cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brit Hoel
Brit Karen Hoel (tidligere Jørgensen; født 19. desember 1942 i Arendal, Aust-Agder) er en norsk politiker (Ap) fra Øyestad i Agder. Hun ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1981 og satt i 16 år, til 1997. På stortinget var hun leder av Sosialkomitéen 1989–93.
Lokalt var hun medlem av kommunestyret i Øyestad i perioden 1975 til 1979. Fra 1979 til 1983 var hun medlem av Aust-Agder fylkesting. Etter tiden på Stortinget var hun medlem av Riksrevisjonen fra 2000 til 2002. Fra 2004 engasjerte hun seg i Landsforeningen for hjerte- og lungesyke med flere sentrale verv. Hoel var landsstyreleder i LHL 2011–14.
Av utdanning hadde hun realskole og handelsskole. Deretter jobbet hun i butikk. Fra 1975 til hun kom på Stortinget jobbet hun på kontor.
Fernando Poe jr.
Fernando Poe jr. (født 20. august 1939 i Manila på Filippinene, død 14. desember 2004 i Quezon City), formelt Ronald Allan Kelley-Poe og med tilnavnene FPJ og Da King, var en filippinsk skuespiller og politiker. Med støtte fra den avsatte presidenten Joseph E. Estrada stilte han mot den regjerende presidenten Gloria M. Macapagal-Arroyo under de filippinske valgene i 2004, men tapte.
Verdensrankingen i snooker 2002/2003
Verdensrankingen i snooker 2002/2003 er verdensrangeringen av de 32 beste snookerspillerne i verden for sesongen 2002/2003.
Rangeringen er basert på prestasjonene spillerne gjorde de to foregående sesongene, altså sesongene 2000/2001 og 2001/2002.
Girolamo Ghinucci
Girolamo Ghinucci (født 1480 i Siena i Italia, død 6. juli 1541 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Bakgrunn
Girolamo Ghinucci var fra en sienesisk baknierfamilie. Han ble kannik ved katedralen der i Siena. Han ble så sekretær for pave Julius II.
Biskop
Han var biskop av Ascoli Piceno 1512–1518. Senere var han pave Leo Xs nuntius i England. Kong Henrik VIII utnevnte ham til en av sine rådgivere, og han var i tre år den engelske ambassadør til Spania. Han ble utnevnt til biskop av Worcester i 1522, men tiltrådte aldri, og ble utvist da kongen brøt med paven – skjønt bispetittelen beholdt han til sin død. Han var også administrator av Malta 1523–1538.
Kardinal
Han ble utnevnt til kardinal i mars 1535 av pave Paul III under hans andre konsistorium, med Santa Balbina som tittelkirke. Han var en ivrig forkjemper for kirkelig reform, og satt i en kommisjon for dette formål (de øvrige medlemmer var kardinalene Giovanni Piccolomini, Lorenzo Campeggio, Girolamo Simoneta, Gasparo Contarini, Alessandro Cesarini og Rodolfo Pio de Carpi)
Senere satt han i en kommisjon for forberedelse av et reformkonsil, sammen med Giovanni Domenico de Cupis, Lorenzo Campeggio, Giacomo Simoneta, Gasparo Contarini, Gian Pietro Carafa, Giacomo Sadoleto, Alessandro Cesarini og Reginald Pole.
Sammen med kardinalene Alessandro Cesarini og Giovanni Domenico de Cupis fikk han i oppdrag å megle fred mellom kong Frans I av Frankrike og keiser Karl V. I 1540 var han medlem av en kardinalskommisjon for reformen av Den romerske kurie, sammen med Giovanni Domenico de Cupis, Reginald Pole, Alessandro Cesarini, Giovanni Maria del Monte, Bartolomeo Guidiccioni, Marino Grimani, Girolamo Aleandro, Nicolò Ridolfi, Gasparo Contarini, Gian Pietro Carafa og Marcello Cervini.
Karl Bühler
Karl Bühler (født 27. mai 1879 i Meckesheim i Storhertugdømmet Baden, død 24. oktober 1963 i Los Angeles) var en tysk psykolog og lingvist. Bühler kom med bidrag til utviklings- og gestaltpsykologien, men også til språkvitenskapen. Hans kanskje viktigste verk var boka Sprachtheorie («Språkteori», 1934), som kombinerte psykologiske, lingvistiske, filosofiske og kommunikasjonsvitenskapelige spørsmålstillinger og metoder i utviklingen av en bredt anlagt teori om språk.
Biografi
Bühler tok doktorgrad i medisin ved Universitetet i Freiburg (1903) og i psykologi ved Universitetet i Straßburg (1904). Han innehadde stillinger ved universitetene i Freiburg, Würzburg og Bonn, før han fikk et professorat i München (1913).
I 1916 giftet han seg med sin doktorgradsstudent Charlotte Malachowski. De fikk barna Ingeborg (1917) og Rolf (1919). Ekteparet jobbet sammen ved Universitetet i Dresden (fra 1918) og ved Universitetet i Wien (fra 1922), der Karl ble leder av det nygrunnlagte psykologiske institutt og Charlotte ble professor i barnepsykologi. Fra 1928 til 1931 var han leder av Det tyske selskap for psykologi.
Vangen (hytte)
Vangen er en turisthytte ved Mosjøen i Østmarka i Enebakk kommune. Stedet ble bygget i 1961, og drives av Foreningen til Ski-Idrettens Fremme (Skiforeningen). Hytta tilbyr overnatting og bevertning, og er et kjennemerke for turgåere og skigåere i Østmarka. Det er både hester og andre husdyr på stedet. Vangen brukes mye av skoler og barnehager til leiropphold. Det er også et antall kanoer tilgjengelig for turer på Mosjøen.
Furuøyene biotopvernområde
Furuøyene biotopvernområde (cirka 15 daa, hvorav cirka 0,5 daa landareal) ligger utenfor Skarvhella (ved Tyristrand) i Tyrifjorden og ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 38 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Verneområdet ligger i Ringerike kommune, Buskerud, og inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA. Det består av noen snaue holmer og skjær og en sone på cirka 50 m rundt disse.
Hugo Ayala
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Furuøyene biotopvernområde
Biotopvernområdet skal bevare et område som har særskilt betydning som økologisk funksjonsområde i form av hekkelokalitet for makrellterne, hettemåke og fiskemåke. Det er en målsetting å beholde verneverdiene i best mulig tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.
Boldklubben 1909
Boldklubben 1909 (eller B1909) er en dansk fotballklubb fra Odense, som ble stiftet den 14. september 1909. Klubben spiller sine hjemmebanekamper på Odense Atletikstadion. Klubbens eliteavdeling ble den 1. juli 2006 slått sammen med to andre fynske lag, Dalum I.F. og B 1913, til samarbeidsklubben FC Fyn.
Hauksbók
Hauksbók er en samling med norrøne håndskrifter fra middelalderen. Håndskriftene finnes i den Arnamagnæanske Samling. De er nedskrevet av islendingen Haukr Erlendsson (død 1334), derav navnet «Hauksbók».
Hauksbók er ikke én fortelling, men en samling av mange forskjellige tekster av forskjellige sjangere. Forfatterne av de ulike tekstene er stort sett ukjente.
Innhold
Håndskriftet består av i alt 141 blad, og inneholder følgende tekster:
Mer eller mindre historiske tekster
De historiske tekstene er av ulik historisk kvalitet, det vil si at noen av dem har forholdsvis høy kildeverdi, mens andre er mer for sagn eller eventyr å regne. Flere av dem er gjengitt i andre skrifter i tillegg til Hauksbók.
Zabur
Zabur (arabisk: زبور‎) er, i henhold til islam, den hellige boken til Dawud (kong David av Israel), en av de hellige bøker avslørt av Gud før Koranen, sammen med andre slik som Tawrat (Tora) av Musa (Moses) og Injil (evangeliene) om Isa (Jesus Kristus).
En del forskere likestiller Zabur med bibelske Salmenes bok. Begrepet zabur er det arabiske tilsvarende begrepet til det hebraiske zimra i betydningen «sang», «musikk». Det er, sammen med zamir («sang») og mizmor («salme»), avledet fra zamar i betydningen «sang, synge lovprisning, gjøre musikk».
I henhold til tolverne eller imamittene var den opprinnelige og ikke korrupte Zabur bevart i den mystiske al-Jafr, som er i dag bevart av Imāmah Muhammad al-Mahdi.
Birgit Stenbak Hansen
Birgit Stenbak Hansen (født 29. januar 1967 ) er en dansk lokalpolitiker for Socialdemokratiet og borgermester i Frederikshavn kommune fra 2014.
Stenbak Hansen hadde 10 år bak seg i byrådet da hun ble valgt til første kvinnelige borgermester i Frederikshavn. Av yrke er hun sykepleier.
Losby
I Losbyelva mellom Losby gods og Mønevann finner vi et vasshjul fra 1860-årene, som en gang var drivkraft for Østmorksaga. Vasshjulet er i dag symbolet i Lørenskog sitt kommunevåpen.
Lørenskog kommune driver Losby besøksgård, med fjøs og låve hvor de besøkende kan oppleve ulike husdyr på nært hold. I tilknytning til gården er det kafé drevet av stiftelsen Nitor.
Hans Albert
Hans Albert (født 8. februar 1921 i Köln) er en tysk sosiolog og filosof. Han er en av den kritiske rasjonalismens viktigste representanter, og antagelig den viktigste i samfunnsvitenskapene. Han har publisert skarpe kritikker av hermeneutikken (spesielt Heideggers og Gadamers versjon), av Frankfurtskolens filosofi (se positivismestriden) og av religion (spesielt katolisismen). Hans filosofi er kjennetegnet ved en konsekvent fallibilisme: Sikker kunnskap er ikke mulig.
Slimeveien (Oslo)
Slimeveien (1A-15, 2-10B) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien starter fra Ljabruveien og går oppover mot boligområdet Bjørndal og Åsland. Den går forbi Bjørnholt skole med Bjørndalshallen før den går forbi Bjørndal skole. Veien ender på toppen av Bjørndalsområdet, der den deler seg i Åslandhellinga, Åslandveien og Trollstien.
På en måte deler Slimeveien Bjørndal i to, med boligområder på begge sider av veien. Veien trafikkeres av Ruters busslinjer 71(E), 73 og 77, som er busslinjene som frakter folk til og fra henholdsvis Mortensrud, Jernbanetorget, Helsfyr og Holmlia. Veien har navn etter gården Slime. Det meste av det som nå kalles Bjørndal, ligger på gården Slimes grunn. I Norske Gaardnavne antar Oluf Rygh at gårdsnavnet henger sammen med et bekkenavn i nærheten og at det stammer fra middelalderen. Det er i så fall beslektet med navn som Slemdal og Slemmestad. Det ble drevet gårdsdrift på (Nordre) Slime til i 1960-årene da Oslo kommune kjøpte gården for boligutbygging.
Andreas Ingebretsen
Andreas Ingebretsen (født 1999) er en norsk politiker som er generalsekretær for Fremskrittspartiets Ungdom. Han tok over etter Ola Buvik Skedsmo 1. juli. 2021
Krigsskoleutdannede offiserers landsforening
Krigsskoleutdannede offiserers landsforening (KOL) ble stiftet i 1909 og er den eldste fagforeningen for norske offiserer. Foreningen er tilsluttet hovedorganisasjonen Akademikerne. Foreningen organiserer offiserer og sivile med høyere utdannelse i Forsvaret. Foreningens sekretariat holder til i Oslo, og ledes til daglig av et generalsekretariat. Krigsskoleutdannede offiserers landsforening utgir fagtidsskriftet Pro Patria/Vårt Vern. Leder for foreningen er oberstløytnant Knut Bremerthun.
Foreningen hadde 1 037 medlemmer per 1. januar 2008.
Arent Solem
Arent Bjørnsen Solem (født 22. oktober 1777 i Klæbu, død 8. februar 1857 på Strinda) var en landskjent haugianer, kjøpmann og godseier. Fornavnet er skrevet Arnt i enkelte, spesielt nyere, kilder. Solem var en av Hans Nielsen Hauges mest betrodde innen haugianerbevegelsen. Den 9. juli 1805 giftet han seg med Randi Andersdatter Nideng, født Lauvaas. Hun var også en kjent haugianer, men mens Arent var en praktiker, var Randi en mer reflekterende teoretiker. Solem opptrådte som oppbyggelsestaler i unge år. Han virket blant annet i Leksvik, der det ble en stor vekkelse. Han var en dyktig forretningsmann og drev gjennom livet både mølle, handelsvirksomhet og gårdsbruk.
Ekteskap og velstand
Etter at Solem giftet seg med Randi, bosatte de seg i Kjøpmannsgaten 42 i Trondheim. Der startet Solem forretning. Før dette hadde han i noen år arbeidet som snekker og tømmermann hos kanselliråd Erik Must på Leangen gård nordøst for byen. Must hadde tidligere eid Kjøpmannsgaten 42, og brukt gården som vinterbolig. Randi og Arent gjorde sitt hjem i Trondheim til et samlingssted for haugianere. Kjøkkenet hadde plass til hele 100 mennesker, og der ble det holdt oppbyggelser. Familien ble etter hvert velhavende som følge av Arents forretningssans. Ekteparet Solem likte å kle seg standsmessig. Det fremkommer både av samtidige portretter og av formaninger i brev fra Hans Nielsen Hauge. Ekteparets antrekk på portretter fra rundt 1800 er ifølge drakthistoriker Karin Sinding korrekte for perioden 1795–1820 og preget av forfengelighet.
Vanskelige år i Gjæslingan
I 1802 kjøpte Hans Nielsen Hauge fiskeværet Sør-Gjæslingan i Nord-Trøndelag. Tanken var at Arent Solem skulle eie og drive stedet, og i 1803 dro han og Randi nordover og overtok driften av fiskeværet i Gjæslingan. Kolvereid-prosten, Michael Nissen Luytkis, prøvde å hindre at Solem fikk handelsprivilegium. Han var klar over at Solem var haugianer og foreslo derfor at det skulle legges begrensninger på hvor mange personer Randi og Arent fikk ha i kost og losji, og hvor mange tjenere de kunne ha. Prosten klarte til en viss grad å forkludre sakene for Solem, som ble nektet gjestgiverbevilling i fiskeværet.
Tilbake i Trøndelag
I perioden 1812 til 1815 bodde ekteparet Solem på Værnes gård i Stjørdal. Fra 1819 til 1824 eide de gården Moholt vestre øst for Trondheims sentrum, den gang i Strinda kommune, og innrettet seg på samme vis som i Solemsgården i Kjøpmannsgaten, med plass til store menneskesamlinger. Solem bygde nye hus og installerte en linmaskin, drevet av hester, på gården. Han var inspirert av Hauge som ivret for lindyrking og lerretsveving. Det var stor aktivitet på gården, både når det gjaldt handel og åndelige møter.
Til Christiania «for at virke og lyse»
Hans Nielsen Hauge skrev i et brev av 22. mars 1823 at han forsøkte å finne en gård til Solem på Oslo-kanten. Han ønsket «flere snilde Venner som kommer for at virke og lyse». Hans Nielsen Hauge døde i mars 1824, men Randi og Arent solgte likevel Moholt vestre samme år og flyttet til Christiania. Der drev Arent først handel, men overtok senere Sandaker gård i Aker. Han var aktiv både i det åndelige og politiske liv og ble blant annet valgt som varamann til formannskapet. Da kommunen tok fatt på arbeidet med å forbedre skoleforholdene, tilbød Solem å holde skolehus de første tre årene. Fra første stund på Østlandet deltok Solems på haugianermøter.
I 1827 fikk Randi og Arent den første kontakt med Grundtvigs skrifter, og deres hjem i Sandaker ble et midtpunkt for samtaler og studier av Grundtvigs tanker. Hans Nielsen Hauge fattet også interesse for Grundtvig tidlig på 1800-tallet.
Hauge sendte ham en pengegave på 530 riksbankdaler, i takknemlighet for det gode haugianerne hadde mottatt gjennom hans skrifter, og reiste til Danmark for å møte ham. Senere fulgte andre haugianere etter, deriblant Randi og Arent Solem og deres sønn Fredrik. Solems korresponderte også en periode med Grundtvig.
Konfliktfylt forhold til Hauge
Det ble etter hvert klart at det var store forskjeller på Hauges og Grundtvigs kristensyn. Den første tiden forsvarte Randi og Arent Solem Hauge overfor dem som kritiserte ham. Senere vendte de ham ryggen for en tid, men stilte igjen opp for haugianerbevegelsen de gangene det var behov for det. Selv om det finnes flere brev der Hauge kritiserer Solems både for å ha samkvem med «kjødelige» slekt og venner, og for måten de levde og kledde seg på, var det Randi og Arent Solem han hadde utsett til å overta lederposisjonen i bevegelsen når han døde.
De siste årene
I 1840 reiste Randi og Arent igjen tilbake til Trondheim. Arent kjøpte og drev en tid skipsverftet Karlslyst i Hommelvik og gården Stavne Øvre i Strinda.
I 1857 døde Arent Solem som en aktet borger på sin gård Stavne Øvre, vel to år før sin kone Randi.
Randi og Arents etterkommere
Randi og Arent fikk i alt 11 barn, men bare ett av dem, Fredrik, ble mer enn 20 år. Røvik (1993) skriver om familiens flytting til Trondheim i 1840 at det «skjedde uheldige ting med Fredrik, og familien flyttet tilbake til Trondheim av den grunn». Han utdyper ikke hva dette uheldige er, men senere skulle Fredrik komme til å leve et mangslungent liv. Han startet landbruksskole på Munkvoll gård og ble en aktet mann i Trondheim. Han fikk også medlemskap i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, men kom stadig i pengeproblemer og lånte penger både av faren og andre. Fredrik begikk selvmord ved å ta stryknin, etter at han ble tatt på fersk gjerning under et innbrudd i Norges Banks lokaler i Trondheim. Dette skjedde etter at begge foreldrene var døde.
Fredrik Solems selvmord i 1861 skyldtes skandalen da det ble avslørt at bankdirektør Krogness (1802–69) i Trondheim lenge hadde visst at Fredrik hadde skrevet falskt på en veksel, men dysset saken ned for å spare hans far. Krogness hadde vært handelsbetjent hos kjøpmann Solem og derfra kunnet arbeide seg opp til bankdirektør. Bankdirektør Krogness fikk oppreisning ved å bli gjenvalgt til Stortinget i 1862, men valgte å si fra seg plassen.
Robert Gonsalvo Major
Robert Gonsalvo Major (født 1766 i Belfast, død 1839 i Lillesand) var en irsk nasjonalist og borgerrettsforkjemper, som var tilknyttet separatistbevegelsen United Irishmen. Han bodde i Norge fra 1798.
Liv og virke
Han giftet seg i 1802 på ny i Kristiansand med Sophie Benedicte Weidemann, søsteren til juristen og eidsvollsmannen Lauritz Weidemann. Hun og Major fikk ni barn. Den sjuende var sønnen Herman Wedel Major, som ble en av norsk psykiatris fedre og tok initiativ til opprettelse av Kristiansand Dollhus som utviklet seg til Eg Sykehus – landets andre psykiatriske sykehus. Datteren Sophie Ottilia giftet seg med Heinrich Ernst Schirmer.
Etterhvert ble Major svært formuende, pleiet vennskap med Herman Wedel Jarlsberg, og kjøpte blant annet Ullern gård fra Peder Anker, Jarlsbergs svigerfar. Også Henrik Wergeland var en venn av familien, og startet på det medisinske studium samtidig med Majors sønn Herman Wedel. Men i 1832 utviklet det seg en strid med Weidemann-familien om retten til blant annet Ullern gård, og Robert Major ble skilt og gikk inn i personlige økonomiske nedgangstider.
Major begikk selvmord i 1839, og Henrik Wergeland skrev da diktet «Robert Major»:
Hvor yndigt maa ei Irland være!
Stjørdalsøl
Stjørdalsøl brygges tradisjonelt som hjemmebrygg, men er nå også kommersielt tilgjengelig. Klostergården håndbryggeri har i samarbeid med Alstadberg tradisjonsbryggeri brygget Alstadberger - et stjørdalsøl. Ølet er tilgjengelig på Vinmonopolet. Hans Rotmo har utgitt en sang om ølet, «Stjørdalsøl».
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
Hvor ligt Slavinden ei, hvis Ære
er Skjønhed og en Helt til Søn.
Hippuriphila
Hippuriphila er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
---
Hippuriphila
Utseende
Små (ca. 2,5 millimeter), nokså brede, blanke, brune til svarte jordlopper, dekkvingespissen ofte lysere. Dekkvingene har tydelige, men litt ujevne punktrader.
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
Han vilde did med Magt — hvor syndigt!
Hippuriphila
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter. I motsetning til de fleste andre bladbiller, som lever på frøplanter, er denne slekten knyttet til arter i snellefamilien.
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
Med Magt han vilde did igjen.
Hippuriphila
Utbredelse
Slekten er utbredt i nordlige deler av den palearktiske sone og Nord-Amerika.
SpaceShot
SpaceShot er en tårn-attraksjon i fornøyelsesparken Tusenfryd. Attraksjonen blir ofte omtalt som Japp Space Shot, eller bare Japp’en, ettersom den fra åpningen i 1998 og frem til 2010 var sponset av Japp. Det var romfartseksperten Erik Tandberg og Torkjell Berulfsen som offisielt åpnet attraksjonen. SpaceShot var den høyeste attraksjonen av sitt slag i Europa da den åpnet i 1998, med sine 65m (gondolen går til 55m). Den slo den daværende rekorden Liseberg hadde med ”Uppskjutet” (54,9m). Den europeiske rekorden ble slått i 2001, men attraksjonen er fortsatt Skandinavias høyeste attraksjon av sitt slag.
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
Men Irland, hvor er Irland yndigt
SpaceShot
Space Shot, produsert av den amerikanske produsenten S&S Power Inc USA, skyter passasjerene opp i lufta, ved hjelp av trykkluft, før de sekunder senere suser ned mot bakken igjen. På turen opp opplever passasjerene 4G og en hastighet opp mot 75 km/t, før de opplever -1G på turen ned. Gondolen er festet til fire stålvaiere, som videre er festet til fire stempler. Stemplene er plassert i fire forskjellige sylindere (de er lakkert i rødt og godt synlige inne i tårnet) som er like høye som attraksjonen. Når gondolen beveger seg opp går stemplene ned ved hjelp av trykkluft som pumpes inn i sylinderen. En computer veier den totale vekten av passasjerene og gondolen før utskytning, dette for å beregne riktig lufttrykk slik at gondolen alltid går like høyt opp. Dette er grunnen til at det tar noen sekunder før passasjerene skytes opp i været. Minimumshøyde for å kjøre er 140cm.
Göran Waxberg
Göran Waxberg (født 23. mai 1919, død 2007) var en svensk tikjemper som vant bronse under tikamp under EM i friidrett 1946. Waxberg var svensk mester i tikamp 1942–45 og i femkamp 1943–45, og var svensk rekordholder i femkamp.
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
og hvor barmhjertig Himmelen.
SpaceShot
Den 14. mai 2019 ble tre statister skutt opp 24 ganger i løpet av 90 minutter i forbindelse med en reklameinnspilling for DNB Regnskap.
Robert Gonsalvo Major
Liv og virke
Også Wergelands dikt Spanjolen er tilegnet Robert Major.
Johan Lyder Brun (1802–1865)
Johan Lyder Brun (født 30. mai 1802 i Bergen, død 15. juli 1865 i Christiania) var en norsk teolog og prost. Han var sønnesønn av Johan Nordahl Brun, far av maleren Christen Brun (1828–1905), og farfar til teologiprofessoren Johan Lyder Brun.
Brun var gift med Karen Claudine Ulrikke Pavels, datter av Claus Pavels. De hadde ti barn.
Brun gjorde tjeneste som prost i Avaldsnes fra 1832 til 1848. Her var han også en tid valgt til ordfører. Brun var sentral i Avaldsnesfunnet.
Siden tjenestegjorde han i Norderhov.
Terje Sandkjær
Terje Sandkjær (født 24. februar 1944 i Landvik, Aust-Agder) er en norsk politiker (Sp). Han ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1993. Han er far til Bjørg Sandkjær (Sp), som er statssekretær i Utenriksdepartementet fra 2021.
Georg Friedrich Schmidt
Georg Friedrich Schmidt (født 24. januar 1712 i Schönerlinde; død 25. januar 1775 i Berlin) var en tysk kobberstikker, maler og etser.
Han gikk i lære hos Georg Paul Busch i Berlin og hos Nicolas Larmessin i Paris. I 1746 ble han utnevnt til Fredrik den stores kobberstikker, og i 1957 ble han innkalt til St. Petersburg av Keiserinne Elisabeth for å gravere et portrett av henne og for å opprette en kobberstikkerskole. I mellomtiden hadde han giftet seg med kjøpmannsdatteren Dorothea Louise Wiedebandt.
I artikkelen om Schmidt i The New International Encyclopædia hevdes det at Schmidts kobberstikk og raderinger i Rembrandt-stil er blant de fineste av 1700-talls kunstverk i Tyskland.
Hamarkameratene i 2008
Sesongen 2008 spilte Hamarkameratene i Tippeligaen. Det var den 21. sesongen laget spilte i den øverste divisjonen i norsk herrefotball. Laget ble ledet av Arne Erlandsen for andre sesong på rad. Erlandsen rykket opp med laget året før, da Ham-Kam kom på andreplass i Adeccoligaen 2007. 26 spillere fikk spilletid i eliteserien i løpet av sesongen.
Briskeby
I hele sesongen var det være utbygging på Briskeby gressbane. Ståplassene på den ene langsiden ble revet høsten 2007, og første byggetrinn med 7 500 plasser sto klart til hjemmekampen mot Vålerenga 10. august 2008.
Sesongen
Etter å ha ført Ham-Kam opp fra 1. divisjon året før, var målet til Arne Erlandsen og klubbledelsen å etablere seg i Tippeligaen. Vegard Skogheim fortsatte som assistenttrener, mens Lars Tjernås fortsatte som sportsdirektør. Også Tom Jacobsen og Rolf Høgmo fortsatte i trenerapparatet.
Regnskapet fra 2007 viste at Ham-Kam hadde gått med 7,2 millioner kroner i underskudd. De budsjetterte med 52,4 mill. i 2008.
Foran 7. serierunde 16. mai spurte TV 2 Norges Fotballforbund og ledelsen i Ham-Kam om de ville flytte kampen mot Strømsgodset til 19. mai for å vise den på TV. De gikk med på det, og det førte til store protester fra supporterne, som mente at alle burde få spille på «fotballens festdag» 16. mai. Briskebybanden og Godsetunionen bestemte at de ville være helt stille i første omgang. «Sjelden har en omgang i Tippeligaen foregått i så stille omgivelser,» skrev journalist Johannes Dobson. Kampen ble omstridt av andre grunner også. Ham-Kam skåret i det 62. minutt, og så ut til å vinne til overtiden hadde gått i tre minutter. Da dømte dommer Kjetil Sælen straffe til Strømsgodset for en felling som kom utenfor sekstenmeteren. Kampen endte 1–1.
I juli røk Oluwasegun Abiodun uklar med klubbens ledelse, og nektet å trene. Etter noen ukers tid ønsket han likevel å spille igjen, og etter ønske fra de andre spillerne fikk han lov. En handling som fikk lederen for Briskebybanden til å uttale at han heller ønsket at Ham-Kam skulle rykke ned enn at Abiodun fortsatt skulle få spille.
Spissen Roman Kienast, som var en av Tippeligaens to spillere som deltok i EM-sluttspillet i 2008 spilte 12 kamper for Ham-Kam uten mål, og ble lånt ut til Helsingborgs IF fra august, etter å ha luktet på en overgang til Viking.
Nyervervingen Leonardo Ferreira da Silva, som skulle erstatte Kienast, kom i medias fokus under kampen mot Fredrikstad 18. august da han skallet ned FFKs Abgar Barsom. da Silva hevdet det var tilfeldig. Doms- og sanksjonsutvalget var til dels enig: «Utvalget er i tvil om da Silva bevisst forsøker å skalle motspilleren, og denne tvilen skal komme den anmeldte til gode». Han måtte likevel sone to kamper.
I august 2008 kom også kroaten Ante Vitaić på lån. Han viste seg å være en meget god spiller, som fikk litt orden på midtbanen til Ham-Kam. På ti kamper skåret han fire av mål, to av disse direkte fra cornerflagget.
Det så lenge stygt ut for Ham-Kam. Etter 16 seriekamper hadde laget bare ni poeng, og lå fem poeng bak Aalesund. På grunn av utvidelsen av Tippeligaen var det bare et lag som rykket ned, så man øynet et håp. Særlig etter 20. serierunde, da «Kamma» vant 2–1 over AaFK, og gikk forbi dem på tabellen. Det var også den fjerde kampen på rad uten tap for Hamar-laget. Men på de seks siste kampene klarte Ham-Kam bare å få med seg fire poeng. Aalesund fikk ti, og Ham-Kam var klare for 1. divisjon i 2009.
Vegar Bjerke, som har spilt for Ham-Kam siden 1997, ble kåret til årets spiller både av Hamkam.no og Briskebybanden. Bjerke ble også kåret til årets spiller i 2002.
Serien
4 mål
3 mål
2 mål
1 mål
Cupen
1 mål
Hydmosyne
Hydmosyne er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Ole Øisang
Ole Thorsen Øisang (født 26. april 1893 i Risør, død 6. mars 1963 i Trondheim) var en norsk pressemann, redaktør og politiker, sentral som ideolog og programskriver i Arbeiderpartiet på 1930-tallet.
Han vokste opp i Søndeled, og begynte å jobbe som gjetergutt og landarbeider. Etter folkeskolen var han i 1909-1910 elev ved handelsskolen i Kristiansand.
Øisang begynte sin pressevirksomhet som redaksjonssekretær i Sørlandets Sosial-Demokrat i Kristiansand (1912–1915). Siden var han redaktør i flere aviser: Arbeidets Rett på Røros (1915–1918), Vestfold Arbeiderblad i Tønsberg (1918–1920), Sørlandet i Kristiansand (1920–1925) og Arbeider-Avisa i Trondheim fra 1925.
Han var aktiv i parti- og lokalpolitikken, først i Kristiansand, så i Trondheim. I Kristiansand satt han i skolestyret og var Forlikskommissær fra 1922 til 1925.
Fra 1925 til 1927 var han 1. suppleant til Stortinget for Kjøpstedene i Vest-Agder og Rogaland fylker (Kristiansand, Mandal, Flekkefjord, Stavanger og Haugesund). Han møtte en kort periode for Børge Olsen-Hagen, og var varamedlem i militærkomiteen.
Da han flyttet til Trondheim ble han valgt inn i bystyret der fra 1928. I Trøndelag hadde han en lang rekke offentlige verv. Han var medlem av Katedralskolens forstanderskap og av styret ved handelsgymnasiet. Han var formann i Trondheim bibliotekstyre fra 1930, i Trondheim skolestyre fra 1938 og i programrådet for Trøndelag Kringkasting fra 1939.
En periode var han også medlem av Statens teaterråd, og av Kommunale Kinematografers Landsforbunds styre.
I 1940 var han politisk sekretær i Arbeiderpartiet. Under okkupasjonen mistet han alle tillitsverv. Han ble arrestert og satt i konsentrasjonsleiren på Berg fra oktober 1944 til april 1945.
Jan Oldervoll
Jan Oldervoll (født 30. desember 1944) er en norsk historiker. Han er førsteamanuensis ved Universitetet i Bergen. Oldervoll har særlig jobbet med digitalisering og tilgjengeliggjøring av historiske kilder.
Han tok hovedfag i historie på en oppgave om historisk demografi i 1970. På initiativ av Knut Mykland ble Oldervoll ble i 1969 ansatt som vitenskapelig assistent som teknisk ansvarlig for databehandlingen av folketellingen i 1801.
GP Ouest-France 2009
GP Ouest-France 2009 var den 72. utgaven av rittet og ble syklet den 23. august 2009. Løypen bestod av en trasé som ble kjørt 12 ganger og som til sammen utgjorde 229 km med sykling. Dette var den femte sesongen rittet hadde ProTour-status.
Et brudd med fem ryttere kom alene til mål og i den påfølgende spurten viste australske Simon Gerrans seg som den raskeste.
Plouay, 229 km
23-08-2009
French Open 2022 – Singel menn
Singelturneringen for menn under French Open 2022 ble spilt på Stade Roland Garros fra 22. mai til 5. juni 2022. Novak Djokovic var regjerende mester. Casper Ruud var eneste norske deltager og nådde finalen som første nordmann i historien. Rafael Nadal vant turneringen for 14. gang i historien og sin 22. grand slam tittel totalt.
Seeding
• 🇷🇸 Novak Djokovic (Kvartfinale)
• Daniil Medvedev (Fjerde runde)
• 🇩🇪 Alexander Zverev (Semifinale)
• 🇪🇸 Rafael Nadal (Vinner)
•  Andrej Rubljov (Kvartfinale)
• 🇳🇴 Casper Ruud (Finalist)
• 🇨🇦 Félix Auger-Aliassime (Fjerde runde)
• 🇬🇧 Cameron Norrie (Tredje runde)
• 🇮🇹 Jannik Sinner (Fjerde runde, trakk seg med skade)
• 🇵🇱 Hubert Hurkacz (Fjerde runde)
• 🇺🇸 Taylor Fritz (Andre runde)
• 🇨🇦 Denis Shapovalov (Første runde)
• 🇦🇷 Diego Schwartzman (Fjerde runde)
• 🇪🇸 Pablo Carreño Busta (Første runde)
• 🇺🇸 Reilly Opelka (Første runde)
• 🇧🇬 Grigor Dimitrov (Tredje runde)
• 🇦🇺 Alex de Minaur (Første runde)
•  Marin Čilić (Semifinale)
•  Karen Khatsjanov (Fjerde runde)
•  Nikoloz Basilashvili (Andre runde)
• 🇺🇸 John Isner (Tredje runde)
• 🇺🇸 Frances Tiafoe (Andre runde)
• 🇪🇸 Alejandro Davidovich Fokina (Første runde)
•  Botic van de Zandschulp (Tredje runde)
• 🇺🇸 Sebastian Korda (Tredje runde)
• 🇷🇸 Miomir Kecmanović (Tredje runde)
• 🇬🇧 Dan Evans (Andre runde)
• 🇺🇸 Tommy Paul (Første runde)
• 🇺🇸 Jenson Brooksby (Første runde)
• 🇮🇹 Lorenzo Sonego (Tredje runde)
Alfred Tennyson
Alfred Tennyson, 1. baron Tennyson (født 6. august 1809, død 6. oktober 1892) var en britisk lyriker og en av de mest populære engelske poeter noensinne. Han betraktes som hovedrepresentant for lyrikken i viktoriansk tid.
Han etterfulgte William Wordsworth i 1850 som britisk hoffdikter (poet laureate), hvilket var medvirkende til Tennysons store popularitet, dengang som i dag. Tennysons spesiale var korte tekster, noe dikt som «In the Valley of Cauteretz», «The Charge of the Light Brigade», «Crossing Bar» og «Tears, Idle Tears» og andre vitner om.
Innledning
Mesteparten av Tennysons poesi var basert på klassiske eller mytologiske tema, skjønt In Memoriam var skrevet for å minnes hans beste venn Arthur Hallam, også lyriker og klassekamerat fra Trinity College i Cambridge og som var forlovet med Tennysons søster, men døde av slag. Ett av Tennysons mest berømte verk er Idylls of the King (1885), en rekke fortellende dikt basert utelukkende på kong Arthur og arthurianske fortellinger. Verket var dedisert til prins Albert, Victorias ektemann. I løpet av sin karriere forsøkte lord Tennyson seg også som dramatiker, men hans skuespill hadde liten suksess selv i hans egen levetid.
Et antall fraser fra Tennysons poesi har gått inn og blitt vanlige i det engelske språk, blant annet «nature, red in tooth and claw», «better to have loved and lost», «Theirs not to reason why,/Theirs but to do and die», og «My strength is as the strength of ten,/Because my heart is pure».
Tennyson var en briljant versemaker i Wordsworth-tradisjonen som visste å spille på viktoriatidens konvensjoner, preget av konservativ nasjonalisme og preferanser. I samtiden var det forventninger til at Tennyson skulle bli den nye Lord Byron, men ettertiden har dog minsket hans betydning.
Utdannelse og første utgivelse
Tennyson gikk på skole i Louth, King Edward VI Grammar School, og deretter i 1828 på Trinity College i Cambridge, hvor han ble medlem av et hemmelig selskap kalt «Cambridge Apostles». På Cambridge møtte han Arthur Henry Hallam som ble hans beste venn.
I 1829 vant han en pris for et av sine første stykker, på Timbuctoo.
Tilbake til Lincolnshire og andre utgivelse
I løpet av våren 1831 døde Tennysons far og tvang ham til forlate Cambridge før han kunne ta en grad. Han dro tilbake til prestegården hvor han fikk lov til å bo i de neste seks årene og delte der ansvaret for sin mor og hennes store barneflokk. Hans venn Arthur Hallam kom på besøk i løpet av sommeren og ble forlovet med Tennysons søster Emilia Tennyson.
I 1833 utga Tennyson sin andre diktsamling som også har noen av hans mest kjente dikt, The Lady of Shalott, en fortelling om en prinsesse som ikke kan se på verden unntatt via refleksjonene i et speil. Når Lancelot rir forbi hennes tårn hvor hun bor kan hun ikke la være å feste øynene på ham, men da blir forbannelsen satt i kraft. Hun dør etter at hun har satt seg i en liten båt og flyter nedover elven til Camelot med navnet sitt skrevet på båtens akterende.
I 1833, det samme året, fikk Hallam et slag (cerebral hæmorrhage) mens han ferierte i Wien og døde. Tapet av vennen var oppskakende på Tennyson, men inspirerte ham også til å skrive et utall vers som skulle komme til blant den vakreste poesien skrevet i England, skjønt bortimot et tiår av poetisk stillhet fulgte Hallams død.
Tennyson og hans familie fikk tillatelse til å bli boende på gården for en enda en tid, men senere flyttet de til Essex. En svært uheldig investering i et selskap for treskjæring for kirkedekor betydde at familien tapte mye av sine gjenværende økonomi.
Den tredje utgivelsen og anerkjennelse
I 1842 mens han levde sparsommelig i London fikk Tennyson utgitt to bind med poesi, den første hadde kun tidligere publisert dikt, men den andre besto utelukkende av nye dikt. Disse ble møtt med øyeblikkelig suksess. The Princess, som kom ut i 1847, var tilsvarende suksessfull, og hvor han i tidens ånd går positivt inn for feminisme.
De gylne årene
Det var i 1850 at Tennyson nådde høyden av sin karriere hvor han ble utpekt som nasjonalskald eller poet laureate (en offentlig utnevnelse av myndighetene og hvor dikt for høytidelige anledninger var forventet) da han etterfulgte William Wordsworth i stillingen, og i det samme året skrev han sitt mesterverk, In Memoriam A.H.H., dedisert til Hallam. I det samme året giftet han seg med Emily Sellwood, som han hadde kjent siden barndommen, i landsbyen Shiplake. De fikk to sønner, Hallam — navngitt etter hans beste venn — og Lionel.
Poet laureate
Han holdt sin statlige stilling som nasjonalpoet fra 1850 og til sin død og ga ut roste dikt, men stort sett middelmådige, slik som et dikt for å ønske Alexandra av Denmark velkommen da hun kom til Storbritannia for å bli gift med kong Edvard VII. I 1855 skrev Tennyson et av sine mest kjente dikt, The Charge of the Light Brigade, en dramatisk hyllest til britiske kavalerister som i løpet av Krimkrigen (1853–1856) var gått til grunne i et dårlig ledet angrep den 25. oktober 1854 ved Balaklava. Andre verker var skrevet som poet laureate, eksempelvis Ode on the Death of the Duke of Wellington og Ode Sung at the Opening of the International Exhibition.
Dronning Viktoria var en brennende beundrer av Tennysons poesi, og i 1884 utnevnte hun ham til baron, Tennyson av Aldworth, hans hjem i Sussex, og av Freshwater, hans hjem på øya Wight. Han var den første engelske forfatter som ble opphøyet i adelsstanden. Tennyson har blitt beskrevet som en lidenskapelig mann med en del merkverdigheter i sin natur: han ble aldri komfortabel som adelig, og det var vidt anerkjent at han kun mottok tittelen for å sikre framtiden for sin sønn Hallam.
Det finnes innspillinger av Tennyson som deklamerer sin poesi som ble gjort tilgjengelig av Thomas Edison, men disse er av relativ dårlig kvalitet. Mot slutten av sitt liv avslørte Tennyson at hans religiøse overbevisning motsatte seg konvensjonene, og lente seg isteden mot agnostiske tanker og panteisme.
Som berømt skrev han i In Memoriam: «Det lever mer tro i den ærlige tvil, tro meg, enn i halve trosbekjennelsen». I Maud (1855) skrev han «Kirkene har drept deres Kristus.» I Locksley Hall Sixty Years After skrev Tennyson: «Kristen kjærlighet blant kirkene er tvillingen til hedenskapens hat». I sin Dagbok (side 127) skrev han «Jeg tror på en form for panteisme.» Hans sønn biografi bekrefter at Tennyson ikke var kristen, og noterer at Tennyson priset Giordano Bruno og Spinoza da han var døende, og sa om Bruno at hans syn på «Gud er på mange måter mine egne».
Tennyson fortsatte å skrive til langt over 80 år før han døde den 6. oktober 1892, 83 år gammel. Han ble gravlagt i Westminster Abbey. Han ble etterfulgt som den 2. baron Tennyson av sin sønn Hallam, som skrev den autoriserte biografien over sin far i 1897, og ble senere den andre generalguvernør av Australia.
Hardoi (distrikt)
Hardoi (hindi: हरदोइ ज़िला, urdu: ہردوئی ضلع ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Hardoi.
Svartegga
Svartegga er et fjell i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 937 moh.
Hardoi (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 4,091,380 innbyggere i distriktet, mot 3,398,306 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 13,22 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,20 % i 2011 mot 19,45 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 914 i 2011.
Svartegga
Den høyeste toppen blir kalt Store Svartegga, mens de andre toppene er Søndre Svartegga (1 866 moh) og Nordre Svartegga (1 718 moh).
Alketas I av Makedonia
Alketas (gresk: Ἀλκέτας; død 547 f.Kr.) var en sønn av Argaios I og den åttende konge av Makedonia, regnet fra Karanos, og den åttende regnet fra Perdikkas I. Alketas styrte i henhold til Eusebius av Cæsarea i 29 år. Han ble far til Amyntas I som var konge den siste delen av 500-tallet f.Kr.
De redegjørelser som finnes om Alketas, og det er ikke mange, hevder han var en rolig og stabil hersker som søkte å bevare sitt kongedømme ved fredelige midler. I motsetningen til sine forgjengere synes han ikke å gått inn i unødvendige krigføring for å utvide grensene til sitt kongedømme. Navnet på hans hustru er ikke kjent.
Ludwig Lindenschmit den eldre
Ludwig Lindenschmit den eldre (født 4. september 1809 i Mainz, død 14. februar 1893 i Mainz) var en tysk arkeolog, historiemaler og litograf.
Lindenschmit utdannet seg først til kunstner i München under Peter von Cornelius, men gikk over til arkeologi i 1846. I 1848 beskrev han en gravplass fra merovingertiden i skriftene Das germanische Todtenlager von Selzen. Han var 1852 en av stifterne av Römisch-germanisches Centralmuseum i Mainz og deretter dets direktør. Han beskjeftiget seg i høy grad med å anskaffe gode avstøpninger og kopier av karakteristiske fornfunn i andre samlinger.
Lindenschmit ville ikke høre tale om den oppdeling av den forhistoriske tiden i stein-, bronse- og jernalderen som forfektes av de nordiske arkeologene, men i sitt verk Die Altertümer unserer heidnischen Vorzeit (fire bind, 1858-90), som inneholder tegninger av oldtidsfunn, med korte beskrivende tekster, alt utført av ham selv, er allikevel funnene ordnete i avdelingene I, II og III, noe som helt tilsvarer de tre ovennevnte tidsperiodene. Sammen med Alexander Ecker utga han "Archiv für Anthropologie" (1866 ff).
In the Heights
In the Heights er en musikal med konsept, musikk og tekster av Lin-Manuel Miranda og en bok av Quiara Alegría Hudes. Historien er satt i løpet av tre dager, og involverer karakterer i det stort sett dominikanske og puertoricanske nabolaget Washington Heights i New York City.
Miranda skrev musikalen mens han studerte på Wesleyan og den åpnet på Broadway i mars 2008. Det ble nominert til tretten Tony Awards og vant fire, inkludert beste musikal. En filmatisering av musikalen ble utgitt i juni 2021.
Musikalen handler om Usnavi de la Vega som eier en liten butikk i Washington Heights. Han driver butikken sammen med fetteren sin Sonny de la Vega. Usnavi er forelsket i Vanessa Morales og drømmer om å flytte tilbake til Den Dominikanske Republikk. Vanessa jobber som frisør, men ønsker å forlate strøket og flytte til sentrum. Benny er bestevennen til Usnavi og jobber i en taxisentral, han er forelsket i Nina som akkurat har kommet tilbake fra studier ved Stanford universitet. Abuela Claudia er en gammel dame som ikke har egne barn, men som fungerer som en bestemor for flere i nabolaget. Musikalen handler om alle karakterenes drømmer og lengsler.
Fylkesvei 215
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Storsjön (Krokom og Åre)
Storsjön er Sveriges femte største innsjø, med et areal på 464 km². Innsjøen ligger i Jämtlands län, i kommunene Östersund, Berg, Krokom og Åre. På den østlige bredden av Storsjöen ligger byen Östersund, og Frösön er den største øya i innsjøen.
Geologisk ligger Storsjön helt i den østre utkanten av de nordiske Kaledonidene, og tilhører nedre skyvedekke fra den Kaledonske fjellkjedefolding for 400 millioner år siden. Berggrunnen består av leirskifer og kalkstein fra midtre og øverste ordovicium. Helt i øst starter det svekofinniske grunnfjellet. På sørbredden av Storsjöen er det et mindre meteorittkrater som i dag preges av leirskifer- og breksjebergarter.
Trafikverket Färjerederiet driver to gratis ferjeruter på Storsjön, en mellom Norderön og Håkansta og en mellom Isön og Norderön. Om vinteren brøytes det vei på isen som erstatning for ferjene.
Storsjön er Östersunds drikkevannskilde. I november 2010 ble tusenvis av mennesker i Östersund rammet av magesyke med diaré. Det viste seg å skyldes parasitten Cryptosporidium som hadde kommet med drikkevannet fra Storsjön.
Det er ingen restriksjoner på fisket i Storsjön, men i vassdrag som munner ut her, er det kun tillatt med håv og håndredskap.
Verdenscupen i bordtennis 2019
Verdenscupen i bordtennis 2019 ble arrangert i Chengdu i Kina (kvinner og menn) fra 18. til 27. oktober 2019 og Tokyo i Japan (lag) fra 6. til 10. november 2019.
Tore A. Liltved
Tore Adolf Liltved (1939–2004) var en norsk lærer og politiker (H) fra Moland/Arendal i Agder. Han var ordfører og stortingsrepresentant.
Han var vararepresentant på Stortinget fra Aust-Agder fra 1977, og møtte fast mens Astrid Gjertsen satt i regjering 1981–1986. I 1989 ble Liltved valgt inn på fast plass, og satt i to perioder frem til 1997. I perioden 1979–1981 var Liltved ordfører i Moland kommune (nå en del av Arendal).
I det sivile liv var han lærer ved Moland ungdomsskole 1966-1981.
Skullerudstua
Skullerudstua ligger nær T-bane og bussforbindelse, og har kort avstand til en større parkeringsplass. Derfor blir stedet ofte benyttet som utgangspunkt for ski- og fotturer inn i marka.
Ved Skullerudstua driver skiforeningen skiskole hver vinter, og det er anlagt rundløype. I området ved Skullerudstua kjøres også snøkanoner, slik at skisesongen forlenges.
Sandbakken (turisthytte)
Sandbakken er en turisthytte som ligger i Østmarka. Hytta ligger helt sørøst i Oslo kommune, like ved grensen til Nordre Follo.
I en oversikt over husmannsplasser fra 1771 (av lensmann Knoph) er Sandbakken oppført som plass under matrikkelgården Hellekindset, som da omfattet gårdene Lille Stensrud og Hanåa. I 1865 ble Sandbakken fradelt Hanåa og solgt fra Ole Christian Oppen og Michael Lie til Wilhelm Holmsen for 1000 spesidaler. Eiendommen ble kjøpt av Oslo kommune i 1956 og 3 år senere åpnet serveringsstedet. Sandbakken kom i 2005 på Oslo Byantikvars gule liste som bevaringsverdig bygningsmiljø.
Oslo Modellbilklubb
Oslo Modellbilklubb (forkortet OMK) er en forening for folk som er interessert i radiostyrte biler.
Klubben holder til på Hvervenbukta Motorsenter, rett sør for Oslo. Der disponerer den tre større bilbaner, bygget på dugnad av klubbens medlemmer: En asfaltert bane med lengde om lag 250 meter, for biler i skala 1:10 track og 1:8 track. To terrengbaner laget for buggy racing 1:10 og 1:8, den lengste med banelengde om lag 200 meter. Banen for 1:10 buggy har en ganske spesiell rampe, kalt «Wall of Death». Det er en 3,6 meter høy og 6,3 meter bred meget dosert sving. På toppen er den helt vertikal, så det er en utfordring å kjøre på den.
Baneanlegg har flomlys og overbygde «mekkeområder» for deltagerne. Ved konkurranser operer man med elektronisk tidtaking og speaker, og anlegget har toaletter, kiosk og parkering.
Gjennom NMF er klubben også tilsluttet European Federeation of Radiocontrolled Automobiles, EFRA. Modellbilsporten utøves stort sett etter internasjonale regler, og det konkurreres internasjonalt.