cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gustav V av Sverige
Tiden fram til Borggårdstalen: kongen og den politiske rollen
Det turbulente storstreiksåret 1909, da for øvrig den første flygningen i Sverige fant sted, hadde kong Gustav statsbesøk av det russiske storfyrsteparet, noe som gav bekymringer, da enkelte sosialister anså dem som et ettertraktet mål. Kong Gustav hadde imidlertid gått på samme skole som socialdemokraternas leder, Hjalmar Branting, og forholdet dem imellom var kjennetegnet av gjensidig respekt. For å få slutt på streiken kalte kong Gustav til seg begge partene, Hjalmar von Sydow for arbeidsgiverne og Herman Lindqvist for de streikende arbeidstakerne, og ba dem i rikets navn om å bli enige. Motsetningene mot venstre var ikke over med dette; i 1911 gikk Karl Staaff mot Arvid Lindmans, riksdagens og kongens beslutning om å bygge en panserbåt, noe som til slutt ble løst gjennom en nasjonal innsamling av Svenska pansarbåtsföreningen.
Konflikten med venstreregjeringen eskalerte med det såkalte bondetoget i 1914, og kongens borggårdstale, der kongen motsatte seg den nedrustningspolitikken som Karl Staaffs venstreliberale regjering sto bak. Som en følge av hendelsen, gikk regjeringen Staaff av, ettersom han mente at han først burde være informert om talen. Denne talen er en av Sveriges mest berømte i moderne tid.
Første verdenskrig: Sverige holder seg nøytralt
På hjemmefronten førte utbruddet av første verdenskrig til at Branting umiddelbart oppfordret arbeiderklassen til borgfred. Den 18. desember dette året reiste kongen til trekongemøtet i Malmø, sammen med de andre regentene i Norden. Tidligere dette året hadde kong Gustav blitt operert for magesår. Til tross for sin helse arbeidet kongen energisk for en felles nordisk samforståelse i forholdet til andre makter.
Trekongemøtet var en demonstrasjon av at landene var enige, trofaste seg i mellom, og førte en felles nøytralitetspolitikk mot hverandre og mot stormaktene. Kong Gustavs egne motiv for møtet skal ha vært å avlive ryktene som sirkulerte om at han skulle slutte opp om tysk side, at Sverige leverte krigsmateriell til Russland, og at Sverige hadde planer om å angripe Danmark. I årene 1911–1914 hadde Sverige vaklet i spørsmålet om man skulle alliere seg med Tyskland eller ikke, noe som kong Gustav og dronning Victoria anså som forebyggende. Bakgrunnen var det svenske synet at Russland lenge hadde vært betraktet som en fare, og på den tiden ble avslørt for spionvirksomhet i Sverige.
Dronningen var av tysk herkomst, kusine av keiser Vilhelm II og hedersoberst i Stettin, og hennes bånd til hjemlandet var sterke. Året før krigen hadde hun påvirket kongen i både konservativ og protysk retning. De tre nordiske landene hadde før dette møtet flere hundre år med stridigheter dypt rotfestet i minnet, med sin lojalitet til ulike stormakter; Tyskland og England. Med møtet ble det utenrikspolitiske kompasset radikalt endret for alle de tre nordiske landene.
For Sveriges del innebar krigen vanskelige år med rasjoneringer, spanskesyken og enkelte maritime tap, som da den svenske ubåten HMS «Hvalen» ble beskutt av tyske ubåter i 1916. Kong Gustav ble også rammet av personlig sorg da hans sønn prins Erik døde 1918 av spanskesyken.
Mellomkrigsårene: kongen må akseptere parlamentarismen
Dronning Victorias helse ble dårligere, og hun måtte i stadig større grad oppholde seg i utlandet. Kongeparets forhold var kjølig. Roma og Baden-Baden ble hennes andre hjem. Dronningen gikk bort i Villa Svezia i Roma 4. april 1930, og hennes legeme ble begravet i Riddarholmskyrkan.
Etter første verdenskrig ble østersjøpolitikken kong Gustavs viktigste engasjement, til dels presset av kommunismens utbredelse, til dels drevet av ønsket om å innlemme Åland i Sverige. Han var også betenkt over de økonomiske følgene Versaillesfreden hadde fått for Tyskland, og uttrykte ved flere tilfeller sin bekymring for at dette skulle føre til bolsjevismens utbredelse. Når folkeopinionen snudde i Tyskland etter første verdenskrig, rammet dette kongen. I riksdagen truet venstresiden med revolusjon for å presse gjennom omfattende lovendringer.
Til Torsten Nothin sa kong Gustav ved en langt senere anledning at den politiske situasjonen var så alvorlig rundt 14. november 1918 at han hadde pakket bagasjen slik at han skulle kunne ta seg raskt ut av landet dersom det var påkrevd. Den sosialdemokratiske statsministeren Hjalmar Branting løste krisen ved å innføre 8-timers arbeidsdag, og en stemmerettsreform, og deretter forklare at kravet om republikk ikke var aktuelt å innfri. I 1918 var parlamentarismen en realitet, og monarkiet ble markant svekket.
I 1930-årene ble Sverige rystet av den økonomiske depresjonen, som førte til at kong Gustav reduserte sin apanasje i 1931. Samme år ble Adolf Hitler og Goebbels nektet å holde foredrag i Stockholm. De var invitert av lederen for det svenske nasjonalsosialistiske (nazistiske) partiet, Birger Furugård.
Med radioens inntog ble Gustav V den første svenske kongen som kunne tale direkte til folket, og han anvendte ofte dette mediet. En berømt tale var Nordens dag 27. oktober 1936, da han mante til samhold mellom de nordiske folkene. Året etter forbød Adolf Hitler tyskere å ta imot Nobelprisen, noe som reflekterte det spente forholdet mellom Tyskland og Sverige. Ettersom Sverige var Tyskland militært underlegent, ble det fra svensk side lagt størst vekt på å redusere spenningen.
Andre verdenskrig: Sverige nøytralt igjen, og kongen vil ta et ansvar for riket
Da andre verdenskrig brøt ut i 1939, erklærte Sverige den 3. september gjennom statsminister Per Albin Hansson seg nøytralt, noe den tyske utenriksministeren Joachim von Ribbentrop i 1940 karakteriserte som fornuftig. Nøytalitetspolitikken var i tråd med kong Gustavs egen holdning, og han innkalte de fire statsoverhodene i Norden til møte den 18. oktober 1939, der de antok en felles nøytralitetserklæring. Kong Gustavs innstilling var at landene skulle bistå hverandre humanitært og økonomisk, men etter noen få måneder hadde Norden blitt delt mellom stormaktene. Under hele krigen anså han det som sin plikt å holde løftet om å hjelpe de nordiske landene, delvis i strid med statsminister Hanssons oppfatning.
Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde Sverige en sosialdemokratisk ettpartiregjering. Fra flere hold i riksdagen ble det i oktober 1939 ytret ønske om en koalisjonsregjering. Kongen grep inn ved å innkalle Per Albin Hansson, og spurte han om han kunne tenke seg å inngå i en regjering underlagt overstattholder Torsten Nothin. Hansson motsatte seg dette, og dannet i desember en koalisjonsregjering med partiledere og yrkesdiplomater. Til Tage Erlander hadde kong Gustav fortalt at han hadde mye problemer med Hansson i begynnelsen, Hansson var jo innerst inne republikaner. Med tiden vokste det imidlertid fram et vennskap, og de to spilte ofte bridge sammen. På kong Gustavs 85-årsdag kalte folkhemmets skaper Per Albin Hansson ham for «den folkkäre», og han kalte ham deretter for «folkhemmets kung».
Etter Tysklands invasjon av Norge i 1940 krevde Tyskland 15. juni at det norske kongehuset skulle avsettes, og at Arbeiderpartiets statsminister Johan Nygaardsvold skulle gå av. Dette uroet kong Gustav, blant annet på grunn av de nære slektsbåndene kongehusene imellom. Samme dag krevde Tyskland tillatelse til å transportere tropper gjennom Sverige. 17. juni 1940 sendte kongen, i samråd med en motvillig Per Albin Hansson, et telegram til Hitler hvor han bad ham moderere seg i spørsmålet om å tvinge den norske kongen til abdikasjon. 8. juli ble det undertegnet en avtale om tillatelse for bruk av det svenske jernbanenettet til troppetransport. Det var den gang snakk om tyske tropper på permisjon. Beslutningen ble tatt av statsrådet, da det ikke ble ansett som verd å starte en krig for.
Ved Midsommarkrisen skal det ha kommet fram påstander om at kong Gustav skal ha truet med abdikasjon for å påvirke regjeringens beslutninger, men påstanden er tvilsom, og skal være basert på en enkel samtale kongen hadde med Per Albin Hansson i juni 1941 i anledning Tysklands krav om at deres soldater skulle kunne transporteres gjennom Sverige. Det er meget komplisert å beskrive hendelsesforløpet for Midtsommarkrisen, fordi det eksisterer ulike tolkninger og skildringer av hva som skjedde. Kong Gustavs rolle og motiv for å gå inn for å tillate transitt er av betydning for plassering av ansvaret. Det bør tilføyes at både kongen og kronprinsen hadde uttalt sitt bifall til å la også de alliertes tropper passere Sverige, og at kongen uansett ikke var villig til å la dette spørsmålet føre til krig. Da regjeringen besluttet å avslå de alliertes ønske om transittilgang i Sverige, stilte imidlertid kongen seg bak regjeringens beslutning. Allerede den høsten begynte grupperinger å anklage kongen for unnfallenhet mot Tyskland. Ifølge Nothin ble kongen stukket fram for å ha noen å skylde på, mens Hansson holdt seg i bakgrunnen. Nothin mente imidlertid at det var åpenbart at kongen og statsministeren var helt enige i spørsmålet, og at statsministeren aldri stilte seg bak plasseringen av skyld. Da Nazi-Tyskland invaderte Sovjetunionen i juni 1941, skrev Gustav V i hemmelighet et privat brev til Hitler med takk for å ha slått ned på den «bolsjevikiska pesthärden», og hvor han gratulerte Hitler for den allerede oppnådde framgangen på østfronten.
I egenskap av kjent diplomat tilbød kong Gustav Tyskland og Storbritannia i august 1940 sine tjenester for fredsforhandlinger. Han tydeliggjorde sitt eget syn på sin funksjon på sin 85-årsdag i 1943, da han i en tale i borggården sa at under normale forhold skal en konge ikke ta stilling eller lede i en bestemt retning, men at han i unntakstilfeller som denne krigen personlig hadde forsøkt å hjelpe landet ut av umiddelbare vanskeligheter.
Det var på Herman Görings oppdrag kong Gustav sa seg villig til å megle mellom Winston Churchill og Adolf Hitler. Churchill avviste dette, og «kan tilføye at innblanding av den foraktelige kongen av Sverige som fredsmegler etter at han sviktet Finland og Norge, og mens han er i Tysklands klør, er spesielt usmakelig.» I krigens sluttfase var det aktuelt å sende svenske tropper til Norge. Da sa Churchill: «''Jeg skjønner ikke hva svenskene har i Norge å gjøre, om de ikke kommer for å be en søsternasjon...om unnskyldning. Hvorfor skal den svenske hær hjelpe til med å rydde opp i Norge når tyskerne er borte? Det ville vært bedre om de allierte hærene ryddet opp i Sverige.''»
Den 30. juni 1944 bad kong Gustav Ungarns statsoverhode om i menneskehetens navn å redde de ungarske jødene. Allerede våren 1933 hadde kong Gustav ved et besøk i Berlin forsøkt å få Hitler til å moderere forfølgelsen av jøder. Etter grunnlovsendringen 1918 ble disse personlige appellene gjengangere i kong Gustavs utenrikspolitiske aktivitet. Da USAs president Franklin D. Roosevelt i 1938 søkte fredsforhandlinger med Hitler og innkalte til en internasjonal fredskonferanse, vendte han seg til kong Gustav, som den 27. september rettet en personlig appell til den tyske rikskansleren «i fredens interesse».
Etter andre verdenskrig: kongen i sin alders høst
Etter andre verdenskrig krevde Sovjetunionen at Sverige skulle utlevere desertører fra Baltikum som hadde flyktet til landet. Regjeringen godtok kravet. Dette voldte massive protester i media, og kong Gustav grep inn en siste gang i et opphetet utenrikspolitisk spørsmål. Han rettet en appell til Stalin hvor han bad ham vente med utleveringen av balterne. Stalin avslo kongens appell. Sverige ble senere hardt kritisert for å ha gitt etter for Sovjetunionens krav.
Med tiltagende alder begynte kong Gustav hver vår å oppholde seg i Nice. I 1948 fylte han 90 år, og det var en storstilt feiring. Kreftene ble mindre med alderen, og kronprinsen trådte inn for ham ved enkelte anledninger, som for eksempel utdelingen av Nobelprisen 1948, og ved riksdagens høytidelige åpning 1950. Han kunne heller ikke delta ved feiringen av Svenska flaggans dag 1950. Han utførte alltid sine offentlige plikter dersom mulig, og siste kabinettmøte ledet han 27. oktober 1950. Under sine siste år hadde kongen problemer med bronkitt.
Tennis
Gustav V var en fremragende tennisspiller, og konkurrerte under pseudonymet «Mr. G.» Som tennisspiller og ambassadør for sporten ble han internasjonalt kjent, og i 1980 opptatt som eneste monark så langt i International Tennis Hall of Fame. Han var en av pionerene innenfor svensk tennis, og bidro rundt 1880 aktivt i innføringen av spillet i Sverige. Som daværende kronprins lærte han seg det elementære innenfor tennis i England, og anla sammen med hoffstallmester Edward Sager en tennisbane på Tullgarn. I 1890-årene ble det anlagt flere baner rundt om i landet, ute såvel som inne. 1896 innstiftet kronprins Gustav «Kronprinsens Lawn-tennisklubb» i Stockholm, senere kjent som «Kungliga Lawn-tennisklubben» (KLTK), en av de ledende tennisklubbene i Sverige. Han var også en generøs donator av tennispriser, og satte i 1936 opp vandrepokalen King's Cup, som kan sies å ha vært et europeisk svar på Davis Cup.
Å spille turneringstennis ble det første tiåret på 1900-tallet ansett for å være en ekstremt upassende geskjeft for en monark, og da kong Gustav ville stille opp i en mixed double-turnering på Rivieraen sammen med Sigrid Fick, var det flere personer som, slik Karl Gerhard beskrev det, satte «kungssången i vrångstrupen». Kongens interesse bidro imidlertid snart til en revurdering av tennissporten. Gjennom årene konkurrerte han i forskjellige mindre turneringer i double sammen med fremragende tennisspillere som franskmennene Jacques Brugnon og Jean Borotra, og tyskeren Gottfried von Cramm, ofte med mye publikum. Ved et besøk i Berlin gikk kong Gustav en gang rett fra et møte med Hitler til en tenniskamp med den jødiske spilleren Daniel Prenn. Kong Gustav spilte også mye sammen med svenske elitespillere som Gunnar Settervall og Kalle Schröder. Sammen med Settervall vant han i 1906 double-tittelen i den store «Majtävlingen» i Skåne gjennom en finaleseier over Carl Kempe og engelskmannen Dehring.
Hans spillestil har blitt karakterisert som «hjemmesnekret», men han hadde med tanke på sin alder en god spillestyrke til han var langt oppe i årene. Hans styrke på tennisbanen var lobb, som det sies at han kunne spille med en nesten mesterlig presisjon, og bedre enn mange elitespillere. Kongens livlege forsøkte å få han til å redusere tennisspillingen da han begynte å nærme seg 85 år. I 1946, bare noen få år før sin død, sluttet han på eget initiativ. Han beklaget da at hans krefter ikke strakk til, og at hans øyne var blitt så dårlige at han ikke lenger kunne fokusere på ballen.
Andre interesser
Kong Gustav var en kunnskapsrik og hengiven samler av kunsthåndverk, og da spesielt smidde sølvprodukter fra Sverige 1650–1850. Det er over tusen objekter i samlingen hans. En annen interesse han hadde, var jakt, som han ennå i en alder av 91 år utøvde i parken på Drottningholm. Elgjakt ble, slik som tennis, populært på grunn av Gustav Vs interesse.
Gustav V var meget musikkinteressert. Som student sang han bass i Allmänna Sången, og han omgikk i samme musikkretser som operasangerinnen Mathilda Grabow. Fra 1897 til 1907 var han preses i Kungliga Musikaliska Akademien.
Da embetet innebar mange reiser, fikk kongen bygget en egen jernbanevogn. Vognen hadde soverom, salong og kupéer for tjenestefolket, samt radio og telefon. Den var innredd i blått i to nyanser.
Haijby-saken
Fra 1933 til 1936 skal kongen som enkemann i 70-årene hatt flere homoseksuelle møter med restauranteieren Kurt Haijby (1897–1965). Detaljer og omfang er svært uklare, men det er kjent at hoffet betalte store summer til ekteparet Haijby. Etter kongens død, i rettssaken Haijby-affären i 1952, ble Haijby dømt til seks års straffarbeid for utpressing av monarken. Homofili ble avkriminalisert i Sverige i 1944.
Julen 2021 viste SVT en TV-serie om Haijby-affæren som fortier Kurt Haijbys lange kriminelle rulleblad.
Kongen dør
På morgenen den 29. oktober 1950 døde kong Gustav. Dødsårsaken var, ifølge dødsattesten, kronisk luftrørskatarr med bronkitt og aldersforandringer i sirkulasjonsorganene. Ifølge livlege Hjalmar Casserman sovnet kongen inn uten smerte. Svenska Dagbladet uttrykte følelsen under landssorgen med Erik Axel Karlfeldts ord; «ett blommande rike har mist sin herre och far.» Begravelsen fant sted den 9. november i Riddarholmskyrkan. Kong Gustav var den siste som fikk plass i det bernadotteska gravkapellet.
Med sine 43 år på tronen er Gustav V den nest lengst regjerende monarken i Sveriges historie. Bare Magnus Eiriksson slår ham med sine 45 år, hvor 12 av dem imidlertid var som umyndig.
Familiemedlemmer og republikaneren Ernst Wigforss er samstemte i sine beskrivelser av kong Gustav. Han hadde en naturlig, besluttsom, rettferdig og ærlig personlighet, som med sin nedarvede plikt som drivkraft, utførte sitt embete uten prestisje som motiv, og uten noen gang å glemme sin stilling. Som privatperson kunne han være «uppspelt som en pojke, full av skämt och gamman», og han tilbrakte helst fritiden med glade mennesker som han kunne omgås med på et uformelt vis. I hans embete var «elskverdig vennlighet» et gjennomgående personlighetstrekk, og en «utsøkt og selvfølgelig verdighet».
Senter for Ibsen-studier
Studier
Dokumentasjon og formidling er sentrale sider ved senterets oppdrag. Senteret tilbyr et toårig masterstudium i Ibsen-studier, samt flere kurs på bachelornivå.
Senteret har siden 2007 hatt som målsetting å arrangere en internasjonal Ibsen-forelesning hver høst, kalt The Annual Ibsen Lecture.
Digitale ressurser
Det virtuelle Ibsen-senteret tilbyr forskjellige online-ressurser, inkludert IbsenStage, en event-basert, relasjonsdatabase med historikken til iscenesettelser av Ibsens skuespill rundt om i verden. Andre digitale ressurser er Ibsens verk på originalspråk og i oversettelse, Den internasjonale Ibsen-bibliografien og et arkiv med Ibsen-relaterte tekster, bilder og lydopptak.
Det internasjonale tidsskriftet Ibsen Studies er utgitt av Taylor & Francis på vegne av Senter for Ibsen-studier.
Yrkestransportloven
Yrkestransportloven (egentlig Lov om yrkestransport med motorvogn og fartøy) av 1. januar 2003, har som formål å sikre kvaliteten på personer som driver med yrkestransport og prosessen firmaer bruker til yrkestransport.
Redaktørplakaten
Redaktørplakaten er en erklæring fra Norske Avisers Landsforbund (nå Mediebedriftenes Landsforening) og Norsk Redaktørforening, vedtatt av begge organisasjoner 22. oktober 1953, revidert i 1973 og i 2004.
Redaktørplakaten beskriver redaktørens plikter og rettigheter, og skal sikre redaksjonell frihet.
Vest-Tyskland under Vinter-OL 1988
Vest-Tyskland under Vinter-OL 1988. Nitti sportsutøvere fra Vest-Tyskland, syttitre menn og sytten kvinner, deltok i ti sporter under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. De deltok i aking, alpint, bobsleigh, langrenn, kunstløp, skihopping, skøyter, ishockey, kombinert og skiskyting. Det var sjette gang som Vest-Tyskland stilte med egen OL-tropp i et vinter-OL, første gang var under 1968 i Grenoble. Vest-Tyskland kom på åttendeplass med to gull-, fire sølv- og to bronsemedaljer. Skiskytteren Peter Angerer var Vest-Tysklands flaggbærer under åpningsseremonien.
Redaktørplakaten
Redaktørens plikter og rettigheter
Gjennom sitt medium skal redaktøren fremme en saklig og fri informasjons- og opinionsformidling. Redaktøren skal etterstrebe en journalistikk som gjør det klart for mottakeren hva som er reportasje og formidling av informasjoner og fakta, og hva som er mediets egne meninger og vurderinger.
En redaktør forutsettes å dele sitt mediums grunnsyn og formålsbestemmelser. Men innenfor denne rammen skal redaktøren ha en fri og uavhengig ledelse av redaksjonen og full frihet til å forme mediets meninger, selv om de i enkelte spørsmål ikke deles av utgiveren eller styret. Kommer redaktøren i uløselig konflikt med mediets grunnsyn, plikter han/hun å trekke seg tilbake fra sin stilling. Redaktøren må aldri la seg påvirke til å hevde meninger som ikke er i samsvar med egen overbevisning.
Eksterne lenker
Redaktørplakaten hos Norsk Redaktørforening
Forpaktning
En forpaktning er forholdet som oppstår når et gårdsbruk leies ut til jordbruksdrift. Forpaktning omfatter utleie av jordbruksarealer, driftsbygninger og våningshus eller bolig. Den som forpakter et gårdsbruk kalles en forpakter og leieforholdet reguleres av lov om forpakting av 1965. Loven krever blant annet at det inngåes en skriftlig leieavtale, og det skal avholdes skjønn ved inngåelsen og avslutningen av et forpaktningsforhold.
Loven gjelder ikke ved forpakting av eiendom som er mindre enn fem dekar, når forpakting er en del av arbeidsforhold og inntekten av eiendommen er en del av lønna, eller at leieforholdet går inn under husleieloven. Forpaktningsloven gjelder heller ikke ved leie av jordbruksareal uten hus, altså ren jordleie.
Skatteforpaktning er et forhold der private betaler konge eller kirke en fast sum for retten til å inndrive skatter og avgifter i et gitt område. Det har vært hevdet at Irgensskjøtet reelt sett er en skatteforpaktningskontrakt.
Helga Backe
Helga Backe (født 3. mars 1892, død 11. januar 1981) var en norsk skuespiller.
Adirondack Park
Adirondack Park er et verna område i den nordøstlige delen av delstaten New York i USA. Det er det største området på lista over landets nasjonale historiske landemerker (National Historic Landmarks), og det er også et av de største områdene i USA som har vern på delstatlig nivå.
Parken omfatter rundt 24 700 kvadratkilometer. Noe over halvparten er privateid, resten eies av delstatens skogvesen.
Geografi
Parken, som avgrenses av den såkalte «blå linja» (the Blue Line), omfatter Adirondack-fjella og store områder rundt disse. Heile Hamilton og Essex fylker ligger i parken, likeså store deler av Clinton, Franklin, Fulton, Herkimer, St. Lawrence og Warren fylker og mindre deler av Lewis, Oneida, Saratoga og Washington fylker. (Byene Altona og Dannemora i Clinton ligger innafor den blå linja, men omfattes ikke av parkens regelverk. Dette skyldes store fengselsanlegg i byene.)
Rundt 4000 kvadratkilometer er klassifisert som «villmark» (wilderness), mens resten stort sett betegnes som «villskog» (wild forest), som har mindre strengt vern. Rundt én prosent er tettbebyggelse.
Byer
Den mest kjente byen i parken er nok Lake Placid (innbyggertall 2638 i 2000), som har vært sete for vinter-OL to ganger, i 1932 og i 1980. Blant andre byer og tettsteder kan nevnes (sted for fylkesadministrasjon merka ¤):
Tallet i parentes er folketallet i kommunen ved folketellinga i 2000. Noen kommuner ligger bare delvis inne i parken, og det er da gjerne med grisgrendte strøk, slik at folketallet kan være misvisende.
Historikk
Fram til et stykke ut på 1700-tallet var området en del av det tradisjonelle territoriet til mohawk-indianerne. På slutten av århundret blei enorme arealer overført dels til private selskaper, dels til det offentlige ved en rekke tvilsomme avtaler. (Noen av disse avtalene er i dag emne for rettstvister.) I 1864 gav George Perkins Marsh ut boka Man and Nature. Her argumenterte han for at avskoging kunne føre til forørkning, og at det burde iverksettes vernetiltak for USAs skoger. I 1870 hevda Verplanck Colvin i en rapport til delstaten at vern av Adirondack var nødvendig for å sikre tilstrekkelig vannføring i den økonomisk viktige Eriekanalen.
I 1885 vedtok delstatsmyndighetene at Adirondack-området og Catskill-området (lenger sør) skulle bevares, og at de offentlige arealene ikke skulle kunne selges eller leies ut. Statsparken blei formelt oppretta i 1892, og ved ei endring i delstatens grunnlov i 1894 blei vernet gjort «for evig tid». I 1963 blei den gitt status som nasjonalt historisk landemerke.
De offentlige eide delene av parken har stadig økt, dels ved kjøp, dels ved donasjoner. Men ettersom størrelsen på parken også har økt, er forholdet offentlig/privat ganske stabilt. I 1900 var parken på 11 300 kvadratkilometer, hvorav 43 prosent i offentlig eie. I 2000 var størrelsen 24 000 kvadratkilometer, hvorav 40 prosent offentlig. I samme tidsrom har antallet fastboende i parkområdet økt fra rundt 100 000 til rundt 130 000.
Parken i dag
Adirondack statspark omfatter mer enn 3000 innsjøer og over 48 000 km elver og bekker. I underkant av 1 prosent av arealet kan regnes som tettbebyggelse. Parkområdet har ei fastboende befolkning på rundt 130 000. I tillegg kommer omkring 200 000 som bor der deler av året. Likevel er mange områder langt unna både bosetninger og kjørbar veg.
The New York State Department of Environmental Conservation (Delstatens kontor for miljøbevaring) har overordna ansvar for den offentlig eide delen av parken. I 1971 blei Adirondack Park Agency oppretta. Det ivaretar behovet for langsiktige planer, herunder kontakten og kontrollen med de private landeierne. Kombinasjonen av privat og offentlig eierskap i så stor målestokk (både geografisk og i tid) er studert av mange og forsøkt overført flere steder nasjonalt og internasjonalt.
Happy Days (album)
Happy Days er et musikkalbum med Carola, utgitt 19. november 1985.
Øvre Stjørdal
Øvre Stjørdal er et tidligere prestegjeld og en tidligere kommune i Trøndelag.
I 1850 ble Stjørdalen formannskapsdistrikt ble delt i landkommunene Øvre og Nedre Stjørdalen. Øvre Stjørdalen hadde på dette tidspunktet 6 543 innbyggere. Den 1. januar 1874 ble Øvre Stjørdalen delt i Hegra og Meråker kommuner. I 1902 ble skrivemåten med «Stjørdal» i ubestemt form innført. Fra 1. januar 1962 inngår den tidligere Hegra kommune i dagens Stjørdal kommune.
Frem til 2004 var Øvre Stjørdal et prestegjeld i Den norske kirke, og omfattet sognene Hegra og Meråker. Prestegjeldet inngikk i Stjørdal prosti og Nidaros bispedømme. Ordningen med prestegjeld er siden faset ut.
Nintendo Land
Nintendo Land er et selskapsspill utvikla og utgitt av Nintendo på Wii U. Spillet var en lanseringstittel for Wii U, og fulgte med i esken av konsollen.
Nintendo Land består av tolv ulike spill, som alle er basert på en eksisterende spillserie fra Nintendo, som Mario eller The Legend of Zelda. Spillene framstår som attraksjoner i en fornøyelsespark, og er designa for å demonstrere konseptet til Wii U og Wii U GamePad for nye spillere. Nintendo Land bruker både berøringsskjermen og bevegelsessensoren i Wii U GamePad. Flere av spillene i Nintendo Land tillater bruk av Wii Remote og Nunchuck i flerspillermodus.
GoGo Penguin
GoGo Penguin er en engelsk jazzgruppe som består av pianist Chris Illingworth, bassist Nick Blacka og trommeslager Rob Turner.
Gruppas første album var Fanfares i 2012 fulgt av albumet v2.0 i 2014. I september 2014 kom v2.0 til finalen for «Barclaycard Mercury Prize Album of the Year», og mottok et «Album of the Year-finalist trofé.
I 2015 signerte gruppa med Blue Note Records (France).
Hans-Erik Ringkjøb
Hans-Erik Ringkjøb (født 2. januar 1970) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet. Han har vært ordfører i Voss kommune siden 2011.
Fra 2014 er han leder for Hordaland Arbeiderparti. Ringkjøb har vært medlem av Voss kommunestyre siden 1999 og var også medlem av fylkestinget i Hordaland fra 2003 til 2007.
Av utdannelse er han forsker og har også vært assisterende rektor ved Voss Gymnas.
Hagefjorden
Hagefjorden er navnet på to fjorder i Norge:
Why He Gave Up
Why He Gave Up er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av Henry Lehrman og Mack Sennett.
Handling
Hubby er ivrig etter å komme seg bort en liten stund til en strand sammen med kameratene sine, men krangler med sine kone om en ny lue.
Hans kone er en meget dyktig svømmer og dykker, som blir invitert til å delta på et stevne ved damenes svømme-klubb. Men dette opplegget skal finne sted ved samme strand som ektemannen hennes har reist til.
California Institute of the Arts
California Institute of the Arts  er et privat, ikke-kommersielt universitet i Valencia i delstaten California, USA. Det ble opprettet i 1961. Lærestedets kunstfaglige undervisning holder meget høyt nivå.
Ved universitetet var det 1,349 studenter og 287 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 31,855 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
The Challenge (1960)
The Challenge er en britisk kriminalfilm/neo noir fra 1960, regissert av John Gilling, som også skrev manuset, og produsert av Alexandra. I hovedrollene spiller Jayne Mansfield og Anthony Quayle. Filmen handler om en enkemann som blir lurt inn det kriminelle liv av sin kjæreste.
Handling
Enkemannen Jim bor hos svigerforeldrene sine sammen med sønnen sin, Joey. Jim har et forhold til Billy, som er leder for en gruppe kriminelle. Hun overtaler han til å delta på et ran av en pengetransport. Ranet er vellykket og Jim er ansvarlig for å oppbevare pengene på et sikkert sted. Kort tid senere blir han imidlertid angitt på bakgrunn av en anonym telefonsamtale, arrestert og må sone i fengsel i fem år.
Billy er ikke fornøyd med det Kristy har gjort. Hun forteller Jim hvor Joey er, og ender opp med å bli skutt i et basketak med en av de andre i gjengen. I mellomtiden er det blitt bestemt at Joey skal bli drept. Dette mislykkes og Jim blir til slutt gjenforent med Joey. Jim besøker Billy på sykehuset, og han utelukker ikke at de kan ha en fremtid sammen. Politiet har arrestert de andre i gjengen, og Jim får vite at politiet hadde funnet pengene og gravd de opp for tre år siden.
Bakgrunn og produksjon
Jayne Mansfield hadde sin første toppløsscene under innspillingen av filmen, da hun tok av seg bhen et kort øyeblikk. Det ferdige resultatet ble rimelig uskyldig, men Mansfield uttalte til pressen at det hadde tatt tre timer å overbevise henne om å spille inn denne scenen.
Runaway (Carola Häggkvist-album)
Runaway er et musikkalbum med Carola, utgitt den 12. mai 1986. Albumet lå 4 uker på VG-lista og endte med 9.-plass som beste plassering.
Ruili
Ruili (kinesisk: 瑞丽; pinyin: Ruìlì) er et byfylke i det autonome prefektur Dehong i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 108,298 innbyggere i 1999.
Historie
Fylket het tidligere Mengmao (kinesisk: 勐卯, Měngmǎo), etter det gamle Maoriket som hadde sin hovedsstad ikke langt fra den nåværende byen Ruili. Maoriket eksisterte fra 1254 til 1448, og var styrt av daifolket som inntil nylig har vært nokså dominerende i denne delen av Sørøstasia.
Administrative enheter
Ruili består av tyre storkommuner og tre kommuner:
Samferdsel
Ruili er en viktig grenseby mellom Kina og Burma. På burmesisk side av landegrensen ligger byen Muse.
Kinas riksvei 320 går frem til grensen. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Gary Kikaya
Gary Kikaya (født 4. februar 1980) er en kongolesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp (400 meter). Han representerte Den demokratiske republikken Kongo under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i semifinalen.
Irving Penn
Penn fotograferte blant andre Pablo Picasso, Marc Chagall, Igor Stravinskij, Salvador Dali, Marcel Duchamp og Ingmar Bergman. Ett fotoportrett av Bergman ble i 2009 solgt for SEK 624 000. , og dette ble senere donert til det svenske Statens Porträttsamling på Gripsholms slott).
Penn begynte allerede som 26 åring med å produsere forsidebilder til motemagasinet Vogue, og tilsammen står han bak 150 forsider. I 2008 ble et signert trykk av en Vogue-forside med modellen Jean Patchett, ikledd svart hatt, hvitt skjerf, ble solgt for USD 264 000 dollar (NOK 1,5 millioner), og bildet «Cuzco Children», ble solgt for nesten NOK 3 millioner av auksjonshuset Christie's.
John James Bagshaw
John James Bagshaw (født 25. desember 1885 i Derby, død 25. august 1966 i Nottingham) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball. Han debuterte på mot  den 25. oktober 1919. Bagshaw spilte 1 kamp for England.
Som amatør spilte han for Graham Street Prims i tillegg til at han spilte noen kamper for stedet der han jobbet, Fletcher´s Athletic.
Irving Penn
Penn donerte selv 100 av sine fotografier til Moderna Museet i Stockholm till minne av sin svenske hustru, Lisa Fonssagrives Penn. 1985 ble han tildelt Hasselbladsprisen.
Han er inkludert i den permanente utstillingen ved Smithsonian American Art Museum med bildet The Tarot Reader, et fotografi fra 1949 av Jean Patchett og den surrealistiske maleren Bridget Tichenor.
John James Bagshaw
Han ble profesjonell fotballspiller i Derby County, oktober 1906 og var i denne klubben fram til 1920. Etter Derby County spilte han for Notts County, Watford, Ilkeston United og Grantham.
MF «Lyderhorn»
MF «Lyderhorn», senere «Atløy», er en bilferge bygget i 1963 for Rutelaget Bergen-Vest. I 1971 ble fergen solgt til Rutelaget Askøy-Bergen, og i 1975 ble skipet solgt til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane og gitt navnet «Atløy». Fergen gikk i rute for Fylkesbaatane frem til 1984 da den ble solgt tilbake til Rutelaget Bergen-Vest.
I 1992 ble fergen solgt til en privatperson og har siden det ikke gått i ordinær rutefart. Fergen ble i 2003 observert på Shetland, brukt som lekter ved et fiskeoppdrettsanlegg.
Irving Penn
Hans private samling The Irving Penn Archives, som også inneholder en rekke personlige eiendeler og materiell i tilknytning til hans virke blir nå oppbevart på Art Institute of Chicago.
Den norske fotografen Johs. Bøe var assistent hos Penn i årene 1981-1983.
Filterbriller
En filterbrille er et optisk hjelpemiddel og har til hensikt å øke kontraster og/eller begrense lysømfintlighet og blendingsproblemer. Den beste måten å velge ut filterbriller er ved å prøve ulike varianter innenfor de alternativene som erfaringsmessig egner seg for den aktuelle øyelidelsen. Ofte vil det være aktuelt å benytte filterglass som også korrigerer brukerens brytningsfeil. Ved behov for filterbriller bør man forhøre seg med fagfolk på området, primært optiker eller øyelege.
Bjordøla kraftverk
Bjordøla kraftverk er et vannkraftverk i Hjartdal kommune i Vestfold og Telemark.
John Joseph Williams
John Joseph Williams (født 27. april 1822 i Boston i USA; død 30. august 1907 samme sted) var katolsk erkebiskop av Boston.
Bjordøla kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 25 meter i Bjordøla.
John Joseph Williams
Prest
John Joseph Williams ble presteviet den 17. mai 1845. Han ble prest ved Cathedral of the Holy Cross i Boston. Fra 1855 til 1857 var han rektor for katedralen. I 1857 ble John Joseph Williams generalvikar for bispedømmet Boston.
Bjordøla kraftverk
Installert effekt er 130 kW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 0,33 GWh.
John Joseph Williams
Biskop (så erkebiskop) av Boston
Den 9. januar 1866 utnevnte pave Pius IX ham til titulærbiskop av Tripolis in Phoenicia og gjorde ham til koadjutorbiskop av Boston. John Joseph Williams rykket allerede den 13. februar 1866 inn som ordinarie biskop der idet John Bernard Fitzpatrick avgikk med døden. Erkebiskopen av New York, John McCloskey, bispeviet ham den 11. mars samme år; medkonsekreanter var biskopen av Albany, John Joseph Conroy, og biskopen av Brooklyn, John Loughlin.
Den 12. februar 1875 ble Boston elevert til metropolitanerkebispedømme og dermed ble John Joseph Williams erkebiskop av Boston. En ny katedral var allerede under bygging, og ble dedikert i desember 1875 av erkebiskop Williams.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Senter for teknologi, innovasjon og kultur
Senter for teknologi, innovasjon og kultur (TIK) er et senter ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Oslo. Senteret driver med produksjon og formidling av kunnskap, forstått som utviklingen av og samspillet mellom vitenskap, teknologi, nyskaping og innovasjon. Senteret er tverrfaglig, og ligger i skjæringspunktet mellom samfunnsvitenskapene og humanistiske fag.
TIK tilbyr to masterprogrammer, det tre semester lange ESST -Society, Science and Technology in Europe og det fire semester lange Teknologi, innovasjon og kunnskap. Det tas årlig opp 30 masterstudenter fordelt på de to studieprogrammene. TIK deltar også i fakultetets PhD-program gjennom en egen studieretning i Teknologi, innovasjon og kultur.
Forskningen på TIK befinner seg innenfor et bredt spekter av temaer, blant annet fornybar energi, klimaendringer, politikk, sikkerhet og risiko, samfunnsutvikling, økonomisk innovasjon, og historiske perspektiver.
The Kylie Collection
The Kylie Collection er det første remiksalbumet av den australske sangeren Kylie Minogue, utgitt i 1988 av Mushroom Records i Australia og New Zealand. Albumet inkluderte sanger fra Minogues debutalbum samt remikser av hennes populære singel-utgivelser. Det ble også utgitt på VHS i Australia bare i 1988.
Sandra Rød Ask
Sandra Rød Ask (født 29. september 2001) er en norsk fotballspiller som er keeper for Lyn.
Skytten (stjernetegn)
Skytten (latin: Sagittárius) (♐︎) er et astrologisk stjernetegn, oppkalt etter stjernebildet Skytten.
Skytten er forbundet med elementet ild. Mennesker født mellom 23. november og 21. desember er ifølge astrologien født stjernetegnet «Skytten».
A Woman Scorned (1911)
A Woman Scorned er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av D. W. Griffith.
Handling
En kjeltring følger etter en doktor som tar med seg en større sum penger hjem. Senere, når kjeltringene bryter seg inn i hjemmet hans, blir doktorens kone og datter fanget.
Hajj
Hajj (حَجّ; også hadj, hadjj eller hadsj) er den pilegrimsreisen til Mekka som troende muslimer forventes å foreta minst én gang i sitt voksne liv for å besøke det hellige stedet Kaba og gjennomføre en serie ritualer der. Hajj foregår i «pilegrimsmåneden» hidja (det islamske årets 12. måned), fra 8. til 13. hidja.
Hajj er en av islams fem søyler, det vil si de trosøvelser som muslimer er forventet å etterleve. Som troende muslim bør man gjøre denne pilegrimsreisen minst én gang i livet, såfremt økonomi og helse tillater det. Pilegrimsreisen sees som et uttrykk for lydighet mot Allah, og er begrunnet med sure 2:192 i Koranen der det står at muslimer skal «fullfør[e] pilegrimsreisen og besøket for Gud.»
Hvert år reiser i overkant av 2 millioner mennesker fra hele verden til Mekka og det gjør hajj til en av verdens største ansamlinger. Saudiske myndigheter tildeler kvoter til enkelte land for hvor mange pilegrimer fra de respektive landene som vil få tillatelse til å slippe inn i Mekka under hajj. Bakgrunn for denne kvoteringsordningen er at området ikke har kapasitet til å ta imot alle som ellers ville søke seg til Mekka under hajj.
Forhistorien
I islamsk tradisjon tror noen at Kaba opprinnelig ble bygget av profeten Adam, andre at den ble bygget av profeten Ibrahim, mens andre igjen ser for seg en kombinasjon av disse tradisjonene.
Ifølge islamsk tradisjon fikk Ibrahim (Abraham i jødisk og kristen tradisjon) ordre fra Allah om å ta med kona Hajar og sønnen Ismail ut i ødemarken. Han etterlot de to ved siden av det nedraste Kaba, med kun en veske dadler og en vannsekk å livnære seg på. Hajar ble fortvilet da maten og vannet tok slutt og hun ikke lenger hadde melk til sønnen. Syv ganger løp hun opp på de to toppene Safa og Marwa for å speide etter hjelp. Den syvende gangen hun nådde Marwa hørte hun en stemme, og fikk se at en engel grov i jorden med hælen, slik at vann sprang fram fra Zamzam-kilden.
Speiding for Gutter
Speiding for gutter eller Speiding: håndbok for oppøving i god samfunnsånd gjennom friluftsliv er den første boka om speiderbevegelsen, og blant de ti mest solgte bøkene. Den ble utgitt i 1908, og ble skrevet og illustrert av Robert Baden-Powell. Boka kom ut i seks deler, og én del kom ut hver 14. dag, fra januar til mars 1908.
Hajj
Forhistorien
Islam har en fortelling som tilsvarer Det gamle testamentes historie om Abraham som er villig til ofre Isak: Allah ga Ibrahim beskjed om å ofre sin sønn Ismail til Allah. Ibrahim spurte sønnen om råd, og ble oppfordret til å følge Guds befaling. Dette skjedde på stedet Mina utenfor Mekka. Ibrahim ble fristet av djevelen til å ikke adlyde Gud, men han jaget vekk djevelen ved å kaste steiner etter ham. Da Ibrahim på denne måten beviste sin lydighet, slapp han likevel å ofre sønnen. En sau ble sendt ham for å tjene som offer i stedet for Ismail. Flere av ritualene under hajj gjenspeiler disse hendelsene.
Speiding for Gutter
Videre historie
Boka var en stor suksess, og Baden-Powell oppførte et sentralspeiderkontor hvor de som ville bli speidere kunne registrere seg. På slutten av 1908 var det 60 000 speidere, og bevegelsen begynte å spire rundt omkring i det britiske samveldet. Det første nasjonale speidermøtet fant sted i september 1909 i Crystal Palace i London, og omkring 10 000 speidere møte opp. Blant disse var også en gruppe jenter som kalte seg for «the Girl Scouts» (jentespeiderne). Disse ble en egen gruppe i 1910.
Hajj
Historie
Pilegrimsreisen er i muslimsk forståelse en rituell gjentagelse av profeten Muhammeds reise i 630, som i sin tur var knyttet til hendelser i Ibrahims liv. Pilegrimsreisen sees som et uttrykk for lydighet mot Allah, og er begrunnet med sure 2:192 i Koranen der det står at muslimer skal «fullfør[e] pilegrimsreisen og besøket for Gud.»
Reisen og ritualene har utgangspunkt i arabiske religiøse tradisjoner fra tiden før islam. Det arabiske ordet hajj betyr pilegrimsreise.
Tradisjonen med en årlige pilegrimsreise ble etablert forholdsvis tidlig. Det finnes beskrivelser av Mekka og hajj fra 1100-tallet, som viser at ritualene rundt reisen og besøket var godt innarbeidet på den tiden. Bygningene og anleggene i Mekka hadde også fått sin form på 1100-tallet. De fleste pilegrimene reiste i store følger som startet reisen i de store byene i den muslimske verden: Kairo eller Damaskus. Herfra reiste karavaner mot Mekka. Fra Kairo kunne karavanene på 1400-tallet omfatte 30 000–40 000 pilegrimer; reisen tok den gangen i overkant av en måned. Fra Damaskus kunne et reisefølge bestå av 20 000–30 000 personer. Reisene ga også anledning til å utveksle varer og nyheter, og noen valgte å kombinere reisen med studieår i Medina. På 1700-tallet var rollen som «reiseleder» for det årlige pilegrimsfølget en av de viktigste oppgavene til guvernøren i Damaskus.
Reisen til Mekka
Hvert år reiser i overkant av 2 millioner mennesker fra hele verden til Mekka og det gjør hajj til en av verdens største ansamlinger. Kapasiteten i området er mellom 2 og 3 millioner besøkende, I perioden 1992–2010 økte antallet fra 1 til 2 millioner besøkende. I 2012 var det offisielle antallet 3 millioner. Saudiske myndigheter tildeler kvoter til enkelte land for hvor mange pilegrimer fra de respektive landene som vil få tillatelse til å slippe inn i Mekka under hajj. Bakgrunn for denne kvoteringsordningen er at området ikke har kapasitet til å ta imot alle som ellers ville søke seg til Mekka under hajj.
Det er bare muslimer som har adgang til byen Mekka. De besøkende bor i en permanent teltlandsby. Området bevoktes av 100 000 saudiarabiske soldater, og rundt 20 000 leger og sykepleiere er involvert i beredskapen for de besøkende. I 2017 regnet den saudiarabiske ambassaden i Norge med at rundt 500 nordmenn i året dro på hajj, i tillegg til rundt 1500 som dro på umra.
Omtrent 65 % av alle pilegrimer reiser i grupper, ofte organisert som pakketurer. Kvinner oppfordres ofte til å reise sammen med familiemedlemmer eller i rene kvinnegrupper.
Hajj foregår i «pilegrimsmåneden» Hidja, som er det islamske årets 12. måned, nærmere bestemt i tidsrommet mellom 8. og 13. hidja. Ettersom den islamske kalenderen er en månekalender der året består av 354 dager, forskyver tidspunktet for hajj seg hvert år med 11 dager målt med den vestlige/gregorianske kalenderen.
Under pilegrimsferden skal man sette seg i en mental og rituell tilstand kalt ihram. Man skal gjennomføre en full rituell kroppsvask, kalt ghusl. Ihram er også navnet på den obligatoriske pilegrimsdrakten. Alle menn skal bære samme enkle klesdrakt, bestående av sandaler og to hvite tøystykker; et stykke vikles om underkroppen som et skjørt og festes med belte; det andre vikles om overkroppen. Den enhetlige drakten skal uttrykke renhet, fellesskap, og enhet uavhengig av sosial klasse. Det er ingen tilsvarende regler for kvinners påkledning.
Under pilegrimsferden skal man også overholde noen regler om personlig hygiene og annen adferd. Blant annet er det forbudt å klippe hår og skjegg, benytte parfyme og lignende. Man skal ikke drepe dyr eller plukke planter fra det hellige området rundt Mekka, og man skal «avstå fra omgang med kvinner, ugudelig adferd og krangel», slik det står i Koranens sure 2:197. Når forberedelsene er gjennomført, fremsier man en bønn kalt talbiya eller talbya – en erklæring om at man er rede: «Her er jeg, O Gud, til din tjeneste».
Hajj-forløpet
Når pilegrimene ankommer det hellige området ved Mekka ikler de seg pilegrimsantrekket og gjennomfører renselsen (pkt. 1 i figuren).
Etter offermåltidet gjentas gjerne tawaf og say (pkt. 9), og man skifter av seg pilegrimsklærne. Menn barberer hodet og kvinner klipper av seg en hårlokk, begge deler for å vise at man ikke lenger er forpliktet av renhetskravene.
Etter reisen
Reiser til Mekka i årets øvrige elleve måneder kalles umra – den lille pilegrimsreisen. Ritualene rundt Kaba og mellom Safa og Marwa er da de samme som under hajj.
Etter å ha gjennomført pilegrimsreisen, er menn berettiget til å omtale seg selv med tittelen hajji; for kvinner er den tilsvarende tittelen hadja.
Mange som deltar i hajj oppholder seg også lenger i området. Vanlige reisemål er Medina, for å be i Masjid al-Nabawi – profetens moské – og se hans grav der; og Ghar Hira – hulen hvor Muhammed mottok sin første åpenbaring.
Aage Ditlev-Simonsen
Aage Ditlev-Simonsen (født 10. mai 1900 i Dypvåg, død 3. juni 1993) var en norsk forretningsmann, idrettsutøver og idrettsleder.
Han var president i Norges Bandyforbund fra 1926 til 1928, og formann i Ready fra 1928 til 1932.
Aage Ditlev-Simonsen tok dispasjøreksamen i 1921 og startet samme år egen assuranse- og agenturforretning. I siste del av krigen var han del av Nortraships stab i Göteborg.