cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Internasjonal arbeidsdeling
Årsakene til internasjonal arbeidsdeling
Handel over landegrensene (fjernhandel) har foregått til nær sagt alle tider i alle samfunn, og det har følgelig også alltid vært en viss internasjonal arbeidsdeling. Men det er særlig med spredningen av den kapitalistiske produksjonsmåten og framveksten av et kapitalistisk verdensmarked at internasjonal arbeidsdeling har fått stort omfang.
Den kapitalistiske varehandelen videreutviklet den tidligere handelen og utnyttet systematisk de prisforskjellene som kunne oppnås for varene i forskjellige land. Nye handelsruter ble åpnet, og nye områder ble (ofte uvillig) trukket inn i handelen. Framveksten av en kapitalistisk produksjonsmåte, karakterisert ved produksjon for salg og konkurranse mellom produsentene, skapte et behov for utvidete markeder (vareeksport) og billigere varer som kunne holde kostnadene nede (vareimport). Gjennom kolonisering og kapitaleksport ble enda flere områder tvunget til å produsere for det kapitalistiske markedet. Den internasjonale arbeidsdelingen ble utvidet, og handelen økte med bedre transport – og kommunikasjonsmuligheter, lavere toll og reduksjon av andre handelshindringer.
I den internasjonale konkurransen vil det være privatøkonomisk lønnsomt å konsentrere produksjonen om de varer som kan oppnå et bedre bytteforhold på verdensmarkedet enn innenlands. Resultatet blir dermed en internasjonal arbeidsdeling der de relative prisforskjellene basert på landenes absolutte eller komparative fortrinn avgjør hvordan spesialiseringen foregår. (Med komparativ menes at det er fortrinn sammenliknet med andre land.) Under kapitalistiske produksjonsforhold vil landenes konkurransemessige fortrinn være basert på lavere priser og større tilgang på særlig slike produksjonsfaktorer som råvarer og andre ressurser, arbeidskraft, kapital og teknologi. Noen fordeler kan være naturlige som mineralforekomster, klima. osv., mens andre vil være skapt og formet bevisst eller være et resultat av tidligere økonomisk virksomhet.
Den økonomiske strukturen i koloniene og de ny-koloniale landene (u-landene) er et godt eksempel på at det er blitt dannet produksjonsforhold som gir disse områdene kunstige komparative fortrinn. Deres produksjonsbetingelser er et resultat av kolonimaktenes og de tidlige imperialistenes virksomhet; eksisterende samfunn ble nedkjempet, bøndene ble fratatt sin jord, både jordbruk og gruvedrift ble ensidig orientert mot produksjon for eksport til de imperialistiske sentra, nye forbruksbehov ble skapt, eksisterende håndverk ble utkonkurrert, mens utviklingen av nye industrier og andre næringer ble blokkert. (Se art. Imperialisme, Kolonialisme)
Internasjonal arbeidsdeling i dag
Resultatet er den karakteristiske arbeidsdelingen mellom kapitalistiske i-land og u-land, der over 80% av u-landenes eksportverdi består av matvarer, råvarer og brenselstoffer, mens rundt 70 % av i-landenes eksportverdi består av bearbeidede varer. (Alle tall i artikkelen er fra 1973-74.) Denne arbeidsdelingen er imidlertid ikke statisk, men i stadig forandring og utvikling. I u-landene fører kapitalismens raske utvikling til en omforming og rasering av ikke-kapitalistiske produksjonsmåter. Større deler av produksjonen skjer for et marked, antallet jord- og arbeidsløse stiger, og det vokser fram et lokalt borgerskap. Samtidig vokser de flernasjonale selskapene og trekker stadig flere områder inn i sin verdensomspennende produksjonsstrategi. Industrigrener og -prosesser som er spesielt arbeidsintensive, blir lagt til u-land for å utnytte den billige arbeidskraften der (se art. Arbeidskraftintensiv produksjon). Det er også en tendens til å flytte forurensende industrier til u-land fordi det der stilles færre krav til rensing og miljøvennlighet. I noen land foregår det en mer omfattende kapitalistisk industrialisering i forbindelse med dannelsen av et mer selvstendig nasjonalt borgerskap (som f.eks. i India), eller med utviklingen av såkalte subimperialistiske («underimperialistiske») sentral (bl.a. i Brasil).
I i-landene foregår en fortsatt akkumulasjon (opphoping) av kapital, som sammen med et økende teknologisk nivå gjør det mer lønnsomt å videreutvikle den mest kapital- og teknologikrevende produksjonen, herunder selve teknologiproduksjonen, forsknings- og utviklingsarbeidet, informasjonsinnsamlingen og -bearbeidingen, markedsføringsarbeidet m.v.
Arbeidsdelingen mellom (kapitalistiske) i-land på omtrent samme utviklingsnivå er langt mer komplisert og omfattende. Særlig innen frihandels- og fellesmarkedsområder (som EFTA og EF) fører den frie bevegelighet for varer, kapital og arbeidskraft til at den internasjonale arbeidsdelingen innen området blir bestemt av de samme faktorer som arbeidsdelingen mellom distrikter innen hvert land. Det skjer en sentralisering av produksjonen både geografisk og organisatorisk. Etablerte industrier og bedrifter får et fortrinn framfor nyetableringer. Det skjer en utstrakt spesialisering for å oppnå monopolstillinger på markedet, utvikling av nye varer, reklame og varemerker får stor betydning for arbeidsdelingen i tillegg til ressursgrunnlaget og teknologiske fortrinn. Den internasjonale arbeidsdelingen mellom i-land foregår ikke så mye mellom næringer som mellom bransjer, enkeltprodukter og mellom ulike varemerker av samme produkt.
Land der sosialistiske krefter har overtatt, er ofte blitt boikottet av det kapitalistiske verdensmarkedet, eller de har selv redusert forbindelsene med dette verdensmarkedet for å frigjøre seg økonomisk. De sosialistiske landene forsøker likevel å øke handelen seg imellom og med de kapitalistiske landene.
Innen CMEA (ofte kalt COMECON) har handelen innbyrdes økt sterkt. Storparten av denne blir regulert av tosidige handelsavtaler. Men de økonomiske planene søkes samordnet og spesielt blir industriutbyggingen i de mindre industrialiserte medlemslandene stimulert. Bare Sovjets eksport består nå av mest råvarer og brensel, for de andre medlemslandene er over 50 % av eksporten bearbeidde varer. Det er utarbeidet planer for produkt- og bransjespesialisering for å utnytte stordriftsfordeler og videre utbygge den internasjonale arbeidsdelingen mellom landene.
Omtrent 30 % av utenrikshandelen til de sosialistiske landene i Øst-Europa foregår med de kapitalistiske i-landene. Det kapitalistiske verdensmarkedet blir bl.a. benyttet for å balansere overskudd eller underskudd i egen produksjon i forhold til etterspørselen, både av mat, visse råvarer og forskjellige forbruksvarer. De sosialistiske landene importerer også avansert teknologi og kapitalutstyr fra i-landene.
Handelen mellom de sosialistiske landene og de kapitalistiske u-landene er svært liten og konsentrert om få land. Strukturen i denne handelen er svært lik den mellom i-land og u-land. Men handelen bygges ut, særlig i forbindelse med mer omfattende handels- og bistandsavtaler. Det arbeides for å få i stand en mer planlagt internasjonal arbeidsdeling med industrielt samarbeid, produkt- og bransjespesialisering etter mønster av CMEA-samarbeidet. Dessuten ønsker CMEA å få dekket et økende råvareunderskudd ved import fra u-land. Prisene i denne handelen er avtalt og kan avvike sterkt fra verdensmarkedets.
Det er i-landene som dominerer verdenshandelen i dag, nær 90 % av varehandelen (etter gjeldende priser) har sin opprinnelse eller sitt bestemmelsessted i et i-land, og nær 50 % er handel mellom i-land innbyrdes. U-landene står for bare 25-30 % av verdens eksport. Hele 75 % av denne går til i-land, mens bare 20 % går til andre u-land. De sosialistiske landene deltar bare i begrenset grad i den internasjonale arbeidsdelingen og står for under 10 %. av verdens eksport. Omtrent halvparten av denne er innbyrdes handel.
Konsekvensene av internasjonal arbeidsdeling
De økonomiske følgene av internasjonal arbeidsdeling og handel blir ujevnt fordelt på de nasjoner og klasser som deltar i eller blir berørt av denne. Allment kan en ikke si at et land har fordel av en internasjonal arbeidsdeling selv om enkelte produsenter vil ha fordeler. Ser en bare på de direkte pengeinntektene, vil som regel begge parter i en handel ha umiddelbare fordeler av denne, selv om gevinstfordelingen avhenger av prisene og det forholdsvise styrkeforhold mellom partene. Handelen vil imidlertid også få konsekvenser for andre, som kan få lavere priser, bli utkonkurrert, måtte legge om sin produksjon m.v. Den innenlandske fordelingen av gevinsten avhenger derfor av kapitalens bevegelighet og den nasjonale klassekampen.
Internasjonal arbeidsdeling har også sterkt påvirket det enkelte lands muligheter til økonomisk vekst og utvikling. De sterke og dominerende i-land har kunnet utnytte internasjonal arbeidsdeling til videre økonomisk vekst, mens koloniene/u-landene er blitt og blir underutviklet. Internasjonal arbeidsdeling skaper også avhengighet og sårbarhet overfor internasjonale konjunkturer, økonomisk maktbruk m.m.
City of God
City of God (på portugisisk Cidade de Deus, oversatt til norsk: «Guds by») er en brasiliansk dramafilm fra 2002 regissert av Kátia Lund og Fernando Meirelles. Filmen skildrer livet til halvkriminelle barn og ungdom i favelaen Cidade de Deus, en av slummene i Rio de Janeiro. De fleste skuespillerne var uten skuespillererfaring og kom fra forskjellige favelaer. Manuset er basert på en selvbiografi av Paulo Lins.
Handling
Handlingen starter på 60-tallet, da brasilianske myndigheter besluttet å fjerne elendigheten fra turistenes synsfelt og bygde derfor opp en liten by for fattigfolk på betryggende avstand til sentrum av Rio de Janeiro. Den gangen var kriminaliteten i byen begrenset til ran og sporadiske drap. Men innbyggerne gikk raskt ille til enda verre. På 1980-tallet regjerer narkobandene og fører en blodig gatekrig som politiet holder seg langt unna.
Om filmen
Av sikkerhetsmessige grunner ble filmen ikke spilt inn i Cidade de Deus.
Filmen ble i 2004 Oscar-nominert i fire kategorier: for beste kinematografi (Charlone), beste regissør (Meirelles), beste filmklipp (Daniel Rezende) og beste manus (Mantovani). Allerede i 2003 var den Brasils kandidat til beste utenlandske film, men ble ikke tatt opp.
Den er opphav til en TV-serie kalt City of Men.
RS 92 «Odd Godager»
R/S 92 «Odd Godager» er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1975. Den var stasjonert i Arendal da den ble tatt ut av tjeneste.
Under et tokt i april 2007 slo plutselig skroget sprekker i baugen og vann sivet inn i båten. Man forstod da at skøyta var klar for utskifting. Frem til 2008 var «Odd Godager» i tjeneste som redningsskøyte og berget 60 personer fra «den visse død», 82 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 2590 fartøy.
I 2008 ble RS «Odd Godager» erstattet av RS «Odd Fellow».
«Odd Godager» ble overtatt av KNS, og døpt om til «Sigval Bergesen» etter giveren Sigval Bergesen d.y.
Rumelange
Rumelange (luxembourgsk: Rëmeleng, tysk: Rümelingen) er en kommune og en by i storhertugdømmet Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 6,83 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 4 495 innbyggere.
Romsdals Budstikke
Organisasjon
Romsdals Budstikke eies av Polaris Media ASA og hadde i 2013 opp mot 50 årsverk og en omsetning på 105,5 millioner kroner. Dekningsområdet er kommunene Molde, Rauma, Vestnes, Aukra, Gjemnes og Hustadvika.
I konsernet Romsdals Budstikke inngår også avisene Åndalsnes Avis, Driva og nettavisen rbnett samt lokalradiostasjonen 1 FM.
Historie
Romsdals Budstikke var Romsdals første trykte avis, og kom første gang ut 4. juli 1843 – 80 år etter den første norske avisen, Norske Intelligenz-Seddeler. Den håndskrevne Molde Søndagsblad kom ut i 1830-årene. 12. mai 1848 fikk den unge Bjørnstjerne Bjørnson sin artikkel «Frihedens tale til Moldenserne» på trykk.
Fra den første utgivelsen i 1843 til i dag (2020) har Romsdals Budstikke kommet ut sammenhengende, og er den avisen i Norge som utenom Morgenbladet har kommet ut lengst under samme navn. Til å begynne med hadde avisen to utgivelser i uken, men økte etter hvert til tre utgivelser i uken. Fra 1. mars 1919 ble «Budstikka» dagsavis med 6 ukentlige utgaver. Nettutgaven ble lansert i 2000. Øyvind Brunvoll har siden 2006 vært redaktør for digitale medier.
Romsdals Budstikke var opprinnelig en Venstre-avis, men har vært partipolitisk uavhengig siden 1973. Per 2020 er Ole Bjørner Loe Welde ansvarlig redaktør. Torill Skuseth er nyhetsredaktør, Øyvind Brunvoll er digitalredaktør, mens Jan Inge Tomren er reportasjeredaktør.
På 2020-tallet har Romsdals Budstikke satset på podkaster og tv-produksjoner i tillegg til papiravis og nettavis.
Redaktører
thumb|Johan Olivarious Horn var redaktør fra 1843 til 1846 (redigert anonymt til 1882)
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Vinnere Romsdals Budstikkes hederspris
Romsdals Budstikkes hederspris for fremragende idrettslig prestasjon gis til enkeltutøvere, ledere, lag eller organisasjoner i Romsdals Budstikkes område og som over tid eller ved spesielle anledninger leverer fremragende prestasjoner.
Vinnere Årets romsdaling
Årets romsdaling kåres i samarbeid med leserne i desember hvert år.
Guro Vartdal Håvoll
Guro Vartdal Håvoll (født 17. juni 1993 i Ørsta, død 22. juli 2011 på Utøya) var en norsk politiker og medlem av Arbeiderpartiets ungdomsorganisasjon (AUF).
Håvoll var elev ved Volda videregående skole på musikklinja.
Hun var organisatorisk nestleder i AUF i Møre og Romsdal og leder i Ørsta/Volda AUF, og ble drept i terrorangrepet 22. juli 2011.
Boken ''21. juli - en kjærlighetshistorie fra Utøya'' er skrevet i Guros minne.
Roeser
Roeser (luxembourgsk: Réiser) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 6,83 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 4 714 innbyggere.
Anaerob
Anaerob betegner i fysiologisk sammenheng utilstrekkelig tilførsel av oksygen. Bokstavelig betyr anaerob ingen tilgang på oksygen. Ved anaerobt arbeid foregår det en energiprosess hvor muskelcellene har utilstrekkelig tilførsel av O2, og bruker mer oksygen enn cellene blir tilført.
Anaerob trening er svært nyttig for utøvere som skal konkurrere over en kortere periode, slik som 400 meter løpere, 1500 meter løpere og 3000 meter løpere.
Christine Palau
Christine Palau er en tidligere fransk turner.
I 1950 deltok hun i VM i turn. Individuelt fikk hun ingen medaljer, men Frankrike fikk sølv i lagkonkurransen, bak Sverige. Hun fikk 29.-plass i den individuelle mangekampen.
Hun deltok også i OL i 1948, men vant ingen OL-medaljer. Frankrike fikk 10.-plass i lagkonkurransen. Kvinnene konkurrerte kun i lagkonkurranse, men individuelt kom hun på 52.-plass sammenlagt.
Luigi da Porto
Luigi da Porto (1485–1529) var en italiensk forfatter som skrev novellen Romeo og Julie som William Shakespeare skrev om til et skuespill.
Da Porto skrev novellen sin villa i Montorso Vicentino i nærheten av Vicenza. Tittelen var Historia novellamente ritrovata di due nobili amanti («En nyskrevet historie om to adelige elskende»), publisert ca. 1530. Opphavet til historien om de to ulykkelige elskende er omstridt, men da Porti fikk sannsynligvis ideen fra en historie av Masuccio Salernitano, kalt Mariotto e Ganozza, men innførte mange nye elementer som ble gjenbrukt i Shakespeares drama.
Ranens Beskrivelse
Ranens Beskrivelse 1834 (Forsøg til Physisk og Oeconomisk Beskrivelse over Ranens Præstegjeld i Nordlandene 1834) er en bok skrevet av presten og naturvitenskapsmannen Iver Ancher Heltzen. Boken ble første gang utgitt 1975, 146 år etter at Heltzen døde.
Heltzens pionerarbeid, drevet av opplysningstidens forskningstrang, var å beskrive mennesker, dyr og planter i distriktene Mo i Rana, Hemnes og omgivelsene rundt i Nordland. Heltzen, som aldri fikk se sitt store samleverk trykket, kaller det beskjedent for et «forsøg» og sier innledningsvis «I det Haap at kunne biedrage til nøjere Underretning om Nordland fattede jeg det Forsæt at ville nedskrive alt hva der kunne biedrtage til dette Øjemed med Hensyn til Helgeland og saaledes samle materialier, som i Framtiden en heldigere Pen end min kunne udarbejde.»
Ranens Beskrivelse består av to deler med i alt 11 kapitler.
Andre del vender Heltzen blikket mot historien og beskriver «Helgelands ældste Historie fra Hedenskabets Tider, indtil Reformationen». Antagelig har Heltzen lest enten Tormod Torfæus eller artikler basert på dennes verk Historia rerum Norvegicarum fra 1711. Han nevner Pytheas fra Massalia, en del legendariske fortellinger om Hålogaland, og trekker slutningen at «vi see af dette, at Helgeland har de ældste Tider ei været ubekjendt». Heltzen bringer ikke noe nytt materiale, men henviser den litteratur som samtiden kjente til, og det er først når han beskriver lappenes eller samenes historie, deres gudelære og omvendelse at han kan støtte seg på egne observasjoner og undersøkelser. Til tross for at Heltzen synes å være genuint interessert er han likevel preget av samtidens nedlatende syn på samene:
I kapittel 7 kan Heltzen beskrive sin sognebarn, ranværingene, deres antall, dialekt, skikker, levemåte, klesdrakt og ikke minst deres overtroiske meninger. Til tross for at han innrømmer vanskelighetene med å beskrive ranværingenes karakter, «et Menneskes Caracteer er noget som har saa meget Ejendommeligt hos sig, at man kan gjøre tusinde Uret, naar man skildrer andre tusinde, hvilket man troer at kjende nøiagtigen.»
Ikke desto mindre kan det leses at på Hemnes er det arbeidsomme mennesker, ordholden, standhaftig i sine meninger, selv når de tar feil. Ikke lettroende, men tvilere som støtter seg på egne erfaringer, men tross alt gudsfryktige mennesker som ærer helligdagen. Lengre inn i fjorden er ranværingene på Mo annerledes i deres moralske karakter. De er små av vekst, men hurtig i gangen. De er åpenhjertelige, sier hva de mener og lyver sjeldent. De er godtroende uten å være lettroende. Drukkenskap er en last, «men at saadanne berygtede slette Mennesker, at ville bedømme et heelt Sogn, synes uretfærdigt.»
Kapittel 8 omhandler Helgelands fartøyer, ikke urimelig i en grad både Mo som Hemnes hadde båtbyggerier med lange tradisjoner. Mangelen på veger og bratte fjell langs Ranfjorden gjorde båten til en nødvendighet ikke bare som næringsveg, men også for de fleste reiser. «Alle Nordlands Baade ere hinanden lige i Skabning og kun forskjellige i Henseende til Størrelse».
Kapittel 9 omhandler Ranas klima og ranværingenes næringsveger som åkerbruk, fedrift og skoghogst. De dyrker blant annet hamp, blir det dokumentert, men sykdom hos hesten og kveget får også en rommelig plass hos en praktisk mann som forfatteren, som omtaler dem ved deres lokale navn som «troll-sæt», «trollslagen» og «tussen».
Siste kapittel er den ytre beskrivelse av områdets kirker, skolevesen, fattigvesen, og dens militære inndeling.
Nyutgivelsen i 1975 av Rana museums- og historielag har et forord av historiker Axel Coldevin. Verket er illustrert av Heltzens egne illustrasjoner i vannfarger av fisk, fugler og planter, men hvor spesielt hans bilder av de lokale klesdrakter har størst interesse.
Fasade
Fasaden er enten den siden av et hus som vender mot gaten (inne i et kvartal) eller den siden hvor hovedinngangen befinner seg. Det blir nesten alltid lagt mest arbeide i fasadeutformingen som blir laget slik at det er klart både hva som er fasade, og i arkitektonisk formspråk hva bygningen er og dens betydning.
Fasadeutformingen har variert etter de rådende stilarter i kunsthistorien.
I overført betydning brukes ordet ofte som spesiell betegnelse for den mest representative side. Uttrykket kan også brukes om personer med flere personlige sider der noen ikke vises i offentlighet.
A Tragedy’s Bitter End
A Tragedy's Bitter End er debutalbumet til det norske doom metal-bandet Fallen, utgitt i 2004. Studioalbumet ble bare utgitt i 1000 eksemplarer. Låtskrivere og komponister er Einar Fredriksen og Anders Eek.
Colombias politiske system
Colombias politiske system er basert på presidentstyre. Colombia er en representativ og demokratisk republikk, der presidenten er både statsoverhode og regjeringssjef. Utøvende makt ligger hos landets regjering. Den lovgivende makta ligger både hos regjeringa og kongressens to kamre, senatet og Representantenes hus. Den dømmende makta er uavhengig av utøvende og lovgivende makt.
Det konservative og det liberale parti
Ved sammenbruddet av Símon Bolívars planer om en stor latinamerikansk stat var så grunnlaget lagt for den colombianske statsdannelsen. Dette dannet også grunnlaget for den politiske splittelsen i landet. Konflikten i forhold til statsdannelsen stod mellom de som ville ha en sterkt sentralisert stat, og de som ville ha en mer føderal statsdannelse.
Disse grupperingene dannet det konservative og det liberale partiet, og disse har skiftet på å ha makten i Colombia siden. Konflikten mellom disse partiene kulminerte i den såkalte Tusendagerskrigen fra 1899–1903, en konflikt som kostet 100 000 menneskeliv. USA utnyttet denne situasjonen til å skaffe seg kontroll over Panama og den strategisk viktige kanalen som frem til da hadde vært en del av Colombia.
Deretter fulgte en ustabil periode med flere militærkupp, helt til det liberale og det konservative partiet dannet en fredsavtale i 1957. Dette var den såkalte Nasjonale Front.
Den nasjonale front
Den nasjonale front var en avtale hvor de to partiene delte makten mellom seg. På denne måten skapte de ro seg imellom, men samtidig ekskluderte de alle andre fra det politiske livet, og denne politiske eksklusjonen er kanskje den direkte årsaken til situasjonen Colombia er i i dag. Mange støttet nemlig verken de liberale eller de konservative, i særlig grad var dette tilfellet blant bøndene på landsbygda. Dette førte til at bønder organiserte seg i autonome regioner som opererte uavhengig av regjeringen. I denne settingen er det viktig å huske at vi nå befinner oss midt under den kalde krigen, og det konservative partiet brukte kommuniststempelet for det det var verdt, og fikk Kennedy-administrasjonens støtte til å iverksette den såkalte Plan Lazo, hvor 16 000 soldater ble satt inn mot 43 opprørske bondefamilier i Marquetalia-regionen. Konsekvensene av dette ble at bøndene rømte ut i jungelen, og startet en geriljakrig. Det var dette som var opptakten til FARC, som i dag er den største geriljagruppen i Colombia.
Geriljagrupperinger
FARC er den største geriljagruppen som opererer i Colombia i dag. Den har sitt utspring i det bondeopprøret som er nevnt over, og har slik hovedsakelig sin støtte blant bønder, og i rurale områder. FARCs ideologi er Marxist-Leninistisk.
En annen sentral opprørsbevegelse er ELN. Denne ble dannet etter inspirasjon fra den cubanske revolusjonen, og har sitt utspring blant radikale studenter, men også fra den katolske frigjøringsteologien som står sterkt i Latin-Amerika. En sentral skikkelse her er Camilio Torres, prest og revolusjonær som grunnla sosiologifakultetet ved universitetet i Bogotá, og som senere ble drept i kamp for ELN mot den colombianske regjeringshæren.
En tredje viktig geriljagruppe er Folkets frigjøringshær, EPL, som er en hoxhaistisk gruppe.
Frente Nacional, Den nasjonale fronten mellom de konservative og de liberale er altså sentral for å forstå hvorfor nettopp Colombia har hatt en slik oppblomstring av geriljagrupper. Den hadde en ekskluderende effekt da alle andre grupper ble stengt ute fra deltagelse i det politiske liv, og slik ble tvunget til å ta ikke-parlamentariske kanaler til hjelp.
Lunde & Løvseth
Lunde fortsatte med samme selskap som skiftet navn til L2 arkitekter as.
Colombias politiske system
Union Patriotica
En bedre erfaring har vi fra FARCs fredsforhandlinger med den tidligere liberale presidenten Betancurs regjering. De fikk til en våpenhvile ved politiske avtaler. FARCs comandanter fikk snakke om sitt politiske prosjekt, og de dannet den patriotiske union, Union Patriotica, et politisk parti med stor støtte blant bønder, studenter og arbeidere. Dialogene med Betancur strandet og comandantene gikk tilbake til kamp, men UP som politisk prosjekt fortsatte.
UP ble så den alternative alliansen som fikk størst makt. I de påfølgende lokalvalgene fikk UP 30% oppslutning og mange ordførere. Dette skremte makteliten, og de begynte å drepe: senatorer, lokale folkevalgte, ordførere og presidentkandidater ble brutalt myrdet.
Eksterne lenker
Kolumbien
4-Track Demos
4-Track Demos er et samlealbum fra den engelske sangeren PJ Harvey. Albumet inneholder åtte demoer av sanger fra hennes forrige album, Rid of Me, samt seks demoer av sanger som aldri kom så langt som til platestudioet med den originale PJ Harvey-trioen. Ifølge intervjuer med Harvey ble alle 14 sangene skrevet og tatt opp i hennes hjem fra midten av 1991 til høsten 1992.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey.
Arctic Green Food
Arctic Green Food er et Grønlandsk selskap, som driver med mottak og videreforedling av sjømat. De har hovedkontor i Maniitsoq.
Selskapet var en del av KNI, og var tidligere et eget selskap under navnet Nuka a/s, etablert i 1998. Grønlands hjemmestyre besluttet i 2004 at Nuka a/s skulle overtas av KNI fra 1. januar 2005. Under KNI byttet selskapet navn til dagens navn.
Arctic Green food viste seg imidlertid å bli en økonomisk byrde for KNI, med et regnskapsmessig underskudd på 37,3 millioner danske kroner i 2006. KNI har derfor besluttet å selge ut selskapet. 1. april 2007 ble derfor selskapets virksomheter i Qaqortoq, Nanortalik og Kuummiut solgt til Arctic Prime Fisheries, samtidig som virksomhetene i Niaqornaarsuk, Ikerasaarsuk, Kangaatsiaq, Sarfannguaq, Itilleq, Kangaamiut, Atammik, Nuuk, Qeqertarsuatsiaat og Arsuk ble solgt til Royal Greenland.
De resterende anlegg anlegg i Qaanaaq, Savissivik, Akunnaaq, Ikamiut, Attu, Kangerlussuaq, Maniitsoq, Napasoq, Qassimiut, Eqalugaarsuit,Tasiusaq, Aappilattoq (Nan) og Ittorqortoormiit er solgt til tidligere ansatte i Arctic Green Food og er nu et privat selskap, der fortsætter under det gamle navn.
Jon Terje Rovedal
Jon Terje Rovedal (født 17. april 1964) er en hammondorganist, pianist og komponist fra Halden. Som komponist er Jon Terje Rovedal kanskje best kjent for Waiting for the Morning som Bobbysocks gjorde til en hit i 1986 og April Nights (skrevet i sammen med Henning Kvitnes)med Little Eden (1987).
Fritt land
Fritt land var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Det var også den første avisen NS sitt propagandaapparat plagierte da de forsøkte å lansere falske «illegale aviser».
Fritt land kom ut i siste del av 1940 og første halvår 1941, og ble utgitt av folk fra Gamlebyen AUL i Oslo. Under det nye regimet i landet etter Terbovens tale 25. september 1940 hadde gruppa fortsatt sin aktivitet under dekknavnet «Idrettslaget Glyn».
Et av medlemmene klarte å ordne en duplikator fra det oppløste Arbeidernes Esperantoforbund, og denne ble installert i en hytte i Enebakk. Her ble den første utgaven av Fritt land produsert. Senere ble utstyret flyttet til et par andre hytter. Avisen kom i alt med 8 nummer, og nådde et opplag på 1000 eksemplarer. Den ble stort sett spredt på Oslo østkant. Sommeren 1941 ble avisen «husløs» og innstilt.
Gruppa bak avisen deltok deretter i utgivelsen av den illegale avisa Fri fagbevegelse. Flere av de som deltok i dette arbeidet ble i 1942 arrestert i forbindelse med opprullingen av denne avisen, blant annet William Nyrén, Haavard Haavardsholm, Egil Helland Nielsen, Kjell Thomassen, Helge Sørfonden, Sigurd Oddvar Hopland, Kåre V. Hansen og Odd Torgersen. Samtlige ble sendt til Tyskland og satt der til krigen sluttet.
Ved et tilfelle ble avisnavnet forøvrig benyttet av en annen illegal avis: Det kommer en dag utga et nummer av sin publikasjon under navnet «Fritt land».
Falsk NS-utgave
For å bekjempe motstandsbevegelsen og den illegale pressa benyttet Gestapo og statspolitiet falske «illegale aviser». De ble laget for å skape forvirring og splid i motstanden, eller som rene provokasjoner for å nøste opp motstandsbevegelsen og de illegale avisene. Den første forfalskningen som ble sendt ut var en utsendemessig kopi av Fritt land. Forfalskningen ble lansert i desember 1940, og var i likhet med de fleste av forfalskningene fra NS sitt propagandaapparat lett å gjennomskue. En av artiklene oppfordrett for eksempel idrettsfolk til å slutte den pågående idrettsstreiken.
Nigel Godrich
Nigel Timothy Godrich (født 28. februar 1971) er en britisk plateprodusent. Han er mest kjent for sitt arbeid med det engelske bandet Radiohead. Han har også jobbet med Paul McCartney, Travis, Beck, Pavement, Air, Neil Finn, Natalie Imbruglia, Silver Sun, The Sundays, The Divine Comedy, U2, The Beta Band, R.E.M. og Roger Waters
I 2004 produserte Godrich produced veldedighetssingelen Band Aid 20, med bidrag fra Supergrass' Danny Goffy, Paul McCartney, Radiohead-medlemmene Thom Yorke og Jonny Greenwood, Oasis' Noel Gallagher, Coldplays Chris Martin, Bono fra U2, Sugababes og andre.
Nigel krediteres til tider som det «sjette medlemmet» av Radiohead, og blir gitt mye kreditt for sitt arbeid med dette bandet fra Oxford. Hans første bidrag var på EP-en My Iron Lung med sitt arbeid på sangene «Permanent Daylight», «The Trickster» og «Lewis (Mistreated)». Han har også vært med å produsere LP-en The Bends.
Hans første fulle produksjonsjobb med Radiohead var på OK Computer, og han har produsert hvert eneste album siden det. Han har oppnådd respekt for å vært med på å definere bandets særegne lydbilde. Han har hjulpet til med å etablere Radiohead som et av de mest ettertrakede bandene i verden.
Sæterfjellet
Sæterfjellet er et fjell i Brønnøy kommune i Nordland. Det har en høyde på 599 meter over havet. Oppstigning gjøres best fra Bakken ved Seterlandet eller fra Veddal.
Fjelltrimmen
Fjellet er enkelte år med i den lokale Fjelltrimmen. Traseen er 2,6 km lang og har en stigning på ca. 470 meter. Oppstigningen tar mellom 45 og 90 minutter.
Haiti under Sommer-OL 1932
Haiti under Sommer-OL 1932. To sportsutøvere fra Haiti deltok i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Haiti vant ikke noen medaljer.
Estádio do Dragão
Estádio do Dragão (norsk: Dragenes stadion) er et fotballstadion i den portugisiske byen Porto. Estádio do Dragão ble bygget for EM i fotball 2004 hvor den var vertskap for gruppespillskamper og en semifinale. Stadionet ble også hjemmearena for fotballsklubben FC Porto etter at deres gamle stadion Estádio das Antas ble revet. Klubben er også eier av arenaen, som har en tilskuerkapasitet på 50,476 tilskuere og er rangert som et femstjerners fotballstadion av UEFA. Den ble offisielt innviet med en vennskapskamp mellom FC Porto og den spanske klubben FC Barcelona den 16. november 2003. Arkitekten bak Estádio do Dragão var for øvrig Manuel Salgado.
Thukydid (politiker)
Thukydid (gresk: Θουκυδίδης, Thoukydídēs) var en fremtredende politiker i antikkens Athen, og i et antall år var han leder for den mektige konservative fraksjonen i byen.
Marylebone Cricket Club
Marylebone Cricket Club (MCC) er en privat klubb som ble grunnlagt i 1787. Klubben var det overordnede organ for både engelsk og internasjonal cricket frem til 1993, da det internasjonale cricketforbundet (ICC) overtok klubbens internasjonale plikter og England and Wales Cricket Board tok over dens engelske plikter. MCC har fremdeles copyright på cricketlovene, selv om ICC ønsker å overta også dette, slik at det har mer frihet til å innføre de nødvendige endringer i spillets regler. Også at ICC flyttet crickets hovedsentral fra Lord's til Dubai viser at de ønsker et brudd med MCC og med dens historiske betydning.
MCC holder til ved Lord's cricketbane, som den også eier. Tilskuerpaviljongen op banen er reservert MCC. MCCs medlemmer har også spesielle rettigheter som tilskuere ved alle kamper som spilles på Lord's.
Heliaia
Dommerne ble kalt heliaster (ἡλιασταί) eller dikaster (δικασταί, ὀμωμοκότες, «de som sverger på», det vil si jurymedlemmene). Selve dømmingen ble kalt ἡλιάζεσθαι (δικάζειν).
Marylebone Cricket Club
Som styrende organ for engelsk cricket var det MCC som organiserte engelske landslag, og i alle andre typer kamper enn Testkamper spilte laget som MCC, snarere enn England. Dette var tilfelle helt frem til 1976-77, da det engelske laget turnerte Australia som MCC for siste gang.
Heliaia
Sammensetningen av Heliaia
Det er ikke klart om Heliaia ble opprettet av Kleisthenes eller Solon, men det synes som sistnevnte innførte en funksjon for rådsforsamlingen om sitte som en ankedomstol. Retten hadde 6 000 medlemmer, valgt årlig ved loddtrekning blant alle mannlige borgere over 30 år, unntatt om de hadde gjeld til byen eller om de var fratatt stemmeretten, det vil si fratatt sine borgerrettigheter gjennom en ydmykende straff ved atimia (ἀτιμία). De som led av intellektuelle eller legemlig mangler ble også unntatt. Om noen som ikke var kvalifisert for deltagelse i en jury, likevel satt der ville vedkommende selv bli ført for Heliaia. Om vedkommende ble dømt, kunne domstolen gi ham hvilken som helst straff eller bot som den mente vedkommende fortjente. Om straffen var pengebot, da måtte den dømte gå i fengsel inntil vedkommende hadde betalt både den tidligere boten, og i tillegg den pengeboten som domstolen påla ham.
Marylebone Cricket Club
Nå til dags driver klubben et treningssenter for unge crickettalenter, så vel som bridge-, tennis- og golfavdelinger.
Heliaia
Eksterne lenker
Démocratie athénienne
Marylebone Cricket Club
Klubben fikk i en periode en del dårlig publisitet da den nektet å godta kvinnelige medlemmer helt frem til 1998. På tross av klubbens ledelse oppnådde ikke forslaget om kvinnelig medlemskap 66% av stemmene før den britiske regjeringen truet med å fjerne rettighetene til lotteriorganisering dersom ikke klubben åpnet for å ha kvinnelige medlemmer. Frem til 1998 var Dronningen av Storbritannia den eneste kvinne som fikk lov til å oppholde seg i paviljongen mens kamper pågikk.
Zell am Harmersbach
Zell am Harmersbach er en by i den tyske delstaten Baden-Württemberg nær den franske grensen, beliggende i regionen Ortenau i den vestlige delen av Schwarzwald. Zell var i tidligere tider den minste byen i Det tysk-romerske riket.
Geografisk Beliggenhet
Zell ligger ved utgangen av Harmersbach-dalen, en sidedal til Kinzigdalen.
Byvåpen
Byvåpenet til Zell – en sort ørn med gullfarget bakgrunn – er våpenet til Det tysk-romerske riket og symboliserer historien som tidligere riksby.
Monnerich
Monnerich (luxembourgsk: Monnerech, fransk: Mondercange) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 21,40 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 6 099 innbyggere.
Shabaker
Shabaker er ei folkegruppe på rundt 50 000 mennesker bosatt i det  nordlige Irak, hovedsakelig i et trettitalls landsbyer i provinsen Ninawa. De snakker et indoeuropeisk språk nært beslektet med kurdiske dialekter.
De betrakter seg selv som etterkommere av qizilbashene fra shah Ismail Is hær.
Religion
Shabakene praktiserer en egen synkretistisk religion, som likner på yezidismen. Shabakenes tro har elementer fra islam og kristendom, men den tetteste affiniteten er til yezidiene. For eksempel drar shabakene på pilegrimsferder til yezidienes hellige steder Shabakene kombinerer elementer fra sufismen med en egen fortolkning av den guddommelige virkelighet, som de anser som mer avansert enn den ordrette tolkningstradisjon av den hellige Qur'an som er kjent som sharia. Shabakenes åndelige rettledere kalles pir; Det er folk som er godt innsatt i gruppens bønner og ritualer. Pirene på sin side står under ledelse av et overhode  kalt Baba. Pirer opptrer som formidlere mellom den guddommelige makt og de alminnelige shabaker. Gruppen praktiserer både offentlig og privat skriftemål, og tillater konsumpsjon av alkoholholdig drikke. Dette siste adskiller dem tydelig fra deres muslimske omverden.
Yarsanenes tro ligner også sterkt på shabakfolkets.
Diskriminering og forfølgelse
De er ofte blitt forfulgt av muslimer som betrakter dem som frafalne. Etter invasjonen i 2003 har shabakene vært rammet av flere terrorangrep fra sunni-arabiske ekstremistegrupper som Ansar al-Sunnah og al-Qaida.
Under Saddam Husseins kampanjer mot kurderne ble også shabaker hardt forfulgt, og mange shabaker har deltatt i kurdiske partier og militser. Etter 2003 har shabakene kommet under dobbelt press; de kurdiske partiene ønsker å innlemme shabakenes landsbyer og andre deler av provinsen Ninawa  i den kurdiske regionen, mens arabiske partier forsøker å styrke shabakenes separate ikke-kurdiske identitet.
Monaco under Sommer-OL 1928
Monaco under Sommer-OL 1928. Sju sportsutøvere fra Monaco deltok under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. De vant ikke noen medaljer.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 1000 meter herrer
1 000 meter herrer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 og ble avholdt i Salt Lake City, USA den 16. februar 2002.
Gerard van Velde, som hadde avsluttet som nummer fire to ganger i OL tidligere, gikk overraskende på ny verdensrekord og vant gullmedaljen.
44 løpere fra 18 nasjoner deltok på distansen.
Holen skole
Holen skole er en kommunal barne- og ungdomsskole på Laksevåg i Bergen kommune. Skolen er dimensjonert for 700 elever. Ungdomstrinnets elever kommer fra Damsgård og Nygårdslien barneskoler i tillegg til Holens eget barnetrinn.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 1000 meter herrer
Rekorder
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen.
Holen skole
Historie
Holen skole åpnet den 20. august 1920 med 12 klasser, 12 lærere og 375 elever. Skolen hadde 12 klasserom, spesialrom for tegning, skolekjøkken, sløyd og naturfag, skolebad og gymnastikksal. Fra 1931 ble skolen en kombinert folkeskole og framhaldsskole.
Under andre verdenskrig, den 4. oktober 1944, skulle de allierte bombe ubåtbunkeren Bruno på Laksevåg (se bombingen av Laksevåg). To flybomber slo ned i den søndre halvdelen av Holens skolebygning. Senere slo en bombe rett ned i kjelleren. Der oppholdt to gutteklasser seg og deres lærere. Tragedien endte med at vaktmesteren, to lærere, 67 av skolens 350 elever og mange fra det sivile luftvernet ble drept av bombingen. Et minnesmerke over disse er reist like ved skolen. På steinen står navnet på skolen, og teksten «Til minne om de som omkom på skolen 4. oktober 1944.» Etter dette ble elevene evakuert og spredt rundt omkring, både på andre byskoler og på landet.
Etter krigen ble brakker på Jansonmarken ovenfor Laksevåg kirke innrettet for skolebruk, og skolen flyttet inn der 18. mars 1946. Først i 1954 fikk man bygget nye Holen skole (skolebygningen som senere ble Håstein skole). Skolen hadde ved innflyttingen 772 elever fordelt på 25 klasser i folkeskolen, 5 klasser i framhaldskolen og 1 realskoleklasse. I 1959 fikk realskolen eget bygg (skolebygningen som senere ble Holen skole).
Da den obligatoriske ungdomsskolen ble innført i 1970, byttet realskolen og folkeskolen bygg, slik at barneskolen tok over realskolebygget, og ungdomsskolen tok over folkeskolebygget. Ungdomsskoledelen ble da en egen skole med navnet Håstein skole, mens barneskolen beholdt navnet Holen skole. Skolene ble gjenforent som en kombinert barne- og ungdomsskole med navnet Holen skole den 1. august 2009.
I 2017 og 2018 ble, med unntak av den fredede realskolebygget fra 1959, alle de gamle byggene revet. Nytt skolebygg sto klart høsten 2021.
ABC Startsiden
ABC Startsiden AS er et medieselskap som blant annet eier nettsiden startsiden.no. Den er et av Norges mest brukte nettsteder, og hadde i 2007 i underkant av 800,000 brukere ukentlig. Startsiden.no inneholder en katalog over primært norske nettsider, som blir vedlikeholdt av en egen redaksjon. Nettstedet har også et stadig økende omfang av utenlandske ressurser, samt en egen søkemotor, Startsiden Søk. Nettstedet har også en nynorsk versjon, Startsida.no. Selskapet står også bak nettavisen ABC Nyheter og TV-guiden meeTV.
Fra hobbyprosjekt til nasjonal startside
ABC Startsiden ble startet som en privat hjemmeside i juni 1996 av Tom Ottmar. Han var NRK-ansatt og ville hjelpe journalister til å finne fram til kilder på nettet. I mai 1999 kjøpte Telenor 35 prosent av aksjene i selskapet, og året etter kom også Schibsted inn på eiersiden. I august 2000 ble Espen Udland ansatt som daglig leder i selskapet, og innen utgangen av året talte Startsiden ni ansatte. I september ble også nettavisen Magasinet startet.
Høsten 2001 endret ABC Startsiden forutsetningene sine til å peke til alle norske nettsteder samt de beste nettstedene fra utlandet. På samme tid ble katalogen utvidet fra 5 000 pekere til om lag 50 000 redaksjonelt vurderte pekere.
Eierstrukturen i selskapet ble på nytt endret i 2006, og 14. desember 2006 fikk Telenor tilslaget slik at selskapet eide 99,6 % av aksjene i ABC Startsiden. I mars 2017 ble ABC Startsiden kjøpt av Trygve Hegnars eierselskap Periscopus for å inngå i Hegnar Media.
Verdens sande tilstand
Verdens sande tilstand er en dansk bok av Bjørn Lomborg, hvis hovedtese er at miljøforkjempernes forutsigelser og påstander er overdrevne, samt at midler som anvendes på miljøforbedringer skal prioriteres etter hvor de gjør mest nytte. Den er utgitt på engelsk som The Skeptical Environmentalist.
Boken var inspirert av en artikkel med intervju av professor Julian Simon i Wired. Både den danske og engelske utgaven av boken har skapt en meget stor debatt, og et fokus på miljøøkonomi.
Marika Kilius
Marika Kilius (født 24. mars 1943 i Frankfurt am Main) var en tysk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo, 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Verdens sande tilstand
Foruten et stort antall leserbrev i dansk presse er bokens påstander kritisert i blant annet det amerikanske tidsskriftet Scientific American, en kritikk som ble kraftig tilbakevist i tidsskriftet The Economist.
Marika Kilius
Kilius vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Sammen med Hans-Jürgen Bäumler kom hun på andreplass i parløp bak Barbara Wagner og Robert Paul fra Canada.
Verdens sande tilstand
Undersøkelser for vitenskapelig uredelighet
På bakgrunn av klager i begynnelsen av 2002 fra biologen Kåre Fog, Mette Hertz, Henrik Stiesdal, Stuart Pimm og den tidligere redaktøren for tidsskriftet Nature Jeffrey Harvey, undersøkte Udvalgene Vedrørende Videnskabelig Uredelighed (UVVU) den engelske utgaven av boken.
UVVU avgjorde at boken «falde[r] ind under begrebet videnskabelig uredelighed», dog ikke med forsett eller grov forsømmelighet, men «i klar strid med normerne for god videnskabelig skik».
Marika Kilius
Kilius ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1963 og 1964, begge i parløp sammen med Hans-Jürgen Bäumler.
Verdens sande tilstand
Undersøkelser for vitenskapelig uredelighet
Avgjørelsen skapte en del debatt, og etterfølgende underkjente det danske Videnskabsministeriet UVVUs avgjørelse, blant annet på grunn av at utvalget ikke presiserte Bjørn Lomborgs feil.
Kritikkpunkter mot Verdens sande tilstand
Den største oversikten over ankepunkter mot boken er satt opp av biologen Kåre Fog på hjemmesiden www.lomborg-errors.dk ) som tar utgangspunkt i den engelske utgaven.
Flere har kritisert boken for mange (totalt 2930) og lite relevante fotnoter.
Hans-Jürgen Bäumler
Hans-Jürgen Bäumler (født 28. januar 1942 i Dachau) var en tysk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.
Fire år senere, under 1964 i Innsbruck vant han en ny sølvmedalje i parløp. Han og Marika Kilius kom på andreplass bak Ludmila Belousova og Oleg Protopopov fra Sovjetunionen.
Bäumler ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1963 og 1964, begge i parløp sammen med Marika Kilius.
Frank Benford
Frank Albert Benford jr. (født 29. mai 1883 i Johnstown i Pennsylvania, død 4. desember 1948) var en amerikansk elektroingeniør og fysiker. Han er mest kjent for gjenoppdagelsen og utformingen av Benfords lov, en statistisk påstand om forekomsten av siffer i lister med tall. Etter å ha fullført utdanningen ved University of Michigan i 1910, begynte Benford å jobbe for General Electric.
Insomnium
Insomnium er et melodisk death metal band fra Joensuu i Finland. Tematikken omhandler for det meste mørke, sorg, tap, smerte og natur.
Biografi
Insomnium ble dannet av Niilo Sevänen, Ville Frimann og Mark Hirvonen i 1997. Med to demoer utgitt signerte de med Candlelight Records i 2001, og gitaristen Ville Vänni ble med i bandet. De gav ut sitt første fullengde-album i 2002. De fikk ikke mye oppmerksomhet før sitt tredje album, Above the Weeping World (2006). Det ble også laget en musikkvideo til sangen Mortal Share. På Above the Weeping World ble lydbildet mer aggressivt og raskere og med færre akustiske partier enn på de foregående albumene
Rene vokaler ble introdusert på albumet Across the Dark (2009) av Jules Näveri.
I 2010 gav Insomnium ut singelen Weather the Storm med Mikael Stanne fra Dark Tranquillity. Denne sangen er også med på albumet, One For Sorrow, som slippes høsten 2011. Høsten 2011 har de sin første headliner- turné, med MyGrain og Before the Dawn som support.
Zootaxa
Zootaxa er en vitenskapelig journal for zoologisk taksonomi. Journalen blir gitt ut på forlaget Magnolia Press i Auckland, New Zealand og kommer parallelt ut på Internett (mange av artiklene er Open Access) og i en papirutgave – det siste var inntil 2012 nødvendig for at artene som publiseres der skal regnes som lovlig publiserte, reglene krevde at de må publiseres ved en prosess som setter trykksverte på papir. Zootaxa ble startet i 2001 av Zhi-Qiang Zhang men har på kort tid nådd et meget stort volum – per november 2020 er det publisert 4880 hefter. I 2013 publiserte journalen 2135 artikler på til sammen nær 40 000 sider, derav 108 monografier. I 2007 ble ca. 14 % av alle nye dyrearter publisert i denne journalen, dette tallet har trolig økt videre, fram til og med januar 2014 er det i journalen publisert over 26 000 nye taksa (underarter, arter og grupper over artsnivå). Journalen legger vekt på grundig fagfellevurdering, rask publisering og lett tilgang til artiklene for alle interesserte.