrkja
Eysteinkyrkja, eller Eysteinskyrkja, er en kirke bygd i en vifteplan fra 1969 i Dovre kommune, Innlandet fylke.
Kirka har navn etter Kong Eystein, som ifølge sagaen lot bygge et sælehus for de reisende over Dovrefjell.
Det er kjent fra Aslak Bolts jordebok, at det har ligget en kirke på Hjerkinn i middelalderen, men det finnes ingen datering for denne, verken for etablering eller for den ble borte. Men den i lokale navnetradisjonen har et av jordene nedenfor Hjerkinn fjellstue navnet kirkejordet. Dette kan være en indikasjon på hvor middelalderkirken på Hjerkinn har ligget.
Kirka har bare delvis funksjoner som menighetskirke, og tjener også som møtested for tre fylker som møtes på Hjerkinn, og som pilegrimskirke på Pilegrimsleia over Dovrefjell.
Rakel Onsum Berg har laget en av kirkens to messehakler, den andre er laget av Borgny Farstad Svalastog.
Vision for Space Exploration
Vision for Space Exploration (VSE) er et program lansert av USAs institutt for romforskning (United States space policy). Programmet ble offentlig lansert 14. januar 2004 av den daværende president George W. Bush.
Ivan Nielsen
Ivan Nielsen (født 9. oktober 1956 i Frederiksberg) er en tidligere dansk fotballspiller og fotballtrener. I løpet av karrieren spilte Nielsen 51 A-landskamper, men scoret ingen mål, samt 7 U21-landskamper. Han var med på landslaget under fotball-EM 1984 i Frankrike, fotball-VM 1986 i Mexico og fotball-EM 1988 i Tyskland. Han hadde rykte på seg for å være en god forsvarsspiller — kanskje den beste danske noensinne — både som markør og ballbryter. I landslagssammenheng ble han mest benyttet som markeringsspiller. Han spiller i dag spiss på oldboyslaget i Dragør Boldklub, og driver sitt eget VVS-firma.
Tjøme (tettsted)
Tettstedet Tjøme ligger sentralt på Tjøme i Færder kommune i Vestfold. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og er definert av Statistisk sentralbyrå til å utgjøre den mest tettbygde del av øya Tjøme med utstrekning til Ormelet i sør og til Holtekjær i nord. En liten del av tettstedet ligger på øya Brøtsø, i umiddelbar tilknytning til Røssesund bru.
Tjøme sentrum, midt på øya Tjøme, er det naturlige sentrum i tettstedet. Tjøme kirke er tettstedets midtpunkt. Her lå bygdas kirke allerede i middelalderen, og et eldre navn for området er Kirkebygda, og her lå tidligere Kirkely skole, en av Tjømes grendeskoler. På 1900-tallet kom det en rekke ulike funksjoner som skulle tjene hele daværende Tjøme kommune. Her bygde Tjøme Sparebank sitt hus og her ble kommuneadministrasjonen lokalisert. Seinere kom bensinstasjon og sykehjem. Sentrumsområdet trengte større plass og ble utvidet til Haugsjordene. Tjøme sentrum har i dag bibliotek, tre store dagligvareforretninger, byggevareforretning, samt flere andre forretninger og håndverksbedrifter. Sør for sentrum ligger Tjømehallen og barneskolen Lindhøy skole, like nord for sentrum, på Haug, ligger Tjøme ungdomsskole. Rød gård brukes som golfbane.
Fylkesveiene 308, 380 og 390 går gjennom tettstedet. Fylkesvei 308 er hovedveien på Tjøme, og heter Vestveien fra Tjøme sentrum til Vrengen bro, og Helgrødveien fra Tjøme sentrum til Verdens Ende. fylkesvei 390 heter Østveien, og forbinder de nordøstre delene av tettstedet (Grimestad) med sentrum, mens fylkesvei 380 går gjennom de sørøstre deler (Ormelet) og fortsetter til Hvasser. Fra Tjøme sentrum er det bussforbindelse til og fra Tønsberg hver time, med halvtimesrute i rushtiden.
Kommuneplanene for Tjøme kommune på slutten av 1900-tallet understreket sterkt ønsket om at alle nye boligfelt i kommunen skulle plasseres med tilknytning til Tjøme sentrum slik at utbyggingen støttet forretningene i kommunen.
Kim Ki-tae
Kim Ki-tae (født 23. mai 1969 i Gwangju), sørkoreansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney.
Hartmut Briesenick
Hartmut Briesenick (født 17. mars 1949, død 8. mars 2013) var en tysk friidrettsutøver.
Dvergpapegøyer
se tekst
Hartmut Briesenick
Han representerte Øst-Tyskland under Sommer-OL 1972, hvor han tok bronse i kulestøt.
Dvergpapegøyer
Dvergpapegøyer (Agapornis) er en slekt med små papegøyer. Slekten inneholder 9 arter. Agapornis betyr «kjærlighetsfugl» på gresk (agápe betyr «kjærlighet» og órnis «fugl»). Navnet stammer fra at disse små papegøyene danner livslange monogame forhold, der vanlig atferd er å pusse fjærene og mate partneren. De sover til og med på en «romantisk måte» – nebb mot nebb – i stedet for hodet under vingen, som hos andre papegøyer.
Beskrivelse
Dvergpapegøyer er ca. 13–17 cm, og veier rundt 40–60 gram. De har en karakteristisk liten, men kraftig kroppsbyggning og en kort stjert. De fleste dvergpapegøyene er hovedsakelig grønne med rødt eller andre farger, men fugler i fangenskap har gjennom mutasjoner fått mange forskjellige farger og mønster, som f.eks. spraglete eller blå i stedet for grønn kropp. Dvergpapegøyene kan deles inn i to grupper: de uten øyering og de med. Svarthodet, Rødhodet og Svartkinnet dvergpapegøye er blant de artene som har en hvit ring rundt øyet. Ringen er et fjærløst parti av skinnet deres. Dvergpapegøyer lever omtrent 10–20 år.
Slektskap og systematikk
Dvergpapegøyer er sanne papegøyer eller ekte papegøyer som gråpapegøyen og araer. Selv om de er på størrelse med de fleste parakitter, er de faktisk «store papegøyer» siden de ikke er nærmest beslektet med de spinklere bygde parakittene. På engelsk kalles hele denne grupperingen for «dwarf parrots» eller dvergpapegøyer, et navn som vi kun bruker om Agapornis. Disse småpapegøyene er for øyeblikket regnet for å ikke være beslektet, siden de fleste regner spurvepapegøyene til amerikanske papegøyer, pygmepapegøyene til austroasiatiske papegøyer og dvergpapegøyene til afrikanske papegøyer. Den beste måten å skille de fra parakitter er å se på kroppsformen: «Store papegøyer» som småpapegøyer er bredere og kraftigere enn de mer spinkle parakittene. Størrelsen gjør at dvergpapegøyene er blant de minste papegøyene i verden, de  har et av de største nebbene i forhold til kroppstørrelse, siden nebbet er like stort som halve skallen. Genetiske tester foretatt på de vanligste artene av papegøyer i Afrika, fra liten til stor størrelse, viser at de som holder til på kontinentet er nært beslektet og kan klassifiseres som afrikanske papegøyer, merkelig nok viser det seg at de minste og største medlemmene i gruppen (dvergpapegøyer og jakoene) er nærere i slekt med hverandre enn de andre som generelt er middelsstore.
Det er så langt registrert ni forskjellige arter:
Dvergpapegøyer som kjæledyr
Kjøpere av dvergpapegøye bør forsikre seg om at de er avlet av oppdrettere og ikke fanget vilt i naturen. Det er viktig for å sikre at det fins levedyktige populasjoner i vill tilstand. Dessuten blir viltfangede individer oftere syke og deprimerte i fangenskap og dør av dette.