cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smarttelefon
Begynnelsen
I 1996 introduserte Nokia den første mobiltelefonen med full PDA-funksjonalitet, 9000 Communicator. Denne særegne «palmtop»-stil smarttelefonen var resultatet av et samarbeid med Hewlett Packard og deres dyre Personlig digital assistent (PDA) – som tidlig var ansett som vellykket og ble populær – kombinert med Nokias mestselgende telefon på den tiden. Denne Communicator vokste til å bli verdens mest solgte PDA, og ga støtet til det som da ble kalt smarttelefon.
Markedet modnes, nye aktører kommer til
I 2000 lanserte Ericsson smarttelefonen R380 med berøringsskjerm, den første enheten som hadde operativsystemet Symbian. Den ble fulgt opp av P800 i 2002, den første smarttelefonen med kamera. I 2001 annonserte Microsoft at deres Windows CE operativsystem (utviklet opprinnelig for PDA/lomme-PC-er) ville bli tilbudt som "Microsoft Windows Powered Smartphone 2002". Microsoft definerte opprinnelig sine Windows Smartphone-produkter uten berøringsskjerm, og produktet deres hadde en lavere skjermoppløsning i forhold til det de tilbød sine «søsken» lomme-PC-ene. Tidlig i 2002 lanserte selskapet Handspring, deres Treo smarttelefon (som brukte operativsystemet Palm OS), som tilbød et komplett tastatur samt kombinerte trådløs surfing, e-post, kalender, og kontaktorganisator med mobile tredje-partsprogrammer som kunne lastes ned eller synkroniseres med en datamaskin. Senere i 2002 lanserte RIM den første BlackBerry som var den første smarttelefonen optimalisert for trådløs e-post bruk (og som siden har oppnådd en samlet kundebase på 32 millioner abonnenter per desember 2009).
Nokia var fremdeles med i konkurransen og fortsatte utviklingen i sin Communicator-serie: Nokia 9210 (introdusert i 2000) var den første Communicator-modellen med fargeskjerm, og den første ordentlige smarttelefonen med et åpent operativsystem, mens 9500 Communicator (introdusert i 2004) var Nokias første Communcator med mobilkamera og Nokias første Wi-Fi-telefon. Modellene var dog også kjent for sitt høye prisnivå, minst 20 % – og gjerne 40 % – høyere enn samtlige av deres hardeste konkurrenter. Nokia E90 Communicator fra 2007 er sålangt den siste modellen i serien.
Samme år lanserte selskapet sin Nokia N95 som integrerte en rekke funksjoner i en forbruker-orientert smarttelefon: GPS, et 5 megapixel kamera med autofokus og LED-blits, 3G og wi-fi-tilkobling og TV-utgang. I de påfølgende årene ble disse funksjonene standard på «high-end» smarttelefoner.
iPhone og Android lanseres
Senere i 2007 lanserte Apple sin iPhone. Den var en av de første smarttelefonene hvor man hovedsakelig styrte enheten via berøringsskjerm med fingertuppene, de andre var LG Prada og HTC Touch (disse ble lansert før Iphone i 2007), og den første mobiltelefonen med multitouch grensesnitt. I tillegg ble Nettleseren ansett som mye bedre enn konkurrentenes. Dette var en viktig strategisk del med tanke på utviklingen av brukerkonseptet: Det skulle bli vanlig og enkelt å surfe med mobilen. Steve Jobs, toppsjef i Apple, påpekte dette da han introduserte iPhonen for første gang: Den skulle være en "widescreen iPod with touch controls"; en "revolutionary mobile phone"; og en "breakthrough Internet communicator"» samlet i en mobil enhet.
På mange måter revolusjonerte og revitaliserte denne smarttelefonmarkedet: Både programvaren og maskinvaren var helt ulikt noe man hadde sett tidligere, og samspillet mellom dem var svært godt, siden de hadde blitt utviklet samtidig med dette for øye. Mange konkurrenter som lagde smarttelefonenheter begynte straks å la seg inspirere av løsningene til iPhonen, men de stod ovenfor et problem med tanke på programvaren: Operativsystemene deres lå langt under kvaliteten til Apples operativsystem iOS utviklet for iPhonen (og senere brukt på en rekke andre produkter fra Apple). Dette var i utgangspunktet ikke så rart siden Apple var en gigant innen operativsystemer og hadde utviklet dette for andre plattformer og datamaskiner i en årrekke: De hadde dermed mye større ressurser og stab til utvikling av operativsystem enn konkurrentene som lagde smarttelefoner. Det spesielle var at den andre giganten innen operativsystem, Microsoft, hadde spilt seg helt ut på sidelinjen innenfor dette forbrukersegmentet med sin Windows Mobile-plattform. iPhonen hadde suksess, siden hovedfokuset til Microsoft var å selge «løsninger til bedrifter» og da spesielt PDA-er som ble brukt i logistikk o.l. Da Microsoft siden begynte utviklingen av et nytt operativsystem for å konkurrere i forbrukersegmentet, valgte de å starte med helt blanke ark, og ikke å bygge videre på den eksisterende plattformen. Selv navnet ble forandret fra den siste gamle versjonen Windows Mobile 6.5 til den nye Windows Phone 7, lansert høsten 2010.
I mellomtiden var det imidlertid kommet en ny stor aktør innenfor operativsystemer: Android, en kryssplattform for operativsystemer, ble lansert i 2008. Det er en åpen kilde plattform støttet av Google som nå hadde kastet seg inn i markedet. Under ledelse av Google var Open Handset Alliance dannet i 2007. Medlemmene her inkluderte foruten Google: HTC, Samsung, LG, Sony Ericsson, Motorola, Dell, Toshiba, Intel, Qualcomm, Texas Instruments m.fl. Den første telefonen til å bruke Android OS var HTC Dream, lansert i oktober 2008 i USA. Programvarepakken inkludert på Android-telefoner består av en integrasjon med Googles proprietære programmer, for eksempel Google maps, kalender og Gmail, og en full HTML-nettleser. Tredje-parts programmer er tilgjengelige via Android Market. Disse applikasjoner (såkalte «apps») kan være gratis eller kjøpes mot betaling.
I juli 2008 lanserte Apple sin andre generasjon iPhone, som hadde en lavere pris og 3G-støtte. Modellen ble derfor kalt iPhone 3G. Samtidig ble også App Store lansert, med både gratis og betalte programmer. App Store kan levere smarttelefon-applikasjoner utviklet av tredjeparter direkte til iPhone eller iPod Touch over wifi eller mobilnettet, uten å måtte laste ned via en PC. App Store har vært en stor suksess for Apple og tilbød per april 2010 over 185 000 applikasjoner. App Store nådde en milepæl på tre milliarder programnedlastinger i begynnelsen av januar 2010.
Operativsystemer
Markedsandeler for de ulike operativsystemene for smarttelefoner på verdensbasis:
Produsenter
Tabellen viser en oversikt over de viktigste produsentene av den fysiske mobile enheten.
Mathias Gundersen
Mathias Gundersen (født 16. september 1985) er en norsk tidligere ishockeymålvakt som spilte for Comet IK. Han har spilt for moderklubben Stjernen Hockey, Sparta, Stavanger Oilers, Lillehammer NTG og landslaget. Han la opp som aktiv i 2012.
Ross Fisher
Ross Fisher (født 22. november 1980 i Ascot, Berkshire) er en profesjonell golfspiller fra England som spiller på Europatouren.
Fisher ble profesjonell i 2004. Han kvalifiserte seg for Europatouren i 2006 ved å ende som nr. 18 på Challenge-tourens pengeliste i 2005.
Lysbue
I vanlig luft kreves det ca 31,7 kV (volt) vekselspenning for å få gjennomslag over 10 mm i et kulegap, noe fallende med økende avstand. Dette er gjennomslagsspenningens toppverdi ved normalbetingelser. Det er ulike faktorer som bestemmer dette. Luftfuktighet, gassatmosfære, temperatur og trykk er avgjørende faktorer. Når plasmaet er etablert kan strømmen vedlikeholdes ved lavere spenning.
Farer ved lysbuer
Nærkontakt med lysbuer er noe man prøver å unngå ved arbeid og betjening av elektriske systemer da disse kan medføre livsfare. Selve gjennomslaget produserer store mengder varme og dette blir synlig ved at det mellomliggende materialet, typisk luft, blir opphetet og går over til plasma. Kontinuerlig eksponering av lysbuen kan medføre brann eller eksplosjon hvis det blir avsatt tilstrekkelig varme i materiale som så ikke kan unnvike. De elektriske strømmene vil i tillegg ta korteste vei mellom lysbuens ytterpunkter, noe som kan medføre store strømmer gjennom kroppsdeler med påfølgende kramper, forstyrrelse av hjerte og lungefunksjonen, og død.
Arbeid på høyspentanlegg er regulert i egne forskrifter som krever sertifisering. Årsaken er faren for skader på mennesker og materiell ved feilaktige metoder, uforsiktighet eller direkte skjødesløshet. Et hvert arbeid på høyspentanlegg må derfor overlates til personell med slik sertifisering.
Audible karakteristikker
Lyden av lysbuer avhenger av strømstyrken, mengden av generert plasma og hvor fort plasmaet genereres. Små gnister vil være minimalt hørbare mens store gnister kan høres som en liten «knepp-lyd» eller høye smell nært eller langt over ørets smertegrense. Et overslag i en høyspentmast kan høres på flere kilometers avstand. Lyn er et eksempel på en vanlig forekommende lysbue i luft, om enn ikke et godt eksempel på en normalbetingelse over et kulegap. Når en får lynnedslag så er det et eksempel på skader som en lysbue kan påføre omgivelsene. Mengden generert plasma i et lyn er stor samtidig som det genereres på kort tid. Det kan derfor høres på lang avstand.
Praktisk bruk av fenomenet
Lysbuer kan brukes i flere ulike praktiske sammenhenger. En av de mer kjente er som «gnist» i tennplugger.
Bruk i industrien
Sam Eyde fikk gjennomslag for en ide om industriell produksjon av nitrogenoksid ved hjelp av den såkalte lysbuemetoden. Birkeland-Eydes elektriske lysbueovn bandt luftens nitrogen til oksygen og dannet nitrogenoksid (NO). På grunnlag av nitrogendioksid (NO2) og salpetersyre (HNO3) ble det produsert kaliumnitrat (KNO3), som ble solgt under navnet Norgessalpeter. Metoden krever store mengder elektrisk energi.
Orkdal Sjukehus
Orkdal Sjukehus er et sykehus i Orkland.
Sykehuset er en integrert del av St. Olavs hospital som har hovedkontor i Trondheim. Orkdal Sjukehus ble bygget på dugnad av Orkdal sanitetsforening som et sykehjem i 1908 og ble med årene utvidet til å bli et sykehus, rundt 1930 fikk det en operasjonssal. I 1936 fikk sykehuset et tilbygg og det hadde da 110 sengeplasser hvorav 34 på turberkuloseavdelingen.
Lysbue
Bruk i industrien
I elektrisk sveising brukes lysbuer til å smelte arbeidsstykkene sammen. På grunn av det intense lyset som oppstår av slik sveising så er det absolutt nødvendig å bruke lyshemmende vernebriller, først og fremst for å beskytte øynene, men også for overhodet å kunne se hva man gjør.
Orkdal Sjukehus
Mot slutten av 1980-tallet sto sykehuset ved en skillevei, valget sto mellom gradvis nedleggelse eller videre utbygging. Med Orkdal sanitetsforening som drivende kraft og eier ble det bygget et nytt servicebygg som åpnet i 1991. I 2003 solgte Orkdal sanitetsforening sykehuset til Helse Midt-Norge og sykehuset skiftet 1. januar 2004 navn fra Orkdal Sanitetsforenings Sjukehus til Orkdal Sjukehus.
Lysbue
Bruk i hjemmet
Lysbuer benyttes i lightere med elektrisk tenning der en lysbue antenner brenngassen (butan). Slike lysbuer lages av spennigner over et piezoelektrisk krystall, og selv om spenningen kan bli svært høy så er den totale ladningen som overføres i lysbuen beskjeden.
Orkdal Sjukehus
16. desember 2011 vedtok styret i St. Olavs hospital å legge ned fødeavdelinga ved Orkdal Sjukehus fra 1. juni 2012.
18. desember 2017 vedtok styret i St. Olavs hospital å bygge om 1. og 2. etasje for å etablere en felles mottaksenhet og oppgradere sengeområder. Oppgraderingen er et samarbeidsprosjekt med kommunene i Orkdalsregionen.
Lysbue
Bruk i hjemmet
Kamerablitser benytter en lysbue i et glassrør til å utvikle et kraftig lysglimt som lyser opp fotofeltet.
Faktorer
Det er ulike faktorer som legger til rette for å få en lysbue. Dette kan være dårlig kontakt mellom to elektriske kontaktflater, overspenninger, kortslutninger av kraftige elektriske energikilder eller vanndamp som kommer i mellom to høyspentledere (overslag).
Guglielmo Schmid
Guglielmo Schmid er en tidligere sveitsisk turner.
Han har én internasjonal medalje for Sveits; han var med og vant sølv i lagkonkurransen i VM 1938 i Praha, bak Tsjekkoslovakia.
Voksen (Oslo)
Voksen er et prestegjeld og boligstrøk i Oslo vest, mellom Røa og Bogstad. Området hadde 12 363 innbyggere i 2006. Strøket har fått navn etter Voksen gård, og navnet kommer fra norrønt Vágsin, sammensatt av Vágr (våg) og vin (eng).
Området huser både Voksen skole og Voksen kirke.
Christopher Gillberg
Lars Christopher Gillberg (født 19. april 1950) er en svensk professor i barne- og voksenpsykiatri. Han arbeider ved Göteborgs universitet i Sverige og ved det medisinske St George's college ved University of London i Tooting sør i London. Han har også vært gjesteforeleser ved universitetene i Bergen, New York, Odense og San Francisco.
Gillberg er kjent for sin forskning på autisme hos barn, Aspergers syndrom, ADHD og anorexia nervosa. Han er grunnlegger og redaktør av tidsskriftet European Child & Adolescent Psychiatry og forfatter og redaktør av en rekke fagbøker og vitenskapelige publikasjoner. Han har også mottatt flere vitenskapelige utmerkelser, blant annet Philips Nordic Prize 2004 for neurological research, og han har mer enn 300 vitenskapelige artikler i Medline.
Gillberg har blitt kjent internasjonalt for sine bidrag til en rekke prosjekter med pionerforskning innen utvikling av autisme. I 2003 gjorde et fransk og svensk forskerteam ved Pasteurinstituttets psykiatriske avdelinger, Universitetet i Paris, ledet av Thomas Bourgeron, Marion Leboyer og Gillberg, det første funn av eksakt identifiserte genetiske mutasjoner hos individer med autisme. Teamet identifiserte mutasjoner i to gener på X-kromosomet som synes å ha betydning i dannelsen av synapser (kommunikasjonsrom mellom nevroner) i to familier hvor flere medlemmer har tilstanden. Tidligere studier, som Paris Autism Research International Sib-Pair Study (PARIS), koordinert av Gillberg og Marion Leboyer, har mer generelt assosiert X-kromosomregioner med autisme. Gjennombruddet i 2003 indikerte at lokaliseringen av mutasjonen er på NLGN4 genet og NGLN3 genet. Mutasjonen hindrer dannelsen av et komplett protein. X-kromosomet hos gutter er nedarvet fra moren, mens jenter har ett X-kromosom fra faren og ett fra moren.
I Sverige er Gillberg også kjent for sitt engasjement overfor konfidensielle medisinske arkiver og hans rolle i en kontrovers omkring dette.
Gillbergs kriterier for Aspergers syndrom
Gillbergs kriterier (alle seks kriterier må være tilstede for bekreftelse på diagnose):
DAMP, MBD, og ADHD
Gillberg spilte en viktig rolle i utviklingen av konseptet DAMP (Deficits in Attention, Motor control and Perception) i 1980-årene. Konseptet var basert på tidligere forsøk på å definere rene diagnostiske kriterier for MBD (Minimal Brain Dysfunction) uavhengig av hypoteser om etiologi. Omkring 1990 hadde DAMP blitt et generelt akseptert konsept i Norden. Da DSM-IV kom i 1994, ble DAMP en noe sjeldnere term, siden DAMP i hovedsak er synonymt med ADHD i kombinasjon med DCD (dyspraksi) i henhold til DSM-IV. (I WHOs klassifiseringssystem for sykdommer ville det blitt klassifisert som en  hyperaktiv forstyrrelse i kombinasjon med en  utviklingsforstyrrelse av motoriske funksjoner.) Omtrent halvparten av barn med ADHD har også DCD. Gillberg begynte å studere DAMP på slutten av 1970-årene, da det fremdeles ble kalt MBD. Siden har han publisert omkring 80 artikler om DAMP, ADHD og relaterte forhold.
Konfidensialitet vs. offentlig innsyn-kontrovers
Et av Gillbergs tidlige forskningsprosjekter, Göteborg-studiet , har blitt sentrum for en opphetet debatt i Sverige. Debatten går på spørsmålet om i hvilken grad offentlig innsyn, som i Sverige er en rettighet angående offentlige virksomheter, kan anvendes på sensitive data som er samlet inn i medisinske studier om menneskelige spørsmål.
Bakgrunn
I 1996 begynte kritiske røster som pediatriker Leif Elinder å kritisere Gillbergs forskning og hentydet at Gillberg hadde fabrikkert tall. Elinder ble assosiert med sosiolog Eva Kärfve ved Lunds universitet, som forsket på tidlig heksejakt og middelaldermyter i Europa. De, sammen med andre som var assosiert med Scientologikirken, koordinerte kritikken og Kärfve skrev en bok, publisert i 2000, avfeide det meste av forskningen omkring DAMP og spesielt Gillbergs. Andre psykiatere og neurologer i Sverige forsvarte Gillberg-gruppen med at Elinder og Kärfve hadde krysset linjen fra vitenskapelig kritikk til personlig angrep og hets. Konflikten eskalerte videre i 2002 da Kärfve og Elinder skrev separate brev til Göteborgs universitet og beskyldte Gillberg-gruppen for vitenskapelig juks. Beskyldningene ble undersøkt av Etisk Råd og avfeid som grunnløse. Elinder og Kärfve henstilte også til å få tilgang til det originale forskningsmaterialet på DAMP-studiene. Under et kapitel i den svenske grunnloven som sikrer borgere innsyn i offentlige dokumenter, fikk Elinder og Kärfve full tilgang til dokumentene av tingretten. Universitetet, Gillberg-gruppen og deltagerne i studiet var sterkt imot denne avgjørlsen fordi materialet inneholdt sensitiv informasjon, og fordi deltagerne hadde blitt lovet full konfidensialitet. En høyere rett bestemte at verken deltagerne, forskerne eller deres institusjoner hadde formell rett til å anke avgjørelsen. Da alle lovlige veier var oppbrukt, destruerte to av Gillbergs kolleger og en administrativt ansatt ved universitetet det 12–27 år gamle forskningsmaterialet. I de rettslige etterspillene ble Gillberg og rektor ved Göteborgs universitet funnet skyldige i "misuse of office" for ikke å føye seg etter rettsavgjørelsen.
Reaksjon på bestemmelsen
Rettens avgjørelse å la de to kritikerne få tilgang til dataene var svært kontroversiell. Da deltagerne på undersøkelsen ble kontaktet av Gillberg og spurt om de var forberedt på frigi dataene, avslo alle unntatt en. På grunn av dette ved siden av løftet som var gitt på forhånd som en betingelse følte Gillberg og de andre forskerne seg forpliktet til ikke å overlevere personopplysningene. Etter dommen erklærte Johan Munch, leder av Central Ethical Review Board of Sweden at i svensk lov er prinsippet om offentlig innsyn uavhengig av løfter om konfidensialitet i medisinsk forskning, og at Central Ethical Review Board derfor ikke lenger godkjenner slike løfter. I henhold til Martin Ingvar ved Karolinska Institutet ville medisinske forskere i Sverige bli tvunget til å endre praksis på grunn av dommen. Ingvar fortalte til media at medisinske studier i Sverige nå må følge en strikt anonymiseringsnøkkel, selv i omfattende studier som Gillberg’s som inneholder store mengder av klinisk materiale samlet over lange perioder av tid, på tross av de økte kostnader og de større marginer av feil. 267 svenske doktorer signerte et brev i støtte til Gillbergs avgjørelse om å ikke utlevere dataene. Elisabeth Rynning, professor i Medisinsk Rett ved Universitetet i Uppsala, stilte spørsmål om hvorvidt retten hadde vært fullt ut oppmerksom på de relevante lovene. Tilgang til slike arkiver kan bare gis for forskning eller for innsamling av statistikk. Elinder hadde ikke nevnt noe slikt formål i sin søknad, og Kärfve hadde bare argumentert med at materialet ville være nyttig for hennes forskning, ikke at det faktisk ville bli brukt i et forskningsprosjekt. Hun hadde faktisk ikke tillatelse til å bruke materialet i forskningsprosjektet sitt, siden det ville vært betinget av en forhenværende godkjennelse fra en etisk komite. Det var også et problem at Elinder og Kärfve anmodet innsyn i materialet som private borgere, samtidig som de hevdet at de trengte det til profesjonelt bruk. Hvis de hadde anmodet innsyn i materialet på vegne av sine arbeidsgivere, ville ikke retten hatt rettskraft. Tilslutt stilte Rynning spørsmål ved hvordan retten kunne vurdere om hvorvidt ingen ville bli skadelidende, slik loven forutsetter, hvis Elinder og Kärfve fikk tilgang til dataene. Flere deltagere hadde vitnet til retten at de ville bli dypt fornærmet og såret hvis Elinder og Kärfve fikk lese deres medisinske journaler.
Etterspill
I 2003 ble det reist lovendringsforslag i svenske parlamentet, Riksdagen, på grunn av sekretærsakene som ble reist under rettssaken som sikret de to privatpersonene tilgang til sensitive personlige data. I 2004 ble en ny lov om etisk sikkerhet ved forskning som involverte mennesker introdusert. Endringene skyldtes ønsket om beskyttelse for medisinske forskere og å utvide mandatet til de etiske rådene. Ytterligere endringer for å bringe svensk lovgivning nærmere europeiske direktiver er under utarbeidelse.
Filene med personlige data fra Göteborg-studien eksisterer ikke lenger. To kolleger (den ene var Gillbergs kone) og en kontoransatt ved Universitetet slettet filene. I forsvar for sin handling refererte de to forskerne til garantier om konfidensialitet som var blitt gitt til deltagerne og protestbrevene som var mottatt fra familiene som ikke ønsket personopplysningene brukt eller delt med privatpersonene. De hevdet at å utlevere filene, ville utsatt universitetet og forskerne for rettslig forfølging for å ha brutt den skriftlige avtalen. De ble dømt og bøtelagt for ødeleggelse av offentlig eiendom.
I juli 2005 fremsa tingretten i Göteborg en erklæring som ga Kärfve og Elinder rett til å se alle data fra Göteborg-studiet som fremdeles fantes ved universitetet. Retten bøtela Gillberg for «misbruk av sin stilling».
Marcel Gorisse
Marcel Gorisse er en tidligere fransk turner.
Han har én internasjonal medalje for Frankrike; han var med og vant bronse i lagkonkurransen under VM 1926 i Lyon, bak Tsjekkoslovakia og Jugoslavia.
Jippi
Jippi er et musikkalbum utgitt av D.D.E. sommeren 2000.
Langavatnet (Eidfjord)
Langavatnet er en innsjø i Eidfjord kommune i Hordaland. Den ligger i Bjoreios nedbørfelt og har utløp mot øst til elva Snero, som renner ned til Tinnhylen. Det største tilløpet er Eitro fra vest.
Makpelahulen
Makpela-hulen (hebraisk:, Me'arát Hammakhpelá, «grotten med doblingen» eller «grotten med to forgreninger») er et betydningsfullt jødisk og muslimsk gravkompleks i Hebron sør for Jerusalem.
Mushom
Den såkalte «Øvrebø-skien» fra yngre bronsealder ble funnet dypt i ei myr på Mushom. Funnet ble gjort i mellomkrigsårene, og skien ble lenge regnet for å være det eldste funn av ski i Norge. Skien kan sees på Skimuseet i Holmenkollen, Oslo. Den ble funnet i 1929 av Albert Mushom (født 1901) og Nils Lian (født 1900) da de skulle grave ei grøft for å senke bekken,en jobb de skulle gjøre for eieren av nabogården. Albert Mushom tok den opp, men ville bare kaste den, men Nils Lian sa nei, denne var interessant,og han fikk så levert den videre,slik at den til slutt havnet på Skimuseet i Holmenkollen. Hobby arkeolog og Lektor Torstein Schrøder mener den kan være fra år 1430 - 1630. Dette skriver Kåre Mushom (sønn til Albert Mushom)
Makpelahulen
Hulen
I henhold til Første Mosebok i Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) kjøpte Abraham seg et gravsted ved Hebron. Også muslimene omtaler stedet som Abrahams gravsted (arabisk: الحرم الإبراهيمي). Stedet omtales også som Patriarkenes grotte. Det hebraiske navnet Makpela refererer muligens til den fysiske utformingen av de to opprinnelige kamrene. Første Mosebok forteller at Jakob gravde videre for å opprette et tredje kammer for Lea og seg selv. Utenfor kildene i Bibelen og Koranen er det en rekke legender og tradisjoner knyttet til stedet.
Beskrivelse
Liggende ved siden av en stor, rektangulær bygning fra Herodes' tid er en rekke underjordiske kamre lokalisert i hjertet av Hebrons gamleby (Al-Khalil) i Hebronåsene. Stedet er ansett av jøder, kristne og muslimer for å være gravstedet for de gammeltestamentlige patriarker og matriarker: Abraham og Sara; Isak og Rebekka; Jakob og Lea.
Ifølge Første Mosebok kjøpte patriarken Abraham grunnen av hittitten Efron for 400 sekel sølv som et familiegravsted da hans hustru Sara døde. Teksten refererer til stedet som Makpela-hulen. Den eneste matriarken som mangler er Rakel, som er antatt å ha blitt gravlagt i nærheten av Betlehem hvor hun døde under fødselen av Benjamin.
Fram til 1929 hadde jøder forbud fra muslimene mot å komme til stedet, og ble ikke tillatt å gå forbi det syvende trappetrinnet til gravene. Etter Hebronmassakren i 1929 hvor 67 jøder i Hebron ble myrdet, ble tilgangen ytterligere begrenset av de britiske myndighetene. Etter opprettelsen av den israelske staten i 1948 og okkupasjon av Vestbredden og Øst-Jerusalem av Jordan var det ingen jøder som ble tillatt noen steder på Vestbredden. Som følge av den israelske seieren over jordanerne i seksdagerskrigen kom området tilbake på jødisk kontroll for første gang på 2000 år, og den muslimske begrensningen med at jøder ikke kunne gå forbi det syvende trappetrinnet til det jødiske gravmonumentet, som hadde vart i 600 år, ble endelig fjernet.
Israelere begynte å bosette seg i byen etter seksdagerskrigen, og det første jødiske bryllupet ble feiret den 7. august 1968.
I 1994 gjennomførte den jødiske ekstremisten Baruch Goldstein en massakre mot muslimer i bønn i moskeen som er bygget rundt Makpela-graven, omtalt som Hebronmassakren 1994. Han sto da på galleriet som var bygget inntil gravkammeret.
Heimåler
Heimåler (Selidosema brunnearia) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den ble først registrert i Norge ved Arendal i 1996. Arten kan kjennes på sitt diffuse vingemønster.
Utseende
En middels stor (vingespenn 29 – 36 mm), middels kraftig, lyst grå måler. Hannen har fjærformede, hunnen trådformede, antenner. Begge vingepar er vanligvis ganske bredt mørke langs ytterkanten. Forvingen har tre mørke tverrbånd, det midterste av disse er vanligvis tydelig og fullstendig, mens de to andre ofte er redusert til flekker ved vingens forkant. Vingetegningene virker noe diffuse og "utflytende", noe som er et godt kjennetegn på arten. Larven er naken, lysrt gulbrun med smale, lyse lengdestriper og spredte, runde, mørke flekker.
Levevis
Arten lever på lynghei og lignende, åpne områder. Larvenes viktigste næringsplanter er røsslyng (Calluna vulgaris) og tiriltunge (Lotus corniculatus). De voksne målerne flyr mest om natten i juli – august, men hannene kan også fly i solskinn.
Storbritannia under Sommer-OL 1976
Storbritannia under Sommer-OL 1976. 242 sportsutøvere fra Storbritannia deltok i sytten sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. De kom på trettendeplass med tre gull-, fem sølv- og fem bronsemedaljer. Seileren Rodney Pattisson var Storbritannias flaggbærer under åpningsseremonien.
Jorunn Marie Bratlie
Jorunn Marie Bratlie Støylen (født 23. mars 1957) er en norsk pianist og pedagog fra Bærum.
Gustav Tammann
Gustav Tammann (født 24. juli 1932 i Göttingen i Tyskland, død 6. januar 2019) var en tysk fysiker og direktør for det astronomiske instituttet ved Universitetet i Basel i Sveits.
Tammann var medlem av Space Telescope Advisory Team og medlem av Council of European Southern Observatory. Han var tidligere president for International Astronomical Union Commission on Galaxies. Yammann ble tildelt utmerkelsen Albert Einstein-medaljen i 2000 for hans fremragende vitenskapelig arbeider og publikasjoner relatert til Albert Einstein. I 2005 var Tammann mottaker av Karl Schwarzschild-medaljen. Asteroiden 18872 ble oppkalt etter ham.
Mayaskrift
Mayaskrift, også kalt mayahieroglyfer, var skriftsystemet til den førkolumbiske mayasivilisasjonen i Mesoamerika, og er foreløpig det eneste mesoamerikanske skriftsystemet som er dechiffrert nesten i sin helhet. De eldste inskripsjonene som har blitt identifisert som maya, stammer fra det tredje århundret før vår tidsregning, og skrifta ble brukt kontinuerlig fram til den spanske invasjonen på 1500-tallet (og enda lengre på isolerte steder som blant annet Tayasal). Mayaskrifta besto av logogrammer som ble komplementert med et sett syllabiske tegn, et system som kan sammenlignes med dagens japanske skrift.
Historie
Mayaskrift ble kalt «hieroglyfer» av tidlige europeiske oppdagere 1700- og 1800-tallet som syntes tegna ligna de egyptiske hieroglyfene, som for øvrig ikke har noe å gjøre med mayahieroglyfene.
Hovedkilden til kunnskap om mayaskrifta var biskop Diego de Landa Calderóns manuskript Relación de las Cosas de Yucatán, der han satte opp ei liste over mayategn og lyder assosierte med disse tegna. Landa Calderón var sentral i ødeleggelsen av mayatekster, og grunnen til at han arbeida med skriften var for å lage et latinbasert alfabet for mayaspråket yukatansk.
Dechiffrering
Man har dechiffrert nesten alle de mayiske skrifttegna, og man regner med at over 90 prosent av mayatekstene kan leses med forholdsvis god nøyaktighet. I 2004 kjente man til minst ett tegn for de stavelsene som er markert i det følgende skjemaet:
Liste over norske offentlige institusjoners navneformer
Liste over norske offentlige institusjoners navneformer er en oversikt over offisielle navn på norske offentlige institusjoner. Navn er på nynorsk og bokmål, og dette er regulert ved lov. Lista er basert på rundskriv fra Kulturdepartementet, og med noen tillegg fra Språkrådets liste over navn på statsinstitusjoner.
Alle statlige virksomheter som faller inn under lov av 11. april 1980 nr. 5 om målbruk i offentlig tjeneste, skal ha navn både på nynorsk og bokmål dersom det ikke passer med det samme navnet i begge målformer. Dette er uttrykkelig fastsatt i forskriften til loven, jf. forskrift av 5. desember 1980 nr. 4938 om målbruk i offentlig tjeneste § 4.
Lars Benzelstierna
Lars Benzelstierna (født 25. april 1759, død 24. desember 1808 på Kallö gård i Överenhörna i Södermanland) var en svensk eventyrer. I 1789, under Den russisk-svenske krig (1788–1790), planla han å sette fyr på den russiske flåten i København. Planen ble oppdaget og Benzelstierna dømt til døden, men han ble benådet og straffen omgjort til fengsel på Munkholmen i Norge.
Liv
Lars Benzelstierna var sønn av Albrekt Benzelius, som hadde blitt adlet med navnet Benzelstierna, og sønnesønn av erkebiskop Erik Benzelius d.y. I 1774 studerte han i Lund. Her ble han kjent med den unge grev d'Albedyhll. Senere gikk han inn i hæren og avanserte til fenrik. Etter å ha forlatt hæren seilte han noen år i handelsflåten, før han i 1786 ble fenrik ved admiralitetet.
Benzelstiernas konspirasjon
Under Den russisk-svenske krig (1788–1790), som brøt ut i 1788, sendte Benzelstiernas sjef, grev Ehrensvärd, ham flere ganger til København. Danmark-Norge var som følge av en allianse med Russland kommet med i krigen mot Sverige. Vinteren 1788–89 lå det en russisk flåte i København, og byen var full av russiske soldater. Benzelstierna satte seg fore å sabotere den russiske flåten ved å sette fyr på den. Han kom i kontakt med en irsk sjøkaptein, O'Brien, og en irsk vertshusholder, Shields. Planen besto i at O'Brien skulle la skipet sitt laste med brennbare materialer og la det springe i luften like ved de russiske skipene. Til gjengjeld krevde han 12 000 riksdaler for sitt eget skip, samt en stor sum for hvert russisk skip han ville klare å ødelegge.
Benzelstierna henvendte seg først til sin gamle venn, grev d'Albedyhll, som nå var Sveriges minister i København, men denne avviste foretagendet. Han dro da til Sverige, hvor han vant forståelse for planen, og vendte tilbake med veksler på 12 000 riksdaler, utstedt av finansminister Ruuth. Han bragte vekslene til O'Brien, men iren nektet å motta dem, ettersom han mente de var ugyldige. Mens Benzelstierna forsøkte å bytte vekslene i papirer som O'brien kunne godta, avslørte O'Brien planen for en engelskmann, som anga ham til det danske admiralitetet. O'Brien ble arrestert natt til 1. mars 1789.
Da den svenske minister d'Albedyhll fikk vite at O'Brien var arrestert, bragte han Benzelstierna i sikkerhet i sin egen bolig. Han planla å føre ham ut av landet over Helsingør, men dette viste seg umulig, ettersom de danske myndighetene alt hadde sendt ut patruljer på veiene. Han inngikk nå en avtale med den portugisiske ministeren i København, grev Souza, om at denne skulle smugle Benzelstierna ut av byen. Benzelstierna ble ført til Souzas hus, men planen ble avbrutt da Benzelstiernas vogn støtte på en mengde politibetjenter utenfor utkjørselen fra Souzas hus. Befolkningen i København hadde nå fått rede på hvor Benzelstierna befant seg, og begynt å gi uttrykk for sin misnøye overfor den portugisiske ministeren. Benzelstierna måtte derfor smugles tilbake til d'Albedyhlls hus. Forbitrelsen blant befolkningen og de russiske soldatene i København var stigende, og det var oppløp foran huset. Benzelstierna så derfor ingen annen utvei enn å overgi seg til kommandanten i København, general Haxthausen.
Straffen
Russland krevde at Benzelstierna skulle utleveres, men dette ble avvist av Danmark-Norges utenriksminister A.P. Bernstorff. 17. november 1789 ble Benzelstierna dømt til halshugning, steile og hjul, men etter at dommen var anket til høyesterett ble den året etter omgjort til fengsel på livstid på Munkholmen. Han ble imidlertid løslatt fra Munkholmen etter en tid, og kunne vende tilbake til Sverige, hvor han i 1798 trådte ut av tjenesten.
Burkina Faso
Hovedstaden er Ouagadougou (uttales wagadougou), på folkemunne kjent som Ouaga (wagá). Innbyggerne kaller seg burkinabé.
Det er rundt 20,5 millioner innbyggere i Burkina Faso.
Naturgeografi
Burkina Faso ligger i Vest-Afrika. Kun en liten del av landet har dyrkingsmuligheter, og det meste av landskapet består stort sett av skogkledde sletter på et 200–300 meter høyt grunnfjellsplatå med en svak helning mot sør, gjennomskåret av elvene Nakambé (Hvite Volta), Nazinon (Røde Volta) og Mouhoun (Svarte Volta). Det tropiske klimaet med den varme ørkenvinden fremhever tørrheten i terrenget. Tørketiden går som regel fra desember til februar i den sørlige delen av landet, og den årlige nedbørmengde der ligger på omtrent 1200 mm. Lenger mot nord varer tørketiden helt fra november til april, og årsnedbøren er lavere enn i sør. Regntiden varer som regel fra juni til september. Manglende regn er generelt et stort problem.
I sørvest består landet av opptil 700 meter høye sandsteinsplatåer som avgrenses av en 150 meter høy brattkant ved navn Falaise de Banfora mot øst og sørøst. Landets høyeste fjell er Tena Kourou, 747 moh. Den nordlige delen av landet inngår i Sahel-beltet og består stort sett av halvørken og tørr savanne.
Demografi
Ved folketellingen i 2019 hadde landet et innbyggertall på 20 487 979. 73,7 % av befolkningen bodde i rurale strøk, 26,3 % i urbane strøk.
Burkina Fasos befolkning består av et stort antall etniske grupper. Den største gruppen er mossi-folket, som utgjør over 40% av befolkningen, og holder til i de sentrale og nordlige landsdelene. Mossi-folket er språklig og kulturelt beslektet med blant annet lobi og bobo (begge utgjør rundt 7 % av befolkningen) samt gurma (gourmantche, 5 %). Fulani (peul) utgjør omkring en tiendedel av befolkningen og lever særlig i de nordlige grensestrøkene som kvegnomader. 3 % av befolkningen er tuareger.
Historie
Mot slutten av 1800-tallet startet franskmennene å kolonisere området. Ouagadougou ble overtatt i 1897 og fra nå av var Øvre Volta et fransk koloniområde. Landet ble erklært uavhengig fra Frankrike i 1960. I dag er landet konfrontert med økonomiske, sosiale og kulturelle vanskeligheter, som har ført til en rekke statskupp. Bare en liten del av befolkningen med høyere utdanning deltar aktivt i det politiske liv.
President fra 1987 var Blaise Compaore. Statsminister fra 18. april 2011 var Luc-Adolphe Tiao. Den 29. desember 2015 ble Roch Marc Christian Kaboré innsatt som president.
24. januar 2022 ble president Roch Kaboré avsatt i et militærkupp. Oberstløytnant Paul-Henri Sandaogo Damiba var leder for Patriotic Movement for Safeguard and Restoration (MPSR), som inkluderte alle seksjoner av hæren. MPSR kunngjorde at de hadde bestemt seg for å avslutte president Kabores stilling. 31. januar utnevnte den regjerende militære regjeringen kuppleder Paul-Henri Sandaogo Damiba til midlertidig president. Den afrikanske union (AU) suspenderte medlemskapet i Burkina Faso.
Provinser
Burkina Faso er inndelt i 45 provinser som styres av statlig utnevnte guvernører.
Liste over Burkina Fasos provinser med hovedstad i parentes:
• #Balé (Boromo)
• #Bam (Kongoussi)
• #Banwa (Solenzo)
• #Bazèga (Kombissiri)
• #Bougouriba (Diébougou)
• #Boulgou (Tenkodogo)
• #Boulkiemdé (Koudougou)
• #Comoé (Banfora)
• #Ganzourgou (Zorgho)
• #Gnagna (Bogandé)
• #Gourma (Fada N'gourma)
• #Houet (Bobo-Dioulasso)
• #Ioba (Dano)
• #Kénédougou (Orodara)
• #Komondjari (Gayéri)
• #Kompienga (Pama)
• #Kossi (Nouna)
• #Koulpélogo (Ouargaye)
• #Kouritenga (Koupéla)
• #Kourwéogo (Boussé)
• #Léraba (Sindou)
• #Loroum (Titao)
• #Mouhoun (Dédougou)
• #Nahouri (Pô)
• #Namentenga (Boulsa)
• #Noumbiel (Batié)
• #Oubritenga (Ziniaré)
• #Oudalan (Gorom-Gorom)
• #Passoré (Yako)
• #Poni (Gaoua)
• #Sanguié (Réo)
• #Sanmatenga (Kaya)
• #Séno (Dori)
• #Sissili (Léo)
• #Soum (Djibo)
• #Sourou (Tougan)
• #Tapoa (Diapaga)
• #Tuy (Houndé)
• #Yagha (Sebba)
• #Yatenga (Ouahigouya)
• #Zoundwéogo (Manga)
Forholdet til Norge
Det er ingen norsk utenriksstasjon i Burkina Faso, men fra september 2017 er Norge representert ved sin ambassade i Bamako i Mali.
Økonomi
Hovednæring er husdyrhold; dessuten dyrkes hirse, ris, jordnøtter og bomull. Burkina Faso er et overbefolket og meget fattig land med få ressurser. Mange unge menn drar periodevis som gjestearbeidere til kystlandene ved Guineabukta. Landet er rammet av tørke og mottar betydelig internasjonal hjelp, mest fra Frankrike.
Oppføring på UNESCO sine liste
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCO sin verdensarvlist (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvstede.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
George Gershwin
Bakgrunn
Jacob Gershovitz var sønn av jødiske russisk-amerikanske immigranter, Morris Gershovitz og Rose (født Bruskin). De var innvandret omkring 1891. Det var de amerikanske myndigheter som forandret etternavnet deres.
Hans interesse for musikk oppstod da familien skaffet seg et piano. Han fikk fra 10-årsalderen piano-opplæring hos Charles Hambitzer på Manhattan, der familien var bosatt, og ble med i Tin Pan Alley-miljøet.
Musiker, komponist
Han oppnådde tidlig suksess, først med «Swanee», fremført av Al Jolson i. Gerswhins første orkestrale verk var Rhapsody in Blue, urfremført med Paul Whitmans orkester i 1924, under tittelen Experiments in Jazz. Flere musikal-oppsetninger fulgte (Oh Kay!, Of Thee I Sing blant de mest kjente), hvorfra man fikk en serie med kjente melodier som Embracable You og I Got Rhythm. Et flertall er ansett som amerikanske klassikere og med i «The Great American Songbook». Hans bror, Ira Gershwin, figurerte som tekstforfatter på de fleste av disse. Folkeoperaen «Porgy & Bess» opptok ham i over ett år, fra 1934, og fikk sin urfremføring i New York i 1935 med den amerikansk-norske Anne Brown i en av hovedrollene.
Mange av hans verker fikk stor popularitet utenfor USA grenser. En del av hans komposisjoner ble benyttet som filmmusikk. Andre gjelder for jazzstandarder; de ble tolket av en rekke kjente skikkelser fra den amerikanske og internasjonale underholdnings­musikkens verden, som Ella Fitzgerald, Louis Armstrong, Frank Sinatra, Judy Garland, Peter Gabriel, Ray Conniff, Percy Faith og Barbra Streisand. Andre ble jazzifisert for eksempel ved tolkninger av Herbie Hancock eller Miles Davis, eller fremført som rock, for eksempel med versjoner av Janis Joplin («Summertime»).
Ifølge Guinness rekordbok har «Summertime» blitt spilt inn 67 591 ganger og regnes med det som den melodien som er innspilt flest ganger.
George Gershwin var en klassisk komponist sterkt påvirket av Maurice Ravel og Igor Stravinskij, som forøvrig avslo hans anmodning om å gi leksjoner; de mente læringspotensialet var høyere omvendt. Han døde av hjernesvulst.
Låter i kulturkanon
Låter som av Alec Wilder regnes for å høre med i kulturkanonen den store amerikanske sangboka er blant annet «An American in Paris», «Bidin' My Time», «Blah, blah, blah» fra musikalen Nice Work If You Can Get It , «Blue, Blue, Blue» fra musikalen Let 'em Eat Cake, «Boy! What Love Has Done To Me!», «But Not for Me».
Thibault Damour
Thibault Damour (født 1951 i Paris) er en fransk fysiker og matematiker.
Damour er professor i teoretisk fysikk ved Institut des Hautes Etudes Scientifiques (IHES), en posisjon han holdt siden 1989. Han ble ansett som en ekspert på generell relativitetsteori og har over lenge tid undervist i denne teorien ved École Normale Supérieure. Damour bidro sterkt til forståelsen av gravitasjonsbølger fra kompakte binære systemer.
Offentlig vitenskapelig kontrovers
I flere år har en offentlig vitenskapelig kontrovers, skrevet  (i samarbeid med Nathalie Deruelle og Luc Blanchet og video , motsatt Thibault Damour og Jean-Pierre Petit om gyldigheten av den kosmologiske modellen Janus.
MacDill Air Force Base
MacDill Air Force Base er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger i Hillsborough County i Florida, ca 4 km sør-sørvest for Tampa. Den er base for 6th Air Mobility Wing. På MacDill er hovedkvarterene for United States Central Command (CENTCOM) og United States Special Operations Command (SOCOM).
Flystasjonen er oppkalt etter oberst Leslie MacDill (1889-1938), en av amerikansk luftfarts pionerer, og som døde etter et flystyrt.
Historie
MacDill ble bygd i 1939 og het da noen måneder Southeast Air Base, Tampa. Under Cubakrisen i oktober 1962 ble det stasjonert en rekke flystyrker der som om nødvendig skulle gå til aksjon mot Cuba. Planene for den innledende fase omfattet kraftige angrep herfra mot missilbatterier i Mariel, Sagua La Grande, San Diego de los Vegas og Pinar del Rio, og flybaser ved Santa Clara, Los Baños og San Julián. Cubakrisen endte uten noe generelt angrep.
MacDill Air Force Base var en mulig nødlandingsplass for Space Shuttle i tilfelle vanskeligheter.
Unipub
Unipub er et tidligere norsk akademisk forlag, eid av Studentsamskipnaden i Oslo. Det var organisert som en avdeling i Akademika.
Unipub ga ut faglitteratur, trykket doktoravhandlinger og kompendier og utførte andre trykkeoppdrag for universitetsmiljøet.
2012 ble det slått sammen med Tapir Akademisk Forlag til Akademika forlag.
Danmarks kvinnelandslag i fotball
Danmarks kvinnelandslag i fotball representerer Danmark i internasjonal fotball for kvinner.
Danmarks innsats i mesterskap har variert. Danmark var med i flere uoffisielle VM på tidlig 70-tall, og de vant to uoffisielle verdensmesterskap. I det første, Europamesterskapet i 1984 ble Danmark utslått i semifinalen av England. Det ble ikke spilt bronsefinale. I 1987 ble Danmark slått ut i kvalifiseringen av Norge. Heller ikke i 1989 lyktes det Danmark å komme til semifinalen.
I 1991 ble det for første gang arrangert EM og VM samme år. EM i 1991 ble arrangert på hjemmebane, og Danmark tapte bronsefinalen på straffespark mot Norge, men vant bronsefinalen mot Italia. I VM kom Danmark til kvartfinalen gjennom å kvalifisere seg som beste treer i gruppespillet. Der ble det tap i ekstraomganger mot Tyskland. I 1993 kvalifiserte Danmark seg til kvartfinalen, der de noe overraskende slo Sverige. I semifinalen tapte de igjen mot Norge, som senere vant turneringen. Danmark slo Tyskland i bronsefinalen og tok sin andre bronse. I 1995 ble det for andre og siste gang arrangert EM og VM samme år. For Danmark ble det ikke noe bra EM, da de røk ut i kvartfinalen mot revansjelystne Sverige. I VM kvalifiserte de seg til kvartfinalen, der de tapte for Norge.
I de tre påfølgende mesterskapene, i OL i Atlanta i 1996, i EM i 1997 i Norge og Sverige og VM i USA i 1999 kom Danmark til gruppespillet, men ble sist. På grunn av de svake resultatene i VM, greide ikke Danmark å kvalifisere seg til OL i Sydney.
I EM i 2001 vant Danmark sin innledende runde og kom til semifinalen. Der tapte de mot Sverige. Det ble ikke spilt bronsefinale, men Danmark hadde allerede slått sin potensieller motstander, Norge, i gruppespillet. Danmark kvalifiserte seg imidlertid ikke til VM i 2003, da de ble slått ut av Frankrike i omspillsgruppen. Dermed ble Danmark heller ikke kvalifisert til OL i Athen. I 2005 kom Danmark til gruppespillet i EM, men tapte på innbyrdes oppgjør mot Finland etter at lagene endte på identisk poengsum og målforskjell.
I VM i fotball for kvinner 2007 i Kina havnet Danmark i en vanskelig pulje med hjemmefavoritten og Brasil, og tapte begge kampene med ett mål scoret i slutten av kampen. Dermed gikk ikke Danmark videre, på tross av en kontrollert seier over New Zealand. Danmark fikk muligheten til å kvalifisere seg til OL i Beijing ettersom England ikke kunne stille i OL ettersom England stiller under Storbritannia i OL og ikke kan ha eget lag. Danmark møtte Sverige til kvalifisering, men Sverige vant.
Danmark unngikk omspill i kvalifiseringen til EM i Finland knepent, på bekostning av Ukraina. De to lagene møttes også i gruppespillet i EM, der Danmark vant. Det var imidlertid ikke bare den eneste seieren Danmark tok i gruppespillet, men den eneste kampen Danmark tok poeng. To tap for de presumptivt dårligere lagene Nederland og Finland gjorde at Danmark fikk en tidlig sorti. Slik sett ble Danmarks sorti ganske likt det i forrige EM.
Kvalifiseringen til VM i Tyskland 2011 gikk ikke stort bedre; Danmark vant rett nok sin gruppe og gikk videre til neste runde, på tross av en skuffende uavgjort borte mot Bulgaria og en halvhjertet uavgjort mot Skottland borte, men det ble tap mot Sverige i en dramatisk dobbeltkamp. Danmark kom hederlig unna bortemøtet med 1-2-tap, og med to mål i 1. omgang av hjemmekampen ledet de 3-2 sammenlagt til det gjensto et drøyt kvarter. Da reduserte Sverige, og under ekstraomgangene greide Sverige å score ett mål til, og dermed tapte Danmark 3-4 sammenlagt. Danmark gikk deretter til oppsamlingsgruppen, der de møtte Sveits. Sveits vant 3-1 i Danmark, og Danmark ser dermed ut til å bli det eneste europeiske laget fra VM 2007 som ikke kvalifiserer seg til 2011-mesterskapet.