cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carillon
Håndklokker
Å spille på sett med håndklokker er mest utbredt i Storbritannia, der betegnelsen er handringing. Det finnes over 1,100 registrerte spillesett i Storbritannia, og Handringers Guild of Great Britain har 11,000 medlemmer. Til sammenligning finnes det ett sett håndklokker i Danmark og to i Norge.
Liste over Pittsburgh Steelers-sesonger
Per 2021-sesongen er Steelers nummer tre i turer til sluttspillet med 33, som er mest blant lag i AFC, og mest siden sammenslåingen av AFL og NFL i 1970. Cowboys (34) og Packers (35) er de eneste lagene som har nådd sluttspillet oftere. De er også de eneste to lagene som har slått Steelers i et Super Bowl.
Carillon
Danmark
Første klokkespill i Norden var et lite sett på 16 klokker i Fredriksborg slott, som kong Christian IV av Danmark og Norge fikk oppført i 1619. Prisen på dette klokkespillet var 1000 daler, og det «kunde slaae eet Hundred underskeldige psalmer»: Første beskrivelse av denne finnes ikke før 1832, der det opplyses at «Sangværket er indrettet til hver time at spille et vers av en Psalme. Samme bestaar av 16 smaae Klokker med tretten støpte Messingvaltser, hvorav een senere er nedblæst i slotssøen» Dvs at det har vært 6-7 melodier på hver valse, som sikkert kunne forskyves i lengderetningen og som kunne skiftes ut. Det var tre ulike solur som klokkestilleren kunne stille tårnuret etter. Pendel ble først innført av Heygens i 1656. Christian IV var ikke så fornøyd med klokkestilleren «Efterdi den Klockestiller her på Fredriksborg udi sin bestilling er ganske uflittig.» «Det skal befales Fogeden her sammesteds at han i min Fraværelse skal give akt på hannem, og hannem for hver gang han ikke forvalter sin Bestilling ret, sættes i den spanske tønne på en halv dags tid» Klokkespillet på Fredensborg slott gikk tapt i slottsbrannen i 1859. I 1647 fikk hovedstaden København sitt første klokkespill. St Nikolaikirken stod uten tårn etter en storm i 1628, så klokkespillet med 25 klokker ble anbragt i Heiliggeist kirkes tårn. Ifølge samtidige kilder var det karakteristiske for dette klokkespillet at «det af sig selv spillede hver hele og halve time et vers av en Psalme, og det så tydeligt at enhver straks kunde høre og genkende hvilken Psalme det er». Det var levert av en kanonstøper i Kampen, og en organist ved navn Breitendich bemerket i 1735 at klokkene var for små og få, og at «intet derpå med nogen grace kunne fremføres.» Det strøk med i bybranneni København den 20. oktober 1728. Ifølge myten raste klokkespillet sammen mens det spilte salmen «Vreden din afvend.»
Liste over Pittsburgh Steelers-sesonger
Noter:
Carillon
Danmark
Nikolaikirkens tårn var i mellomtiden blitt gjenoppbygget, og organist Breitendich søkte kongen i 1735 om å få oppføre klokkespill for egen regning. Han hadde regnet ut at han kunne skaffe seg en betydelig biinntekt ved å ta betalt for å spille klokkespill ved begravelsesprosesjoner gjennom byen. Det gikk prestisje i å ha lang sørgemusikk. Klokkespillet skulle ha 35 klokker, ifølge søknaden til kongen, og Breitendich skulle ha enerett i 30 år, deretter skulle klokkespillet tilfalle kirken. Søknaden ble innvilget mot at Breitendich spilte en time daglig «til Publio fornøielse». Klokkespillet ble levert av Derck og stod klart i 1737. Imidlertid flyttet kongen til Christiansborg slott, der kirketårnet var nærmeste nabo til kongens soveværelse. Han fikk nok av klokkespillets kraftige lyd, og beordret at klokkespillet kun skulle spilles etter messe på søndag og på onsdager. Dermed falt inntekten til Breitendich bort, og han klaget over at han «kun har opvartet 27 Liig, mens 35 har gået min Næse forbi.» Det ble tatt opp i råd, og siden det ikke var aktuelt å flytte kongen, ble det besluttet å flytte klokkespillet til Vor Frue kirke, som lå litt lengre unna kongens gemakker. Spiret på 127,5 meter var Nord-Europas høyeste bygning. Sangverket ga inntekter til Vor Frue kirke; det ble også innkrevet penger om man ikke ønsket klokkespill, etter en særskilt ordning. Dette fortsatte frem til 1875, mange år etter spillet hadde gått til grunne. Ludvig Holberg hadde flyttet til Vor Frue kirkes nabolag i 1740, og skrev i irritasjon «Forgangen torsdag blev begraven en mand, om hvis salighed almuen her i nabolaget ingen tvivl bær efterdi Sangklokkerne ginge for ham i fulde fire timer fra 2-6 slet.»
Under beleiringen av København i Napoleonskrigene stilte britene ultimatum om å overgi flåten. De fryktet at franskmennene skulle disponere de danske skipene. Under bombardementet som varte fra 2. til 5. september 1807, skjøt britiske krigsskip mot byen til danskene kapitulerte. Byens stolthet, Vor Frues kirkes tårn, ruvet over byen. På bombardementets tredje kveld traff en rakett tårnet i 110 meters høyde, og tårnet tok fyr. Mens tømmer fra spirkonstruksjonen ramlet nedover tårnet, begynte klokkespillet å spille «en Liigsalme», som kunne høres igjen og igjen «gennem larm og tummel». Dermed ble Nordens største klokkespill ødelagt. Det var gitt ordre om å prøve den nye brannraketten Congrevegranaten. Tapet av klokkespillet i Vor Frue kirke inspirerte Grundtvig til å skrive sin store salmecyklus. Klokkespill kalles «sangværk» på danske, og Grundtvigs salmesyklus ble utgitt i to deler under tittelen «sangværk til den danske kirke». Første del av syklusen ble utgitt i 1837, og den andre i 1870. Derfor spiller fortsatt ingen klokketårn i Danmark eller Norge disse tonene. Da Christian IVs klokkespill gikk tapt i 1859, stod Danmark-(og Norge) uten klokkespill. Carlsberg-bryggerienes mesen I.C.Jacobsen tilbød seg å gjøre noe med dette, og i 1893 ble det bestilt 27 klokker fra Belgia. Disse klokkene ble støpt i to omganger, og som professor Gade elskverdig formulerte «at de ikke ganske stemte». Det har siden vært gjentatte forsøk på å avstemme, og å skifte ut falske klokker. Siste gjennomgang på Fredriksborg slott var i 2005. Neste klokkespill var til Rådhuset i 1900.
Norge
Det et nå 14 carillon i Norge, og flere mindre klokkespill. Norges første klokkespill ble installert i Stavanger domkirke i 1922. Oslo domkirke fikk i 1923 en testamentarisk gave slik at det kunne monteres et klokkespill også i hovedstadens domkirke. Den gaven ble aldri realisert og en ny testamentarisk gave ble gitt i 2002. Oslo rådhus ble bygget med klokkespill som ble byttet ut i 2000.
Westminster chimes
Den mest kjente melodien til klokkeslagene er kanskje fra tårnet som på folkemunne kalles Big Ben. De fire tonene er fra «I know, that my Redeemer liveth» fra Händels Messias, og spilles i følgende rekkefølge:
Første kvarterslag er a, andre kvarterslag er b og c, tredje kvarterslag er d, e og a og rett før timeslagene spilles sekvensen b,c,d og e. Dermed spilles alle fem to ganger hver time. Om de fire tonene nummereres 1,2,3,4 blir a;1234 b3124 c3213 d1324 og e4213: dette ligner permutasjoner av fire klokker fra tradisjonen med vekselringende klokker.
Kjente carillon
Klokkespillet i Rombouts tårnet i Mechelen i Belgia regnes som det moderne klokkespillets vugge. Jef Denyn skapte nær egenhendig interessen ved sine mesterlige serier kveldskonserter (mandagskonserter har pågått uavbrutt siden 1892), og opprettet i 1922 den første skolen for å utdanne klokkenister. Romboutskatedralen har i dag to klokkespill - ett for automatikk og ett for konsertering. Det russiske ordet for Carillon er Malinovi Zvon (lit. "Mechelen klokker") - en honnør til hvor sentralt Mechelen står i denne verdenshistorien.
Nordens tyngste carillon er i vestre tårn i Oslo rådhus, som er 63 meter høyt. Det ble bygget til Oslo bys 1000 års jubileum i år 2000. Det har 49 klokker fra A0, vekt 19 990 kg støpt 1999 av Olsen Nauen.
Europas største carillon befinner seg i Stadt Halle, i et 84 meter høyt tårn bygget i 1418. Selve klokkespillet er fra 1994.
Verdens tyngste carillon befinner seg i Riverside church i New York, og er et 74-klokkers instrument gitt av John D. Rockefeller. Det inneholder også den største stemte klokken i verden, en bourdon C på 20 tonn i USAs høyeste kirketårn. Verdens høyeste klokketårn med carillon er det 125 meter høye Banobras carillon i Mexico by.
I klosteret Mafra i Portugal er det et carillon på 120 klokker, som er verdens største.
Flere originale Hemony-instrumenter er bevart i deler eller komplett i Nederland
Klokkeniststudier
Utdanningen av klokkenister foregår ved privattimer, introduksjons- og grunnkurs. Eksamensstudier finnes flere steder i Europa samt i USA. Kurs avholdes også i Tourcoing i Frankrike. Det er manuelle og digitale øvelsesinstrument i tilknytning til større carillon til studie og innøving. Per 2019 finnes det ca 400 utdannede klokkenister i hele verden.
Per 2019 har kun to personer fra Norge gjennomført diplomstudier og solisteksamener (maître de Carillon) som klokkenist: Vegar Sandholt og Laura Marie Rueslåtten
I tillegg har Henning Andersen, Arnfinn Nedland, Terje de Groot, Asbjørn Myksvoll, og Brynjar Landmark tatt eksamener ved Den Skandinaviske Carillonskolen.
Leverandører
I Europa spredte kunsten å støpe klokker seg fra Nola i Italia i det 5. århundre. Først var det munker og klostre som sørget for at kunnskapen om klokker og klokkestøping bredte om seg, som St Patrick i Irland, klosteret i Fulda i Tyskland og biskop Ansgar i Norden. Senere var det omreisende håndverkere som bragte klokkestøperfaget ut til stadig nye deler av kontinentet. Klokker ble ofte støpt på stedet der de skulle brukes fordi de var tumhr ph vanskelige å transportere, og klokkestøperne var omreisende håndverkere til langt ut på 1800-tallet. Under reisene fikk de også anledning til å inspisere eldre klokker tilvirket av andre håndverkere, og dermed kunne de videreutvikle sin egen kompetanse. Ettersom jern ruster, ble såkalt «klokkebronse» et foretrukket materiale. Fremveksten av militært artilleri på 1300-tallet ga flerbruk til klokkestøperne, som var de som mestret kunsten å smelte metall og fremstille bronselegeringer. Klokkestøpere ble til våpen- og kanonstøpere når det var krig. Ofte ble klokkebronse støpt om til kanoner og klokker ble tatt som krigsbytte eller inndratt av kongen.
Klokkekonfiskasjonene i Danmark-Norge.
Fredrik I krevde 1528-29 at sognekirkene skulle avlevere den største klokken, og hvis de hadde tre skulle den største og minste innleveres for deres metallverdi. 1180 klokker på 375 tonns malm ble sendt til Mester Fadders støberi i København for kanonstøping. Christian IV bestemte seg i 1601 for å gjenta successen og alle kirker fikk kongelig ordre om å levere inn alle klokker unntatt den største. Minst 416 klokker på tilsammen 100 tonn ble smeltet på Møntergården i København. Etter krigene ble det igjen lagt om til klokkestøperi og klokker ble erstattet i tårnene.
Klokkestøperi som har levert carillon:
Det er ingen klokkestøperi igjen i Danmark
Musikkstykker inspirert av Carillon
Utenom egne musikkstykker for carillon, har Carillon inspirert ulike komponister gjennom tidene - fra orgel til orkestermusikk (se også Tsjaikovsky 1812-overtyren). Noen eksempler (i kronologisk rekkefølge)
Barneregler: "Oranges and lemons, the Bells of St Clemence"
Forligsinstitutionen
Forligsinstitutionen, formelt Statens Forligsinstitution, er et dansk statlig organ som ble nedsatt 12. april 1910 for å bistå arbeidsmarkedets parter i forbindelse med disses inngåelse (og fornyelse) av tariffavtaler, konkret ved å gjøre en innsats for at det oppnås enighet mellom partene således at arbeidskonflikter unngås. Den avløste Den permanente Voldgiftsret, som var opprettet etter Septemberforliget i 1899.
Forligsinstitutionen består av en formann, tre forliksmenn, en suppleant og opp til 21 meglingsmenn. Utpekningen av forliks- og meglingsmenn skjer av arbeidsministeren etter en innstilling fra Arbejdsretten. De er typisk velanskrevne dommere eller eksperter i arbeidsmarkedsforhold.
Forligsinstitutionen har en rekke særlige beføyelser:
Overtredelse av Forligsinstitutionens regler kan medføre bøter eller fengsel i opp til tre måneder.
Historisk
Ved opprettelsen ved lov av 12. april 1910 var det kun tale om én forliksmann, men ved lov av 21. desember 1921 ble antallet satt til tre, som skulle velge en formann iblant seg.
Storbritannia under EM i friidrett 2014
Storbritannia deltok med 74 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Storbritannia toppet medaljestatistikken med det størte antall gullmedaljer de noen gang hadde tatt i et EM i friidrett. Adam Gemili vant nasjonens gull nummer 100 i historien til EM i friidrett.
Clivinopsis
Clivinopsis er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Små (ca. 5 millimeter), avlage løpebiller. Slekten kan kjennes på at hode og pronotum har en rynkete overflateskulptur.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Afrika og Vest- og Sentral-Asia, fra Mauretania i vest til Turkmenistan i øst.
Systematisk inndeling
De tre "artene" er muligens bare varianter av én, vidt utbredt art.
Adachiklanen
Adachiklanen (安達氏) er en japansk klan av samuraier som er sagt å nedstamme fra Fujiwara no Yamakage. Deres historiske signifikans kommer av deres suksess under Genpeikrigen og deres etterfølgende tilknytning til Hōjōklanen. Historisk viktige skikkelser i Adachiklanen har vært Adachi Kagemori og Adachi Morinaga.
Nepal under VM i friidrett 2019
Nepal deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Enzo Kuworge
Enzo Kuworge (født 31. august 2001) er en nederlandsk vektløfter.
Han representerte Nederland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 6 i +109 kilo.
David Liti
David Liti (født 11. juli 1996) er en newzealandsk vektløfter.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 5 i +109 kilo.
Ingrid Elisabeth
Ingrid Elisabeth er et musikkalbum med Ingrid Elisabeth Johansen, utgitt i 1978. Dette er hennes første plate som soloartist.
Elias Anton Cappelen Smith
Elias Anton Cappelen Smith (født 6. november 1873 i Trondheim, død 25. juni 1949 i New York City) var en norsk kjemiker og metallurg som ga viktige bidrag til utvinningen av kobber.
Etter middelskole ved Trondheim katedralskole og kjemilinje ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt dro han til Verdensutstillingen i Chicago 1893, og jobbet for Chicago Copper Refining Company. Fra 1896 til 1900 jobbet han i Butte i Silver Bow County, (Montana), for Amalgamated Copper Mining Company, fra 1915 kalt Anaconda Copper. På grunn av elektrifiseringen var kopper en lukrativ bransje å være i, og Elias sitt firma var på denne tiden eid av Rothschild-familien og fra 1899 kontrollert av John D. Rockefeller sitt Standard Oil, som klarte å holde kopper-prisen kunstig høy. Fra 1900 var Elias sjefsmetallurg ved Baltimore Copper Smelting and Rolling Company i New Jersey, der han sammen med William A. Pearce fant han opp Peirce-Smith-prosessen for konvertering av kobber.
Fra 1912 virket han i Antofagasta i Chile for blant annet Guggenheim Brothers, eid av Murry Guggenheim og Solomon R. Guggenheim. Elias ble senere medeier i dette selskapet. Der fant han opp enda flere teknikker for utvinning av det chilenske salpeter, blant det som fra 1922 het Guggenheim-prosessen. Han ble belønnet med American Institute of Mining and Metallurgys gullmedalje i 1922. Fra 1924 gikk selskapet i gang med å etablere Chilean Nitrate Company (Compañía de Salitre de Chile), der Elias ble direktør i 1930. Han mottok også den chilensle Al Merito-medaljen.
Han besøkte Norge ofte, ble i 1925 innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og mottok St. Olavs Orden under en bankett holdt av Norges Bank i 1925. I 1928 ga han 20 000 dollar så de kunne kjøpe nytt orgel i Nidarosdomen.
Han var sønn av Elias Anton Smith (1842–1912) som i 1869 hadde etablert metallgrossisten E. A. Smith. Via sin farfars mor var han etterkommer av slekten Cappelen.
Ringerike Grand Prix 2018
Ringerike Grand Prix 2018 var den 43. utgaven av Ringerike Grand Prix og ble arrangert 6. mai 2018 av Ringerike Sykkelklubb. Rittet var klassifisert som kategori 1.2 av Det internasjonale sykkelforbundet (UCI).
Resultater
Av 159 påmeldte ryttere var det 157 som startet og 70 som fullførte.
I juniorrittet var det 61 påmeldte, 53 som startet og 39 som fullførte.
Strandrisp
Strandrisp (Limonium humile) er en flerårig urt i hinnebegerfamilien.
Den blir 20–45 cm høy. Bladene er stive, 1–2 cm brede og samlet i en grunnstilt rosett. Stengelen er litt kantet og forgreinet også nedenfor midten. Blomstringstida er juli–september. Blomsterstanden er åpen med 2–3 blomster pr. cm. Hele begerrøret er hårete, og pollenknappene er rødbrune.
Strandrisp vokser på fuktig, saltholdig jord og finnes både i strandeng og på berg langs sjøen. Arten er utbredt langs kystene i nordvestlige Europa fra Nord-Spania, Bretagne og vestlige Irland til Norge, Bohuslän og de danske øyene. I Norge finnes strandrisp fra innerst i Oslofjorden sørover til Hvaler og Kragerø, og det er også en isolert forekomst i Lillesand.
Rémi Brague
Rémi Brague (født 8. september 1947 i Paris) er en fransk filosofihistoriker som spesialiserer seg i arabisk, jødisk og kristen tenkning fra middelalderen. Han er professor emeritus i arabisk og religiøs filosofi ved Sorbonne, og emeritus fra Romano Guardinis stilling i filosofi og ved Ludwig-Maximilian Universität i München. Han er medlem av l’Academie française.
Han ble kjent med sitt verk Europe, la voie romaine, og sine essays om den kristne religion. Hans nåværende forskningsarbeide behandler idéhistorie over et større tidsspenn, og sammenlikner jødedom, kristendom og islam.
Biografi
Rémi Brague mistet faren sin da han var ett år gammel.
Silverthread
Silverthread er den første EP-en til bandet Gabriel. Albumet ble utgitt i april 2010 av plateselskapet Beyond Records, og høstet blant annet terningkast fem fra Lydverket.
Rémi Brague
Biografi
Han forsvarte doktoravhandlingen sin i 1976 under ledelse av Pierre Aubenque. Som professor emeritus fra Sorbonne i Paris, der han leder forskningssenteret «Tradisjonen innen klassisk tenkning», underviser Rémi Brague også i kristendommens historie i Europa ved Ludwig-Maximilian-Universität, München i Tyskland, der han innehar Romano Guardini-stillingen. Han har også vært John Findlay Visiting Professor ved Boston University i USA.
I 2009 ble Brague tildelt medlemskap i l’Acdémie catholique de France sammen med Pierre Manent, Philippe Capelle, Thierry Escaich og Nathalie Naber.
Rémi Brague snakker fransk, tysk, engelsk og spansk, og hans kompetansefelt omfatter gammelgresk, latin, middelalderarabisk og oldtidshebraisk.
I april 2011 debatterte han kristendommen og islams dialogtradisjon med filosofen og religionsantropologen Malek Chebel under en konferanse ved SciencePo, Paris av le Centre Saint Guillaume.
Arbeid
Bragues forskningsfelt omfatter middelalderens jødiske og arabiske filosofi samt gresk filosofi. Hans avhandling etter tre år på universitetet handlet om Platon s Menon (publisert under tittelen Le Restant). Doktoravhandlingen er en studie av begrepet «verden» hos Aristoteles (Aristote et la question du monde). Etter dette har hans forskning handlet om den arabiske, jødiske og latinske middelalderen. Han har utgitt skrifter om Sankt Bernard, Razi og Maimonides. Rémi Brague er også en kommentator av Heidegger, og foreleser om Leo Strauss.
I verket Europe, la voie romaine, som er en reaksjon på Lisboa-traktaten, forsøkte han å redegjøre for hva Europa er i all sin «europeiskhet». Verket er oversatt til en rekke språk.
Hans nyere arbeide er utgitt som to parallelle trilogier. Første bind i den ene handler om forestillingen av begrepet «verden» (La sagesse du monde) fra antikken, gjennom middelalderen og opp til moderniteten. La loi de Dieu undersøker på hvilken måte tenkning, historisk sett, har fremstilt Guds pakt med menneskene. Det tredje bindet, Le Règne de l’homme fra 2015, handler om måter mennesket historisk har søkt å fristille seg fra naturen og Gud, og hvordan moderniteten nødvendigvis må strande på skjær som den selv skaper underveis.
Den andre trilogien av langt kortere bøker utgitt på forlaget Flammarion, begynner med Les Ancres dans le Ciel, hvor Brague argumenterer for å opprettholde begrepet om metafysikken i bestemt entall, i stedet for å dele opp og relativisere metafysikkens begreper, eller rett og slett p avskaffe dem. Andre bind, Le Propre de l’homme: Sur une légitimité menacée (Det som hører mennesket til: Om en truet legitimitet), tar for seg utviklingen av nihilismen overfor menneskets verdighet gjennom europeisk filosofihistorie. Den siste, Modérément moderne (Moderat moderne), argumenterer så på bakgrunn av de to foregående bøkene for at moderniteten synes å være en parasittisk størrelse. Det er en tett og dyp sammenheng mellom modernitetens avvisning av ontologiske størrelser som godt, skjønt og sant, og at denne avvisningens fremste filosofer verken kan eller ønsker å begrunne «hvorfor det skulle være godt at mennesker skulle eksistere». I totalt fravær av grunner til å mene eller tro at menneskenes væren er et gode, kan ikke moderniteten lenger romme noen form for humanisme, og tar derfor snarere tilflukt i det Brague kaller en «anti-antihumanisme».
Afrikamesterskapet i friidrett 2022
Afrikamesterskapet i friidrett 2022 ble arrangert i Saint Pierre på Mauritius fra 8. til 12. juni 2022, på Cote d'Or National Sports Complex. Mesterskapet skulle opprinnelig arrangert i Algerie i 2020, men ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.
Referanser
<References />
Olaf Hegland
Olaf Hegland (født 17. januar 1885 i Arendal, død 10. januar 1939) var en norsk høyesterettsadvokat og embetsmann. Han var fylkesmann i Telemark fra 1933 til 1938.
Hegland avla i 1908 juridisk embetseksamen. I 1922 ble han advokat. Han arbeidet fra 1910 i Kristiansand, der han var sakførerfullmektig og byfogdfullmektig, før han i 1913 begynte hos sorenskriveren i Vest-Telemark. I 1913 ble han også fullmektig hos advokat Didrik Cappelen i Kviteseid. I 1916 ble han kompanjong i advokatfirmaet, som han helt overtok i 1918.
I Kviteseid var Hegland også engasjert i lokalpolitikken for Venstre. Han var medlem av kommunestyret og var fra 1929 ordfører i Kviteseid. Hegland ble i 1932 utnevnt til fylkesmann i Telemark.
Caine Wilkes
Caine Wilkes (født 10. juli 1987) er en amerikansk vektløfter.
Han representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 9 i +109 kilo.
Marcos Ruiz
Marcos Ruiz (født 13. oktober 1996) er en spansk vektløfter.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 8 i +109 kilo.
Roger Webster
Roger Barry Webster (født 16. desember 1960 i Doncaster, England) er en engelsk kornettist.
Aadne Gloppestad
Aadne Gloppestad (født 9. juni 1976 på Gloppestad i Gloppen kommune) er en norsk pressemann. Han har vært redaktør i Firda Tidend siden september 2017.
Gloppestad er utdannet journalist og har arbeidet som journalist i Firda Tidend fra 2008 frem til han tok over som redaktør. Han er oldebarn av den tidligere redaktøren Ole J. Nyhagen
Stephan Tschudi
Stephan Tschudi (født 2. januar 1908, død 8. desember 1996) var en norsk teolog, prest i Den norske kirke og forfatter.
I 1931 ble Tschudi cand. theol. Han var aktiv i Oslo Indremisjon, senere Kirkens Bymisjon, og var fra 1934 til 1957 redaktør i Bymisjonæren og Vår Kirke. I 1957 ble han sogneprest i Røa menighet i Oslo. Tschudi ble i 1965 rektor ved Det praktisk teologiske seminar ved Universitetet i Oslo, en stilling han hadde til 1978.
Tschudi skrev sakprosa om kirkelige emner og utga i 1939 en roman med tittelen Tross alt. Han oversatte til norsk Fra min barndom og ungdom av Albert Schweitzer.
Frederick Wilhelm Cappelen
Frederick Wilhelm Cappelen (født 21. oktober 1857 i Drammen, død 16. oktober 1921 i USA) var en norsk ingeniør.
Etter å ha gått på skole i Fredrikstad, studerte han ved en teknisk skole i Örebro, så ved Dresden tekniske universitet, før han i 1880 emigrerte til USA. De seks første årene jobbet han for et jernbaneselskap, Northern Pacific. Fra 1886 var han ingeniør i byen Minneapolis i Minnesota, fra 1893 byingeniør. Han sto for flere av byens i dag kjente monumenter, blant annet hans siste, «F. W. Cappelen Memorial Bridge», som han drev med da han døde i oktober 1921. Den ble bygd ferdig av Kristoffer Olsen Oustad (1857–1943) som også var norskfødt broingeniør i Minneapolis, og tidligere hadde bygget Third Avenue Bridge for Cappelen. Broen åpnet 7. desember 1923, men de fleste kaller den Franklin Avenue Bridge. Frederik var fra 1895 medlem i American Society of Civil Engineers.
Han tilhørte den såkalte «Fossesholmgrenen» av den norske Cappelen-slekten, og hans farfars farfar Diderich von Cappelen (død 1762) eide Fossesholm. Frederick ble gift i New York City 1883 med Augusta Emilie Felicitas Wessel (født 1860) som han hadde møtt som student i Dresden. Deres barn var Arthur Sutherland Cappelen (1885–1932), Victor Onvard Cappelen (1885–1889) og Felix Grower Cappelen (1889–1926). To av disse har etterkommere i USA, bl.a. Joan Cappelen Feehan, tidligere borgermester i La Canada Flintridge i California.
Helvig Hardenberg
Helvig Hardenberg (født 28. mars 1540, død 14. juli 1599) var en dansk adelskvinne, gift med lensherre på Bergenhus, Erik Rosenkrantz.
Bakgrunn
Hun ble født på Hvedholm herregård på Fyn som datter av riksråd Jacob Hardenberg (d. 1542) og Sophie Lykke (d. ca. 1570). 18 år gammel giftet hun seg i 1558 med Erik Rosenkrantz. Med i ekteskapet brakte hun Arreskov gods, som paret straks gikk i gang med å utbygge.
Rosenkrantz stod kong Frederik II nær, og fru Helvig var kusine til kongens ungdomsforelskelse, Anne Hardenberg. Da Frederik II ble konge i 1559, ble Rosenkrantz dansk riksråd og lensherre på Bergenhus. Her var Rosenkrantz midtpunktet i et miniatyrhoff som var sin tids viktigste åndssentrum i Norge.
Enkestand på Fyn og massehenrettelsen ved Åsum bro
I 1568 flyttet paret tilbake til Fyn, hvor Rosenkrantz døde syv år senere den 8. november 1575. Fru Helvig Hardenberg var da 35 år, og da barna stadig var umyndige, ble hun bestyrer av store gods både i Danmark og i Norge. Ved pantsettelse, kjøp eller arv kom hun i besittelse av Hindemae og Erhalm på Fyn og av Søholm i Stevns herred. Hun var således en av landets rikeste adelskvinner og stod i høy gunst ved hoffet.
Fem km øst for Odense ligger landsbyen Åsum, der broen krysser Odense Å, på Helvigs tid markert av en gravhaug fra bronsealderen, kalt både Kokshøj, Pallehøj eller Palnatokes høj. Her ble seksten Åsumbønder henrettet for mordet på «ridefogden» (dvs. forvalteren) Hans Stangenette fra Hindemae i 1598, den største massehenrettelsen i Danmark i fredstid. Helvig Hardenberg var formell eier av Hindemae og lot krigskaren Hans Stangenette fra Als plage Åsum-bøndene, som til sist klaget inn ridefogden for landstinget i Odense for hans urimelighet og brutalitet. Stangenette vant likevel saken, og 9. september 1598 fikk bøndene omsider nok av urettferdigheten. Seksten bønder omringet Stangenette på Åsum Bro, bevæpnet med hver sin ljå. Offeret skal ha vært så medtatt at man kunne se hva han hadde spist til formiddagsmat i Odense. Men fru Helvig og øvrigheten fant de skyldige, som 26. september ble halshugget på Kokshøj på andre siden av ådalen med utsikt til Åsum. Stangenette ble gravlagt i den nå forsvundne Gråbrødre kirke. På sin og hustruen Mette Urnes gravsten kalles han likevel «ærlig og velbyrdig mand».
I 1586 opprettet Helvig Hardenberg en stiftelse som senere ble til Svendborg Hospital. Hun fortsatte også utbyggingen av Arreskov som fikk tilbygget tårn og sydfløy i fornem renessansestil.
Fru Helvig døde 59 år gammel i Odense den 17. juli 1599. Godset i Norge ble heretter splittet på mange hender. Gravstenen med paret avbildet i full figur ses både i Rosenkrantztårnet i Bergen, samt i Øster Hæsinge kirke på Fyn. På Rosenkrantztårnet ses også parets alliansevåpen og innskriftene «ERICK ROSENKRANS OTTENSON» og «FRW HILWICK HARDEN BERES».
Codex Hardenbergianus
Med til Fyn fra Bergen fulgte et blandingshåndskrift som Helvig hadde anskaffet i Norge. Håndskriftet ble oppkalt etter Helvig, og hennes signatur hellewiig hardennbergh ses flere steder. Håndskriftet tilhører nå Det Kongelige Bibliotek og er registrert med oppstilling Det Kongelige Bibliotek GKS 1154 2º.
Adult Children of Alcoholics
Adult Children of Alcoholics («Voksne barn av alkoholikere»), forkortet ACA, er et anonymt fellesskap av kvinner og menn som har vokst opp i et alkoholisert eller på annen måte dysfunksjonelt hjem. ACA-ere oppdager ofte at de har mange felles karaktertrekk som følge av hendelser og opplevelser som skjedde i barndommen, for eksempel ved at de blir alkoholikere selv, gifter seg med dem eller begge deler.
ACA er åpent for alle som ønsker å tilfriskne fra effektene av å ha vokst opp i et alkoholisert eller på annen måte dysfunksjonelt hjem. ACA opererer ikke med noen medlemslister og all deltakelse er frivillig.
ACA er et selvstendig 12-trinnsfellesskap som benytter arbeidsmetodikken til Anonyme alkoholikere (AA). ACA jobber med og etter «de tolv trinn og tolv tradisjoner», også dette etter mønster fra AA.
Kjernen i ACA er møtene. Under et møte er det fritt for alle deltakere å ta ordet, og ingen avbryter, kommenterer eller gir råd til det som blir sagt. Alle snakker ut fra seg selv, og deler på denne måten sine erfaringer, styrke og håp. Standard møtetid er en og en halv time.
I tillegg til møtene oppmuntres nye medlemmer til å jobbe med programmet gjennom de 12 trinn, som er basert på handling og grunnet i kjærlighet. Mange finner det nyttig å skaffe seg en sponsor som har den erfaringen man selv mangler når man skal gå i gang med å jobbe trinn. Telefonen kan også være et viktig bindeledd mellom møtene, så man kan snakke med andre ACA-ere.
ACA krever ingen kontingent, alle ACA-grupper er selvhjulpne gjennom egne frivillige bidrag.
Drottningoffret
Drottningoffret er en svensk miniserie i tre deler fra 2010-2011 regissert av Kathrine Windfeld. Manuset ble skrevet av Sara Heldt og Pia Gradvall. Det bygger på danske Hanne-Vibeke Holsts roman Dronningeofret fra 2008. Serien er en frittstående fortsettelse på miniseriene Kronprinsessan og Kungamordet.
Suzanne Reuter og Alexandra Rapaport spiller hovedrollene som Elisabeth Meyer og Charlotte Ekeblad. Bjørn Floberg spiller rollen som Kjell Dahl. Fredrik Skavlan spiller seg selv i en liten rolle.
Hsieh Yun-ting
Hsieh Yun-ting (født 8. august 1999) er en taiwansk vektløfter.
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 12 i +109 kilo.
Fylkesvei 1584
Fylkesvei 1584 går mellom Bøn stasjon og Dal skole i Eidsvoll.
Traséen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 504.
David Litvinov
David Litvinov (født 23. september 1993) er en israelsk vektløfter.
Han representerte Israel under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 11 i +109 kilo.
São Tomé og Príncipe under VM i friidrett 2019
São Tomé og Príncipe deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Musikk for bryllup og begravelser
Musikk for bryllup og begravelser er en norsk dramafilm fra 2003 i regi av Unni Straume, som også skrev manus. Filmen ble skrevet for den svenske Lena Endre, som til takk fikk Amandaprisen 2003 for beste kvinnelige hovedrolle.
Forarbeide
Filmen ble spilt inn forsommeren 2001 på Jar ved Bærum i lokalene til Norsk Film som ble nedlagt samme året. hvilket igjen utløste ekstraordinær støtte fra Fritt Ord på 1 million kroner.
Ellers var 11 av de 17 millionene finansiert av Audiovisuelt Fond. Filmen åpnet Filmfestivalen i Haugesund i 2002, og ga også Straume en fjær i hatten til den 59. Filmfestivalen i Venezia, kategorien Upstream (nyskapende samtidsfilm). Filmen var fullfinansiert, sa Straume da Christiania Film gikk konkurs i 2004.
Gloppestad
Gloppestad er en gård i Gloppen kommune. Navnet kommer trolig fra beliggenheten; stedet ved Gloppefjorden. Gården ligger på nordøstsiden av Gloppefjorden omtrent 3 kilometer fra Sandane. Gården Hauge grenser mot øst og Vereide ligger mot vest.
Musikk for bryllup og begravelser
Handling
Sara er en svensk forfatter med suksess, gift med den norske arkitekten Peter Strøm som har tegnet villaen ved havet de bor i. Etter at barnet deres dør, skilles de og hun overtar villaen fordi hun har solgt så mange bøker. Sara får langsomt tilbake lysten til å leve og møte andre mennesker som liker magedans. Hennes nyeste selvbiografiske bok har solgt godt, så hun trenger ikke leie ut kjellerleiligheten til en jugoslavisk (serbisk) flyktning, musikeren Bogdan. Men hun vil ha liv i huset.
Gloppestad
Kjente personer fra Gloppestad
Personer med etternavnet Gloppestad har gjerne sitt opphav fra denne gården.
Musikk for bryllup og begravelser
Handling
Eks-mannen Peter kommer på besøk og vil overnatte fordi da blir det nært sykehuset han skal undersøkes på neste dag. Peter blir ikke glad når han ser at Sara har hengt opp et bilde som ikke passer, og sier han har svulst på hjernen. Men så skyter han seg i kjellertrappen, og Sara kommer i kontakt med to av de mange (viser det seg) kvinnene i hans liv: Den nye hustruen Helen (en kjent engelsk fotomodell som er gravid med hans barn) og den svenske elskerinnen Kaja, som var én av hans studenter. De tre prøver å vaske vekk blodet, men så kommer Bogdan med sigøynerorkesteret sitt og det blir full fest. Sara rømmer fra alt bråket (og blir glad i Kristoffer Joner), men så neste dag spiller de plutselig i begravelsen og det hele slutter med at Sara også blir glad i Bogdan som slår hull i kjellerveggen.
Armenia under Paralympiske sommerleker 1996
Armenia deltok under Paralympiske sommerleker 1996 i Atlanta med fem utøvere.
Musikk for bryllup og begravelser
Mottakelse
Etter visningen ved Filmfestivalen i Venezia den 3. september 2002, fikk Straume stående applaus fra nesten alle fullsatte 1 300 seter i Sala Grande. Tilstede var også utenriksreporter Åsne Seierstad som uttalte at filmen var en «nydelig og stemningsfull film». Dessverre ble Straume slått av kinesiske Tian Zhuangzhuang.
Etter et besøk i Toronto ble det varslet noe interesse internasjonalt for å kjøpe filmen, som i Norge solgte dårlig, bare 9 000 per 21. september. Samtidig som filmen nomineres til Nordisk råds pris for beste nordiske film, uttaler Norsk Filmfonds filmkonsulenht Erlend Loe i filmbladet Rushprint at Straume «burde ha blitt oppfordret til å gå flere runder [ med manus ] før pengene ble bevilget». Straume ble rasende. Forfatteren Lars Saabye Christensen sa til debatten at filmen «gjorde uhyre sterkt inntrykk på meg og jeg er glad for at det kan lages slike filmer i Norge», filmskaper Margaret Olin mente Loe burde ringe til Straume, og Liv Ullmann følte det var uhøflig av Loe å kritisere Straume mens filmen fortsatt gikk på kino.
Det var før filmen av Robert Redford ble valgt ut til Filmfestivalen i Sundance, og at filmen ble solgt til fire land (Italia, Tyskland, Polen og Tyrkia) under film- og TV-messen i Milano. Filmen tok publikumsprisen ved den nordiske filmfestival 2003 i franske Rouen, og ga Amandaprisen 2003 til Lena Endre for beste kvinnelige hovedrolle.
Hovedaftalen
Hovedavtalen (dansk: Hovedaftalen) er en avtale som er inngått mellom Dansk Arbejdsgiverforening og Landsorganisationen i Danmark.
Hovedavtalens historie går tilbake til det såkalte Septemberforliket i 1899, og kalles «arbeidsmarkedets grunnlov», idet den legger rammene for samarbeidet mellom arbeidsmarkedets parter. Avtalen fastslår kollektive overenskomster som det ønskelige samt det grunnleggende arbeidsrettslige begrepet fredsplikt. Fredsplikten innebærer at man i perioden mellom to overenskomster har forbud mot å streike og lave lockout.
Ernst Johannesen
Ernst Andreas Johannesen (født 4. februar 1870 i Bergen, død 11. juni 1957) var en norsk embetsmann. Han var fylkesmann i Bergen og Hordaland fra 1929 til 1933 og i Østfold fra 1933 til 1940. Johannesen ble i 1892 cand. jur. Han ble året etter sorenskriverfullmektig og arbeidet fra 1896 i Justisdepartementet. I 1909 ble han dommer i byretten i Bergen, der han i 1921 ble byrettsjustitiarius. Fra 1923 til 1929 var Johannesen ekstraordinær høyesterettsdommer. Fra 1929 til 1933 var Johannesen fylkesmann i Bergen og Hordaland. Deretter var han fra 1933 fylkesmann i Østfold. Johannesen gikk av i 1940.
Hovedaftalen
I tilfelle av fortolkningsstrid eller avtalebrudd er det Arbejdsretten som autoritativt fortolker Hovedavtalen.
Ernst Johannesen
Johannesen var engasjert i Den norske Sjømannsmisjon og var medlem av organisasjonens hovedstyre fra 1916 til 1927, deretter styreformann fra 1927 til 1933. I 1934 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for embedsfortjeneste og for fortjenester av Den norske Sjømannsmisjon».
Septemberforliket
Septemberforliket (dansk: Septemberforliget) var en avtale som ble inngått den 5. september 1899 mellom De Samvirkende Fagforbund (nå Landsorganisationen i Danmark) og arbeidsgiverne i Dansk Arbejdsgiverforening. Avtalen slo fast at arbeidsgiverne hadde rett til å lede og fordele arbeidet, mens fagforeningene var de eneste som kunne inngå avtaler om lønns- og arbeidsforhold. Laurids Bing, Axel Heide og Herman Trier var de tre menn som spilte en nøkkelrolle i vedtagelsen av avtalen. Alle tre fikk derfor Fortjenstmedaljen i gull for deres innsats.
Septemberforliket avsluttet den 5. september 1899 arbeidsgivernes lockout, som da hadde betydd storkonflikt i syv måneder. Forliket tok utgangspunkt i de åtte punktene arbeidsgiverne hadde fremsatt som sine krav ved konfliktens start. Det inneholdt 13 paragrafer, tre midlertidige bestemmelser og en tilføyelse på tre punkter.
Selv om Septemberforliket ikke på alle punkter svarte til arbeidsgivernes åtte opprinnelige krav, var der dog i vid utstrekning tale om en seier til arbeidsgiversiden, mens dens ønske om å påføre fagbevegelsen et avgjørende strategisk nederlag ikke lyktes. Både fagbevegelse og Socialdemokratiet ble styrket de følgende år.
Septemberforliket fungerte som arbeidsmarkedets grunnlov og ble først erstattet av en ny Hovedaftalen i 1960. Den nåværende hovedavtale holder seg dog innenfor rammene av det opprinnelige Septemberforliket. Betegnelsen grunnlov er rimelig, da det grunnleggende konseptet i forliket er partenes gjensidige anerkjennelse av motpartens organisasjonsrett.
Quantian OS
Quantian OS er en tidligere Linuxdistribusjon og LiveDistro som var basert på Knoppix og som spesialiserte seg på informatikk, i form av numeriske og kvantitative analyser. Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE, i tillegg til Fluxbox og IceWM. Den støtede dataarkitekuren var i486.
Versjon 0.4 ble lansert 2. oktober 2003. Siste versjon var versjon 0.7.9.2 som ble lansert 2. mars 2006.
Ignaz Gschwentner
Ignaz Gschwentner (født 25. mai 2002 i Innsbruck) er en østerriksk skøyteløper.
Sammenlagt i verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2020/21.
NM i styrkeløft 1972
Norgesmesterskapet i styrkeløft 1972 ble arrangert i Blindernhallen i Oslo 30. april. Bestemannspremien ble vunnet av Leif Jenssen.
Soyombo Linux
Soyombo er en tidligere mongolsk Linuxdistribusjon som er basert på Knoppix og Debian. Distribusjonen var beregnet på den mongolske republikk og hadde full støtte for det mongolske språk og tradisjonelle skriftspråk for mongolsk, deriblant Soyomboalfabetet, Todoskrift og klassisk mongolsk skrift.
En betautgave ble lansert 31. desember 2003.
Pilades
Utseende
Store, avlange, blankt svarte løpebiller. Hannene har forlengede kjever som er lengre enn resten av hodet. Hodet er avrundet firkantet med to lengdegroper foran, fasettøynene ganske små. Pronotum er rundet (nærmest halvmåneformet), smalt bak som vanlig for graveløpere. Dekkvingene er ovale med fine punktstriper.
Levevis
Artene lever på bakken.
Utbredelse
Artene er utbredt på Madagaskar.
John Cornford
John Cornford (født 27. desember 1915 i Cambridge, England, død 28. desember 1936) var en engelsk dikter og kommunist.
Han var sønn av F. M. Cornford og hans kone Frances Cornford, og han var gjennom sin mor et barnebarn av den kjente evolusjonsbiologen Charles Darwin. Hans bror Christopher Cornford fortsatte å være aktiv innen britisk politikk til langt ut på 1980-tallet.
En annen Cambridge-student, som kom til å spille en stor rolle i livet hans, var Margot Heinemann. De to ble etter hvert elskere, og han adresserte både dikt og brev til henne. Han hadde også et forhold med en walisisk kvinne, Rachel Peters, som han hadde et barn: James Cornford, sammen med. Dette barnet ble senere adoptert og oppdratt av barnets besteforeldre, Francis og Frances Cornford. Et fotografi av Peters og Cornford sammen kan bli funnet på National Portrait Gallery, i London.
Fra 1933 var han direkte involvert i Communist Party of Great Britain i London, og han ble ofte assosiert med denne organisasjonens formann Harry Pollitt. Han kjempet under den spanske borgerkrigen og han var delvis inspirert av tyskerne i Thälmann-bataljonen. Han deltok for første gang i kamphandlinger i byen Aragon i det nordlige Spania i august 1936, før han returnerte til Storbritannia, og han kom tilbake til Spania igjen i desember samme år. Han ble drept på Lopera, i nærheten av Córdoba i desember 1936, i en alder av 21 år.
Frankrike under VM i svømmesport 2017
Frankrike deltok under VM i svømmesport 2017 i Budapest i Ungarn fra 14. - 30. juli 2017.
Maratonsvømming
Frankrike stilte med sju maratonsvømmere under mesterskapet.
Bahar Pars
Bahar Pars (persisk: بهار پارس) er en iransk-svensk skuespiller og regissør.
Tidlig liv
Bahar ble født i Shiraz i Iran, og kom til Trelleborg i Sverige i 1989 med sin familie etter krigen mellom Iran og Irak. Mellom 2003 og 2007 studerte hun til skuespiller på Teaterhögskolan i Stockholm (i dag Stockholms dramatiska högskola).
Karriere
Pars har hatt flere teaterroller og også spilt i flere filmer. Hun fikk sin filmdebut i 2006 med filmen När mörkret fallet. I 2008 fremførte hun rollen som Nina i Farnaz Arbabis Måsen på Backateatern. På Uppsala stadsteater spilte Pars tittelrollen i Anna Karenina i 2010, og teaterversjonen av Låt den rätta komma in i 2011, og Hedda Gabler i 2013.
Charles Whitman (massemorder)
Tidlig på morgenen 1. august 1966 myrdet han sine kone og sin mor i deres bolig. Senere samme dag tok han med seg flere våpen, inkludert rifler, hagle og revolvere, til campusen på University of Texas at Austin hvor han drepte 14 mennesker og såret 32 andre i en masseskyting i og rundt Tower over en periode på omtrent 90 til 95 minutter. Whitman skjøt og drepte tre mennesker i universitetets tårn og elleve andre etter å ha skutt tilfeldig fra observasjonsdekket i 29. etasje i hovedbygningen. Whitman ble skutt av politimannen Houston McCoy fra Austin.
Hans Petter Jensen
Hans Petter Jensen (født 15. august 1956) er en norsk tidligere seiler.
Han representerte Norge under Sommer-OL 1976, der han ble nummer 15.
Peter von Danzig (skip)
«Peter von Danzig» var et kravellbygd storskip med en kort, men begivenhetsrik karriere som bulktransportskip og krigsskip som hadde vært i tjeneste for hanseatbyen Danzig under den engelsk-hanseatiske krigen i 1469–1474. Karavellen opprinnelig kom fra La Rochelle i Frankrike da det seilte under sitt navn «Pierre de la Rochelle» til Danzig i 1462, for så å bli skadet under et lynnedslag i Danzig havn og ble senere beslaglagt av byrådet som utrustet det for sjøkrig mot England i 1471. Storskipet vakte oppsikt med sin størrelse, men presenterte lite under sjøkrigen utover den kontroversielle kapringen av handelsgaleien «St. Andrew/St. Matthew» som var under nøytralt flagg 27. april 1473. Etter å ha blitt avhendet av byrådet og gjenbrukt som handelsfartøy kom «Peter von Danzig» til Biscayabukta, og forulykket utenfor Brouage sør for La Rochelle i sommeren 1475. Skadene innbar at skipet ble forlatt til sin skjebne i Brouage, senere oppgitt for å ha blitt ødelagt.
Skipet huskes i ettertiden som et umåtelig stort skip i sin samtid, som hadde satt seg i respekt under krigen og var emne for sterk nasjonalromantisk interesse i moderne tid på både tysk og polsk hold. Da «St. Andrew/St. Matthew» var kapret og ført til Hamburg, var kapteinen Paul Beneke, som sjokkerte samtiden med sin dristige kapring av den florentinske handelsgaleien hvor det var en rik last om bord underveis til England, og deretter høstet anerkjennelse og heltestatus tross de kontroversielle omstendighetene.
Navn
De første nedskrivelsene om skipet avslørte at det var bygd i den franske byen La Rochelle som lå i det historiske landet Aquitaine som var et omstridt hertugdømme i middelalderen mellom England og Frankrike under Hundreårskrigen. Karl VII beseiret engelskmennene i 1453, og innlemmet lenet under kongehuset ved å la det går i arv gjennom dauphinene. Det nybygde skipet tok sitt navn fra apostelen Sankt Peter, og skulle deretter beholde sitt navn under forskjellige språk. Det het først «Sancti Petrus de Rupella» på dokumentene fra franskekongen Ludvig XIs arkiver, men var også oppgitt som «Pierre de la Rochelle» på fransk. Byrådet i Danzig som valgte å beslaglegge skipet for eget bruk i 1470, gav det navnet «Peter von Danczk» eller «Peter von Danzig».
Det franske storskipet var et av de største sjøfartøyene i sin tid og fikk raskt et tilnavn som skyldtes byggeteknikken på bordkledningen: Das grosse Krawel, «den store karavellen». Danzig ligger mot Østersjøen på nåværende polskkysten, hvor klinkbyggingen var enestående som byggingsteknikk på sjøfartøyer i flere århundrer. Det har vært spekulasjoner om reparasjonsarbeidet på «Pierre de la Rochelle» som lenge hadde vært i opplag på sitt ankringssted, kan ha fulgt til innføringen av kravellbyggingen i havnebyen.
Cyrtomoscelis
Cyrtomoscelis er en slekt av løpebiller.
Peter von Danzig (skip)
Navn
Ifølge Caspar Weinreich´s Danziger Chronik, en krønike om Danzig på 1400-tallet, kom storskipet fra Libourne i Aquitania. Historikerne Theodor Hirsch og Friedrich August Vossberg i 1855 mente skipet også kan ha vært kjent under navnet «Liburnen», oversatt til «Lebran» i krønikeskriftene. Dette understrekes av et klagebrev etter kapringen av handelsgaleien i 1474, hvor skipet var referert som «de Lyborne». Dette kallenavnet kan være en referanse til tømmeret som var brukt i byggingen, ettersom området Libourne var kjent for høy kvalitet på skipstømmer.
Cyrtomoscelis
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, gjerne rødbrunlige løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.