cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Billings County
Billings Countys totale areal er 2 987 km² hvorav 5 km² er vann. I 2005 hadde fylket 813 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Medora. 39% av innbyggerne er av tysk avstamning og 7% av irsk. I 2004 var det 2,6% arbeidsledighet i fylket. Fylket ble dannet i 1879 og formelt grunnlagt i 1886. Det har fått sitt navn etter jernbanemannen Frederick H. Billings.
Frederik (1529-56)
Hertug Frederik (født 1529, død 27. oktober 1556) var yngste sønn av kong Frederik I og hans dronning Sophie av Pommern.
Frederik var forutbestemt til å søke bispeverdigheten og fikk derfor en halvlærd oppdragelse via sin halvbror Christian IIIs tyske hoffprest Andreas Jedicke. Da hertugdømmene skulle deles, ble han forbigått men fikk samtidig lovnad på erkebispedømmet Bremen. Da det ikke lykkedes å skaffe ham dette, fikk han som erstatning et kannikkedømme i Köln.
Fyrstbiskop
Siden han var blitt hyllet av hertugdømmenes stender, ble brødrene hans dog utfordret til å gi ham en del av hertugdømmene. For å unngå dette overdro kongen ham bispedømmet Slesvig med Svabsted, først som koadjutor (medhjelper). I 1549 inngikk han i Assens en avtale med sine brødre om å gi avkall på all rett til hertugdømmene både for ham selv, men også for hans mannlige etterkommere. Da Slesvigs første evangeliske biskop etter reformasjonen – Tilemann van Hussen – døde i 1551, tiltrådte Frederik som fyrstbiskop. I 1552 oppnådde han også å bli administrator av det katolske bispedømme Hildesheim.
Frederik døde i oktober 1556 hos sin mor i Kiel, etter å ha testamentert sine eiendommer til broren Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp, inklusiv det Slesvig stift som han egentlig hadde forpliktet seg til å avlere til kongen. Frederik og Adolf synes å ha hatt et nært forhold, og i motsetning til halvbroren kong Christian, har de trolig hatt et lunkent forhold til kirkelige spørsmål. Han ble begravet i Slesvig domkirke, hvori en minnetavle med hans våpen ses delsvis skjult bak Bordesholmalteret.
Våpenmerkene er de tradisjonelle arving til Norge, hertug av Slesvig, Holsten osv. som alle yngre sønner av de danske, oldenborgske konger førte frem til 1660. I hjerteskjoldets 2. felt, ses stadig den ene av fyrstebispedømmet Slesvigs to nøkler.
Asclepiadoideae
Asclepiadoideae er en underfamilie i gravmyrtfamilien. Gruppen omfatter de fleste artene i den tidligere svalerotfamilien (Asclepiadaceae). Noen arter som ble regnet til den gamle svalerotfamilien, er nå plassert i to andre underfamilier i gravmyrtfamilien, Periplocoideae og Secamonoideae.
Artene i Asclepiadoideae er urter, lianer og busker. Noen er stengelsukkulenter. De har hvit, eller mer sjeldent blank, melkesaft. Bladene er enkle, helrandete, mangler som regel tydelig bladstilk og sitter nesten alltid motsatt. Blomstene er tvekjønnede, femtallige, samkronede og radiærsymmetriske. De fleste artene har bikrone. Pollenknappene og arrene er vokst sammen til et gynostegium. Pollenet er samlet i to pollinier på hver pollenbærer og overføres samlet av pollinatoren til neste blomst. Frukten er en belgkapsel med mange hårete frø.
Vindelfamilien
Vindelfamilien (Convolvulaceae) er en plantefamilie i ordenen søtvierordenen. Den omfatter ca. 1650 arter fordelt på 55 planteslekter, men i Norge kan en finne 5 slekter og 15 arter. Det er usikkert hvor mange som virkelig vokser naturlig i Norge. Der neslesnyltetråd og strandvindel er med ganske stor sikkerhet norske, mens åkervindel er antageligvis innført fra middelhavslandene for lenge siden. Ellers er artene timiansnyltetråd, artene i praktvindelslekta og én av underartene under strandvindel innførte i nyere tid. Der prydstrandvindel er oppført på "svartelista", under kategorien SE (svært høy risiko).
Plantene i vindelfamilien er ett- eller flerårige klengeplanter med skruestilte blader. Der snyltetrådslekta er unntak, da artene her snylter på andre arter. Dette er grunnen til, at de ikke har eller har lite blader og klorofyll. Blomstene er radiærsymmetriske, der de fleste har 5 kronblader, men noen har også 4 kronblader. Begerbladene er ikke sammenvokst med blomsten, og fargen på kronbladene er hvit eller rødaktige. En ser også noen ganger helt eller nær hvite kronblader, som har rosa til røde striper fra blomstens sentrum og ut. Kronbladene er sammenvokste til klokke- eller traktform. Frøkapselen har oftest 2 rom.
Noen av artene er middels giftige, og noen få arter er noen ganger brukt som rusmiddel. Ellers er grønnsaken søtpotet i praktvindelslekta.
Asclepiadoideae
Mange av artene er giftige. De inneholder glykosider og alkaloider som benyttes til medisinske formål. Typeslekta Asclepias er oppkalt etter legeguden Asklepios. Flere arter i slektene Ceropegia, Dischidia, Hoya, Orbea, Stapelia og Stephanotis dyrkes som potteplanter.
Northrop X-21
Northrop X-21 var et tomotors jetdrevet eksperimentfly bygd av Northrop Corporation for USAs flyvåpen USAF.
Bakgrunn
Laminær strømnings-kontroll er en teknologi som reduserer luftmotstanden over vingene, og dermed også redusererer drivstofforbruket og øker rekkevidden. Hvis 80% av vingearealet har laminær strømning (i stedet for turbulent strømning) kan luftmotstanden reduseres med 25%. For å oppnå dette har vingeoverflaten massevis av små sprekker som ved hjelp av en pumpe suger vekk en del av det turbulente grensesjiktet mellom vingen og den hurtigstrømmende luften.
Perissommatidae
Perissommatidae er en liten familie av små mygg som i dag bare er kjent fra Australia og Chile, men det finnes fossile arter fra andre verdensdeler. De er trolig nært beslektet med gjødselmyggene.
Northrop X-21
X-21
Begge X-21 er bevart, og står utstilt ved Edwards Air Force Base i California.
Dunn County (Nord-Dakota)
Dunn County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Dakota. Det ligger i de vestlige delene av staten og grenser mot Mountrail County i nord, McLean County i nordøst, Mercer County i øst, Stark County i sør, Billings County i sørvest og mot McKenzie County i nordvest.
Perissommatidae
Utseende
Små, kraftig bygde mygg, ligner gjødselmygg. De har store fasettøyne som er delt i en øvre og en nedre del. Karakteristisk vingeårenett.
Northrop X-21
Formål
X-21 var designet for å utforske om laminærstrømnings-kontroll over vingene kunne brukes på et større fly. Teoretiske modeller og vindtunnel-tester utført av Northrop indikerte at dette konseptet ville redusere luftmotstanden betraktelig. Etter at X-21 hadde demonstrert at det oppnådde 75% laminær strømning over vingene, ble flyet brukt for å undersøke hvilken effekt værfenomener, smuss og ispartikler hadde. Det viste seg at systemet krevde mye rengjøring og vedlikehold for at det skulle fungere.
Dunn County (Nord-Dakota)
Dunn Countys totale areal er 5 393 km² hvorav 188 km² er vann. I 2000 hadde fylket 3 600 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Manning.
Northrop X-21
Design
De to X-21 var sterkt modifiserte Douglas WB-66D lette bombefly. De ble utstyrt med nye vinger, og motorene ble flyttet til bakre del av flykroppen for ikke å forstyrre luftstrømningene rundt vingene. Vingene hadde mange smale spalter langs alle vingeflatene. Disse var koblet sammen med et sugesystem som evakuerte den oppsugde luften gjennom et rør i halepartiet. For å hindre forstyrrende turbulens langs vingefestene ble det bygd en pukkel oppå flykroppen.
Perissommatidae
Levevis
De er skogsinsekter. Larvene til en art er blitt funnet i steinsopp (Boletus), andre larver har blitt funnet mellom råtnende løvstrø. De voksne insektene klekkes om vinteren.
Northrop X-21
Spesifikasjoner
Dimensjoner
Ytelse
Perissommatidae
Eksterne lenker
Perissomma
Figaros bryllup
Figaros bryllup (italiensk: Le nozze di Figaro) er en komisk opera i fire akter av Wolfgang Amadeus Mozart. Librettoen er skrevet av Lorenzo da Ponte og baserer seg på komedien La folle journée ou Le mariage de Figaro av Beaumarchais fra 1781, som fikk oppføringsforbud fordi de før-revolusjonære forholdene i Frankrike ble kritisert. Mozarts opera kunne imidlertid oppføres uantastet, siden den italienske teksten var mer moderat enn den franske komedien.
Uroppførelsen av operaen fant sted 1. mai 1786 i Wiens Burgtheater.
Gard B. Eidsvold
Gard Bjørnstjerne Eidsvold (født 7. mai 1966) har arbeidet som skuespiller siden 1988 og deltatt i nærmere femti teaterproduksjoner og nitti filmer/serier i store og mindre roller.
Eidsvold har vært knyttet til Teater Ibsen, Agder Teater, Oslo Nye Teater, Det Norske Teatret og Nationaltheatret fra 1998 til 2009. Eidsvold stiftet i 1996 Oslo Moderne Teater, som har produsert seks teaterproduksjoner. Eidsvold vant i 1998 Heddaprisen for beste forestilling sammen med Yngve Sundvor for Sult i et samarbeid mellom Nationaltheatret og Oslo Moderne Teater.
Eidsvold er også regissør, scenograf og manusforfatter. Han vant Gullruten som beste skuespiller i 2010. Siden 2005 har Juni Dahr og Eidsvold reist rundt i Norge med låveversjonen av Markens Grøde, dramatisert og regissert av Sundvor. Forestillingen er spilt 120 ganger for fullsatte låver i hele landet.
Eidsvold er i dag produsent og skuespiller ved Statsteatret. Statsteatret er en frigruppe som Eidsvold var med å starte i 2010 sammen med Yngve Sundvor, Per Kjerstad, Kim Sørensen og Cato Skimten Storengen. Statsteatret har som prosjekt å belyse fortiden for slik å kaste lys over nåtiden/fremtiden og har laget ti forestillinger som tar for seg ulike historiske perioder og hendelser i årene 1066-2066. http://statsteatret.no
Eidsvold er daglig leder og produsent i Det Nye Teaterkompaniet. DNT ønsker å utvikle teaterprosjekter fra idé til realisering for et stort publikum, med fokus på historie, kulturarv og identitet. DNT har blant annet satt opp Terje Vigen i Oslo, Grimstad og på Verdens Ende (Tjøme). Sommeren 2021 hadde Kampen om prinsesse Kristina urpremiere på Slottsfjellet i Tønsberg. DNT har en visjon om at dette skal bli en årlig begivenhet. https://www.kristinaspelet.no
Gard Bjørnstjerne Eidsvold er gift med Trude Trønnes Eidsvold, de har til sammen seks barn.
Agnar Nielsen
Aksel Agnar Aagaard Nielsen (født 6. november 1928 i Vestmanna, død 3. mai 2020 i Vestmanna) var en færøysk verftsdirektør og politiker (Sb.).
Han gikk i lære som skipsbygger og tok svennebrevet. Han var også noen år til sjøs og arbeidsdykker ved havneutbygging. Tilbake på skipsverftet i Vestmanna var han slippformann og direktør 1972–1981.
Nielsen var innvalgt på Lagtinget fra Norðurstreymoy 1970–1990, Lagtingets formann 1978–1979 og 1989–1990, medlem av Lagtingets delegasjon til Nordisk råd i 10 år, styreformann i Tryggingarsambandið Føroyar 1980–1984, medlem av Færøyenes kirkedireksjon i 25 år og medlem av kommunestyret i Vestmanna 1997–2000.
Han var grandonkel til Færøyenes senere regjeringssjef Bárður Nielsen.
Han ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1990.
Fylkesvei 1794
Fylkesvei 1794 går mellom Busterud og Flagstad i Hamar.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 102 (Hedmark).
Adolf Agthe
Adolf Wilhelm Wulf August Agthe (født 6. mai 1863, død 31. januar 1941 ) var en norsk murmester og arkitekt.
Agthe var sønn av den prøyssiske snekkermesteren Carl Agthe. Han studerte ved Kristiania tekniske skole.
Agthe etablerte egen arkitekpraksis i Kristiania i 1893 og arbeidet også som murmester. Han tegnet noen bygårder i løpet av 1890-årene, blant annet en leiegård i Tostrups gate 19, der han bodde selv. Så flyttet han til Sandefjord etter bybrannen i 1900. Hans arbeider der er imidlertid lite kjent. Samtidig utførte han også enkelte arbeider i og rundt Kristiania.
Agthes bygårder i Oslo er preget av sin tids historisme i retning av nyrenessanse og nybarokk.
Vibeke Skofterud
Skofterud omkom i en vannscooterulykke 29. juli 2018.
Karriere
I 2000 gikk Skofterud på det norske laget som tok VM-gull i lagtempo på rulleski.
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd i sesongen 2001/2002 og tok flere pallplasseringer i verdenscuprenn. Den første kom 8. desember 2001 på 5 km klassisk i Cogne. Hun var nummer to i verdenscupen før julen 2007, men på grunn av helseproblemer måtte hun avslutte sesongen i midten av februar 2008.
Hun fikk niendeplass sammenlagt i Tour de Ski 2006/07.
Hun ble olympisk mester i 4 × 5 km stafett i OL 2010 i Vancouver. Hun gikk første etappe på det norske laget som ellers bestod av Therese Johaug, Kristin Størmer Steira og Marit Bjørgen. Dette laget ble også verdensmestre i Oslo året etter.
I 2012 vant hun Vasaloppet og satte ny løyperekord i kvinneklassen med 4.08,24. Laila Kveli tok sølvet og sikret dobbelt norsk. Dette var første gangen en norsk kvinne vant Vasaloppet etter at det ble en offisiell kvinneklasse i 1997. Jörgen Brink satte ny løyperekord i herreklassen og mottok en Volkswagen Tiguan TSI 160 i premie. Skofterud fikk derimot kun blomster. Etter løpet ble det fra flere hold rettet kritikk mot arrangøren og sponsor Volkswagen for ikke å tilby en lik premie i kvinneklassen. Volkswagen hadde opprinnelig en avtale med arrangøren om å belønne en eventuell rekord i herreklassen, samt en tilsvarende avtale for kvinneløpet Tjejvasan. Kritikken førte til at Volkswagen ga henne en bil i premie. I mellomtiden hadde hun allerede mottatt en bil i bonus av sin personlige bilsponsor, BMW.
15. januar 2014 fortalte Skofterud at hun gav seg som landslagsløper etter en lengre tyngre periode, og at hun i stedet ville satse videre på langløp.
18. august 2015 kunngjorde Skofterud at hun gav seg som langrennsløper på toppnivå.
I november 2015 begynte Skofterud som ekspertkommentator for Eurosport. Hun var også med som reporter under Discoverys sendinger fra Vinter-OL i Pyeongchang i 2018.
I 2016 nådde Skofterud finalen i NRKs reality-serie Mesternes Mester, men måtte gi tapt for landeveissyklist Thor Hushovd. Frikjører Andreas Håtveit kom på andreplass.
Dødsfall
Skofterud ble meldt savnet da hun ikke kom tilbake til hytta hvor kjæresten Marit Stenshorne ventet natt til 29. juli 2018. Hun ble funnet død samme formiddag etter å ha forulykket i en vannscooterulykke på øya St. Helena i Hovekilen på Tromøy utenfor Arendal. Hun var påvirket av alkohol da hun krasjet.
Skofterud ble gravlagt fra Eidsberg kirke i Østfold 9. august 2018.
Elymniini
Elymniini er en liten gruppe av sommerfugler som tilhører underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Bortsett fra slekten Elymniopsis fra Vest- og Sentral-Afrika lever alle artene i Sørøst-Asia, fra India i vest til Ny-Guinea og Salomonøyene i øst. Mange etterligner giftige eller usmakelige sommerfugler, særlig monarksommerfugler (Danainae). De fleste artene plasseres i slekten Elymnias. Enkelte klassifikasjoner regner også gruppen Parargina, som også har flere arter i Norge, til Elymniini.
Utseende
Disse artene etterligner gjerne forskjellige giftige sommerfugler, og kan derfor være ganske ulike hverandre i utseende. Ofte etterligner også hannen og hunnen av samme art ulike modeller og ser ganske forskjellige ut. De er forholdsvis store sommerfugler, mørke, brune eller hvite, ofte med øyeflekker, særlig på bakvingene. En del Elymnias-arter etterligner arter i slekten Euploea (Danainae) og har blå striper på forvingene. Vingeformen kan være ganske forskjellig. Bakvingene har ofte flere spisse utskudd.
Levevis
I alle fall mange av Elymnias-artene har larver som lever på palmer, de blir derfor kalt "palmflies" på engelsk. Noen arter flyr i skumringen.
Systematisk inndeling
Artstallene følger Tree of life
Stabæk Bandy
Stabæk Bandy (stiftet 1912) er et bandylag fra Bærum kommune. Laget er en del av Stabæk Idrettsforening som ble stiftet i 1912. De spiller sine kamper på Stabekkbanen, kjent som Plassen.
Petter Carlsen
Petter Carlsen (født 19. desember 1979) fra Alta er en norsk låtskriver, vokalist og gitarist.
Han ga i 2006 ut EP-en «A Taste Of What To Come». I april 2008 undertegnet Petter Carlsen kontrakt med plateselskapet EMI.
Carlsen ga ut debutalbumet You Go Bird i 2009. To år senere kom Clocks Don’t Count på eget label, i 2014 kom Sirens, og i 2017 hans første utgivelse med norske tekster, Glimt. Han har hatt opptredener i flere europeiske land, blant annet i Nederland og Tyskland.
Andre artister Carlsen har turnert eller turnerer med er Pil & Bue, Anathema (UK), Tim Christensen (DK), Marillion (UK), Steven Wilson/Blackfield (UK), Long Distance Calling (GER), Unni Wilhelmsen mfl.
Carlsen har også skrevet låter for andre. Blant annet («Backan opp og frem») for det lokale fotballaget Alta IF. Han synger på plata Trips for tyske Long Distance Calling.
Michael Ritchie
Michael Brunswick Ritchie (1938–2001) var en amerikansk filmregissør kjent for filmer som Utforkjøreren, Bjørnegjengen, Fletch og Den utvalgte.
Biografi
Ritchie regidebuterte i 1952 på en episode av TV-serien Omnibus. Etter 17 år med fjernsyn regisserte han filmen Utforkjøreren (1969) som hadde Robert Redford og Gene Hackman i hovedrollene. Deretter fulgte filmer som blant annet The Candidate (1972), Bjørnegjengen (1976) og Dødens farvann (1980). Sitt store gjennombrudd fikk han i 1985 med krimkomedien Fletch og dens oppfølger Fletch lever, fra 1989 (begge med Chevy Chase i hovedrollen). Omtrent på samme tid kom eventyrkomedien Den utvalgte, med Eddie Murphy i hovedrollen. Han hadde mindre suksess på 1990-tallet. Familiefilmen A Simple Wish (1997) ble hans siste spillefilm. I 1999 hadde han regi på to episoder av den tv-serien Beggars and Choosers, som ble hans siste regioppdrag for fjernsyn.
Han var produsent for The Bad News Bears Go to Japan, som var den tredje filmen om Bjørnegjengen.
I 1994 vant han en DGA Award ved Directors Guild of America for TV-filmen The Positively True Adventures of the Alleged Texas Cheerleader-Murdering Mom (1993). Han ble nominert til en Emmy for samme film.
Filmografi
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 100%;"
Paul Broadhurst
Paul Broadhurst (født 14. august 1965) er en engelsk golfspiller, opprinnelig fra Atherstone i Warwickshire.
Broadhurst ble beste amatør i The Open Championship i 1988, og fikk spille på Europatouren i 1989. Allerede den første sesongen tok han sin første seier, i Credit Lyonnais Cannes Open, og han ble kåret til Rookie of the Year. Flere seire på Europatouren fulgte i 1991, 1993 og 1995.
Broadhursts høyeste plassering på Europatourens Order of Merit er 9. plass i 1996. Han fikk en alvorlig skade i høyre hånd under andrerunden i Dubai Desert Classic i 2000 og var ute av stand til å konkurrere resten av den sesongen. Han slet også i 2001- og 2002-sesongene, men klatret til 89. plass på Order of Merit i 2003, og gjenvant dermed full spillerett på Europatouren. I 2005 tok han sin femte seier på Europatouren, og den første på ti år, i Portuguese Open, og året etter forsvarte han tittelen. I 2006 kom han inn blant de 50 beste på verdensrankingen i golf.
Disturbing the Peace
Disturbing the Peace er et musikkalbum utgitt av Little Charlie & the Nightcats i april 1988.
Zigismunds Sirmais
Zigismunds Sirmais (født 6. mai 1992 i Riga) er en latvisk spydkaster.
Karriere
Sirmais markerte seg internasjonalt i 2010. Ved Junior-VM i friidrett 2010 i Moncton i Canada kom han på 7.-plass med 73,38. Han fikk også bronse ved det latviske mesterskapet, der Eriks Rags vant.
Den 20. mars 2011 kastet han 84,67 da han vant gull ved European Cup Winter Throwing, og slo med det Andreas Thorkildsens nesten 10 år gamle juniorverdensrekord. Den 22. juni forbedret han rekorden til 84,69.
I slutten av juli vant han også gull ved Junior-EM i friidrett 2011 i Tallinn.
Cabo Frio
Cabo Frio er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Darryl Strawberry
Gjennom sin 17 år lange karriere på 1980- og 1990-tallet, var han kjent som en av de største sluggerne innenfor baseballsporten, men også for glimrende spill, samt et rekke utvisninger. Strawberry var i 1986 med på å vinne «World Series» med New York Mets, i tillegg til tre «World Series» med New York Yankees i årene 1996, 1998 og 1999. Han var en populær spiller, og ble i årene 1984–1991 stemt inn på «All-Star Game». I begynnelsen av 1995 ble han utestengt i 75 dager for bruk av kokain.
Obelix
Obelix er en tegneseriefigur i serien Asterix av René Goscinny og Albert Uderzo. I serien er han bautasteinhugger og Asterix' nærmeste venn.
Som barn falt han i trollmannen Miraculix' gryte med styrkedrikk, og har siden den gang hatt superkrefter. Han eier hunden Idefix.
I motsetning til Asterix, som er liten og smart, er Obelix til tider ganske naiv, stor og tykk – kraftig (han liker ikke å bli kalt tykk). Han går med bar overkropp og en bukse som er blå- og hvitstripet. Obelix er veldig glad i å slåss med romere og jakte og spise villsvin. Han bærer gjerne med seg en av sine bautasteiner på ryggen.
Eksterne lenker
Figuren aus Asterix
Tabu Records
Tabu Records er et amerikansk plateselskap grunnlagt av Clarence Avant. Plateselskapet ble etablert i 1976 og opphørte i 1999.
Cachoeiras de Macacu
Cachoeiras de Macacu er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Mountrail County
Mountrail Countys totale areal er 5 027 km² hvorav 303 km² er vann. I 2000 hadde fylket 6 631 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Stanley.
Ullevål Idrettslag
Ullevål Idrettslag er et idrettslag fra Oslo som ble stiftet 5. juli 1920. Klubben har gjort seg mest bemerket i bandy der den har fire norgesmesterskap.
Historie
Fotballklubben «Kvik» var Ullevål ILs navn da klubben ble stiftet 5. juli 1920. To år senere nedsatte Oslo Hagebyselskap et idrettsutvalg som ble enige med Kviks styre om utvidelse til flere idrettsgrener. Generalforsamlingen ble holdt i Waisenhuset og det ble besluttet at foreningen skulle ta navnet «Ullevål Idrettslag». I dag rekrutterer Ullevål IL barn og ungdom til turn og bandy fra et utvidet nærområde, men fortsatt med Ullevål Hageby/Berg/Sogn/Blindern som kjerneområde.
Klubbens første bane lå i havnehagen til gårdbruker Arnesen på Blindern Gård. Senere fikk idrettslaget overtatt et jorde ved enden av John Collets allé hvor bane og klubbhus ble bygget. Medlemmer strømmet til. Klubben hadde fotball, tennis, ski, alpint turn og friidrett som grener. Foruten idrettstilbudet ble det hvert år laget til 17. mai-festligheter for hagebybeboere. I forbindelse med at Ullevaal Stadion ble bygget i 1929, ble Bergbanen innkjøpt og opparbeidet av Aker kommune med bidrag og dugnad fra Tåsen, Nydalen og Ullevål.
Arne Brustad, en av bronselagets store spillere, begynte karrieren sin i Ullevål.
Oppstarten
I 1934 ble Ullevål ILs bandygruppe stiftet etter en idé av Einar Rønneberg. På et møte 21. januar 1934 ble et utvalg av Reidar Ramstad, Thor Hammerstrøm og Ingar Knutsen valgt. Året etter rettet Hovedstyret en takk til utvalget som hadde påtatt seg arbeidet med bandy, idet det var helt klart at denne idrettsgrenen ville bevirke lagets fremgang, som det heter i referatet fra styreprotokollen den gang.
Etter krigen var Per Knutsen oppmann. Presset for å holde banen i orden var stor. Ofte kunne de samme ildsjelene holde på til langt på natt og spille kamp dagen etter! Thoralf Hansen tok med seg en god del rutine fra Stabæk og klubben tok sitt første kretsmesterskap i 1947. I 1959/60 rykket laget omsider opp i Landsdelserien.
Bandyens storhetstid
Ullevåls storhetstid i bandy kom etter 1964 da Frigg la ned bandyavdelingen sin. Friggs tidligere leder Johs. Haug tok med seg de fleste spillerne til Ullevål IL, og dette medførte et stort oppsving for klubben. Ullevål debuterte i øverste divisjon i 1965 og fikk etter hvert landslagsspillere i Kjell-Ivar Engebretsen og Frode Knutzen samt Kåre Haug, Erik Bøhler og Erik Sandvei på juniorlandslaget. Guttelaget ble norgesmestere i 1970 og i 1974 vant Ullevål sitt første norgesmesterskap og mottok sin første Kongepokal. Den første av til nå fire stykker. Foruten Thoralf «Tutte» Hansen og Johs. Haug gjorde blant andre Arne Bakkene, Gunnar Engebretsen, Nils Magelsen, Gunnar Thorstensen, Hans Kinge, Willy Lie og M.O. Storsveen en innsats på ledersiden i denne perioden.
Eliteserien
I 1978 tok Ullevål IL sin tredje kongepokal for NM-gullet i seniorklassen. I årene etter dette har klubben hentet hjem flere norgesmesterskap i aldersbestemte klasser. Klubben tok mesterskapet for smågutter i 1986 og 2013. Det sjette mesterskapet i gutteklassen kom i 1998. I juniorklassen tok klubben tre mesterskap hvorav de to siste kom i 2000 og 2001. Ullevål arrangerer også bandyskole for de aller yngste, hvor ca. 100 unger har deltatt hver gang.
Flere av Ullevåls medlemmer har representert Norge både som spillere og lagledere. Erik Nordbrenden, med sine 116 A-landskamper, er den som har gjort seg mest bemerket. I dag er A-laget i eliteserien og vant norgesmesterskapet i 2013. Klubben har lag i alle de aldersbestemte klassene. Håkon Tjomsland er leder for bandyavdelingens styre.
Meritter
3 plass i DEX Worldcup i Ljusdal 1974
Spillere med flere enn 250 kamper for klubben
Ullevål
Anna Sophia av Hessen-Darmstadt
Anna Sophia av Hessen-Darmstadt (født 17. desember 1638 i Marburg i Hessen, død 13. desember 1683 i Quedlinburg) var en tysk adelskvinne som hersket som prinsesse-abbedisse av Quedlinburg under navnet Anna Sophia II.
Bakgrunn
Anna Sophia var datter av Georg II av Hessen-Darmstadt og Sophie Eleonore von Sachsen. Hun ble oppdratt luthersk og vokste opp til å bli strengt religiøs. Hun var kunnskapsrik. Hun lærte seg orientalske språk og interesserte seg for dikterkunst. Fra hun var 15 år bodde hun hos sine besteforeldre i Dresden.
Klosterfrue
Til tross for at hun led av kronisk hoste ble hun valgt til å etterfølge Anna Sophia I som prinsesse-abbedisse i 1681.
Anna Sophia II døde i 1683, etter bare to år som leder. Hun ble etterfulgt av Anna Dorothea av Slesvig-Holsten-Gottorp.
Torgeir Alvsaker
Torgeir Alvsaker (født 9. februar 1875 i Kinsarvik, død 27. november 1971 i Bergen) var en norsk arkitekt.
Alvsaker var ved Bergens Tekniske skole til 1898, da han ble assistent hos arkitekt Adolph Fischer i Bergen. I årene 1948-69 arbeidet Alvsaker i kompaniskap med arkitekt Einar Vaardal-Lunde. Alvsaker og Vaardal-Lunde tegnet blant annet Strusshamn kirke i Askøy 1969.
Gravmyrtfamilien
Gravmyrtfamilien (Apocynaceae) er en plantefamilie i søteordenen. Fra og med APG II-systemet (2003) er familien kraftig utvidet ved at den nå inkluderer den tidligere svalerotfamilien (Asclepiadaceae).
Morfologi og økologi
Artene i familien er urter, lianer, busker og trær. Mange er sukkulenter. De har hvit, eller mer sjeldent blank, rød eller gul melkesaft. Bladene er enkle, helrandete, mangler som regel tydelig bladstilk og sitter nesten alltid motsatt. Akselblad forekommer sjeldent. Blomstene er tvekjønnede, fem- eller mer sjeldent firtallige, samkronede og radiærsymmetriske. Pollenstilkene er festet til kronbladene. Noen arter har en bikrone. Frukten er et bær, steinfrukt, kapsel eller belgkapsel. Mange av artene er giftige og inneholder glykosider og alkaloider.
Arter i gravmyrtfamilien utgjør en stor andel av lianene som vokser i tropiske regnskoger, og familien omfatter også mange epifyttiske klatreplanter, blant annet i slekta Hoya. Sukkulenter finnes spesielt i underfamiliene Periplocoideae (rotsukkulenter) og Apocynoideae (stengelsukkulenter). Det er i alt 74 slekter med 1151 arter sukkulenter i familien; 65 slekter omfatter bare sukkulenter. Disse plantene vokser særlig i de tørre områdene i Arabia, Madagaskar, og østlige og sørlige Afrika.
Blomstene pollineres av insekter og fugler, og blomstene har kompliserte tilpasninger til ulike pollinatorer. Pollenknappene og arrene er som regel vokst sammen, men de fleste artene i underfamilien Rauvolfioideae har frie pollenknapper. I underfamiliene Asclepiadoideae og Secamonoideae er pollenet samlet i pollinier og overføres samlet av pollinatoren til neste blomst, på samme måte som hos orkideer. Plantene skiller ut nektar for å belønne pollinatorer, og farge og duft er viktig for at pollinatorene skal lokkes til blomsten. Søt duft er vanlig, men mange arter i stammen Ceropegieae bestøves av fluer og stinker av åtsel, råtten frukt, råtten fisk, avføring eller urin.
Utbredelse
Gravmyrtfamilien er utbredt i alle tropiske til varmt tempererte områder. Det er ikke så mange arter i tempererte strøk, og familien mangler helt nord i Eurasia og Nord-Amerika og lengst sør i Sør-Amerika. I Norge vokste tidligere svalerot (Vincetoxicum hirundinaria) vilt, men den er utdødd. Gravmyrt (Vinca minor) og russesvalerot (Vincetoxicum rossicum) er forvillet fra hager.
Delgrupper
Artene i gravmyrtfamilien er tradisjonelt fordelt på to familier: gravmyrtfamilien i snever betydning (Apocynaceae) og svalerotfamilien (Asclepiadaceae). Noen botanikere har i tillegg skilt Periplocaceae eller Stapeliaceae ut fra Asclepiadaceae. Fylogenetiske studier viser at det er mest riktig å samle alle disse artene i en familie. Gravmyrtfamilien omfatter 4500–5100 arter fordelt på fem underfamilier, 25 stammer og ca. 400 slekter.
Underfamiliene Apocynoideae og Rauvolfioideae tilsvarer Apocynaceae i snever betydning, mens Periplocoideae, Secamonoideae og Periplocoideae tilsvarer den gamle Asclepiadaceae. Rauvolfioideae og Apocynoideae er utvilsomt parafyletiske grupper, og en må regne med fremtidige endringer i systematikken.
Økonomisk betydning
Mange av artene inneholder stoffer med farmakologisk effekt og benyttes til medisinske formål. Iboga (Tabernanthe iboga) inneholder et hallusinogen. I Norge dyrkes gravmyrt, storgravmyrt (Vinca major), silkeurt (Asclepias) og klatreplanten Periploca graeca som hageplanter. Mange arter brukes i hager og parker i varme strøk, blant annet rosegravmyrt (Catharanthus roseus), oleander (Nerium oleander), Allamanda, frangipani (Plumeria), Trachelospermum jasminoides og ynde (Mandevilla). Arter i slektene Allamanda, Ceropegia, Dischidia, Hoya, Mandevilla, Nerium, Orbea, Pachypodium, Stapelia og Stephanotis er vanlige potteplanter.
Filippinene under Sommer-OL 1936
Filippinene under Sommer-OL 1936. Førtiåtte sportsutøvere fra Filippinene, alle menn, deltok i seks sporter, basketball, boksing, bryting, friidrett, skyting og svømming, under Sommer-OL 1936 i Berlin. Filippinene kom på delt 30.-plass med en bronsemedalje.
FK Haugesund
Fotballklubben Haugesund, vanligvis forkortet til FK Haugesund eller FKH, er en norsk fotballklubb fra Haugesund. Klubben spiller sine hjemmekamper på Haugesund Sparebank Arena, eller på lokaldialekt «Gamlå».
Klubben ble stiftet 28. oktober 1993 da klubbene Haugar og Djerv 1919 slo sammen sine elitelag. Da byttet FK Haugesund plass på tabellen med Haugar i 2. Divisjon, og Haugar og Djerv 1919 startet på nytt i nederste divisjon.
1990-årene
I sin første sesong i divisjonssystemet, 1994, vant FK Haugesund sin 2. divisjonsavdeling. De to neste sesongene spilte laget i 1. divisjon, før klubben debuterte i Tippeligaen i 1997. FK Haugesund berget plassen i 1997, men i 1998 fikk laget sin første sportslige nedtur da de rykket ned til 1. divisjon. Laget rykket rett opp igjen året etter, men det ble med ett år i den øverste divisjonen.
2000-årene
I 2004 rykket FK Haugesund ned fra 1. divisjon, og laget tilbrakte dermed sesongen 2005 i 2. divisjon. FK Haugesund rykket imidlertid rett opp igjen etter å ha blitt det beste laget som kunne rykke opp fra 2. divisjon, avdeling 3. Sesongene 2006–2009 spilte klubben i Adeccoligaen. Sesongen 2009 endte med opprykk, og laget har fra 2010-sesongen spilt i Tippeligaen. I slutten av 2009 valgte klubben av økonomiske årsaker å starte et eget aksjeselskap. Etter opprykket har laget levert blandede resultater.
Klubbens beste prestasjon i cupen kom i 2007 da klubben tok seg helt til finalen som nivå-to lag. I finalen på Ullevaal Stadion 11. november 2007 ble imidlertid Lillestrøm for sterke, og FK Haugesund tapte 2–0 etter to mål av Olivier Occean. På sin vei til finalen slo laget ut blant annet Nybergsund i kvartfinalen og Odd Grenland i semifinalen. Dette var for øvrig femte gangen et lag fra Haugesund spilte en finale i cupen – tidligere har byen vært representert av Haugar (1961, 1979) og Vard Haugesund (1962, 1975). Også alle de fire foregående finalene har endt med tap for haugesunderne.
2010-årene
Etter opprykket i 2009 gjorde FKH det relativt bra. De første årene havnet laget midt på tabellen: To sjetteplasser i 2010- og 2011-sesongen ble fulgt av en syvendeplass 2012. I 2013-sesongen kom lagets foreløpig beste plassering, med tredjeplass. Etter bronsen har resultatene vært dårligere, med 11.- og 12.-plass de to påfølgende årene, før det ble en opptur i 2016 med 4-plass. 2018 var igjen et sterkt år med enten gode plassering i serien med en sterk fjerdeplass. 2019 kom FK Haugesund for andre gang til cupfinalen etter å slått Odd 3-0 borte, men i finalen ble Viking for sterke med 1-0 seier.
2020-årene
2020 begynte med en niende plass, etter en tung sesong der laget slet med å slippe inn flere mål enn vanlig, og med måltørke offensivt.
2014
Dette året var første gang Haugesundslaget fikk delta i E-cup. Walisiske Airbus UK Broughton ble slått 3-2 totalt. I andre runde ble Sarajevo for sterke og vinner 3-2 totalt.
Betongtavlen
Betongtavlen er en ærespris som gis til byggverk i Norge, «hvor betong er anvendt på en miljømessig, estetisk og teknisk fremragende måte.» Prisen utdeles av Norske arkitekters landsforbund (NAL) og Norsk Betongforening (NB) og tildeles etter innstilling av en komité bestående av to medlemmer oppnevnt av NAL og tre oppnevnt av NB. Prisen ble delt ut første gang i.
FK Haugesund
2017
Igjen i 2017 deltar FK Haugesund i E-cup kvalifisering og har kommet til andre kvalifiseringsrunde. Da beseiret de nordirske Coleraine enkelt med 7–0 sammenlagt, før 3–2-seier hjemme over polske Lech Poznan ble fulgt opp av 2–0-tap borte og dermed exit.
2019
I 2019 var også FK Haugesund kvalifisert til E-cup kvalifisering og gikk ut med knappest mulig margin mot PSV i tredje kvalifiseringsrunde 0-1 hjemme, og 0-0 borte. FK Haugesund slo nordirske Cliftonville i første runde, og vant 6–1 sammenlagt, før de i andre runde slo ut Sturm Graz fra Østerrike 2-0 hjemme, og 1-2 tap borte, og dermed 3-2 videre sammenlagt.
Koeffisient-rangering (UEFA)
Den følgende tabellen viser FK Haugesunds plassering på koeffisient-rangeringen til UEFA (per 22. desember 2022):
Spillerstall
''Oppdatert 15. august 2023.''
Liste over ordførere i Rana
Liste over ordførere i Rana er en liste over ordførere og varaordførere i Rana, og i de tre tidligere kommunene Mo, Nord-Rana og Sør-Rana.
Liste over Kapp Verdes statsministre
Under følger en liste over Kapp Verdes statsministre:
Mahognifamilien
Mahognifamilien (Meliaceae) er en plantefamilie i ordenen Sapindales.
Artene er trær eller busker. Barken smaker ofte bittert. De er som regel særbu med egne hann- og hunnplanter, men noen er sambu eller har tvekjønnede blomster. Bladene er vanligvis spredte og finnete, og akselblad mangler. Blomstene sitter som regel i kvaster i bladhjørnene, men kan også sitte i klase eller aks. Det er oftest 4–5 kronblad og 3–10 pollenbærere. Frukten er et bær, kapsel eller mer sjelden en steinfrukt.
Familien deles i to underfamilier, Melioideae med 36 slekter og 585 arter og Cedreloideae med 14 slekter og 56 arter. Største slekt er Aglaia med mer enn 100 arter. Familien er utbredt i alle tropiske strøk, men er rikest utviklet i den gamle verden. Noen få arter går inn i tempererte strøk både i nord og sør. Flere verdifulle typer trevirke (mahogni) kommer fra denne familien. Mahognislekten (Swietenia) har stor økonomisk verdi og har flere truede tropiske arter.
Noen slekter
Slektene i mahognifamilien omfatter blant andre disse slektene, med visse viktige enkelt-arter angitt:
Våk (andre betydninger)
Våk kan referere til:
SVD rifle
SVD (Snajperskaja Vintovka Dragunova) eller Dragunovs skarpskyttergevær er et russisk skarpskyttergevær.
Historie
Riflen med det opprinnelig navnet SSV-58 ble designet av Evgeny Dragunov i det tidligere Sovjet, og var vinner i en konkurranse med 2 andre design. Den ene var designet av Alexander Konstantinov (prototype 2B-W10), og den andre var designet av Sergei Simonov (SVD-137). Etter intensiv testing vant SSV-58 riflen og fikk navnet «Snajperskaja Vintovka Dragunova» (Dragunovs skarpskyttergevær). Riflen ble adoptert til tjeneste i 1963. I ettertid har SVD blitt standard støttevåpen i flere land, blant andre Polen ifra 1966.
Design
SVD er et gassoperert halvautomatisk skytevåpen i kaliber 7,62 x 54R, kjent for bruk i Mosin-Nagant M91/30 siden 1891.
Produksjon
I 1963 ble 200 rifler produsert, og ifra 1964 startet serieproduksjon på våpenfabrikken Izhmash. Lisensiert produksjon ble startet i Kina (Type 79 og 85) og i Irak (Al Kadesiah)
De bøhmiske brødre
De bøhmiske brødre (på tsjekkisk: Jednota bratrská, på latin: Unitas Fratrum = Brødrenes enhet, også kalt Tsjekkiske brødre og Mähriske brødre), var et kristent fellesskap etablert 1457 i Böhmen.
Begynnelsen til De bøhmiske brødre går tilbake til Petr Chelčický og hans tilhengerne som ble kalt Petr av Chelčický brødrene. Selv om han var en lekmann, vant han anseelse på det teologiske område som talsmann for frivillig fattigdom. Kong Georg av Podiebrad gav hans følgesvenner eiendommen Kunvald som fast tilholdssted, og der ble De bøhmiske brødre stiftet i 1457. Blant støttespillerne og teologiske inspirasjonskilder var en av stifterne Broder Řehoř og den husittiske biskopen Jan Rokycana.
Folk ble kjent med brødrene gjennom deres apologier og traktater vedrørende viktige spørsmål hvor de skilte seg fra Husittene. Spis o dobrých a zlých kněžích (en tekst vedrørende gode og onde prester), Zdali hříšný kněz posvěcuje (Hvorvidt en syndig prest innvier sakramentet), O rozdíil, který jest mezi Bratřími (Vedrørende de ulike oppfatningene som er blant Brødrene) som også tok for seg gode og falske kristne, O ouzkě cestě Kristově (Vedrørende den trange vei til Kristus), O církvi svaté (Vedrørende den hellige kirke), Kterak se lidé majíti k církvi římské (Hvordan folk skulle forholde seg til den romerske kirken), O moci světské neb o moci mečové (Vedrørende verdslig makt eller sverdets makt). Sannsynligvis var Broder Řehoř forfatteren til mange av dem.
Til tross for at de ble forfulgt vokste antall tilhengere, og på et møte i 1467 i Lhotka nær Rychnov nad Kněžnou bestemte de seg for å etablere et styresett etter apostolisk modell. Gjennom loddtrekning valgte de tre prester. De tre som ble prester var Matěj sønn av en bonde, Eliáš en møller og Tůma Přeloučský en skredder som kunne latin. Matěj, som kun var 24 år og mest ble valgt på grunn av sin moralske standard heller enn lederegenskaper ble valgt til biskop. Sannsynligvis ble alle medlemmene døpt om igjen rett etter møte i Lhotka, for å markere at de ikke aksepterte sakramenter forvaltet av prester i Den romersk-katolske kirken. Det ble normen at ny medlemmer måtte døpes om igjen når de ble tatt opp i Brødreuniteten.
Imot representantene for en streng lære, reiste det seg en gruppe med mildere oppfatninger. På synoden i Rychnov nad Kněžnou 1494 kom den mildere gruppen under ledelse av Lukas fra Praha til makten. Frem til hans død i 1528 hadde han stor innflytelse på De bøhmiske brødrene. I stedet for å ha en biskop som øverste leder, hadde brødrene nå et råd med fire eldste. Det strengere partiet eksisterte under navnet Amositen rundt 50 år etterpå.
Verken den fredelige konverteringen til Dominikanerne rundt 1500 eller den blodige forfølgelsen til kong Wladislaw II (1503–1516) fikk brødrene tilbake til Den katolske kirke. Heller ikke Martin Luther som forhandlet flere ganger med dem, kunne få dem på sin side. De insisterte på sølibat, syv sakramenter og nattverdslære etter den katolske tro.
Under tredveårskrigen ble brødrene i Böhmen nesten fullstendig utslettet, de kunne kun møtes i hemmelighet. Deres biskop Johann Amos Comenius måtte forlate hjemlandet i 1627.
Som brødremenigheten fikk de senere under Nikolaus Ludwig von Zinzendorf en oppblomstring. I 1918 ble Evangelische Kirche der Böhmischen Brüder etablert.
I 1501 tok De bøhmiske brødrene i bruk en av de første menighetssalmebøkene.
ULTIMA Oslo Contemporary Music Festival
ULTIMA Oslo Contemporary Music Festival  er en årlig musikkfestival for samtidsmusikk og relaterte kunstarter. Festivalen finner sted hvert år i september–oktober.
Foreningens formål er å arrangere en årlig internasjonal samtidsmusikkfestival på høyt kunstnerisk nivå i Oslo. Fundamentet for festivalen er medlemmenes koordinering av ressurser.
Ultima ble etablert i 1990 da Foreningen Ny Musikk arrangerte Verdensmusikkdagene i Oslo, men den første festivalen ble avholdt høsten 1991. Initiativtakere var Knut Høyland (NRK), Geir Johnson (Ny Musikk), John Persen (Norsk Komponistforening), Jostein Simble (Musikkinformasjonssenteret) og Helge Skansen (Ny Musikk). I utgangspunktet ble Ultima etablert som et spleiselag mellom 16 – seinere 17 – musikkinstitusjoner, men etterhvert fikk festivalen offentlig støtte, bl.a. gjennom Norsk kulturråd og Oslo kommune. Den viktigste finansieringskilden de første ti årene var likevel oljeselskapet FINA Exploration, som inngikk en mangeårig sponsoravtale med festivalen, fra begynnelsen til 1999.
Direktører for Ultima har vært:
Liste over ICAO-flyselskapskoder (E)
Dette er en liste over ICAO kodene flyselskaper:
Asnières-sur-Seine
Asnières-sur-Seine er en kommune i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i de nordvestlige forstedene til Paris. Den ligger 7,9 km fra sentrum av Paris. Med over 80 000 innbyggere på mindre enn 5 km² er kommunen en av de tettest befolkede i Europa.
Navn
15. februar 1968 tok kommunen offisielt navnet Asnières-sur-Seine (som betyr "Asnières ved Seinen"), for å skille den fra andre kommuner i Frankrike som også het Asnières.
Campos dos Goytacazes
Campos dos Goytacazes er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Campos dos Goytacazes var den første kommunen i Brasil som fikk offentlig belysning. Energitilførselen kom fra en dampmaskin.
Cassini
Cassini var etternavnet på en kjent astronomfamilie som levet på 16-, 17-, og 18-hundretallet, med følgende kjente familiemedlemmer:
Navngitt etter Giovanni Cassini:
Michael Smith Arentz
Michael Smith Arentz (født 1794 i Stavanger, død 5. september 1853 i København av kolera ) var en norsk arkitekt. Arentz var utdannet i Hæren og ble i 1811 sekondløytnant i Ingeniørkorpset og major i Ingeniørbrigaden i 1846. Han ble ansatt ved Akershus festning i 1832 og fikk oppført flere bygninger for militæret. Av bygninger som han tegnet kan nevnes Gamle ridehus eller Det kgl. ridehus fra 1828 mot Kontraskjæret og Armeens depot bygd 1832. I 1844 var han en av stifterne i Den Norske Livrenteforening.
Skriftet til den kristne adel
I stedet for å avsverge seg sine teser og uttalelser, utviklet Luther sin lære ytterligere og skjerpet selv tonen i sin kontrovers med kirkens ledere. Skriftet utkom i august 1520. og skiftet er kjent for både å holde frem det allmenne prestedømme og Luthers syn på paven som antikrist. De tre programmatiske skriftene er Skriftet til den kristne adel (august 1520), Om kirkens babylonske fangenskap (oktober 1520) og Om den kristne frihet (november 1520). Disse verk har, sammen med skriftet Om gode gjerninger, siden det 19. århundre ofte blitt kalt "de reformatoriske hovedskrifter".
Bakgrunn og adressater
I et brev til Georg Spalatin 8 juni 1520 nevnte Luther en plan om å forfatte et kort skrift «mot den romerske kuriens tyranni og ondskap» til den nyvalgte keiser Karl V (som Luther fremdeles håpet skulle innta en velvillig holdning til seg) og til adelen. Luther ble ferdig med skriftet 23. juni og sendte det til kollegaen og vennen Nikolaus von Amsdorf, som Luther også tilegnet verket. I midten av juli erfarte Luther, mens utgivelsen av skriftet ble forberedt, resultatet av kjettersaken som var ført mot ham i Roma, nemlig banntrusselbullen Exurge Domine. I mellomtiden ble Luther frarådet på det kraftigste av både Spalatin og andre om å ikke utgi verket. Noe Luther ignorerte, noe som skulle bli en vane for ham. Luther sendte skriftet til Melchior Lotter, som nylig var flyttet til Wittenberg, for utgivelse. Det ble utgitt i første opplag 5. august 1520, i et opplag på 4000, som ble revet vekk. I slutten av august ble det allerede utgitt en revidert 2. utgave.
Struktur og form
I forordet fremstiller Luther seg, ut over som munk og doktor, som en hoffnarr. En narr har privilegiet å kunne komme med skarp kritikk uten å kunne straffes. Skriftet adskiller seg fra Luthers tidligere verk som enten har været utleggele av Skriften eller teologisk lære, men er et forslag og en advarsel til den tyske adel.
Litterært er teksten ikke enhetlig, men den lar seg inndele i tre hoveddeler:
Den første mur: Den geistlige stand
Den første mur omhandler den geistlige stand og stilling. Luther skriver i innledningen til skriftet:
Luther mener de har misforstått og viser til læren om det alminnelige prestedømme, som han i tidligere skrifter hadde berørt, hvor han siterer apostelen Peter og utvikler et teologisk konsept som går ut på at dåpen, evangeliet og troen gjør alle mennesker til prester. Luther uttrykker det på spissen slik:
Den eneste forskjell mellom geistlige og lekfolk er deres forskjellige embetsgjerning, idet noen har fått det særlige embete og arbeidsoppgave å forkynne Guds Ord og administrere sakramentene. Når en prest er avsatt opphører han å være prest, motsatt den katolske forståelse av det umistelige preg (characteres indelebiles) som en prest får i ordinasjonen. Den verdslige stands embete og arbeidsoppgave er å holde sverdet og beskytte de fromme. Sammen med andre embeter, for eksempel skomaker, smed og bonde, har de det samme ansvar og felles mål som de som har presteembete: Å fremme velferd til legeme og sjel, på samme måte som lemmene på kroppen.
Den andre mur: Monopol på skriftutleggelse
Den andre mur omhandler retten til å utlegge Skriften. Det følger, i Luthers argumentasjonsrekke, som noe urimelig. Alle er prester, og har myndighet til å prøve og felle dom i hva som er rett og ikke rett i troen. Luther mener argumentet om at fortolkningsmonopolet følger av binde- og løsemakten ( er for snevert fortolket. Det er ikke gitt til Peter alene, men til hele menigheten. Dessuten omhandler den ikke læren eller kirkestyret, men det å fastholde eller tilgi synd. Han viser også til at pavene kan ta feil - og at hvis det forholder seg slik at kun Paven kan utlegge Skriften (og har Den hellige ånd), så er den overflødig og kan brennes. Det er en hver kristens plikt å sørge for troens sak, forstå den og forsvare den - og dømme villfarelser. Ikke kun paven.