cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sjøkabel for kommunikasjon
Telegrafkabel
Nach Übungen in der Biskaya im Frühjahr 1858 und einem weiteren glücklosen Versuch im Juni 1858 gelang das Unternehmen im dritten, am 17. Juli begonnenen Anlauf nach einigen Schwierigkeiten schließlich, und am 5. August war die Verbindung hergestellt. Am 16. August wurde dieses erste Tiefseekabel zwischen Südwestirland und Neufundland mit dem Austausch von Glückwunschtelegrammen zwischen Königin Viktoria und dem amerikanischen Präsidenten James Buchanan in Betrieb genommen. Die anfängliche Attraktion entwickelte sich jedoch zu einer großen Pleite, denn die Übertragung der Grußbotschaft der britischen Königin an den amerikanischen Präsidenten dauerte 16 Stunden, obwohl sie nur 103 Wörter umfasste. Im September 1858 versagte das Kabel; vermutlich war die Guttapercha-Ummantelung beim Verlegen beschädigt worden, wodurch das Kabel nicht mehr ausreichend vor Korrosion durch das Meerwasser geschützt war. Problematisch war, dass damals die Topographie und Beschaffenheit des Meeresbodens kaum bekannt war.
1864 wurde ein 5100 Kilometer langes Seekabel mit verbesserter Schutzummantelung vorbereitet und die „Great Eastern“ als Verlegungsschiff beschafft, damals der größte Liniendampfer der Welt. Am 31. Juli 1865 riss das Kabel beim Verlegen. Erst 1866 konnte im zweiten Versuch das erste Kabel verlegt werden, das langfristig die Telegrafenverbindung zwischen Amerika und Europa sicherstellte.
Wenige Jahre später gelang es vornehmlich den Briten, sowohl die USA mittels Seekabel zu erreichen als auch über Freetown in Sierra Leone den afrikanischen Kontinent. Ein weiteres Seekabel verlief über Freetown bis nach Kapstadt.
Ägypten wurde eine wichtige Relaisstation für die Seekabel-Telegraphie. Im Jahre 1868 wurde ein Seekabel von der Insel Malta nach Alexandria in Ägypten verlegt. Dieses Teilstück verband ab 1870 indirekt London mit Bombay.
Die hohen Widerstände dieser langen Kabel schwächten das Signal sehr, das ankommende Signal musste daher mittels Spiegelgalvanometer ausgewertet werden. Andere Anwendungen als Telegrafie waren nicht machbar.
Telefonkabel
Ab 1950 wurden Seekabel mit eingespleißten Verstärkern zur Übertragung von Fernsprechsignalen möglich. Die Verstärker wurden über den Innenleiter des Kabels mit Hochspannung versorgt, Rückleiter war das Meer. 1956 wurde das erste Transatlantik-Fernsprechkabel verlegt. -->
Optisk kommunikasjonskabel
Ved inngangen til 1980-årene var utviklngen av optiske kommunikasjonskabler kommet dithen at det engelske teletilsynet i 1980 la den første fiberoptiske forbindelsen i Loch Fyne i Skottland. I 1984 kom den første forbindelsen fra Storbritannia til Isle of Wight, i 1986 gjennom Ärmelkanalen. I 1988 kom TAT-8 som den første transatlantiske optiske forbindelsen i drift og fra midten av 1990-årene har Internets kapasitetsbehov for datatrafikk økt slik at kobberkabler i praksis er helt utdatert.
Michael Mantler
Michael Mantler (født 10. august 1943) er en østerriksk komponist og trompetist i new jazz og samtidsmusikk.
Karriere: USA
Mantler ble født i Wien, Østerrike. Han dro til USA i 1962 for å studere musikk, og etter tidlig å ha gjort seg bemerket i musikksamfunnet New York avant garde, inkludert arbeid med Cecil Taylor og Jazz Composer's Guild, var han en av grunnleggerne av Jazz Composers' Orchestra Association aka JCOA, en non-profit organisasjon til bestillingsverk, fremføringer, og innspilling av nye komposisjoner for jazz orchestra.
Problemene med en uavhengig distribuering av orkesterets plateselskap gjorde at han dannet den Nye Music Distribution Service (som en avdeling av JCOA) i 1972, en organisasjon som tjente mange uavhengige plateselskap i nesten tjue år.
Han hadde et personlig og faglig samarbeid med Carla Bley, som han var gift med fra 1967 til 1992, og sammen fikk de datteren, Karen Mantler, som nå også er utøvende musiker. Til slutt etablerte Bley sitt eget selskap, WATT — plateselskap, platestudio, og utgiver. Han turnert og spilt mye med Carla Bley Band så vel som noen ganger med sin egen live prosjekter.
Mantler har gitt ut mange soloalbum med varierende instrumentering og personell, med vekt på hans arbeid som komponist, snarere enn som et band som leder. De spiller sjelden live, da han for det meste konsentrert seg om å komponere og opptak. Han har blant annet spilt inn et album med strykere fra London Symphony Orchestra pluss solister (Something There), og flere album av tekster ved å bruke lyrikk av så forskjellige forfattere som Samuel Beckett (No Answer), Harold Pinter (Silence), og Edward Gorey (The Hapless Child).
Ulike bestillingsverk og konserter med europeiske band fulgte, herunder arbeid på svensk radio, nord- og vesttysk radio, Lille Opera, og dansk radio. Hans opptak fra 1987, Many Have No Speech, et album med sanger på engelsk, tysk og fransk, var basert på dikt av Samuel Beckett, Ernst Meister, og Philippe Soupault. Den ble skrevet for kammerorkester, trompet og gitar solister, og i tillegg till stemmen til Rock musikere Jack Bruce, Marianne Faithfull, så vel som Robert Wyatt.
Karriere: Europa
Et nytt orkester stykket ble bestilt av den Østerrikske Donau Festival, og ble urfremført i nærheten av Wien i juni 1991 av det Nei.Tonkünstlerorchester, utført av Michael Gibbs, med Andy Sheppard som solist. Nye komposisjoner ble også bestilt av den danske Radio Big Band og den nordtyske Radio Big Band i Hamburg.
I løpet av 1992 spilte Mantler inn et nytt album, med tittelen Dårskap å Se Alt Dette, utgitt av ECM Records i mars 1993, der Balanescu strykekvartetten pluss andre instrumentalister bidrar. Albumet inneholder nye instrumentale komposisjoner, og en sang: musikk satt til Samuel Beckett's siste verk, skrevet kort tid før han døde i 1989, diktet "What Is the Word", med stemmen til Jack Bruce.
I 1993 etablerte han "Chamber Music and Songs Ensemble", der han selv spiller trompet sammen med Mona Larsen (tale) Bjarne Roupé (gitar), Kim Kristensen (keyboards), og en strykekvartett som bestod av Marianne Sørensen (fiolin), Mette Winther (bratsj), Gunnar Lychou (bratsj), og Helle Sørensen (cello). Premieren fant sted på Copenhagen Jazzhouse i september, etterfulgt av en studio-produksjon i Danmarks Radio.
The School of Understanding ("sort-of-an-opera") hadde sin premiere i august 1996 på Arken, det nye Museet for Moderne Kunst i København. Deltakere inkludert sangere Jack Bruce, Mona Larsen, Susi Hyldgaard, John Greaves, Don Preston, Karen Mantler, Per Jørgensen, og Robert Wyatt. Innspillingen ble utgitt som en dobbel-CD på ECM Records i november 1997, etterfulgt av en ny live-produksjon i Hebbel Theater i Berlin.
Hide and Seek, et album med sanger med tekster av Paul Aster (fra hans spill med samme navn) for kammerorkester og stemmene til Robert Wyatt og Susi Hyldgaard, ble lansert i mars 2001. Teaterproduksjoner av arbeidet, som ble unnfanget ved Rolf Heim (som tidligere har jobbet med Mantler på Skolen til å Forstå forestillinger), ble produsert i løpet av Våren 2002 i København (Kanonhallen, februar) og Berlin (Hebbel Theater, Mars).
Hans Concerto for Marimba and Vibraphone (opprinnelig bestilt av den portugisisk perkusjonisten Pedro Carneiro i 2001), hadde premiere på Hessischer Rundfunk i mars 2005 med Frankfurt Radio Symphony Orchestra, dirigert av Pascal Rophé.
I løpet av September 2006 presenterte "Porgy & Bess" i Wien, en rekke retrospektive portrett konserter med hans "Chamber Music and Songs" ensemble
I anerkjennelse av hans livsverk har Mantler mottatt flere Østerrikske utmerkelser: Statens Pris for Improvisert Musikk, Prandtauer Prisen av Byen St. Pölten (hvor han tilbrakte sin barndom og ungdom), og Music Prize fra Wien by.
Antologien Review (med opptak fra 1968 - 2000), utgitt av ECM i 2006, viser hans musikalske vei gjennom mer enn 30 år med opptak JCOA, WATT og ECM.
Han dukket opp på JazzFest Berlin i november 2007 med sitt Concertos prosjektet, med Kammerensemble Neue Musik Berlin under ledelse av Roland Kluttig. Et studio-opptak av konserter med solister Bjarne Roupé (gitar), Bob Rockwell (tenorsaksofon), Roswell Rudd (trombone), Pedro Carneiro (marimba og vibrafon), Majella Stockhausen (piano), Nick Mason (perkusjon), og Mantler på trompet, ble utgitt av ECM i løpet av November 2008.
Hans neste CD (For Two), en serie av duetter for gitar (Bjarne Roupé) og piano (Per Salo), ble utgitt av ECM i løpet av juni 2011.
Nye verk ble bestilt og fremført av Maks Brand Ensemble, ledet av Christoph Cech (Chamber Music Eight, Tage der Neuen Musik, Krems, Østerrike, 2012) og av Chaos Orchestra, dirigert av Arnaud Petit (Oiseaux de Guerre, med sanger Himiko Paganotti, Forum Blanc-Mesnil, Frankrike, 2014).
I løpet av September 2013 presenterte "Porgy & Bess" i Wien hans Jazz Composer’s Orchestra Update prosjektet, med Nouvelle Cuisine Big Band, ledet av Christoph Cech, fremført av solisterne Michael Mantler (trompet), Harry Sokal og Wolfgang Puschnig (saksofon), Bjarne Roupé (gitar), David Helbock (piano) og radio.strengen.kvartetten.wien. Programmet omfattet en fullstendig omarbeidelse av alle delene av den opprinnelige The Jazz Composer's Orchestra 1968 album, så vel som av eldre materiale fra så tidlig som i 1963, som aldri før har blitt fremført eller spilt inn. Et utvalg av opptak fra disse forestillingene ble utgitt av ECM Records i november 2014.
Det komplette Jazz Composer's Orchestra Update-prosjektet ble utført live flere ganger i løpet av 2015/16: på Moers-festivalen og på Nordsjø-jazzfestivalen i Rotterdam (med Nouvelle Cuisine Big Band) og på tysk jazzfestival Frankfurt (med hr-Bigband ), samt i Portugal på Lisboa Jazz em Agosto Festival (med Orquestra Jazz de Matosinhos)
Arthur William Tedder
Arthur William Tedder (født 11. juli 1890 i Skottland, død 3. juni 1967) var en britisk flyger og offiser.
Utdanning
Etter utdannelse ved Magdalene College ved University of Cambridge, der han samtidig hadde tatt reserveoffiserutdannelse, fikk Tedder en post i Colonial Service i Fiji. Men han trivdes ikke, og da første verdenskrig brøt ut, benyttet han dette som påskudd til å vende hjemover til tjeneste i den britiske hæren.
Mellomkrigstid
Etter krigen tok Tedder en stilling som skvadronsjef for to bombeflyskvadroner ved RAF Bircham Newton i Norfolk. Deretter gjennomførte han utdanning for stabsoffiserer, før han ble stasjonsjef ved RAF Digby og sjef for flygeskolen der. Så fulgte mer stabsutdanning. I 1936 ble Tedder sjef for RAFs flystyrker i Det fjerne østen. Deretter ble han sjef for forskningsavdelingen til Air Ministry.
Andre verdenskrig
Ved krigsutbruddet i 1939 ble Tedders avdeling overført til det nyopprettede Ministeriet for flyproduksjon (MAP). Samarbeidsproblemer med ministeren, lord Beaverbrook, og deretter også med statsminister Churchill, gjorde at Tedder i november 1940 ble overtført til Midtøsten, som nestkommanderende for flystyrkene i RAF Middle East Command. I juni 1941 overtok han som sjef for kommandoen med midlertidig rang som Air Marshall. Tedder var ikke Churchills førstevalg til denne stillingen, men da Air Vice-Marshall Owen Tudor Boyd ble tatt til fange på Sicilia, ble Tedder tildelt kommandoen. Han ble dermed sjef for de alliertes luftoperasjoner i Middelhavet og Nord-Afrika, med blant annet Slaget om Kreta i mai 1941 og Operation Crusader senere på året. Tedder fikk ansvaret for oppbyggingen av våpengrenen i de vestre ørkenområdene, samt utviklingen av en mer effektiv operativ og administrativ linje. Dette var med på å bidra til den allierte seieren ved det andre slaget om El Alamein.
I desember 1943 tok Tedder, som nå var midlertidig Air Chief Marshall, kommandoen over de allierte luftstyrkene i Middelhavet. Han ble delaktig i planleggingen av invasjonen av Sicilia. Da Operation Overlord var i planleggingsfasen, ble Tedder utnevnt til Deputy Supreme Commander under general Dwight D. Eisenhower. Han følte han hadde for lite ansvar i denne nye rollen, og fravristet Trafford Leigh-Mallory ansvaret for planleggingen av D-dagen. I denne rollen utviklet han sterke antipatier mot den britiske generalen Bernard Montgomery og var delaktig i at denne ble fjernet fra sin kommando.
I 1945 var Tedder i Russland for å be om assistanse da vestfronten kom under press under Ardenneroffensiven. Da tyskerne omsider kapitulerte i mai 1945, var det Tedder som signerte overgivelsesdokumentene på vegne av general Eisenhower.
Etterkrigstid
I september 1945 ble Tedder forfremmet til Marshall of the Royal Air Force, og fra nyttår 1946 etterfulgte han Charles Portal som sjef for det britiske flyvåpenet, Chief of the Air Staff. Han satt i denne stillingen frem til 1950. Da var han en periode britisk representant i NATOs militærkomité i Washington D.C., før han gikk over i det sivile, og ble rektor ved sitt gamle universitet Cambridge, en stilling han hadde frem til sin død i 1967. I 1946 hadde han fått tittelen baron Tedder
Malta under EM i friidrett 2002
Malta deltok med to utøvere under EM i friidrett 2002 som ble arrangert 6.–11. august 2002 i München. Utøvere fra Malta tok ingen medaljer under mesterskapet.
Cillium
Cillium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
William E. Woodruff (politiker)
William Edward Woodruff (født 24. desember 1795 i Suffolk County på Long Island i New York, død 19. juni 1885 i Little Rock) var en amerikansk politiker og journalistpioner i Arkansas.
Woodruff ble født på en gård på Long Island i New York. Han var lærling hos en Sag Harbor-trykker i en alder av 14, og i 1818 dro han vestover for å arbeide i Kentucky, Tennessee, og til slutt i den nyopprettede staten Arkansas, hvor han utga den første utgaven av Arkansas Gazette i 1819.
Woodruff County i Arkansas er oppkalt etter ham.
Ring (smykke)
En ring er et smykke som kan settes på en finger, tå, rundt en arm, en ankel, halsen og i nesen eller ørene. . Ringer har vært laget i alle metaller og skåret ut i ben, edelstener, glass og lignende. Fra gammel tid i Orienten og Europa er fingerring den formen som er best kjent. Både funn og litterære kilder viser at ringen har vært mer brukt enn andre smykker som symbol og tegn på rang.
I skjønnlitteraturen er ringer ofte forbundet med åndelige eller overnaturlige krefter.
Bruk
Ringer brukes som pyntegjenstand, for å vise rikdom, eller som symbol på ekteskap (giftering), fremragende prestasjon (eksamensring), høy status eller autoritet, medlemskap i en organisasjon, eller lignende.
Det er vanlig å ta av seg ringen på kveldstid før man skal sove, samt når man skal gjøre visse aktiviteter som kan føre til ekstra slitasje på ringen eller aktiviteter hvor det er forbundet med fare å ha på seg ring. For eksempel kan det være lurt å ta av ringen før vannsport (bading, kajakk, surfing, båt, osv.) ettersom fingrene da har en tendens til å krympe og det er større fare for å miste ringen. Ved hagearbeid kan det være lurt å ta av seg ringen ettersom jord og sand kan slite på ringens overflate. Rengjøring med sterke kjemikalier kan endre utseendet på ringen, særlig på diamanter og andre juveler. Styrketrening med for eksempel manualer kan slite på overflaten til metallet.
Sikkerhet
Å gå med ring kan i noen tilfeller føre til skade dersom ringen er laget av et materiale som er sterkere enn hånden og henger seg fast i noe, hvilket kan medføre små sår, større skader eller til og med amputering. Eksempler kan være om en ring henger seg fast i roterende maskineri, eller til og med en person som faller og hvor ringen hekter seg fast på et objekt (skuff, rekkverk, eller lignende). På grunn av dette krever noen arbeidsplasser at de ansatte tar av ringer midlertidig enten når enkelte typer oppgaver skal utføres eller når man befinner seg i et spesielt område på arbeidsplassen.
FISIM
FISIM er en forkortelse for Financial Intermediation Services Indirectly Measured. I nasjonalregnskapet er det et estimat av verdien av tjenestene som tilbys av finansielle formidlere, for eksempel banker, for hvilke ingen eksplisitte avgifter er gjort. I stedet betales disse tjenestene som en del av marginen mellom satser som brukes til sparere og låntakere. Forutsetningen er at sparere ville få lavere rente og låntakere betaler en høyere rente hvis alle finansielle tjenester hadde eksplisitte kostnader.
En beregningsmetode er som den totale eiendomsinntekten fra finansielle mellommenn minus deres totale rentebetaling, unntatt verdien av eventuelle eiendomsinntekter fra egenkapitalen, da slike inntekter ikke kommer fra finansiell formidling.
Alfred K. Jensen
Alfred K. Jensen (født 18. juli 1873, død 1964) var en norsk friidrettsutøver, som representerte Idrettsklubben Tjalve. Han vant flere NM-medaljer i friidrett fra 1896 til 1897.
Phocides
Phocides er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Store (vingespenn 50-60 millimeter), smalvingede, kontrastrikt tegnede smygere. Grunnfargen er svartaktig med et blålig eller grønnlig skjær, med lyse flekker som kan være blålige, grønnlige eller oransje. Disse er blant de mest spektakulære smygerne.
Larvene er nakne, trinne og pølseformede, med markert avsatt hodekapsel. På farge er de enten bleke eller mørkt brunlige med gule eller røde tverrbånd – begge former finnes gjerne hos samme art.
Levevis
Larvene lever på ulike busker og trær i myrtefamilien (Myrtaceae), også i Sapindaceae, blant annet dyrket guava (Psidium guajava).
Utbredelse
Artene er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika. Noen av artene går nord til det sørligste USA.
James Foster
James Foster (født 3. september 1905 i Glasgow i Skottland, død 4. januar 1969) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Familien flyttet til i Canada i 1912 da han var barn og han lærte seg å spille ishockey i Winnipeg i Manitoba. Foster flyttet til London i 1935.
Foster ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han var målvakt på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Foster, Gordon Dailley, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, James Borland, John Coward, Carl Erhardt, John Davey, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Foster spilte alle sju kampene som målvakt og slipte inn kun fire baklengsmål i hele turneringen.
Kvernbergsunds-Ødegaarden
Kvernbergsunds-Ødegaarden eller Kvernbergsund-ødegård (gnr. 45 i tidligere Norderhov herredskommune, tidl. matr.nr. 242). Det finnes ingen referanser til Kvernbergsunds-Ødegaarden i gamle diplomer. De kan selvsagt ha gått tapt, men det er også mulig at eierskapet til grunneiendommen var på andre hender. Den 11. juli 1337 vedgår nemlig Ogmund på Veien at prestene i Mariakirken i Oslo har rett til å hugge i Veiens skog for å istandsette møllebruket deres i Veienfoss. Kvernbergsunds-Ødegaarden grenser til Veien (gnr. 49) i nord, og det kan være slik at eiendommen inngikk under storgården Veien før Svartedauden. At Hønefossen kalles Veienfoss av presteskapet forsterker inntrykket av et slikt eierskap, noe som imidlertid ikke lar seg dokumentere i dag.
Mange forveksler Kvernbergsunds-Ødegaarden med «Sundet», men Sundet var en plass under Kvernbergsunds-Ødegaarden som heller ikke må forveksles med Kvernbergsundet, som ble skilt ut fra Østre Tanberg og lå på motsatt side av elva. Kvernbergsunds-Ødegaarden var en landbrukseiendom, som for en stor del ble synonym med Sørsiden i Hønefoss (gnr. 318 i Ringerike kommune). Kvernbergsunds-Ødegaarden eide også grunnen på Øya i Hønefossen, hele Helgesbråten vestover fra Telegrafalleen til grensen mot Hvelven, samt Myrene og store deler av den sørlige og østlige Veienmoen til Hønefoss stasjon.
Den opprinnelige hovedbygningen på Kvernberg (restene etter Kvernbergsunds-Ødegaarden) ble bygget av Ole Helgesen (1827–1910) i sveitserstil og sto ferdig i 1870-årene. Hovedhuset lå rett over grensen til tidligere Norderhov herredskommune og er synonym med det bygget som ble til Grand hotel i 1902, et bygg som kan være kjent for den eldre garden av hønefossinger som «Telegrafbygningen». Der hadde nemlig Televerket tilhold i mange år, før de bygget nytt like ved. Den lå omtrent der Telegrafalleen 2A ligger i dag, men må ikke forveksles med det bygget som ble kalt Sundet. Plasseringen av hovedbygget er synonym med brukene Helgesbråten og Kvernberg, som kan hevdes å være to stadier i eierskapet av Kvernbergsunds-Ødegaarden.
Som jordbrukseiendom har dette gårdsbruket neppe hatt særlig stor verdi, men den rådde over verdifulle vannrettigheter i Hønefossen. Den inngikk imidlertid all vesentlighet som jordbrukseiendom da Hønefoss fikk by-status i 1852. Mye taler for at den må ha eksistert lenge før Svartedauen, da den trolig ble lagt øde – derav tilnavnet ødegård. Den opprinnelige bygningsmassen lå fysisk i det området av byen som i dag kalles Schjong, et navn som dessuten hefter ved historien til gården, nærmere bestemt på østsiden der Schjongs gate begynner ned mot Schjongslunden.
Malta under EM i friidrett 2006
Malta deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Malta tok ingen medaljer under mesterskapet.
Blåfjellet
Blåfjellet, eller Blåfjell, er navnet på flere fjell i Norge:
Kristina Bjørnsdatter
Kristina Bjørnsdatter, (Christina) født på 1120-tallet, død ca. 1172, var svensk dronning fra 1156–60 gjennom sitt giftermål med Erik den hellige.
I Dansk Biografisk Lexikons første utgave heter det at Kristina var datter til prins Bjørn Haraldsson Järnside (sønn av Harald Kesja) og Katarina Ingesdatter. I Sjögrens Sveriges Historia (1935) uttales at hun enten var datter til Inge I eller til Inge II, mens det i Svenskt Biografiskt Lexikon anføres at hun var etterkommer av kong Inge den eldre og dronning Helena. I boken Sveriges drottningar av Herman Lindqvist anføres det at hun var datter av Knut Lavard og Ingeborg.
Kristina skal ha vært innblandet i en konflikt med Varnhems kloster omkring jordeiendommer, hvorfor paven forsøkte å få henne bannlyst. Hun gjorde krav på Varnhem som sin arv etter Fru Sigrid, muligvis en slektning av dronningen. Kristina skal ha trakassert cisterciensermunker i en sånn grad, at de valgte å flytte til Danmark for der å hjelpe til med byggingen av Vitskøl kloster.
Da hennes mann ble myrdet i 1160, skal hun ha flyktet sammen med sønnen, trolig til Danmark.
Kvernbergsunds-Ødegaarden
Gårdsnavnet indikerer drift av kvernmøller fra et sted kalt Kvernberget eller Berget (med kverner), men opplysninger om en nøyaktig beliggenhet for dette berget har gått tapt. Kvernene var imidlertid trolig tilknytning til Hønefossen, der mange drev kvernmøller i tiden før sagene (flomsager og spillvannsager til å begynne med, siden kom oppgangssaga) dukket opp på 1500-tallet. Etter hvert som sagvirksomheten ble mer betydningsfull på 1600 og 1700-tallet, forsvant kvernmøllene. I 1624 nevnes stedet i forbindelse med en forordning om tvungen nedlegging av sagbruk for å redde spesielt masteskogene.
Gårdsnavnet indikerer et eierskap til sundstedet. Det er i dag også stort sett synonymt med Sørsiden i Hønefoss, som er byområdet nord for Kvernbergsund bru. Om den opprinnelige gården lå ved brua eller nærmere fossen er usikkert, siden kvernberget som gården er oppkalt etter ikke er lokalisert. Det kan også ha ligget ved fossen, som er et mer sannsynlig sted for ei møllekvern. Kvernberggata, ei av de eldste gatene i Hønefoss, strekker seg mellom nettopp disse to stedene. Men langs Osloveien ligger også Kvernbergbakken, som er bakken i skråningen (kastet) mellom Dalsbråten og Hvervenmoen.
Eierskapet til eiendommen var delt mellom flere, som vanlig var på den tiden, men grosserer W. S. Bugge fikk kjøpt storparten av bruket etter enken Antonette Smith. Han hadde vært fullmektig eller bestyrer for madam Smith, som hadde som arvet sin del etter mannen Anders Larsen Smith (d. 1755) fra Bragernes. Bugge fikk etter hvert også kjøpt til tomter og vannrettigheter, så han ble eier av et større gods, som fikk tilnavnet «Buggegodset». Godseieren gikk imidlertid falitt under den store handelskrisen i 1820 og «godset» ble splittet opp og solgt partvis til brukerne og endel andre. Ikke mindre enn 16 skjøter ble utstedt på samme dag, den 8. mai 1821.
Michael Johan Færden (1836–1912), prost i Ringerike og Hallingdal prosti 1897–1912, sa følgende om gården:
Gravminner
Like ved der våningshuset på Sundet sto, øst for Scjongs gate, ligger det en større gravhaug, av typen rundhaug av sand. Haugen måler omkring 38 m i diameter og er cirka 4 m høy. Kulturhistorisk museum anser haugen som «noe tvilsom som fornminne» og hevder at den kan være lagt opp av elven (Storelva). Den er datert til jernalderen og ble vernet 14. juli 1966.
Det ligger også en tilsvarende gravhaug omkring 50–60 m sørøst for denne haugen, men den er betydelig mindre i størrelse og måler 13 m i diameter i retningen nordvest–sørøst og cirka 8 m i diameter i retningen nordøst–sørvest. Høyden er cirka 1,15 m. Den ene siden av haugen er ødelagt av en villavei. Også denne haugen er ifølge Kulturhistorisk museum et tvilsomt fornminne som kan være dannet av elva. Haugen er datert til jernalder med vernestatus er uavklart. Rett øst for disse haugene ligger også Schjongshaugen, som er vernet og ifølge Kulturhistorisk museum regnes som en tradisjonsloklaitet.
Like vest for den store gravhaugen på Kvernbergsunds-Ødegaarden, like i innkjørselen til den gamle prestegården i Hønefoss (Storgata 21), ligger nok en gravhaug som regnes til Sundet. Den er avlang og tydelig markert, men noe avflatet på toppen. Haugen måler omkring 18 m i nord–sør retning og 15 m i øst–vest retning, og høyden er cirka 2–2,5 m. Også denne haugen er noe tvilsom som fornminne og kan godt være anlagt av elva. Den er som de andre haugene datert til jernalder.
Blåfjellet (Stranda)
Blåfjellet er det høyeste fjellet i Stranda kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1775 moh og er det 527. høyeste fjellet i landet av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Fjellet er ikke spesielt vanskelig å bestige, enklest kanskje fra Grinddalssetra/Grinddalen via Kupevannet.
Alf Frydenberg
Alf Birger Frydenberg (født 1896 i Furnes, død 14. mai 1989) var en norsk embetsmann.
Frydenberg tok juridisk embetseksamen i 1921 og var fra samme år sekretær i Sosialdepartementet, hvor han senere avanserte til byråsjef. I 1939 ble han ekspedisjonssjef i Forsyningsdepartementet og i 1940 i Sosialdepartementet. I 1947 ble han fylkesmann i Vest-Agder. Fra 1954 til 1966 var han fylkesmann i Hedmark.
Frydenberg var medlem av den målpolitiske foreningen Østlandsk reisning. Han var en tid formann og redaktør for foreningens tidsskrift Østaglett.
Gulstrupehonningeter
Gulstrupehonningeter (Lichenostomus flavicollis) er en fugl i slekten Lichenostomus i familien honningetere. Den forekommer på Tasmania, King Island og Furneauxgruppen.
Adesmia (bille)
Adesmia er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Ganosomus
Ganosomus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Adesmia (bille)
Utseende
Middelsstore, svarte, ofte ganske langbeinte skyggebiller. De har en rundet, hvelvet kropp pg lange bein og kan minne overflatisk om edderkopper.
Ganosomus
Utseende
En ganske liten, blank, spinkel, brunrød trebukk. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Pronotum er mye lengre enn bredt, uten pigger langs kanten, innsnevret ved roten. Dekkvingene er jevnbrede, ganske smale med rettvinklede (skuldre", rundede i spissen.
Adesmia (bille)
Levevis
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener. De er gjerne nattaktive altetere, men det finne sogså mange dagaktive arter, selv i ganske varme områder. Noen arter som lever i ørkenområder, særlig Namibørkenen, skaffer seg vann ved å stille seg opp med hodet ned i sanndynene ved daggry, slik at tåke kan kondensere på dem og renne ned til munnen. Disse billene kan kommunisere ved å banke bakkroppen mot underlaget, dette gir en karakteristisk lyd og noen arter fra det sørlige Afrika blir derfor kalt "toktokkies". På grunn av den svært tunge "rustningen" er disse artene gjerne ganske trege, men det er få rovdyr som klarer å bryte skallet.
Ganosomus
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Adesmia (bille)
Systematisk inndeling
thumb|300px| Adesmia biskreensis
Malta under EM i friidrett 2010
Malta deltok med to utøvere under EM i friidrett 2010 som ble arrangert 27.juli–1. august 2010 i Barcelona. Utøvere fra Malta tok ingen medaljer under mesterskapet.
Trinidad og Tobago under Panamerikanske leker 2007
Trinidad og Tobago under Panamerikanske leker 2007. Trinidad og Tobago deltok i de femtende Panamerikanske leker som ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil mellom 13. og 29. juli 2007. Øystaten kom på enogtjuendeplass med en sølv- og tre bronsemedaljer.
Fredsjournalistikk
Fredsjournalistikk er utviklet gjennom forskning, og tar utgangspunkt i at nyheter om konflikter har en vinkling mot vold. Den har praktiske metoder for å forandre denne vinklingen både i massemedia og alternativ media, samt å arbeide med journalister, mediefolk, publikum og organisasjoner i konflikt. Konseptet ble opprinnelig definert av Johan Galtung.
Fredsjournalistikk orienterer seg mot fred og konflikt, der man får fram alle sider, mål og problemer. Den er vinn-vinn-orientert og forutsetter at konflikter finner sted i åpent rom og tid. Den søker å gi stemme til alle sider, ser konflikt og krig som et problem, og fokuserer på kreativitet. Den er sannhetssøkende, der målet er å få fram usannheter fra alle sider og eksponere tildekninger. Fredsjournalistikken har fokus på mennesker og menneskelig lidelse, hvor man navngir de som utfører gale handlinger og setter fokus på de som skaper fred. Den er løsningsorientert, og søker å framheve fredsinitiativer.
Det har blitt hevdet at fredsjournalistikk er mer nøyaktig fordi den studerer og benytter kjent kunnskap om konflikter, der ett av hovedpunktene er at vold er aldri en egen hendelse, men er skapt av struktur, kultur og prosesser. Et annet punkt er at det er alltid mulig med ikkevoldelig svar på en konflikt. Det er dessuten alltid mer enn to parter i en konflikt, og hver av disse partene har interesse i konflikten. Det påstås også at fredsjournalistikk er mer ansvarlig, fordi den benytter konfliktanalyse- og transformasjon. Den tar hensyn til sammenhengen mellom journalister, kilder, reportasjer og konsekvenser av journalistikken. Fredsjournalistikken bygger også inn en bevissthet om ikkevold og kreativitet i reportasjene.
Feedbackløkke
I en lineær modell av hvordan nyhetene kommer fra kilden og blir bearbeidet fram til det når publikum, gjennom leddene kilde, fakta, journalist, media og publikum, blir konsekvensene av journalistikken ignorert. I fredsjournalistikken tar man hensyn til en feedbackløkke der det er en kobling mellom kilde og publikum.
17-punktsplan for praktisk fredsjournalistikk
Lynch og McGoldrick foreslår en plan på 17 punkter for å forandre og skape balanse i reportasjer om konflikt, og motvirke forvrengninger.
Christhard Hoffmann
Christhard Hoffmann (født 1952 i Lüneburg, Tyskland) er en tyskfødt norsk historiker og professor emeritus i moderne europeisk historie ved Universitetet i Bergen. I perioden 2007-2013 var han instituttleder ved Institutt for arkeologi, historie, kultur- og religionsvitenskap. Mellom 2006 og 2022 var han også tilknyttet Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter i Oslo som seniorforsker i bistilling, og ledet der ulike forskningsprosjekter om antisemittisme i Norge.
Hoffmann forsvarte i 1986 sin doktorgrad med avhandlingen ''Tyske antikkhistorikeres fremstilling av jøder og jødedom i det 19. og 20. århundre'' ved Technische Universität Berlin, Zentrum für Antisemitismusforschung, hvor han også jobbet som forsker i en årrekke. Fra 1994 til 1998 var han gjesteprofessor ved University of California, Berkeley, og siden 1998 har han jobbet ved Universitetet i Bergen.
Hoffmann har en omfattende publikasjonsliste på feltene tysk-jødisk historie og historiekultur, antisemittismens historie og migrasjonshistorie.
Korkpore
Korkpore, også kalt barkpore eller lenticell, er et porøst vev i peridermen (korkhuden) hos blomsterplanter. Cellene har en løs struktur som gjør at gass kan transporteres mellom indre deler av stammen og omgivelsene gjennom den ellers tette peridermen. Korkporene kan ses som striper og prikker i ytterbarken, og utformingen er et viktig kjennetegn for å skille ulike treslag. Korkporer kan også forekomme på røtter, for eksempel gulrot og potet, eller frukt, som epler og pærer.
Ludvig Kyhn
Ludvig Kyhn (1817–1890) var en norsk jurist, amtmann og stortingsrepresentant.
Kyhn var sønn av lensmann i Eidsvoll Jens Christian Kyhn og Albertine Philippine Wardum. Han ble student i 1834 og cand. jur. i 1840. Alt fra 1836 var han ansatt som kopist i Kirkedepartementet. Han var byråsjef i kirkeavdelingen 1844–1847 og ekspedisjonssjef i undervisningsavdelingen 1847–1855. Her var han en av redaktørene for Departements-Tidende. I 1855 ble han utnevnt til sorenskriver i Strinda og Selbu sorenskriveri, men han overtok aldri embetet, siden han alt året etter ble utnevnt til amtmann i Hedemarkens amt. Ved opprettelsen av Hamar stift i 1864 ble han stiftets første stiftamtmann.
Kyhn var innvalgt på Stortinget for valgkretsen Kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker i periodene 1871–1879. Han var formann i den kongelige kommisjonen om leilendingsvesenet og i tilsynskommisjonen for jernbanen mellom Eidsvoll og Tynset. I 1858 var han medlem av skolelovkommisjonen.
Kyhn ble ridder av St. Olavs Orden i 1864. Hans første kone Laura (1820–1881) var datter av offiseren Wilhelm Sissener. Deres datter Signe giftet seg i 1872 med Lars Otto Roll Grundt, amtmann i Nord-Trøndelag og i Sør-Trøndelag.
Norge under VM i friidrett 2017
Norge deltok i VM i friidrett 2017 (utendørs) fra 5. august til 13. august 2017 i London i Storbritannia.
Resultater
(Q, q – kvalifisert, NM – intet gyldig resultat, SB – sesongbeste, PB – personlig bestenotering)
Torstein Bjørklund
Torstein Bjørklund (født 1988) er en norsk regissør og skuespiller.
Han er utdannet på LIPA i Liverpool og ved Statens Teaterhøgskole (KHiO) i Oslo. Bjørklund har vært engasjert ved Hålogaland Teater i hjembyen Tromsø. På filmlerretet debuterte Bjørklund i en mindre rolle i Victoria i 2013 og har siden medvirket i en rekke film- og TV-produksjoner i inn- og utland, blant annet som sabotøren Arne Kjelstrup i NRK-serien Kampen om Tungtvannet. Bjørklund debuterte på amerikansk TV i 2017, som karakteren Beowulf i sjette sesong av den amerikanske TV-serien Once Upon a Time.
Torstein Bjørklund har regissert den norske TV-serien Basic Bitch.
Flisberget
Flisberget er en gammel skogfinsk gård i Elverum kommune. Gården ble ryddet en gang før 1703 av Mattis Mattisson fra Tørberget i Trysil. I 1703 fikk han plassen skyldsatt. Som rydningsplass tilhørte gården Kongen, og i matrikkelen fra 1723 var skylda 2 skinn, høyavlinga 10 lass, og gården hadde 6 kuer, 6 sauer og 6 geiter.
Våningshuset er trolig fra 1800-tallet. Det består av en etasje med loft. Våningshuset brukes i dag som DNT-hytte. De fleste av de øvrige eldre husene på gården er revet. Det står igjen et uthus som brukes som vedskjul. Noe av den eldre dyrkamarka er fremdeles åpen, men mye er i ferd med å gro igjen.
Ifølge bokverket Norske gardsbruk, første utgave, skal gården første gang ha vært ryddet og brukt før svartedauden. Det er funnet rester av gammel dyrking utenfor dagens åker som kan være spor etter en dyrkingsfase fra middelalderen.
Flisberget var først et bruk som var bygslet av Kongen i Elverum allmenning. I 1788 kjøpte brukeren gården og ble selveier. På 1800-tallet ble gården kjøpt av skogspekulanter, og den ble etterhvert en del av Borregaards eiendommer i Gravberget.
Gården er omtalt i Dagfinn Grønosets bok Finnskog og trollskap, der han blant annet forteller om trollkjelda som lå i nærheten av gården, og der det ble ofret geiter av en «trollkar» som bodde på gården.
Videregående skoler i Vestland
Liste over videregående skoler i Vestland fylke:
Merk*: Førde videregående skole opprettes høsten 2023 og erstatter Hafstad og Mo og Øyrane videregående skoler.
Oppfølgingstjenesten i Vestland fylkeskommune har også to produksjonsskoler: Hyssingen produksjonsskole i Bergen og Hardanger produksjonsskole i Ulvik.
Club Atlético Colón
Club Atlético Colón er en argentinsk fotballklubb fra byen Santa Fe i provinsen Santa Fe. Klubben ble stiftet 5. mai 1905.
Spillerstall
7. april 2021
Charles Paumier du Verger
Charles Paumier du Verger var en belgisk skyter som deltok i de olympiske leker Sommer-OL 1900 i Paris og 1908 i London.
Blåfjellet (Lierne)
Blåfjellet er et fjell i Lierne kommune i Trøndelag. Det har flere toppunkter, hvorav det vestligste er høyest med 1 283 meter over havet. Det er det 14. høyeste fjellet i Nord-Trøndelag av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Charles Paumier du Verger
Åtte år senere, i sommer-OL 1908 i London, vant han en sølvmedfalje. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i lagskyting 50 yards pistol bak USA. De andre på laget var Paul van Asbroeck, René Englebert og Réginald Storms.
Koronas-Foton
Koronas-Foton (russisk: Коронас-Фотон), også kjent som CORONAS-Photon (Complex Orbital Observations Near-Earth of Activity of the Sun-Photon) var en russisk romsonde beregnet på solforskning. Den var den tredje satellitten i Coronasprogrammet og en del av det internasjonale programmet Living With a Star.
Koronas-Foton ble skutt opp fra Plesetsk kosmodrom i Russland den 30. januar 2009, for å utforske akkumuleringen av fri energi i solens atmosfære, akselererte partikkelfenomener og solstormer, og korrelasjonen mellom solaktiviteten og magnetiske stormer på Jorden. Den 5. juli 2009 registrerte sonden det mektigste utbruddet på solen dette året, som varte i 11 minutter fra 06:07 til 06:18 GMT. Røngtenstråleintensiteten nådde С2.7 på en 5-graders skala. Den 1. desember 2009 år fikk sonden problemer med strømforsyningen, som skyldtes en konstruksjonsfeil. og den 10. april 2010 kunngjorde dens konstruktører at sonden «med stor sikkerhet» var tapt.
Dag (TV-serie)
Dag er en norsk komiserie som gikk på TV 2 fra 2010 til 2015. Serien handlet om samlivsterapeuten Dag (Atle Antonsen) som ikke hadde særlig tro på mennesker eller ekteskapet.
Flere av skuespillerne har vunnet Gullruten for sine roller i serien, mens Øystein Karlsen og Kristopher Schau vant fagprisen beste manus – drama under Gullruten 2012.
Handling
Dag (Atle Antonsen) er en samlivsterapeut som ikke har særlig tro på mennesker eller ekteskap. Han bor isolert og alene, og mener at alle egentlig burde omfavne denne levemåten. Mens Dag gjør sitt beste for å holde sin anonyme og tilbaketrukne livsstil intakt må han slite med sin håpløse venn Benedict, sin følsomme søster Marianne, psykopatsekretæren Malin og utallige sprø pasienter. Alt forandrer seg likevel, da Mariannes venn Eva plutselig en dag dukker opp og endelig setter litt følelser i sving hos ellers så kalde Dag.
Maxi Herber
Maxi Herber (født 8. oktober 1920 i München, død 20. oktober 2006 i Garmisch-Partenkirchen) var en tysk kunstløper som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.
Herber ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Hun vant parløp sammen med Ernst Baier. Maxi Herber og Ernst Baier giftet seg i 1940.
Alfred I, Fyrste av Windisch-Graetz
Alfred Candidus Ferdinand, fyrste af Windisch-Graetz (født 11. mai 1787 i Brussel, død 21. mars 1862 i Wien) var en østerriksk feltmarskalk. Windisch-Graetz vokste opp i en adelig familie i Steiermark og kom i den habsburgske hær i 1804. Han deltok i alle krigene mot Napoleon.
Windisch-Graetz markerte seg også særlig under revolusjonene i 1848. Hans første ordre var å angripe Praha da det var opprør mellom tsjekkisk- og tysktalende medlemmer av byen. Byen overga seg, og den pågående panslaviske konferansen ble opphevet. Kort tid etterpå var det opprør i Wien, der mange opprørere støttet Ungarns sak. Da grev Theodor Baillet von Latour prøvde å sende soldater til Budapest for å hjelpe til med å ta byen, ble det skuddvekslinger med opprørerne, og de fikk tak i og lynsjet Latour og brukte kroppen hans til skytetrening. Keiseren flyktet, men kort tid etterpå beordret han Windisch-Graetz å bekjempe opprørerne. Windisch-Graetz' styrker og de lojale kroatiske styrkene gikk inn i Wien, plyndret og torturerte innbyggere og fikk kontroll over byen.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2020/21 – Lagtempo kvinner
Den 17. offisielle Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Lagtempo kvinner (engelsk: ISU World Cup Speed Skating 2020/2021 – Team Pursuit Women) ble arrangert vintersesongen 2020/21.
Det var tre løpere på hvert lag, som alle skulle fullføre hele løpet og tiden ble tatt på siste lagmedlem i mål. Nasjonslagene kunne melde på inntil 4 løpere ved hver enkelt konkurranse hvorav 3 av de fikk gå i konkurransen. Den fjerde løperen ble da en ubrukt reserve.
Kalender
Kalenderen for lagtempo kvinner i verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2020/21 var som følger :
Sammendrag
Løpere i parentes og kursiv var lagets ubrukte reserve.
Peter Bastiansen
Peter Ivan Lodtz Bastiansen (født 20. september 1912 i Vadsø, død 13. april 1995 i Bergen) var en norsk-venezuelansk advokat, forretningsmann, motstandsmann og politiker.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2020/21 – Lagtempo kvinner
Sammenlagt
Ved lik sammenlagt poengsum så ble lagene rangert etter regel nummer 7.1 i ISU Communication 2360.
Peter Bastiansen
Han var født i Vadsø, vokste opp på Hvaler og tok juridisk embetseksamen (cand.jur.) ved Universitetet i Oslo i 1936. Under krigen deltok han i motstandsarbeid og medvirket blant annet til transport av jøder til Sverige. Han unnslapp såvidt Gestapo i 1943 og reiste til London. Han representerte Norges Kommunistiske Parti (NKP) i Oslo bystyret 1945–1948. I 1948 bosatte han seg i Venezuela og utviklet der C.A. Savoy Candy til et stort næringsmiddelforetak som senere ble overtatt av Empresas Polar. For sitt kontaktskapende arbeid mellom Norge og Venezuela, ble han i 1985 tildelt Den Kongelige Norske Fortjenstorden, ridder av 1. klasse.
Han var bror av kjemiprofessor Otto Bastiansen.
Nornefeltet
Nornefeltet er et stort olje- og gassfelt i Norskehavet utenfor Helgeland (66o N, 8o Ø).
Feltert er oppkalt etter nornene, skjebnegudinner fra norrøn mytologi.
Reservoarene
Reservoaret befinner seg ca. 2500 meter under havbunnen.
Reservoarene består av sandstein som tilhører formasjonene Åre, Tilje, Tofte, Ile, Not og Garn, som ble avsatt i tidlig juratiden for mellom 170 og 200 millioner år siden.
Utbyggingen
FPSOen er tilknyttet brønnrammer på havbunnen med havbunnsbrønner.
Produksjonen
FPSOen ble installert i 1997, og oljeproduksjonen startet samme år.
Oljen blir produsert ved hjelp av vanninjeksjon. Gassinjeksjonen ble avsluttet i 2005, og all gass blir nå eksportert. Oljen blir lastet på tankskip med tandemlasting, og transportert til oljeraffinerier.
Gasseksporten tok til i februar 2001 og går i en egen rørledning til Åsgardfeltet, og derfra videre i Åsgard Transport til Kårstø.
Det arbeides med tiltak for å øke utvinningen, blant annet ved å ta i bruk ny brønnteknologi. En grenbrønn ble boret i 2007, og ble komplettert i 2008.
Norsk namnelag
Norsk namnelag er en uavhengig forening etablert i 1983. Foreningen er åpen for alle, og har som formål å fremme allmenn kunnskap om og kjennskap til navn og navnegransking. Norsk namnelag utgir ut tidsskriftet Namn og Nemne og meldingsbladet «Nytt om namn».
Eksterne lenker
Foreningens hjemmeside
Namn og Nemne
'Namn og Nemne. Tidsskrift for norsk namnegransking' er utgitt av Norsk namnelag siden 1984. Tidsskriftet utkommer en gang pr år. I Namn og Nemne blir det publisert artikler av ulikt slag om navnegransking (onomastikk). Tidsskriftet publiserer både vitenskapelige og mer populærvitenskapelige artikler. Her er artikler om enkelte navneklasser, navnetolkninger, navngivelse, normering av navn, navneteoretiske spørsmål, etymologiske problemstillinger, bosettingshistorie og navn, navn og kulturhistorie osv.
Karl O. Olsen
Karl O. Olsen (født 27. januar 1876, død 27. februar 1941) var en norsk friidrettsutøver, som representerte Idrettsklubben Tjalve. Han vant flere NM-medaljer i friidrett fra 1896 til 1903. I 1897 fikk Olsen flest poeng (14) i NM, og vant med det «Damernes Præmie», et drikkehorn.
Automatisk fredet kulturminne
Automatisk fredet kulturminne er et kulturminne som er fredet direkte ved lov, uten særskilt vedtak.
I Norge er blant annet disse kulturminnene automatisk fredet med hjemmel i kulturminneloven § 4:
Videre er faste og løse kulturminner på Svalbard fra før 1946 automatisk fredet etter svalbardmiljøloven § 39.
Hallen
Hallen er et tettsted i Åre kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 203 innbyggere.
Kari Forseth
Kari Forseth (født 4. april 2003) er en norsk randonee-utøver som representerer Øksendal IL.
Randonee er en skisport der utøverne først klatrer opp en bratt løype, med feller, deretter kjører de ned den samme løypa med ski. I nedkjøringen kan det også være lagt inn tekniske partier med motbakker som må gås uten ski.
Idrettskarriere
Hun representerer Norge under Vinter-OL for ungdom 2020. I fellesstarten i randonee kom hun på 22.-plass, og kom sist av de som fullførte løpet.
Referanser
<References />
Neda Shahsavari
Neda Shahsavari (født 21. september 1986) er en iransk bordtennisspiller. Hun representerte Iran i Sommer-OL i 2012 i London etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for Asia. Hun deltok også i sommer-OL i 2016.
Ringebu prestegård
I tillegg til gallerivirksomhet er det en avdeling med museum. Den gamle prestegården leies også ut til en rekke arrangementer.