cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sann nord
Sann nord (også kalt geodetisk nord eller geografisk nord) er retningen mot den geografiske nordpolen. Dette er ikke det samme som magnetisk nord, som blir gitt av et kompass. Avhengig av kartprojeksjonen vil rutenettet på de fleste kart ikke peke nøyaktig mot sann nord. En kan finne tilnærmet sann nord ved hjelp av Nordstjernen.
Amy Jönsson Raaholt
Amy Elisabeth Jönsson Raaholt (født 8. juni 1967 i Göteborg) er en norsk tidligere tennisspiller. Hun tok i alt 19 NM-tiltler fordelt på elleve i single, to i double og seks i mixed double i årene 1984–2002. Ti ganger ble hun tildelt kongepokalen, i årene 1986–91, 1993–95 og 2002. Som aktiv var hun kjent som Amy Jönsson, og spilte for en rekke klubber: Asker Tennisklubb, Lier Tennisklubb, Holmenkollen Tennisklubb, Oslo Tennisklub, Drammen Tennisklubb og Grefsen Tennisklubb.
Skarveien (Hole)
Skarveien (3-49) er en vei i Hole i Viken. Den er en del av Fylkesvei 285.
Skarveien ligger i Sollihøgda. Den har avkjøring fra E16 ved Lauvkastet, og går ned til Skaret, der den skifter navn til Lierveien.
Veien er kort, ca 1 km, og ligger cirka 245 meter over havet ved E16.
Andreas Fliflet
Andreas Fliflet (født 19. mars 1965 i Bergen) er en norsk musiker (bass og sag) og komponist.
Han er utdannet ved Berklee College of Music og New England Conservatory i Boston, der han fikk lære fra Paul Bley, George Russell og Dave Holland.
Med base i Hammerfest etablerte han i 1994 bandet LINK med Sverre Gjørvad og Tor Egil Braseth som blant annet gjorde det bra ved Barentsjazz 2006. Han leder ellers lydprosjektet Jienat som har flere plateutgivelser.
Fliflet har representert Norge i Nordkalottmesterskapet i sagspill (fjerdeplass, 2003). Han er bror til musikeren Gabriel Fliflet, som sammen med Ole Hamres ga ut Eine kleine kraftmusik, der Andreas spilte  sag og fremførte bjeffjoik.
Han ga bidrag til Geggen Maunos plate Ensom Ulv (Bølgeblækk, 2005) der han også spiller sag. Under Nasjonal Vedkveld på NRK i 2013 spilte han motorsag.
Han er medforfatter på Trollstilt (Gyldendal, 1998), et læreverk i tradisjonsmusikk, og er per 2017 førsteamanuensis ved Universitetet i Tromsø, musikkonservatoriet. I tillegg har han vært landsdelsmusiker i Finnmark, sittet i Nordnorsk Kulturråd og vært hovedtillitsvalgt for Musikernes Fellesorganisasjon i organisasjonen Scene Finnmark.
Sara Winther
Sara Winther (født 31. oktober 1981) er en newzealandsk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 20.
Cambambe vannkraftverk
Cambambe vannkraftverk er en vannkraftstasjon i elva Kwanza i provinsen Malanje i det nordlige Angola. Reservoaret har installert vannkrafteffekt på 450 MW. Anlegget er statlig.
Birch Gun
Birch Gun var en britisk selvdreven kanon.
Birch Gun var den første selvdrevne kanon produsert for britisk artilleri, men bare 7 ble bygget. Den første ble tatt i bruk i 1925, og i 1931 var alle faset ut av tjeneste.
Tre varianter av Birch Gun ble bygget. Den første, som var den eneste av sin type, hadde kanonen plassert helt åpent på toppen av skroget. Den andre varianten ble bygget i fire eksemplarer og hadde i tillegg til forbedringer på kanonen et skjold som ga mannskapet bedre beskyttelse. Den tredje varianten hadde kanon plassert i et tårn, noe som begrenset elevasjonen og rekkevidden til kanonen. Bare to ble bygget av denne varianten.
Afropachylepta
Afropachylepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Klämmingen
Innsjøen ligger i en sprekkedal, og dens lengde er 12 km fra nordvest til sørøst. Innsjøens overflateareal er 16 km², og ligger på nivå med Frösjön, 10,7 meter over havet. Innsjøens største dybde er målt til 36,5 meter.
Ove Varlid
Ove Varlid (født 14. januar 1957) er en norsk vektløfter fra Førde.
Klämmingen
Klämmingen dreneres gjennom innsjøen Sillen og Trosaån.
Opprinnelig utgjorde Klämmingen, sammen med Frösjön, en havbukt på tilsammen ca 15 km. Omkring 1900 ble Frösjön og Klämmingen traffiskert av en dampbåt som gikk fra Gnesta, og la til ved Kvarntorp, Dillbokvarn og sannsynligvis flere steder før den som siste stopp ankom Laxne.
Fredrik Olovsson
Fredrik Olovsson (født 24. mai 1973) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Han ble valgt inn i riksdagen for Södermanlands läns valkrets på plass 250. Da han ble valgt inn i riksdagen, arbeidet han som informasjonsassistent i Eskilstuna kommune.
Ove Varlid
Som seniorløfter løftet han for Førde IL og deltok i 90- og 100-kilosklassen. Han la opp som aktiv løfter i 1990. Etter dette har han stilt på NM for veteraner i Førde i 2000, men røk ut i rykk. Så tok han en fem år lang pause med unntak av noen klubbstevner og kom tilbake igjen ved Vestlands-mesterskapet i Haugesund i 2005 og gjorde 97-125 og vant dermed sin klasse, M3 105kg+.
Fredrik Olovsson
Olovsson sitter i skattekomiteen, og er også vara i tre andre komiteer. Han har tidligere sittet i en rekke komiteer, hvorav to som fast medlem.
Olovsson har også tidligere vært pressesekretær i SSU.
Ove Varlid
Varlid har etter dette stilt på flere stemner både regionalt og nasjonalt. Han jobber for tiden på Gilde i Førde.
Personlige rekorder som veteranløfter for Tambarskjelvar på 2000-tallet:
Coenobius
Coenobius er en slekt med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Coenobius er små (2-5 millimeter), brede, blanke bladbiller, gjerne svarte. De er korte og brede. Antennene er ganske tynne og middels lange. Pronotum er avrundet. Hodet er ikke synlig ovenfra. Dekkvingene har fine punktrader.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten og er særlig aktive i varme og solskinn.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i den Gamle verden, men mangler i Europa.
Systematisk inndeling
Listen er ufullstendig.
Pilegrimskirken i Wies
Pilegrimskirken i Wies (tysk: Wieskirche eller Wallfahrtskirche zum Gegeißelten Heiland auf der Wies) er en oval rokokkokirke på stedet Wies, i kommunen Steingaden i Landkreis Weilheim-Schongau, Bayern, Tyskland. Kirken er tegnet av Dominikus Zimmermann mot slutten av 1740-årene. Fra 1983 er den på UNESCOs liste over verdensarven.
Engelsk 1. divisjon 1957–58
'''Engelsk 1. divisjon 1957–58''' var den 59. sesongen i Football League. Wolverhampton Wanderers vant ligaen for andre gang.
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1957–58:
Fjeld
Personer med Fjeld som etternavn:
Per 7. desember 2007 og ifølge Statistisk sentralbyrå, bar 2623 personer i Norge etternavnet Fjeld.
Geir Stølsvik
Geir Stølsvik (født 1972) er en norsk tidligere vektløfter som representerte Stegaberg IL og Tysvær VK.
Han vant seks NM-gull, fem NM-sølv og tre NM-bronse i perioden 1987–1998.
Kvasibiennal oscillasjon
Konsekvenser
Konsekvenser av den kvasibiennale oscillasjonen omfatter blant annet sekundær sirkulasjon som blander stratosfærisk ozon. I tillegg påvirker den monsunnedbøren og den stratosfæriske sirkulasjonen på den nordlige halvkule om vinteren (brå stratosfærisk oppvarming)
Observasjoner ved hjelp av værballonger
Freie Universität Berlin har et datasett fra radiosondeobservasjoner fra Kanton Island i Stillehavet, Maldivene og Singapore. Dette ble brukt til å lage denne figuren på 1980-tallet.
Coventry Patmore
Møtet med pre-rafelittene
Flørten med vitenskapelige evner dalte fort og han gjenopptok poesiskrivningen, inspirert av den voldsomme suksess som poeten Alfred Tennyson hadde oppnådd. I 1844 utga han et lite bind med dikt. En del var originale, men stort sett av ujevn kvalitet, noen den litterære kritikken ikke unnlot å nevne. Patmore ble opprørt, spesielt av en hard anmeldelse i Blackwood's Magazine, og kjøpte opp resten av opplaget for å ødelegge det. Venners konstruktive hjelp fikk ham til å fortsette å skrive og han kom i kontakt med andre unge skribenter, blant dem maleren og poeten Dante Gabriel Rossetti, og via ham også i kontakt med maleren William Holman Hunt. Disse trakk ham med i moralsk kunstnerbevegelse, det såkalte Det pre-rafaelittiske broderskap. Til bevegelsens tidsskrift The Germ i 1850 bidro han med diktet «The Seasons» (Årstidene).
Fast arbeid
På denne tiden kom Patmores far i økonomiske vanskeligheter, men adelsmannen Richard Monckton Milnes skaffet ham i 1846 en stilling som assisterende bibliotekar ved British Museum, en posisjon han hadde i de neste nitten år, mens han skrev dikt i fritiden. I 1847 giftet han seg med Emily Andrews, datteren av en lege. Ved museet startet han en frivillig geværkorps, opphisset av faren for en fransk invasjon. Han skrev leserbrev til avisen The Times om dette.
Kjærlighetsdikt
I 1853 utga han på nytt noen av de bedre diktene fra sin første, ødelagte diktsamling sammen med en del nye. Året etter kom den første delen av hans mest kjente dikt, The Angel in the House, som ble fulgt av The Espousals (1856), Faithful for Ever (1860), og The Victories of Love (1862). I 1862 døde også hans hustru Emily etter lengre tids sykdom. Kort tid etter konverterte han til katolisismen.
I 1865 giftet han seg igjen med Marianne Byles, datter av James Byles fra Bowden Hall i Gloucester. Året etter kjøpte han en eiendom i East Grinstead og som han skrev om i boken How I managed my Estate (1886). I 1877 kom diktsamlingen The Unknown Eros som blir sagt å være hans fineste samling. Året etter kom Amelia, som han selv betraktet som sitt beste verk. Han skrev også et lengre essay om sine tanker om poesi og om metriske lover. Det ble begynnelsen til en rekke skrifter om litteratur og kunst, i 1879 med et verk kalt Principle in Art, og i 1893 med Religio poetae.
I 1880 døde hans andre hustru og året etter giftet han seg med Harriet Robson. De siste årene bodde han i Lymington hvor han døde i 1896.
Ettermæle
En samling i to bind med hans dikt ble utgitt i 1886. Den hadde et forord som også fungerte som forfatterens epitaf: «Jeg har skrevet lite, men det er mitt beste. Jeg har aldri talt uten å ha noe å si. Jeg har anstrengt meg for at mine ord skal være sanne. Jeg har respektert ettertiden, og skal det være en ettertid som bryr seg om brev er det mitt håp at den vil respektere meg».
Encyclopædia Britannica av 1911 kommenterte at den opplagte oppriktighet som lå i dette utsagnet, kombinert med en viss mangel på humor som stikker fram fra uttalelsens naivitet, peker på to karakteristiske trekk på Patmores tidligste lyrikk. Hans beste arbeid kan bli funnet i boken The Unknown Eros som er preget av rikt og melodisk poesi som priser vinteren. Hans rytmisk vakre Departure kan også minnes sammen med det hjemlige, og samtidig den opphøyde patos i diktet The Toys.
Hans store kjærlighetsdikt, The Angel in the House, er langt, fortellende og lyrisk, og har fire seksjoner som diktet i løpet av flere år: «The Betrothed» og «The Espousals» (1854) lovpriser hans første hustru. De siste delene var «Faithful For Ever» (1860) og «The Victories of Love» (1862). Verket ble utgitt i 1863 og kom til å symbolisere det viktorianske kvinneideal som feministene derimot så på som en tvangstrøye. Samtiden mente dog at Patmore var en av de mest anerkjente av de viktorianske lyrikerne. Joseph Conrad karikerte Coventry Patmore som den misfornøyde lyrikeren Carleon Anthony i sin roman Chance i 1913.
Hans sønn Henry John Patmore (1860–1883) som døde i ung alder etterlot seg en rekke dikt som viste at han også hadde en lyrisk åre.
Kriminalfilm
Kriminalfilm er en filmsjanger som ligger forholdsvis nær opp til sitt litterære motstykke - kriminallitteratur. Kriminalfillmer kan være filmer hvor handlinger er lagt til et kriminellt miljø eller hvor en spesifikk kriminell handling forsøkes oppklart. Hvis det er snakke om å oppklar kriminelle handlinger som fremstår som intrikate kriminalmysterier kan det ofte betegnes som en mysteryfilm. Kriminalfilmen er også nær beslektet med film noir-sjangeren.
Wright Field
Wilbur Wright-Feltet var en militær flyplass brukt under første verdenskrig som et anlegg for trening og opplæring av flyvere, mekanikere og skyttere under ulike betegnelser, som ble gjennomført United States Army Air Corps og Air Force. Det liggeri i nærheten av Riverside, Ohio, den siden er offisielt "Område B" av Wright-Patterson Air Force Base og inkluderer National Museum of the United States Air Force ligger på flyplassen.
Kolsnaren
Kolsnaren er en innsjø i kommunene Katrineholm og Vingåker i landskapet Södermanland, Sverige. Kolsnaren har et areal på 12 km², og er 12 meter på sitt dypeste. Innsjøen dreneres via Viren til Nyköpingsån.
Tvunnet parkabel
En tvunnet parkabel er en signalkabel satt sammen av flere tvunnete lederpar med den hensikt å motvirke elektromagnetisk interferens (støy). Typisk består hver kabel av fire lederpar i kobber som er tvunnet rundt hverandre. Det er også vanlig å benytte modularkontakter for endepunktene.
Den kanskje største fordelen med disse kablene er at tvinningen gir en beskyttelse mot støy til en lav kostnad. Noen kabler har i tillegg ekstra skjerming, men disse er mindre vanlig.
Tvunnet parkabel ble funnet opp av Alexander Graham Bell i 1881.
Tvunnete parkabler blir blant annet brukt for Ethernet (spredenett) og innen PSTN (telefoni).
Interferensmekanismer
Rundt enhver elektrisk leder vil det dannes et elektromagnetisk felt. Dette feltet kan også indusere en strøm i en annen leder gjennom en prosess som kalles elektromagnetisk induksjon. I signalkabler er denne strømmen uønsket fordi den senker signal-til-støy (S/N)-nivået, det vil si fører til mer støy i signalet og senker dermed den mulige datakapasiteten som kan formidles gjennom kabelen.
Tvinningen har to hensikter: Den reduserer interferensen fra trådparet, men viktigere er det at tvinningen hindrer interferens til trådparet. Interferens fra en ytre kilde til trådparet kalles kryss-snakk (eng.: cross-talk), et eksempel på dette fra kobberkabler som ikke benytter tvinning er hørbare fremmede samtaler i analoge telefoner.
En teknikk som også blir benyttet i tillegg til tvinning er differensiell signalering. Dette bidrar også til bedre signal-til-støy (S/N)-nivå. Dette hindrer best støy fra ytre kilder, i motsetning til tvinning hvor hovedpoenget er å kansellere indre støy.
Skjerming
Uskjermet parkabel er den vanligste typen til bruk for nettverk da den har lav kostnad. Skjermede former for kabel benyttes gjerne hvor kabler unntaksvis passerer områder med mye elektromagnetisk interferens (støy).
Kategori
Kabelens kategori er en sertifisering som angir hvor høy kapasitet kabelen er forventet å kunne levere over en viss lenge med kabel.
Andre
Uten nærmere spesifisering refererer «tvunnet parkabel» til den ordinære fire-pars nettverkskabelen som blir benyttet til datanettverk. Rent pedantisk omfatter imidlertid begrepet også andre typer tvunnede parkabler. For alle typer signalkabler er det en fordel å benytte seg av tvinning, spesielt for kabler beregnet for høy kapasitet. Et eksempel på en tvunnet parkabel som ikke er en nettverkskabel er en USB-kabel.
Blandet bruk av samme kabel
Normalt benyttes 2 par (4 tråder) i en kabel. De resterende 2 par kan benyttes til strømforsyning: PoE (Power over ethernet) hvor et par brukes som negativ og det andre som positiv leder.
Her benyttes mange ulike standarder, De samme to par kan brukes til telefon, eller som en ekstra nettverkforbindelse. Slik bruk kan fort føre til at man kobler til feil utstyr, og av og til fører det til skader på utstyr.
Smalmessingbladbille
Smalmessingbladbille (Phratora vulgatissima) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Smalmessingbladbille er mellom 4-5 mm lang. Den har en metallisk glans i mørkt blått eller blålig-grønnlig, over hele kroppen. Halsskjoldet (pronotum) er glatt og blankt og har spredt punktur. Antennene er trådformet. Dekkvingene har noen langsgående punktrader. Kroppen er litt langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Beina er mørke, slik som kroppen. Den er svært lik grønnmessingbladbille, (Phratora vitellinae), forskjellen ligger i noen små detaljer. Smalmessingbladbille mangler jevn behåring på alle antennens ledd, det fjerde til sjette leddet har noen lengre hår på framsiden. Bakkanten på halsskjoldet har en fin avsatt kant.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, vanligvis løvtrær i slektene Salix.
Smalmessingbladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Francesca Clapcich
Francesca Clapcich (født 28. januar 1988) er en italiensk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 19.
Den sovjetiske okkupasjonssonen
Den sovjetiske okkupasjonssonen (tysk: Sowjetische Besatzungszone, SBZ eller Ostzone) var en av fire allierte okkupasjonssoner i Tyskland etter 1945. I SBZ ble Den tyske demokratiske republikk (DDR) etablert i 1949.
Til SBZ hørte store deler av det landområdet som tidligere ble omtalt som Midt-Tyskland og en stor del av Mark Brandenburg, Mecklenburg og Vorpommern. Sonen omfattet landområdet øst for Elben samt Sachsen og Thüringen. Landområdene umiddelbart øst for linjen Oder-Neisse ble overlatt til Polen, mens Øst-Preussen ble delt mellom Polen og Sovjetunionen. Distriktene (Länder) Mecklenburg-Vorpommern, Brandenburg, Sachsen, Sachsen-Anhalt og Thüringen havnet i den sovjetiske okkupasjonssonen (på tysk Sowjetische Besätzungszone eller SBZ). Sovjetiske protester mot økonomiske og politiske forandringer i de vestlige okkupasjonssonene førte til at Sovjetunionen trakk seg ut av det allierte kontrollrådet. De tre vestlige okkupasjonssonene ble da til Forbundsrepublikken Tyskland (i mai 1949), og SBZ ble til Den tyske demokratiske republikk (i oktober 1949).
Ansvaret for de fire sonene var delt mellom de fire allierte maktene Sovjetunionen, USA, Storbritannia og Frankrike, etter avtaler inngått på Jaltakonferansen og Potsdamkonferansen. I henhold til Potsdamavtalen av 2. august 1945 skulle de enkelte soner styres etter instruks fra okkupasjonsmaktens regjering. Ved London-avtalene fra 1943 og 14. november 1944 var stormaktene enige om at Berlin skulle skilles ut som et særskilt område som skulle okkuperes og administreres av stormaktene i fellesskap. Det okkuperte Tyskland som helhet skulle administreres av de fire okkupasjonsmaktene i fellesskap gjennom en kontrollkommisjon. Senere ble Berlins status som fellesområde (eller «særområde») eller del av den sovjetiske sonen et av de store stridstemaene mellom de tidligere allierte. I juni 1945 var de fire stormaktene enige om at alle skulle ha militære styrker utplassert i Berlin. Da forholdet mellom okkupasjonsmaktene forverret seg ble det spørsmål om vestmaktene hadde rett til frie adkomstveier til Vest-Berlin, dette kulminerte med Berlin-blokaden i 1948.
I offisiell, vesttysk språkbruk ble DDR lenge efter sin opprettelse fremdeles omtalt som Sowjetische Besatzungszone (SBZ), i tråd med Hallsteindoktrinen. Efterhvert ble også Midt-Tyskland vanlig. I 1973 gikk man fra offisielt hold over til å bruke betegnelsen DDR, selv om mange i Vest-Tyskland, ikke minst ledende medier, konsekvent skrev navnet i anførselstegn frem til omveltningene i DDR etter Berlinmurens fall.
En del av de omkring ni millioner tyskerne som ble fordrevet fra områdene øst for Oder-Neisse slo seg ned i sonen. Også fra Tsjekkoslovakia kom det fordrevne. De fleste fordrevne slo seg likevel ned i vestsonen. Potsdamavtalen ga Sovjetunionen anledning til å oppfylle sitt krav om krigserstatning i sin okkupasjonssone. Polens krav skulle dekkes av Sovjetunionens kvote. Innenfor sin sone gjennomførte okkupasjonsmakten en omfattende jordreform der jord ble overført fra godseiere («junkere») til småbønder. Walter Ulbricht, i spissen for en gruppe tyske kommunister som hadde vært i eksil i Sovjetunionen, kom med et sovjetisk DC-3 fly fra Moskva til østsonen 30. april 1945 og satte straks i gang med å organisere et sosialistisk system i sovjetsonen. Wolfgang Leonhard, som bare noen få år enere forlot området, var det yngste medlemmet av Ulbricht-gruppen. Østsonen var den minst industrielt utviklede delen av Tyskland. Omkring 3 til 6 % av tysk jern og stål ble produsert i øst, og områdets viktigste naturressurs er brunkull, kali og uran.
Jeff Quinney
Jeff Quinney (født 17. november 1978 i Eugene, Oregon) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren.
Som amatør vant Quinney US Amateur Championship i 2000, og han representerte USA i Walker Cup i 2001. Quinney ble profesjonell senere samme år. Etter to seire på Canada Tour, begynte Quinney på Nationwide Tour, den han vant Oregon Classic i 2004. Han endte blant de 10 beste på Nationwide Tours pengeliste i 2006, noe som kvalifiserte ham til spill på PGA-touren 2007.
Helen Dohlmann
Helen Sofie Dohlmann (født 21. oktober 1870 i København, død 27. mai 1942 på Frederiksberg) var en dansk billedhugger.
Verker
Av hennes verker kan nevnes: Sorg (1909) som ble utstilt i både Paris, München og København; Hospitalsdirektør Gredsted (1912); Hagar og Ismael (1917); En dreng, der leger hest på en skildpadde (1921) samt flere portrettbyster og statuer. Hun deltok i flere konkurranser om offentlige monumenter, deriblant over skolelederen Nathalie Zahle.
Dohlmann var ugift og ble begravet på Solbjerg Parkkirkegård, Frederiksberg.
Arkitekturåret 1906
Arkitekturåret 1906 er en oversikt over blant annet viktige byggverk under oppføring, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1906.
Kapichirademningen
Kapichirademningen er en demning med et vannkraftverk i Malawi. Installert total produksjonseffekt er 128 MW, fordelt på fire Francisturbiner á 32 MW hver.
Lee Soon-kyu
Susan Soonkyu Lee (Lee Soon-kyu; Hangul: 이순규; Hanja: 李順圭, født 15. mai 1989), bedre kjent under artistnavnet Sunny, er en sørkoreansk sanger og medlem av jentegruppa Girls' Generation (소녀시대), etablert av det sørkoreanske artistbyrået SM Entertainment i 2007.
Kapichirademningen
Operatør er et statlig selskap. Kraftverket stod ferdig i 2000.
Lee Soon-kyu
Biografi
Sunny er opprinnelig født i USA og flyttet senere til Kuwait. Familien flyttet deretter tilbake til Sør-Korea på grunn av Gulfkrigen.
I 1998 startet Sunny på Starlight og ble en trainee for fem år, før hun ble overført til Starworld der hun ble medlem av en duett som het Sugar, men denne debuterte aldri.
I 2007 ble hun anbefalt av Ayumi Lee, og ble overført til SM Entertainment. Etter flere måneders trening debuterte hun som medlem av Girls' Generation samme år. Hun var også programleder av ChunJi fram til juli 2008.
Sunny er niese til SM Entertainment-gründer Lee Soo-man. Hun har avslørt at hennes far var medlem av et kjent college-band, Hwaljooro, sammen med Bae Chul-soo, en kjent radio-DJ og programleder av programmet 7080.
I tillegg til jentegruppa Girls' Generation har hun deltatt i flere andre prosjekter som soloartist.
Einar Andersen
Einar «Bror» Andersen (født 24. desember 1929 i Drammen, død 19. januar 2001 i Sandefjord) var en idrettsutøver fra Drammen kjent for sin allsidighet. Han representerte Drafn i bandy, fotball og ishockey, og spilte på landslaget i både bandy og ishockey. Han tok 11 NM-titler i bandy med 23 år mellom første og siste kongepokal. Einar Andersen er absolutt mest kjent under kallenavnet «Bror», i Sverige som «Brorsan».
2 A. M. in the Subway
2 A. M. in the Subway er en amerikansk stumfilm fra 1905.
Einar Andersen
Bandy
Som 17-åring spilte Andersen seg inn på førstelaget til Drafn på en tid da laget var ledende i landet. Denne plassen beholdt han i 25 år og han var med på samtlige av Drafns store triumfer på 1950-, 1960- og første halvdel av 1970-tallet. Han fikk med seg 11 norgesmesterskap og 400 obligatoriske kamper. Andersen la opp i 1973.
«Bror» var gjennom en årrekke sentral på det norske landslaget. Under OL i Oslo i 1952, da bandy var prøvegren, scoret han det avgjørende målet da Norge slo Sverige 2–1. Dette var første gang noensinne at Norge slo Sverige i en landskamp i bandy. «Bror» var også med på sølvlaget under VM i 1965 i Sovjetunionen. Til sammen fikk han 31 landskamper. Han var for øvrig den første nordmann som oppnådde 25 landskamper.
«Brorsan» var ingen stor skytter og derfor heller ingen toppscorer, men med sin eminente teknikk, sitt store overblikk og enorme ballkontroll, var han gjennom hele karrieren ofte nest sist på ballen ved scoring. Han var dessuten den suverent beste skøyteløperen gjennom hele karrieren, med sin dype, kattemyke stil.
Ishockey
Da Johanneshov ishockeystadion i Stockholm ble innviet i 1955 med en landskamp mellom Norge og Sverige, var det på forhånd store spekulasjoner om hvem som skulle få æren av å score det første målet. De fleste regnet med at det ville bli svenskenes toppscorer Sven Tumba som skulle gjøre det. Det viste seg at det ble Einar «Bror» Andersen som scoret først. Det vakte unektelig stor oppsikt at denne prestasjonen ble utført av en norsk bandyspiller. Verdens Gang skrev følgende om hendelsen:
Etter karrieren
Drafn nominerte Andersen til Egebergs ærespris, men komiteen syntes at idrettene han hadde utmerket seg i var for ensartede til at han kunne tildeles prisen. Etter sine aktive år som lagspiller i fotball, bandy og ishockey, begynte «Bror» Andersen å sysle med tennis, og sikret seg en rekke norgesmesterskap i veteran-klassen, der han var aktiv langt opp i årene. Det siste norgesmesterskapet i tennis tok han så sent som i 1998, tre år før han døde.
PO Enquists pris
PO Enquists pris er en svensk litteraturpris som utdeles årlig til «en yngre forfatter på vei ut i Europa». Prisvinneren skal være hjemmehørende i et europeisk land og være «en yngre forfatter på vei ut i Europa». Det skal også legges stor vekt på forfatterens seneste utgivelse. Prisbeløpet er på 5,000 euro.
Prisen ble innstiftet av forfatteren Per Olov Enquists forlegger på hans 70-årsdag. Den finansieres av Norstedts forlag i Sverige, Enquists utenlandske forlag og bokmessen Bok och Bibliotek i Göteborg.
Fra 2010 består juryen av forleggere fra forlagene Norstedts i Sverige, Gyldendal i Norge samt Rosinante i Danmark.
Gunilla Carlsson
Gunilla Carlsson er navnet til flere personer:
Politikk i Trondheim
Trondheim bystyre besto av 85 representanter fordelt på 11 partier i perioden 2007–11. Fra oktober 2011 er antallet representanter redusert til 67, og 10 partier er representert.
{{legend|#9E0000|Rødt (2)}} {{legend|#D1026A|Sosialistisk Venstreparti (4)}} {{legend|#FF0000|Arbeiderpartiet (28)}} {{legend|#4FFF0F|Senterpartiet (2)}} {{legend|#109E00|Miljøpartiet De Grønne (5)}} {{legend|#FFC70F|Kristelig Folkeparti (2)}} {{legend|#23C49F|Venstre (4)}} {{legend|#007CF7|Høyre (14)}} {{legend|#571EC9|Fremskrittspartiet (4)}} {{legend|#A758ED|Pensjonistpartiet(4)}}
Kommunen styres etter formannskapsmodellen. Flertallskonstellasjon besto fra 2003 til 2011 av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Miljøpartiet De Grønne og Senterpartiet. Etter valget i 2011 er også Kristelig Folkeparti trukket inn i flertallalliansen. Firepartisamarbeidet ble etablert for å erstatte byens Høyre-dominerte politiske ledelse som kom til makten i valget i 1989, først to perioder under den populære ordfører Marvin Wiseth som skaffet Høyre den såkalte «Marvin-effekten» med betydelig framgang, deretter en periode med Anne Kathrine Slungård. Høyre gikk kraftig tilbake ved kommunestyrevalget i 2003 og gav posisjonen som byens største parti tilbake til Ap.
Kommunevalget i 2007 ble en tillitserklæring til ordfører Ottervik og hennes politiske samarbeidspartnere, ettersom partienes oppslutning økte og flertallet i bystyret ble styrket. Arbeiderpartiet og De Grønne gikk mer fram enn det SV og Senterpartiet gikk tilbake. Høyre gikk ut av valget med sitt dårligste resultat siden andre verdenskrig. Fremskrittspartiet gikk noe fram, men til lavere nivå enn på landsbasis.
Ved valget i 2011 økte Høyre kraftig på bekostning av Fremskrittspartiet, mens Arbeiderpartiet  beholdt en sterk oppslutning, til tross for en liten prosentvis tilbakegang. Av de fire samarbeidende partiene var det bare MDG som økte sin prosentvise oppslutning, alle de andre gikk tilbake såvel i oppslutning  som i mandat-tall, noe som hadde sammenheng med reduksjonen i antallet plasser. På borgerlig side hadde Venstre framgang ved siden av Høyre.
Ordfører
Siden 2003 har Rita Ottervik fra Arbeiderpartiet vært ordfører. Valget av Ottervik i 2003 gjorde slutt på 13 år med borgerlig styre med Høyres Marvin Wiseth (1990–98) og Anne Kathrine Slungård (1998–2003).
Lian-erklæringa 2007
Flertallet i bystyret etter kommunevalget i 2007 vedtok gjennom Lian-erklæringa  hvordan Trondheim skulle styres i perioden 2007–2011. Partiene bak avtalen var Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Miljøpartiet De Grønne.
Blant målsetningene i erklæringa var:
Lerkendal-avtalen
Etter valget i 2011, ble også KRF inkludert i flertallsstyret i Trondheim. Det nye sentrum-venstre flertallet etter kommunevalget 2011 har formulert sine felles målsettinger i den såkalte Lerkendal-avtalen. Her heter det blant annet:
Stortingsvalgene 1906–1921
I disse årene var valgordningen i Norge slik at stortingsrepresentanter ble valgt i enmannskretser, og en kandidat trengte 50 % av stemmene for å bli valgt.
Stortingsvalget 2013
Ved Stortingsvalget 2013 var det 131 527 stemmeberettigede velgere i Trondheim. Det ble avgitt 106 095 stemmer. Valgdeltagelsen var dermed 80,7 %. Valgresultatet ga en rødgrønn overvekt på 0,4 prosentpoeng (46,1 % H+Frp+KrF+V, 46,5 % Ap+Sp+SV). Tabellen viser stemmefordelingen:
Legevendelrot
Legevendelrot (Valeriana officinalis) er en plante i kaprifolfamilien. Den kan bli 50–150 cm høy. De små rosa blomstene sitter i kroner, bladene er finnete og sitter parvis, og rotstokken er sterkt forgrenet.
Planten vokser i tempererte områder i Europa og Asia. Den foretrekker fuktig mark, og vokser så høyt som 2000 moh. Den er ikke vanlig i Norge, men finnes på Østlandet og i Hordaland.
Egenskaper
Legevendelrot er kjent for sin beroligende og søvnfremmende effekt. Den beroligende virkningen har vært kjent siden oldtiden. Da ble urten kalt «phou», noe som sannsynligvis skyldes den ubehagelige lukten legevendelroten gir fra seg. «Phou» eller «fy» er det folk uvilkårlig sier når de lukter på tørket legevendelrot. Ifølge folketroen kunne urten vende alt vondt til godt, og den svenske botanikeren og legen Linné kalte den derfor «wenderot». Husdyr, spesielt katter blir ivrige når de kjenner lukten av Valeriana. De kan bite og sutte på fingrene etter man har inntatt tabletter eller deler av roten.
Bruk av planten
Det er rotstokken som brukes i naturmedisinen. Roten tørkes grundig ved en temperatur på max 40 grader og blir deretter malt. Smaken er søtlig og litt bitter.
Den inneholder to aktive stoffer. Det ene er en eterisk olje som bl.a. inneholder vendelsyre. Det andre består av fettbundne valepotriater, eddiksyre og andre syrer. Begge oljene virker beroligende.
Tonga under OL
Tonga deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De deltok første gang i vinterlekene under Vinter-OL 2014 i Sotsji. Tonga er den minste selvstendige nasjonen som har vunnet en OL-medalje.
Gunilla Carlsson (Sosialdemokrat)
Gunilla Carlsson, i riksdagen Gunilla Carlsson i Hisings Backa, (født 20. april 1966) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Hun ble valgt inn i riksdagen for Göteborgs kommuns valkrets på plass 261.
Carlsson har tidligere arbeidet som butikkmedarbeider, og vært aktiv i Handelsanställdas förbund, og deretter vært ansatt som funksjonær i henholdsvis Landsorganisationen i Sverige og ABF.
I riksdagen sitter hun fast i trafikkomiteen, samt at hun er vara i utdanningskomiteen og i Nordisk råds svenske delegasjon. Hun har tidligere vært medlem av en rekke komiteer, både fast og som vara.
Tina Mihelić
Tina Mihelić (født 30. desember 1988) er en kroatisk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 17.
Edwin S. Porter
Edwin Stanton Porter (født 21. april 1870, død 30. april 1941) var en amerikansk filmpioner, mest kjent som filmprodusent, filminstruktør, studieleder og filmfotograf ved Edison Manufactoring Company og Players Film Company. Fra de siste par år på 1800-tallet stod han bak over 250 filmer med blant annet den to minutter lange The Artist's Dilemma (1901) fulgt av filmer som Jack and the Beanstalk (1902), Det store togrøveriet (1903) og Fangen paa Zenda (1913).
Benguela vannkraftverk
Benguela vannkraftverk er en vannkraftstasjon i det vestre Angola, i innlandet innenfor havnebyen Benguela, like ved byen Cacande. Reservoaret har installert vannkrafteffekt på 49 MW. Anlegget er statlig.
Dvergflaggermus (tidligere)
Dvergflaggermus kan da referere til:
Île de la Cité
Île de la Cité er ei øy i Seinen, og er Paris' geografiske og historiske sentrum.
Øya ble bebygd omkring 300 f.Kr. av en keltisk stamme, parisii. I 52 f.Kr. ble byen overtatt av Julius Cæsars tropper, og i Romerriket hadde byen navnet Lutetia. Byen ble innretta som en standard garnisonsby. Blant annet ble det reist en festning, som fra 508 ble sete for merovingerkongene. Disse ble i sin tur avløst av grevene av Paris, fra 987 kongene av Frankerriket.
Resten av den eldre bebyggelsen ble sanert gjennom Baron Haussmanns byplan fra tidlig på 1800-tallet og erstatta av fire store bygningskomplekser, som er sete for fransk rettsvesen. Et av de få byggene Haussmann sparte var middelalderkirken Notre Dame fra gotikken, et annet er La Chapelle som ligger inne i Justisdepartementet og fremdeles er utsmykket med sine originale blyglassvinduer fra 11- og 1200-tallet.
Hellas’ kystvakt
Hellas’ kystvakt (gresk Λιμενικό Σώμα-Ελληνική Ακτοφυλακή) er et gresk paramilitært korps som utfører politioppgaver i havner og kystområder, kystvaktoppgaver, redningstjeneste til sjøs og oppgaver relatert til sjøfartssikkerhet og marint miljøvern. I krigstid kan kystvakten støtte marinen, men i fredstid er den underlagt selvstendig sivil kontroll, for tiden ministeriet for sjøfart og øypolitikk. Kystvakten ble opprettet i 1919 ved lov (N. 1753/1919) og det rettslige rammeverket for dens virksomhet ble oppdatert i 1927. Sjefen for kystvakten har viseadmirals grad.
Île de la Cité
Det går 8 broer fra elvebredden til Île de la Cité, i tillegg til en bro som gir forbindelse til Île Saint-Louis:
Harry Kopstad
Harry Kopstad (1914–1974) var en norsk vektløfter som representerte Drammens Atletklubb.
Han vant tre NM-gull, ett NM-sølv og en NM-bronse i fjærvekt (under 60 kg) i perioden 1939–1949.
Paul Wegener (1908–1993)
Paul Wegener (født 1. oktober 1908 i Varel, død 5. mai 1993 i Wächtersbach) var en tysk nasjonalsosialistisk embedsmann og SS-general. Wegener ble medlem av NSDAP i 1930 og Sturmabteilung (SA) i 1931. Han hadde flere forskjellige politiske og administrative verv i den nasjonalsosialistiske bevegelsen på 1930-tallet, blant annet som Gauleiter i Mark Brandenburg. I 1940 meldte han overgang fra SA til SS, og han deltok senere i krigshandlingene under felttoget på Balkan i Leibstandarte-SS Adolf Hitler. Han fikk graden Obergruppenführer i 1944.
Wegener ble stasjonert i det okkuperte Norge i 1940. Her fikk han en ledende stilling i Reichskommissariat, der han ledet en egen spesialavdeling – Einsatzstab Wegener – som overvåket og assisterte Nasjonal Samling. Wegener anbefalte etterhvert det tyske lederskapet å overlate mer makt til Vidkun Quisling, noe som ledet frem til Statsakten i 1942. I mai 1942 forlot Wegener Norge til fordel for posten som Gauleiter i Weser-Ems.
Etter krigen ble Wegener dømt til fengselsstraff på grunn av de sivile dødsfall i perioden hans som leder for den nasjonalsosialistiske administrasjonen i Bremen. Etter endt soning arbeidet han som selger i Sinzheim og senere i Wächtersbach i Vest-Tyskland. Ifølge arkivene til den britiske hemmelige tjenesten var Wegener innblandet i en hemmelig gruppe for tidligere nasjonalsosialister, organisert av Werner Naumann, som var innblandet i forsøk på å infiltrere Freie Demokratische Partei.
Morten Vågen
Morten Vågen (født 13. november 1975) er en norsk forfatter. Han har skrevet, sammen med Øystein Alme, boken Silenced – China’s Great Wall of Censorship som ble utgitt på forlaget Amaryllis i mai 2006.
Boken forteller og informerer om menneskerettigheter, ytringsfrihet og sensur i Kina og Tibet. Ifølge pressefrihetsorganisasjonen Reporters Without Borders: «this book takes the reader on a fascinating and disturbing trip behind China’s Great Wall of Censorship. It also tells the story of Voice of Tibet, the radio station China couldn’t silence.»
Boken er siden utkommet på flere språk, blant annet på Kinesisk og på Polsk
Vågen har også skrevet flere artikler, samt det eksperimentelle prosa-arbeidet «Anekdoter om Karkov», som ble publisert i Gyldendals Vinduet, i Go Ape-prosjektet i 2003.
Våren 2012 ga forlaget Kolon ut tekstsamlingen Gruppe 12, her har Vågen med to tekster: «Forord» og «Det røde kapittel». Ifølge forlaget: «Gruppe 12» samler «tekster under arbeid» fra skribenter som vil prege framtidens norske skjønnlitteratur.»
Karasu
Karasu er en by nordvest i Tyrkia i provinsen Sakarya. Den ligger ved svartehavskysten rett øst for munningen til elva Sakarya.
Sarah Steyaert
Sarah Steyaert (født 27. november 1986) er en fransk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 16.
Gunnbjørn Røkke
Gunnbjørn Røkke (født 31. oktober 1928) er pensjonert norsk offiser fra Trøndelag.
Han fikk allerede som befalselev i 1948 sitt første møte med Stavern. Det ble begynnelsen på en lang karriere i Luftvernartilleriet. Røkke tok etter hvert Luftkrigsskolen. Han tjenestegjorde store deler av sine yrkesaktive år ved stasjoner i Trøndelag. Røkke var imidlertid innom Stavern ved en rekke anledninger, både ved befalsskolen og skyteskolen. Senere tjenestegjorde han blant annet ved Nike-bataljonen og som sjef for planavdelingen i Forsvarets overkommando.
I 1981 vendte Røkke, som da var blitt oberst, tilbake til Stavern som sjef for befalsskolen. Det ble bare snaue tre år i stillingen, men han rakk å sette varige spor etter seg. Det var i denne perioden at Stavernhallen ble oppført. Røkke valgte å søke samarbeid med kommunene, og det som egentlig bare skulle fylle befalsskolens behov for en ny gymsal, ble en bygning som kom hele lokalsamfunnet til gode. Mange takker ham også for at han sørget for å åpne i Leiren for sivil gjennomgang igjen.
Den relativt korte perioden i sjefsstolen i Stavern hadde forbindelse med at Røkke ble forfremmet til oberst I (brigadiér) og stillingen som Luftverninspektør. Han fortsatte å bli boende i Stavern og pendlet.
Innen Røkke kom til Stavern som sjef i 1981 hadde han i tre år vært overadjutant på Slottet i Oslo, blant annet med ansvar for sikkerhet, opplegg ved statsbesøk og ellers for å bistå Kongen. Det er blant annet overadjutantens jobb å stå ved Kongens side under trontalen ved Stortingets åpning
Mohammed ben Mizzian
Mohammed ben Mizzian (født 1. februar 1897 i Beni Ansar, død 1. mai 1975 i Madrid) var en francoistgeneral fra Spansk Marokko som tjente for nasjonalistene under den spanske borgerkrigen.
Mizzians marokkanske soldater blir i Spania særlig husket for deres voldelige oppførsel mot sivile og republikanske soldater. I 1970 ble han utnevnt til feltmarskalk (mushir), mens det i 2006 ble åpnet et museum tilegnet Mohammed ibn Mizzian.
Old Trafford
Old Trafford er hjemmebanen til den engelske fotballklubben Manchester United, og ligger i Trafford i Stor-Manchester, nordvest i England. Den er det eneste stadionet i de fire øverste divisjonene i England som aldri har fått et offisielt navn, men blir kalt Old Trafford etter stedet der den ligger.
Old Trafford har i dag nest størst publikumskapasitet av alle engelske fotballstadioner, med plass til 75 769 tilskuere. Bare Wembley Stadium i London er større. 13. januar 2007 ble det satt ny publikumsrekord i Premier League med 76 098 tilskuere på Old Trafford. Old Trafford er med god margin Storbritannias største klubbstadion. Spilleflaten er på 106 x 69 meter. Stadionet brukes ofte til semifinalekamper i FA-cupen (såfremt Manchester United ikke er involvert), og mens nye Wembley var under bygging, ble det spilt flere landskamper der. Finalen i Champions League ble spilt der i 2003, samt flere kamper under VM 1966 og EM 1996. Stadionet er det eneste i England som er kategorisert med fem stjerner, som er høyeste karakter, av UEFA.
Stadionet har gjennomgått flere utbygninger fra 1993, der de mest omfattende var ekstranivåene (ekstra etasje) på nord-, vest- og østsiden. Fremtidige utbygninger involverer en ekstra etasje på sørsiden, for å få takhøyden jevn rundt hele stadionet. En slik utbygning vil øke kapasiteten til rundt 90 000 tilskuere. Tribunen der de mest innbitte hjemmesupporterne sitter, kalles Stretford End (offisielt kalt West Stand).
Karasu (andre betydninger)
Karasu betyr «svart vann» på flere tyrkiske språk. Ordet kan vise til:
Old Trafford
Fotballbanen ligger 800 meter fra en kjent cricketbane med samme navn, samt den tilhørende Manchester Metrolink-stasjonen.
Historie
Før 1902 var Manchester United kjent som Newton Heath, og spilte da sine kamper på North Road Stadion og Bank Street Stadion i Clayton (Manchester). Begge stedene var preget av dårlige forhold, med grus og myr. Bank Street var også preget av røykskyer fra nabofabrikkene. Etter at klubben ble reddet fra konkurs og byttet navn til Manchester United, bestemte den nye styreformannen John Henry Davies i 1909 at Bank Street ikke var god nok for den nylige vinner av ligaen og FA-cupen. Derfor ga han klubben midler til å bygge et nytt stadion. 60 000 pund skulle dekke både tomt og et stadion med kapasitet til 100 000 tilskuere. Det viste seg imidlertid at det ville koste 30 000 pund ekstra å nå denne kapasiteten, og derfor nøyde man seg med å gjøre plass til «bare» 80 000. Kostnadene for stadionet, i en tid da de største overgangssummene lå på rundt 1 000 pund, gjorde sitt til å forsterke stempelet de hadde som en pengesterk klubb («Moneybags United»). Dette stempelet hadde de hatt siden Davies overtok som styreformann.
Arkitekten var den skotske Archibald Leitch, som hadde tegnet flere andre store stadioner. Det ble designet med sitteplasser under tak på sørsiden, mens de tre andre sidene hadde ståplasser uten tak. Konstruksjonen ble utført av Messrs Brameld and Smith of Manchester og var ferdig på slutten av 1909. Den første kampen ble spilt 19. februar 1910, da Manchester United spilte mot Liverpool FC, i en kamp bortelaget vant 4-3. En journalist beskrev Old Trafford som «det mest romslige og bemerkelsesverdige stadion han noensinne hadde sett. Som fotballstadion er det enestående i verden, og er en stolthet for byen Manchester, og et verdig hjem for klubben som kan gjøre underverk på banen når de er innstilt på det».
Før Wembley Stadium ble bygget i 1923 ble FA-cupfinalen spilt en rekke steder rundt om i England, inkludert på Old Trafford. Den første av disse var omkampen i 1911 mellom Bradford City og Newcastle United (1-0 etter mål av Jimmy Speirs), i en kamp som ble sett av 58 000 tilskuere. I 1915 møttes Sheffield United og Chelsea, der førstnevnte vant 3–0 foran nesten 50 000 tilskuere, som for det meste var militært personell, noe som gjorde at det ble kalt «Khaki-cupfinalen». 27. desember 1920 spilte United en ligakamp mot Aston Villa (3-1) foran 70 504 tilskuere, noe som var klubbrekord til etter andre verdenskrig. Tilskuerrekorden ble satt 25. mars 1939, da 76 962 mennesker overvar FA-cup semifinalen mellom Wolves og Grimsby Town.
Bombet under andre verdenskrig
I 1936 ble Old Trafford oppgradert for 35 000 pund, med et 80 meter langt tak over United Road Stand (nå North Stand)(Sir Alex Ferguson stand). I 1938 ble det bygget tak i hjørnene på South Stand. Den 11. mars 1941 slapp tyskerne bomber som ødela mye av stadionet, særlig Main Stand (nå South Stand). Etter press fra Uniteds styreformann James W. Gibson tildelte Krigsskadekommisjonen klubben 4 800 pund for å fjerne restene og 17 478 pund for å gjenreise tribunene. I løpet av denne byggetiden spilte klubben sine «hjemmekamper» på Maine Road. Dette kostet klubben 5 000 pund i året i tillegg til en prosentsats av tilskuerinntektene. Klubben hadde nå 15 000 pund i gjeld, og det hjalp ikke med Manchester Citys høye leiepris. Lederen for Arbeiderpartiet (Labour) i Stoke, Ellis Smith, la inn en begjæring til myndighetene om å øke Uniteds kompensasjon, men det ble avslått. Da Old Trafford ble gjenåpnet i 1949, nå uten tak, hadde ikke stadionet vært i bruk på nesten 10 år. Den første kampen tilbake på Old Trafford ble spilt 24. august 1949 mot Bolton Wanderers, foran 41 748 tilskuere.