cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Doornbos
Red Bull
Etter Italias Grand Prix 2006, da Klien annonserte at han ikke lengre kom til å kjøre for Red Bull Racing fikk Doornbos det andre setet ved siden av Coulthard for de siste tre løpene. Han kvalifiserte seg innenfor topp ti i hans første løp, i Kina. Men i den første svingen kom han i kontakt med Robert Kubica som første til han tapte plasseringer, og falt med det til tolvte som han også fullførte på.
Han signerte så en kontrakt med laget som testfører for, sammen med Michael Ammermüller, med Coulthard og Mark Webber som førere.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
1149 Volga
1149 Volga er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 1. august 1929 av Evgenii Fedorovitsj Skvortsov ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
Shifeng
Shifeng (kinesisk: 石峰区; pinyin: Shífēng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhuzhou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Distriktet har et areal på 166 km² og teller ca. 250.000 innbyggere (2003).
Fiskumvannet
Fiskumvannet er en innsjø i Øvre Eiker i Viken. Den ligger i Eikernvassdraget, like nedstrøms fra den større innsjøen Eikeren. Fiskumvannet har utløp til Vestfosselva og vannstanden reguleres av inntaksdammen til Vestfossen kraftverk. Vannet har tilsig fra Fiskumelva, Dørja og fra Eikeren. Fiskumvannet er forbundet med Eikern ved et smalt sund, «Sundet». Sundet skal etter historier være skapt av menneskers arbeid, men dette kan ikke med sikkerhet bekreftes.
Fiskumvannet er et grunt vann med en maksimum dybde 20 meter, i motsetning til Eikeren med maksimum dybde 156 meter.
Ved sundet ligger Sundhaugen hvor det er en badestrand og Sundhaugen restaurant eller «Sundhaugen turistpaviljong» som tidligere var restaurant og dansested. Den har i senere tid forfalt noe og har kun vært i drift i perioder. Den markante funkisbygningen er tegnet av arkitekt Christian Fr. Arbo og oppført i to byggetrinn i 1937 og 1938. Dette skulle vært første byggetrinn til et større hotell, men videre utbygging ble ikke noe av. Bygningen er verneverdig.
Ved Fiskumvannet ligger også middelalder kirken Fiskum gamle kirke.
På slutten av 1700-tallet fikk en bonde en steinøks i garnet. Fiskumøksa ble anerkjent som den aller fineste stridsøks fra norsk yngre steinalder da den ble levert til Universitetets Oldsaksamling i 1853 og er senere omtalt i en rekke arkeologiske arbeider.
I Fiskumvannet er det mange fiskeslag, mest kjent er gjeddefiske.
Nord- og vestsiden av vannet omfattes av Fiskumvannet naturreservat, som ble opprettet i 1974.
Fordeler
Virkemåte
Oppgaven til en klassisk fordeler er todelt: å bryte strømmen til tennspolen slik at denne induserer en høyspenning til tennpluggen, og å lede denne spenningen til riktig tennplugg/sylinder. Fordeleren består av en rotor som på en firetaktsmotor går rundt med halvparten av motorens turtall, og et fordelerlokk som festes over rotoren. Rotoren er ofte koblet til kamakselen. Det er i en firesylindret motor fire kontaktpunkter på innsiden av fordelerlokket, som er koblet til hver sin tennplugg. Når rotoren roterer, blir det nesten kontakt mellom kontaktpunktet på rotoren og kontaktpunktene i fordelerlokket. Luftgapet er så lite at gnisten hopper over. Optimalt tidspunkt for tenning er avhengig av motorens turtall, gasspedalens stilling og en rekke andre parametre. En klassisk fordeler har kun to reguleringemekanismer for tenningstidspunkt: en sentrifugalregulator og en vakummembran. Disse er koblet til bryterplaten i fordeleren hvor stiftene sitter montert. (Stiftene bryter batterispenningen til tennspolen som igjen induserer høyspenning.) For å forhindre at stiftene brenner opp på grunn av gnistgapet som dannes hver gang de åpner, sitter en kondensator tilkoblet stiftene og reduserer slitasjen på kontaktene ved å lede strømmen vekk. Ved å bevege platen og derved stiftenes åpningstidspunkt kan man øke eller senke tenningstidspunktet avhengig av motorens belastning/turtall. Sentrifugalregulatoren kan øke fortenningen så mye som 30 grader avhenging av turtall. Vakumregulatoren kan senke tenningen med 3-5 grader når gasspedalen trykkes ned under akselerasjon. For riktig grunninnstilling av tenningstidspunkt kan en løsne og dreie fordeleren. Normalt ved tomgang er fortenningen satt til 5-12 grader.
I en moderne motor med elektronisk innsprøytning har man gjerne elektronisk tenningsstyring. Strømmen i tennspolen slås da av og på av motorstyringsenheten (ECU-en). Slik kan altså tenningssystemet justere tenningstiden elektronisk og mer optimalt avhenging av turtall, temperatur, gasspådrag, avgassmåling etc. Tenningstidspunket fastsettes fortsatt som oftest av «bryterkontakten» i fordeleren selv om denne nå gjerne er et Hall-element eller en optisk gaffel. På nyere biler begynner en å flytte sensor for tenningstidspunkt til svinghjulet. Dette gir et mer presist tidspunkt. Da må grunninnstillingen justeres elektronisk.
Alternativer til fordeleren
I nye biler finner en ofte én tennspole per tennplugg (eller én for hvert par) – såkalt «coilpack» – som er en løsning som erstatter fordeleren. Da må tenningssystemet kunne kontrollere strømmen til hver av tennspolene. Dette kan også bli referert til som «direct ignition».
The Van – en pølsevogn til besvær
Filmen fikk lunken mottakelse av anmelderne og ble heller ingen publikumssuksess.
Handling
"Bimbo" har fått sparken som baker, og slår seg sammen med resten av vennene sine som også er arbeidsledige. Imidlertid innser han at han må skaffe seg et arbeid og kjøper derfor en nedslitt varebil og starter et rullende gatekjøkken. Han tilbyr sin gode venn Larry kompaniskap, men etter en tid starter problemene. Når Larrys rolle forandres fra bestevenn til ansatt, skjer det noe med vennskapet. Parallelt med stigende omsetning glir gleden over å skape noe sammen over i nagende misunnelse. Etter år som arbeidsløs, ulmer mindreverdighetsfølelsen rett under overflaten for temperamentsfulle Larry.
Popularitet og økonomi
The Van ble ingen publikumssuksess. Den innbrakte i overkant av 700 000 dollar USA og i underkant av £500 000 i Storbritannia. The Commitments, som var den første filmen i trilogien, innbrakte over 20 ganger så mye ved amerikanske kinoer.
Anmelderne
Filmanmelderne var ikke så begeistret, noe som gjenspeiles i at den kun har oppnådd 38% på Rotten Tomatoes. Den ble omtalt som en «høyprofilert skuffelse» ved Filmfestivalen i Cannes. Den kjente amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner, men mente samtidig at den var den svakeste av de tre filmene i trilogien. Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.
Den fikk terningkast fire av både Dagbladets og VGs anmeldere. VGs filmanmelder skrev: «The Van er med sin humor lett, trivelig underholdning, overrislet av en bittersøtt snev av alvor». Aftenpostens Per Haddal beskrev den som en saftig komedie som mistet en del energi mot slutten.
Prakritspråk
Prakritspråk (fra prakrta) er en benevnelse for de indoiranske språkene som ble brukt som morsmål i det gamle India. Prakritspråkene sto i samme stilling til sanskrit som vulgærlatin gjorde til latin.
Prakritspråkene var folkelige språk brukt til alminnelig tale. De er videreutviklinger av sanskrit eller vedisk, og står som motsetning til sanskrit som vedvarende ble brukt som skriftspråk. Men noee prakriter utviklet også sin egen litteratur.
Antonio Posateri
Antonio Posateri eller Zhang Jingzhai (født 30. april 1640 i Palermo i Italia, død 18. januar 1705 i Taiyuan i Kina) var katolsk misjonær tilhørende jesuittordenen. Han ankom Kina i 1676, og virket i Guangdong, Shanghai, Nanjing, Shaanxi og Gansu. I 1696 ble han den første apostoliske vikar i Shanxi, og skulle bli bispeviet etter hvert. Imidlertid var det ennå ikke skjedd da han døde i Shanxis hovedstad i 1705.
Prakritspråk
Den kjenteste prakrit er pali som brukes til Tripitaka og andre buddhistiske skrifter. Det læres og brukes stadig i buddhistiske templer. Pali har gjennom buddhismen hatt innflytelse på andre språk som khmer og thai.
Der er forskjellige oppfatninger om hvilke språk som skal medregnes til prakritene. Noen sier det er alle språk som er utviklet fra sanskrit, andre avgrenser til bestemte (men ikke nødvendigvis sammenfallende) perioder eller etter hvilke religioner de talende tilhørte – og de vil så typisk ikke medregne pali.
Giovanni Archinto
Giovanni Archinto  (født 10. august 1736 i Milano i Italia, død 9. februar 1799 i Milano) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han var tilknyttet den romerske kurie. Han var apostolisk nuntius til storhertugdømmet Toscana fra 20. desember 1766 til juni 1569.
Han ble kreert til kardinal in pectore 15. april 1776 av pave Pius VI, publisert 20. mai 1776, med Santi XII Apostoli som tittelkirke.
Han var nevø til kardinalene Alberico Archinto (1756) og (på morssiden) Vitaliano Borromeo (1766), og dessuten i slekt med kardinal Giuseppe Archinto (1699).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Lawrence Johnson
Johnson deltok i OL 1996 og ble nummer åtte etter å ha gått over 5,70. I innendørs-VM 1997 tok han sølv etter Igor Potapovitsj med et hopp på 5,85.
Johnsons siste store mesterskap ble innendørs-VM 2001, der han tok gull med et hopp på 5,95.
Millard Fillmore
Millard Fillmore (født 7. januar 1800 i Summerhill i Cayuga County i New York i USA, død 8. mars 1874 i Buffalo) var valgt som visepresident og tok over som USAs president da Zachary Taylor døde i 1850. Ved Fillmores overtakelse var konflikten mellom nord og sør på sitt verste. Fillmore var tilhenger av et kompromiss i saken om hvorvidt nye stater skulle være slavefrie eller ikke. President Taylor på sin side var slaverimotstander og drev USA til randen av en borgerkrig før sin død. Etter Fillmores overtakelse gikk kompromisset gjennom i Kongressen, og borgerkrigen ble utsatt i ti år. Fillmore ble den siste av totalt fire presidenter fra Whig Party. Partiet ble sterkt splittet i slaverispørsmålet og gikk i oppløsning like etter Fillmores avgang. Fillmore ble ikke renominert av sitt parti i 1852 og tapte også valget i 1856 da han stilte opp for et tredjeparti.
Juristen Fillmore er mest kjent for at han gav sitt bidrag til en åpen handelsforbindelse mellom USA og Japan.
Bakgrunn, tidlig liv
Fillmore ble født i en tømmerstue som sønn av Nathaniel Fillmore og Phoebe Millard Fillmore. Hans familie var fattig, og Fillmore var det åttende og nest siste barnet.
Først ble han utdannet til tøver, men etter å ha flyttet til Aurora, en liten by utenfor Buffalo, begynte han i 1823 i stedet å utdanne seg til jurist.
I 1828 ble han innvalgt til delstaten New Yorks lovgivende forsamling i Albany, der han virket fra 1829 til 1831.
Kongressen
I 1833 gikk han inn i Whigpartiet og var kongressmedlem 1833-1843, men med opphold for 1835-1837. Fillmore var kandidat til guvernør i New York i 1844, men tapte for demokraten Silas Wright.
Visepresident
Suksessivt steg han i gradene i Whigpartiet og ble Zachary Taylors visepresidentkandidat til presidentvalget i 1848. Taylor ble president, og dermed ble Fillmore hans visepresident fra 1849. Fillmore og Taylor var uenige angående slaveriet i de store områdene California, Utah, Nevada og noen andre områder som USA vant etter freden i Guadalupe Hidalgo. Taylor var motstander av slaveriet mens Fillmore aksepterte det.
Fillmore stemte imidlertid for 1850-kompromisset, der alle de nye statene utenom Texas ble slavefrie. Kompromisset var svakt, men lyktes å bevare fred i elleve år innen borgerkrig brøt ut.
President
Den 9. juni 1850 døde plutselig president Taylor i gastroenteritt, en mage- og tarmbetennelse. Hele Taylors regjering avgikk og ble erstattet av en ny med Fillmore som ny president.
Etter den meksikanske krig rådet det stor misnøye i Texas ettersom delstaten hadde mistet hele New Mexico, som i stedet ble et eget territorium 9. september 1850. Texas måtte oppgi kravene på New Mexico og fikk i stedet 10 millioner dollar i erstatning fra USAs regjering.
I 1850 ble det fremlagt et lovforslag om å ta California med i unionen. Fillmore støttet forslaget, og 9. september 1850 ble California ny delstat og dermed slavefri. Samtidig ble slavehandelen i Washington D.C. stanset ved en lov undertegnet 20. september 1850 av president Fillmore.
En annen viktig hendelse i Fillmores presidenttid var da han sendte kommendørkaptein Matthew C. Perry til Japan for å åpne landets havner for handel med omverdenen. Perry nådde Japan 31. mars 1854, men da var Fillmore allerede etterfulgt av Franklin Pierce som president.
Annet om presidenttiden
Fillmore nominerte Benjamin Robbins Curtis til dommer i USAs høyesterett i 1851.
Fillmore var også Whig-partiets siste president.
Valg 1852
På grunn av sin lave popularitet, både i partiet og blant folket, blant annet etter ikke å ha klart å finne et bedre kompromissforslag for å samle nord- og sørstatene, tapte han Whigpartiets tillit og også internvalget om hvem som skulle bli deres presidentkandidat. I stedet ble general Winfield Scott fra New Jersey Whigs presidentkandidat, og William Alexander Graham fra Nord-Carolina ble visepresidentkandidat. Dessuten ble også den tidligere utenriksminister Daniel Webster fra Massachusetts presidentkandidat for Whigpartiet, uten visepresidentkandidat, noe som innebar at Whigpartiet nå hadde to presidentkandidater.
Demokratene hadde nominert Franklin Pierce, og Free Soil-partiet nominerte John Parker Hale. Valget var svært jevnt, men Demokratenes Pierce vant med 1.607.510, eller 50,8 %, av stemmene. Så fulgte Scott med 1.386.942, eller 43,9 %, av stemmene. Hale og Free Soil kom på tredjeplass, med 155.210, eller 4,9 %, av stemmene. For Daniel Webster gikk det dårligere, og han fikk bare 6.994, eller 0,2 %, av stemmene. Det var en praktfiasko for Whig, og etter dette ble partiet oppløst.
Knownothings
Da Whig-partiet var på vei mot oppløsningen i slutten av Fillmores presidenttid, fikk han en henvendelse fra Republikanerne om å bli medlem i deres parti. Men Fillmore takket nei og ble i stedet en av de ledende innen det fremmedfiendtlige og antikatolske partiet Knownothings.
Presidentkandidat 1856
I 1856 ble Fillmore nominert som Knownothings presidentkandidat. Men sammen med visepresidentkandidaten Andrew Jackson Donelson måtte han se seg beseiret da James Buchanan (Demokratene) vant med 1.836.072, eller 45,3 %, av stemmene. Fillmore fikk 873.053, eller 21,6 %, av stemmene. Republikanernes John C. Frémont fikk 1.342.345, eller 33,1 %, av stemmene. Fillmore vant i bare én delstat, Maryland. Etter det mislykkede valget avsluttet han sin politiske karriere.
Utenfor den politiske karrieren
Fillmore var med å grunnlegge Buffalouniversitetet i 1846. Universitetet ble autorisert den 11. mai 1846 av New Yorks lovgivende forsamling. Han var universitetets første kansler, en posisjon han beholdt i både sin visepresident- og presidenttid. Etter politikertiden vendte han tilbake universitetet der han fortsatte som kansler.
Den 10. februar 1858 giftet han seg med enken Caroline Fillmore, idet hans første hustru, Abigail Powers Fillmore, hadde dødd 30. mars 1853.
Under borgerkrigen motsatte han seg president Abraham Lincoln og støttet president Andrew Johnson. Han var også kommandant for en liten militsstyrke under krigen.
Fillmore døde klokken 23.10 den 8. mars 1874 som følge av slag.
Miguel Monteiro (jesuitt)
Miguel Monteiro (født 1625 i Macao i Kina, død 7. september 1704 i Macao) var en kinesisk katolsk jesuitt som virket i Macao. Han ble jesuitt i 1643. Han var i mange år prefekt og professor ved presteseminaret i Macao. Han var også en fremragende kalligraf.
Bartremunkefly
Bartremunkefly (Panthea coenobita) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes bare rundt Oslofjorden i Norge.
Utseende
En middelsstor til ganske stor (vingespenn 41 – 57 mm, hunnen større enn hannen), svart og hvit sommerfugl. Den ligner ikke på noen andre nattfly som forekommer i Norge, men kan kanskje forveksles med børstespinneren barskognonne (Lymantria monacha). Denne er imidlertid ikke fullt så kontrastrikt farget, med smalere mørke bånd. Hodet og forkroppen (thorax) er hvite med svarte flekker. Forvingen er hvit med svarte flekker og tverrbånd. Det er en firkantet, svart flekk ved framkanten nær roten, og vingens brede midtfelt er svart bortsett fra et par hvite flekker nær framkanten. Lenger ute i vingen er det er svært ujevnt, svart tverrbånd og noen svarte flekker ytterst langs ytterkanten. Vingefrynsene er vekselvis svarte og hvite. Bakvingen er grå med mørkere årer, vingefrynsene vekselvis hvite og grå.
Levevis
Arten er knyttet til varme furu- og blandingsskoger. Larvene utvikler seg på baret av furu (Pinus sylvestris) i august – september, og forvandler seg til pupper før de overvintrer. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.
Utbredelse
Den er utbredt i Mellom-Europa og den sørlige delen av Nord-Europa, og videre østover til Korea og Japan. I Norge er den lokal og uvanlig langs kysten fra Østfold til Arendal.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1936
Under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen ble det arrangert fire øvelser i hurtigløp på skøyter.
Løpene gikk på innsjøen Rießersee, 783 moh.
Skansestien (Oslo)
Skansestien er en gangvei på Ellingsrud i bydel Alna i Oslo. Den begynner ved Karistien like ved Bjørnheimveien og går oppover i Ellingsrudåsen. I nedre (nordre del) går traseen i undergang under trafikkerte veier som Karihaugveien, E6 og Edvard Munchs vei. Lenger opp krysses Dragonstien før Skansestien passerer Pionerstien og ender i Gamle Strømsvei sørøst for Bakås skanse.
Navnet ble vedtatt i 1979 og kommer av Bakås skanse.
Grastau
Grastau eller gresstau var navnet på det billigste tauverket til bruk i båtliv og fiske for en del år siden.
Tauet var slått av fibre av jute, kokos eller andre vegetabilske fibre. Disse fibrene var i seg selv ganske stive, men flettingen gjorde at tauet ble rimelig føyelig ved bunting eller kveiling. Det råtnet lite i vann og forble like mykt også i våt tilstand. Ulempen var lav bruddstyrke på grunn av at fibrene var relativt korte og sprø.
Grastau ble brukt til iletau og mellom teine, åleruse og fle (flytemarkør).
Tauet var kjent som storoppsamler av «slye» (tråder fra brennmaneter), men beholdt sin popularitet på sine bruksområder på grunn av prisen.
Mareano
Mareano er et nasjonalt, tverrfaglig program for kartlegging av havbunnen i norske havområder startet i 2005. Det skal øke kunnskapen om havbunnen, og bidra til en kunnskapsbasert og bærekraftig forvaltning og næringsutvikling.
Kartverket, Norges geologiske undersøkelse og Havforskningsinstituttet utgjør utøvende gruppe i Mareano, og gjennomfører den daglige driften. Det overordnete ansvaret ligger hos programgruppen, som ledes av Miljødirektoratet.
Første fase: 2006 - 2010
Mareano bidro i denne perioden med kunnskap i henhold til forventningene i Forvaltningsplanen for Barentshavet og områdene utenfor Lofoten, som kom i 2006.
Andre fase: 2011 -
Siden 2011 utvidet Mareano fokuset til å omfatte andre deler av Norskehavet og på Nordland VI i 2011–2012, i tillegg til en kartlegging av det tidligere omstridte området i Barentshavet.
Liste over Den Norske Nobelkomites medlemmer
Liste over Den Norske Nobelkomites medlemmer viser alle medlemmer og varamedlemmer av Den Norske Nobelkomite. Medlemmene velges av Stortinget for en seksårsperiode. Den Norske Nobelkomite består av fem personer som har til oppgave å utpeke vinneren av Nobels fredspris. Medlemmene velges med en fordeling mellom stortingspartiene som tilsvarer partienes styrkeforhold i Stortinget. Komitéen velger selv leder og nestleder. De fleste av komitéens medlemmer har bakgrunn fra Stortinget eller fra annet politisk arbeid.
Medlemskap
Alfred Nobels testamente tillegger Stortinget å oppnevne en komité som skal dele ut Nobels fredspris. Til Den Norske Nobelkomite, ofte kalt Nobelkomiteen, skal Stortinget velge fem medlemmer med funksjonstid på seks år. I tillegg skal det velges tre varamedlemmer.
Fra 1897 til 2021 har 61 personer vært medlemmer av komitéen, 13 av dem kvinner. Første kvinne i komitéen var Aase Lionæs 1949–1978. Deretter har Else Germeten (1979–1984), Gidske Anderson (1982–1993), Hanna Kvanmo (1991–2002), Sissel Rønbeck (1994–oktober 1996 og oktober 1997–2011), Esther Kostøl (januar–oktober 1997 for statsråd Sissel Rønbeck), Inger-Marie Ytterhorn (2000–2017), Kaci Kullmann Five (2003–2017), Ågot Valle (2009–2014, varamedlem Gunnar Stålsett møtte i hennes sykepermisjon i perioden 2012-2014), Berit Reiss-Andersen (2012–2023), Tone Jørstad (2017), Anne Enger (2018–) og Kristin Clemet (2021–) har også vært kvinnelige medlemmer av komitéen.
Stortinget påtok seg den 26. april 1897 det verv som var blitt gitt av Alfred Nobel i hans testament av 27. november 1895; å velge fem personer som skal utdele en årlig belønning «til den som har virket mest eller best for fremme av broderskap mellom folkene (folkenes förbrödrande) og for avskaffelse eller forminskelse av stående hærer, samt for opprettelse og utbredelse av fredskongresser.»
Den 5. august 1897 besluttet Stortinget at «''Efter indstilling af valgkomitéen vælges de 5 personer, der har at overtage prisuddelingen av sidste storting i hver valgperiode. Valget gjælder for 6 aar. Efter 3 aar aftræder efter lodtrækning 2 af de valgte og senere hvert tredje aar vekselvis 3 og 2. Desuden vælges hvert tredje aar 3 suppleanter. De aftrædende kan gjenvælges.''»
Den første komité ble valgt av Stortinget den 7. august 1897. Grunnreglene til Nobelstiftelsen ble godkjent av kong Oscar II den 29. juni 1900. Den norske Nobelkomite konstituerte seg den 12. september 1900 og valgte Bernhard Getz til formann. Bernhard Getz døde 1. november 1901. Jørgen Løvland overtok som formann. Den 29. november 1901 endret Den norske Nobelkomite navnet til Det norske Stortings Nobelkomite. Dette ble gjort uten at Stortinget formelt godkjente navnebruken. Fra 1. januar 1977 ble navnet endret til det opprinnelige Den Norske Nobelkomite.
Medlemmene velges av Stortinget for en seksårsperiode, og tre varamedlemmer velges for en treårsperiode, med mulighet for gjenvalg. Nobelkomiteens fem medlemmer velger selv årlig hvem som skal være komitéens leder og nestleder.
Tidligere kunne regjeringsmedlemmer også være medlemmer av komitéen. I periodene 1898–1902, 1907–1908, 1925–1926, 1928–1931 og 1933–1935 var den sittende statsminister også medlem av komitéen. Stortinget bestemte 24. juni 1937 at regjeringsmedlemmer ikke kan være medlem av Nobelkomiteen. Fra 1978 ble det praksis at stortingsrepresentanter ikke velges inn i komitéen. I desember 1984 ble likevel visepresident i Stortinget Odvar Nordli valgt som medlem. Nordli gikk året etter ut av Stortinget, men han møtte i komitéen i representanttiden. De valgte trenger ikke være norske statsborgere, men til dags dato har alle vært det.
I den sittende Nobelkomiteen for 2021–2023 sitter tre medlemmer som verken har vært stortingsrepresentanter eller medlemmer av regjeringen: Berit Reiss-Andersen, Asle Toje og Jørgen Watne Frydnes. Anne Enger og Kristin Clemet er tidligere statsråder.
Den norske Nobelkomite 1897
Varamedlemmer 1897–1900
Den norske Nobelkomite 1898
Varamedlemmer 1897–1900
Den norske Nobelkomite 1899
Varamedlemmer 1897–1900
Noter
Den norske Nobelkomite 1900
Varamedlemmer 1900–1903
Den norske Nobelkomite 1901
Varamedlemmer 1900–1903
Sekretær: Christian Lous Lange (32 år).
Noter
Det Norske Stortings Nobelkomite 1902
Varamedlemmer 1900–1903
Sekretær: Christian Lous Lange (33 år).
Det Norske Stortings Nobelkomite 1903
Varamedlemmer 1900–1903
Sekretær: Christian Lous Lange (34 år).
Det Norske Stortings Nobelkomite 1904
Varamedlemmer 1904–1906
Noter Nikolaus Gjelsvik var fungerende medlem.
Det Norske Stortings Nobelkomite 1905
Varamedlemmer 1904–1906
Sekretær: Christian Lous Lange (36 år), Det Norske Nobelinstitutt
Det Norske Stortings Nobelkomite 1906
Varamedlemmer 1904–1906
Det Norske Stortings Nobelkomite 1907
Varamedlemmer 1907–1909
Sekretær: Christian Lous Lange (38), Det Norske Nobelinstitutt
Det Norske Stortings Nobelkomite 1908
Varamedlemmer 1907–1909
Sekretær: Christian Lous Lange (39), Det Norske Nobelinstitutt
Det Norske Stortings Nobelkomite 1909
Varamedlemmer 1907–1909
1150 Achaia
1150 Achaia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 2. september 1929 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Liste over Den Norske Nobelkomites medlemmer
Det norske Stortings Nobelkomite 1910
Varamedlemmer 1910–1912
Sekretær: Ragnvald Moe (37 år), Det Norske Nobelinstitutt
Det Norske Stortings Nobelkomite 1911
Varamedlemmer 1910–1912
Sekretær: Ragnvald Moe (38 år), Det Norske Nobelinstitutt
Det Norske Stortings Nobelkomite 1912
Varamedlemmer 1910–1912 Sekretær: Ragnvald Moe (39 år), Det Norske Nobelinstitutt.
Noter
Det Norske Stortings Nobelkomite 1913
Varamedlemmer 1913–1915
Sekretær: Ragnvald Moe (40), Det Norske Nobelinstitutt.
Noter
Det Norske Stortings Nobelkomite 1914
Varamedlemmer 1913–1915
Sekretær: Ragnvald Moe (41), Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1915
Varamedlemmer 1913–1915
Sekretær: Ragnvald Moe (42), Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1916
Varamedlemmer 1916–1918
Sekretær: Ragnvald Moe (43), Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1917
Varamedlemmer 1916–1918
Sekretær: Ragnvald Moe (44 år), Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1918
Varamedlemmer 1916–1918
Sekretær: Ragnvald Moe (45), Det Norske Nobelinstitutt.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1919
Varamedlemmer 1919–1921
Sekretær: Ragnvald Moe (46), Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1920
Varamedlemmer 1919–1921
Det norske Stortings Nobelkomite 1921
Varamedlemmer 1919–1921
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (48) Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1922
Varamedlemmer 1922–1924
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (49) Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1923
Varamedlemmer 1922–1924
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (50) Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1924
Varamedlemmer 1922–1924
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (51), Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1925
Varamedlemmer 1925–1927
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (52) Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1926
Varamedlemmer 1925–1927
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (53) Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1927
Varamedlemmer 1925–1927
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (54) Det Norske Nobelinstitutt.
Det norske Stortings Nobelkomite 1928
Varamedlemmer 1928–1930
Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (55), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1929
Varamedlemmer 1928–1930 Sekretær (ansatt): Ragnvald Moe (56), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1930
Varamedlemmer 1928–1930
Det norske Stortings Nobelkomite 1931
Varamedlemmer 1931–1933
Sekretær: Ragnvald Moe (58 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1932
Varamedlemmer 1931–1933
Sekretær: Ragnvald Moe (59 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1933
Varamedlemmer 1931–1933
Sekretær: Ragnvald Moe (60 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1935
Varamedlemmer 1934–1936
Sekretær: Ragnvald Moe (62 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1936
Varamedlemmer 1934–1936
Sekretær: Ragnvald Moe (63 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter Varamedlemmene Axel Thallaug og Martin Tranmæl møtte.
Det norske Stortings Nobelkomite 1937
Varamedlemmer 1937–1939
Noter Stortinget besluttet 24. juni 1937; at medlemmer av Norges regjering ikke kan ha sete i Nobelkomiteen.
Det norske Stortings Nobelkomite 1938
Varamedlemmer 1937–1939
Sekretær: Ragnvald Moe (65 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1939
Varamedlemmer 1937–1939
Reservevaramedlemmer 1939–
Sekretær: Ragnvald Moe (66 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1940
Følgende medlemmer rømte Norge etter den norske kapitulasjonen i 1940:
Varamedlemmer 1940–1942 Sekretær: Ragnvald Moe (67 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1941
Følgende medlemmer rømte Norge etter den norske kapitulasjonen i 1940:
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1942
Følgende medlemmer rømte Norge etter den norske kapitulasjonen i 1940:
Varamedlemmer 1940–1942
Sekretær: Ragnvald Moe (69 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1943
Sekretær: Ragnvald Moe (70 år), Nobelinstituttets direktør.
Følgende medlemmer rømte Norge etter den norske kapitulasjonen i 1940:
Det norske Stortings Nobelkomite 1944
Følgende medlemmer rømte Norge etter den norske kapitulasjonen i 1940:
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1945
Jahn var statsråd i perioden 25. juni 1945 – 5. november 1945. Varamedlem Christian S. Oftedal, møtte som medlem i perioden.
Varamedlemmer 1945–1948
Sekretær: Ragnvald Moe (72 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1946
Varamedlemmer 1945–1948
Sekretær: August Julius Casse Schou (44 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1947
Varamedlemmer 1945–1948
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1948
Varamedlemmer 1945–1948
Sekretær: August Julius Casse Schou (45 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1949
Varamedlemmer 1949–1951
Sekretær: August Julius Casse Schou (46 år), Nobelinstituttets direktør.
Det Norske Stortings Nobelkomite 1950
Varamedlemmer 1949–1951
Sekretær: August Julius Casse Schou (47 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1951
Varamedlemmer 1949–1951
Sekretær: August Julius Casse Schou (48 år), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1952
Varamedlemmer 1952–1954
Det norske Stortings Nobelkomite 1953
Varamedlemmer 1952–1954
Sekretær: August Julius Casse Schou (50), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1954
Varamedlemmer 1952–1954
Sekretær: August Julius Casse Schou (51), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1955
Sekretær: August Julius Casse Schou (52), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1956
Varamedlemmer 1955–1957
Det norske Stortings Nobelkomite 1957
Varamedlemmer 1955–1957
Sekretær: August Julius Casse Schou (54), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1958
Varamedlemmer 1958–1960
Sekretær: August Julius Casse Schou (55), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1959
Varamedlemmer 1958–1960
Sekretær: August Julius Casse Schou (56), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1960
Varamedlemmer 1958–1960
Sekretær: August Julius Casse Schou (57), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1961
Varamedlemmer 1961–1963
Det norske Stortings Nobelkomite 1962
Sekretær: August Julius Casse Schou (59), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1963
Varamedlemmer 1961–1963
Sekretær: August Julius Casse Schou (60), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1964
Varamedlemmer 1964–1966
Sekretær: August Julius Casse Schou (61), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1965
Varamedlemmer 1964–1966
Sekretær: August Julius Casse Schou, Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1966
Varamedlemmer 1964–1966
Sekretær: August Julius Casse Schou (63), Nobelinstituttets direktør.
Skanseveien (Oslo)
Skanseveien (1–15, 2C–16) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går sørover fra Høybråtenveien til Karihaugveien.
Liste over Den Norske Nobelkomites medlemmer
Det norske Stortings Nobelkomite 1967
Varamedlemmer 1967–1969
Sekretær: August Julius Casse Schou (64), Nobelinstituttets direktør.
Skanseveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1920 etter eiendommen Skansen i nr. 6B. Denne antas igjen å være oppkalt etter Bakås skanse.
Jim Beach
Jim Beach (født 1942) er manageren for det engelske rockebandet Queen og dets medlemmer. Han overtok som manager for bandet i 1978 etter at han hadde opptrådt på deres vegne som advokat. Han er også film- og tv-produsent. Sønnen Ol Beach er keyboardist i rockebandet Wire Daisies, som ble oppdaget av Queens Roger Taylor. Jim Beach bor i Montreux i Sveits.
Skanseveien (Oslo)
Veien har småhusbebyggelse.
Liste over Den Norske Nobelkomites medlemmer
Det norske Stortings Nobelkomite 1967
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1968
Varamedlemmer 1967–1969
1151 Ithaka
1151 Ithaka er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 8. september 1929 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Liste over Den Norske Nobelkomites medlemmer
Det norske Stortings Nobelkomite 1968
Sekretær: August Julius Casse Schou (65), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1969
Varamedlemmer 1967–1969
Sekretær: August Julius Casse Schou (66), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1970
Varamedlemmer 1970–1972
Sekretær (ansatt 1946): August Julius Casse Schou (67), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1971
Varamedlemmer 1970–1972
Sekretær (ansatt 1946): August Julius Casse Schou (68), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1972
Varamedlemmer 1970–1972
Sekretær (ansatt 1946): August Julius Casse Schou (69), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1973
Varamedlemmer 1973–1975
Sekretær (ansatt 1946): August Julius Casse Schou (70 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Det norske Stortings Nobelkomite 1974
Varamedlemmer 1973–1975
Sekretær: Tim Greve (48), Nobelinstituttets direktør.
Noter Sonja Ludvigsen (46), varamedlem, statsråd, avgikk ved døden 12. juli 1974.
Det norske Stortings Nobelkomite 1975
Varamedlemmer 1973–1975
Sekretær: Tim Greve (49), Nobelinstituttets direktør.
Det norske Stortings Nobelkomite 1976
Varamedlemmer 1976–1978
Sekretær: Tim Greve (50), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1977
Varamedlemmer 1976–1978
Den Norske Nobelkomite 1978
Sekretær: Jakob Sverdrup (59), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1979
Varamedlemmer 1979–1981
Sekretær: Jakob Sverdrup (60), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1980
Varamedlemmer 1979–1981
Sekretær: Jakob Sverdrup (61 år), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1981
Varamedlemmer 1979–1981
Sekretær: Jakob Sverdrup (62), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1982
Varamedlemmer 1982–1984
Sekretær: Jakob Sverdrup (63), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1983
Varamedlemmer 1982–1984
Sekretær: Jakob Sverdrup (64), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1984
Varamedlemmer 1982–1984
Sekretær: Jakob Sverdrup (65), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1985
Varamedlemmer 1985–1987
Sekretær: Jakob Sverdrup (66), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1986
Varamedlemmer 1985–1987
Sekretær: Jakob Sverdrup (67), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1987
Varamedlemmer 1985–1987
Sekretær: Jakob Sverdrup (68), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1988
Varamedlemmer 1988–1990
Den Norske Nobelkomite 1989
Varamedlemmer 1988–1990
Sekretær: Jakob Sverdrup (70), Nobelinstituttets direktør.
Den Norske Nobelkomite 1990
'''Varamedlemmer 1. januar 1988–31. desember 1990'''
Sekretær (ansatt 1990): Geir Lundestad (45 år), Nobelinstituttets direktør.
Noter
Den Norske Nobelkomite 1991
Varamedlemmer 1991–1993