cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norbatt
Stabskompaniet
Sambandstroppen betjente blant annet bataljonsveksleren (telefonsentralen), bataljonens radiosamband og kortbølgestasjonen «Radio Norge», hovedkommunikasjonslinjen mellom Den norske FN-kontingenten i Libanon og oppsettende enhet, samt andre militære myndigheter, i Norge. Radio Norge formidlet også telefoner og meldinger mellom Norge og alle posisjoner i Norbatt. Kortbølgestasjonen ble i 1990 avløst av «Veksler Norge» da man gikk over til satellittsamband mot Norge. Menige mannskaper på bataljonsopsen kom også fra sambandstroppen. Troppens sambandsverksted betjente hele bataljonen. Troppens linjelag oppførte og vedlikeholdt alle telefonlinjer i Norbatt. I Stabstroppen inngikk leiravdelingen med leirverkstedet og vannbilsjåførene, samt spesialfunksjoner som bl.a. PX-assistent og velferdsassistenter.
Sanitetstroppen hadde tre leger, tre sykepleiere, tannlege, veterinær, ambulansesjåfører og sykevoktere. I tillegg til å drive legekontor, sykestue og tannlegekontor utførte de andre viktige funksjoner, bl.a. tok hygienelaget prøver av råvarene som ble brukt til matlaging. I tidlige kontingenter kunne de få sivile som fortsatt var i område få akutthjelp både på legekontoret og tannlegekontoret.
I stabskompaniet inngikk også MP-gruppen og hundetroppen, som begge var relativt store i forhold til hva som var vanlig norsk oppsetning. Totalt var det rundt 270 mann i stabskompaniet.
BMR hadde sitt utspring i Mek. tropp (Mekanisert infanteritropp) KpA. Det ble besluttet å legge ned Mek (1992) og overføre panservognene til hvert Kp. Det ble opprettet CMR (Company Mobile Reserve) i KpA og KpB mens BMR (Battalion Mobile Reserve)ble opprettet i bataljonen. BMR var administrativt underlagt STKP og operativt underlagt BN-sjef. BMR bemannet 4-2 op, som var direkte underlagt KpA, i tillegg til å være i konstant beredskap for å kunne rykke inn hvor som helst i AO på kort varsel. BMR var oppsatt med tre SISU, finskproduserte panservogner. Alfa hadde en beredskap på 10 minutter, Bravo 30 minutter og Charlie 60 minutter. Charlie var forbeholdt saniteten, det vil si at når alarmen gikk så rykket Alfa og Bravo ut mens Charlie sto stand by og var til disposisjon for saniteten. Charlie sto alltid ferdig oppsatt som kampvogn, men på ordre så ble den omgjort til ambulanse på meget kort tid.
KP 1, 2 og 3
I løpet av kontingent I var det to store omgrupperinger, en etter ca. 1–2 uker og en ved ankomsten av den nepalske bataljonen Nepbatt. I de aller første dagene (første del av hovedstyrken som besto av 3. kompani ankom Ben Gurion-flyplassen tidlig om morgenen 1. april og kjørte inn i Libanon den 2. april. 3. kompani ble da gruppert over hele det som skulle bli Norbatts område (et svensk kompani fra UNEF II/Sinai hadde alt blitt deployert i området og ble trukket ut igjen etter noen dager, de mistet en mann før nordmennene ankom. 1. tropp ble plassert i El Hebbariye der det var rolig hele tiden, 2. tropp i Kaoukaba der de ble satt under heftig beskytning og for en natt tvunget til å foreta en delvis uttrekning, og 3. tropp ved Khardala-broen der det var også meget heftig beskytning.
De to andre geværkompaniene ble deployert de neste to-tre dagene og plassert mellom 3. kompanis områder. 1. kompani tok over å være granatmål ved Khardala-broen mens 3. tropp flyttet til nedre Kaoukaba og vel ble granatmål der. En norsk soldat ble såret av granatsplint i Kaoukaba en av de første dagene, ca. 5. april. Ca. 7. april ble en full omgruppering foretatt og 3. kompani gruppert med 2. tropp i øvre Kaoukaba (selve landsbyen), 3. tropp i nedre del (mot hovedveien) 1. tropp som reserve i veikrysset sør for Kaoukaba og KP-KO på den lille høyden sønnenfor på østsiden av hovedveien, Tell Quesi.
Helt i starten ble deler av stabskompaniet plassert i Ebel es-Saqi med ledelse- og forsyningsdel (TO) samt Militærpolititropp, i teltleiren «Dovre» ved bensinstasjonen nedenfor Marjayoun. Stabskompaniets del i teltleiren (inkludert BN KO) ble flyttet til Ebel es-Saqi da Haddad tok over israelernes stillinger mellom Saqi og Marjayoun og truet med å stenge forbindelsen (juni?). Omtrent samtidig kom Nepbatt inn og det ble foretatt en gjennomgripende omorganisering. 3. kompani ble flyttet fra nordvest til sydøst, med KPKO i Kfar Hamam. 1. tropp ble da plassert med KO og to lag i Kfar Chouba. Da hadde det ikke vært fast stasjonert FN-styrker der, et lag nær Kfar Hamam og et lag som OP på en høyde 1-2 km vest for Kfar Chouba, det siste laget hele tiden forsynt daglig ved hjelp av muldyr.
Norbatt hadde i kontingent I tre geværkompanier, 1., 2. og 3. kompani samt et stabskompani. Ved overgangen til Norbatt II ble det skåret ned til to geværkompanier, KP A og KP B slik det ble værende resten av tiden. Samtidig ble det omorganisering av ansvarsområder. Sjefen for Norbatt III, Zacharias Backer, foretok straks en omgruppering da han overtok, da han fant grupperingen for lite robust mot mer kraftige angrep, og kuttet ned på lagsleirer etc. og gikk vel kanskje mer over til patruljering og utsending av OP/CP fra mer robuste kompanistillinger.
Oppsetningsplanen for Norbatt I
Hver geværtropp var satt opp med 4 lag, hvert med 10 mann, en fenrik eller sersjant som lagfører, en korporal som nestlagfører og 8 menige, alle oppsatt med AG-3. Det var ikke avdelingsvåpen fysisk i lagene. Hver tropp hadde 2 stk. 84 mm RFK og 2 stk. MITR-3, det var ikke noe fast mannskap tilknyttet disse som ble fordelt til lagene etter behov. Troppsstaben besto av troppssjef som var løytnant, NK (lt./fenr.), troppsassistent (korp.), sanitetsmann (men.), sambandsmann (men.) og vognfører felt (men., Landrover). Troppsjef og sanitetsmann var oppsatt med pistol (P08 Luger), de øvrige med AG-3. Personellet hadde dessuten utdelt en del M72. Kompanistaben var en del forsterket i forhold til vanlig oppsetning (Brig. 78) på den tiden, bl.a. med en informasjonsoffiser og vel også en ass. infooff. Etter en stund ble 8 M113-vogner sendt nedover etter at man fant sterkt behov for noe robust. Mannskaper til en PPK-tropp ble tatt fra mannskaper i kompaniene som tidligere hadde tjenestegjort i stormtropp eller mekanisert infanteri.
KP A
Kompani A bestod av (fram til 1992): Mek.-tropp hadde i tillegg ansvar for eskortekjøringen mellom Ebel es Saqi – Metulla Gate og Etaibe (Finbatt), samt patruljer på Falkhøyden og ned Litani-dalen med ambushpoint 4-19AP. Mek.-tropp bemannet også fram til 1991 posisjonen 4-1F OP i Hazbani-dalen (på «baksiden» av Ebel es-Saqi).
Sjekkpostene på hovedveien gjennom Norbatt, ved «blueline» nedenfor Ebel es-Saqi og ved «blueline» ved Kaoukaba betjentes av kompani A. Dette var de to mest trafikkerte sjekkpostene i Norbatt med hundrevis av passerende biler daglig. Sammen med de andre sjekkpostene ved Norbatts grenser, var dette de viktigste stedene for å forhindre at våpen, ammunisjon og sprengstoff kom inn i Norbatt.
I 1992 ble den mekaniserte troppen (Mek.-tropp) lagt ned, ansvarsområdene denne troppen hadde tatt hånd om ble omfordelt ved at en ny mekanisert tropp ble plassert i Camp Eagle på Falkehøyden (BMR, Battalion Mobile Reserve), administrativt underlagt stabskompaniet, men operativt underlagt bataljonssjefen. En ny mekanisert tropp i både kp. A og kp. B (CMR, Company Mobile Reserve) og kp. A fikk dette oppsettet: Følgende tropper: Stabstropp/HQ (Tell Quesi), tropp 1 (infanteritropp, Kaoukaba), tropp 2 (infanteritropp, Blate), og Kompaniets mobile reserve (CMR) oppsatt på pansrede personellkjøretøy av typen Sisu XA-180 (Tell Quezi).
KP B
Kompanisjefen og kompanistaben var lokalisert i Rachaya el Foukhar. Litt lenger vest hadde kompani B to leire, 4-8 og 4-9, med sjekkposter, observasjonsposter og patruljetjeneste. I El Ferdiss hadde kompaniet en lagsleir, 4-6 A som i drev med patruljevirksomhet og hadde en sovende kontrollpost som ble bemannet ved behov. 4-5 lagsleir lå i krysset ved 4-5 helipad til El Hebbariye. Derfra ble det sendt ut patruljer. I Chebaa holdt tropp 2 til, som også hadde observasjonsposter og sjekkposter, samt patruljer hver eneste natt.
Militærpolititroppen i Norbatt I utførte i tillegg til all kolonnetjeneste ved forflytning av tropper og materiell og vanlige politioppgaver, som bl.a. resulterte i en stor mengde hjemsendelser fra en bataljon som hovedsakelig var satt opp med "kontraktssoldater" (avtaler om ga vernepliktige kr. 200,- i måneden for å stå til disposisjon) som ikke alle var spesielt klar for tjenesten, også S-2-funksjonene (som var utelatt fra oppsetningen) med avhør, registrering og bortvisning av infiltratører og opplæring av kontrollpostene i gjenkjenning og behandling av mulige infiltratører. I utgangspunktet hadde MP-troppen kun ca. en halv tropps størrelse med korporaler, under ledelse av den erfarne og markante leder kaptein Tor Aksel Løkken (f.1946-d.2011), "grunnleggeren" av politiets Beredskapstropp. I begynnelsen av juli fikk troppen i tillegg en løytnant, Jørgen Flood, også han fra Oslo-politiet.
Company Mobile Reserve
CMR eller Company Mobile Reserve var utrykningsstyrken i de to norske kompaniene som tjenestegjorde i Norbatt/UNIFIL i perioden 1978-1998. Opprinnelig oppsatt med M113-vogner, som etterhvert ble erstattet med finske Sisu XA-180.
Sunnhordland tingrett
Sunnhordland tingrett var en tidligere førsteinstansdomstol under Gulating lagdømme. Tingretten er slått sammen med Haugaland tingrett til Haugaland og Sunnhordland tingrett.
Tingretten ligger i Leirvik og dekker kommunene Bømlo, Fitjar, Kvinnherad, Stord, Sveio og Tysnes.
Sorenskriver Tine Odland er embedsleder. Hun er også leder av Haugaland tingrett. I tillegg er det én tingrettsdommer og to dommerfullmektiger.
Sorenskrivergården i Leirvik med hageanlegg er foreslått vernet i verneklasse 2. Gården består av den opprinnelige sorenskriverbygningen som hovedsakelig ble oppført i 1912, men deler av den er eldre, og et nyere bygg. Sorenskriverbygningen er delt i en kontordel og en boligdel. I 1994 ble det oppført en ny bygning bak den opprinnelige som inneholder to rettssaler og arkiver. Disse to bygningene er forbundet med en innglasset gangbro. Det er også et lite uthus til gården.
Stina Nilsson
Täpp Karin Stina Nilsson (født 24. juni 1993 i Malung) er en svensk skiskytter og tidligere langrennsløper. Hun byttet fra langrenn til skiskyting i mars 2020.
Som langrennsløper representerer hun IFK Mora SK på klubbnivå. Hun har gull og sølv fra vinter-OL 2018 i Pyeongchang, og hun har to VM-gull fra VM i 2019 og fem VM-sølv fra mesterskapene i 2015, 2017 og 2019. Nilsson kom på tredjeplass i Tour de Ski 2016/17. Nilsson vant tre VM-gull på juniornivå, og vant U23-klassen i verdenscupen i langrenn både i 2014/15 og 2015/16.
Langrenn
Nilsson ble svensk juniormester i sprint i 2010 og 2011.
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd som juniorverdensmester i sprint individuelt i junior-VM på ski 2012 og fulgte opp året etter i junior-VM på ski 2013. I stafett i samme mesterskap ble det henholdsvis sølv og gull. I 2013 kom hun på femteplass i sprinten i VM i Val di Fiemme.
Hun representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble utslått i semifinalen i sprinten, og hun tok bronse på lagsprinten sammen med Ida Ingemarsdotter. Nilsson tok sølv i både sprint klassisk og i lagsprint fristil under Ski-VM 2015 i Falun. I lagsprint gikk hun også nå sammen med Ida Ingemarsdotter.
Hun vant U23-cupen i verdenscupen i langrenn 2014/15, foran Teresa Stadlober og Nathalie von Siebenthal. I VM 2015 i Falun tok hun tre sølv, i sprint, lagsprint og stafett.
Etter å ha vunnet sin tredje verdenscupseier i Québec i Ski Tour Canada 2016, sikret hun på nytt seier i U23-cupen i 2015/16-sesongen.
Nilsson kom på tredjeplass i Tour de Ski 2016/17. I VM 2017 i Lahtis gikk hun på Sveriges lag som tok sølv på tok hun sølv på 4 x 5 km stafett.
Hun ble olympisk mester på sprint i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun også tok sølv på lagsprinten sammen med Charlotte Kalla og var med på det svenske laget som tok sølv på stafetten.
Hun tok sitt første svenske mesterskap på seniornivå da hun vant sprinten i 2018.
I VM 2019 i Seefeld gikk Nilsson ankeretappen på Sveriges lag som tok gull på 4 x 5 km stafett. De andre på laget var Ebba Andersson, Frida Karlsson og Charlotte Kalla. Nilsson vant sprintverdenscupen sesongen 2018/19. Det var første gang en svensk kvinne vant en av disiplinverdenscupene i langrenn.
Den store hunger
Den store hunger er en roman av Johan Bojer. Boken kom første gang ut i 1916.
Geir Liland
Liland arbeidet som adjunkt, bosatt i Lebesby. Han var kommunestyrerepresentant i Lebesby fra 1995 til 1999, og representerte der Dyfjord bygdeliste.
São Gabriel da Cachoeira
São Gabriel da Cachoeira er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil. Kommunen grenser mot Colombia og Venezuela.
Finn Sollie
Finn Sollie (født 13. mai 1928 i Narvik, død 1. mai 2009) var en norsk statsviter, statsstipendiat og forskningsleder ved Fridtjof Nansens Institutt.
Sollies utdannelse omfattet først historie, statsvitenskap og statsrett fra Universitetet i Oslo, før han ble Fullbright-student i USA. Der tok han Master's Degree ved Emory University i 1954 og doktorgrad fra Johns Hopkins-universitetet i 1957. Finn Sollie arbeidet i UD 1958-62 og ved ambassaden i Washington D.C. 1962-65. Han arbeidet ved Fridtjof Nansens-Stiftelsen på Polhøgda fra 1956 til 1985, med å bygge opp og lede stiftelsens forskningsavdeling. Sollie var deretter frilans forsker og skribent, inntil han i 1989 ble statsstipendiat.
Sollie hadde en rekke oppdrag som foreleser, utreder og utvalgsmedlem. Han var medlem av Nedrustningsutvalget fra 1970 til 1989, var fast gjesteforeleser ved Forsvarets høgskole, medlem av Forsvarskommisjonen av 1990, leder for Perspektivgruppen for Nordområdene og utredet sjømakt og sjøforsvar i Nord-Atlanteren.
Hans forfatterskap omfatter titler som Antarktis-traktaten, ressursene og utnyttelsen (1978), Norsk oljepolitikk i utenriks- og sikkerhets-politisk perspektiv (1981), Sovjetisk sjømakt: trekk og tendenser i russisk maritim strategi (1984), Growing political and strategic importance of the Arctic : a Norwegian perspective (1989)
Jimmy Feigen
Han tok gull under Sommer-OL 2016.
Laila Posti Høgli
Laila Marie Posti Høgli (født 29. juni 1952 i Tromsø) er en norsk pedagog, skribent og salmedikter.
IPhone 5s
Touch-ID
iPhone 5s' største oppdatering fra iPhone 5 er fingeravtrykkssensoren Touch-ID. Fingeravtrykkssensoren er plassert bak hjemknappen og av den grunn har hjemknappen blitt redesignet. Knappens overflate er laget av laserskåret safirglass, og sender et bilde av fingeren til en sensor som leser av fingeravtrykket. Plassert rundt hjemknappen er en ring av rustfritt stål som registrerer fingeren, vekker sensoren, og forbedrer signal-til-støy forholdet. Deretter blir fingeravtrykket lest av programvaren, godkjent, og iPhonen blir da låst opp. Ved siden av å låse opp telefonen, kan Touch-ID også brukes til å godkjenne kjøp i App Store og i iTunes Store. Alternativt kan man bruke en tallkode i stedet for Touch-ID, og man må skrive inn tallkoden etter omstart av telefonen.
Kamera
iPhone 5s har et 8 megapiksel kamera med en større bildesensor og blenderåpning enn forgjengeren. Kamerasensoren har et 15% større pikselområde med 1,5 mikrometer piksler. iPhone 5s er derfor mer lysfølsomt enn iPhone 5, og panorama-funksjonen er også raskere enn på den foregående modellen. Kameraet kan også ta opp video i «sakte kino». Denne funksjonen tar opp 720p-video i 120 bilder per sekund, og avspiller videoen i en fjerdedels hastighet. Ifølge produsenten er også blits-funksjonen forbedret, og seriebildemodus er også en ny funksjon.
Haringvlietdemningen
Haringvlietdemningen (ned.: Haringvlietdam) forbinder Hellevoetsluis på Voorne-Putten med Stellendam på Goeree-Overflakkee, begge i den nederlandske provinsen Zuid-Holland. Demningen er 4,5 km lang, og stenger forbindelsen mellom den tidligere fjorden Haringvliet og Nordsjøen. Midt i demningen er sytten sluser plassert over en avstand på en kilometer, disse slipper kun gjennom vann.
Demningen er den sjette av fjorten demninger som inngår i Deltaprosjektet (ned.: Deltawerken). Den har en kombinert oppgave i og med at den ikke bare skal beskytte øyene og det bakenforliggende landet, Hoekse Waard, mot springflo og ekstremt høyvann, men også sørge for at vannet som føres med av elvene Rhinen og Maas kan slippes ut i Nordsjøen. Det tok totalt fjorten år å bygge demningen, fra starten i 1957 frem til åpningen i 1971. Om man rangerer demningene etter byggetid, sørger de fjorten årene for at Haringvlietdemningen kommer på annenplass, bare slått av Oosterscheldedemningen. 15. november 1971 stod dronning Juliana og minister Willem Drees jr. for den offisielle «åpningen» av demningen og riksvei N57, som forbinder øyene og provinsen Zeeland med Zuid-Holland. Som Oosterscheldekeringen kan også denne demningen sluse vann fra elvene til Nordsjøen, dette var nødvendig siden Rhinen og Maas går sammen i Haringvliet. Konstruksjonen er en annen, Haringvlietdemningens sluser er konstruert slik som slusene i Oesterdemningen. De slipper ferskvann ut i Nordsjøen, men ikke saltvann inn i Haringvliet. Ved vind av storm-styrke kan slusene stenges. De kan slippe gjennom omtrent 25 000 kubikkmeter vann i sekundet. Dersom vannstanden blir for høy ved Rotterdam kan slusene her innstilles slik at de slipper mer elvevann ut i Nordsjøen enn vanlig. Takket være dette, har demningen fått kallenavnet den nederlandske vannkranen. Videre er det også en «vanlig» sluse bygget inn i demningen ved Stellendam, slik at fiske- og lystfartøyer kan benytte havnen eller seile videre inn i Nederland herfra. For å sørge for at fiskestammene kan bevege seg mellom Haringvliet og Nordsjøen har man laget spesielle tunneler i pilarene mellom slusene.
I november 1958 begynte konstruksjonen av demningen ved at man slo påler ned i sjøbunnen. Totalt utgjør 22 000 betongpåler, noen lengre enn 20 meter, fundamentet demningen ble bygget på. Byggingen av slusene tok fem år, med byggestart i 1961. Først da disse var ferdige begynte man å bygge selve demningen. Teknikken man brukte her var den samme som ved byggingen av Grevelingendemningen, med en kabelbane som transporterte blokker av betong over demningen og slapp dem ned på avtalt sted.
Slusene
Demningen har 17 slusedører som kan beveges vertikalt fordelt over en kilometer lang del av diket. Byggingen av slusene ble gjort på stedet ved at en del av havbunnen ble omgjort til tørrdokk. For å kunne realisere dette ble stålplater (ned.: damwand) drevet ned i havbunnen, før vannet ble pumpet ut. Tørrdokken som oppstod på denne måten var 1400 meter lang, 600 meter bred og 10 meter dyp. Slusenes fundament består av 22 000 betongpåler som ble drevet ned i havbunnen da denne ikke var fast nok til å kunne bære komplekset. Etter dette støpte man en tre meter tykk betongsåle, før pilarene mellom slusene ble konstruert.
Fordelt over tørrdokkens lengde ble 18 pilarer plassert, de første var ferdige fire år etter at tørrdokken ble tatt i bruk. Mens dette pågikk begynte man å konstruere de 56 meter lange og 6 meter høye slusedørene, to for hver sluse. Det var separate dører for Nordsjø-siden og Haringvliet-siden. Den første av de 34 dørene ble montert i 1963, den siste i 1966. Deretter ble vann sluppet inn i tørrdokken. Selve dokken ble fjernet da vannstanden utenfor og innenfor var lik.
Det siste som ble gjort før demningen kunne settes i drift var å stenge brohodene ved Goeree-Overflakkee og Voorne-Putten. Den sydlige åpningen var relativt enkel å stenge, her ble sand dumpet på havbunnen slik at et dike «ble til» og stakk opp over vannet. Deretter overtok bulldosere og lastebiler jobben med å gjøre ferdig diket. Under arbeidet med å stenge den en kilometer brede, nordlige åpningen ble dels samme metode som ved byggingen av Oesterdemningen brukt: ved hjelp av en kabelbane ble betongblokker sluppet ned i åpningen. En betongblokk veide 2,5 tonn og mer enn 100 000 ble dumpet i åpningen. I tidens løp ble hulrommene mellom blokkene fylt med sand slik at vannet ikke lengre kunne strømme gjennom.
Da dette arbeidet var ferdig kunne slusene stenges, og Haringvliet var ikke lengre en fjord, det var en innsjø. Det hadde man ikke kunnet gjøre tidligere, da ville strømmen ha blitt så sterk at deler av demningen kunne ha blitt skylt bort.
Natur
Før demningen ble bygget var Haringvliet et rolig naturområde, på en av de små øyene her hekket 1500 avosett-par (lat.: Recurvirostra avosetta) i årevis, mens vill-gjess oppholdt seg langs breddene om vinteren. Det som skjedde da demningen stengtes var at land som vanligvis ble oversvømmet ved høyvann nå ble liggende over høyvannsgrensen, og disse områdene ble tatt i bruk av bøndene. Dette førte til at mange gjess mistet biotopen sin.
Hvor Goeree-Overflakkee ender og den sydligste delen av demningen begynner er nå vanskelig å si. Sand har blitt lagt mot den av vinden, gressorter har slått rot der og landhodet ligner mer en sanddyne.
Andrea Paoli
Andrea Paoli (født 2. mai 1992) er en libanonsk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -57 kilo. Hun representerte Libanon under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 2 i asiakvalifiseringen. Paoli var flaggbærer under åpningsseremonien for sommerlekene i London.
Kristin Laurensdotter
Kristin Laurensdotter hadde slektninger i Pemar sogn. Hun var gift med Hans Simonsson i landsbyen Loukinainen i Lundo, som døde før 1453. Hennes far, borgeren i Åbo Laurens Hannesson, hun selv, hennes søster Valborg og Valborgs mann, borgeren i Åbo Thomas Korro, skjenket etter makens død en forgylt sølvkalk og –patene til Sankt Görans hospital i Åbo. Den var trolig tilvirketav Sven guldsmed i Åbo (nevnes 1443–1480).
Tripp County
Fylket ble opprettet 9. januar 1873 og fikk fulle rettigheter (organisert) 15. juni 1909.
Kristin Laurensdotter
I 1453 gikk Kristin som enke inn i Nådendals kloster og som provent gav hun jord i landsbyen Vankio, nabo til Loukinainen. Jorden var blitt samlet ved kjøp og jordbytter med slektninger eller utenforstående. Kristins proventgaven ble godkjent av hennes søstre Valborg og Katrin og den sistes make, borgwren i Åbo Matts Gregersson.
Gudrun Brunegård
Gudrun Margareta Brunegård (født 5. november 1957 i Amnehärad, Skaraborgs län) er en svensk politiker for Kristdemokraterna. Hun har vært representant i Riksdagen siden april 2019 innvalgt for Kalmar, samt at hun har vært en del av Kristdemokraternas partiledelse.
Biografi
Brunegård er utdannet sykepleier og har en bachelorgrad fra 1995 med engelsk som hovedfag. I 2000 ble hun uteksaminert med en bachelorgrad i sykepleie.
Brunegård har vært medlem av Vimmerby kommunestyre siden 1998 og siden 2002 medlem av regionrådet. Mellom 2009 og 2019 var Brunegård landstingsråd i opposisjon i Landstinget i Kalmar län med ansvar for primæromsorg, tannpleie og folkehelse. Hun har også vært politisk sekretær og koordinator i Allians för Landstinget i Kalmar län, vara i partistyret, medlem av Kvinnoförbundets (KDK) forbundsstyre og medlem av Sveriges Kommuner och Regioner sitt utvalg for henholdsvis primæromsorg og eldreomsorg og utdanningsutvalget. I april 2019 tiltrådte hun som parlamentsrepresentant som erstatter for Jimmy Loord som valgte å forlate vervet.
I Riksdagen ble Brunegård medlem av Utdanningskomiteen og utdanningspolitisk talsperson. Hun ledet arbeidet med å utvikle et nytt utdanningspolitisk handlingsprogram, som ble vedtatt av partistyret i 2020. Brunegård ble i 2021 utnevnt til bistandspolitisk talsperson og ble fast vikar i Utenrikskomiteen. Hun ble samtidig fast vikar også i Sosialkomiteen. Etter valget i 2022 ble Brunegård medlem av Konstitusjonskomiteen og fortsatte som vikar i Utenrikskomiteen med ansvar for bistandspolitiske spørsmål.
Brunegård har tatt opp spørsmål knyttet til Kalmar läns infrastruktur og andre regionale spørsmål. Hun har også på ulike måter satt fokus på FNs generalsekretær Dag Hammarskjöld og svenske myndigheters håndtering av undersøkelsene av årsaken til flyulykken hvor han omkom. Brunegård har også vært engasjert i spørsmål om religionsfrihet og retten til å praktisere sin tro uten å bli utsatt for trakassering, både i Sverige og internasjonalt. Hun har også kjempet for älvdalsk status som språk.
I desember 2021 ble Brunegård valgt som representant for Europarådet i Executive Committee for International Parliamentary Network for Education (IPNEd).
Brunegård tok initiativ til å danne et forbundsdistrikt for Kristdemokraterna i Kalmar län hvor hun de første årene også var leder. I Riksdagen har hennes engasjement for likestilling blitt tilkjennegitt ved hennes medlemskap i Riksdagens arbeidsgruppe for likestilling og i Riksdagens tverrpolitiske nettverk mot diskriminering og æresvold.
Familie
Gudrun Brunegård har siden 1977 vært gift med distriktslege Anders Brunegård. De har tre voksne barn og har sammen drevet nødhjelp i Tanzania i fire år.
Saint Kitts og Nevis under VM i friidrett 2009
Saint Kitts og Nevis deltok med seks utøvere i VM i friidrett 2009 fra 15. til 23. august i Berlin i Tyskland.
Nordlige Qi
Nordlige Qí (forenklet kinesisk: 北齐; tradisjonell kinesisk: 北齊; hanyu pinyin: Běiqí) var et av de nordlige dynastiene i Nord- og Sør-dynastienes tid i kinesisk historie. Dynastiet styrte fra 550 til 577 over deler av Nord-Kina, og var av etnisk blandet hànkinesisk og xianbeisk opprinnelse. Det ble opprettet etter Gao Yang oppløste Østlige Wei.
Historie
Nordlige Qí var etterfølgerstaten til den hànkinesiske-xianbeiske staten Østlige Wei, og ble grunnlagt i 550 av Gao Yang. Gao Yang – keiser Wenxuan – hadde en hànkinesisk far, Gao Yang, og en xianbeisk mor, Lou Zhaojun. Gao Yangs far Gao Huan var Det nordlige Weidynastiets viktigste general, og som de facto hersker i riket Østlige Wei ble han etterfulgt av sine sønner Gao Cheng og Gao Yang, som i 550 avsatte keiser Xiaoling og innsatte seg selv som keiser for et nytt dynasti. Til tross for volden, de udugelige keiserne (Wenxuan, Wucheng & Gao Wei), de korrupte embetsmennene og stadig svakere hærene som preget Nordlige Qí, var riket da det ble etablert den sterkeste av de tre kinesiske statene (de andre var Nordlige Zhou og Chen-dynastiet). Som de feste andre kinesiske dynastier gikk det etter hvert nedover med riket, og i 577 ble det ødelagt av Nordlige Zhou. Keiser Wenxuans sønn Gao Shaoyi, prinsen av Fanyang, som var under tujueenes beskyttelse, erklærte seg så i eksil for å være Nordlige Qís keiser, men i 580 ga tujueene ham til Nordlige Zhou, som sendte ham til dagens Sichuan. Det er diskuterbart hvorvidt Gao Shaoyi burde regnes med blant Nordlige Qís herskere, men uansett regne 577 blant de fleste historikere for å være slutten på Nordlige Qí.
Helga Ingebrigtsen
Helga Ingebrigtsen (født 10. september 1882 i Kristiansund, død 8. januar 1952 i Mysen) var en norsk telegrafist og salmedikter.
Nordlige Qi
Kunst
Keramikken fra Nordlige Qí var en gjenoppliving av kinesisk keramikkunst, som fulgte etter de katastrofale invasjonene og det sosiale kaoset i det fjerde århundre. Graver fra Nordlige Qí har vist seg å inneholde noen vakre gjenstander, som porselensvarer med grønt design, som man før trodde hadde blitt utviklet under Tang-dynastiet.
Inge Arne Eriksen
Inge Arne Eriksen (født 11. august 1953 i Vardø) ble valgt som representant for Arbeiderpartiet i Sametinget for perioden 1997 til 2001. Han ble imidlertid ansatt i Sametingets administrasjon, og gikk derfor ut av tinget før perioden var omme. Han ble erstattet av Randi Solli Pedersen.
Nordlige Qi
Kunst
De unike buddhastatuene fra Nordlige Qí skiller seg fra tidligere avbildninger av buddhaer ved at de er søyleformede og mindre, omtrent tre fot høye.
Helga Ingebrigtsen
Ingebrigtsen vokste opp i Kristiansund. Hun tok utdannelse som telegrafist i Ålesund. De siste femten årene av sitt liv bodde hun i Mysen i Østfold hos sin yngre søster Elisabeth. Begge var aktive i Sjømannsmisjonen.
Inge Arne Eriksen
Eriksen er bosatt i Alta, og utdannet fiskerikandidat fra Norges fiskerihøyskole/Universitetet i Tromsø i 1966. Han var medlem av Fiskerinemnda i Gamvik kommune på 1980-tallet.
Nordlige Qi
Kunst
En vase fra en Nordlige Qí-grav, som ble stengt i 576, blir regnet for å ha vært forløperen for sancai-stilen i keramikk som utviklet seg under Táng.
Helga Ingebrigtsen
Hun er i ettertiden kjent som forfatteren av salmen Gå omkring i Jesu navn som hun skrev i 1903 (også kjent som «tusenfrydsangen»). Hun skrev også dikt og prosa.
I 1968 ble det utgitt et minnehefte med Ingebrigtsens tekster, dette ble redigert av Trygve Bjerkrheim.
Nordlige Qi
Kunst
Også brunglasserte gjenstander med figurer av sasanidisk type har blitt funnet i disse gravene. Disse tyder på sterke kulturelle utvekslinger med Vest-Asia, som man også kan se i metallarbeider og skulpturer rundt om i Kina i denne perioden. Kosmopolitisme fantes dermed allerede under Nordlige Qí i det sjette århundre, allerede før Táng-dynastiet, som er mer kjent for den, og den ble assosiert med buddhismen.
Religion
Buddhisme hadde innflytelse i Kina i Nord- og Sør-dynastienes tid. En kinesisk lærd oversatte den buddhistiske teksten Nirvana Sutra til et tyrkisk språk i denne perioden. Også noe innflytelse fra zarathustrismen som hadde påvirket tidligere kinesiske stater fortsatte ved Nordlige Qís hoff, slik som forkjærlighet for persiske hunder, som i zarathustrismen er hellige, som herskerklassen og evnukkene holdt som kjæledyr. Kineserne brukte også flere persiske gjenstander og produkter.
Akvakulturregisteret
Akvakulturregisteret er ett av de offentlige registrene i Brønnøysundregistrene i Brønnøysund.
Det inneholder en oversikt over akvakulturtillatelser og enkelte vesentlige vedtak knyttet til disse. I tillegg inneholder registeret en oversikt over overføringer, pantsettelser og andre rettigheter som er tinglyst på tillatelsene.
Mayu Hamada
Mayu Hamada (født 31. januar 1994) er en japansk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -57 kilo. Hun representerte Japan under Sommer-OL 2012, etter å ha blitt nummer 3 i asiakvalifiseringen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble hun utslått i åttendedelsfinalen.
Falt i strid
Falt i strid (engelsk: killed in action – KIA) er et uttrykk som vanligvis brukes i militæret for egne soldater som er drept av fienden. Folk som er falne i strid har ikke dødd av ulykker, slik som bilulykker, «ikke-fiendtlige» hendelser eller terrorisme.
São Paulo de Olivença
São Paulo de Olivença er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Falt i strid
I tillegg kan en person bli omtalt som falt i strid hvis vedkommende har dødd på slagmarken, mens «død av skade» viser til en person som har levd lenge nok til å ha fått medisinsk behandling.
Turner County (Sør-Dakota)
Turner County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Qik
Qik er en gratistjeneste som gir brukeren mulighet til å kringkaste video fra mobiltelefonen direkte på internett. Qik skal fungere på en rekke forskjellige mobiler, og bruker 3G-nettet til å sende videoen direkte til serveren hos Qik. Bladet PC World har kåret Qik til en av de to viktigste nettstedene i 2009.
Bucky Pizzarelli
John Paul «Bucky» Pizzarelli (født 9. januar 1926 fra Paterson i New Jersey i USA, død 1. april 2020 i Saddle River i New Jersey) var en amerikansk jazzgitarist. Han arbeidet for NBC som staffman for Dick Cavett (1971) og for ABC med Bobby Rosengarden i (1952). Han arbeidet også for Benny Goodman, Joe Negri, Les Paul og Stéphane Grappelli. I 2011 ble han hedret med opptak i New Jersey Hall of Fame.
Bucky Pizzarelli døde 1. april 2020 i Saddle River i New Jersey av COVID-19 i en alder av 94 år.
Nederland under EM i friidrett 2014
Nederland deltok med 43 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Nederland tok seks medaljer under mesterskapet.
Jasper Spanning
Jasper Spanning (født 30. august 1987 på Frederiksberg) er en dansk filmfotograf. Han gikk ut fra Den Danske Filmskole i 2015. Spanning har vært fotograf på flere filmer og TV-serier.
Familie
Spanning er sønn av skuespillerparet Karen-Lise Mynster og Søren Spanning og bror av Rosalinde Mynster.
Adolf Grimme
Adolf Grimme (født 31. desember 1889 i Goslar, død 27. august 1963 i Degerndorf ved Inn) var en tysk kulturpolitiker (SPD) som virket i den siste fasen av Weimarrepublikken og tidlig i den tyske forbundsrepublikken.
I 1928 ble han kultusminister i Fristaten Preussen, og et år senere visepresident i provinsialskolekollegiet for Berlin og Brandenburg. I 1930 fungerte han kortvarig som etterfølger av Carl Heinrich Becker, som siste kultusminister i en demokratisk valgt regjering i Fristaten Preussen. Regjeringen ble avsatt i 1932 under Preußenschlag.
Hedaya Malak
Hedaya Malak (født 21. april 1993) er en egyptisk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -57 kilo. Hun vil representere Egypt under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 2 i afrikakvalifiseringen.
Gardbergfeltet
Gardbergfeltet er et stort kulturminneområde i Vestre Slidre i Innlandet. Feltet består av et gravfelt med over 1000 gravrøyser samt kulturminner fra tidlig industri og husdyrhold. Flere av røysene kan faktisk være rydningsrøyser og er således minner fra tidlig jordbruksvirksomhet. Aktivitetene ved Gardbergfeltet spenner fra bronsealder til moderne tid. Blant funnene her er et sverd med 70 cm lang klinge. Sverdet er sannsynligvis fra romertiden. Einangsteinen er den eldste runestein i Norden som står på sin opprinnelige sted.
Harrisongs
Harrisongs Ltd. er et musikkpubliseringsselskap, stiftet i 1964 av musiker og låtskriver George Harrison, et medlem av The Beatles. Hovedkvarteret ligger i 27 Ovington Square i Londons Knightsbridge distrikt, i den samme bygningen som huser Apple Corps.
Harrisons tidligste komposisjoner (blant annet «Don't Bother Me», hans første, som kom ut på albumet With The Beatles og på Meet the Beatles!) ble publisert av Northern Songs. Dette selskapet ble stiftet i 1963 av Dick James og Brian Epstein på vegne av John Lennon og Paul McCartney, som sto for den største delen av låtskrivingen i the Beatles. Harrison og Ringo Starr hadde begge signert kontrakter med Northern Songs, men ingen var særlig fornøyd med de rettigheter de fikk og deres lave status i selskapet. Harrison skrev «Only a Northern Song» som en kommentar til hvordan Northern Songs pleide å behandle hans sanger. Harrison og Starr lot deres kontrakt med Northern Songs gå ut i 1968, og det var først da at Harrison aktiviserte selskapet Harrisongs.
Harrisons nye selskap utga hans siste Beatles-sanger, blant annet «Here Comes the Sun» og «Something» og hans første sanger fra tiden etter the Beatles, blant annet sangene fra All Things Must Pass. I 1973 tildelte Harrison utgiverrettighetene til albumet Living in the Material World til Material World Charitable Foundation, en veldedighetsorganisasjon han hadde stiftet for å hjelpe sultrammede land.
Harrisons album fra 1974, Dark Horse og senere utgivelser ble først utgitt av Ganga Publishing, B.V. i USA, og av Oops Publishing i Storbritannia og andre deler av verden. De er nå utgitt av Umlaut Corporation som er kontrollert av hans enke Olivia.
Harrisongs Limited utgir nå sangene til Harrisons sønn Dhani og hans musikalske prosjekt thenewno2.
Arkitekturåret 1613
Arkitekturåret 1613 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1613.
São Sebastião do Uatumã
São Sebastião do Uatumã er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Nazar 4: Dragsug
Nazar 4: Dragsug er den fjerde antologien i Bing & Bringsværds serie Nazar. Temadelen i dette bindet har samlet bidrag som er innsendt etter innbydelse fra Gyldendal Norsk Forlag til å delta i en antologi over ny norsk science fiction - på samme måte som Malstrøm i 1972. Juryen besto foruten Bing & Bringsværd av Sigmund Hoftun og Kari Jacobsen. Blant tekstene finnes en novelle av Lars Saabye Christensen. Christensen var i 1977 kun kjent som lyriker, men kom samme år også med sin romandebut Amatøren.
Dragsug ble utgitt i 1977, som nummer 338 av Lanterne-bøkene under vignetten Lanterne science fiction av Gyldendal Norsk Forlag med omslag av Peter Haars.
Se også
Andre antologier av norsk science fiction og fantasy:
Metachroma
Utseende
Nokså små (2 - 3 millimeter), tettbygde, blanke, brungule til svarte bladbiller, ofte med betydelig fargevariasjon innen artene. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet, litt smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede med fine punktrader.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Amerika, med de fleste artene i Karibia og Nord-Amerika.
Sosialistisk Offensiv
Sosialistisk Offensiv var en norsk trotskistisk organisasjon grunnlagt på 1970-tallet av nordmenn som stod i kontakt med Committee for a Workers' International.
Organisasjonen var entristisk og arbeidet fra innsiden av AUF, en organisasjon som senere ekskluderte trotskistene. I motsetning til hva som skjedde i Labour i Storbritannia klarte aldri trotskister (som Militant-tendensen) å komme seg opp i ledende posisjoner i Arbeiderpartiet. Organisasjonen ble aldri spesielt stor, og medlemmene valgte etter hvert å slutte opp om Rød Valgallianse.
Alfredo Yantorno
Severo Alfredo Yantorno Vidal (født 8. juni 1924, død 28. juli 1963) var en argentinsk svømmer. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 1948 i London, der han blant annet var flaggbærer for laget under åpningsseremonien.
Hardanger tingrett
Hardanger tingrett var en tidligere førsteinstansdomstol under Gulating lagdømme. Tingretten er slått sammen med Bergen tingrett til Hordaland tingrett.
Tingretten ligger i Lofthus og dekker kommunene Eidfjord, Kvam og Ullensvang. Granvin og Ulvik hørte under Hardanger tingrett inntil Nordhordland tingrett ble etablert i 2006.
Sorenskriver Klaus Skjeldal er embedsleder. I tillegg er det én dommerfullmektig.
Sorenskrivergården i Lofthus med hageanlegg og naust er foreslått fredet i verneklasse 1. Gården består av den opprinnelige sorenskriverbygningen som ble oppført mellom 1920 og 1923 etter tegninger av Einar Oscar Schou. Bygningen har en boligdel og en kontordel med separate innganger. I kjelleren er det et rettslokale som ble innredet i 1993. Gården ligger ned mot mot Sørfjorden og har et naust som antagelig også er tegnet av Schou og oppført samtidig med hovedbygningen. I Hardanger var båten lenge det viktigste fremkomstmiddelet for sorenskriveren.
Haugaland tingrett
Haugaland tingrett var en tidligere førsteinstansdomstol under Gulating lagdømme. Den er slått sammen med Sunnhordland tingrett til Haugaland og Sunnhordland tingrett.
Tingretten ligger i Haugesund og dekker kommunene Bokn, Etne, Haugesund, Karmøy, Sauda, Suldal, Tysvær, Utsira og Vindafjord.
Kongepokalvinnere i judo
Kongepokalvinnere i judo mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som har blitt delt ut av Norges Judoforbund i forbindelse med norgesmesterskapet i judo siden 1971.
Henry Van Bergen
Henry Anthony Van Bergen (født 15. april 1871 i Paris, død 31. desember 1963 i Chelsea) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Han vant en olympisk bronsemedalje i seiling med den amerikanske båten «Formosa» bak de britiske båtene «Cicely-1» og «Brynhild-2» i klassen over 20 tonn. Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.
Loddebolt
En loddebolt er et verktøy som brukes til mekanisk og elektrisk å forbinde to metalliske overflater. Denne prosessen kalles lodding.
Virkemåte
En loddebolt er et verktøy der spissen ved bruk har en temperatur på mellom 250 og 450 grader Celcius. Man bruker den varme spissen til å varme opp overflatene som skal forbindes, og tilfører deretter loddetinn. Loddetinnet vil smelte ved kontakt med den varme loddebolten, og legge seg mellom/på overflatene. Når man fjerner loddebolten, vil loddetinnet stivne, og man har en sammenkobling.
I loddetinnet er det en syre og litt voks/harpiks. Når tinnet varmes opp vil syren og harpiksen rengjøre metallflatene og fjerne korrosjon som kan være årsak til dårlig kontakt og dårlig mekanisk styrke. Ved god nok oppvarming vil syren og harpiksen komme ut på overflaten av loddingen ofte med urenheter som har vært på metallet.
Loddebolten varmes vanligvis opp av 220 V elektrisitet, men det finnes loddebolter drevet av gass eller batteri.
Enkelte mer avanserte modeller har termostat for bedre temperaturregulering av spissen på loddebolten.
Bruksområde
Det største bruksområdet er innen elektronikkproduksjon, der man ved lodding fester komponenter til kretskort. I privat sammenheng er det vanlig å bruke loddebolt til å skjøte ledninger etc. Lodding gir bedre elektrisk kontakt enn ved bruk av f.eks. kabelsko. Lodding brukes også til en viss grad som et alternativ til sveising i noen tilfeller, i produksjon/reparasjon av smykker, div. småreparasjoner, ved skjøting av takrenner i kobber og sink, etc.
Kaldlodding
Dersom kontaktpunktene ikke blir varmet godt nok opp før man tilfører loddetinn, får man en kaldlodding. Loddetinnet får en matt overflate, sannsynligvis fordi det dannes krystalliknende sprekker i tinnet. Dersom de to metallflatene som skal loddes, beveges mens loddingen avkjøles, øker faren for krystalldannelse. En slik lodding vil føre til at loddetinnet ikke herder godt nok, og i verste fall vil kontaktpunktene kunne løsne fra hverandre. En annen konsekvens kan være høy overgangsresistans, ustabil elektrisk kontakt, rester av flussmiddel inne i loddingen, etc. Uerfarne begynnere uten opplæring har en tendens til å kaldlodde mye.
Automatisert produksjon
Tradisjonelt sett har man i industrien hatt ansatte som har montert kretskort for hånd, ved hjelp av loddebolt. I dag gjøres dette nesten ikke i det hele tatt. Isteden har man forskjellige former for automatiserte loddeprosesser.
Innen montering av overflatemonterte komponenter trykker man et mønster med loddepasta på et kretskort, og bruker deretter en pick-and-place maskin til plassering av komponentene. Ved å kjøre kretskortet gjennom en varmeovn, vil loddepastaen smelte og hefte seg til komponentene. Når kortet kjøles ned, er det ferdig til bruk.
Elisabeth Thams
Elisabeth Thams (født 26. desember 1923, død 5. september 2013) var en norsk skuespiller, oversetter og forfatter. Hun debuterte 45 år gammel.
Hun oversatte også en mengde dramatikk for institusjonsteatrene, fjernsyn og radio (Jean Anouilh, Anton Tsjekhov, Jean-Paul Sartre, Eugene Ionesco, James Joyce, August Strindberg, Luigi Pirandello, Samuel Beckett med flere), foruten nyere dramtikk (David Storey, Marguerite Duras, Edward Albee) samt komedier.
Thams arbeidet som skuespiller i syv år ved Studioteatret, Riksteatret, Nationaltheatret og grunnla Grimstad Teaterverksted. Hennes første mann var Arne Thomas Olsen.
Ivan Vicelich
Han spilte for Waitakere City FC, Central United og Football Kingz før han kom til nederlandsk fotball og Roda JC. Han spilte i Roda mellom 2001 og 2006 og spilte 129 ligakamper for dem. I mai 2006 signerte han for RKC Waalwijk. Her spilte han fram til 2008. Da ble han kjøpt tilbake til New Zealand og sin nåværende klubb, Auckland City.
For landslaget har han spilt i tre Confederations Cuper; 1999, 2003 og 2009. Han trakk seg egentlig fra internasjonal fotball i 2008, men han ble med til Confederations Cup i 2009 på grunn av at kaptein Ryan Nelsen var skadd. Han fortsatt å gjøre seg tilgjengelig for landslaget, og han er blant de 23 spillerne som New Zealand har med seg til fotball-VM 2010.
Vicelich ble i nyttårslisten for 2015 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.
Gebyrsentralen
Gebyrsentralen er ett av de offentlige registrene i Brønnøysundregistrene i Brønnøysund.
Gebyrsentralens oppgave er å registrere og fakturere bilag som grunnlag for regnskapsføring og innkreving av gebyrer til staten. Det dreier seg om gebyrer for tvangssalg, utleggsforretninger og andre tvangsforretninger som blir utført av lensmenn og byfogder. Mengden behandlede saker ved Gebyrsentralen gir grunnlagsmateriale for statistikk over utviklingen av tvangssalg, utleggsforretninger, m.m.
Driften av Jegerregisteret er lagt til Gebyrsentralen.
Krios
Krios eller Kreios (gresk: Κριός eller Κρεῖος) var en av de eldste gudene i henhold til gresk mytologi. Han var en av titanene i gudelisten som ble oppgitt i Hesiods Theogonien, en sønn av Uranos (Himmelen) og Gaia (Jorden).
Titanomachía
Ledet av sin yngre bror Kronos konspirerte Krios sammen med sine brødre på å styrte sin far, himmelguden Uranos. De overfalt ham da han steg ned for å ligge på Jorden (Gaia). Krios, Koios, Hyperion og Iapetos sto ved verdens fire hjørner for å holde ham mens Kronos var skjult i midten og kastrerte faren med en sigd.
Med sin halvsøster Eurybia, datter av Gaia og Pontos, henholdsvis gud for jorden og havet, ble Krios far til Astraios og Pallas, foruten Perses. Ved at Astraios, stjernenes gud, ble forent med Eos, morgenrødens gudinne, førte til fødselen av Fosforos (Φωσφόρος, «lysbringeren»), andre stjerner og vinder.
Krios' hovedrolle var å fylle ut slektslisten av titanene for å danne en helhet som i antall fungerte som motstykket til de tolv olympiske gudene. Krios ble i myten ubønnhørlig involvert i den langvarige gudekrigen Titanomachía, men uten noen særskilt rolle å spille. Da krigen var tapt ble Krios forvist sammen med de andre til et nedre nivå av Hades som ble kalt for Tartaros. Fra denne ktoniske posisjonen i underverden opprettholdt de kosmos.
Som den guddommen med de minste individuelle trekk blant titanene, ble Krios sammen med de andre titanene overvunnet i Titanomachía (Τιτανομαχία; «titanenes kamp»).
Funksjoner
Forskeren M. L. West har foreslått hvordan Hesiod fylte ut det fullstendige antallet av titaner fra kjernegruppen ved å legge til tre figurer fra den arkaiske tradisjonen ved Delfi: Koios, Foibe, hvis navn Apollon formodet ved orakelet, og Themis. Blant mulige andre interpoleringer blant titanene var Krios, og Hesiods hovedinteresse for ham var at han var far til Perses og bestefar til Hekate, som Hesiod i henhold til West var en «entusiastisk misjonær» for.
I kastrasjonsmyten nevnt over representerte antagelig de fire brødrene de fire kosmiske søylene som skiller himmelen fra jorden, en myte som også finnes i kosmologier i Midtøsten. Krios var da antagelig titanen som representerte søylen i sør og hvor hans brødre Koios, Iapetos, og Hyperion representerte henholdsvis nord, øst og vest. Krios' tilknytning til sør er funnet både i hans navn og familieforbindelser: han er «væren» i dyrekretsen og i stjernebildet Væren, og som om våren stiger i sør og marker begynnelsen på det greske året og kalenderen. Det antyder at Koios var guden for stjernebildet som målte årets varighet mens hans bror Hyperion målte dagene og månedene.
Kosekroken
Kosekroken, opprinnelig kalt I kosekroken, var den første norske programserien for barn som ble sendt på NRK Fjernsynet. Blant programlederne var Helge Sverre Nesheim og Ragne Tangen. Programmene ble sendt fra 16. september 1960 til 28. august 1970. Mange av programmene var rene dukketeaterforestillinger.
Seriens programmer ble fra høsten 1960 sendt fredager klokken 18.00 til 18.20. Kosekroken var det eneste barneprogrammet på norsk fjernsyn inntil NRK satte programmet Tirsdagsbarnetimen på sendeskjemaet i 1961, og i 1963 startet Eventyrstund på søndags ettermiddag.