cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Israel
Kriminalitet
Vanlige former for kriminalitet i Israel er narkotikahandel, hvitvasking, områdebestemte innbrudd, utpressing, leiemord, bedrageri, biltyveri, menneskehandel, korrupsjon og svartebørshandel. Blant disse er kokain- og heroinmisbruk er stadig økende i Israel. Narkotika kommer inn i landet fra Libanon og Jordan.
Kriminalitetsstatistikk for 2003 viste at det var 484 688 kriminalsaker og saker hvor det ikke var tatt ut tiltale. Dette var en økning på 4,5 % i forhold til året før. På grunn av stort fokus på bekjempelse av palestinske selvmordsbombere har det israelske politiet til tider mistet kontrollen med den organiserte kriminaliteten i Israel, og flere større, organiserte miljøer tjener stort på hasardspill, prostitusjon og narkotika. Den tidligere israelske politisjefen, Asaf Heretz, fremholdt i 2004 at 2,5 milliarder USD med «skitne penger» hadde blitt investert i Israel de senere årene.
Den israelske mafiaen har vært involvert i en rekke saker, blant annet mordet på narkotikalangeren Simon Turkov, som ble drept i London i mars 2004, og Hazel Crane som ble skutt og drept i Sør-Afrika i november 2003, mens han arbeidet med beviser mot mafiasjefen Lior Saat. Talsmann for det israelske politiet, Gil Kleiman, sa samme året: «Vi har ikke organisert kriminalitet i Israel. Vi har kriminelle som er organisert». Han mente forskjellen på organisert kriminalitet i Israel var at det var en infiltrasjon ved etableringen, og at det var blitt gjort forsøk på å få kontroll over politikere i Israel, men at de hadde mislykkes så langt. Det har i senere tid blitt satt inn større ressurser på bekjemping av kriminalitet enn før.
Mange av de kriminelle i Israel har tjenestegjort i den israelske hæren, og bruker sin kunnskap for å bedrive kriminalitet. Mafiasjefer bruker ofte militære midler som makt- og utpressing. Disse mafiasjefene er nesten alltid pensjonerte offiserer. Mange av våpnene stammer også fra Israels forsvar. De er stjålet av soldater som har tjenestegjort. Disse våpnene er også bredt tilgjengelig på svartebørsen.
Organisasjonsliv
Det finnes en rekke veldedighetsorganisasjoner i Israel, hvorav den største er Yad Sarah, som arbeider for å gjøre livet enklere for syke, handikappede og eldre samt deres familier. De har i dag 103 avdelinger i Israel med mer enn 6000 frivillige. Blant andre veldedighetsorganisasjoner er Efrat som kjemper mot abort blant israelske kvinner; Hazon Yeshaya Soup Kitchens, et suppekjøkken som serverer omtrent 400 000 varme måltider hver måned ved 60 forskjellige utleveringsstasjoner;
Blant religiøse organisasjoner er Edah Haredit (også kjent som Badatz) blant de største, som er en haredisk kommunal organisasjon i dagens Jerusalem. Organisasjonen forsyner det jødiske samfunnet med alle påkrevde fasiliteter, som kasjrut, mikveer og en rabbinerdomstol. De er kjent for å være antisionistiske, og de har fordømt sionisme som kjettersk og det motsatte av jødedom.
De to største idrettene i Israel er fotball og basketball, som styres av henholdsvis Det israelske fotballforbundet og Det israelske basketballforbundet. Det israelske fotballforbundet (IFA) ble etablert i 1928 og har vært medlem av FIFA siden 1929. De organiserer rundt tusen fotballag med unge barn, ungdom, voksne menn og kvinner, som innbefatter omtrent 30 000 registrerte spillere. Det israelske basketballforbundet organiserer Ligat Ha'al, den israelske toppbasketballigaen.
Den største og eldste av alle menneskerettighetsorganisasjonene i Israel er The Association for Civil Rights in Israel (ACRI), etablert i 1972 av akademikere fra Det hebraiske universitetet i Jerusalem. ACRI er den eneste organisasjonen som arbeider med alle aspekter innen menneskerett og borgerrettighetsspørsmål i Israel og de okkuperte områdene.
Samferdsel
Transportsektoren i Israel er godt utviklet, og infrastrukturen blir fortløpende oppgradert for å imøtekomme kravene til befolkningsveksten, politiske faktorer, Israels forsvar, turisme og økt trafikk. Veinettet har en samlet lengde på 17 446 km, hvorav 144 km er motorvei.
Busstilbudet i Israel er godt utviklet, med Egged som det største busselskapet (nest størst i verden). Busstasjoner finnes i to typer, terminaler og sentrale terminaler, hvorav førstnevnte kan dekke ca. et dusin ruter og sistnevnte opptil hundre ruter. Den største, sentrale terminalen i landet er Tel Aviv Central Bus Station, som også er den største bussterminalen i verden. Israels jernbane består av 949 km spor (2008). Jernbanenettverket er mest utbygd ved kystslettene i vest, med sidespor til andre deler av landet. Jernbanen er statseid.
Det er to internasjonale flyplasser i landet, der den største og mest kjente flyplassen er Ben Gurion internasjonale lufthavn (TLV) som ligger like ved Tel Aviv, destinasjon for de fleste internasjonale flygninger til Israel. Den andre, Ovda lufthavn, ligger lenger sør, i nærheten av Eilat. I tillegg er det flere mindre flyplasser rundt om i landet. Israels største flyselskap er El Al som tidligere var statseid, men som nylig ble privatisert. Fly går fra Israel til Nord-Amerika, Europa, Det fjerne østen og naboland i Midtøsten.
Kultur
Israels varierte kultur kommer av den mangfoldig sammensatte befolkningen. Jøder fra hele verden har tatt med seg sine kulturelle og religiøse tradisjoner og dermed laget en smeltedigel av jødiske vaner, uttrykk og trosretninger. Israel er det eneste landet i verden hvor den hebraiske kalenderen er i bruk. Skole- og arbeidsferier reguleres etter de jødiske helligdagene, og den offentlige hviledagen er lørdag, den jødiske sabbaten. Israels store arabiske minoritet har etterlatt seg spor i den israelske kulturen innen områder som arkitektur, musikk og kokekunst.
Religion
Israel ble etablert som hjemland for det jødiske folket og er ofte referert til som den jødiske staten. Landets tilbakevendingslov gir alle jøder og alle av jødisk slekt retten til å få israelsk statsborgerskap. Det er full religionsfrihet i landet, men majoriteten – 76,1 % – av befolkningen bekjenner seg til jødedommen. Åtte prosent av de israelske jødene definerer seg selv som «harediske jøder» og 20 % anser seg selv som «sekulære jøder». Majoriteten av israelske jøder, 55 %, sier de er «tradisjonelle». De gjenværende 17 prosentene definerer seg selv som ortodokse jøder.
Muslimer utgjør 16,2 % av befolkning, og er dermed Israels største religiøse minoritet. Israelske arabere, som utgjør 19,8 % av befolkningen, bidrar betydelig til denne andelen siden over fire femtedeler (82,6 %) av dem er muslimer. Av de gjenværende israelske araberne er 8,8 % kristne og 8,4 % drusere. Medlemmer av andre religiøse grupper, som buddhister og hinduister, er også representert i Israel, dog i et lite antall. Kristne utgjør totalt (per desember 2006) 2,1 % av den totale befolkningen i Israel, og består av både arabiske kristne og messaniske jøder.
Byen Jerusalem er spesiell for jøder, muslimer og kristne, og mange viktige religiøse steder ligger her, som Vestmuren, Tempelberget, Al-Aqsa-moskéen og Den hellige gravs kirke. Ingen av disse stedene ligger riktignok i den delen av Jerusalem som er anerkjent som israelsk. Det ligger flere viktige, religiøse landemerker på Vestbredden, blant dem Jesu fødested og Rakels hvilested, Betlehem, og patriarkenes hule i Hebron. Det administrative sentrum for Bahai og Bábs gravmæle er lokalisert i Bahais verdenssenter i Haifa, og troslederen er begravet i Akko. Hvis man ser bort fra vedlikeholdspersonalet er det ikke noe Bahai-samfunn i Israel, selv om det er en pilegrimsdestinasjon.
Kunst og museer
Det israelske museet i Jerusalem er en av Israels viktigste, kulturelle institusjoner og huser Dødehavsrullene, sammen med en stor samling av jødisk og europeisk kunst. Israels nasjonale holocaustmuseum, Yad Vashem, huser verdens største arkiv av holocaustrelatert informasjon. På området til universitetet i Tel Aviv ligger Beth Hatefutsoth (Diaspora-museet), et interaktivt museum viet historien til jødiske samfunn rundt om i verden. Ved siden av de store museene i de større byene er det også gode kunstgallerier i mange landsbyer og kibbutzer.
Israelsk litteratur
Israelsk litteratur er hovedsakelig poesi og prosa skrevet på hebraisk, som en del av den hebraiske renessansen som et talt språk fra midten av det 19. århundre. Bare en liten del av litteraturen utgis på andre språk, slik som arabisk og engelsk. Ifølge israelsk lov må to eksemplarer av alt utgitt, trykket materiale i Israel oppbevares i det jødiske, nasjonale universitetsbiblioteket ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem. I 2001 ble loven revidert til å innbefatte lyd- og videoopptak også, samt annet elektronisk utgitt media. I 2006 var 85 % av de 8 000 bøkene som var levert til biblioteket på hebraisk. Den hebraiske bokuka avholdes i juni hvert år og har blant annet bokbasarer, offentlig høytlesning og besøk av en rekke forfattere fra hele landet. I løpet av uka blir Israels øverste litteraturpris, Sapir-prisen, utdelt. I 1966 ble nobelprisen i litteratur tildelt Samuel Josef Agnon og den tysk-jødiske forfatteren Nelly Sachs.
Musikk
Israelsk musikk er påvirket av musikk fra hele verden. Jemenittisk musikk, hasidiske melodier, arabisk musikk, gresk musikk, jazz og pop-rock er alt en del av det israelske musikkbildet. Nasjonens religiøse folkemusikk, kjent som «Israels lands sanger», handler om pionerenes opplevelser da de bygget det jødiske hjemlandet. Blant Israels verdenskjente orkestre er Israel Philharmonic Orchestra, som har holdt på i over 70 år og som i dag holder over 200 konserter årlig. Det kommer også en rekke kjente musikere fra Israel. Noen har oppnådd internasjonal stjernestatus. Itzhak Perlman og Pinchas Zukerman er blant de internasjonalt anerkjente musikerne som er født i Israel. Israel har deltatt i Eurovision Song Contest nærmest hvert år siden 1973, vunnet konkurransen tre ganger og vært vertskap to ganger. Eilat har vært vertskap for sin egen internasjonale musikkfestival, Red Sea Jazz Festival (Rødehavsjazz-festivalen), hver sommer siden 1987. Som en fortsettelse på de sterke teatralske tradisjonene fra det jiddiske teateret i Øst-Europa, bevarer Israel den dynamiske teaterscenen. Israels eldste teatergruppe og nasjonale teater er Habima-teateret i Tel Aviv som ble grunnlagt i 1918.
Idrett
Sport og trening har ikke alltid vært spesielt viktig i jødisk kultur. Fysisk fostring var ansett som viktig i antikkens Hellas, men ble sett ned på som en uvelkommen forstyrrelse fra hellenismen. Maimonides, som både var rabbiner og lege, understrekte derimot viktigheten av fysisk aktivitet og å holde kroppen i form. Denne tilnærmingen fikk stor innflytelse i det 19. århundre i Max Nordaus kampanje for fysisk aktivitet, og i det 20. århundre da palestinernes sjefsrabbi, Abraham Isaac Kook, erklærte at «kroppen tjener sjelen og kun en frisk kropp kan sikre en frisk sjel».
Maccabiah Games, en olympisk-lignende konkurranse for jødiske atleter, ble startet på 1930-tallet, og har blitt avholdt hvert fjerde år siden. De mest populære tilskuersportene i Israel i dag er fotball og basketball. Ligat ha'Al er landets øverste fotballdivisjon, og Ligat Winner er den største basketballigaen. Maccabi Tel Aviv B.C. har vunnet europamesterskapet i basketball fem ganger. Beersheba har blitt et nasjonalt sjakksenter og hjem for mange sjakkmestere fra tidligere Sovjetunionen. Byen var vertskap for verdensmesterskapet i lagsjakk i 2005, og det gis sjakkundervisning i byens barnehager. To år senere, i 2007, endte israeleren Boris Gelfand på delt andreplass i verdensmesterskapet i sjakk. Per dags dato har Israel vunnet seks olympiske medaljer, inkludert gullmedalje i brettseiling under Sommer-OL i 2004.
Ioachimkrøniken
Den opprinnelige krøniken er gått tapt og dens innhold kjennes nå kun via Tatisjtsjevs utgivelse Russlands historie. Vasilij Tatisjtsjev selv mente at krøniken ble skrevet av Ioachim av Chersonesos (død 1030), men senere studier har vist at krøniken like gjerne kunne ha vært sammensatt av patriarken Ioachim (død 1690).
Fernet Branca
Fernet Branca er et bittert brennevin av typen Fernet som inneholder i alt 27 urter. Oppskriften er en hemmelighet og ble oppfunnet av Maria Scala i 1845 i Milano som en medisin. Hun tok senere navnet Branca gjennom giftemål og som også ga navnet til brennevinet.
Den blir vanligvis servert som en digestif etter et måltid. Mange turister inntar et lite glass daglig i den tro at den forebygger eller demper Faraos forbannelse.
Drinken er veldig populær i Argentina, og blir ofte feilaktig tatt for å være nasjonaldrinken. Vanligvis blir Fernet Branca drukket i selskap med andre.
Adolf Hitlers livvakt har fortalt at Hitler drakk et glass med Fernet Branca før han holdt taler.
Jens Arne Kvello
Jens Arne Kvello (født 4. januar 1965 i Selbu) er en norsk kommunepolitiker (Senterpartiet). Kvello er ordfører i Tydal kommune fra 2019.
Han flyttet til Tydal i 1975 og har siden bodd der. Han har to tidligere perioder i kommunestyret i Tydal for Tydal Senterparti.
Han var bonde (agronomutdannet) før han ble ordfører og har vært daglig leder i bedrift. Han er eier og driver av gården Nordgården.
Kvello har jobbet som selvstendig næringsdrivende i Tydal Bygdeservice inntil høsten 2019 hvor han ble valgt til ordfører.
Han er gift og har tre barn.
Uibaí
Uibaí er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
ITet
iTet AS var et norsk IT-selskap med hovedkontor i Bodø. iTet hadde rundt 80 ansatte lokalisert på 5 kontorer: Bodø, Tromsø, Harstad, Mo i Rana og Oslo.
Chevrolatiini
Chevrolatiini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.
Utseende
Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete. Bilde:
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.
Teodor Marian
Teodor Marian (født 1904) var en rumensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Antwerpen.
Marian vant en olympisk bronsemedalje i rugby union under Sommer-OL 1924 i Antwerpen. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i rugbyturneringen bak USA og Frankrike. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Romania tapte begge sine kamper, 3-59 mot Frankrike og 0-39 mot USA.
Callistomimus
Callistomimus er en slekt av løpebiller som omfatter bare én kjent art.
Utseende
Små til middelsstore, avlange, brokete fargede løpebiller. Det har tegninger i rødt, svart og gult.
Utbredelse
Artene er utbredt i Asia.
Úrvalsdeild 2004
I 2004 ble den islandske fotballturneringen Úrvalsdeild arrangert for 93. gang. FH vant sin 1. tittel. Sponsoren av turneringen var Siminn.
Umburanas
Umburanas er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Presidentvalget på Island 2004
Presidentvalget 2004 på Island.
Hendrik Timmer
Hendrik «Henk» Timmer (født 8. februar 1904 i Utrecht, død 13. november 1998) var en nederlandsk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Timmer vant en olympisk bronsemedalje i tennis under OL 1924 i Paris. Sammen med Kornelia Bouman kom han på tredjeplass i mixeddouble bak de amerikanske parene Hazel Hotchkiss Wightman & Richard Norris Williams og Marion Jessup & Vincent Richards.
7,62 × 38R
7,62 × 38R er en patron for revolver.
Patronen ble designet for den russiske Nagant M1985, som var designet av det belgiske firmaet Fabrique d'armes Émile et Léon Nagant. Den er meget spesiell da prosjektilet sitter inne i hylsen. Når hanen spennes og tønnen roterer, føres hylsen frem og entrer løpet slik at det ikke oppstår gasslekkasje mellom løp og tønne.
Henrik av Lund
Henrik ble omtalt i Adam av Bremens historieverk om Hamburg-Bremens stift og dets biskoper, nedskrevet rundt 1070, men informasjonen om Henrik er usikker.
Før han ble utnevnt som biskop av Lund skal han ha vært biskop av Orknøyene. Det ble også påstått at han var skatteminister under kong Knut den mektige i England og ført kongens rikdommer til Danmark. Etter å ha vendt tilbake til England skal ha latt seg verve til misjon på Orknøyene en gang rundt 1035, og regnes derfor som Orknøyenes første biskop. Han var antagelig mer av en misjonerende biskop og kan ha virket under autoriteten til erkebiskopen av York. Det er mulig at han deretter dro til Island da det blir oppgitt at en Henrik virket der i noen år i tiden rundt 1050.
Før 1060 er han uansett tilbake i Danmark da kong Svein Estridsson lot opprette to nye bispedømmer øst for Öresund. Henrik ble da utnevnt som biskop i Lund mens tyske Egino ble biskop i Dalby. Henrik er den første man kjenner til som holdt bispesetet i Lund foruten også Orknøyene.
I henhold til Adam av Bremen var Henrik en riktig dårlig prest. Han skal ha ført Knut den mektiges skatter til Danmark, men selv anvendt dem til et liv ødsel og overflod. «Man forteller om ham at han fant så stor glede i den fordervelige vanen å drikke seg sanseløs at han til sist døde gjennom å bli kvalt i sitt eget spy.» Da «den feite Henrik» døde overtok Egino også bispedømmet Lund. Adam av Bremens negative opplysninger om Henrik bør antagelig bli sett på bakgrunn av kampen mellom tyskere og engelskmenn over geistlig herredømme over Danmark som skjedde på denne tid.
Fram for familien
Fram for familien er et norskprodusert radio- og TV-quiz som ble sendt på både NRK radio og TV i 1958. Programmet ble ledet av Rolf Kirkvaag og gikk ut på at fem familier skulle konkurrere mot hverandre i en quiz. Programmet ble startet på radio, mens finalen ble sendt på både radio og TV. Finalen gikk søndag den 13. april og var det aller første norskproduserte program sendt på norsk TV. Vinnerne gikk videre til en nordisk finale som ble holdt i Göteborg den 26. april.
Vinnere
Det var familien Aaby fra Sigdal som vant den norske finalen. De fikk dermed delta i den nordiske finalen som ble holdt et par uker etter. Den nordiske finalen ble vunnet av den finske familien Manninen. Premien var på 10 000 kroner.
Émilie Gomis
Émilie Gomis (født 18. oktober 1983) er en senegalesisk-fransk basketballspiller som spiller for klubben ESB Villeneuve-d'Ascq. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv med det franske landslaget.
Patrick Bergin
Bergin hadde en sang inne på topp 10-listen i Irland med sangen «The Knacker», som forteller historien om en person som resirkulerer døde hesteskrotter og gjør dem om til lim. Sangen klarte å slå Brendan Graces populære sang «Safe Cross Code» ned fra førsteplassen.
Kai Herlovsen
Kai Erik Herlovsen (født 25. september 1959 i Fredrikstad) er en tidligere norsk fotballspiller. Herlovsen var en allsidig spiller som vanligvis ble benyttet i midtforsvaret eller i en defensiv midtbanerolle. Han spilte 34 A-landskamper for.
På klubbnivå startet og avsluttet Herlovsen sin karriere i Fredrikstad, og hadde også et sju år langt proffopphold i den tyske klubben Borussia Mönchengladbach. Han deltok også for Norge i OL-sluttspillet i 1984.
Kai Erik Herlovsen er far til Isabell Herlovsen – en av Norges mest meritterte, kvinnelige fotballspillere.
Kjellaug Hølaas
Kjellaug Hølaas (født Skajaa 13. august 1906 i Kristiansand, død 12. september 1990 i Oslo) var en norsk tekstilkunstner og lærer i tekstilfag ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole
Kjellaug Hølaas er innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo. Hun fikk Jacobprisen i 1964.
Hun var gift med journalist og forfatter Odd Hølaas.
Gardena
Gardena GmbH er et tysk firma som produserer hageredskaper. Firmaet har hovedsete i Ulm, og ble etablert i 1961.
Una (Bahia)
Una er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Gardena
Selskapet ble etablert av Werner Kress og Eberhard Kastner i 1961 under navnet Kress + Kastner GmbH. I 1966 tok de merkenavnet Gardena, da de døpte om firmaet til Gardena Kress + Kastner GmbH. Firmaet ble børsnotert i 1996, som Gardena Holding AG, men ble tatt av børsen i 2003, da eierfondet Industri Kapital kjøpte firmaet. Industri Kapital solgte firmaet videre til Husqvarna i 2007, for 730 millioner euro.
Gardena eier også McCulloch og Flymo.
Referanser
<References />
Division 2 i fotball for menn (Sverige)
Division 2 er i dag det fjerde høyeste nivået i det svenske seriesystemet for herrefotball. Fra og med 1993-sesongen består denne av seks avdelinger med tolv lag i hver serie. Dette var Sveriges tredje høyeste serie fram til og med 2005-sesongen. I 2006 ble serien Sveriges fjerde høyeste divisjon ved innføringen av Division 1.
Avdelingene:
1924-1928
Sesongene 1924 til 1928 var Division 2 fortsatt en uoffisiell serie og det nest høyeste nivået i seriesystemet. Allikevel ble det foretatt opp- og nedflytting til og fra Allsvenskan, foruten til og fra den Uppsvenska Serien, som var serien med lag fra Norrland – de fikk ikke spille Allsvenskan. Division 2 bestod disse sesongene av fem avdelinger (Uppsvenska Serien, Mellansvenska Serien, Östsvenska Serien, Västsvenska Serien og Sydsvenska Serien). Avdelingsvinneren i den enkelte serie (bortsett fra Uppsvenska) gikk videre til playoff der vinnerne ble trukket mot hverandre og måtte møte hverandre to ganger (borte og hjemme). De to vinnerlagene rykket opp til Allsvenskan.
Vinnere:
O = Opprykk
1928-1932
Division 2 ble offisiell fra og med 1928/1929 og ble delt i to serier som inneholdt totalt tyve lag. Serien hadde en Nord-gruppe og en Sør-gruppe. De to serievinnerne gikk direkte opp i Allsvenskan og ble erstattet av de to dårligste lagene i Allsvenskan. De to dårligste lagene i hver gruppe rykket ned til Division 3. Da ytterligere to serier ble etablert (en Vest-gruppe og en Øst-gruppe) så ble kun to lag flyttet ned fra Division 2 (ett lag fra hver serie) og åtte lag rykket opp fra Division 3.
Det fantes ingen avdeling for lag fra Norrland denne perioden.
Vinnere:
Alle vinnere rykket opp.
1932-1947
Sesongen 1932/1933 fram til og med 1946/1947 hadde fire serier med 10 lag i hver. Seriene var delt i fire regioner: Norra (eksklusiv Norrland), Östra, Västra og Södra. De to dårligste lagene i hver avdeling rykket ned til Division 3. Avdelingsvinnerne gikk videre til kvalik hvor de 4 lagene ble trukket mot hverandre og møtte hverandre både hjemme og borte. De to endelige vinnerne rykket opp i Allsvenskan og ble erstattet av de to dårligste lagene i divisjonen over.
I 1946/1947-sesongen var systemet annerledes fordi de fire avdelingene igjen skulle slås sammen til kun to. Dette resulterte i at hele fem lag fra hver av seriene rykket ned, hvorav det dårligste av de 5 lagene rykket ned 2 nivåer (til Division 4). Kvalifiseringen til Allsvenskan ble arrangert på vanlig måte hvor to lag rykket opp og to lag rykket ned fra Allsvenskan.
Det fantes ingen avdeling for lag fra Norrland denne perioden.
Vinnere:
1947-1953
I sesongene 1947/48-1952/53 besto Division 2 av to avdelinger, Nordøstre og Sydvestre, som begge besto av ti lag. Det beste laget i hver serie rykket opp til Allsvenskan og ble erstattet av de to dårligste i Allsvenskan. De to dårligste lagene i hver serie rykket ned til Division 3.
Foran 1953/54-sesongen ble det gjort store endringer i seriesystemet. Lag fra Norrland skulle igjen få spille i høyere divisjoner enn division 3 og Division 2-seriene fikk tre avdelinger. Det ble ingen forandringer i hvor mange lag som rykket ned, men mange lag, først og fremst fra Norrland, ble flyttet opp i Division 2.
Vinnere:
Alle vinnere rykket opp.
1953-1955
Sesongen 1953/54 ble den første sesongen med lag fra Norrland i en offisiell Division 2. Det var 3 avdelinger: Norrland, Svealand og Götaland. Seriene for Norrland og Svealand besto av ti lag, mens den gøtalandske serien hadde 14 lag. Vinneren av den enkelte serie rykket opp til Allsvenskan og de tre dårligste i hver serie rykket ned til Division 3.
Dette nye systemet ble endret allerede i 1954/1955-sesongen. Det ble bestemt å dele Götalands serie i to, med ti lag i hver serie. Dette fordi man fant ut at det var urettferdig at kun halvparten av klubbene i Götaland-avdelingen faktisk kom fra Götaland. Det året rykket kun ett lag ned fra Götaland-avdelingen.
1955-1971
1955/56 hadde følgelig fire avdelinger – Norrland, Svealand, Östra Götaland og Västra Götaland – totalt 40 lag. Alle serievinnere gikk videre til kvalik der to vinnere møttes hjemme og borte. De to seirende lagene rykket opp i Allsvenskan og ble erstattet av de to dårligste i Allsvenskan. Det ble også bestemt at det tre dårligste i hver avdeling skulle rykke ned.
Foran sesongen i 1956/57 ble seriene Svealand, Östra Götaland og Västra Götaland utvidet til 12 lag, noe som resulterte i litt forskjellige nedrykksregler. To lag rykket ned fra Svealand og Östra Götaland, men bare ett lag fra Västra Götaland.
Sesong 1957/1958 var en lang sesong både for de allsvenske lagene og for lagene i Division 2. Man endret systemet til å spille vår-høst istedenfor som tidligere høst-vår. 57/58-sesongen ble derfor spilt høst-vår-høst, noe som resulterte i 33 kamper for alle Division 2-serier bortsett fra Norrlands, der det ble 27 kamper (siden serien kun inneholdt 10 lag).
I 1960 ble et nytt kvalifiseringsystem innført til Allsvenskan blant de fire avdelingsvinnerne. De fire vinnerne spilte i en kvalifiseringsgruppe hvor de to beste lagene deretter rykket opp til Allsvenskan. Lagene fikk bare spille en kamp mot hverandre (noe som da ga 3 kamper per lag).
Fra 1964 rykket kun to lag ned fra Norrlandsgruppen. I 1965 byttet seriene Östra Götaland og Västra Götaland navn til Norra Götaland respektive Södra Götaland. I 1966 ble Södra Götaland spilt med 13 lag og fire lag rykket ned for å få antall lag ned i 12 før 1967-sesongen. Serien Norrland ble foran 1967-sesongen utvidet til tolv lag og tre lag rykket ned også fra denne serien etter dette.
I 1971 rykket fem lag ned fra hver Division 2-serie da de fira seriene skulle reduseres til tre. Dette var også siste sesong med kvalifiseringsgrupper.
1972-1986
De tre Division 2-seriene fikk navnene "Norra", "Mellersta" og "Södra" og besto av 12 lag hver. Dette systemet ble imidlertid ytterst kortvarig da man allerede i 1973 tok bort ytterligere en Division 2-serie og delte Division 2 i to serier – Norra och Södra. Som et resultat av dette rykket i 1972 4 lag ned fra hver serie. De tre serievinnerne rykket direkte opp til Allsvenskan.
I 1973 besto altså Division 2 av to serier, Norra og Södra, som begge inneholdt 14 lag. Serievinneren rykket direkte opp i Allsvenskan og tre lag rykket ned fra hver avdeling. I 1982-sesongen skulle Allsvenskan reduseres 12 lag (fra 14) og Division 2-seriene skulle gjøre det samme. Dermed ble det annerledes opp og nedrykk i 1981-sesongen. De to serievinnerne møtte lag fra Allsvenskan i en kvalik og vinnerne av denne rykket opp. De tre dårligste lagene rykket ned som vanlig, mens lagene på plass 10 og 11 måtte spille mot hverandre for å avgjøre hvem av de som rykket ned i Division 2.
I 1982 fikk de to dårligste lagene i hver serie spille kvalik for å beholde plassen i Division 2 og de to beste lagene fikk spille kvalik for opprykk til Allsvenskan – der de møtte de fire dårligste lagene i Allsvenskan. I 1983 rykket kun det dårligste laget i hver avdeling ned til Division 3 – på grunn av at Division 2-seriene i 1984 skulle inneholde 14 lag hver. De to beste gikk til kvalik, hvor vinneren i Norra møtte toeren i Södra og vice versa. De to vinnerne rykket opp til Allsvenskan.
I 1984 var kvaliken til Allsvenskan lik, men 3 lag i hver av Division 2-seriene rykket ned til Division 3. Det samme var tilfelle i 1985. I 1986 var det igjen tid for endringer i seriesystemet. Mellom Allsvenskan og Division 2 skulle det opprettes en Division 1 fra og med sesongen 1987. Dette innebar ikke så mye annet enn at det ble et navnbytte.
1987-1993
Fra og med 1987 var altså Division 2 den tredje høyeste serien i svensk fotball og var det fram til 2005.
1993-2005
I 1993 deles Division 2 opp i seks avdelinger(regionene Norrland, Östra Svealand, Västra Svealand, Östra Götaland, Västra Götaland og Södra Götaland).
2006-
2006 ble serien Sveriges fjerde høyeste divisjon i og med innføringen av Division 1 mellom Division 2 og Superettan.
Paul Vidrașcu
Paul Vidrașcu (født 1901) var en rumensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Antwerpen.
Vidrașcu vant en olympisk bronsemedalje i rugby union under Sommer-OL 1924 i Antwerpen. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i rugbyturneringen bak USA og Frankrike. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Romania tapte begge sine kamper, 3-59 mot Frankrike og 0-39 mot USA.
Operasjonalisering
Operasjonalisering er å gjøre noe målbart ved observasjon eller eksperimentering. Operasjonalisering er viktig, siden noe man trodde var et enkelt konsept, kan vise seg å gi ulike svar ved ulike målemetoder.
Et banalt eksempel på operasjonalisering er å måle hvor sint en person er (noe som er vanskelig å vite uten å være personen selv) ved å måle volumet på talen til vedkommende i desibel. Slik kan en unngå en mulig subjektiv overdrivelse eller underdrivelse som ville komme om en bare benyttet spørreskjema.
Ved operasjonalisering gir man nøkkelbegreper et presist meningsinnhold og avgrenser det fenomenet som skal undersøkes.
Dumitru Volvoreanu
Dumitru Volvoreanu (født 1898) var en rumensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Antwerpen.
Volvoreanu vant en olympisk bronsemedalje i rugby union i Sommer-OL 1924 i Antwerpen. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i rugbyturneringen bak USA og Frankrike. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Romania tapte begge sine kamper, 3-59 mot Frankrike og 0-39 mot USA.
Amperetime
En amperetime (1 Ah) er den mengden ladning som i løpet av én time vil ha strømmet gjennom et tverrsnitt av en ledning i en elektrisk krets hvis strømmengden (strømstyrken) i kretsen er 1 ampere.
En amperetime er med andre ord en måleenhet for elektrisk ladning. Standard SI-måleenhet for elektrisk ladning er coulomb, og måleenheten ampere-time er avledet fra coulomb.
Dreamhack
Dreamhack (ofte forkortet DH) er verdens største offentlige demo- og datafestival. Vinterarrangementet 2004 hadde 5 272 deltakere og 5 852 PC-er koblet sammen i det som av Guinness rekordbok ble godkjent som verdens største LAN-party (jfr. den engelske artikkelen).
Lu Muzhen
Lú Mùzhēn (tradisjonell skriving: 盧慕貞, forenklet: 卢慕贞) (født 30. juli 1867 i Cuiheng i Guangdong i Kina, død 1952) var første kone til den kinesiske revolusjonsleder og første president, Sun Yat-sen.
Dreamhack
Dreamhack arrangeres i messeområdet Elmia i Jönköping i Sverige med en stab på 350 frivillige for å gjennomføre arrangementet. Det første Dreamhack ble arrangert i 1995 og forkortelsen for det ble DH95. Senere ble det 2 lan i året, Dreamhack Winter og Dreamhack Summer.
Dreamhack arrangeres i Skellefteå to ganger hvert år, vår og høst.
Lu Muzhen
Hun var fra samme landsby som Sun. De giftet seg da han var 19, og de fikk sønnen Sun Fo og de to døtrene Sun Yan og Sun Wan. På grunn av hennes bundne føtter kunne hun bare sjelden være med ham på hans revolusjonære rundreiser. Hun flyttet til Macao etter at Sun forlot henne i 1915 for å gifte seg med Song Qingling.
Dreamhack
Begynnelsen
Det hele begynte som et kamerattreff i kjelleren på en grunnskole i Malung. De møttes for å bytte disketter, og for å vise frem sine ferdigheter i programmering, grafikk og musikk. Arrangørene Martin Öjes og Kenny Eklund skapte et par år senere et offentlig dataparty i skolekantina under navnet DreamHack og siden 1994 har det blitt avholdt årlig. Det har vært et utstrakt samarbeid mellom DreamHack og det tilsvarende norske arrangementet The Gathering.
Verdens største dataparty
På DreamHack Winter 2007 ble den siste verdensrekorden satt med 10 455 datamaskiner tilkoblet nettverket. DreamHack arrangeres av Dreamhack AB med hjelp av 350 frivillige funksjonærer (kalles Crew) oppdelt i ulike team som jobber med spesifikke oppgaver.
DreamHack består i dag av selve 'LAN-et' – To eller tre store rom hvor tusentalls besøkende har en fast plass med sin egen maskin. Det arrangeres spill- og demokonkurranser som også vises på storskjermer, gjerne med kommentarer til de viktigste kampene på spillsiden. DreamHack består også av utstillingen DreamExpo hvor forskjellige datafirma viser og lar deltagerne teste den seneste teknologien, delta i seminarer og forelesninger, stille opp i konkurranser o.l.
Ion Gârleșteanu
Ion Gârleșteanu (født 1899, død ukjent) var en rumensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Antwerpen.
Eotithoes
Eotithoes er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En stor (35-48 millimeter), kraftig, brunlig trebukk. Den ligner mye på artene i slekten Tithoes, men hannens kjever er spinklere. Hannens kjever (mandibler) er forlengede, ganske tynne. Hodet er stort og bredt med store fasettøyne. Antennene er tydelig sagtakkede, den innerste leddet tykt og kjegleformet. Pronotum er kledt med korte, fløyelsaktige hår, forhjørnene trukket ut til en kraftig krok. I midten er det et par blankt svarte knøler. Dekkvingene er rødbrune med rettvnklede "skuldre" og parallelle sider. De har en del lyse flekker. Beina er forholdsvis korte.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.
Mick Jagger
Michael Philip «Mick» Jagger (født 26. juli 1943 i Dartford, Kent, England, United Kingdom) er en britisk musiker best kjent som vokalist og låtskriver i The Rolling Stones.
Solokarriere
Selv om Jagger er klart best kjent som «Rolling Stone», har han også en solokarriere på si som går helt tilbake til 1980-tallet. Keith Richards oppfattet det dit hen at han satset mer på solokarrieren enn på The Rolling Stones, noe som gjorde sitt til at forholdet mellom de to, som allerede skrantet fra før av, langt fra var det beste i 1980- og 1990-årene.
Jaggers første soloalbum – med tittelen She's the Boss – kom ut i 1985. Han fikk hjelp fra kjente skikkelser som Pete Townshend fra The Who, Jeff Beck, Carlos Alomar and Herbie Hancock, og både albumet og singelen «Just Another Night» ble slagere verden over. She's the Boss fikk også relativt gode kritikker. Jagger gav ut hitsingelen «Dancing in the Street» sammen med David Bowie rett før albumet kom ut. Singelen ble svært populær og er fortsatt den siste Jagger-låten (også som Stones-medlem) som har nådd førsteplass på hitlistene i Storbritannia.
Året etter gav Jagger ut albumet Dirty Work sammen med The Rolling Stones. At han valgte å prioritere arbeidet med sitt neste soloalbum istedenfor å dra på turné med Stones, bidro imidlertid ikke til å bedre forholdet mellom ham og Richards. Hans andre album – Primitive Cool – kom til slutt ut i 1987 og ble møtt med svært gode kritikker. Det ble likevel ingen kommersiell suksess, da det solgte på langt nær så mye som She's the Boss fra to år tidligere, trass i at han hadde fått den tidligere Eurythmics-gitaristen Dave Stewart med på laget.
Rolling Stones-albumet Steel Wheels kom ut seks år senere, i 1989, og ble godt mottatt av både kritikere og publikum. Jaggers tredje album kom imidlertid ut i 1993 og ble møtt med svært gode kritikker. Albumet het Wandering Spirit og inkluderte blant annet en duett med Lenny Kravitz. Det ble også en kommersiell suksess og solgte til gullplate i De forente stater.
I 2001, nesten ni år etter forrige plateutgivelse, kom Goddess in the Doorway ut. Her samarbeidet han blant annet med personer som Bono fra U2, Lenny Kravitz, Pete Townshend, Rob Thomas fra Matchbox Twenty, Joe Perry fra Aerosmith samt Wyclef Jean. Albumet fikk svært god kritikk; blant annet fikk det fem stjerner av fem mulige av Rolling Stone. Norske kritikere gav albumet svært gode kritikker. Likevel ble Goddess in the Doorway aldri noen kommersiell suksess. Singelen «God Gave Me Everything» nådde imidlertid høyt på hitlistene i enkelte land, blant annet en førsteplass i Canada.
Jaggers siste prosjekt ved siden av The Rolling Stones skjedde i 2004, da han sammen med Dave Stewart laget filmmusikken til Alfie. Den ene låten fra albumet – «Old Habits Die Hard» – ble svært godt mottatt av kritikerne.
Han har i etterkant også dannet supergruppen SuperHeavy sammen med Dave Stewart, Joss Stone, Damian Marley og A.R. Rahman. Gruppen gav ut et album med samme navn i 2011.
Skuespiller
Han hadde hovedrolle som Turner i filmen Performance (1970). (Brian Jones sin ex-kjæreste og Keith Richards daværende kjæreste Anita Pallenberg hadde også en rolle i denne filmen hvor hun spilte en av Turners kjærester).
Han hadde også hovedrollen som Ned Kelly i filmen om Ned Kelly (1970).
Privatliv
Etter hvert som The Rolling Stones' karriere skjøt fart ut over i 1960-årene, ble bandet kjent for en utsvevende livsstil, og i 1967 ble Jagger arrestert og dømt til tre måneders fengsel for besittelse av amfetamin-tabletter. Keith Richards fikk samtidig en dom på et år. Begge slapp imidlertid å sone etter å ha vunnet anken.
Jagger har vært gift flere ganger og har barn utenfor ekteskapet. Han hadde blant annet et forhold til sangeren Marianne Faithfull i løpet av 1960-årene. Hans første barn, Karis Jagger, fikk han sammen med Marsha Hunt i 1970. Året etter giftet han seg med Bianca Pérez-Mora Macías (nå Bianca Jagger) og fikk datteren Jade Jagger senere samme år. Ekteskapet varte til 1978.
Han giftet seg siden med modellen Jerry Hall, som han fikk fire barn med. Etter en affære med den brasilianske modellen Luciana Gimenez i 1999 som resulterte i at sønnen Lucas Jagger ble født, havarerte imidlertid ekteskapet.
I tillegg til sin musikerkarriere har Jagger også spilt inn flere spillefilmer, men ingen av dem ble store suksesser.
I mars 2019 kunngjorde The Rolling Stones at den kommende USA- og Canada-turneen ble utsatt da Jagger måtte gjennomgå medisinsk behandling. No Filter-turneen skulle opprinnelig ha startet 20. april i Miami. Den 5. april ble det kjent at Jagger hadde fått satt inn en ny hjerteklaff og at operasjonen var vellykket.
Adelskap
I 2003 ble Jagger utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet for sin innsats for musikken. Han fikk da rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. Dette falt ikke i god jord hos hans bandmedlem Keith Richards. Han uttalte følgende:
Villiam Strøm
Villiam Strøm (født 10. desember 1990 i Trondheim) er en norsk ishockeyspiller for Storhamar Hockey. Strøm er tidligere landslagsspiller og har deltatt i VM. Strøm er fra Trondheim og startet å spille ishockey i Trondheim Ishockeuklubb (TIK), og spilte senere for Rosenborg da klubben var i Get-ligaen. Han har også tidligere spilt for Stavanger Oilers, Lørenskog Ishockeyklubb, Lillehammer Ishockeyklubb og i Sverige for Kristianstad IK.
I 2023 ble Strøm back-spiller i Storhamar Hockey, etter flere sesonger i Vålerenga Ishockey, etter at han ikke fikk tilbud om ny kontrakt fra Vålerenga.
Brannen i Grenfell Tower
Brannen i Grenfell Tower brøt ut natt til 14. juni 2017 i London-bydelen Kensington. Brannen startet i en av de nederste etasjene i Grenfell Tower, en boligblokk på 24 etasjer. Brannen spredte seg raskt til de øvrige etasjene og resulterte i 72 døde og 108 tilskadekomne. Stuart Cundy fra Metropolitan Police Service opplyste 16. juni at seks av de omkomne ble funnet nedenfor bygningen. To døde på sykehus.
Hundrevis av brannfolk og 45 brannbiler rykket ut for å slukke brannen. 65 mennesker ble reddet ut av brannvesenet. Ca. 40 familier måtte tilbringe natten i krisesentre.
Det ble anslått at det på tidspunktet da brannen startet befant seg opptil 600 personer i de 120 leilighetene (med ett eller to soverom). Bygningen er fra 1970-årene og ble renovert i 2016, da det blant annet ble tilføyd ny fasadekledning, som menes å ha bidratt til den hurtige spredningen av brannen.
Årsak og brannsikkerhet
Allerede i 1999 ble det reist spørsmål om brannsikkerheten i Grenfell Tower. Umiddelbart etter brannen kritiserte borgermesteren i London, Sadiq Khan, bygningens sikkerhetsforanstaltninger, som ved brann rådet beboere til å forbli i sine leiligheter. Ved renovering av bygget i 2016 skal det ha blitt brukt fasadekledning med brennbar kjerne, av en type som blant annet i USA er forbudt i bygg over 12 meter høyde. Den flammehemmende varianten skal ha kostet omkring 2 pund mer per kvadratmeter, tilsvarende kr 55 000 for hele blokken. Invitasjon på anbud for renovering av bygget ble lagt ut i 2014. Oppdraget gikk til det britiske selskapet Rydon som tilbød seg å gjøre arbeidet for 8,7 millioner pund, 2,5 millioner lavere enn konkurrenten Leadbitter. Renovering omfattet blant annet ny sentralvarme og utskifting av kledning til en mer energieffektiv type. Rydon leide inn en rekke underleverandører for hver del av oppdraget. Arkitektselskapet Studio E hadde også ansvaret for spesifisering av materialer til renoveringen. Selskapet Harley Curtain Wall påtok seg arbeidet med utskifting av kledning for 2,5 millioner pund. Det amerikanske selskapet Arconix leverte aluminiumsplatene mens det britiske selskapet Celotex leverte isolasjonen. Selskapet Omnis skar til fasadeplatene. Alle de involverte bedriftene blir gransket av britiske myndigheter.
Brannen medførte en generell diskusjon om brannsikkerhet i høyhus.
Grenfell Action Group advarte allerede i 2013 eieren av bygningen, Royal Borough of Kensington og Chelsea (RBKC) og Kensington and Chelsea Tenant Management Organisation, om bygningens mulige sikkerhetsproblemer. Dette ble da oversett.
Den 16. juni opplyste politiet i London at intet tydet på at brannen var påsatt. Samtidig ble opplyst at Storbritannias statsminister, Theresa May, hadde beordret en gjennomgripende og åpen granskning av brannen, i tillegg til at politiet hadde åpnet en undersøkelse.
Brannen begynte i et kjøleskap i fjerde etasje. Den spredte seg på utsiden av bygget ved at kledningen tok fyr.
Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom
Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom (engelsk: Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry) er en fiktiv britisk magikostskole for elever i alderen 11 til 18, og den er den primære lokasjon for de første seks bøkene i J.K. Rowlings Harry Potter-bokserie og utgjør en stor lokasjon i Wizarding World-universet.
Skolen er ikke lokalisert på en bestemt plass i bøkene, men Rowling sier at hun ser for seg at den ligger i Skottland. Skolebygningen er en gammel borg.
Elevene på Galtvort deles inn i fire hus, Griffing, Håsblås, Ravnklo og Smygard, oppkalt etter de fire grunnleggerne. Alle husene har hvert sitt rumpeldunklag.
Skolens motto er Draco dormiens nunquam titillandus, som er latin og betyr aldri kil en sovende drage. Skoleuniformene består først og fremst av kutte og hatt.
J.K. Rowling har sagt at det er ca. 1 000 elever ved skolen.
Alle magiske barn i skolekretsen (som er Storbritannia) får tilbud om å begynne på Galtvort, men det er naturligvis opp til foreldrene å avgjøre om barna skal begynne eller ikke. For å begynne i første klasse må man ha fylt elleve år innen semesterstart 1. september.
Stiftelse
Galtvort ble stiftet for over tusen år siden, av trollmennene Gudrik Griffing og Salazar Smygard, og heksene Helga Håsblås og Rasla Ravnklo. De fire husene på Galtvort er oppkalt etter dem. Til å begynne med drev de fire stifterne skolen sammen, men snart oppstod det strid mellom Smygard og de andre, en strid som dreide seg om hvilke elever som skulle få undervisning ved skolen. Smygard mente at kun de som hadde rent trollmannsblod burde bli tatt inn(såkalt fullblods), og de som var gompefødte (født av umagiske foreldre), anså han som upålitelige. Krangelen utartet, særlig mellom Griffing og Smygard, og sistnevnte valgte til slutt å forlate Galtvort.
Mysteriekammeret
Mysteriekammeret skal ifølge legenden ha blitt bygget av Salazar Smygard på den tiden han var lærer ved Galtvort, omtrent tusen år før handlingen i Harry Potter-bøkene. Inntil 1942, da kammeret ble åpnet av Tom Venster, ble det også regnet for å være fiktivt, da skolen var blitt undersøkt atskillige ganger gjennom årene, uten at noe kammer var blitt funnet. Legenden skulle også ha det til at kun Smygards rette arving kunne åpne kammeret igjen, og sette fri monsteret som lå gjemt der inne.