cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etnokrati
Eksterne lenker
Nils A. Butenschøns artikkel Politics of Ethnocracies: Strategies and Dilemmas of Ethnic Domination
Skut (bygning)
En skut er et en-etasjes, som oftest uisolert, tilbygg på jærhus, som regel også uten vindu. En skut på et hus ligger i forlengelse av huset, altså på kortveggen. På Jæren er det ikke uvanlig med skuter på begge kortveggene, men det er særlig den som vender mot nord som er viktig, for den isolerer boligdelen ved at den tar godt av for nordavinden.
Fylkesvei 2820
Fylkesvei 2820  går mellom Hole bru og Prestfoss i Sigdal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 133.
Østby (Tydal)
Østby er ei grend i Tydal kommune i Trøndelag. Østby var siste hovedleir for general Carl Gustaf Armfeldts hærtog før farten over fjellet til Sverige, i januar 1719 (se Karolinernes dødsmarsj).
Generalen selv lå i Gammelgarden på Østby. Fjellbonden og kjentmannen Lars Bersvendsen Østby ble tatt med som veiviser for hæren. Det ble også Lars Jonsen Østby. I tillegg ble to kvinner, Anne Haugen som var Lars Jonsen Østby sin søster, og Ingeborg Østbyhaugen, som nettopp hadde født tvillinger, tatt med som gisler. De skulle sikre at veiviserne ikke førte troppene på avveie.
I 1990 hadde Østby krets 149 innbyggere.
Matchstick Productions
Matchstick Productions er et filmselskap fra Colorado, USA som hovedsakelig produserer skifilmer. Selskapet ble opprettet i 1992 av Steve Winter og Murray Wais. Selskapet har gitt ut helaftens skifilmer årlig siden 1997 og gjennombruddet kom med Ski Movie i 2000.
Kjersti Elvik
Kjersti Elvik (født 9. mars 1969 i Bergen) er en norsk skuespiller.
Skobyen Halden
Halden har fra 1892 til 1998 hatt i alt 17 skofabrikker. På 1950-tallet produserte byens 800 skotøyarbeidere årlig 800 000 par sko. Hver femte sko i Norge ble da produsert i Halden, som fram til 1960-tallet ble regnet som Norges skotøyhovedstad. En rekke av fagarbeiderne kom fra Örebro, Sveriges skotøysentrum.
Kjersti Elvik
Hun hadde sitt gjennombrudd i den populære norske TV-serien Vestavind, men er antakelig mest kjent for sin rolle som Hanne Wilhelmsen i filmatiseringen av Anne Holts krimromaner Salige er de som tørster og Blind gudinne. For rollen i Salige er de som tørster fikk hun Amandaprisen 1998 i klassen beste kvinnelige skuespiller.
Division 1 i fotball for menn (Sverige)
Division 1 er det tredje nivået i svensk herrefotball. Ligaen består av to avdelinger, norra og södra.
Division 1 sesongene 1924/1925-1986
Division 1 var sesongene 1924/1925–1986 svensk herrefotballs øverste divisjon. Det offisielle navnet var imidlertid Allsvenskan. Før 1987-sesongen ble det foretatt en serieomlegging der nivået tilsvarende andredivisjon byttet navn til 'Division 1', og et nytt serienivå, kalt 'Division 2' ble opprettet.
Division 1 sesongene 1987-2000
Division 1 var svensk herrefotballs andredivisjon mellom 1987 og 1999.
Divisjonen var sammensatt av to grupper; Nordre og Søndre med 14 lag i hver gruppe. Et unntak fra dette var sesongene 1991 og 1992 da 'Division 1' besto av 4 grupper (Nordre, Søndre, Vestre og Østre). I 2000 ble 'Division 1' gjort om til Superettan.
Division 1 sesongene 2000-2005
Division 1 var i sesongene 2000-2005 synonymt med Superettan, og et uoffisielt navn på denne serien.
Division 1 fra og med sesong 2006
Division 1 er i dag (fra 2006-sesongen) en geografisk todelt serie. Til tross for navnet er dette nå tredje høyeste nivå i det svenske seriesystemet, under Superettan og Allsvenskan samt over de seks Division 2-ligaene. Ligaen er delt inn i en søndre- og en nordre-del hver med 14 lag. De offisielle navnene som Sveriges fotballforbund benytter er "Div. 1 södra" respektive "Div. 1 norra".
Division 1 fungerer fra og med 2006 på følgende måte:
Paripiranga
Paripiranga er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Division 1 i fotball for menn (Sverige)
Bakgrunn
I sesongene 2000-2005 måtte vinnerne i 'Division 2' spille kvalifisering mot hverandre for å få avgjort hvilket lag som skulle rykke opp til Superettan. Dette ble sett på som uheldig da mange mente at avdelingsvinnerne i prinsippet burde rykke opp. I forbindelse med serieomleggingen i 2006 ble dette gjort om og håpet er at med dette blir steget opp til Superettan blir mindre for klubbene.
Karl Hanke
Karl Hanke (født 24. august 1903 i Lauban i Schlesien i Tyskland, død 8. juni 1945) var en embetsmann i det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP. Han var gauleiter i nedre Schlesien fra 1940 til 1945, og en nøkkelperson i Joseph Goebbels' propagandaministerium. Helt mot slutten av andre verdenskrig ble han den siste Reichsführer-SS.
Hanke ble skutt under et fluktforsøk mens han var i krigsfangenskap.
Liv og virke
Etter at nazistene hadde vunnet en stor valgseier i september 1930, ble Hanke leder av partiets lokalavdeling i den vestlige del av Berlin og fikk kontakt med den unge arkitekt Albert Speer. Hanke inngikk en kontrakt med Speer om å ombygge en villa i de vestlige forsteder til kontor for partiet. Hanke og Speer ble nære venner. Speer fortalte senere i sin selvbiografi at Hanke i 1944 hadde sagt til ham at han aldri burde besøke Auschwitz, fordi han selv hadde sett noe der som han verken hadde lov til eller var i stand til å beskrive.
Mens propagadaminister Joseph Goebbels hadde et amorøst forhold til den tsjekkiske skuespillerinnen Lída Baarová, hadde hans kone Magda et tilsvarende forhold til Hanke. Begge sidesprangene opphørte i 1938 på ordre fra Adolf Hitler, som fryktet en offentlig skandale.
Som reserveoffiser i Wehrmacht var han i tjeneste fra 1940 til 1944. Han var også medlem i Allgemeine-SS. 12. april 1945 ble han tildelt Den germanske orden, den høyeste utmerkelse i det tredje rike. Den 20. april ble han utnevnt til Reichsführer-SS, det vil si kommandant for Schutzstaffel (SS) med rang tilsvarende generalfeltmarskalk. Hans forgjenger, Heinrich Himmler, hadde drevet uautoriserte samtaler med de vestlige de allierte for å få slutt på tofrontskrigen. Hitler så dette som forræderi, og fratok Himmler alle verv og grader samt erklærte at han skulle henrettes.
Hanke hadde siden 1941 vært Gauleiter i Nedre Schlesien. Da dette området havnet i frontlinjen med Den røde armés innrykking i Tyskland, tiltrådte han som kampkommandant i Breslau. Hanke ledet forsvaret av byen på en hensynsløs måte. Byen ble beleiret av sovjeterne, men forsvarerne holdt stand helt til 7. mai 1945, da garnisonen valgte å kapitulere. Hanke hadde da to dager tidligere fått vite at Adolf Hitler hadde utnevnt ham til den avsatte Heinrich Himmlers etterfølger som Reichsführer-SS. Han forlot straks Breslau i et lite fly, og satte kursen for Hirschenberg, der han møtte generalfeltmarskalk Ferdinand Schörner, den tyske hærens nye øverstkommanderende.
Av uklare grunner valgte han deretter å dra med fly til Praha, der han fikk merke at det var en større oppstand på gang i byens sentrum. Dette satte skrekken i Hanke, som forsøkte å returnere til flyplassen, men veien hit viste seg å være sperret av tsjekkiske partisaner. Kledd som menig SS-soldat sluttet Hanke seg til en mindre avdeling fra 17. SS pansergrenaderdivision. Denne forsøkte å kjempe seg tilbake til Tyskland, men støtte på tsjekkiske partisaner ved Nova Ves. Hanke og hans gruppe ble tatt til fange av dem og plassert i en tsjekkisk krigsfangeleir.
8. juni ble han skutt under et fluktforsøk.
Gorka Izagirre
Gorka Izagirre Insausti (født 7. oktober 1987) er en profesjonell spansk landeveissyklist som sykler for UCI WorldTour laget Movistar Team. Han ble profesjonell rytter i sesongen 2010, da han begynte å sykle for Euskaltel. Izagirre har tidligere kjørt som amatørrytter i det spanske sykkellaget Contentpolis - Ampo. Han debuterte i Tour de France første gang i 2011 utgaven.
The Lumineers
The Lumineers er et amerikansk indiefolk, folkrock og americana-band, som holder til i Denver. Gruppen ble stiftet av Wesley Schultz og Jeremiah Fraites i 2005, da de begynte å spille sammen. I 2010 ble gruppens kvinnelige medlem Neyla Pekarek en del av bandet. Etter at gruppens store suksessingel, «Ho Hey», kom ut i desember 2011, ble og Stelth Ulvang og Ben Wahamaki også fulltidsmedlemmer i gruppen. «Ho Hey» og debutalbumet The Lumineers sendte bandet høyt opp på mange av verdens største hitlister og nominasjoner til Grammy og Billboard-utdelingene.
Lexington (Kentucky)
Lexington (offisielt Lexington-Fayette Urban County) er den nest største byen i Kentucky, og nummer 65 på listen over USAs største byer. Den ligger i Bluegrass-regionen, litt på nordsiden av elva Kentucky. Folketallet i den sentrumsnære delen av byen var i 2008 oppgitt til 282 114, mens befolkningen medregnet tilgrensende byområder (tilsvarende norsk tettsteds-definisjon) var på 453 424 ifølge folketellingen i 2006. Byen er kjent for sin oppdrett av veddeløpshester og omtales i USA som Horse Capital of the World. Sammen med Louisville (litt lenger vest) utgjør de verdens største marked for rasehester. Av de mest kjente arenaer for hestesport ligger Keeneland veddeløpsarena rett utenfor byen. I 2010 arrangerte Lexington 2010 FEI World Equestrian Games, Verdenslekene i hestesport.
Lexington ble grunnlagt i juni 1775, i det som den gang var staten Virginia, 17 år før Kentucky ble proklamert som egen stat. En gruppe utforskere ledet av William McConnell fant stedet egnet for en bosetning, og selv uten en eneste oppført bygning, ble stedet oppkalt etter byen Lexington i Massachusetts som hadde vært det første slagstedet i den amerikanske uavhengighetskrigen noen måneder tidligere. I fire år var Lexington bare et leirsted, før en større gruppe pionerer ledet av Robert Patterson i 1779 fikk oppført et blokkhus til "beskyttelse mot indianerne". Kort tid etter begynte byggingen av selve byen.
Allerede i 1820 var byen regnet som en av de største og rikeste byene vest for Allegheny-fjellene (idag ville vi nok sagt vest for Appalachene). Velstanden baserte seg mye på jordbruksmulighetene, og på de økonomiske fordelene jordeierne fikk ved utstrakt bruk av slaver. I 1850 var 1/5 av staten Kentuckys innbyggere slaver, og Lexington hadde den største konsentrasjoner av slaver i hele staten.
The Death of Stalin
The Death of Stalin er en satirisk komediefilm fra 2017. Manus ble skrevet av David Schneider og Armando Iannucci som også var regissør. Hovedrollene spilles av Steve Buscemi, Simon Russell Beale, Paddy Considine, Rupert Friend, Jason Isaacs og Michael Palin. Filmen var basert på den franske romanen "La Mort de Staline" og skildrer maktkampen etter at den sovjetiske lederen Josef Stalin døde i 1953. Filmen mottok en nominasjon til Magritte Award i kategorien "Beste utenlandske film" og ble utgitt i løpet av Toronto International Film Festival i 2017. Filmen ble forbudt i Russland, Kasakhstan og Kirgisistan for angivelig hån mot landenes fortid, og for å ha gjort narr av deres statsledere
Sammendrag
I Sovjetunionen i 1953 lytter Josef Stalin til en konsert på radio, og han beordrer at en innspilling av musikken skal leveres til ham. Konserten må derfor gjentas og spilles inn. Men pianisten, Maria Yudina, gjemmer en beskjed til Stalin sammen med platen, hvor hun skriver at Stalin har ødelagt nasjonen deres. Stalin befinner seg i sin datsja når han hører på musikken og leser beskjeden fra Yudina, lider han av en hjerneblødning og blir lam. Medlemmene av sentralkomiteen blir varslet. Den første som ankommer var Lavrentij Berija, som oppdager beskjeden fra Yudina. Deretter kommer nestleder for Minister-rådet, Georgij Malenkov.
Georgij Malenkov blir statsminister, men han blir stort sett kontrollert av Beria. Mange politiske fanger blir løslatt, og begrensningene over Den russisk-ortodokse kirke blir løsnet - noe som gjør Beria mer populær blant folket. Marskalk Georgy Zhukov ankommer og krever å vite hvorfor det sovjetiske militæret har blitt nektet av NKVD å utføre mange av deres tidligere oppgaver. Khrusjtsjov ønsker støtte fra Zhukov, som samtykker i å gi ham hærens støtte i et kupp for å styrte Beria - men bare dersom komiteen sier seg enig. For å undergrave Berias popularitet beordrer Khrusjtsjov gjenopptakelse av tog inn til Moskva, slik at tusenvis av mennesker kan komme inn i hovedstaden. Som Khrusjtsjov regnet med, fyrer NKVD-vaktene inn i folkemengden og dreper 1 500 mennesker.
Frivillighet Norge
Frivillighet Norge er et samarbeidsforum for frivillige organisasjoner i Norge. Sammenslutningen har mer enn 300 medlemsorganisasjoner fra alle deler av frivillig sektor, som representerer mer enn 50,000 lokale lag og foreninger. Organisasjonen ble stiftet 19. september 2005. Frivillighet Norge arbeider for å sikre frivillighetspolitikken i Norge for at organisasjonene skal ha tilgang til langsiktige, etisk forsvarlige inntektskilder. Sammenslutningen arbeider også for et best mulig samspill mellom frivillige virksomheter i saker av felles interesse.
Medlemskap i Frivillighet Norge er åpent for alle som driver frivillig virke på ikke-kommersiell/ikke-offentlig basis i Norge.
Frivillighet Norge deler hvert år ut den nasjonale Frivillighetsprisen til en person, lokal forening eller en gruppe som har gjort en bemerkelsesverdig frivillig innsats.
Frivillighet Norge drifter også rekrutteringsportalen Frivillig.no, en nasjonal oppslagstavle for frivillige oppdrag.
Generalsekretær er Stian Slotterøy Johnsen og styreleder er Heiki Holmås (2018).
Hiempsal II
Hiempsal II (Iampsas), d. ca. 60 f.Kr. var konge i det nordafrikanske kongedømmet Numidia fra 88 f.Kr. til sin død rundt 60 f.Kr. Han etterfulgte sin far Gauda som konge. Han ble etter sin død etterfulgt av sin sønn Juba I.
Bakgrunn
Etter Jugurthakrigen (112 f.Kr.–105 f.Kr.) som romerne førte mot kong Jugurtha i Numidia og som endte med seier for den romerske general Gaius Marius, ble Jugurthas halvbror Gauda innsatt som konge av romerne. En del av riket ble overlatt til naboriket Mauretania som takk for at deres konge, Bocchus I, hadde bistått romerne med å ta Jugurtha til fange. Gauda, som av historikeren Gaius Sallustius Crispus ble betegnet som «noe åndssvak», døde i 88 f.Kr.
Forholdet til romerne
I 88 eller 87 f.Kr. ble Gaius Marius landsforvist av Sulla. Marius dro til Numibia og søkte tilflukt hos Hiempsal. Hiempsal ga uttrykk for at han ville motta Marius som en venn, men Marius fant ut at Hiempsal planla å utlevere ham til Sulla. Ved hjelp av en av Hiempsals konkubiner klarte Marius å flykte
Luehdorfia
Luehdorfia er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Utseende
Gule og svarte svalestjerter. Bakvingen har en kort stjert, og gjerne en rød flekk ved roten av denne. Forvingens grunnfarge er gulaktig, med svarte tverrstriper eller -flekker.
Levevis
I alle fall den japanske arten har larver som lever på planter i slekten Asarum i ingefærfamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det østligste Asia, fra Øst-Sibir (Primorje) i nord til Taiwan i sør, inkludert Japan.
Hiempsal II
Forholdet til romerne
Gjennom skriftene til Sveton (Gaius Suetonius Tranquillus) vet vi at Hiempsal fortsatt levde i 62 f.Kr. Det antas at han døde i 60 f.Kr., og at han da ble etterfulgt som nubidisk konge av sin sønn Juba I.
Pros Mund
Pros Mund (født ca. 1589, død 13. oktober 1644) var en norsk-dansk offiser i trettiårskrigen.
Pros Mund ble etter all sannsynlighet født på adelsgården Birkevold i Eidanger. Ingen vet presis når han ble født, men foreldrene var Niels Mund og Ingeborg (Inger) Prosdatter Lauritsen, datter av lagmann i Skien Pros Lauridsen.
I tillegg til adelsgården Birkevold i Eidanger, eide Pros Mund også Rønnebæksholm og Grevensvænge i Danmark.
Pros Mund ble etter en utenlandsreise løytnant i fellesflåten den 14. juni 1624 med en lønn eller hyre på 150 danske riksdaler.
I 1633 fikk Pros Mund Island i len. En oppgave som han tok svært alvorlig.
Siste tokt
Den 12. september seilte han da av sted, som det ble sagt, med bange anelser. Sykdom hjemsøkte eskadren og hadde snart brakt 400 mann på sykelista. Da de den hollandske hjelpeflåte sammen med noen svenske orlogsskip var forventet å ville gå gjennom sundene, fikk Pros Mund ordre om (i oktober) å hindre dem i dette. Med hensyn på dette oppdraget holdt han sjøen mye lengre enn opprinnelig bestemt. Når han da skulle forflytte seg hjem med flåten, skulle han beordre fire skip til å krysse ennå en tid mellom Lolland, Falster og Vismar, og disse skipene skulle overvintre i Nakskov.
All makt skal samles i denne sal
«All makt skal samles i denne sal» er et kjent uttrykk som ofte siteres i forbindelse med prinsippet om at Stortinget skal være det øverste maktorgan i Norge. Før parlamentarismens innføring i 1884 førte maktfordelingsprinsippet at Kongen og kongens råd (det vil si regjeringen) hadde en sterk makt som ikke var underordnet Stortinget.
Pros Mund
Siste tokt
Men det ble annerledes. Den 13. oktober stod det ødeleggende slag under Lolland. Ved entringen av «Patentia» ble Pros Mund drept, «da han ikke vilde tage imod Kvarter»; eller etter en annen versjon: «efter given Kvarter ihjelskød Svenskerne hannem, hans Klæder hannem afrøvede og hannem saa blot og nøgen over Borde kastede». «Pros Mund var vel en behertzig Mand for et Skib, men om han var erfaren for en Admiral, ved jeg ikke» het det i en samtidig kritikk. Man mente at han hadde stor skyld i, at svenskenes angrep på ham ble en overrumpling.
All makt skal samles i denne sal
Uttrykket stammer fra en tale Johan Sverdrup holdt i 8. mars 1872 i sammenheng med statsrådssaken i Stortinget:
Pros Mund
Siste tokt
Pros Mund var gift med Edel Urne som var datter av Johan Urne til Valsø, og de bodde i København i Helligkorsstræde.
All makt skal samles i denne sal
Sverdrups uttalelse kom i løpet av en debatt om statsrådenes tilgang til stortingssalen og var knyttet til ønsket om å samle både stortingsrepresentantene og statsrådene under ett og samme tak. «Uttalelsen er uttrykk for et synspunkt om at de høyeste og viktigste anliggender avgjøres i de folkevalgte organer.»
Felipe Reyes
Felipe Reyes (født 16. mars 1980) er en spansk basketballspiller for klubben Real Madrid Baloncesto. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det spanske landslaget.
Mjelde kapell
Mjelde kapell er en langkirke fra 1927 i Tromsø kommune, Troms og Finnmark fylke. Det tidligere menighetshuset ble påbygget og innviet som kapell i 1961. Bygget fikk takrytter i 1979. Før dette ble klokken ringt fra en støpul. Kapellet ble overdratt til kommunen (fellesrådet) rundt 1990. Det har senere vært spekulert i om kapellet ville bli avhendet for å spare vedlikeholdsutgifter.
Pau Brasil
Pau Brasil er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Tour de France 1982
Tour de France 1982 var den 69. utgaven av Tour de France og varte fra 2. til 25. juli 1982. Rittet startet i Basel i Sveits og rytterne syklet 3512 kilometer fordelt på 22 etapper før de avsluttet på Champs Élyséesi Paris. Franskmannen Bernard Hinault vant rittet for fjerde gang, han tok også flest etappeseire med fire. Han vant både første og siste etappe. Nederlenderen Joop Zoetemelk tok andreplassen for sjette gang i karrièren.
Femte etappe ble avlyst etter at streikende stålarbeidere sperret veien og gjorde det umulig å gjennomføre lagtempoetappen som planlagt. Som en konsekvens av dette ble det avviklet to etapper 12. juli, kalt 9A og 9B. Den første var da en lagtempoetappe. Totalt fullførte 125 av 169 ryttere rittet.
Jostein Wilmann deltok for tredje gang, og brøt på den 19. etappen. Han var eneste norske deltaker.
Gauleiter
Gauleiter var en embetstittel i det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP. En gauleiter var partiets øverste embetsmann innenfor et gau, en region eller et partidistrikt. Det var på det meste 42 slike regioner i det nazistiske Tyskland, og én region for utlandet. Gauleitere ble utnevnt av rikskansler og partifører Adolf Hitler.
Fredrikssons fabrikk
Fredrikssons fabrikk er en svensk-norsk komiserie som gikk på NRK-TV fra 1990 til 1993. Handlingen i serien var lagt til en mindre norsk klesfabrikk der den svenske sjefen hadde sine daglige disputter og episoder med sine late og streikelystne ansatte.
Serien ble en stor seersuksess og er også blitt vist på svensk fjernsyn.
Handling
Serien handler om den lille norske klesfabrikken «Fredrikssons fashion», som drives av den oppgitte svensken, direktør Fredriksson. Syerskene hans er fire norske kvinner, som er mer opptatt av å skravle og sysle med egne ting enn å arbeide. De ansatte – med den tillitsvalgte Pia i spissen – er heller ikke sene med å gå til streik hvis det er noe de er misfornøyde med, og det oppstår stadig vekk disputter og humoristiske situasjoner mellom dem og deres svenske sjef.
Om serien
Fredrikssons fabrikk hadde premiere på NRK Fjernsynet 15. september 1990, og ble sendt på lørdagskveldene i tre omganger – i 1990, 1992 og 1993. Serien består av 17 halvtimes lange episoder, pluss en julespesial på rundt 45 minutter. Etter seriens slutt i 1993 fulgte kinofilmen Fredrikssons fabrikk – The movie, som hadde premiere i 1994.
Serien er basert på den britiske komiserien The Rag Trade, med manus av Ronald Wolfe og Ronald Chesney. Handlingen ble oversatt og tilrettelagt norske forhold av Andreas Markusson og Bo Hermansson. Hermansson hadde også regien på alle episodene.
Musikken stod Egil Monn-Iversen for. Kjenningsmelodien til serien var den gamle slageren Hva var vel livet uten deg? fra filmen Vi gifter oss fra 1951, og sangen ble fremført av Anne Marie Ottersen, Brit Elisabeth Haagensli, Elsa Lystad og Aud Schønemann.
Opptakene til Fredrikssons fabrikk ble spilt inn på Conventum Kongressenters 3. sal i Stovner Senter. Salen hadde inntil 588 publikumsplasser. Lokalene til Conventum Kongressenter ble senere revet da Stovner Senter skulle bygges ut.
Mottakelse
VGs anmelder Jan Ovind var svært lunken etter første episode. Han betegnet serien som «tørr» og skrev at: «Skal dette holde som lørdagsunderholdning i beste sendetid, må det bli fart på både syerskene og symaskinene til neste lørdag. Ellers er vi redd det går mot en rask konkurs for den finansielt truede fabrikken». Slik gikk det imidlertid ikke. Serien ble raskt svært populær blant seerne, og den siste episoden av sesong 1 ble sett av hele 2,3 millioner seere – en økning på oppimot en halv million seere fra uken før. Dette var før TV 2 startet opp, og NRK var i prinsippet uten konkurranse. Men også da serien gikk i 1992 og 1993, var den blant ukas mest sette TV-programmer, med seertall som lå jevnt på mellom 1,3 og 1,5 millioner.
Også da Fredrikssons fabrikk gikk i reprise i 1997 var serien en stor publikumsmagnet for NRK. Med over én million seere var serien blant NRKs mest sette TV-programmer for 1997.
Episodeoversikt
Sesong 1 (1990)
Julespesial (1990)
Sesong 2 (1992)
Sesong 3 (1993)
DVD-utgivelser
Julespesialen O jul med din glede ble gitt ut på DVD av NRK i 2005. DVD-en inneholder også tre episoder fra første sesong.
Filmen Fredrikssons fabrikk – The movie er sluppet på DVD som en del av DVD-serien Norske klassikere.
Cuba under VM i friidrett 2019
Cuba deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Crush (album)
Crush er debutalbumet til det amerikanske bandet Crush.
Albumet ble utgitt i 1995 på med katalognummer 4BD 112692-95.
Fylkesvei 2818
Fylkesvei 2818  går mellom Prestfoss og Tangen i Sigdal. Veien er 11,6 km lang.
John Erik Bøe Lindgren
John Erik Bøe Lindgren (født 6. august 1969) er en norsk oversetter.
Han har graden cand.philol. fra Universitetet i Oslo, med fagene litteraturvitenskap, nordisk og engelsk. Han ble uteksaminert i 1994, med hovedoppgaven «Apartheid and Fiction: A Reading of André Brink's A Chain of Voices». Han oversatte sin første roman i 1996, og har over 50 oversettelser bak seg. Han oversetter hovedsakelig skjønnlitteratur, men også noe sakprosa. Han jobber som seniorrådgiver i Språkrådet.
Liste over Manitobas statsministre
Manitobas statsminister er denne canadiske provinsens førsteminister.
Tupac: Resurrection
Tupac: Resurrection er en amerikansk dokumentarfilm fra 2003 om Tupac Shakurs liv. Filmen er regissert av Lauren Lazin og utgitt av Paramount Pictures, og er fortalt av Tupac Shakur selv. Filmen var på kino fra 16. november 2003 til 21. desember 2003 i USA. 1. juli 2008 hadde den omsatt for over 7,8 millioner dollar, noe som gjorde filmen til den 21. mest innbringende dokumentariskefilmen i USA. Filmen var nominert til Oscar for beste dokumentarfilm på den 77. Oscar-utdelingen.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Conflict: Desert Storm II
Conflict: Desert Storm II, utgitt som Conflict: Desert Storm II: Back to Baghdad i Nord-Amerika, er et krigsspill fra 2003 satt til Gulfkrigen. Det er det andre spillet i Conflict-serien, og er utviklet av Pivotal Games. Som i forgjengeren, Conflict: Desert Storm, spiller man som spesialsoldatene John Bradley, Paul Foley, Mick Connors og David Jones, som utgjør «The Red Team».
Handling
Gjennom spillets ti oppdrag må de fire soldatene gjennomføre en rekke ulike oppgaver. I spillets første oppdrag befinner man seg i Al-Hadar hvor Red Team må slå seg sammen med en Delta-tropp som er fanget i byen. Etter å ha kjempet seg inn til Delta-troppen, dør to av Delta-soldatene etter å ha bli truffet av en irakisk granat fra en bombekaster mens Delta-troppen kjemper seg mot en bunker. I denne bunkeren, en kommunikasjonsbunker, må Red Team tre Delta-soldater fra irakiske styrker før de og sersjanten deres blir evakuert.
Red Team blir så sendt til et annet sted for å ødelegge en kommunikasjonsbunker, men blir fakket. De klarer å rømme, og blir siden sendt videre til et biokjemisk anlegg hvor langdistansemissiler blir fylt med den livsfarlige gassen sarin. Etter å ha ødelagt den kjemiske trusselen, må Red Team hjelpe «2nd Marine Division» med å sikre et oljeraffineri som har blitt tatt over av irakiske styrker og skal ødelegges. Oppdraget ender med at marine-infanteriet blir tatt i bakholdsangrep, og mange av dem blir skutt og drept.
Red Team hjelper også til med å sikre Kuwait By ved å kjøre rundt i en M2 Bradley Fighting Vehicle, et militært kjøretøy, mens man dreper irakiske soldater før man til slutt kommer frem til fiendtlig artilleri. Red Team beordrer så et luftangrep for å ødelegge dem, og spillet ender med at Kuwait blir frigjort, og emiren av Kuwait takker FN-koalisjonen for deres militære assistanse.
Spillbarhet
Som i spillets forgjenger kan man også her velge om de fire spesialsoldatene skal være en del av den britiske SAS-styrken eller fra amerikanske Delta Force. Spilleren kan til enhver tid bytte mellom de fire karakterene, og kan også gi ordre til de man ikke styrer. På PlayStation 2 kan to spillere spille samtidig og styre to karakterer hver, men på Xbox og GameCube kan opptil fire spillere spille samtidig. Spilleren er ikke bundet til våpnene karakterene starter med - man kan plukke opp våpen og ammunisjon fra drepte fiender.
André Charles Collini
André Charles Collini (født 18. november 1921 i Tunis i Det franske protektorat Tunisia, død 10. november 2003 i Lourdes i Frankrike) var katolsk erkebiskop av Toulouse.
Bakgrunn
Andre Collini, som var fra en familie franske pieds-noirs; faren var domstolsbetjent. Andre Collini var student ved det tunisiske presteseminaret i Le Kram, og ble integrert i den franske hær kommandert av Giraud i 1943.
Prest
André Charles Collini ble ordinert til prest kort tid etter andre Verdenskrig, den 20. september 1947. Han var kapellan ved Lycée Carnot, prest i Kartago, han var en av de tre generalvikarer i erkebispedømmet etter uavhengigheten (juli 1954) i en alder av 33 år; med ansvar for prestene.
Koadjutor-biskop av Ajaccio
Pave Johannes XXIII utnevnte ham den 7. september 1962 til koadjutorbiskop av Ajaccio og titulærbiskop av Zephyrium. Erkebiskopen av Kartago, Paul-Marie-Maurice Perrin, ordinerte ham til biskop den 7. oktober samme år; medkonsekratorer var Paul-Pierre-Marie-Joseph Pinier, biskop av Constantine, og Gaston-Marie Jacquier, hjelpebiskop av Alger.
Han deltok på alle sesjoner av Det andre Vatikankonsil.
(Koadjutor-)erkebiskop av Toulouse
Paul VI utnevnte ham den 22. desember 1972 til titulærerkebiskop pro hac vice av Salapia og koadjutorerkebiskop av Toulouse. Etter at Louis-Jean-Frédéric Guyot trakk seg, etterfulgte han ham den 16. november 1978 som erkebiskop av Toulouse.
Den 3. desember 1996 innvilget pave Johannes Paul II hans alderebetingede avskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Douglas Golder
Douglas James Golder (født 1. februar 1948, australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal. Golder vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det australsk laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak New Zealand. Australia vant semifinalen med 2-1 mot Pakistan men tapte finalen mot New Zealand med 0-1. Golder spilte fire kamper i OL-turneringen.
Brannjern
Brannjern eller brannfot er et stativ laget i smijern til å sette gryter, stekepanner, takker eller former på ved matlaging eller annen koking over et åpent ildsted som peis eller grue. De to vanligste formene for brannjern består av en horisontal trekant eller en ring med tre føtter. Med tre føtter vil brannjernet stå stødig selv om underlaget er ujevnt.
Barnängens Tekniska Fabrik
Barnängens Tekniska Fabrik var et svensk kjemiteknisk selskap. Det er først og fremst kjent for sine såper, som selskapet begynte å produsere i 1868. Varemerket ble også benyttet i Norge, men da skrevet Barnengen(s), som er et eget norsk selskap med utgangspunkt i det svenske.
Selskapet ble grunnlagt av V. Holmström og lå opprinnelig i Tottieska malmgården ved Bondegatan på Södermalm i Stockholm. Navnet Barnängens tekniska fabrikers AB ble til i 1885 i samband med at selskapet ble omgjort til aksjeselskap. Virksomheten ble mot slutten av 1920-tallet flyttet til en nybygd moderne fabrikk i Alvik i Stockholm, etter at det i 1928 var blitt kjøpt av et konsortium sammen med Tomtens fabrik AB og AB Eneroth & co. i Göteborg.
Brønsted–Lowrys syre-baseteori
Brønsted-Lowry syre-baseteorien (også kalt protonteori om syrer og baser ) er en syre-basereaksjonsteori som ble foreslått uavhengig av Johannes Nicolaus Brønsted og Thomas Martin Lowry i 1923. Det grunnleggende konseptet om denne teorien er at når en syre og en base reagerer med hverandre, danner syren sin konjugerte base, og basen danner sin konjugerte syre ved utveksling av et proton (hydrogenkation eller H+). Denne teorien er en generalisering av Arrhenius-teorien.
Barnängens Tekniska Fabrik
På 1960-tallet kom det også produksjon fra Henrik Gahns AB i Uppsala.
Brønsted–Lowrys syre-baseteori
Definisjon av syre og base
I Arrhenius-teorien er syrer definert som stoffer som dissosierer i vandig løsning for å gi H+ (hydrogenioner), mens baser er definert som stoffer som dissosierer i vandig løsning for å gi OH- (hydroksidioner).
Barnängens Tekniska Fabrik
I 1978 ble også Liljeholmens Stearinfabriks AB kjøpt. Et nytt produksjonsanlegg ble senere oppført i Ekerö utenfor Stockholm. Barnängen ble lenge eiet av KemaNord (senere KemaNobel) men ble ervervet i 1992 av tyske Schwarzkopf. Etter at Schwarzkopf i 1995 ble ervervet av Henkel er Barnängen gått inn i Henkel Norden AB.
Brønsted–Lowrys syre-baseteori
Definisjon av syre og base
I 1923 foreslo den fysikalske kjemikere Johannes Nicolaus Brønsted fra Danmark og Thomas Martin Lowry fra England begge uavhengige teorier som bærer deres navn. I Brønsted–Lowry-teorien er syrer og baser definert av måten de reagerer med hverandre på, noe som gir større generalitet. Definisjonen uttrykkes i form av likevektsuttrykket:
Barnängens Tekniska Fabrik
Henkel avhendet deretter fabrikken i Ekerö til de tidligere ansatte der, som senere solgte den til Oriflame. Henkel har solgt deler av Barnängens sortiment.
Kjente produkter
Munnvannet Vademecum, lansert 1897, solgt til kosmetikkprodusenten Hardford.
Produksjonen av Barnängens fast barnesåpe begynte på 1800-tallet og produseres fortsatt, selv om oppskriften er blitt endret flere ganger.
Brønsted–Lowrys syre-baseteori
Definisjon av syre og base
Likevekstegnet, ⇌, brukes fordi reaksjonen kan skje både fremover og bakover. Syren,, kan miste et proton og bli dens konjugerte base, A−. Basen, B, kan akseptere et proton for å bli dens konjugerte syre, HB+. De fleste syre-base reaksjoner er raske, så komponentene i reaksjonen er vanligvis i dynamisk likevekt med hverandre.
Hugo Gyldmark
Hugo Gotfred Skovgaard Gyldmark født Nielsen (født 28. juni 1899 i København, død 7. september 1971 samme sted) var en dansk komponist og orkesterleder.
Hugo Gyldmark ble født som den tredje i en søskeneflokk på fire brødre som alle ble musikere. Hugo spilte cello, og hans første engasjment som orkestermusiker fikk han allerede som 15-årig i Nakskov. Tilbake i København dannet han sammen med brødrene Leonard og Sven Gyldmark-trioen, som blant annet spilte til stumfilmforevisninger. Han opptrådte også under navnet Sid Merriman.
Jemenittiske jøder
Jemenittiske jøder er jøder som bor, eller hvis forfedre bodde, i Jemen i sørenden av Den arabiske halvøy. De blir ansett som en del av mizrahisk jødedom. Store deler av gruppen snakker jødejemenittisk arabisk. Mellom juni 1949 og september 1950 ble det store flertallet av Jemens jødiske befolkning, rundt 49 000, transportert til Israel i det som ble kalt for «Operasjon magiske teppe». De fleste jemenittiske jøder bor i dag i trygghet i Israel, noen i USA og noen få andre steder. Kun en håndfull er blitt igjen i Jemen, de fleste eldre.
En muntlig forestilling har plassert den tidligste bosetningen av jøder i Jemen og Den arabiske halvøya til tiden til kong Salomo, det vil si på 900-800-tallet f.Kr. En forklaring er at kong Salomo sendte handelsmenn sjøvegen til Jemen for å lete etter gull og sølv som kunne benyttes for å utsmykke Salomos tempel i Jerusalem. I 1881 skrev den franske visekonsulen tilbake til Frankrike at han hadde lest en bok av den arabiske historikeren Abu-Alfada at jødene i Jemen bosatte seg i området i år 1451 f.Kr. En annen legende plasserer jødiske håndverkere i region på forespørsmål av Makeda, dronningen av Saba (Sheba). Beta Israel, de sorte jødene i naboregionen Etiopia, har en beslektet legende om sin opprinnelse som plasserer dronningen av Saba som gift med kong Salomo. Deler av Jemen, Eritrea og Etiopia ble på denne tiden styrt av kongedømmet Saba, muligens lå hovedstaden i selve Jemen.
Xionghuangjiu
Realgar-vin eller xionghuang-vin (kinesisk:, xiónghuángjiǔ) er en kinesisk alkoholholdig drikk som består av kinesisk kornvin (huangjiu, «gul vin») tilsatt realgar pulver, et gul-orange arsenisk sulfidmineral (As4S4). Den drikkes tradisjonelt under dragebåtfesten som faller om sommeren.
Realgar regnes som en tradisjonell kinesisk medisin (xiónghuáng 雄黃); den anses å kroppslig helsestyrkende virkning. Stoffet benyttes imidlertid mest som ry pesticid, især som insektmiddel mot mygg.
Ettersom det dreier seg om et giftstoff, pleier man ikke å la barn smake av vinen.
Realgarvin kan kjøpes ferdigblandet, men blir ofte hjemmelaget med gul vin og mineralpulver av realgar kjøpt på apoteker, markeder eller fra gatehandlere. En vanlig resept foreslår 50 til 100 gram realgarpulver år liter vin, som så får hvile i flere timer ved romstemperatur.
Bruken under dragefesten er senere blitt knyttet opp mot festlighetene til minne om dikteren og statsmannen Qu Yuan (340–278 f.Kr.) som tok livet av seg selv i protest ved å drukne seg i en elv. For legenden forteller at folk hastet i vei med sine båter for å berge ham, eller i det minste hans kropp fra å bli spist av fisker. Blant dem var en lege som tømte realgar i elven for å forgifte fiskene, og en vanndrage kom til overflaten og ble straks drept av båtsmennene.
Jen Lee
Jen Lee (født 26. juli 1986 i Taipei) er en taiwanskfødt kjelkehockeyspiller fra USA. Han har to paralympiske gullmedaljer i kjelkehockey for USA, og ett VM-gull.
Bakgrunn
Etter Terrorangrepet på USA 11. september 2001 bestemte han seg for å verve seg til militæret. Han var sersjant fram til 2015. Hans skade stammer fra en motorsykkelulykke, han amputerte den ene foten i mars 2009. Han begynte med kjelkehockey ved Brooke Army Medical Center i 2009, og debuterte for USA i 2010.
Idrettskarriere
Han deltok i World Sledge Hockey Challenge 2012, der USA vant. Han deltok også i VM i kjelkehockey 2012, der USA vant etter seier 5-1 over Sør-Korea.
USA kom på andreplass i World Sledge Hockey Challenge 2013, der Lee deltok. De kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2013, etter finaletap 0-1 mot Canada. Året etter deltok han på USAs lag som vant kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014.
Sprinkle Network
Sprinkle Network var et svensk pyramidespill som opererte fra Göteborg i 2003 og 2004. Selskapet ble ledet av Stefan Byding.
Med utsikter til rask fortjeneste investerte tusenvis av personer opptil 240.000 kroner i konseptet. Selskapets visjon var å selge billige merkevarer på internett. Dette viste seg å kun være et skalkeskjul for å kunne verve nye personer som kunne investere i selskapet. I 2004 ble selskapet slått konkurs.
Kjente idrettsprofiler ble rekruttert som toppselgere av Sprinkle Network. Det ble også bløffet om avtaler med kjente selskaper som IKEA og Statoil.
I praksis var Sprinkle Network en gjenoppståelse av Svenska Konsumentgruppen som var navnet som ble brukt i markedsføringen av Global Consumer Group i Sverige. Ved kollapsen av Sprinkle Network forsvant mange av medlemmene over til pyramideselskapet Eurosmart.
Pedro Alexandre
Pedro Alexandre er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Motörhead
Motörhead var et Grammy-belønnet britisk rock and roll-band, dannet i 1975 av bassist, vokalist og låtskriver Ian «Lemmy» Kilmister.
Motörhead blir typisk karakterisert som heavy metal, men hadde en unik sound som blandet flere sjangre, med base i punkrock. Motörhead har fått æren for å være delaktig i utvikling av en rekke musikksjangre, som trash metal og speed metal. Fra midten av 70-tallet har Lemmy dog insistert på at de spiller rock and roll. Han sa de har mest til felles med punkrock-band, men med en egen unik sound. Motörhead er godt likt både blant punkere og metal-fans.
Motörhead sin suksess eksploderte med albumene Overkill, Bomber og Ace of Spades i tillegg til konsertalbumet No Sleep 'til Hammersmith og diverse singler fra disse albumene, som alle ble gitt ut i perioden 1979–1981. Motörhead ble raskt kjent som et av de største heavy metal-bandene i Storbritannia, som dominerte metal-scenen på denne tiden. Motörhead har blitt nominert til Grammy for «beste heavy metal-framføring» tre ganger, men vant ikke før i 2005, for sangen «Whiplash», opprinnelig laget av Metallica. VH1 har plassert Motörhead på en 26.-plass over tidenes største hardrock-band.
«Maskoten» til Motörhead ble skapt i 1977 og heter Snaggletooth B. Motörhead (også kjent som «Warpig») og prydet de fleste av Motörheads albumcovere.
Motörhead formes (1975–1977)
Samme år Lemmy ble sparket fra Hawkwind (i 1975), bestemte han seg for å starte sitt eget band. Han hadde først planer om å kalle bandet Bastards, men daværende manager Doug Smith frarådet han å velge det navnet, ettersom Bastards ville hindre dem i å bli akseptert som et seriøst band. Lemmy skiftet derfor navnet til Motörhead, oppkalt etter den siste sangen han hadde skrevet for Hawkwind. Ordet «motorhead» er egentlig et kallenavn på en som bruker mye amfetamin.
Lemmy, som selv var bassist og vokalist, fikk med seg Lucas Fox på trommer og Larry Wallis på gitar. Motörhead holdt sin første konsert 20. juli 1975 i lokalet Roundhouse i London, hvor de spilte en konsert bestående av sju sanger. Motörhead hadde fått platekontrakt med United Artists og begynte å spille inn sitt første album i Rockfield Studios i Monmouth. Plateselskapet var lite fornøyd med albumet og valgte å ikke utgi albumet før fire år senere, i 1979, da bandet allerede var etablert. I denne perioden ble trommeslageren såpass upålitelig at Lemmy ønsket å kvitte seg med ham. Lemmy møtte så Phil «Philthy Animal» Taylor ved en tilfeldighet i en pub. Til å begynne med kom ikke de to så godt overens, men etter hvert ble det bestemt at Taylor skulle prøves ut på trommene – noe som viste seg å fungere bra – og Taylor ble fast medlem.
Bandet bestemte seg så for at de ville ha to gitarister. Phil Taylor jobbet på denne tiden med å bygge en husbåt, hvor «Fast Eddie» Clarke var formann. Til å begynne med visste ikke Taylor at Eddie Clarke spilte gitar, men etter å ha blitt tipset om at han var en dyktig gitarist, møtte han opp på døra hans og fortalte at han spilte i Motörhead og lurte på om Clarke var interessert i å bli med i bandet. Da alle fire medlemmene skulle møtes for å øve, møtte ikke hovedgitaristen Larry Wallis opp. Etter at de hadde ringt Wallis gjentatte ganger og leid spillerommet i timevis, møtte han til slutt opp tidlig på kvelden. Da han endelig møtte opp, spilte han i rundt en halvtime før han stakk. Episoden resulterte i at Wallis ble sparket fra bandet, og tidlig neste morgen møtte Lemmy opp i leiligheten til Eddie Clarke. Da han åpnet døren, overrakte Lemmy ham en lærjakke og et patronbelte og sa «jobben er din». Så gikk han.
I april 1977, etter å ha slitt med å få platekontrakt i et og et halvt år og fått lite anerkjennelse, vurderte de å gi opp og løse opp bandet. Medlemmene sleit med å få inn nok penger til å fortsette som musikere. De solgte litt narkotika nå og da, ettersom ikke alle hadde jobb, for å få penger til å leie øvingslokaler. De bestemte seg så for å få noe ut av den tiden de hadde spilt sammen og ville spille inn noe før de ga opp. De tok kontakt med Ted Carroll fra Chiswick Records som de hadde blitt kjent med, og spurte om det var mulig å få et mobilt studio til Marquee Club for å spille inn noen sanger, men da det viste seg at dette ble for dyrt, droppet de den ideen. Carroll foreslo så at de kunne låne studioet til å spille inn en single over en periode på to dager. A-siden på den ene dagen og b-siden på den andre. Da bandet kom i studio begynte de like greit å spille inn hele albumet. Carroll hørte opptakene og likte det de hadde spilt inn så godt at han ga dem ekstra tid til å spille inn vokalen og gitaren. Da albumet ble fullført, ble det gitt ut på Carrolls plateselskap Chiswick Records 24. september 1977 under navnet Motörhead. Albumet ble godt mottatt og nådde 43.-plass på den britiske albumlisten.
Suksess (1978–1981)
Etter å ha fått karrièren reddet av Ted Carroll med utgivelsen av debutalbumet, valgte de å fortsette Motörhead. De signerte så kontrakt med Bronze Records og fikk muligheten til å spille inn en single. Motörhead spilte inn en coverversjon av «Louie, Louie» (originalt framført av Richard Berry), og hvis singlen nådde høyere opp på hitlisten enn 75.-plass, skulle Motörhead få lov til å opptre på Top of the Pops. Mens bandet turnerte for å promotere singlen, fikk de tilbud om å spille på BBC Radio 1. 18. september 1978 spilte de inn sangene, som ble sendt på radioen den 25. De fire opptakene ble senere gitt ut på konsertalbumet BBC Live & In-Session fra 2005. Salget av singlen var akkurat bra nok til at Motörhead fikk spille på Top of the Pops. De spilte inn sangen «Louie, Louie» i studio, og 25. oktober 1978 ble opptaket sendt på BBCs radiokanal. Bronze Records ga dem så klarsignal til å spille inn et fullt album, og samme vinter gikk Motörhead i studio for å starte innspillingen.
Året etter (i 1979) fulgte tre studioalbum-utgivelser. Overkill ble produsert av Jimmy Miller, som tidligere hadde jobbet med The Rolling Stones. Albumet ble utgitt i mars 1979. Bandet hadde en stadig voksende fanskare, og det nye albumet solgte bra. Bandet la så ut på en Europa-turné. Etter å ha spilt på en musikkfestival i Punkaharju i Finland 23. juni 1979 måtte bandet i fengsel for hærverk. Samme sommer gikk Motörhead i studio igjen. Denne gangen for å spille inn Bomber. Bomber ble utgitt høsten 1979, og i likhet med forgjengeren ble den produsert av Jimmy Miller. Albumet ble bandets best mottatte så langt. Albumet klatret helt opp på 12.-plass på den britiske albumlisten. Albumet som Motörhead hadde spilt inn i 1975, ble nå gitt ut av United Artists, som ville tjene penger på deres suksess.
Etter en lang turné, hvor de blant annet fikk sjansen til å dele scene med AC/DC, var tiden kommet for å spille inn neste album. Motörhead hadde tro på seg selv etter å ha hatt økende salgstall og bedre og bedre mottatte album. De følte seg også kreative og klarte å skrive mye materiale. Motörhead startet innspillingen av albumet Ace of Spades 4. august 1980 i Jackson's Studios i Rickmansworth med plateprodusenten Vic Maile. Ace of Spades ble fullført i midten av september og gitt ut 10. november samme år. Albumet ses på som bandets endelige gjennombrudd. Det nådde 4.-plass på den britiske albumlisten og solgte til gull.
På slutten av året brakk Philthy nakken under en lek. Mens Eddie Clarke og Lemmy ventet på at Taylor skulle leges, inngikk de et samarbeid med det britiske jentebandet Girlschool under navnet Headgirl (Motörhead og Girlschool). Sammen spilte de inn EP-en St. Valentine's Day Massacre, som blant annet inkluderte en coverversjon av låten «Please Don't Touch» av Johnny Kidd & the Pirates. Headgirl framførte så «Please Don't Touch» på Top of the Pops, før Motörhead reiste til USA for første gang. De skulle være support på Ozzy Osbournes turné. I mellomtiden ble Motörheads første konsertalbum No Sleep 'til Hammersmith gitt ut. Albumet ble en umiddelbar suksess og gikk rett inn på 1.-plass over mest solgte album i Storbritannia.