cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Enver Hoxha
Forfølgelser
I 1982 forsøkte fire albanske flyktninger å ta seg inn i Albania med båt fra Italia, i den hensikt å skyte og drepe Hoxha. Tre av medlemmene steg i land i Albania, der to ble drept, mens Halit Bajrami ble arrestert. Bajrami ble løslatt etter å ha vitnet mot den avsatte forsvarsministeren Kadri Hazbiu, og gikk igjen i landflyktighet. Operasjonen kan ha vært iscenesatt av Hoxha som et påskudd for å forfølge Hazbiu og flere andre ministre, som ble henrettet.
Sykdom, død og etterspill
Hoxhas helseplager ble gjenstand for mange rykter. Ved hans død var det på det rene at Hoxha hadde lidd av diabetes siden 1948, fikk et hjerteinfarkt i 1973, og ble rammet av hjerneslag i 1983. Mellom mai og oktober 1983 trakk Hoxha seg tilbake fra offentligheten, noe som førte til hyppigere spekulasjoner om hans helse.
Da Hoxha døde den 11. april 1985, ble det erklært syv dagers landesorg. Hjertesvikt ble oppgitt som dødsårsak. Hoxha ble gravlagt på den såkalte martyrgravplassen på en høyde over Tirana den 15. april. Etter Hoxhas eget ønske deltok ingen utlendinger under minnehøytideligheten, der partisekretær Ramiz Alia holdt sin minnetale på Skanderbeg-plassen i Tirana. Valget av Alia som ny partisekretær skjedde så raskt at Hoxha trolig utpekte ham til sin etterfølger personlig. Alia opptrådte hyppigere offentlig etter Mehmet Shehus død.
Lite var kjent om Hoxhas privatliv i samtiden. Ektefellen Nexhmije Hoxha, med økenavnet «Tiranas sorte enke», hadde en rekke partiverv og offentlige stillinger. Hun overtok som leder for Den demokratiske front etter ektemannens død. De hadde sønnene Ilir og Sokol og datteren Pranvera, men ingen av dem spilte noen politisk rolle av betydning. Datteren og svigersønnen er arkitekter, og de tegnet Enver Hoxha-museet, «Pyramiden», som åpnet i 1988. Etter regimets fall har den forfalne bygningen blitt foreslått revet. Ilir Hoxha utgav i 1998 en bok om sin far med memoarer, korrespondanse og presseklipp. Enver Hoxha ble fremstilt som asketisk, men familien levde i virkeligheten et luksuriøst liv. Nexhmije Hoxha skrev også en biografi om ham.
Etter regimets fall i 1991/1992 ble Nexhmije Hoxha arrestert og fengslet i noen år for korrupsjon og misbruk av offentlige midler. Også en rekke andre kommunistledere ble stilt for retten. I 1992 ble Hoxhas og andre partilederes levninger flyttet til en offentlig gravplass i byen; et symbolsk oppgjør med regimet.
Bayan Nur
Bayan Nur (Forenklet kinesisk: 巴彦淖尔; tradisjonell kinesisk: 巴彥淖爾; pinyin: Bāyànnào'ěr; mongolsk: ; transkripsjon: Bayannaγur) er et byprefektur i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. Det var et liga fram til 2003.
Byprefekturet har et areal på 65,788 km² og hadde en befolkning på 1 682 662 i 2000.
Det grenser til Mongolia i nord, Alxa i vest, Ordos i sør og Baotou i øst
Administrative enheter
Byprefekturet Bayan Nur har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), 2 fylker (县 xiàn) og 4 bannere (旗 Qí).
Anna Jansson
Anna Maria Angelika Jansson (født 13. februar 1958 i Visby på Gotland i Sverige) er en svensk forfatter.
Det går alltid på et tog
Det går alltid på et tog er en episode av TV-serien om Marve Fleksnes. Episoden ble vist på NRK i 1988 og er den åttende i en føljetong på ti episoder som i hovedsak består av gamle episoder vevd inn i nytt materiale. Det meste av handlingen i denne er hentet fra en eldre episode kalt Det går alltid et tog. Den har en varighet på ca. 30 minutter.
Anna Jansson
Jansson er utdannet og jobber som sykepleier. Hun debuterte i 2000 med kriminalromanen Stum sitter guden, den første i en serie med polisassistent, senere kriminalinspektör Maria Wern i hovedrollen. Hun skriver også lettlest-bøker for barn.
Det går alltid på et tog
Bakgrunnen for handlingen er at Marve Fleksnes har dødd i en ulykke på Nøttefjord camping og deretter havnet ved Perleporten. Her vil han gjerne inn, men St. Peter ønsker å granske hans liv på jorden først. I denne episoden er St. Peter nysgjerrig på hans kjærlighetsliv. Marve viser ham derfor et klipp fra en togtur han tok til Sverige for noen år tilbake. Her møtte han en vakker kvinne som viste sin interesse for ham, men han klarte å rote bort sjansen. Resultatet blir at St. Peter atter utsetter sin avgjørelse.
Episoden ble første gang vist på NRK den 22. oktober 1988 og er den åttende av ti episoder som gikk som en føljetong på kanalen dette året.
Anna Jansson
Bøkene hennes er oversatt til åtte språk, blant annet norsk. Främmande fågel (2006), en nær-fremtids thriller og mysteriekrim lagt til et Sverige i unntakstilstand etter at et mutert fugleinfluensa-virus forårsaker epidemi og panikk, ble nominert til Glassnøkkelen 2007.
Utover sitt litterære forfatterskap skriver og foreleser Anna Jansson om etikk i sykepleien.
Kris Kristofferson
Kristoffer Kristofferson (født 22. juni 1936 i Brownsville i Texas), kjent som Kris Kristofferson er en amerikansk countrysanger, låtskriver og filmskuespiller. Hans foreldre var Mary Ann (født Ashbrook) og Lars Henry Kristofferson, offiser i U.S. Army Air Corps (senere "major general" i U.S. Air Force). Hans besteforeldre på farssiden emigrerte fra Sverige, mens moren hans hadde slekt i England, Skottland, Tyskland, Sveits og Nederland. Kristoffersons bestefar på farssiden var offiser i den svenske hæren.
Tidlig liv og utdannelse
Kristoffer Kristofferson ble født i Brownsville, Texas. Foreldrene var Mary Ann (født Ashbrook) og Lars Henry Kristofferson, en offiser i U.S. Army Air Corps. Hans besteforeldre på farssiden var emigrerte fra Sverige, mens hans mor stammet fra engelske, skotsk-irske, tyske, sveitsisktyske og nederlandske forfedre. Kristoffersons bestefar på farssiden var en offiser i den svenske hæren. Mens Kristofferson var barn, prøvde hans far å presse ham inn i en militær karriere.
Akademiker
Kristofferson flyttet ofte i ungdommen fordi faren hans var i militæret, og de slo seg ned i San Mateo i California. Han avla eksamen på San Mateo High School i 1954. Som en spirende forfatter, ble Kristofferson inntatt i Pomona College i Claremont i California. Hans tidlige forfatterskap inkluderte prisvinnende essays, og "The Rock" og "Gone Are the Days" ble publisert i ''The Atlantic Monthly. Disse tidlige historiene rrøper Kristofferson's lidenskaper og interesser. "The Rock" er en geografisk form som ligner formen av en kvinne, mens "Gone Are the Days" var om en hendelse med et rasistisk innehold.
Yrkesmilitær
Kristofferson var sønn av en amerikansk offiser, og etter universitetsutdannelsen vervet han seg. Han tjenestegjorde i fire år i den amerikanske hæren. I hæren gikk han først på United States Army Ranger School, og utdannet seg deretter til helikopterpilot. Han ble utstasjonert i Tyskland som helikopterpilot, og avanserte der til kaptein s grad. Deretter ville hæren forflytte ham til militærakademiet i West Point, hvor han skulle undervise i engelsk. Dette førte til at han avbrøt sin militære karriere for å satse på musikken. Han brøt med alt for å bli låtskriver, noe som resulterte i skilsmisse og at foreldrene ikke ville vite av ham.
Singer/songwriter
Kristofferson begynte som vaktmester i platestudioet hvor Johnny Cash holdt til. For å oppnå kontakt, landet Kris i hagen til Cash med helikopter for å selge sangene sine.
1970 var det store Kristofferson-året. Én etter én klatret artister til toppen av listene med sangene hans. Sammi Smith med «Help Me Make It Through the Night», Janis Joplin med «Me and Bobby McGee», Johnny Cash med «Sunday Morning Coming Down» og Ray Price med «For the Good Times». Til sist gjorde han det selv med «Why Me Lord» og klatret til topps på "Hot Country Songs" i 1973 og kvalifiserte til US: Gold.
Han har flere ganger opptrådt på Protestfestivalen i Kristiansand.
Kristofferson ble i 2006 innlemmet i Songwriters Hall of Fame.
Filmskuespiller
Kristofferson er også filmskuespiller og har spilt i et femtitalls filmer. Blant de mest kjente er som Billy the Kid i Pat Garrett & Billy the Kid (1973), A Star Is Born (1976, mot Barbra Streisand), Convoy (1978), A Soldier's Daughter Never Cries (1998), Blade-trilogien (1998–2004) og Payback (1999).
Diskografi (utvalg)
Studioalbum
Livealbum
Høyt henger vi ’88
Høyt henger vi '88 er en episode av TV-serien om Marve Fleksnes. Episoden ble vist på NRK i 1988 og er den niende i en føljetong på ti episoder som i hovedsak består av gamle episoder vevd inn i nytt materiale. Det meste av handlingen i denne er hentet fra en eldre episode kalt Høyt henger vi. Den har en varighet på ca. 30 minutter.
Bakgrunnen for handlingen er at Marve Fleksnes har dødd i en ulykke på Nøttefjord camping og deretter havnet ved Perleporten. Her vil han gjerne inn, men St. Peter ønsker å granske hans liv på jorden først. I denne episoden lurer St. Peter på om hvordan Marve hadde taklet en situasjon hvor alle rundt ham bryter sammen. Marve bedyrer at slike situasjonen bringer frem det beste i ham og eksemplifiserer det ved å fortelle den gang han og «Modern» tok taubane sammen med noen utenlandske turister. Taubanen stanset midtveis og Marve forsøkte så å ta kontroll over situasjonen. St. Peter blir imidlertid ikke særlig imponert over hans påståtte «tapperhet» og de to ender opp i en krangel. Marve må atter en gang må han belage seg på å vente utenfor Perleporten, mens han ser en av de andre fra taubanevognen får komme inn.
Episoden ble spilt inn i studio og Krossobanen i Rjukan.
Eksterne lenker
«»
Urd
Urd (Urðr) er i henhold til norrøn mytologi en av nornene, det vil si som rår med menneskenes skjebner.
Hun er den ene av de tre skjebnegudinnene (Urd, Skuld og Verdande) som sitter ved brønnen Urdarbrunn under verdenstreet Yggdrasil og spinner på skjebnesveven, som viser skjebnen til alle mennesker og æser. Urdarbrunn er oppkalt etter Urd. Nornene er alltid til stede når et barn fødes, og bestemmer dets skjebne.
Det er flere norner i den norrøne mytologien, også kalt njörun, eksempelvis Draumnjörun, men disse tre har en særskilt stilling.
De tre skjebnegudinnene representerer henholdsvis fortid, eller opphav (Urd), fremtid, eller det kommende (Skuld) og nåtid eller det værende (Verdande).
PIC mikrokontroller
PIC er en familie med mikrokontrollerere fra det amerikanske firmaet Microchip Technology. PIC mikrokontrollerne har Harvard Arkitektur, og bygger på PIC1650 fra General Instrument. Ordet PIC var opprinnelig en forkortelse for «Programmable Intelligent Computer».
Microchip annonserte nylig at de hadde solgt 5 milliarder PIC mikrokontrollere.
Knut Dale
Knut Dale (født 1834, død 1921) var en norsk spelemann fra Tinn i Telemark. Han var elev av Håvard Gibøen og bragte tradisjonen etter denne videre. Slåttene hans ble nedtegnet av Johan Halvorsen til bruk for Edvard Grieg (Opus 72).
Knut Dale er en etterkommer av Brynjulv Olsson, en av de første spelemennene på de kanter.
Australias Grand Prix 2006
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Løpet
Noter til tabellen:
James Darcy Freeman
James Darcy Freeman (født 19. november 1907 i Annandale i Sydney i Australia, død 16. mars 1991 i Sydney) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Sydney 1971–1983. Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1973. Han deltok under konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og under konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Prest
Han ble dispens fra den kanoniske alder presteviet 13. juli 1930 av erkebiskop Bartolomeo Cattaneo og inkardinert i erkebispedømmet Sydney. Han ble kapellan ved menigheter i Grafton, Murwillumbah, Strathfield, Mosman og ved St Mary's Cathedral. Fra 1941 til 1946 var han erkebiskopens privatsekretær, og hadde samtidig en rekke sjelesørgeriske verv.
Biskop, erkebiskop
Freeman ble utnevnt til titularbiskop og samtidig til hjelpebiskop i Sydney den. desember 1956, og ble bispeviet 24. januar 1957 i St Mary's Cathedral av kardinal Norman Gilroy. Etter tolv år i dette verv ble han i oktober 1969 utnevnt til biskop av Armidale. Da kardinal Gilroy ble pensjonert i juli 1971 ble Freeman utnevnt til neste erkebiskop av Sydney.
Kardinal: Den 5. mars 1973 ble Freeman utnevnt til kardinalprest av pave Paul VI. Freeman var fra 1977 Knight Commander av Order of the British Empire.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Poker Hall of Fame
Poker Hall of Fame er en gruppe pokerspillere som har spilt bra poker mot gode motstandere over en lengre periode. Den blir vedlikeholdt av Binion's Horseshoe kasino.
Medlemmer av Poker Hall of Fame: (året de ble innlemmet):
Blå klippeiguan
Blå klippeiguan eller baja klippeiguan (Petrosaurus thalassinus) er en øgle som lever i California og Mexico. Kroppen er svært flat, og arten lever i klippe- og rullesteinsområder der den kan gjemme seg mellom steiblokkene. Navnet har den fått på grunn av de lyse, nesten turkisblå føttene, hode og hale. Ryggen er gråbrun med et mørkt bånd over nakken og et eller flere mørke bånd over ryggen. Arten blir kan bli 40 cm fra snute til halsepiss, hannene er gjerne størst og tyngst. Klippeiguaner lever i all hovedsak av insekter og andre smådyr.
Tappert
Tappert, også kalt tabard og annet, er en type historiske overkjortler og kapper uten ermer. Betegnelsen brukes særlig om riddernes enkle overkapper som ble båret over rustninger og harnisk. I middelalderen ble tabard brukt som heroldkappe, embetsdrakt for heroldene, og var dekorert på forside og bakside med farger (tinkturer) og figurer fra våpenskjold. Senere utviklet heroldsdraktene seg til seremonielle ordenskapper som ble brukt av herolder innenfor ridderordener fra senmiddelalderen og opp til vår tid.
Navn
Det norske og danske ordet tappert er lånt fra tysk Tappert som kommer fra det franske tabard eller tabar som igjen stammer fra det middelalderlatinske tabardum. Også på engelsk kalles plagget tabard. På svensk og andre språk kan tappert også skrives tabert og liknende.
Ermeløs våpenkjortel har også blitt kalt tabaro, tabarro, Glockenrock og Mantelrock. Synonymer er blant annet surcote, våpenskjorte, våpenkappe og heroldkappe.
Historikk
Tappert betegner vanligvis en kort, vid kappe som er åpen i sidene, det vil si består av et løsthengende for- og bakstykke, og har kappeformede eller ingen ermer. Plagget har utviklet seg gjennom ulike varianter. {|
Krigerdrakt med våpenskjold
Tapperten skal ha blitt innført tidlig i middelalderen som et stort, enkelt kroppsforkle eller overkast for å dekke korsfarernes blanke metallrustninger mot reflekterende og steikende sollys. Dette var våpenskjorter som var dekorert med våpenskjold og andre symboler. Skikken med slike overplagg utenpå drakten ellers ble tatt opp i den sivile moten i Europa på 1100-tallet.
Som overdrakt for krigerrustninger gikk lange tappertkjortler med våpenmerker delvis ut av bruk på 1400-tallet da det ble vanligere med rustninger av hele plater istedenfor ringbrynjer. Merkede tapperter ble imidlertid beholdt som fargerike, flagrende ytterkjortler til bruk under ridderturneringene. Krigernes kjortelkapper ble også beholdt i form av korte, vide «musketerkapper» hos enkelte gardekorps i Europa. Kappene hadde staselige symboler som markerte bærerens tilhørighet til konge eller annen fyrste. Som militært plagg skrumpet likevel tapperten med tiden inn til en kyrassaktig overkledning av stoff båret utenpå en vanlig uniform.
Sivile overdrakter i middelalderen
Seint på 1100-tallet kom korsfarernes forkleaktige tapperter eller ermeløse overkjortler i sivilt bruk. De hadde da form av et firkantet tøystykke som hang løst foran og bak. Kjortlene under kunne være både korte tunikaer, lange bliauter eller seinere ulike typer vamser. Tappert ble brukt med og uten belte og båret som overkledning over drakten av både kvinner og menn, men særlig av fattige bønder, munker og soldater. Den side skulderkappen som katolske munker og nonner bærer som overkast over sin ordensdrakt, kalles imidlertid scapular (på latin  scapularium og tysk Skapulier). Plagget skal ha utviklet seg fra et praktisk forkle fra før 600-tallet.
Middelaldrenes lange, vide overkjortler og våpenskjorter kan også kalles surcote (på engelsk også surcoat). Disse utviklet seg fra riddernes enkle tapperter, ble lukket i sidene og fikk store åpninger til armene omkring 1220, men mot slutten av århundret også hengende ermer og dessuten ofte splittåpninger for å komme til pungen i beltet under. Slike lukkede kåper, overkjortler eller ytterkjortler var gjerne av ull, de endret gradvis snitt, de ble mer kroppsnære, enda lengre og fikk beltet utenpå. Kvinnevarianten av disse ble kalt cyclas. Mellom 1340 og 1460 var det dessuten mote med «helvetesvinduer», overplagg med svært store, også pelsforede armhull, og med plastroner, pyntede bryststykker. Den burgundiske houppelanden var en sid, overdådig surcote med åpne, vide ermer.
Som ytterplagg ble tapperter og korte kapper delvis avsløst av schauben på 1500-tallet, en kort, pelsforet kappe.
Maseru (distrikt)
Maseru er et av ti distrikter i Lesotho. Det ligger øst i landet og grenser til distriktene Berea i nord, Thaba-Tseka i øst, Mohale's Hoek i sør og Mafeteng i sørvest. Maseru er også navnet på distriktets administrasjonsenter som også er landets hovedstad og den eneste storbyen i Lesotho. Distriktet hadde 431,998 innbyggere ved folketellingen i 2006.
Distriktet ble opprettet i 1910.
Rettferdighetspartiet
Rettferdighetspartiet er et norsk politisk parti som ble stiftet 8. mars 1997. Det stilte til valg i Oslo ved stortingsvalget 1997 og 2001. Det stilte også til valg ved kommune- og fylkestingsvalget 2003. Leder og listetopp var taxisjåfør Ove Andre Johansen.
I 1997 fikk partiet 281 stemmer, hvilket utgjorde 0,1 % av stemmene i Oslo. Ved valget i 2001 fikk det kun 138 stemmer, eller 0,15 % av stemmene i Oslo.
Partiet er aldri representert på Stortinget og heller ikke i bystyret i Oslo ved lokalvalgene i 2003.
Partiprogram
Rettferdighetspartiet vil legge alle ideologier døde og heller lage politiske programmer som er bygd på rettferdighetsprinsipper for hvordan menneskeheten og miljøet skal klare seg på best mulig måte. Partiet vil at det legges mer vekt på å utvikle gode lover og regler, som kan styre og regulere verden nasjonalt og internasjonalt.
Partiet hevder at de gamle ideologiene heller skapte flere problemer, eller i det minste bidrar til å forverre eksisterende problemer som fattigdom, sult, forurensning, kriger med mer.
Vi fikser banken
Vi fikser banken (orig. Wisdom) er en amerikansk drama- og kriminalfilm fra 1986 med Emilio Estévez og Demi Moore i hovedrollene. Regi er ved Emilio Estévez	og Robert Wise. Manus var også ved Estévez.
Handling
John Wisdom (Emilio Estévez) er ung, kjekk og ærgjerrig mann som i utgangspunktet har tiden foran seg. Men et biltyveri begått i tenårene plasserer ham i strafferegisteret og dermed blir de fleste dører stengt. Han bestemmer seg for å gjøre noe samfunnsnyttig. Sammen med sin venninne (Demi Moore) begynner han derfor å rane banker. Han blir etterhvert kjendis og i mange folks øyne en helt. En kriminell ville tatt pengene og løpt, men John Wisdom har tatt et standpunkt og oppfører seg som en moderne Robin Hood.
Om filmen
Wisdom ble ingen publikumssuksess og innbrakte kun $5,7 millioner ved amerikanske kinoer. Den havnet på en 104.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1987.
Den ble relativt dårlig mottatt av Aftenpostens anmelder som blant annet skrev: «''Det virker lite overbevisende at paret - en slags blek versjon av Bonnie and Clyde - klarer seg unna forfølgerne, i den samme bilen og uten kamuflasje, fra by til by og fra stat til stat. Sluttscenen er melodramatisk og langdryg, og hele filmen hadde stått seg på å bli klippet ned ca. 20 minutter''».
Klosterstraße undergrunnsstasjon
Klosterstraße undergrunnsstasjon er en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk i Berlin i distriktet Mitte, nær Alexanderplatz. Den tilhører U2-linjen.
Stasjonen ligger rett i nærheten av det berømte og tradisjonelle spisestedet Zur letzten Instanz.
Hvit ridder
En hvit ridder er i næringslivet et aksjeselskap, privat selskap eller en person som opptrer med hensikt om å hjelpe et annet firma. Det finnes mange typer hvite riddere. Alternativt vil en «grå ridder» være et overtagende selskap som går inn i en budrunde for et fiendtlig oppkjøp, i tillegg til det aktuelle firmaet og førstebyderen. Denne vil oppfattes som mer vennligsinnet enn en «sort ridder» (uvennlig byder), men mindre vennligsinnet enn en hvit ridder (vennlig byder).
Normaal Amsterdams Peil
Normaal Amsterdams Peil (vanligvis forkortet til NAP eller N.A.P.) er referansehøyden som høydemålinger i Nederland knyttes til. For enkelhets skyld har NAP blitt satt til å tilsvare det gjennomsnittlige havnivået, men i realiteten er dette høyere (se under). Opprinnelig var NAP lik standardgeoiden, men i senere år dette ikke lenger korrekt.
Høydemerking
NAP er angitt med rundt 35 000 «peilemerker» som er plassert på ulike steder i landet, for eksempel som bolter plassert i bygninger, metermål plassert langs kanaler, ved broer og viadukter. De fleste av disse markeringene kalibreres en gang hvert tiende år av Rijkswaterstaat.
Historikk
Normaal Amsterdams Peil er det som tidligere var kjent som genormaliseerde Amsterdams Peil (AP). Dette var igjen i pakt med Stads Peijl som hadde blitt fastlagt i 1684, avledet av IJs høyde ved flo om sommeren. Denne høyden hadde blitt fastlagt som negen voet 5 duym (ni fot, fem tommer) tilsvarende 2,67689 meter under Zeedijks Hooghte (vannhøyden ved Zeedijk i Amsterdam). Denne høyden ble angitt ved hjelp av en fure i en merkesten. Disse stenene ble på oppdrag av borgermester Johannes Hudde plassert i flere av Amsterdams sluser: Eenhoornsluis, Nieuwe Haarlemmersluis, Oude Haarlemmersluis, Nieuwe Brugsluis, Kolksluis, Kraansluis, West-Indische sluis og Scharrebiersluis. Av disse 8 stenene finnes idag kun den i Eenhoornsluis (Korte Prinsengracht ved Haarlemmerdijk). Stenen og slusen ble fredet i 2005.
I 1860 ble AP omsatt til andre brukte høydemål, men da dette skjedde, ble det gjort en feil. Denne ble rettet (normalisert) i årene mellom 1885 og 1894. Det normaliserte høydemålet ble kalt NAP, noe som betyr at AP og NAP er det samme. Ordet «Normaal» anga i disse årene hvorvidt høyden som ble angitt var normalisert eller ikke.
I 1879 ble Preussen knyttet til NAP, og fikk da det tyske navnet Normalnull (NN = NAP). I 1973 opprettet flere andre europeiske land tilsvarende standarder.
NAP er fastlagt med en bronsebolt på et offisielt punkt, 1,43 meter over NAP, på en 22 meter lang funderingspåle under Dam i Amsterdam.
Ekstreme ytterpunkter
Nederlands laveste punkt befinner seg 6,76 meter under Normaal Amsterdams Peil i Nieuwerkerk aan den IJssel. Like ved trelandspunktet på Vaalserberg i Vaals, Limburg ligger Nederlands høyeste punkt, 322,70 m over NAP.
Innenfor en avstand på 1 kilometer i Limburg ligger ENCIs kalkstengruve med sitt dypeste punkt 5 meter over NAP, elven Maas har sitt løp på NAP + 45 meter mens d'n Observant, et konstruert «fjell» strekker seg 170,8 meter over NAP.
Zoom 8
Zoom8 er en 8-fots seiljolle med 4,8 kvadratmeter seilareal, og en kjent regattabåt for barn og unge. Båten har buet skrogform og derfor planer den lettere enn Optimistjollen. Zoom8 regnes for å være en fin overgangsbåt for seilere som er for store eller gamle for Optimistjollen, men som ikke vil gå over til mer krevende båter som Laser, Europa eller 29er. Zoom8er et av få vellykkede forsøk på å skape en klasse som dekker denne overgangen. Øvre aldersgrense på å delta i regatta i Zoom8 er 19 år.
I Norge er det nå rundt 40 aktive regattaseilere. I store mesterskap som EM og VM er med rundt 150 deltakere og det blir hele tiden flere. De største Zoom-miljøene i verden er i Østerrike, Russland, Tyskland og de nordiske landene.
Mikel Koliqi
Mikel Koliqi (født 29. september 1902 i Shkodër i Albania, død 28. januar 1997 i Shkodër) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Fader Koliqi ble arrestert av de kommunistiske myndigheter 3. februar 1945 og dømt til to års fengsel. Etter løslatelsen ble han raskt arrestert på nytt, og i 1946 dømt til fem års fengsel. I 1951 gjentok det samme seg, om denne gangen ble han dømt til tvangsarbeid. I alt måtte han utstå 21 års tvangsarbeid og 21 år i vanlig fengsel for forbrytelser som å ha organisert katolsk ungdomsarbeid eller lyttet til utenlandsk radio. I 1986 ble han benådet på grunn av høy alder.
Hans melodramaer Rozafa, Beleiringen av Shkodrë og Det røde sjalet, skrevet og oppført mellom 1916 og 1938, betraktes som forløpere til den albanske operabevegelse.
Han ble kreert til kardinal i 1994 av pave Johannes Paul II.
Martin Christian Restorff
Martin Christian Restorff (født 26. juni 1816 i København, død 24. juli 1897 i Tórshavn) var en dansk baker, konditor og kjøpmann.
Han var av tysk avstamning, og var konditor i fødebyen København før han dro til Færøyene i 1848. På Færøyene opprettet han et bakeri og konditori i Tórshavn. Restorff var tilhenger av frihandel, og da monopolhandelen ble opphevet på Færøyene i 1856, opprettet han en forretning som avløsning for denne. I de neste 50 årene ble dette Færøyenes viktigste forretning, og drev allsidig import og eksport. Forretningen fikk etterhvert 30–40 filialer i bygdene i øyriket. M.C. Restorff etablerte også et bryggeri, Restorffs Bryggjarí. Dette bryggeriet gikk i arv i hans etterslekt frem til 2007.
Blant befolkningen i Tórshavn var M.C. Restorff kjent som Gamli Restorff, og ble en folkekjær skikkelse blant byens arbeiderklasse, som Restorff drev et suppekjøkken for. På Restorffs 80-årsdag i 1896 ble han hedret av Tórshavn kommunestyre, som utnevnte ham til æresborger.
M.C. Restorff var far til kjøpmann Andreas William Restorff, farfar til baker Frants Restorff og oldefar til forfatter William Heinesen.
Skyttergravsfeber
Skyttergravsfeber er en akutt infeksjonssykdom. Den blir vanligvis fremstilt av bakterien Bartonella quintana som ofte lever på lus. Skyttergravsfeber var svært vanlig under den første verdenskrig. I mellomkrigstiden ble det ikke funnet noen kjente tilfeller av sykdommen, men den dukket opp igjen i 1942 og 1943. Vanlige symptomer på skyttergravsfeber er hodepine og feber. Kjente personer som har fått skyttergravsfeber er J.R.R. Tolkien som fikk denne sykdommen i 1916.
Martin Røymark
Martin Nikolai Røymark (født 10. november 1986 i Oslo) er en norsk ishockeyspiller som spiller for Vålerenga IF i Fjordkraftligaen. Han har tidligere spilt for Tappara i finske Liiga,, og Färjestad BK i Svenska Hockeyligan (SHL), MoDo i HockeyAllsvenskan, samt Manglerud Star og Sparta Warriors i GET-ligaen.
Røymark er en rask og effektiv spiller, med god fysikk og utholdenhet, men kjennetegnes også som hardtarbeidende, og dyktig i boxplay. Røymark debuterte offisielt for det norske herrelandslaget i ishockey under VM i Canada 2008, og har siden vært å regne som fast innventar på landslaget.
Karriere
Røymark dro etter fire gode sesonger i Sparta Warriors til den svenske eliteserien og Frölunda Indians i 09/10-sesongen. Oppholdet i Göteborg ble etterfulgt av to sesonger i Timrå IK. Sommeren 2012 signerte Røymark en toårskontrakt med Färjestad BK, fornyet avtalen to år senere, og ble værende i klubben ut 15/16-sesongen. Senere dro Røymark videre til Tappara i finske Liiga, hvor han vant både seriegull og sluttspillgull. Deretter spilte han én sesong i Modo før han vendte hjem til Norge, hvor han nå spiller i Vålerenga.
Privat
Røymark er sønn av den tidligere ishockeyspilleren Tom Røymark, som spilte for Manglerud Star og i alt 81 OL- og VM-kamper for Norge.
Robert Christgau
Robert Christgau (født 18. april 1942) er en amerikansk essayist, musikkjournalist og selvutnevnt «Dean of American Rock Critics» (De amerikanske rockkritikernes dekan).
Christgau ble født i New York. Han sier at han ble rock and roll-fan da discjockeyen Alan Freed kom til byen i 1954. Han forlot New York for å begynne på college i New Hampshire, hvor han ble uteksaminert i 1962. I collegetiden ble han mer interessert i jazz, men vendte tilbake til rock and roll så snart han kom tilbake til New York.
Til å begynne med skrev han noveller, før han i 1964 ble sportjournalist og senere politireporter for Newark Star-Ledger. Christgau begynte som frilanser etter at en reportasje om en kvinnes død i New Jersey ble publisert i New York Magazine. Han ble forespurt om å ta over den inaktive musikkspalten i Esquire, og begynte der i 1967. Da Esquire la ned spalten flyttet han over til The Village Voice i 1969 og tok endog en jobb som collegelærer.
I 1972 ble han fast ansatt av Newsday, men vendte i 1974 tilbake til Village Voice som musikkredaktør. Fra 1974 til 2006 var han ansvarlig for Village Voice Pazz & Jop-liste. I 2006 ble han avskjediget «for taste» (for smak) kort etter å ha blitt kritisert av New Times Media. To måneder senere begynte han å skrive for Rolling Stone Magazine.
Erich Haenisch
Erich Haenisch (født 27. august 1880 i Berlin i Tyskland, død 21. desember 1966 i Stuttgart) var en tysk sinolog, mongolist og mandsjurist. Han var en av Wilhelm Grubes elever.
Fra 1913 underviste han ved Humboldt-Universität zu Berlin; i 1925 underviste hun ved Universität Göttingen, men skiftet samme år til Universität Leipzig. Fra 1932 vendte han tilbake som professor for sinologi til Berlin. Parallelt var han årene 1927-1951 professor for østasiatisk kultur og språkvitenskap i München.
Hans «Lehrgang der [sogenannten] klassischen chinesischen Schriftsprache» var lenge det retningsgivende læreverk innen det tyske språkområde. Et pionerarbeid er en oversettelse og utlegning av Geheimen Geschichte der Mongolen: aus einer mongolischen Niederschrift des Jahres 1240 von der Insel Kode'e im Keluren-Fluss (2., verb. Aufl. Leipzig 1948). I 1937 hadde Haenisch redigert originalteksten, Manghol un niuca tobca'an, og i 1939 fulgte han opp med en ordbok for verket.
Haenisch ble i 1952 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
«Sommerdag ved Roskilde Fjord»
«Sommerdag ved Roskilde Fjord» er et dansk maleri av L.A. Ring utført i 1900.
Bildet er malt med olje på lerret og måler 95,5 x 145,5 cm. Det anses som et hovedverk i 1900-tallets danske malerihistorie. På bildet sees et kupert grønt landskap og sumpområde i forgrunnen, mens fjorden er i bakgrunnen. På fjorden ser man en fiskekutter.
«Sommerdag ved Roskilde Fjord» henger på Randers kunstmuseum og ble i 2006 tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Luffe
Luffer er omdannede lemmer hos landlevende virveldyr, som har vendt tilbake til et liv i havet. Hos hvaler kalles de også sveiver. De tilsvarer delvis finner hos fiskene.
Hos nålevende dyr finnes luffer hos hvaler, seler, sjøkyr, pingviner og havskilpadder. Også mange utdødde dyr har hatt luffer, blant annet fiskeøgler, svaneøgler og mosasaurer.
Mohale’s Hoek (distrikt)
Mohale's Hoek er et av ti distrikter i Lesotho. Det ligger sør i landet og grenser til distriktene Mafeteng i nordvest, Maseru i nord, Thaba-Tseka i nordøst, Qacha's Nek i øst og Quthing i øst. Administrasjonssenteret er byen Mohale's Hoek. Distriktet hadde 176,928 innbyggere ved folketellingen i 2006.
Distriktet ble opprettet i 1910. Det har navn etter en yngre bror av kong Moshoeshoe I.
Hurumlandet
Hurumlandet er ei halvøy og et landskap mellom Drammensfjorden og Oslofjorden. Navnet brukes synonymt med navnet Hurumhalvøya, men landskapets avgrensning mot nord er ikke entydig. I noen sammenhenger regnes hele de to tidligere kommunene Hurum og Røyken i tidligere Buskerud fylke med i landskapet, mens de delene av tidligere Asker kommune som rent geografisk ligger mellom Drammensfjorden og Indre Oslofjord aldri regnes med. I dag utgjør landskapet den søndre delen av Asker kommune i Viken fylke.
Navnebruk og geografisk avgrensning
Det sammensatte navnet Hurumlandet er tidligst kjent brukt i 1613, i Oslo domkapittels forhandlingsprotokoll. Her står det: ''«Denn 15. Julij (torsdag) bleff paa capitell fremsatt om dett fiskenn som capitell haffuer thillforn fuldt ved Hurumslandt nedenn for Sand.»'' Navnet er også brukt i et lensregnskap fra 1623, og staves der «Horum land». Bruken av navnet går trolig svært langt tilbake i tid; i hvert fall til 1500-tallet, og sannsynligvis til senmiddelalderen.
En tidlig geografisk definisjon av Hurumlandet finnes i ''Syvende Hefte af de oplysende Beretninger for de Søefarende til de Specielle Kaarter over den Norske Kyst, henhørende til Kaartet No. 7, indbefattende Strækningen af Kysten fra Jomfrueland til den Svendske Grændse, med Langesunds-Fjord op til Skeen, samt hele Christiania-Fjord. Trigonometrisk opmaalt og ved astronomiske Observationer verificeret. Udgivet fra det Kongelige Søekaart-Archiv i 1803. Her står det at «Den med svære Fjelde belagte Halvøe, som adskiller Drammensfjord fra den egentlige Christianiafjord, kaldes Hurumland.» I Jens Krafts Topographisk-Statistisk Beskrivelse over Kongeriget Norge'' (1821) regnes Hurum sogn og Røyken sogn for å utgjøre det som «gemeenlig» kalles Hurumlandet.
Ved nordgrensen til gamle Røyken sogn er halvøya om lag 12,5 kilometer brei. Hurumlandet er på det smaleste mellom Grimsrudbukta i Drammensfjorden og Bestonbukta i Oslofjorden, og er her snaut fem kilometer brei. Her gikk grensa mellom tidligere Hurum og Røyken kommuner.
Navnesammensetninga Hurumhalvøya ser ut til å ha yngre opphav, og kom ikke i bruk før i andre halvdel av 1800-tallet. Det er først kjent på trykk i 1878. Først i nyere tid ser det ut til å ha kommet mer i bruk, og da først og fremst i media. Navnet Hurumlandet er fortsatt vanligere å bruke.
Geologi
Geologisk sett er Hurumlandet en del av Oslofeltet. De eldste grunnfjellsbergartene (ulike varianter av gneis) finnes i ei stripe langs kysten fra Ersvika til Sandspollen, samt fra Åros til Slemmestad. Disse er rundt én milliard år gamle. Helt nordøst i Røyken, mellom Grodalen og Slemmestad, og i et mindre område ved Nærsnes, finnes sedimentære bergarter (skifer og kalkstein) fra periodene kambrium og ordovicium. Et mindre område med sterkt omdanna sedimentære bergarter finnes ved sjøen mellom Rødtangen og Ersvika, helt sør på Hurumlandet. Disse bergartene kan også gjenfinnes på Ranvikholmen og Tofteholmen. Det aller meste av halvøya er danna av rundt 280 millioner år gammel permisk drammensgranitt, som har en karakteristisk, lyserød farge. Under den vulkanske aktiviteten i permtida ble det også danna områder med gabbro ved Husebykollen på Filtvet, og på øyene Ranvikolmen og Tofteholmen.
Naturtyper
Etter typesystemet Naturtyper i Norge (NiN) kan Hurumlandet på landskapsnivå karakteriseres som et «ås- og fjelltopplandskap», som videre kan inndeles i et småkupert åslandskap med relativt relieff mellom 50 og 200 meter, og et kupert åslandskap med relativt relieff over 200 meter. Omkring Sandungenvassdraget i Hurum og Årosvassdraget og Skitheggavassdraget i Røyken finnes også et åpent dallandskap og lavlandsslette under marin grense, som ligger på rundt 200 meter.
Institutt for informatikk (UiO)
Institutt for informatikk (Ifi) er Universitetet i Oslos enhet for studier innenfor informatikk. Instituttet ligger under Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet, og er det eldste og største instituttet for informatikk i Norge. Instituttet er i 2017 rangert som nummer 1 i Norge, 3 i Europa, og 12 i verden innen Computer Science and Engineering av ShanghaiRanking Global Ranking of World Universities
Hurumlandet
Naturtyper
På landskapsdelnivå finnes flere varianter av elveløp, klare innsjøer og humussjøer, fjæresoner i sjøen, aktive ferskvannsdelta, ras- og skredområder, ravinedaler, skogsbekkekløfter og våtmarksmassiver (myr) av ulike typer. Drammensfjorden innafor Svelvikstrømmen er en sterkt ferskvannspåvirka fjord, mens den ytre delen av Drammensfjorden, Indre Oslofjord og Ytre Oslofjord er mindre påvirka av ferskvann.
Pantoporia
Panroporia er en artsrik slekt av sommerfugler som tilhører gruppen Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er gode flygere og seiler gjerne på stive vinger. De fleste av artene er tropiske, de er utbredt i Sørøst-Asia.
Hurumlandet
Flora og fauna
Hurumlandet har en variert flora, med mange varmekjære arter. Her vokser blant annet de sjeldne artene misteltein, dragehode og bittergrønn. Dyrelivet omfatter elg, fiskeørn, skarv og ærfugl. Tilsammen er det i dag (per 2020) 28 verneområder innen det området som tidligere besto av kommunene Hurum og Røyken.
Pantoporia
Utseende
Ganske små, bredvingede, oftest svarte og lyse sommerfugler. Vingenes overside er vanligvis svart eller mørkbrun med blekgule til oransje striper eller flekker, undersidens grunnfarge brunlig. De lyse stripene er jevntover mørkere og mer gulaktige enn hos slekten Neptis.
Institutt for informatikk (UiO)
Stephan Oepen har fra 2021 stillingen som instituttleder. Blant de mest kjente forskerne ved instituttet finner vi Kristen Nygaard og Ole-Johan Dahl som fant opp objektorientert programmering og skapte programmeringsspråket Simula, hvilket ga dem informatikkens gjeveste forskerpris, nemlig Turingprisen i 2001. Lektor Gisle Hannemyr er ofte i media.
Historie
Ifi ble opprettet i 1977, som en sammenslåing av avdeling D (avdeling for numerisk matematikk) ved Matematisk institutt og avdelingen for kybernetikk ved Fysisk institutt.
Informatikkens historie ved UiO strekker seg imidlertid lenger tilbake enn som så. I 1958 hadde universitetet fått sin store maskin «FREDERIC», og Harald Keilhau holdt programmeringskurs for de som trengte maskinen til forskningen sin. Også Ernst S. Selmer holdt foredrag om databehandling fra midten av femtitallet, og fra sekstitallet ble de første kompetansegivende kursene i programmering (basert på ALGOL og maskinkoding) gitt av John Midtdal. Da UiO fikk stormaskinen CDC 3300 i 1967 ble det mulig å lage et mer omfattende utdanningstilbud i databehandling.
I 1968 ble Ole-Johan Dahl utnevnt til professor ved Matematisk institutt. Dahl utviklet ved inngangen til syttitallet en kurspakke i databehandling beregnet på lavere grad, og skrev blant annet lærebøker i syntaks og semantikk i programmeringsspråk og i algoritmer og datastrukturer. Dahl startet også et hovedfagsseminar som het formelle metoder, som utviklet seg til et kurs i programspesifikasjon og -verifikasjon. Kursene i databehandling på lavere grad var på denne tiden DB0 (grunnkurs i bruk av datamaskiner), DB2 (Maskinspråk og operativsystem), DB3 (Ikke-numeriske metoder), DB4 (filbehandling), DB10 (Programmeringsspråk) og DB11 (Automatteori). Grunnutdanningen i programmering var Fortran-basert (etter ønske fra fakultetet), og ble holdt av Arne Jonassen, den eneste som var ansatt i en ren undervisningsstilling i databehandling.
Fra 1972 til 1973 var Donald Knuth et år ved UiO. Her skulle han egentlig skrive bind syv i bokserien sin The Art of Computer Programming, et bind som skulle handle om programmeringsspråk. Knuth var imidlertid bare ferdig med de to første bindene da han kom til Oslo, og brukte dermed året på tredje bind (ved siden av undervisning). Tredje bind i serien kom ut like etter at Knuth var tilbake ved Stanford i 1973. Knuths opphold i Oslo førte også til at mange fra UiO fikk muligheten til opphold ved Stanford.
Pantoporia
Levevis
Larvene lever på busker og trær i erteblomstfamilien (Fabaceae). Disse sommerfuglene lever i skog, særlig regnskog.
Hurumlandet
Befolkning og bebyggelse
På Hurumlandet ligger tettstedene Åros, Sætre, Storsand, Filtvet, Tofte, Rødtangen, Holmsbu, Klokkarstua og Verket. Sætre og Tofte er de største av disse. I noen sammenhenger regnes også tettstedene nord i gamle Røyken kommune med til Hurumlandet. Dette gjelder Midtbygda/Røyken, Nærsnes, Slemmestad/Bødalen, Spikkestad og Hyggen.
De eldste tettstedene er Holmsbu og Filtvet, som oppsto som strandsteder på 1700-tallet. Verket er et tettsted som vokste fram rundt det tidlige industriforetaket Schimmelmanns glassverk (1779–1832). De fleste tettstedene vokste fram etter den industrielle revolusjon. Spikkestad og Midtbygda/Røyken oppsto som «stasjonsbyer» etter anlegget av Spikkestadbanen i 1872. Slemmestad/Bødalen, Sætre og Tofte er tettsteder som har vokst fram rundt fabrikker og tungindustri i perioden 1875–1897. De resterende tettstedene er alle mindre tettsteder som relativt seint utvikla seg til tettsteder, med sekundære, lokale funksjoner som skolested, poststed og dampbåtanløp.
Pantoporia
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Australia i øst.
Institutt for informatikk (UiO)
Historie
I 1975 ble det laget en utredning kalt «Gjøkungen». Utredningen ble laget på Avdeling D på Matematisk institutt, og i komiteen satt folk som Nico Norman, Rolf Nordhagen og Trygve Reenskaug. Gjøkungen så på disponeringen av ressursene innenfor numerisk analyse- og databehandlingstilbudet ved UiO, og anbefalte opprettelsen av et nytt institutt. Navnet på utredningen kom fra Arne Jonassen, som mente gruppen kunne «bli en gjøkunge på Matematisk institutt og spise resten av instituttet ut av redet».
Den første tiden holdt det nystartede Institutt for informatikk til i Matematikkbygningen. Det var stor plassmangel, og kontorene var spredd rundt på mange forskjellige etasjer. Etter et par år flyttet Ifi til Fysikkbygningen. Plassproblemene vedvarte imidlertid, og det ble igangsatt en prosess for byggingen av et eget informatikkbygg. Sentral i denne prosessen var blant annet Lars Walløe, som fikk med seg rektor Bjarne Waaler og Gudmund Harlem i NTNF på planene om et nytt bygg i Gaustadbekkdalen. Bygget stod klart i 1988, og kom til å huse Ifi, Norsk Regnesentral og Universitetets senter for informasjonsteknologi.
Hurumlandet
Næringsliv
Næringslivet på Hurumlandet var tidligere sterkt prega av tungindustri. Tettstedet Sætre vokste fram rundt sprengstoffindustrien (etablert 1875), Slemmestad vokste fram rundt sementfabrikken (etablert 1893), og Tofte hadde to cellulosefabrikker (etablert 1897 og 1907). På Sætre og Slemmestad var det meste av industrien nedlagt før 1990. På Tofte drøyde det til 2013 før den siste celluloseproduksjonen ble nedlagt.
Institutt for informatikk (UiO)
Historie
Plassmangel begynte på nytt å gjøre seg gjeldende på starten av 2000-tallet. I 2005 ble klarsignalet gitt til å bygge et nytt informatikkbygg, det såkalte «Ifi2». Da var Ifi spredd over flere lokasjoner i Gaustadbekkdalen utover Informatikkbygningen: Forskningsparken og veglaboratoriet huset et par forskningsgrupper hver. Det nye bygget Ole-Johan Dahls hus, oppkalt etter Norges første professor i informatikk, ble åpnet i 2011.
Studieprogrammer
IFI har fem ulike bachelorprogrammer. Alle programmene er treårige:
I tillegg er Ifi involvert i bachelorprogrammene Elektronikk og datateknologi og Matematikk, informatikk og teknologi, selv om disse er organisert under henholdsvis Fysisk institutt og Matematisk institutt.
Hurumlandet
Næringsliv
Et mildt klima og godt jordsmonn legger forholdene godt til rette for landbruk, men næringa jordbruk, skogbruk og fiske sysselsatte i tidligere Hurum og Røyken kommuner kun 0,39 % av de mellom 15–74 år, i 4. kvartal 2018.
Institutt for informatikk (UiO)
Studieprogrammer
På masternivå har Ifi toårige programmer i de samme fem feltene som på bachelornivå. I tillegg har instituttet programmene Informatics: Technical and Scientific Applications og Information Systems, der undervisningen foregår på engelsk og studentene tar deler av studiet i enten Etiopia, Mosambik, Tanzania, Sør-Afrika eller Vietnam. Ifi samarbeider også med Høgskolen i Oslo om masterprogrammet Network and System Administration.
Forskning
Institutt for informatikk er inndelt i 14 forskningsgrupper:
Hurumlandet
Samferdsel
Hurumlandet var et av alternativene som ble utreda som mulig plassering av ny hovedflyplass da flyplassen på Fornebu skulle flyttes på 1980-tallet, men Stortinget endte i stedet på Gardermoen på Romerike.
Steinalderen
Ved slutten av siste istid ble den søndre delen av Hurumlandet isfritt. Flere moreneavsetninger fra ulike tidspunkt krysser over halvøya, og viser hvor brefronten hadde lengre perioder med stillstand.
Eldst er ei moreneavsetning som krysser fra Drammensfjordens munning østover mot Tofte. Denne morenen er ikke datert, men må være yngre enn den store Ra-morenen som krysser over Oslofjorden mellom Horten og Jeløya, som er datert til rundt 10 650–10 350 f.Kr.
Hanna Reitsch
Hanna Reitsch (født 29. mars 1912 i Hirschberg im Riesengebirge i Schlesien, død 24. august 1979 i Frankfurt am Main) var en tysk testpilot som nøt stor anerkjennelse i det tyske naziregimet. Blant flyene hun testfløy var Focke-Wulf Fw 61, Messerschmitt Me 262 og Messerschmitt Me 163.
Oppvekst
Hanna Reitsch var den mellomste av tre barn av foreldrene Willy og Emy Reitsch. Faren var øyelege i byen Hirschberg som i dag en den polske byen Jelenia Góra i Schlesien. Ved avslutningen av første verdenskrig måtte foreldrene forlate dette området som da ble polsk. Som ung drømte Hanna Reitsch om å lære å fly og besøkte ofte seilflyplassen i Grunau, dagens Jeżów Sudecki. Her ble hun i begynnelsen av 1930-årene kjent med blant andre den jevnaldrende Wernher von Braun, som hun fikk et livslangt vennskap med. Hun avla Abitur i 1931 og året etter begynte hun å studere medisin i Berlin og Kiel.
Hurumlandet
Steinalderen
Den største moreneavsetninga over Hurumlandet er imidlertid den store morenen mellom Svelviksundet i Drammensfjorden og Drøbaksundet i Oslofjorden. Tidligere trodde man at dette stadiet i isavsmeltinga var noe eldre, men nye dateringer daterer dette såkalte Ski-trinnet til rundt 9650–9500 f.Kr. Havet stod da helt inntil brefronten, og morenen er bygd opp av løsmasser fra breelver som strømma fram under isbreen. Morenen er derfor i sin helhet avsatt under vann. Størrelsen på moreneavsetninga tyder på at innlandsisen hadde en lengre periode med stillstand her.
Hanna Reitsch
Testpilot
Hun ble imidlertid en del av flymiljøet i Berlin og fra 1934 arbeidet hun som testpilot for «Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug» i Darmstadt. Som første kvinne i verden ble hun flykaptein i 1937 og fra høsten samme år ble hun testpilot for Luftwaffe («Flugerprobungsstelle der Luftwaffe») i Rechlin, nord for Berlin. Her testet hun ut stupbombere (Stuka), bombefly og jagerfly.
Hurumlandet
Steinalderen
I løpet av de neste 500 åra trakk isen seg videre nordover, og resten av Hurumlandet kom til syne. Den neste større moreneavsetninga som viser hvor isen lå stille i en lengre periode kalles Aker-trinnet, og kan blant annet følges fra Egge i Lier, gjennom Asker og Bærum til Oslo. Dette trinnet er datert til rundt 9000–8900 f.Kr. Marin grense på Hurumlandet er rundt 200 meter over havet.