cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lars Hertervig
Kunstnernes kunstner
Jon Fosse har skrevet romanen Melancholia om Hertervig (1995–96). Operaen Melancholia er skrevet av den østerrikske komponisten Georg Friedrich Haas med libretto av Jon Fosse (2008). Operaen Melancholia er tuftet på første del av Fosses roman Melancholia, om Hertervig og hans studieopphold i Düsseldorf der han ble psykisk syk og måtte avbryte malerstudiet. Paal-Helge Haugen har skrevet Hertervig; ein opera (1995). Martin Nag har skrevet flere tekster og skuespill om Hertervig (1995). Odd Kvaal Pedersen skrev Narren og hans mester: en roman fra kunstmaler Hertervigs tid (1987). Den svenske forfatteren Johan Bergström har skrevet romanen Hitenfor Utsira (1986). De Press har utgitt låta «Lars Hertervig» (Fra tolvtommersingelen Lars Hertervig, 1981, og senere på cd-utgivelsen Lars Hertervig + On The Other Side, 2005).
Helge Torvund, har skrevet diktsamlingen Blått sug (2002). Samlingen presenterer Hertervig gjennom 140 utvalgte oljemalerier, akvareller og tegninger: Torvund møter Hertervig gjennom poesien. Ørnulf Opdahl bidrar med et essay om Hertervig, mens Holger Koefoed står for den biografiske artikkelen.
Gamle furutrær ble motiv for et norsk frimerke i 1976 - i samme frimerkeserie som Fearnleys Slindebirken.
I 2013 regisserte Karl Johan Paulsen og Pål Øie en biografisk dokumentarfilm om Hertervigs liv med tittlen Lysets vanvidd. I tillegg til å gjenskape scener fra Hertervigs liv, ble Holger Kofoed, Kari Greve, Trond Borgen, Hans Eirik Aaarek, Leigh Clarke og Helge Torvund intervjuet om deres syn på kunsten til Hertervig.
I 2016 utsmykket billedkunstneren Axel Rios Frakkagjerd ungdomsskole i Tysvær med en street art-versjon av Niels Bjørnson Møllers portrett av Lars Hertervig. Utsmykningen, som var utviklet i samarbeid med den kulturelle skolesekken i Tysvær kommune, ble til i aktivt kunstsamarbeid med avgangselever på 10. trinn ved skolen.
Både i Tysvær og Stavanger finner man statuer av Hertervig. Statuen i Stavanger, som er laget av Stinius Fredriksen, finner man på Lars Hertervigs plass. Stavanger har også Lars Hertervigs gate, og i Rosenberggaten 38 finner man fortsatt Hertervighuset.
Stavanger Turnhall
Stavanger Turnhall er en turnhall i Stavanger som eies av Stavanger kommune. Hallen sto ferdig i mai 1980 og har et brutto grunnflate på 3 745 m². I tillegg til gymnastikksalene med mellom annet turnutstyr så finnes det også kiosk og kjøkken samt noen mindre rom i hallen. Hallen blir hovedsakelig brukt til turn, men også andre typer arrangement som kurs, aktivitetsdager, bedriftsidrett, firmafester/julebord og datatreffet warpzone. Hallen har parkeringsplass på baksiden i tillegg til noen plasser på framsiden.
Storsalen deles til vanlig inn i tre like store deler, sal A, B og C. Utenom storsalen er det også en mindre sal, sal D, som har fastmontert turnutstyr. I underetasjen, som gulvet til salene ligger på, er det også seks garderober og ett styrkerom. I øvre etasjen, som er plant med inngangen på fremsiden, ligger kursrommet, kiosken, kjøkkenet og noen kontorer. Inngang til galleriet er også i den øvre etasjen.
Remix and Repent
Remix & Repent er en fem-spors EP fra det Industrielle metal bandet Marilyn Manson.
Det var utgitt 25. November, 1997 under deres Antichrist Superstar periode. Det inkluderer remixer av «The Beautiful People» og «Tourniquet» fra albumet Antichrist Superstar, live versjoner av «Dried up, Tied up and Dead to the World» og «Antichrist Superstar» og en akustisk versjon av «Man That You Fear».
Sør-Irlands provisoriske regjering
Sør-Irlands provisoriske regjering var en overgangsregjering i Sør-Irland som ble opprettet i 1922 for å signere den anglo-irske traktaten og dermed opprette Den irske fristat. Regjeringen foretrakk selv å kalle seg «Irlands provisoriske regjering» (irsk Rialtas Sealadach na hÉireann), hvilket er misvisende ettersom den ikke hadde myndighet i Nord-Irland.
Bakgrunn
I henhold til Den irske republikks grunnlov av 1919 fortsatte den lovgivende forsamlingen Dáil Éireann å eksistere etter at den hadde ratifisert traktaten. I protest mot ratifiseringen gikk Eamon de Valera av som president, og forsøkte så gjennom nyvalg å sikre seg en sterkere posisjon. Dette slo feil, og Arthur Griffith ble ny president.
Regjeringen som utgikk fra Dáil hadde ingen juridisk status etter Storbritannias konstitusjon; faktisk utgikk den fra det britene rent teknisk sett fortsatt regnet som en ulovlig forsamling. Derfor trengte man en regjering i Sør-Irland, staten som var opprettet gjennom Government of Ireland Act 1920, men som aldri hadde blitt etablert på skikkelig vis ettersom parlamentsmedlemmene boikottet den og i stedet etablerte Dáil og republikken. Dermed opprettet man den provisoriske regjeringen, som teknisk sett måtte stå til ansvar overfor det sørirske House of Commons. Denne forsamlingen møttes kun en gang for å ratifisere traktaten, ettersom langt de fleste representantene tilhørte Sinn Féin som boikottet den.
De fleste av republikkens ministre ble samtidig ministre i den provisoriske regjeringen. Michael Collins ble formann, hvilket i praksis tilsvarte en statsministerpost. Han forble samtidig finansminister i Griffiths republikanske regjering. Innsettelsen av Collins illustrerer de kompliserte konstitusjonelle hensyn som måtte tas. I teorien var han statsminister oppnevnt av den britiske kronen, med kongelig aksept. Han måtte derfor formelt møte Irlands stattholder, iscount FitzAlan of Derwent. Fra republikanernes side ble dette sett på som at Collins møtte stattholderen for å akseptere overgivelsen av Dublin Castle. Fra britisk side ble det sett på som at han møtte FitzAlan for å «kysse hendene», det formelle navnet på innsettelsesseremonien.
Motstanderne av traktaten trakk seg fra parlamentet, og opprettet en alternativ regjering under de Valera. De startet så en kampanje som førte til utbruddet av den irske borgerkrig. Sommeren 1922 la Collins i praksis ned arbeidet som formann for den provisoriske regjeringen, og viet seg til oppgaven som øverstkommanderende for den nasjonale hæren. Den 22. august 1922 ble han drept i et bakhold i Béal na mBláth i Cork.
Bare ti dager før Collins’ død, hadde Arthur Griffith dødd av hjerneblødning, og W.T. Cosgrave tok over som leder av begge regjeringer. Dermed ble distinksjonen mellom de to praktisk talt uten betydning. I desember 1922 ble både Den irske republikk og Sør-Irland erstattet av Den irske fristaten.
Coq au vin
Coq au vin  er en klassisk fransk gryterett. Den består av en hanekylling kokt i rødvin sammen med løk, hvitløk og urtekrydder. Som de fleste gryteretter kan den varieres på mange måter.
Paul Murry
Paul Murry (født 25. november 1911 i Saint Joseph, Missouri, døde 4. august 1989 i Palmdale, California) var en amerikansk tegneserietegner, best kjent for å tegne Mikke Mus.
Murry likte ikke tegneserier som barn. Da han ble eldre jobbet han som gårdsbruker, og lærte seg da å tegne. I 1938 ble han ansatt hos Disney i filmbyen Hollywood, og begynte å jobbe for animatøren Fred Moore. Moore jobbet med Mikke Mus og Murry lærte mye av ham, og har selv sagt at Moore var inspirasjonen til at han senere begynte å jobbe med Mikke Mus. I 1942 sluttet han med tegnefilm og begynte å jobbe med tegneserier istedenfor. Han laget først søndagssider og noen dagsstriper før han laget sin første tegneserie for et tegneserieblad. Det var ikke en Mikke-historie, men en historie med Langøre, Mikkel og Bamse.
Klypeblåvannymfe
Klypeblåvannymfe (Coenagrion armatum) er en vannymfe som tilhører familiegruppen blåvannymfer (Coenagrionidae).
Utbredelse
Klypeblåvannymfe er utbredt i lavlandet i det nordlige Europa og Asia. Finnes i Danmark, og har flekkvis utbredelse i Sverige og Finland. I sørøstlige Norge langs kysten til Vest-Agder. Finnes på noen få egnede lokaliteter i Midt-Norge.
Paul Murry
Murry skrev aldri manusene selv, de fikk han fra Western Publishing. Murry var en av de få som kunne tegne de aller fleste Disney-figurene, han har tegnet en del Donald Duck-historier, og hans Donald er ikke så ulik Al Taliaferros. I 1950 kom hans aller første Mikke Mus-historie.
Klypeblåvannymfe
Utseende
Kjønnene er ganske like. Hannen har et karakteristisk tanglignende analvedheng, bakerst på kroppen.
Vingene holdes taklagt bak på kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 35 og 45 millimeter.
Paul Murry
I 1950 fikk Murry tilbud av tegneserieforfatteren Dick Huemer som planla en tegneserie som han mente at Murrys stil hadde passet perfekt til. Murry syntes dette hørtes interessant ut og begynte da å tegne denne serien som het Buck O'Rue på heltid. Serien gikk i de amerikanske avisene et par år, men ble aldri særlig vellykket. Derfor gikk Murry tilbake til Disney-seriene. I 1953 tegnet Murry sin første fortsettelsesfortelling, «Det mystiske hotell». Fortsettelsesfortellingene ble Murrys viktigste historier.
På 50-tallet fikk også Murry oppgaven med å tegne om Floyd Gottfredsons klassiske striper slik at de ble mer moderne. Murry laget også en oppfølger til Gottfredsons «Mikke lurer Spøkelseskladden». Denne oppfølgeren het «Spøkelseskladden vender tilbake», og var delt opp i fire deler. Murry satte også standarden for hvordan Super-Langbein og Spøkelseskladden skulle tegnes. Han var også den som tegnet de fleste historiene med de to nevnte figurene på 60-, 70- og 80-tallet. Han tegnet historier frem til 1984, da han pensjonerte seg og brukte mye av tiden sin på å ta naturbilder.
Klypeblåvannymfe
Levevis
Nymfene lever i næringsrike vann i lavlandet, med mye vegetasjon langs bredden. Den foretrekker tette enger av elvesnelle, sjøsivaks, flaskestarr, myrull, og takrør.
Eggene legges på flytende vannplanter, vanligvis under vannlinjen. Utviklingen tar 1 år. Nymfen overvintrer på vegetasjonen eller ved røttene. De voksne (imago) vannymfene finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Härryda
Härryda er et tettsted i Härryda kommune i Västra Götalands län i Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 968 innbyggere.
Klypeblåvannymfe
Levevis
Flygetiden er fra tidlig i mai til juli, vanligvis er flygetiden ganske kort, ofte bare noen uker.
Klypeblåvannymfe har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte vannymfen  blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Askheim
Askheim gård (Askjum), har matrikkelnummer 44 i Eidsvoll, Akershus i Viken fylke, på Minnesund ved sørlige ende av Mjøsa på vestsiden av Vorma og ved foten av Mistberget. Gardsnavnet er ifølge Rygh en sammensetning av treslaget ask og heim, noe som tyder på at gården ble ryddet i eldre jernalder. Askjum er et vanlig gardsnavn på flatbygdene på Østlandet som også blant annet finnes i nabobygdene Vardal, Østre Toten og Brandbu. Brukere av flere av disse gårdene har tatt navnet Askheim og gitt opphav til slekter med dette navnet.
Gården ligger i nordlige ende av en åsrygg, Åsleia, som er fredet på grunn av sitt sammenhengende kulturlandskap, gårdstun og vegetasjon. På garden er det fruktbar jord, og edellauvtreet ask trives godt der. Etter svartedauen lå gården øde til 1550. Ved Gørstadtjernbekken i sørgrensa til gården var det kvern på 1600- og 1700-tallet. I 1729–1730 ble gården delt i to like store gårder hvorav Okarn Askjum er brukt av samme ætt fra 1769. Bygningene lå rundt ett tun frem til 1853, da Vestre Arstun ble flyttet lenger ned mot veien til østsiden av gården og kalt Negarn Askjum. Hovedbygningen på Okarn lå øst-vest i lengderetningen frem til 1952. Da ble det bygget på finstue, taket ble hevet og snudd i nord-sør retning slik det fortsatt er i dag. Frem til 1992 var våningshuset hvitt, som de fleste andre gårdshus, men ble da malt gult.
Det hører også en husmannsplass (Madselykkja) til gården, som ligger om lag 400m. opp i skogen. Denne ble drevet av Harry Askheim inntil hans bortgang, men blir i dag bare brukt til festlige lag som rakfisklag og grillkvelder. Ei lita seter hører også til gården og ligger oppunder Mistbergets topp.
Okarn Askjum
Okarn Askjum betyr Øvre Askheim som er matrikkelgård nr. 44/1 med skog opp mot Mistberget.
Belidae
Utseende
Gjerne middelsstore (ofte 15 – 20 mm), avlange, sylindriske biller. Noen arter etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae) og er farget i rødt og svart, ellers er det ofte mørkfargede med mønster dannet av lyse skjell. Hodet er trukket ut til en lang, sylindrisk snute som vanligvis er lengre enn resten av hodet. Antennene er festet omkring midten av snuten, de er 11-leddete, noe tykkere mot spissen, men uten en markert kølle. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med avrundede sidekanter. Dekkvingene er parallellsidige, ofte trukket ut til en spiss bakerst. Beina er kraftige, frambeina er ofte noe forlenget. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite. Det tredje leddet er tolappet.
Askheim
Okarn Askjum
Lars Olsen (født 1805, død 1875) var bruker av farsgarden frem til han døde i 1875 og sønnen Lars overtok. Han er den eldste vi kjenner og kan dermed kalles stamfar for Askheimslekten. Lars Olsen var først gift med Gurine Embretsdtr f. Bøn som døde 25 år gammel. Deretter var han gift med Mari Larsdatter f. Røkholt. Han fikk barna Ole og Ingeborg i første ekteskap og Lars, Maren Gurine og Øyvind i andre ekteskap. Odelsgutten Ole emigrerte til Amerika, der han skaffet seg gard. Han skrev et brev der han frasa seg odelsretten til fordel for sin halvbror Lars.
Lars Larsen Askheim (født 22. juni 1848, død 7. desember 1923) var bruker av farsgarden 1875–1918. Han var sønn av Lars Olsen (1805–1875) og hans andre kone Mari Larsdatter f. Røkholt, og han var gift med Oleane Larsdatter Elstad (1855–1931). Oleanne var født på Nordgarn Elstad som datter av Lars Gulbrandsen Tønsaker (1808 – 1871) og Marthea Eriksdatter Røkholt (1828 – 1912). Lars og Oleane tilhørte begge ulike grener av Røkholt - Venger ætten. Oleane var av Erikgreina. De hadde seks barn: Marie, Laura, Maren, Lars, Ole (kalte seg allerede som ung Ola som ble hans navn) og Øyvind (1897–1973).
Lars Larsen Askheim (født 12. april 1889, død 4. september 1942) var eldste sønn på garden som han overtok i 1918 for 13000 kroner pluss føderåd og brukte frem til han døde i 1942. Han var gift med Ingeborg Kristiansdtr fra Søstun Julsrud f. 1894. Lars og Ingeborg fikk barna Odd og Lars. Ved siden av gardsdriften var han disponent for Stensby meieri. Lars bygde stabbur og veslebygning på garden i 1926. Han kjøpte 60 mål dyrket jord av Stenshol og brøt 16 mål til låvetomt. Lars bygde låve med mursteinsfjøs og stall da en list ble kastet ut av saga og traff ham i hodet slik at han døde. Ingeborg drev garden som enke frem til Odd giftet seg.
Odd Askheim (født 12. februar 1919, død 19. november 1988) fikk skjøte på gården i 1950. Han var gift med Åse Merlid fra Sørum og de drev med gris i tillegg til skogsdrift. De overlot gården i 1986 til nåværende bruker Lars Frode Askheim, som er sønn til Odds kusine Olaug og Tore Gaute Aas. Under 2. verdenskrig var Odd med i Milorg og tok imot flyslipp på Mistberget.
Jeffrey Wigand
Jeffrey Wigand (født 1942) er en amerikansk forsker, biokjemiker og whistleblower som ble kjent for sin kamp mot den amerikanske tobakk-bransjen. I 1990-årene avslørte på CBS hvordan tobakks-firmaet han hadde vært ansatt i manipulerte nikotinen i sigarettene i den hensikt å gjøre folk mer avhengig.
Hans kamp mot det amerikanske tobakksfirmaet Brown & Williamson ble i 1999 overført til film (regissert av Michael Mann og med Russel Crowe og Al Pacino i hovedrollene). Filmen er kritisk overfor Brown & Williamson og til dels også overfor CBS som i starten lot seg presse av tobakksfirmaets trusler om søksmål og overtakelse av CBS. Filmen bidro til å gjøre Wigands kamp kjent utenfor USA.
Liv og virke
Wigand ble tilsatt som forskningssjef i den amerikanske tobakksgiganten Brown & Williamson i 1989. Målet hans var å utvikle en ny og mindre helsefarlig sigarett, men han kom raskt i konflikt med sin arbeidsgiver. Wigand reagerte blant annet på hvordan Brown & Williamson manipulerte sine tobakksprodukter for å skape større avhengighet hos røykerne, og han ble sett på som et uromoment innad i firmaet. I 1993 ble han oppsagt og pålagt en omfattende taushetsplikt om alt han visste om tobakksindustriens indre liv. Brown & Williamson hevdet at han hadde brutt denne taushetsplikten og saksøkte Wigand som på sin side kom i kontakt med Lowell Bergman, produsent i aktualitetsprogrammet 60 Minutes på fjernsynskanalen CBS. Dette innledet en langvarig strid mellom Wigand og Brown & Williamson. Wigands liv ble totalt endret, men han ble en viktig mann i de amerikanske myndigheters arbeid for å bevise hvordan tobakksindustrien bruker avhengighet som et middel for å holde på sine kunder.
Bawean
Bawean er en øy i Indonesia som ligger omtrent 200 kilometer nord for Surabaya i Javasjøen. Øya er rundt 15 km i diameter og er dominert av en utdød vulkan, som på det meste strekker seg 650 meter over havet. Det er om lag 65 000 innbyggere på Bawean, hvor rundt 40 000 bor i hovedstaden Sangkapura, mens de resterende bor i små landsbyer spredt omkring på øya.
Gásadatjávri
Gásadatjávri er en innsjø i Karasjok kommune i Finnmark. Den ligger like nord for Iešjávri, og har utløp til den korte elva Gásadatjohka, som munner ut i bukta Gásadatvuotna helt nordøst i Iešjávri. Det største tilløpet er fra Giellanjohka, som munner ut i nordenden av sjøen.
101 Helena
101 Helena er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 15. august 1868 av James Craig Watson fra Detroit Observatory i Ann Arbor. Den er oppkalt etter den skjønne Helena fra gresk mytologi.
Outta Season
Outta Season er det 11. studioalbumet til Ike & Tina Turner som ble gitt ut i 1969. Albumet kom på 43.-plass på R&B-lsita og 91.-plass på pop-lista.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Norsk Skogmuseum
Anno Norsk skogmuseum (tidligere Norsk Skogbruksmuseum) ligger i Elverum og er et natur- og kulturhistorisk museum med nasjonalt ansvar for utmarksnæringene jakt, fangst, sportsfiske, innlandsfiske, skog, skogbruk og skogindustri, samt naturforvaltning og friluftsliv i bred forstand. Museet ligger ved Glomma sør for Elverum sentrum.
Museet er et av museene i Anno museum. Klevfos Industrimuseum på Løten og Sørlistøa Fløtermuseum ved Osensjøen i Åmot er deler av stiftelsen Norsk skogmuseum.
Virksomheten drives fra en museumsbygning med utstillinger, ferskvannsakvarium og fagbibliotek. Omkring denne bygningen er det et friluftsmuseum med gamle hus, elvepark og fiskedam. Museet er dessuten en sentral aktør også i NVEs museumsordning. På museet arrangeres årlig De nordiske jakt- og fiskedagene.
Historie
Ideen om å etablere et skogbruksmuseum i Norge ble første gang nevnt under Jubileumsutstillingen på Frogner i 1914. En del materiale ble overlatt til Norsk Folkemuseum. Denne institusjonen aldri fikk etablert noen avdeling knyttet til skogbruk. Etter 1945 var skogbruket og skogindustrien preget av høykonjunktur med stor aktivitet og rask mekanisering. I 1953 organiserte næringsaktørene og organisasjoner med norsk utmarksnatur som aktivitetsfelt en stor skogbruksutstilling på Glomdalsmuseet i Elverum. For å sette det nye i perspektiv, samlet man også en del eldre materiell fra skogbruk, jakt og ferskvannsfiske. Publikumsinteressen var stor. Arrangørene ble høsten 1954 enige om å etablere et museum. Elverum kommune stilte den 50 dekar store Prestøya i Glomma, like sørøst for Glomdalsmuseet, til rådighet for den nye institusjonen. Med støtte fra skognæringa fikk man bygd hengebru ut til øya. Der etablerte de to første bestyrerne, arkeologene Arne Skjølsvold og Anne Stine Ingstad, et friluftsmuseum med ulike husvære som hadde vært brukt under skogsarbeid, jakt og fiske. Samtidig organiserte de også innsamling av gjenstander.
I 1961 overtok forstkandidaten Tore Fossum bestyrerstillingen ved museet. I hans tid overtok museet først Klokkergarden i Elverum, til kontor i våningshuset, utstillinger i låvebygningen og møterom i stabburet. Et stort, ildfast museumsbygg med utstillinger, magasiner og kontorer sto ferdig i 1970 etter tegninger av arkitekten Terje Torstensen. I løpet av 1970-årene utviklet museet undervisningstilbud tilpasset skoleverkets planverk og i 1979 akvariet «Fra fjell til fjære. I 1991 fikk museet nok en utvidelse, denne gangen på 40 X 4 meter i tre plan.
Fra 2003 ble Norsk Skogbruksmuseum og Klevfos industrimuseum, som er tuftet på en gammel papirfabrikk, slått sammen under navnet Norsk skogmuseum. Klevfos drives fram til 2020 i nært samarbeid med Riksantikvaren. Fra årsskiftet 2009-2010 ble de fleste av de bemannede museene i Hedmark som mottok driftsstøtte fra Kulturdepartementet samlet under en felles administrasjon, først som Hedmark fylkesmuseum, fra 2014 Anno museum, som har driftsansvar for Skogmuseet og fem andre avdelinger med over 20 ulike besøkssteder.
Utstillinger
Museet har både faste utstillinger, og midlertidige utstillinger innenfor museets ulike temaområder. I museets kunstgalleri presenteres det skiftende utstillinger igjennom året.
Museets faste utstillinger:
Friluftsmuseet
Anno Norsk skogmuseum har (2019) 67 antikvariske bygninger. Bygningene finnes mellom museumsbygningen og elva, i tilknytning til uteområdet med lekeområdet, bekkeverksted, elvepark og brannvakttårn. På Prestøya i Glomma finns en flere gamle koier og skogshusvær. Prestøya er det hengebru over Prestfossen videre til Glomdalsmuseet.
Allen Carr
Etter flere forsøk på å slutte å røyke, stumpet Carr den siste sigaretten i 1983, i en alder av 48 år, etter å ha røykt hundre om dagen i 33 år. Han sluttet jobben som revisor og stiftet Easyway-klinikken som skulle hjelpe andre røykeavhengige. Han stiftet over 70 klinikker fordelt på 30 land. Han har selv hevdet å ha hjulpet 25 millioner mennesker å slutte med røyking.
Norsk Skogmuseum
Friluftsmuseet
Etter at fløtinga i Glommavassdraget ble avviklet overtok Norsk Skogbruksmuseum fløtingssenteret Sørlistøa ved Osensjøen i Åmot med slepebåten Trysilknut. Dette stedet har vært drevet som en sommeråpen underavdeling siden 1989.
Allen Carr
Han har utgitt flere bøker om tobakk og helse, og har solgt flere millioner bøker totalt. Boka Endelig ikke-røyker har solgt over seks millioner eksemplarer (inkludert over 80 000 i Norge).
Norsk Skogmuseum
Aktivitet
Museet arrangerer De nordiske jakt- og fiskedagene i august hvert år, i samarbeid med organisasjoner, institusjoner og forvaltningsorganer. Arrangementet har rundt 30 000 besøkende hvert år.
Allen Carr
Carr døde av lungekreft i 2006, 72 år gammel.
Europeisk litteratur
Europeisk litteratur er et konsept som benyttes for å sammenfatte alle flerspråklige litterære manifestasjoner, muntlig og skriftlig, som ble skapt i Europa siden Romerriket gikk under og fram til i dag. En annen og mer utvidet og upresis betegnelse er «Vestlig litteratur», som også omfatter USA og andre land som er preget av europeisk litteratur og kultur, særlig fra 1800-tallet og framover. I en annen forstand er europeisk litteratur overlappende, slik norsk nasjonal litteratur er tidvis overlappende med dansk litteratur, eksempelvis er Ludvig Holberg regnet som en «nasjonal» forfatter i begge land. Et annet eksempel er at flere irske forfattere skrev på engelsk og virket hovedsakelig i England.
Norsk Skogmuseum
Aktivitet
Museet arbeider systematisk med å knytte utstillingene og andre formidlingsopplegg rundt museets tematikk til skolens læreplaner. Dagens skoleopplegg er i stor grad basert på at elevene får praktiske oppgaver i tillegg til muntlig presentasjon. Naturskolen arrangerer temadager for barnehager, grunnskolen og videregående skole. Opplevelser og læring gjennom å prøve selv står i sentrum.
Europeisk litteratur
«Verdenslitteratur» er et begrep som stammer fra Goethe som så for seg en felleslitteratur som var mønstergyldig. Litteraturen i Europa kan derfor defineres som et kulturelt homogent område, Europa, som i det store og hele er preget av de samme forhold, strømninger og innflytelse, men samtidig markert av nasjonale og regionale forskjeller. Det er dog få, om enn noen, forfattere som man karakteriserer som en europeisk forfatter. Å studere en «europeisk litteratur» utover språk som en kollektiv utvikling av en felles kultur er ikke uten motsigelser. Litteraturens historie befinner seg i stadige endringer ved at leseperspektivene endrer seg over tid. I mange litterære framstillinger er «europeisk litteratur» også en ren praktisk begrensning hvor man forholder seg til kun «den vestlige tradisjonen».
Opprinnelsen
Begynnelsen til en europeisk litteratur er knyttet til en grunnleggende historisk prosess: Romerrikets kollaps på 400- og 500-tallet, noe som resulterte i etableringen av ulike germanske kongedømmer i sørlige og vestlige Europa. Samtidig ble det meste av Europa kristnet, og med felles religion ble latin spredt som skriftspråk (se Latinsk litteratur)
Fragmenteringen av Romerriket førte til at den gamle kulturen enten forsvant eller fikk sterk nedgang, og innebar et brudd med den litterære gresk-romerske tradisjonen. Etter folkevandringene ebbet og det vokste fram nye stater ble etterhvert den litterære tradisjonen utbygd. En del tradisjonelle fortellinger ble benyttet til å forklare og rettferdiggjøre de nye statene eller maktsentrene. Samtidig som kirken rev ned gamle hedenske tradisjoner og gamle litterære fortellinger, var kirken en brobygger tilbake til den gamle antikke arven. Isidor av Sevilla i Spania skapte en veldig oversikt over kulturen i sin tid i Etymologiarum sive origium libri XX, bestående av tyve bøker. Venantius Fortunatus i Gallia på siste halvdel av 500-tallet ble lest og spredt over hele Europa i de såkalte mørke tidsalderen som man karakteriserte middelalderen. Nettopp det kristne elementet i den litterære kulturen var den betydelige forskjellen med den klassiske litteraturen i Romerriket og i antikkens Hellas.
Dannelse av drama og scenekunst
Skriftkulturen i Europas middelalder var preget av sameksistens med en felles latinsk litteratur, og som samlet det meste av litteraturen med en rekke lokale dialektpreget skrifter av muntlig opprinnelse.
Fra og med 1000-tallet viste den lokale dialektkulturen en rik muntlig tradisjon, og noe av disse ble skrevet ned; de germanske epos Beowulf, franske Rolandskvadet, tyske heltekvadet Hildebrandslied (som på norrønt ble til Vølsungesagnet), og russiske Igor-kvadet. I denne tiden fikk nordlige Europa en egen betydning ved at Norden med særlig Island samlet og utviklet sagalitteraturen (se Snorre Sturlason). Tyske Hrosvit av Gandersheim (ca. 935 til ca. 1002) skrev på latin og var antagelig den første forfatteren siden antikken som skrev drama i Vest-Europa. Engelske Geoffrey av Monmouth (ca. 1100 – ca. 1154) samlet legender og myter i en sammenhengende hele i Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136, og verket ble en inspirasjon for forfattere og diktere i mange europeiske land i flere hundre år etter.
Madura
Madura er en indonesisk øy utenfor nordøstkysten av Java. Den er 4 560 km², omtrent 160 kilometer lang og 35 kilometer bred. Øyen er separert fra Surabaya, som er Indonesias nest største by, av Madurastredet. I 2008 ble øyen forbundet med Surabya av en bro. Hovednæringene er saltutvinning, fiske, kvegoppdrett og jordbruk. Øyen styres som en del av distriktet Øst-Java og den lokale hovedstaden på øyen heter Pamekasan. Det bor i underkant av 4 millioner innbyggere på Madura, og de fleste av disse er etniske maduresere. Innbyggerne på Madura bruker også sitt eget språk.
Intel iAPX 432
Intel iAPX 432 (intel Advanced Processor architecture, der X er avledet av den greske bokstaven Khi, chi på engelsk) ble lansert i 1981, og var Intels første 32-bit mikroprosessor. Prosessoren bestod av tre moduler. Intel iAPX 432 var på begynnelsen av 1980-tallet tiltenkt rollen som etterfølgeren til x86-arkitekturen. Prosessoren implementerte en rekke avanserte former for multitasking og minnehåndtering, og ble referert til som en «mini-stormaskin».
Arkitekturen kunne kjøre operativsystemer som behøvde mye mindre kode enn samtidens prosessorer, ettersom mange operasjoner ble foretatt av maskinvaren. iAPX 432 støttet også objekt-orientert programmering og søppelinnsamling i maskinvaren, og var derfor langt mer kompleks enn de fleste av datidens CISC-prosessorer.
IAPX 432 ble lansert i klokkefrekvenser på 5, 7 og 8 Mhz, og hadde en maksimal ytelse på 2 millioner instruksjoner per sekund.
Tartessisk
Tartessisk språk var et språk som ble talt i det nåværende Spania i oldtiden. Det er kun kjent fra noen innskrifter i området rundt Tartessos. Språket er etter all sannsynlighet helt ulikt iberisk språk, og man kjenner ikke til noe sikkert slektskap med noe annet språk.
Politisk historie
Politisk historie er en gren av historiefaget som analyserer politiske hendelser, ideer, bevegelser, institusjoner, valg, partier og ledere.
Tartessisk
De områdene hvor man har funnet inskripsjoner dekker den sørvestlige delen av Den iberiske halvøy, hovedsakelig sør i Portugal (Algarve og sørlige Alentejo), men også Spania (sør for Extremadura og vestlige Andalucía). Det er 95 inskripsjoner hvor den lengste har 82 lesbare tegn. Rundt en tredjedel av dem har blitt funn på gravsteder fra tidlig jernalder eller andre gravsteder assosiert med rike og komplekse graver. Det er vanlig å datere dem til 600-tallet f.Kr. og de sørvestlige inskripsjonene, de eldste paleohispaniske skrifter med bokstaver som mest minner om spesielle fønikiske bokstaver, dateres til rundt 825 f.Kr. I henhold til Koch (2011), er de sørvestlige inskripsjonene de tidligste skriftene som er funnet i Vest-Europa mot Atlanterhavet.
Politisk historie
Fra midten av 1800-tallet til midten av 1900-tallet var politisk historie den helt dominerende gren av historiefaget. Ifølge historiker Knut Kjeldstadli var det tidlige politiske historiefaget et studium av hvordan politiske eliter opptrådte, men ble etter hvert et studium av store politiske systemer.
En av Norges fremste politiske historikere på 1900-tallet, Jens Arup Seip, begrunnet studiefeltet sitt slik:
Maestro EP
Maestro EP er en EP av Kaizers Orchestra gitt ut 7. april 2005 på Kaizerecords og Universal Music. Singelen ble spilt inn i Duper Studio i Bergen i februar og mars 2005.
Sporliste
Musikkvideo
Politisk historie
I løpet av 1900-tallet ble den politiske historiens privilegerte stilling utfordret fra flere hold:
På 1970-tallet mistet politisk historie sin til da dominerende plass i flere land. Dette denne prosessen har blitt kalt den sosialhistoriske revolusjon.
Maestro EP
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Janove Ottesen, bortsett fra «D-Dagen» som er skrevet av Geir Zahl.
Henri Giffard
Henri Giffard (født 8. februar 1825 i Paris, død 14. april 1882) var en fransk ingeniør og pioner som luftskipskonstruktør.
Flykroppen ble bygget som en avlang ballong med spisser i begge ender. Lengden var 43,6 meter med en største diameter på 12,2 meter, den rommet 2 500 m³ vannstoffgass. I et antall rep festet i ballongen hengte han en gondol hvor dampmaskinen ble plassert. Via en aksel drev dampmaskinen en tobladet propeller. Løftekraften for farkosten var 1 750 kg og den veide 1 420 kg hvilket gav den en bæreevne for fører og last, brensel og vann på 330 kg.
Den 24. september 1852 staret han med luftskipet som nå hadde fått navn «Dirigible» fra Paris Hippodrom. Han fløy med en fart på 8 km/t og kunne under flyvningen utføre svinger og han gjennomførte endog en 360 graders sving. Etter 27 kilometers flyvning landet han i Trapps. På grunn av motvind kunne han ikke vende tilbake til Paris luftveien, men Giffard så at med sterkere motor lå det store muligheter i hans oppfinnelse.
Han fikk bygget et større luftskip til Verdensutstillingen i Paris (1878) som kunne bære 40 passasjerer, men allerede i starten eksploderte det. Som ved et under berget han seg.
På sine eldre dager fikk Giffard synsproblemer, og han bestemte seg for å velge sin egen død. Han testamenterte alle sine papirer til vitenskapens fremme. Da Eiffeltårnet ble bygget, ble hans navn oppført blant de 72 fremste franskmenn som fikk sitt navn på en minneplate i tårnet.
Sumbawa
Sumbawa er ei indonesisk øy som befinner seg i provinsen Nusa Tenggara Barat øst i landet, med Lombok mot vest, Flores mot øst og Sumba lengre mot sørøst. Sumbawa er ei øy på 15 447 km² (3 ganger størrelsen til Lombok) med en befolkning på rundt halvannen million.
Ken Duken
Ken Duken (født 17. april 1979 i Heidelberg) er en tysk skuespiller, blant annet kjent for sin rolle som hauptsturmführer Siegfried Wolfgang Fehmer, leder for etterforskningen i Gestapo i Oslo, i filmen Max Manus. Han hadde også en rolle i Quentin Tarantinos film Inglourious Basterds.
Steinsetfjorden
Steinsetfjorden er en innsjø som ligger i Steinsetbygda som er i kommunen Etnedal i Innlandet. Den har utløp mot øst gjennom Dalselve, ei sideelv til Etna.
Gaggenau Hausgeräte
Gaggenau Hausgeräte GmbH (Gaggenau husholdningsapparater) er et tysk selskap som utvikler, produserer og selger kjøkkenapparater for private kjøkken. Selskapet produserer blant annet stekeovner, mikrobølgeovner, varmeskuffer, kaffemaskiner, kokeplater, ventilasjonssystemer, kjøle- og fryseskap, vinskap og oppvaskmaskiner.
Merket har opphav i byen Gaggenau og der har bedriften en del av sin virksomhet. Siden 1995 har Gaggenau vært et datterselskap av BSH Bosch und Siemens Hausgeräte i München. Omsetningen i 2007 var på ca. 168 millioner euro.
Firmaets historie
Bedriftens historie startet i 1683 med en verktøysmie: Da grunnla greven Ludwig Wilhelm av Baden «Gaggenau Eisenwerken» i Gaggenau, rett i nærheten av der firmaets lokaler ligger i dag. Bedriften spesialiserte seg på emalje. Stekeovnemalje ble grunnlaget for suksessen med kull- og gassovner, som Gaggenau fremstilte langt inn i det 20. århundret. Etter at Georg von Blanquet overtok ledelsen i 1961 ble Gaggenau et merke på det internasjonale markedet.
Produkter
Gaggenau innehar over 600 patenter. Over 30 forskere og utviklere arbeider med nye ideer.
Design
Gaggenau har fått flere internasjonale utmerkelser: iF Design Awards, blant annet i gull, Red Dot Design Award og flere «GOOD DESIGN Award» fra Athenaeum Museum of Architecture and Design i Chicago.
Hammarby Sjöstad
Hammarby Sjöstad er et bybyggingsprosjekt som består av flere boligområder omkring Hammarby sjö i Stockholm.
Definisjon
Prosjektet er oppdelt på to bydeler: Södermalm og Södra Hammarbyhamnen.
På Södermalm omfatter det hele den nye bebyggelsen ved Hammarby sjö med unntak av kvartalet Hamnvakten. I dagligtale brukes sjelden begrepet Hammarby Sjöstad om denne delen av prosjektet.
I bydelen Södra Hammarbyhamnen omfatter det i prinsippet hele bydelen, bortsett fra det eksisterende boligområdet Danviksklippan, som ble bygd på 1940-tallet.
Dow Jones & Company
Dow Jones & Company er et amerikansk forlag grunnlagt i 1882 av tre journalister: Charles Dow, Edward Jones og Charles Bergstresser. Forlagets flaggskippublikasjon er The Wall Street Journal, en dagsavis som hovedsakelig dekker amerikansk og internasjonalt næringsliv. Selskapet er også ansvarlig for flere viktige aksjeindekser, herunder Dow Jones Industrial Average, Dow Jones Transportation Average og Dow Jones Utility Average.
Dow Jones ble 1. august 2007 kjøpt opp av News Corporation etter et bud på 60 U.S. Dollar for hver aksje, som ble til sammen 5 milliarder U.S. Dollar.
Jernbanelinjen Hamburg–Hannover
Jernbanelinjen Hamburg–Hannover er en tysk jernbanestrekning mellom Hamburg og Hannover.
Linjen er en av Niedersachsens viktigste jernbanestrekninger og forbinder byene Hamburg, Lüneburg, Uelzen, Celle og Hannover. Hovedstrekningen mellom Harburg og Celle ble åpnet 1. mai 1847, etter at strekningen Hannover – Lehrte – Celle allerede hadde blitt åpnet 15. oktober 1845. Den kortere forbindelsen mellom Langenhagen og Celle ble åpnet 15. mai 1938.
Deler av strekningen er utbygd for en topphastioghet på 200 km/t.
Jorda rundt
Jorda rundt er en norsk TV-quiz med Knut Borge som gikk på TVNorge fra 1998 til 1999. Programmet var en geografisk kunnskapslek som favnet både inn- og utland. To norsk kjendiser, som hver skulle ha med seg en venn på laget, skulle konkurrere mot hverandre. Deltakerne fikk se en videosnutt av en reise og skulle snarest gjette hvor målet for reisen gikk. Jo lengre man ventet med å finne svaret desto færre poeng fikk man. Premien var en utenlandsreise. Serien ble sendt på søndagskveldene og var basert på et populært svensk program.
Premieren ble sett av 141 000.
Märkesåret 1809
Märkesåret 1809 var et svensk/finsk regjeringsprosjekt i 2009 som markererte at det var 200 år siden delingen av Sverige. I 1809 ble Sveriges østlige del lagt under Russland som Storfyrstedømmet Finland.
Fra tidlig middelalder og frem til 1809, i over 600 år var Sverige og Finland ett rike, men etter tapet mot Russland i finskekrigen 1808-1809 ble Finland lagt under Russland. Endringene som følge av 1809 ble samtidig grunnlaget for det fremtidige selvstendige Finland. Sveriges nåværende regjeringsform stammer også fra 1809, likeså embetet Justitieombudsmannen og Konstitutionsutskottet.
Både Sverige og Finland markerte i 2009 på ulike vis at det er 200 år siden riket ble delt. Såvel det offisielle Sverige som Finland har tatt en rekke initiativ, både for å vise historien bak bruddet men og for å vise samhørigheten mellom de to landene.
Bruddet mellom Sverige og Finland fikk også følger utover de to landene. Det førte til at Sverige gjennom sin innsats under Napoleonskrigene gjorde krav på Norge og førte til at unionen mellom Danmark-Norge i 1814 ble oppløst etter over 400 år, hvorpå Norge ble lagt under Sverige i en personalunion.
Turinabol
Turinabol (4-Chlorodehydromethyltestosterone), også kjent som Tbol eller Turanabol, er et anabolt steroid som ble utviklet i 1965 i Øst-Tyskland av Jenaparm GmbH. Det ble brukt med stor suksess av landets OL-utøvere i flere tiår. Turinabol er et testosteronderivat i tablettform som er en krysning mellom Dianabol og Clostebol. I motsetning til Dianabol kan ikke Turinabol aromatisere til østrogen, og bivirkninger som gynekomasti og vannretensjon er utelukket. I forhold til Dianabol er Turinabol både mindre anabolt og mindre androgent og vil da gi mindre styrkeøkning, men man unngår potensielle androgene bivirkninger. Ettersom Turinabol er et lavandrogent AAS kan det brukes av damer uten viriliserende effekt gitt at dosene ikke er for høye. Turinabol har vist seg å redusere seksualhormobindende globulin (SHBG), hvilket gir mer fritt tilgjengelig testosteron. Turinabol er C-17-alfa alkylert og da også giftig for leveren. Andre sannsynlige bivirkninger inkluderer forverret kolesterol og økt seksualdrift.
Bogastelle
Bogastelle, bogastille, buestille, bogastø, bågestille eller bogestill, er en skytestilling i form av en hestesko-formet oppmuring av stein. De måler ca. 1 × 2 m og bak disse gikk det an å søke ly for en jeger eller skytter.
Bogastellene finnes spesielt i trekkområder for villrein. Den fungerte best i kombinasjon med fangstanlegg som for eksempel ledegjerder, fordi jaktvåpenet, som enten kunne være pil og bue eller armbrøst, ikke var særlig effektivt på langt hold. Dyrene ble på denne måten ledet forbi gunstige angrepspunkter. Bogastellene har vært i bruk fra steinalderen opp til moderne tid.
Den aserbajdsjanske sosialistiske sovjetrepublikk
Den aserbajdsjanske sosialistiske sovjetrepublikk (aserbajdsjansk: Azərbaycan Sovet Sosialist Respublikası; russisk: Азербайджанская Советская Социалистическая Республика [АзССР], Azerbajdzjanskaja Sovetskaja Sotsialistitsjeskaja Respublika [AzSSR]), også kjent som Aserbajdsjansk SSR, var en av republikkene i det tidligere Sovjetunionen.
Nordblåvannymfe
Nordblåvannymfe [syn. C. concinnum] er en vannymfe som tilhører familiegruppen blåvannymfer (Coenagrionidae).
Utbredelse
Nordblåvannymfe er utbredt i Nord-Europa, øst gjennom Asia til elven Amur. Ikke funnet i Danmark. Finnes i Finland og det nordlige Sverige, men mangler i fjellet. Utbredt i det sørlige Norge, nord til Troms. Vanligst på østlandet, sjelden på vestlandet.
Utseende
En av de minste blåvannymfene i Norge. Kjønnene er ganake like, og kjennes lett på den karakteristiske tegningen på andre bakkroppsledd.
Vingene holdes taklagt bak på kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 32 og 40 millimeter.
Levevis
Nymfene lever i mindre myrtjern, omsluttet av skog. Arten krever vegetasjon av torvmose langs bredden. Den miste av de norske artene vannymfer. De voksne (imago) vannymfene finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra slutten av mai til begynnelsen av august.
Nordblåvannymfe har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte vannymfen  blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Innsbruck
Innsbruck er Tirols største by og delstatens hovedstad. Den ligger ved elven Inn og er omkranset av høye fjell. Bybildet er preget av mange gotiske og barokke bygninger, siden Innsbruck ikke bare har vært residensby for Tirols grever siden 1420, men også for enkelte østerrikske erkehertug(inn)er og tysk-romerske keisere. Byens universitet ble grunnlagt i 1669.
Innsbruck er i moderne tid også kjent som et vintersportssted og har arrangert flere VM og de olympiske vinterleker to ganger (1964 og 1976).
Beliggenhet
Som byens navn antyder, ligger Innsbruck (= «Inn-bro») ved elven Inn, midt i den vest–øst-gående Inndalen, der denne tar opp Wipptal fra syd. Innsbruck utgjør skillet mellom Øvre Inndal (vest for Innsbruck) og Nedre Inndal (i øst). Med sin beliggenhet er Innsbruck et knutepunkt for trafikk gjennom Alpene, med Brennerpasset mot Syd-Tirol og Italia i syd, Arlberg-, Reschen- og Fernpasset mot Sveits, Vorarlberg og Bayern i vest, og Nedre Inndal mot Bayern og Salzburg i øst. All vei- og jernbanetransport langs aksene Basel/Zürich–Wien/Beograd og München–Verona passerer derfor gjennom Innsbruck.
Av fjellene som omkranser byen, er Nordkette («nordkjeden») den mest markante. Den hører til Karwendelfjellene og utgjør med sine opptil 2637 meter høye topper et imponerende bakteppe for hele byen. Syd for Innsbruck begynner Sentral-Alpene med flere topper som når over 3500 moh. (Stubaier Alpen vest for Wipptal og Tuxer og Zillertaler Alpen øst for Wipptal). Ved inngangen til Stubaital, en sidedal til Wipptal, ruver Serles (2717 moh.), godt synlig fra Innsbruck. Stubaital og høyfjellene bak er lett tilgjengelig via en 18 km lang trikk fra byen, som heter Stubaitalbahn. Rett syd for Innsbruck, ved inngangen til Wipptal, ligger Bergisel, som huser Innsbrucks hoppbakke.
Historie
Området av dagens Innsbruck har vært bebodd i minst 3000 år, sannsynligvis mye lenger. Romerne anla en militærleir (Veldidena) som bevoktet veien fra Verona via Brennerpasset til Augsburg. På samme plass, syd i dagens byområde, ble 1138 klosteret Wilten grunnlagt. På Inns nordside lå et lite handelssted. Den første brua over Inn ble åpnet rundt 1170. Dermed oppstod Innsbruck (først nevnt som Insprucke, eller latinisert Oeni pons [«Inns bro»], i 1187), som fikk bystatus rundt år 1200. Også byens våpen viser Inn-brua. Siden byen kontrollerte (og tok seg betalt av) trafikken over Brennerpasset, ble byen snart velstående.
Siden 1420 er Innsbruck residensbyen for grevene av Tirol, som tidligere hadde residert i Meran. Dermed skjøt byggevirksomheten fart, noe en rekke gotiske bygninger som bytårnet (Stadtturm) og hoffborgen (Hofburg) vitner om.
Flere sidelinjer av de habsburgske erkehertugene residerte i Innsbruck. I tillegg var det enkelte tysk-romerske keisere som foretrakk Innsbruck fremfor Wien, deriblant keiser Maximilian I. Under ham ble bl.a. byens kjennemerke til, den sengotiske slottsbalkongen med det gyldne taket (das goldene Dachl), og hoffkirken (Hofkirche) ble oppført i renessansestil. Mange andre av byens kirker ble bygget i barokkstil (domkirken, stiftskirken, jesuittkirken m.fl.). Rokokkobygningene i Innsbruck (bl.a. basilikaen, ombyggingen av hoffborgen) ble oppført under keiserinne Maria Theresia.
På 1800-tallet fikk Innsbruck jernbaneforbindelser til München (1858, via Kufstein), Bozen (1867, via Brennerpasset), Bregenz (1884, via Arlbergtunnelen). I 1904 fulgte Stubaitalbahn, og i 1912 forbindelsen til Garmisch-Partenkirchen via Seefeld.
Næringsliv
Hovednæringene er bankvesen, offentlig forvaltning, transport og kommunikasjon. I enkelte bydeler drives landbruk, inkludert seterdrift. Sommer- og vinterturisme er også viktig inntektskilder.
Judas (andre betydninger)
Judas har flere betydninger:
Digeren
Digeren er en innsjø i kommunene Kongsvinger og Eidskog i Innlandet. Den ligger 212 moh. og har et areal på 2,03 km². Sjøen har utløp mot vest gjennom Skinnarbølåa, som renner ned til Vingersjøen.
AEK Larnaka
Athletiki Enosi Kitiou Larnakas, eller bare AEK Larnaka er en kypriotisk fotballklubb basert i havnebyen Larnaka ved sydøstkysten av Kypros. Klubben ble grunnlagt i 1994, og lagets draktfarger er helhvite, mens bortedraktene er svarte med hvite detaljer. AEK Larnaka spiller for øyeblikket i Marfin Laiki League, som er landets øverste divisjon, og spiller sine hjemmekamper på GSZ stadion. Nåværende trener er Jordi Cruyff.
Klubbens farger er grønn og gul, og klubbsymbolet er av admiral Kimon, som døde da han forsvarte Kition (dagens Larnaka) mot persisk invasjon.
Historie
Klubben ble grunnlagt i 1994 gjennom en fusjon mellom klubbene EPA Larnaka og Larnaka Pezoporikos. AEK Larnaka tok sitt første større mesterskap ti år etter grunnleggelsen da de vant det kypriotiske cupmesterskapet i finalen mot AEL Limassol. I den påfølgende sesongen ble klubben kvalifisert til spill i UEFA-cupen 2004/05, hvor de ble utslått allerede i andre kvalifiseringsrunde av den israelske klubben Maccabi Petah Tikva FC.
I 2010 ble det annonsert at den tidligere nederlandske landslagsspilleren Jordi Cruyff tok over det sportslige ansvaret i klubben, og svarte med å hente tidligere proffspillere som Gregoor van Dijk, Kevin Hofland og Tim de Cler til klubben. AEK Larnaka ble også kvalifisert for spill i UEFA Europa League 2011/12, hvor de blant annet etter å ha slått ut Rosenborg i playoff, gikk inn i gruppespill uten å kvalifisere seg til videre sluttspill.
Fjellfinker
Fjellfinker (Leucosticte) er en gruppe finker som omfatter 7 arter. De er nærmest beslektet dompaper og konglebit.
Disse fuglene fins i øde fjellområder. Mange av artene eter mer insekt enn de andre finkene.
Fylkesvei 2262
Fylkesvei 2262 går mellom Hodal nord og Hodal i Tolga kommune.