cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magne Njåstad
Magne Njåstad (født 26. juni 1962) er professor i historie ved Institutt for historiske og klassiske studier, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim.
Pterostichus strenuus
Utbredelse
Pterostichus strenuus finnes i Europa, Asia, Nord-Amerika. Finnes i Norge.
Magne Njåstad
Njåstad er også kjent som tidligere medlem av «Det Glade Vanvidd» og aktivist på Ungdom For Fri Aktivitet-huset i Trondheim. Han har også bakgrunn fra Svartlamon og kampen for å bevare den gamle arbeiderbydelen på østkanten av Trondheim.
Pterostichus strenuus
Utseende
Pterostichus strenuus ikke uvanlig. er 6-7,2 mm lang og brunlig svart på farge. Antenner og bein er litt mer rødlig brune. Brystskjoldet er skinnende og glatt, uten skulptur, og bare en tydelig grop i hvert bakhjørne. Brystpartiet har grov punktur på undersiden. I Norden kan den ligne på diligens, men denne har glatt (ikke punktur) på brystskjoldets underside.
Magne Njåstad
Forskningen til Njåstad konsentrerer seg gjerne om seinmiddelalderen og tidlig moderne tid. I 2003 disputerte han til doktorgrad med avhandlingen Grenser for makt: Konflikter og konfliktløsning mellom lokalsamfunn og øvrighet ca. 1300-1540. Han har også skrevet bind 2 i Aschehougs firebindsverk Norvegr: Norges historie fra 2011.
Pterostichus strenuus
Levevis
Pterostichus strenuus lever på mollrik og fuktige steder, som i skog, under vissent løv og i mose. Den er vanlig på en lang rekke lokaliteter også i villahager. Larvene og de voksne (imago) lever som predatore.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Mörlunda
Mörlunda er et tettsted i Hultsfred kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 838 innbyggere.
Argentina under Sommer-OL 1952
Argentina under Sommer-OL 1952. Ethundreogtjuetre sportsutøvere, 115 menn og åtte kvinner, fra Argentina deltok i tretten sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Argentina kom på nittendeplass med en gull-, to sølv og to bronsemedaljer. Delfo Cabrera som vant olympisk gull i maraton i London 1948, var Argentinas flaggbærere under åpningsseremonien.
Syzygium
Syzygium er en planteslekt i myrtefamilien innenfor ordenen Myrtales. Den omfatter om lag 1.100 arter av eviggrønne busker og løvtrær med utbredelse i de tropiske delene av den gamle verden – Afrika, Madagaskar, Asia og Oseania. Sammen med slekten Eugenia er dette en av de minst utforskede og dårligst kjente av de store planteslektene vi har.
Mest kjent er krydderarten nelliktre (Syzygium aromaticum), som har betydelig økonomisk verdi. Den er opprinnelig fra Indonesia, men dyrkes i dag i store deler av Asia og tropisk Afrika.
Utvalg arter
Et utvalg av artene i slekten omfatter blant annet:
Askepott
Askepott (tysk: Aschenputtel eller Aschenbrödel, fransk Cendrillon = cendre, aske, engelsk Cinderella) er et populært eventyr som inneholder en klassisk folkefortelling med mytiske elementer om urettferdig undertrykkelse og triumferende belønning. Det finnes utallige versjoner av eventyret i moderne tid. I den internasjonale typekatalogen for folkeeventyr, Aarne–Thompson-Uther, ATU har eventyret nr. 510 A (‘forfulgt heltinne’).
Citibank
Citibank er en stor internasjonal bank som ble grunnlagt i 1812 under navnet City Bank of New York. Citibank tilbyr banktjenester til privatpersoner og firmaer og er en del av finansgiganten Citigroup, et av verdens største foretak. I mars 2007, var det den største banken i USA rangert etter beholdning. Bankens største enkeltaksjonær er prins Al-Waleed bin Talal av Saudi-Arabia, som har ca. 4,4 % eierandel.
Askepott
Handlingen
Dessverre renner magien ut ved midnatt. I versjonene med tre fester holder Askepott et oppmerksomt øye med klokken de to første gangene og rekker å forlate selskapet uten problemer. Men på den tredje kvelden (tilsvarende med versjonen med ett ball) glemmer hun tiden og må flykte fra slottet for å nå fristen. I hastverket mister hun en sko av glass, som prinsen finner. Han utlover giftermål med den pike som har en fot liten nok til å passe i skoen.
Askepotts stemor og stesøstre konspirerer om å vinne prinsens hånd for en av dem. I den tyske utgaven av fortellingen klarer den ene stesøsteren å få foten inn i skoen ved å kappe av seg ei tå, men en magisk due kvitrer i prinsens øre at han må legge merke til blodet som drypper fra skoen. Han sender den falske bruden tilbake til hennes mor. Den andre stesøsteren får foten til å passe ved å skjære av seg hælen, men samme due avslører også dette forsøket.
I alle varianter beviser Askepott sin identitet ved å få foten i skoen. I noen versjoner, slik som i Walt Disneys utgave, har hun rett og slett beholdt den andre skoen. De ondskapsfulle stesøstrene blir i noen versjoner straffet hardt ved at øynene hakkes ut av kråker, og i noen utgaver blir de tilgitt.
Patrik Burman
Patrik Burman (født 20. april 1968) er en svensk rullestolcurlingspiller. Han spiller for Härnösands CK, og har ryggmargsskade.
Askepott
Eldre varianter
Den tidligste versjonen av fortellingen som er kjent, har sin opprinnelse i Kina rundt 860. Den presenteres i «Blandede smuler fra Youyang» av Tuan Ch'eng-Shih, en bok som dateres fra Tang-dynastiet.
Patrik Burman
Han representerer Sverige i de paralympiske vinterlekene 2010 i Vancouver. Dette er hans første paralympiske vinterleker.
Askepott
Eldre varianter
I Nord-Europa finnes fortellingen igjen i den germanske sagnkretsen fra folkevandringstiden og senere, omformet til Sigurd Fåvnesbanes datter Åslaug, som ble kalt for «Kråka» fordi hun var svart av sot. Kari Trestakk var den senere norske varianten av Askepott-eventyret.
Patrik Burman
Han har sølv fra VM i rullestolcurling 2009, og han deltok også ved VM i rullestolcurling 2011 der Sverige kom på 8.-plass.
Askepott
Eldre varianter
Den mest kjente versjonen ble skrevet av den franske forfatteren Charles Perrault i 1697. Den er basert på et vanlig folkeeventyr som ble nedtegnet av Giambattista Basile som La Gatta Cennerentola i 1634. I moderne tid er det likevel Walt Disneys tegnefilm som har blitt den standardiserte samtidsversjonen av myten, selv om den delvis bryter med den opprinnelige handlingen.
Patrik Burman
Ved de paralympiske vinterlekene 2010 fikk Sverige bronse, der Burman spilte toer.
Askepott
Eldre varianter
Skoen av glass er unik for Perraults versjon, og oversettere som ikke har vært innforstått med statusverdien tilknyttet glass i 1600-tallets Frankrike har stundom feiloversatt tekster. I andre versjoner er skoen konstruert av andre materialer, i brødrene Grimms tilfelle, i eventyret Aschenbroedel og Aschenputtel, er skoen laget av gull. I noen eventyrvarianter fins ingen sko i det hele tatt, mens en ring eller et armbånd beviser Askepotts identitet. I den finske varianten benytter prinsen tjære for å holde fast på noe fra hvert selskap og får på den måten tak i en ring, en krans, og et par sko.
Den opprinnelige kinesiske versjonen av fortellingen understreker at Askepott (eller Yeh-Shen; 葉限/叶限; Yè Xiàn som hun ble kalt) har de aller minste føtter i landet. Små føtter var et viktig skjønnhetsaspekt i kinesisk kultur, noe som opp til moderne tid førte til «liljefot», en deformering av føttene ved å binde dem for å hindre normal vekst.
Omformingen av fortellingen i ulike kulturer med forskjellige skjønnhetsidealer har gjort betydningen av Askepotts skostørrelse uklar og ført til oppfatninger av at Askepotts føtter er usannsynlig små, uten tydelig grunnlag. Humoristiske gjenfortellinger av historien har noen ganger benyttet vrien med at skoen også kan passe på en person som ikke er attraktiv for prinsen, som for eksempel ei gammel og stygg kjerring. I den engelske forfatteren Terry Pratchetts bok Hekser på tur blir heksene anklaget av en annen heks for å ha manipulert folks oppfattelse av skoene: skostørrelsen er egentlig ordinær, men heksa sikrer seg at riktige kvinne pekes ut ved at heksa vet hvem hun her og sørger for at hun får prøve skoen først.
Varianten med en god fe fins i brødrene Grimms utgave, i form av Aschenputtels døde mor. Aschenputtel besøker morens grav og spør om råd, og et tre ved graven vokser og rister ned de festklærne hun trenger for å slippe inn på ballet. Dette motivet fins også i andre varianter av eventyret. I den italienske forfatteren Giambattista Basiles versjon Cenerentola ber Askepottfiguren, Zezolla, sin far om å anbefale henne for duealven, slik at hun til sist kan få et tre som kan skaffe henne passende klær. Andre varianter gir henne hjelp i form av snakkende dyr.
Selv om mange varianter av eventyret inkluderer en stemor, opptrer slett ikke noen slik ondskapsfull kvinnelige forfølgeren i alle varianter. I Fair, Brown and Trembling er det jentas eldre biologiske søstre som tvinger henne til å jobbe på kjøkkenet. I andre utgaver av eventyret blir hun drevet hjemmefra ved at hennes far forfølger henne, vanligvis fordi han vil gifte seg med henne.
Norske varianter
Det foraktede tredjebarnet som sitter og pirker i asken, er ikke en rolle som er begrenset til døtre. I norske folkeeventyr finnes Askeladden, et navn som har sin likhet med Askepott, men Askeladden går ut av kjøkkenet og viser seg å være handlekraftig. Med unntaket av navn og utgangspunktet i asken er ikke Askeladden en mannlig ekvivalent til Askepott.
Derimot samlet Asbjørnsen og Moe inn et annet eventyr hvor Askepott-motivet er nært: Kari Trestakk. En betydelig del av eventyret er ulikt den tyske varianten grunnet det man kaller tradisjonsøkologi. Mens den tyske Askepott har referanser til det gamle tyske føydalsamfunnet, med borger og slottsball møter det norske bondesamfunnets Kari Trestakk kongssønnen utenfor kirken under og etter messa.
En annen variant som Asbjørnsen og Moe samlet inn (og utga i 1852) er eventyret om Lindedronningen. Her finner vi en dårlig behandlet heltinne, en slem stemor, en overnaturlig hjelper (Lindedronningen), en magisk kjole, kirken som møtested, tapt sko, skoen som ekteskapstest, mishandlet fot, fugler som vitner, og til slutt lykkelig ekteskap.
Den tsjekkisk-tyske filmen Tre nøtter til Askepott er en av de mest kjente versjonene av Askepottfortellingene i Norge, og baserer seg på et eventyr av Božena Němcová. Denne Askepottfortellingen avviker fra andre varianter av eventyret på flere områder.
Tolkning
Idéen om at eventyret om Askepott inneholder mytiske elementer ble utforsket av Bruno Bettelheim i The Uses of Enchantment (1989), hvor han knyttet mange motiver til freudiansk psykologi. I den senere tid har Freuds konsepter funnet flere tilhengere innenfor forståelsen av myter og poesi enn som psykologisk vitenskap. For de som forsker på myter har det vært mindre fruktbart å fortolke en myte i lyset av en annen. I stedet har kulturelle elementer blitt viklet ut fra Askepottfortellingen. Ved å gjenfortelle Askepott, har det blitt lagt vekt på de undertrykte individuelle elementene i fortellingen og gitt dem fortolkninger som er spesielt relevante innenfor alle samfunn. De som forsker på myter har gått tilbake til Askepott for å lete etter hentydninger av sosiale «ethos» som er viklet inn i fortellingen. Familiefortellinger er nyttige for å forstå hvordan myter fungerer. Det som på overflaten kan synes å være en triviell fortelling om ønsker som går i oppfyllelse, kan ha seriøs nytteverdi for dypere fortolkning.
Begrepet «Askepott» har utviklet seg til å bli en arketype og et navn for å karakterisere feminine personligheter. Noen kvinner blir beskrevet som en «Askepott» om de er ydmyke og underdanige. Andre blir kalt for «Askepott» om de tenderer til være stilltiende samtykkende. Likeledes kan en kvinne som har vært vant til å ha hushjelp, men som blir tvunget til å ta seg av huset selv, vil være en Askepott, en fallen prinsesse som endelig har møtt den harde virkeligheten.
Askepott, sammen med den mer generelle begrepet «prinsesse», er en kortform for en spesiell tilnærming til brylluper og vestens hvite brudekjoler. En brud med et Askepott-tankesett tror at den hvite kjolen og bryllupet eksisterer kun for at hun skal bli forvandlet til en prinsesse for en dag. Kritikere av prinsessebruder argumenterer at bryllupet ikke handler om bruden alene, men uansett appellerer de som selger brudekjoler, direkte eller indirekte, til Askepott-idealet.
Fortellingen om Askepott er sterkt kritisert for det som mange oppfatter er et negativt og tradisjonelt syn på kvinner. Fra disse kritikernes synsvinkel er Askepott undertrykt, og gjør ingenting med det. En magisk hendelse skaffer henne en mektig prins som blir så bergtatt av hennes utseende at han velger henne som sin hustru, en dekorativ ledsager som kun eksisterer som hans tilbehør. De mener at hun ikke har noen form for egen personlighet. Hun er bare vakker, av god natur, tanketom og lydig, og hun stiger i samfunnsklassene på grunn av disse kvalitetene. Småpiker i det vestlige samfunnet som blir fortalt eventyret om Askepott, mottar moralen om at hvis de bare tar vare på sitt utseende vil de møte en mann som vil sørge for at de vil leve lykkelig resten av livet.
Det er også mange som ikke ser Askepotts personlighet eller handlinger som negative kvaliteter. Kun at hun ufortjent har kommet i et negativt lys, ettersom en mer konfronterende og tøff heltinne er det nye idealet for hva kvinner er forventet å være, i Disneys og amerikansk kultur generelt. For dem har Askepott mange beundringsverdige kvaliteter, hun har en mer kjølig og diskret tilnærming til å få sine ønsker oppfylt, og hun velger å være vennlig mot selv dem som behandler henne dårlig.
Yngre versjoner
Fortellingen om Askepott har blitt gjenfortalt i mange ulike sjangre:
Film
I løpet av den tiden som har gått siden filmen ble oppfunnet har bokstavelig hundrevis av filmer blitt laget som enten direkte eller indirekte har basert handlingen på fortellingen om Askepott. Omtrent hvert eneste år kommer det nye varianter, spesielt fra USA.
Viggo Mastad
Viggo Mastad er sykepleier og høgskolelektor ved Høgskolen i Sør-Trøndelag.
Mest kjent er han som gitarist og vokalist i flere band fra Trondheim, blant annet Israelvis, Angor Wat og Det Glade Vanvidd.
Han var også en av stifterne av tidsskriftet Folk & Røvere (1986).
Hestøybrua
Hestøybrua er ei bru i Nærøy kommune i Trøndelag. Brua er 257 meter lang og har et hovedspenn på 100 meter. Brua er en del av fylkesvei 769.
Tapet
Tapet er dekorativ veggbekledning av papir, plast, tekstil eller andre materialer som normalt leveres på ruller. Formålet er å dekke jevne flater, fortrinnsvis vegger, på en slik måte at det skapes et design av farge, bilde, mønster eller en kombinasjon av disse delene. På den måten kan man få unike uttrykk på hele vegger, som er vanskelig og muligens umulig med å få til med bare maling.
Europeisk
Tapeter kom ved innføringen av moderne papirproduksjon i Europa på slutten av det 15. århundre. Flere kilder påpeker at kineserne var de første som produserte tapet, men det finnes ingen påviselige kilder som beviser at de produserte dette i alminnelig bruk tidligere enn Europa. Det var England og Frankrike som ledet an tapetproduksjonen, der tapeten ble håndmalt eller stensilert. Den eldste eksisterende tapet eksemplaret i England vi kjenner til er fra Worcester i England, og ble angivelig laget omtrent i 1680.
Skandinavisk
I Skandinavia var det Sverige som fikk de første tradisjonene med tapet. Skandinavia eldste tapet finner vi i Rosenvingeska huset i Malmö og (med usikkerhet) datert til 1570-tallet. Tapet var på denne tiden svært dyr, og på grunn av Sverige hadde adel hadde de mer betalingsdyktige personer som kunne ta seg råd til dyr tapet på veggene. Norge og Danmark var på denne tiden fattigere land, med mindre adel og dermed ble færre hus tapetsert her, enn hva som var tilfellet i Sverige.
Norge
Tapet ble stadig mer populært i Norge og det kom i gang tapetproduksjon i Norge i angivelig i 1758. Dette året registrerte en håndverker med navn Valetin Wedell seg som «tapetmager» i Bergen. Det er funnet en del tapeter fra perioden 1775–1795 i Bergen, men ingen av disse er datert av Wedell. Disse tapetene er trykket med et visst amatørmessing preg.
I 1823 kom den dansfødte Fritz Heinrich Frølich (født 1807) til Norge, og fikk sitt borgerbrev i 1835. I 1839 begynte han å annonsere at han solgte «Pariser-Tapet». Gjennom 1840-årene hadde Frølich et stort utvalg av tapet og i 1847 besluttet han å starte produksjon av tapet i Norge. Han hentet da tapettrykkemester G.L. Helmsdorff fra Berlin. Tapetproduksjonen kom raskt i gang, og allerede i 1855 hadde firmaet om lag 40 arbeidere. I årene 1862-67 gikk fabrikken over til å hete F.H. Frølich & Sundt, før den ble hetende Frølich & Søn, frem til nedleggelsen i 1916. Frølich var blant annet grunnleggeren av Christiania bank og kreditkasse.
Det fantes imidlertid andre norske tapetprodusenter på denne tiden. Frølich første tapettrykkemester Helmsdorft startet sin egen fabrikk i begynnelsen av 1860-årene. Og i 1861 ble Fr. Carstensens tapetfabrikk etablert. Samt en tapetprodusent kalt «Tapet-Olsen». Vi har få sikre kilder om deres virksomhet, og det er kun Helmsdorft det er her funnet tapeter som med sikkerhet er produsert ved fabrikken.
Vallø Tapetfabrikk ved Tønsberg ble etablert i 1886 og var den mest betydningsfulle av produsentene på 1900-tallet. Som Norges siste tapetfabrikk, opphørte produksjonen i 1984.
Papir
Papirtapet er laget av papir og må stort sett tapetseres baksiden av tapeten før man henger den på veggen. Papirtapet er som regel tynne tapeter, som gjør at ujevnheter i veggen lett blir synlig. Så ledes må man være mer nøye med forarbeidet her.
Fiber
Fibertapet er den enkleste tapettypen å tapetsere, da det bare er å smøre tapetlim på veggen, for så og henge opp tapeten på veggen. Fibertapet er mer moderne tapettype, og er generelt tykkere enn papirtapet. På den måten skjuler den små ujevnheter i underlaget bedre, men er generelt litt dyrere å anskaffe. Fibertapet er også mye enklere å fjerne enn papirtapet, om det ønskes med tiden.
Andre
Vinyltapet er mer plastlignende tapet. De har ofte papir eller fiber som bakgrunn, det samme har typiske tekstilpapirer og strier.
Tapetsering
Tapetsering eller tapetsere betyr å montere opp tapeten på veggen. Avhengig av hvilke type tapet man anskaffer, trengs det ulike fremgangsmåter for dette. Fibertapet henges rett opp på veggen, uten at den må limes på forhånd slik man trenger på klassisk papirtapet.
Tapetsymboler
Tapeter har ulike egenskaper, og disse er ofte vist med ikoner på baksiden av tapeten. Tapetsenteret har en guide om dette som viser hva de ulike ikonene betyr.
Fjerne tapet
Det kan ofte være være vanskelig å få vekk tapeten fra veggen. Fortrinnsvis gjelder dette steder hvor det er brukt papirtapet, da fibertapet og vinyltapet er stort sett lett å få ned bare man får tak i tapeten. Det er i hovedsak tre muligheter man har: Det finnes flere rimelige tapetfjernere som bruker damp til å løsne tapeten. Fargehandlere selger ofte ulike kjemikalier som kan løsne tapeten, og man kan bruke skraper som kan mekanisk løsne tapeten stykke for stykke.
Ordet tapet
Mange produkter kalles ved navn som har sitt utgangspunkt i en annen bruk eller materialsammensetning enn det har i dag. Produktet har forandret seg, men betegnelsen henger fortsatt med. Tapet er faktisk et slikt ord. Og stammer fra det persiske Tapeh, som opprinnelig var vevde tepper som ble innført av Orienten til Europa. Teppene ble først og fremst brukt som vegg og gulvbekledning, som forheng, og til møbeltrekk. «Å bringe på tapetet» kommer av at man ved forhandlinger hadde et teppe på bordet, og når man tok opp en sak tok man det altså opp da man satt ved forhandlingsbordet.
Kaja Norena
Karoline «Kaja Norena» Eide Hansen (født 26. april 1884 i Horten, død 13. november 1968 i Lausanne) var en norsk operasangerinne (sopran).
Familie
Norenas foreldre var maskinist Gullik Hansen og Susanne Annette Marie Møller. Hun ble i 1909 gift med skuespiller Egil Eide. Ekteskapet ble oppløst. Hun ble i 1939 gift annen gang, med advokat Henry Myron Blackmer (1872–1962).
Liv og virke
Norena lærte hos Ellen Gulbranson, debuterte i 1905 med pianisten Hildur Andersen og ble av Bjørn Bjørnson engasjert ved Nationaltheatret i 1907 der gjennombruddet kom i 1909. Hun antok kunstnernavnet Kaja Norena og giftet seg med Egil Eide.
Hennes ti første år i rampelyset ga en rekke ledende roller i Norge, og deretter utenlands, som i 1924 på La Scala i Milano. Hun oppnådde verdensberømmelse, og opptrådte blant annet i Paris, London og USA.
Etter hennes annet giftermål, i 1939, flyttet hun til Sveits i 1940, der hun døde i 1968. Hun ble gravlagt i æreslunden på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Roller i utvalg
Hennes eneste filmrolle var i den svenske stumfilmen Judaspengene fra 1915
STS-117
STS-117 var en romferd med den amerikanske romfergen Atlantis. Romfergen ble skutt opp fra John F. Kennedy Space Center den 9. juni 2007. Oppskytningen var opprinnelig planlagt til 15. mars 2007, men ble utsatt på grunn av skader etter en haglstorm den 26. februar 2007.
Med som nyttelast på ferden til Den internasjonale romstasjonen (ISS) var segmentet S3/S4 med to solcellepaneler og tilhørende energisystemer. Segmentet er en speilvendt konstruksjon av det tilsvarende segmentet P3/P4, som ble installert under romferden STS-115 den 9. september 2006. De nye solcellepanelene vil levere omtrent en fjerdedel av det totale energibehovet til ISS når romstasjonen er ferdig konstruert.
Romferden var opprinnelig planlagt å vare i 11 døgn, med mulighet for å utvide den med to døgn hvis det skulle oppstå problemer i forbindelse med monteringen av de nye solcellepanelene. Den 11. juni tok NASA avgjørelsen om å utvide romferden med to døgn, og utføre en fjerde romvandring for å reparere en mindre skade på varmeskjoldet til romfergen.
STS-117 var den første av fire romferder planlagt for 2007. Det var den 118. amerikanske romfergeferden, den 28. ferden med romfergen Atlantis og den 21. amerikanske romferden til Den internasjonale romstasjonen.
Romfergen landet på Edwards Air Force Base den 22. juni. Flere tidligere landingsmuligheter måtte kanselleres på grunn av dårlig vær, og STS-117 er derfor den hittil lengste romferden med Atlantis.
Utsettelse av oppskytningen
Inspeksjoner etter en haglstorm som rammet Kennedy Space Center den 26. februar avdekket skader på romfergen og den eksterne tanken. Hagl på størrelse med golfballer hadde skadet skumbeskyttelsen på tanken, og laget mindre overflateskader på varmeskjoldet til romfergen.
Oppskytningen av STS-117 var opprinnelig planlagt til 15. mars 2007, men på grunn av skadene etter haglstormen ble utskytningsdatoen utsatt til 9. juni. Forsinkelsen medførte også utsettelser av de tre resterende romferdene som var planlagt av NASA for 2007.
Freie Demokratische Partei
Freie Demokratische Partei (FDP) er et liberalt politisk parti i Tyskland, grunnlagt i 1948. Partileder siden 2013 er Christian Lindner.
STS-117
Mannskap
Med ned fra ISS – Expedition 15
Freie Demokratische Partei
Partiet var i den tyske forbundsregjeringen fra 1949 til 1956, fra 1961 til 1966, fra 1969 til 1998 og fra oktober 2009 til 2013.
STS-117
Mannskap
Tallene i parentes angir antall romferder den enkelte har vært med på, inkludert denne romferden.
Freie Demokratische Partei
FDP var representert i Forbundsdagen ved samtlige valg fra det første i 1949 til 2009. Ved valget i 2013 klarte partiet ikke å overskride sperregrensen på 5% landsdekkende oppslutning og falt dermed ut av Forbundsdagen. Det samme skjedde ved valget i Bayern en uke tidligere.
STS-117
Merknader
Samtlige av astronautene som var med på STS-117 var fra NASA. Clayton Anderson var medlem av mannskapet for STS-117 på første del av reisen. Han erstattet Sunita Williams som mannskap på Den internasjonale romstasjonen, og hun ble en del av mannskapet for STS-117 når Atlantis dokket fra romstasjonen for å returne til jorden.
Mark Polansky var opprinnelig innsatt som fører på denne romferden, men han ble i stedet innsatt som kommandør på romferden STS-116. Joan Higginbotham og Richard Mastracchio var også innsatt som mannskap på ferden, men ble flyttet til henholdsvis STS-116 og STS-118.
Freie Demokratische Partei
Partiet gikk opprinnelig sterkt inn for et fritt næringsliv, men modifiserte dette standpunkt i 1970-årene. Det har tradisjonelt hatt sitt velgergrunnlag i protestantisk middel- og overklasse, og som anser seg som uavhengige og arvtagere til den europeiske liberale tradisjon.
Internasjonal tilknytning
FDP hører på europeisk plan til European Liberal Democrat and Reform Party, forøvrig sammen med det norske Venstre. I Europaparlamentet tilhører FDP Alliansen av Liberale og Demokrater for Europa. På globalt plan tilhører FDP Den liberale internasjonale.
Vyborg gasskraftverk
Vyborg gasskraftverk (russisk: Vyborgskaja TETs) er et varmekraftverk litt øst for sentrum av St. Petersburg i Russland. Tross navnet ligger det ikke i byen Vyborg. Det eies og opereres av kraftselskapet TGK-, og har en produksjonskapasitet på 250 MW.
Det ble produsert 748,7 GWt elektrisk kraft i 2016. I tillegg leveres det fjernvarme med en effekt på inntil 1.056 Gcal/t (ca 180 MWth), og total leveranse i 2016 var på 1.170,7 Tcal.
Brenselstype er naturgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1950, og første byggetrinn stod ferdig i desember 1954. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet, med et nytt renoveringsprogram 2008-2010 hvor kapasiteten på aggregat nummer 4 ble økt fra 100 MW til 123 MW.
Kraftverket har ca 400 ansatte.
ISSF 50 meter pistol
50 m pistol (tidligere kalt Fripistol) er en av skyteøvelsene i ISSF. Det er den mest rendyrkede presisjonsøvelsen blant pistoløvelsene, og er en av de eldste øvelsene innen skyting. Den går helt tilbake til slutten av 1800-tallet, og reglene har forandret seg lite siden 1930-årene.
Guido Westerwelle
Guido Westerwelle (født 27. desember 1961 i Bad Honnef i Nordrhein-Westfalen, død 18. mars 2016 i Köln ) var en tysk politiker og jurist. Han var landets utenriksminister i Angela Merkels andre regjering fra oktober 2009 til desember 2013. Westerwelle var samtidig stedfortredende kansler.
ISSF 50 meter pistol
Skyteprogrammet er 60 skudd innen en maksimaltid på to timer. Skiva er like stor som for 25 m standardpistol, og med dobbelt så lang avstand forklarer det de lavere resultatene. 570 av 600 poeng er et resultat i verdensklasse. Den gjeldende verdensrekorden ble satt allerede i Sommer-OL 1980 i Moskva av Sovjetunionens egen Alexander Melentiev.
Guido Westerwelle
Westerwelle ble medlem av FDP i 1980 og var en av grunnleggerne og senere formann for Junge Liberale. Han ble generalsekretær i FDP i 1994 og medlem av det tyske parlamentet fra 1996 til 2013. Westerwelle var partileder fra 2001 til 2011.
ISSF 50 meter pistol
De fleste skyttere som utmerker seg i 50 m pistol konkurrerer på samme nivå i 10 m luftpistol, som er en lignende presisjonsøvelse.
Guido Westerwelle
Guido Westerwelle led av akutt myelogen leukemi.
Uniondale (New York)
Uniondale er en forstad til New York, beliggende på Long Island i Town of Hempstead i Nassau County i delstaten New York.
Ved folketellingen i 2000 var befolkningen 23 011.
Wang Yeping
Wang Yeping (kinesisk: 王冶坪, pinyin: Wáng Yěpíng, født 1928 i Yangzhou i provinsen Jiangsu i Kina) er en av Folkerepublikken Kinas tidligere førstedamer, fra 27. mars 1993 til 25. mars 2003.
Hun ble uteksaminert fra Shanghai International Studies University. Hun er hustru til Jiang Zemin, Folkerepublikken Kinas tidligere president. De har to sønner, Jiang Mianheng og Jiang Miankang.
FC Ingolstadt 04
FC Ingolstadt 04 er en tysk fotballklubb fra Ingolstadt. Klubben ble grunnlagt den 5. februar 2004 ved fusjon av fotballavdelingene til ESV Ingolstadt og MTV Ingolstadt.
I 2014-15-sesongen vant de 2. Bundesliga, og rykket opp til Bundesliga for første gang, sammen med SV Darmstadt 98. Etter to sesonger i Bundesliga, rykket de ned til 2. Bundesliga, også sammen med Darmstadt.
Francisco Dagohoy
Francisco Dagohoy eller Francisco Sendrijas, med tilnavnet Dagohoy, (født 1724 i Inabanga på Bohol i Filippinene, død 1800 i Talibon på Bohol) var en filippinsk opprørsleder som drev spanjolene ut fra øya Bohol, slik at denne øya var selvstendig og unndro seg det spanske kolonistyre i 85 år, fra 1744–1828.
Francisco Dagohoy ledet det andre antispanske opprøret i øya Bohols historie. Det første, under Tamblot, varte bare et halvår, fra 1621 til 1622.
Navnet Dagohoy
Historikere antar at tilnavnet Dagohoy kommer av at folk mente at han hadde en amulett som beskyttet ham mot sine fiender (dagon på arkaisk cebuano, anting-anting på tagalog). Videre ble det sagt om ham at han likesom en mild vind (cebuano: hoyohoy, bris) kunne hoppe fra høyde til høyde, eller fra den ene elvebredd til den annen. Senere ble han også tillagt egenskapen å kunne se klart i mørke huler, og gjøre seg usynlig. Dagohoy ville da være en sammendragning av det egentlige tilnavnet hans: Ang tawo nga nakadagan sa hoyohoy, ''Dagon sa hoyohoy'.
Dagohoys bror blir drept
Dagohoys opprør begynte i 1744. Den dypere årsak var at befolkningen ikke likte å bli utkommandert til tvangsarbeid, men den utløsende faktor var en annen. Oppstanden ble ledet av Francisco Sendrijas (kalt Dagohoy) etter at broren hans var blitt drept. Pater Gaspar Morales S.J., sognepresten i Inabanga, hadde bedt en konstabel – Sagarino, Dagohoys bror – om å fakke en mann som hadde forlatt menigheten og tatt tilflykt i fjellene. Konstabelen fikk tak i ham, men så endte det med at Sagarino ble drept. Da da han ble bragt tilbake til landsbyen, nektet presten å gi ham en kristen begravelse. Presten mente at Sagarino hadde duellert med rømlingen. Den katolske kirke bekjempet duellering og ekskommuniserte duellanter.
Francisco Dagohoy, som var cabeza de barangay i Ibanga, ble rasende på presten, og mente at broren slett ikke hadde vært med på noen duell, men ble drept da rømlingen motsatte seg arrestasjon. Noe som kompliserte situasjonen, var at presten beordret at liket skulle få ligge å råtne i tre dager foran kirken i Inabanga. (det er imidlertid også mulig at det var Dagohoy som ordnet det slik, for å presse presten til å forandre mening om begravelsen.) Til slutt begravde Dagohoy broren sin selv.
Dette hendelsesforløpet fikk Dagohoy til avlegge et løfte om å gjøre noe med den urett broren var blitt offer for. Han sluttet nå å gjøre gratis arbeidstjeneste for spanjolene. Han fikk sine slektninger, venner og de andre som bodde på stedet til å gjøre likeså.
Uavhengighetserklæringen
Han fikk mange rasende folk med seg på sin side, grunnen var beredt fordi misnøyen med spanskeveldet var utbredt. Snart hadde rundt 3 000 boholanoer sluttet seg til ham. Sammen med de ledende sjikt i Tagbilaran, Baclayon og Dauis proklamerte Dagohoy Bohols uavhengighet i fjellene ved Talibon og Inabanga. Dette var ikke det vi i vår tid kaller en uavhengighetserklæring, men snarere et forehavende om ikke å forholde seg til spanjolenes bestemmelser og å leve sitt liv uten noen innblanding fra deres side.
Antispanske raid
Fra tid til annen ville opprørerne komme ned fra fjellene og herje blant de spanske eiendommer i de lavlandsområdene de oppholdt seg. Den 24. januar 1744 angrep de sørover, og i Jagna drepte de den italienske sognepresten der, pater Giuseppe Lamberti S.J. Kort tid etter drepte Dagohoy også pater Morales, og oppstanden spredte seg så over hele Bohol.
Biskopen av Cebu, Miguel Lino de Espeleta, forsøkte forgjeves å roe ned situasjonen, og spanjolene forsøkte å gjenopprette sitt styre. Men Dagohoy nedkjempet de spansk-filippinske styrkene som ble satt inn mot ham. Han etablerte en egen regjering i fjellene, og var i stand til å utøve kontroll med storparten av øya.
Spanjolenes gjenerobringsforsøk mislykkes
Et særlig energisk forsøk på å få slutt på opprøret kom i 1747, da biskop Juan de Arrechederra var fungerende generalguvernør på Filippinene (1745–50). Han sendte en straffeekspedisjon til Bohol under kommando av Don Pedro Lechuga. Lechuga vant noen få trefninger, men maktet ikke å knuse Dagohoys styrker. Til slutt sendte han et slags commandoraid inn i fjellene for å drepe eller ta til fange Dagohoy, hans søster Gracia, og andre ledere. Men de kom tilbake med uforrettet sak; de klarte ikke å trenge gjennom til Dagohoys befestede tilholdssted.
Spanjolenes amnestitilbud mislykkes
I 1768 ble jesuittene utvist fra Filippinene, og en annen orden, augustinerrekollektene, overtok deres sogn også langs Bohols kyst. Recolletopresten Pedro de Santa Barbara, som var stasjonert i Baclayon, dro opp i fjellene for å finne Dagohoy. Han ble vel tatt i mot, men Dagohoy avslo å oppgi Bohols uavhengighet. Også generalguvernør bestemte seg for å prøve seg med det gode, og tilbød amnesti og benådning dersom Dagohoy og hans folk la ned våpnene. Men Dagohoy svarte at hans folk var vel tilfreds med det gode liv som fri mennesker.
Også etter Dagohoys død klarte øya å holde spanjolene unna; spanjolene klarte bare å holde på noen få landsbyer langs sørkysten. Selvstendigheten ble ikke knust før i 1829, se artikkelen om Bohols historie.
Silverdalen
Silverdalen er et tettsted i Hultsfred kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 725 innbyggere.
Stedet ligger langs jernbanelinjen mellom Nässjö og Oskarshamn, og har egen stasjon. Silverdalen ligger ved Silverån. Silverdalen er vokst sammen med Lönneberga.
I 1931 byttet stedet og jernbanestasjonen navn fra Råsa-Lönneberga til Silverdalen. Samfunnet ble hardt rammet av at papirprodusenten M-real måtte innstille virksomheten i 2002.
Berit Andersson
Berit Andersson (født 9. mars 1961 i Trondheim) er en norsk billedkunstner, bosatt i Risør. Hun arbeider i hovedsak med maleri og tegning i et abstrakt formspråk. Hun har utdannelse fra Kunstskolen i Rogaland, Oslo Kunstfagskole og Statens lærerhøgskole i forming. Hun er i tillegg utdannet cand.mag. med fagene filosofi og kunsthistorie fra Universitetet i Oslo.
Andersson har en rekke separat- og kollektiv/gruppeutstillinger bak seg. Hun har blant annet deltatt tre ganger på Sørlandsutstillingen (2005, 2007 og 2008), Høstutstillingen og Agderbiennalen (2007). I forbindelse med 100-årsjubileet for kvinners stemmerett, deltok Berit Andersson på jubileumsutstillingen «Med kunsten som stemme» på Lindvedske hus i Arendal i mai 2013.
Berit Andersson har medlemskap i Norske kunsthåndverkere Agder (NBK-Agder) og Landsforeningen Norske Malere (LNM). I tidsrommet 2005–2008 var hun styreleder i NBK-Agder.
Porabka Zar vannkraftverk
Porabka Zar vannkraftverk er et vannkraftverk i Polen. Byggingen av kraftverket og demningene var ferdig i 1979. Installert vannkrafteffekt er 500 MW. Dette er et såkalt pumpekraftverk med et øvre og et nedre vannmagasin.
Stuttgart
Stuttgart er hovedstad i den tyske delstaten Baden-Württemberg i det sydvestlige Tyskland.
Historie
Stuttgart ble grunnlagt av hertug Ludolf, sønn av keiser Otto I av Det tysk-romerske rike rundt 950 som et oppalingssted for stridshester til kavaleriet.
Da Napoléon Bonaparte oppløste Det tysk-romerske riket ble hertugene av Württemberg tildelt kongetitler i 1805 og Stuttgart ble slik kongelig residensby.
Både kongenavnet og statsnavnet Württemberg stammer fra den bratte åssiden ved Stuttgart, og denne ble tidligere kalt Wirtemberg. På toppen er et mausoleum fra 1824 for dronning Katharina (datter av tsar Paul I av Russland) og kong Wilhelm I av Württemberg.
Under de tyske revolusjonene i 1848 og 1849 ble alltyske og demokratiske Frankfurtparlamentet opprettet for å motvirke splittelsen av Tyskland. Etter lange diskusjoner bestemte Frankfurtpartamentet å tilby tittelen som tysk keiser til kong Fredrik Vilhelm IV av Preussen. Ettersom den demokratiske bevegelsen stadig ble svakere, fikk de tyske kongelige igjen makten over deres uavhengige stater, og den prøyssiske kongen avslo tilbudet fra de revolusjonære. Parlamentet ble drevet ut av Frankfurt og de mest radikale (som ønsket republikk) flyktet til Stuttgart, hvor de ganske kort tid etter ble oppløst av det württembergske militære.
Som et selvstendig kongedømme i 1871 sluttet Württemberg seg til Det tyske keiserriket, ledet av den prøyssiske statsminister Otto von Bismarck og slik ble en del av Tysklands samling. Etter første verdenskrig brøt kongeriket sammen og Fristaten Württemberg ble etablert som en del av Weimar-republikken. I 1920 var Stuttgart hovedsetet for den tyske nasjonale regjeringen etter at denne måtte flykte fra Berlin under Kappkuppet. Under andre verdenskrig ble byens sentrum nesten fullstendig ødelagt av alliert bombing.
Infrastruktur
Stuttgart er et viktig jernbane- og motorveiknutepunkt. Stuttgart 21 er et igangsatt jernbaneprosjekt som skal fornye Stuttgart som jernbaneby. Byen har også en viktig havn ved elven Neckar. Byen har en godt utbygget kollektivtrafikk drevet av Stuttgarts forstadsbaner.
Næringsliv
Byen er velkjent for sine mange høyteknologiske bedrifter. Den er en av de viktigste og rikeste byene i Syd-Tyskland.
Stuttgart, som er hovedsete for Porsche og Daimler AG, betraktes som en av verdens fire største «bilhovedsteder». De andre er Toyota i Japan, Detroit i USA og Torino i Italia.
Forskning og høyere utdanning
Stuttgartregionen har den største tettheten i Tyskland når det gjelder vitenskapelige, akademiske og forskningsrettede arbeidsplasser. I byen finnes det to universiteter, åtte faghøyskoler, to Max-Planck-institutter og et antall andre forskningsinstitutter.
Figurteater
Ved akademiet Staatlichen Hochschule für Musik und Darstellende Kunst finnes en egen linje for figurteater; dette er den eneste tyske, høyere utdanningen i figurteater som tilbys utenfor Berlin. En rekke figurteaterkunstnere og -kompanier har hatt og har fortsatt (per 2018) base i Stuttgart, og byen omtales som en «figurteaterets høyborg» (tysk: «eine Hochburg des Figurentheaters.»).
FITZ! Zentrum für Figurentheater i det såkalte «Kultur unterm Turm»-området ble dannet på midten av 1980-tallet, og er et viktig senter for utvikling og visning av banebrytende figurteaterkunst fra inn- og utland. Per 2018 presenteres det gjennomsnittlig 40 ulike produksjoner per år, med rundt 280 forestillinger i året rettet mot ulike publikumsgrupper, det vil si mot både barn, ungdom og voksne.
DumDum Boys
DumDum Boys fra Trondheim er et norsk band, som regnes som et av de fire store i norsk rock på 1980-tallet, sammen med deLillos, Jokke & Valentinerne og Raga Rockers. Bandet ble i 1979 dannet under navnet Wannskrækk og var i starten et punkband. Etter at den første vokalisten sluttet, ble Per Øivind Houmb («Prepple») hentet inn som erstatter av vennene Kjartan Kristiansen (gitar) og Persi Iveland (bass). Da Iveland sluttet ble han erstattet av Aslak Dørum. Sola Jonsen har vært bandets trommeslager siden 1982.
Bandet ble i 2012 innlemmet i Rockheim Hall of Fame.
1979–1990
Bandet opptrådte for første gang på Angelltrøa fritidsklubb i Trondheim i 1979 og rakk på kort tid å bli ganske populære i nærmiljøet.
Etter at også EP-en Bapshuari ble utgitt på eget selskap fikk DumDum Boys tilbud fra flere selskaper og bestemte seg til slutt for å signere for CBS (nåværende Sony).
Året etter, i 1989, kom bandets andre LP, Splitter Pine, som ble fulgt opp med en turné. Albumet ble en suksess, og selve låten «Splitter Pine» ble en stor slager dette året. Turneen omfattet både Kalvøyafestivalen, Roskildefestivalen og en konsert i Moskva. Under Spellemannprisen 1989 vant de nok en gang klassen rock for beste album.
Ruda
Ruda er et tettsted i Högsby kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 613 innbyggere.
DumDum Boys
1979–1990
I 1990 ble keyboardist Atle Karlsen offisielt medlem av gruppa. Sammen med Kjartan Kristiansen skrev han filmmusikken til den norske spillefilmen Døden på Oslo S. Låten fra filmen, «Englefjes», var sammen med «Metallic Hvit» blant sporene på bandets tredje plate Pstereo, den siste av tre gjort i samarbeid med Roger Valstad. Pstereo ble godt mottatt av kritikerne, og bandet mottok sin tredje Spellemannpris i klassen rock på like mange år – og for sine tre første album – noe som fremdeles er unikt i Spellemannprisens historie.
1992–1996
I 1992 ble bandet løst fra kontrakten med Sony og gjenopplivet et gammel plateselskap – Oh Yeah! – samtidig som de inngikk en distribusjonsavtale med EMI. Samleplaten Riff – Wannskrækk 1980–85, som inneholder alle studioutgivelsene fra perioden som Wannskrækk (inkludert låtene fra demokassetten), ble utgitt på begynnelsen av året.
Gruppas neste plate, Transit, ble spilt inn i Ambience Studio i Oslo og i Bergen med Yngve Sætre som produsent. Transit viste den litt mer kompakte og røffe siden av DumDum Boys, og nok en gang fikk de gode kritikker. Platen ble en salgssuksess uten at DumDum Boys fikk Spellemannprisen i kategorien rock denne gangen, men de mottok derimot vandretrofeet Årets spellemann under Spellemannprisen 1992.
Til tross for pausen som gruppa hadde hatt i ett år – og Transit-suksessen – var bandet preget av intern uro, og Persi Iveland sluttet. Den første ikke-trønderen i bandet ble den nye bassisten, Aslak Dørum, Steinar Vikans høyre hånd i Ramalama Management, som hadde hatt ansvaret for flere av DumDum Boys' videoer. 14. mai 1993 spilte Dum Dum Boys sin første konsert med Dørum på bass. Den foregikk utendørs på plattdans i Vanvikan utenfor Trondheim.
Prepple fremførte Morten Abels tittellåt til filmen Hodet over vannet. Prepple hadde også etablert et eget firma som drev med utleie av bruktbiler, og «på fritida sang han i DumDum Boys».
I august 1994 kom albumet Ludium ut. Platen var et resultat av nok et samarbeid med Yngve Sætre og ble en umiddelbar salgssuksess. Flere av bandets mest populære låter er å finne på dette albumet: «Mitt hjertes trell», «Hagelangs», «Tyven Tyven» og tittellåten på nesten åtte minutter. Publikum sviktet imidlertid den første delen av den påfølgende turneen, og det var ikke før filmdokumentaren Stein og stjerner hadde premiere på norske kinoer utpå høsten at bandet igjen spilte for fulle lokaler. Disse konsertene ble utgangspunktet for live-albumet 1001 Watt.
Det påfølgende året var DumDum Boys mindre aktive selv om Kristiansen skrev låter og bandet jevnlig møttes for å forberede seg på studioopptak. Imidlertid ga bandet ut singelen Kan det være nødvendig å være så sint under aliaset Racer, som en oppfordring til duoen Knutsen & Ludvigsen om å bilegge en pågående feide og bli venner igjen. Denne utgivelsen av sangen som duoen selv opprinnelig hadde skrevet og gitt ut på plate, var ifølge Knutsen & Ludvigsen selv en hovedårsak til at de innså at de måtte finne tilbake til hverandre igjen.
I 1996 dro DumDum Boys til Melbourne i Australia for å spille inn en ny plate. Yngve Sætre var som vanlig produsent, men i tillegg hadde han med seg Espen Berg som assistent, og albumet Sus gikk rett inn på førsteplass på de norske hitlistene. Bandet dro på turné igjen i april. Turneen varte hele året, og i september markerte DumDum Boys at det var ti år siden den første singelen, Sorgenfri, ble sluppet. I forbindelse med markeringen ble de første utgivelsene – Sorgenfri og Bapshuari – utgitt på en felles CD, Bapshuariari.
1996–2011
I mars 1998 slapp DumDum Boys sitt syvende album, Totem, og første singel (om man ser bort fra Stjernesludd) er Ikke Faen. Etter Totem tok bandet etter eget utsagn en «lengre pause». Pausen skulle i praksis vare i ca. fem år, til 2003.
8. januar 2001 kom samlealbumet Schlägers, som inneholder 20 av DumDum Boys' favorittlåter og den helt nye låta «Monosapiens». Albumet ble også sluppet som dobbel-CD i et begrenset opplag på 5,000 eksemplarer.
Sommeren 2003 var DumDum Boys tilbake på scenen. I juni spilte de på Norwegian Wood-festivalen, og Dagbladets journalist omtalte konserten som historisk og ga den terningkast 6. 23. oktober samme år holdt bandet nok en konsert, denne gang under UKA i «Dødens Dal» i Trondheim. Konserten ble tatt opp på film og kom i 2004 ut som en DVD, DumDum Boys i Dødens Dal.
9. desember 2004 mottok DumDum Boys Sør-Trøndelag fylkeskommunes kulturpris av fylkesordfører Tore O. Sandvik. Bandet ble fremhevet som «landets fremste rockeband og en stor inspirasjonskilde for mange andre musikere». Prisen besto av en glasskulptur av Cathrine Maske, et diplom og et pengebeløp på 25,000 kroner.
I 2005 medvirket DumDum Boys med låten «Gjeld» på dobbeltalbumet Det Beste Til Meg Og Mine Venner, hvor norske musikere hyllet Joachim Nielsen. Bandet kom i januar 2006 ut med singelen Enhjørning og høstet gode kritikker i rikspressen, blant annet terningkast 6 i VG. Bandets første album på åtte år, Gravitasjon, ble utgitt 13. mars 2006, og de spilte en rekke konserter rundt omkring i Norge i løpet av våren/sommeren. Høsten 2006 deltok de på albumet Dans til musikken, et hyllestalbum til Lasse Myrvolds ære, med «Dine øyne sier alt».
12. november 2007 kunngjorde DumDum Boys at Atle Karlsen hadde sluttet og at de kom til å fortsette som kvartett – også på konserter i november og desember. Tidlig i 2008 ble imidlertid keyboardist Mikael Lindqvist hyrt inn på tangenter til deres turné påfølgende sommer.
Bandet ble tildelt hedersprisen under Spellemannprisen 2007 2. februar 2008.
18. september 2009 slapp bandets sin første singel på tre år, «Snø på Mars», fra albumet Tidsmaskin som ble gitt ut 9. november samme år. Låten er skrevet av Kjartan Kristiansen. Under Spellemannprisen 2009 vant Kjartan Kristiansen og Aslak Dørum prisen årets tekstforfattere for musikken til Tidsmaskin. 11. juni 2010 startet de årets sommerturné som et av hovedbandene på Norwegian Wood.
Bandet ble i 2011 tildelt Alf Prøysens Ærespris.
Festivalen Pstereo, som arrangeres på Marinen i Trondheim, er oppkalt etter Dumdum Boys-albumet ved samme navn. Dumdum Boys har gjestet festivalen som headliner to ganger (2008 og 2010) og har også spilt på festivalen som Wannskrækk.
Ekspertutvalg pengespill og ny teknologi
Hamarutvalget var en ekspertgruppe nedsatt av Kulturdepartementet for å vurdere den teknologiske utviklingen på pengespillområdet. Særlig skulle de gå nærmere inn på nye medium og plattformer for tilbud av spill. De skulle også vurdere om gjeldende lovgivning er tilstrekkelig for å regulere nye former for spill og kartlegge konkurransen som det norske pengespillmarkedet møter fra pengespill uten løyve.
Arbeidet startet i september 2013 og rapporten ble overlevert Kulturminister Torhild Widvey 8. desember 2014. Arbeidet ble ledet av direktør i Lotteri- og stiftelsestilsynet, Atle Hamar. Rapporten fikk navnet «Grenselause pengespel - krev ny teknologi ny regulering?»
Justin
Justin er et mannsnavn dannet som en kortform av Justinus, en lantinsk variant form av det romerste familienavnet Justus. Betydningen av navnet er «rettferdig».
Utbredelse
Justin har vært et populært navn i USA siden 1970-årene.
I England var Justin mest brukt i 1970-årene.