cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Victoria’s Secret
Victoria's Secret Angels
Victoria's Secret har knyttet til seg en rekke kjente fotomodeller som har til felles at de har særpregede former. Disse kalles Victoria's Secret Angels. Modellene blir en Victoria's Secrets ansikt utad, og er forventet å være talskvinner for merket i tillegg til å fronte selskapet på catwalken. Noen av de mest kjente «englene» er Alessandra Ambrosio, Tyra Banks, Ana Beatriz Barros, Jill Goodacre, Gisele Bündchen, Naomi Campbell, Laetitia Casta, Eva Herzigova, Adriana Lima, Karolina Kurkova, Petra Nemcova, Frederique van der Wal, Heidi Klum, Miranda Kerr og Tricia Helfer.
Seulo
Seulo (sardisk: Seùlu) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 829 innbyggere og ligger rundt 797 meter over havet.
Oksana Slesarenko
Oksana Vladimirovna Slesarenko (russisk: Оксана Владимировна Слесаренко, født 27. april 1970) er en russisk rullestolcurlingspiller. Hun hur VM-gull og Paralympics-sølv som fremste meritter.
Idrettskarriere
Slesarenko deltok i sitt første VM ved VM i rullestolcurling 2005 i Skottland, der Russland kom på 15.-plass. Ved VM i 2007 kom de på 8.-plass, og ved VM i rullestolcurling 2011 på 4.-plass.
Ved VM i 2012 vant Russland gull, med Slesarenko som ener. De slo Sør-Korea 9-1 i finalen. Ved neste VM, i 2013, kom de på 5.-plass.
Hun var reserve ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det russiske laget kom på 2.-plass, med Andrej Smirnov som skip. Her tapte de 3-8 for Canada i finalen.
Øyvind Nypan
Øyvind Nypan (født 16. april 1972 i Trondheim) er en Kristiansand-basert norsk gitarist og stipendiat ved Høgskolen i Agder.
Biografi
Nypan har vært aktivt, spesielt i Frankrike i flere år, og han ga ut sitt debut album Elementer (2010) på Ponca Jazz Records. Oppfølgeren Republique (2013) ble utgitt på Losen Records. Her samarbeider han med den amerikanske saksofonisten Rick Margitza, den brasilianske bassisten Gael Petrina, den ecuadorianske pianisten Leonardo Montana og den italienske trommeslageren Simone Prattico. På tross av at de kommer fra forskjellige kontinenter gir disse musikerne oss et solid album preget av Nypans amerikanske inspirasjon. Nypan spiller i en tradisjon inspirert av Pat Metheny og i den gamle legenden Jim Hall.
I 2011 møtte Nypan de to trondheimbaserte musikere Daniel Buner Formo (orgel) og Truls Rønning (trommer) og dannet Øyvind Nypan Trio. De ga ut Nypans tredje album Directions (2015) på hans egen selskap Nypan Musikk. I 2014 kom fjerde album Stereotomic på Losen Records, nå som Nypan med Bernt Moen (piano), Egil Kalman (bass) og Ole Mofjell (trommer).
Nypan spiller også i det norske punk-jazz bandet The Tronosonic Experience sammen med Per Harald Ottesen, Ole Jørgen Bardal og Jango (The Jangz) Nilsen.
Arnold I av Isenburg
Arnold av Isenburg (død i april eller juni 1197) var biskop i Utrecht fra 1196 frem til sin død i 1197.
Arnold kom fra den tyske adelsslekten Isenburg og hadde fra 1176 vært kapellan i Deventer. Etter at biskop Balduin døde i 1196, foreslo Gelre Arnold til posisjonen som biskop i Sticht Utrecht. Hans kandidatur ble støttet av Kölns erkebiskop og paven, mens Holland introduserte Dirk I av Holland grev Dirk VII av Hollands onkel som motkandidat. Hollands valg ble støttet av keiser Henrik VI av det tysk-romerske rike.
Løsningen på dette problemet var at Arnold av Isenburg ble innsatt som biskop av Oversticht, mens Dirk ble biskop av Nedersticht.
De historiske områdene i Gyeongju
De historiske områdene i Gyeongju viser til et område i Sør-Korea som består av ruiner av templer og palasser, pagoder og statuer og andre kulturelle skatter, etterlatt av det koreanske kongedømmet Silla. Området, som ligger i fylket Gyeongju, er et av verdens største utendørs museer. Gyeongju var hovedstaden i Silla fra 600-tallet til 800-tallet.
De historiske områdene i Gyeongju ble i 2000 ført opp på UNESCOs verdensarvliste.
Oppvekstsenter
Et oppvekstsenter er en ordning der skole, SFO og barnehage er samlokalisert, ofte under samme ledelse.
De første oppvekstsentrene i Norge ble etablert i begynnelsen av 1990-årene. I 2007 var det 132 kommuner som hadde felles ledelse innenfor skole og barnehage i deler eller hele kommunen.
Kong Tang av Shang
Kong Tang av Shang (hanzi: 商汤; hanyu pinyin: Shāng Tāng ; død ca. 1753 eller ca. 1646 eller  ca. 1588 f.Kr.), også kalt Chéng Tāng (成湯), familienavn (姓) Zǐ (子), personlig navn (名) Lǚ (履), stilnavn (字) Tàiyǐ (太乙), var den første kongen av det kinesiske Shang-dynastiet. Han styrtet den «tyranniske» kong Jié av det tidligere dynastiet Xià etter at Shāng-styrkene beseiret Xià i et slag ved Mingtiao. Overgangen fra Xià til Shāng har tradisjonelt i Kina blitt tolket som at Shāng hadde overtatt Himmelens mandat etter Xià hadde mistet det grunnet vanstyre, men senere historikere har tenkt det heller har dreid seg om stridigheter mellom ulike stammer. Han blir tradisjonelt regnet for å ha vært en god konge. Tāngs etterkommere i 17 generasjoner hersket over riket han grunnla.
Tāng skal ha hersket over Shāng som et rike underlagt Xià dynastiet i 17 år, og siden i flere år som konge med Anyang som hovedstad. Når regjeringstiden hans var er ukjent; Liu Xin regnet Shāng-dynastiet for å ha blitt oppretta i det 18. århundre f.Kr, mens Bambusannalene tidsetter grunnleggelsen til c. 1556 f.Kr, og noen moderne historikere regner Shāng for å ha vart fra c. 1600 til 1046 f.Kr.
Hyrkansk skog
Hyrkansk skog er en økoregion ved den sørlige kysten til Det kaspiske hav i det nordlige Iran og sørøstlige Aserbajdsjan. Skogen er oppkalt etter oldtidsriket Hyrkania. Den naturlige vegetasjonen er frodig og artsrik løvskog som trives i det jevnt fuktige og varme klimaet. Flere treslag som døde ut i Europa i istidene, har funnet et tilfluktssted her.
Fysisk geografi
Lavtliggende områder har et fuktig subtropisk klima. Vestavind bringer fuktighet fra Atlanterhavet, Middelhavet og Svartehavet om høsten, vinteren og våren. Sibirhøytrykket kan blokkere for vestavinden om høsten og vinteren, spesielt i de østlige områdene. En annen årsak til at det om høsten er mer regn i vest er nordøstlig vind fra sibirhøytrykket eller polarfronten. Denne vinden tar opp mye fuktighet fra Det kaspiske hav som faller som orografisk nedbør når disse luftmassene tvinges oppover av Elburz. Fuktighet fra Det kaspiske hav gjør at tørketida om sommeren blir kort eller fraværende.
Geologisk omfatter området to ulike enheter. Kystslettene tilhører den aral-kaspiske senkning, og Det kaspiske hav ligger omtrent 26 meter under verdenshavenes overflate. I Elburz- og Talysfjellene går derimot den hyrkanske skogen opp til mer enn 2000 moh. Fjellene er dannet i den alpine fjellkjedefolding, og store forkastninger ligger i overgangen mellom de to sonene. Det kaspiske hav er en rest av et mye større innlandshav, Paratethys, men ble adskilt fra verdenshavene for omtrent 5,2 millioner år siden. I istidene har overflaten på Det kaspiske hav steget til 50 moh slik at det er blitt forbundet med Svartehavet.
Plantesamfunn
Trærne i den hyrkanske skogen feller løvet om vinteren, men i busksjiktet er det mange eviggrønne arter. Et påfallende trekk er at bartrær nesten helt mangler. De ellers viktige slektene gran, edelgran og furu vokser ikke i området, og de eneste bartrærne er barlind, einer, ekte sypress og orienttuja.
Det er en rekke ulike plantesamfunn i den hyrkanske skogen. De viktigste er:
Artsrikdom
En database med opplysninger om floraen ved den sørlige delen av Det kaspiske hav viser at det finnes 3234 arter av karplanter, som tilhører 856 slekter og 148 familier, i et område som består av de iranske provinsene Golestan, Mazandaran og Gilan, samt Talysj i Aserbajdsjan. Mange av disse planteartene er riktignok xerofytter som kun vokser i halvørken og tørre fjell lengst sør i området, og antall plantearter i den hyrkanske skogen er derfor noe mindre. Omtrent 280 arter er endemiske eller nesten endemiske for det hyrkanske området.
Eurosibirske arter
Den hyrkanske skogen tilhører den eurosibirske region i det holarktiske planteriket. Hovedkammen på Elburzfjellene skiller området fra den irano-turanske regionen i sør. Typiske eurosibirske trær og busker i området er:
Euxino-hyrkanske arter
Den eurosibirske regionen deles i en rekke planteprovinser, og den hyrkanske skogen tilhører den euxino-hyrkanske provinsen. Den omfatter også de euxiniske skogene ved svartehavskysten i sørøstlige Bulgaria, nordlige Tyrkia og vestlige Kaukasia. Disse to områdene har lignende vegetasjon med relikte løvtrær og urter som krever et fuktig og varmt temperert klima. Artssammensetningen er ganske ulik, og noen botanikere deler områdene i to adskilte provinser. Felles arter for de to områdene er:
Hyrkanske arter
Typiske hyrkanske busker og trær omfatter tolv arter som er endemiske for området, samt noen som har en utbredelse med tyngdepunkt i området, men som også finnes i for eksempel østlige Kaukasus eller Kopet Dag. Lindeslekta (Tilia) har høy diversitet i området med seks arter, derav to endemiske. De typisk hyrkanske artene er:
Relikte arter
De tempererte løvskogene i vestlige Eurasia har langt færre arter enn tilsvarende vegetasjon i Øst-Asia og østlige Nord-Amerika. Fossiler fra miocen og pliocen viser at Europa tidligere hadde en flora som lignet mer på de to andre områdene, men mange arter døde ut rett før eller i istidene i pleistocen. Den hyrkanske skogen er et refugium der en finner planter som ellers er utdødd i den vestlige delen av Eurasia. Parrotia, Pterocarya og Zelkova er nå typiske for den hyrkanske skogen, men de var vanlige trær i Europa før de døde ut i løpet av pleistocen. Den hyrkanske skogen har likevel bare en beskjeden rest av det tidligere mangfoldet. Mange treslag som krever mye fuktighet og varme, som Eucommia, Ginkgo og Taxodium, mangler. Eksempler på relikte arter i den hyrkanske skogen er:
Dyreliv
Kaspitigeren levde i disse skogene, men den er globalt utryddet. Det er fortsatt noen få leoparder. Andre pattedyr i den hyrkanske skogen er gaupe, jungelkatt, ulv, sjakal, rødrev, brunbjørn, mår, grevling, oter, tresyvsover, villsvin, hjort og rådyr. Skogmusa Apodemus hyrcanicus, markmusa Microtus schelkovnikovi, spissmusa Crocidura caspica og syvsoveren Glis persicus er endemiske for området. Skogene er en del av det opprinnelige utbredelsesområdet til fasan. Fuglene i skogene er nesten utelukkende arter som også finnes i Europa, som småskrikørn, vepsevåk, spurvehauk, balkanhauk, skogdue, kattugle, grønnspett, svartspett, flaggspett, syriaspett, dvergspett, pirol, fossekall, kjøttmeis, svartmeis, blåmeis, trekryper, stjertmeis, spettmeis og einersanger. En fugleart med det meste av utbredelsen i tropiske deler av Asia og Afrika er shikrahauk. Det finnes også en endemisk fugleart, elbursmeis (Poecile hyrcanus), som nylig er skilt ut fra balkanmeis.
Økonomisk betydning og miljøtrusler
Nesten all skog i lavlandet er borte, og arealene brukes til bebyggelse og dyrking av te, grønnsaker, frukt, vindruer og ris. Bøkeskogene i fjellene er godt bevart og gir grunnlag for omfattende skogsdrift. Her er det også plantet en del fremmede bartrær. Årsproduksjonen var oppe i 1,4 millioner m³ i 1994, men var i 2010 redusert til 0,7 millioner m³. Omtrent 45 prosent av arealet er for bratt til å kunne hugges med konvensjonelle metoder. Trusler mot skogene er oppdyrking, dambygging, overdreven beiting av husdyr og uforsvarlig skogsdrift. Flatehogst i de nedbørrike og bratte fjellsidene har flere steder ført til omfattende erosjon.
Verdensarv
I 2019 ble den hyrkanske skogen i Iran oppført på UNESCOs liste over naturarvsteder.
Leif Aune
Leif Aune (født 7. juni 1925 i Bodø, død 20. juli 2019 i Fredrikstad ) var en norsk sosialøkonom og politiker for Arbeiderpartiet. I 1954 ble han konsulent i det nyopprettede Nord-Norge-fondet. Dette utviklet seg etter hvert til Distriktenes utbyggingsfond (DU). Her gikk han gradene til 1970, da han ble finansrådmann i Tromsø. Han vendte tilbake til DU i 1978 som sjef og etterfølger etter Reidar Carlsen. Han ble ikke lenge i Tromsø, for han ble statssekretær i Trygve Brattelis første regjering og kommunalminister i Trygve Brattelis andre regjering og gjenoppnevnt til samme verv i Odvar Nordlis regjering. Han avsluttet sin karriere som direktør for Distriktenes Utbyggingsfond i 1992, samme år som DU ble en del av Statens nærings- og distriktsutviklingsfond. Aune var også styreformann ved Ullevål sykehus.
Aune var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1990).
Grace Gao
Grace Gao (født 17. oktober 1989) er en canadisk badmintonspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i gruppespillet i mixed double.
Gao vant en gullmedalje sammen med Toby Ng i mixedoubleturneringen i badminton under de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.
Diana Vaisman
Diana Vaisman (født 23. juli 1998) er en israelsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der hun ble utslått i førsøksheatet.
Ekvivalent luftdybde
Ekvivalent luftdybde (ELD) er en formel nitroxdykkere bruker for å finne ut hvilken luft-tabell gassammensetningen tilsvarer. Et dykk med en nitroxblandingen som inneholder 32 % oksygen til 30 m vil gi dykkeren en like stor nitrogenbelastning som et luftdykk til 24,4 m
Den kan uttrykkes slik:
En enkel arbeidsformel: FO2 er oksygen prosenten i desimaltall og D er dybden i meter.
Atylotus canarius
Atylotus canarius er en av kleggene i slekten Atylotus. Den er bare utbredt på Kanariøyene.
Atylotus canarius tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres.
Adrian Goldsworthy
Adrian Goldsworthy (født 1969) er en britisk historiker og militærforfatter. Etter å ha studert på St. John's College ved University of Oxford, fullførte han en doktorgrad i antikkens militærhistorie i 1994. Goldsworthy har skrevet en rekke bøker om emnet.
Santa Margarita (Balearene)
Santa Margarita (katalansk: Santa Margalida) er en by og kommune i det østlige Spania, på øya Mallorca i provinsen Balearene. Kommunen har 12,767 innbyggere (2021).
Håkon Opdal
Håkon Eikemo Opdal (født 11. juni 1982 i Odda) er en norsk tidligere fotballspiller. Han la opp etter sesongen 2021.
Opdal er norgesmester med Brann i 2004, og seriemester med klubben i 2007. Opdal har fått Kniksenprisen som Årets målvakt både i 2006 og 2007. Han er sønn av tidligere ordfører John Opdal (Høyre).
Karriere
Han ble for alvor en del av s a-lag da klubben solgte Magnus Kihlstedt sommeren 2001 til FC København, og debuterte i cupkampen mot kort tid etter. Han fikk sin eliteseriedebut for Brann i den siste seriekampen i 2002, som innbytter mot Rosenborg. I 2003 fikk han spille flere kamper fra start ettersom Ivar Rønningen i perioder var ute med skade. Han ble ved enkelte anledninger foretrukket foran Rønningen da sistnevnte var skadefri, men forble for det meste andrevalg.
I 2004-sesongen fikk Opdal mye av æren for at Brann gikk til cupfinalen som de vant. Han ble helt i straffesparkkonkurransen i cupens 4. runde mot da han ble matchvinner både som følge av viktige redninger, og ved at han satte inn det avgjørende straffesparket selv.
Han var en av Branns bedre spillere i 2005 til tross for at Brann-fansen og fotballeksperter mente at keeperplassen var Branns svakeste lagdel før sesongstart. Opdal har fått kritikk for at han mangler autoritet i feltarbeidet, og har flere ganger sluppet inn mål som følge av dårlige inngripninger i feltet. På den annen side er han regnet som svært god på streken, og spesielt imponerende i én-mot-én-situasjoner.
I 2006-sesongen fortsatte Opdal utviklingen sin. I tillegg til å være god på streken, utviklet han sine egenskaper i feltet. Før sommerpausen slapp Opdal bare inn syv mål på elleve kamper. Dette gjorde at media og landslagstrener Åge Hareide virkelig fikk øynene opp for Brann-keeperen. Som et resultat av dette ble Opdal tatt ut i landslagstroppen mot i mai 2006, men Opdal satt på benken hele kampen. 15. november 2006 debuterte Opdal på A-landslaget i kampen mot, tre år etter at han avsluttet U-karrieren mot den gang. Han vant Kniksenprisen for beste keeper dette året.
I januar 2007 signerte Opdal en ny kontrakt med Sportsklubben Brann. Den nye kontrakten strakk seg fem år frem i tid og gikk ut etter sesongen 2011. I 2007-sesongen ble Opdal førstevalg i landslagsmålet, og han tok seriegull med Brann. For dette vant han Kniksenprisen som årets beste keeper for andre gang. Etter et par svake landskamper samt en dårlig innledning på sesongen 2008 mistet han før kampen mot plassen som førstekeeper for Norge til Rosenborgs Rune Almenning Jarstein. Opdal spilte store deler av 2008-sesongen med skader i begge knærne, og ble operert i oktober samme år for problemene.
Untertanenland
Et Untertanenland (tysk; ordrett «undersåttenes land», uttales « o nt a -t a: n e nlant», flertall Untertanenlande) var et avhengig område som var underlagt én eller flere sveitsiske kantoner. Selv om Det sveitsiske edsforbund hadde flere (proto)demokratiske trekk, der kantonene sendte valgte representanter til et felles råd, var ikke nødvendigvis alle edsforbundets innbyggere stemmeberettiget. Det fantes en rekke områder som var i edsforbundets besittelse, men der befolkningen ikke hadde noen politisk innflytelse. Alle disse Untertanenlande ble opphevet med opprettelsen av Den helvetiske republikk i 1798, dvs. Untertanenlandenes befolkning fikk de samme rettighetene som resten av Sveits.
Håkon Opdal
Karriere
Opdal startet 2011-sesongen som Branns førstekeeper, men måtte etter få kamper gi fra seg plassen til nyinnkjøpte Piotr Leciejewski som overtok rollen som førstekeeper i klubben resten av sesongen. I oktober 2011 ble det klart at Opdal ikke ville bli tilbudt ny kontrakt med Sportsklubben, og 30. november 2011 deltok Opdal på sin siste Brann-trening.
Stanford Classic 2017
Stanford Classic 2017 var en tennisturnering, og del av WTA-touren 2017 som fant sted i Stanford i USA fra 31. juli til 6. august 2017.
Gephelfjellet
Gephelfjellet (tibetansk: དགེ་འཕེལ།, Wylie: Dge-'phel; tradisjonell kinesisk: 更丕烏孜山; pinyin: Gèngpīwūzī Shān) er et lite fjell i Tibet, omkring 8 km vest for hovedstaden Lhasa. Drepungklosteret ligger ved foten av fjellet.
Håkon Opdal
Karriere
Etter noen måneder uten kontrakt signerte Opdal for.
5. desember 2012 kunngjorde at Opdal hadde bestått den medisinske testen og var enig med klubben om en trårskontrakt.
Den 25. september 2015 scoret han fra egen banehalvdel mot, og ble med det den femte keeperen som scoret i Eliteserien.
Untertanenland
Untertanenlande kan inndeles i fire kategorier:
Syreneset fort
Syreneset fort (tysk betegnelse HKB 3./978 Syre) er et tysk kystfort fra andre verdenskrig ved Syre på Karmøy. Fortet sto ferdig i februar 1943 som en del av Artillerigruppe Karmøy-Syd. Det var bestykket med fem 12,2 cm eks-russiske feltkanoner. Mannskapsbunkerne er av type R655, og er de eneste av sitt slag i Norge. Kanonene hadde en rekkevidde på rundt 21,000 meter. Fortet hadde også kommando over to 12 cm Schneider-Canet-tårnkanoner, som dekket innseilingen til Skudeneshavn. Disse kanonene var hentet fra Trøgstad fort i Østfold. Den ene kanonen er nå satt opp igjen på Fredriksten festning, der den hadde stått fram til 1906. Mannskapsbunkere av type R 655 finnes for Norges del kun på Syre og er ikke bygget andre steder i landet. Fortet er godt kamuflert i terrenget.
Il libro del cortegiano
Il libro del cortegiano (Hoffmannens bok) er et verk av den italienske renessanseforfatteren Baldassare Castiglione. Boka kom ut i 1528, og tegner et idealbilde av sin tids hoffmann og diplomat. Castiglione hadde da han skrev boka en karriere bak seg som betrodd hoffmann og sendemann, både for hertugen av Urbino og som pavelig nuntius.
Boka er skrevet i samtaleform, og foregir å gjengi samtaler som føres ved hoffet i Urbino. Samtalene strekker seg over fire kvelder. De to første handler om de egenskapene som en hoffmann bør ha. Han må være av edel byrd og i tillegg ha erhverva seg dannelse i filosofi, litteratur, kunst og musikk. Like viktig er det å ha kunnskap om våpen og militære spørsmål. Han skal for øvrig være så godt inne i disse spørsmåla at han kan føre en uanstrengt samtale om dem, som om det var en ren fornøyelse å diskutere dem.
Syreneset fort
Syreneset fort ble bygget av russiske tvangsarbeidere. Ved inngangen til fortet var det montert flammekastere, som kunne bli aktivert av en knapp i vakthuset. Disse ble aldri brukt, men var godt skjult.
Il libro del cortegiano
Den tredje kvelden dreier samtalen over på ønskverdige egenskaper hos en hoffdame. Den fjerde og siste kvelden handler om forholdet mellom hoffmannen og fyrsten. Her avsluttes boka med en filosofisk utredning om kjærlighetens vesen og menneskets forhold til det skjønne.
Kehl
Kehl er en tysk by ved siden av Rhinen og den fransk-tyske grensen i delstaten Baden-Württemberg. I 2007 hadde Kehl 34 747 innbyggere. Byens ligger i umiddelbar nærhet til Strasbourg i Frankrike, og bybusser i Strasbourg har linjer til Kehl. I 2009 ble NATO-toppmøtet holdt i Kehl og Strasbourg.
Syreneset fort
Da krigen var slutt, kom sivile og brente mesterparten, men alt av betong står den dag idag.
Siamaggiore
Siamaggiore (sardisk:Siamaiore, Siamajori ) er en italiensk kommune i provinsen Oristano i regionen Sardinia. Den har 927 innbyggere og ligger rundt 8 meter over havet.
Jinzhoubukta
Jinzhoubukta er ei havbukt på nordvestkysten av Liaodonghalvøya i provinsen Liaoning i Kina. Bukta ligger ut mot Bo Hai. Byen Jinzhou, tidligere kjent som Chin-chou, Kinchow, Chinchow, Kinshu og Jinxian, ligger på Liaodonghalvøya, like nord for Dalian.
Christian Gihbsson
Christian Gihbsson (født 15. mai 1857 i Trelleborg i Sverige, død 28. desember 1902 i Helsingfors ) var en svensk fotograf som virket i Norge fra slutten av 1880-tallet.
Han kjøpte Rasmus Ovesens forretning som lå i Kongens Gade 13 i Christiania, drev den første tiden som Ovesens Eft. Gihbsson var en av stifterne av Fotografernes Forening i 1894 og dens første formann.
Fra ca. 1891 hadde han lokaler i Carl Johans Gade 19, noen år senere flyttet han til nummer 35.
Lumbago
Lumbago eller hekseskudd er en diagnose og samlebetegnelse på uspesifikke korsryggsmerter og inkluderer mange tilstander som har til felles at de gir smerter i lumbalcolumna (korsryggen).
Christian Gihbsson
I 1898 solgte Gihbsson forretningen til Ludvig Forbech og reiste to år senere til Finland. Frem til 1902 var han ansatt som fotograf i Atelier Apollo i Helsingfors.
Lumbago
I de fleste tilfeller er det vanskelig å si nøyaktig hvor smertene sitter. Det er flere strukturer i og rundt den lavere delen av ryggsøylen som kan gi opphav til smerte. Lumbago skilles fra isjias ved at lumbago er lokalisert smerte i korsryggen, mens isjias er smerter som stråler fra ryggen og nedover i ene benet.
Christian Gihbsson
Gihbsson var far til Leif Gihbsson.
Lumbago
Lumbago er en akutt innsettende smertetilstand som ofte blir bra av seg selv innen få dager. Likevel kan den i sjeldnere tilfelle ha flere ukers varighet.
Årsak
I korsryggen er det flere muskler som kan være årsak til smerte, særlig ved inaktivitet og over- eller feilbelastning. Ryggsøylen i korsryggen er ofte utsatt for holdningsfeil og skjevheter, skoliose. Dette kan gi overbelastning av muskulaturen langs ryggraden. Slitasjeforandringer i mellomvirvelskiver gir ofte smerter. Dette kan sees på røntgenbilder som reduserte skivehøyder og som forkalkninger langs kanten av rygghvirvlene. Ryggsmerter, nedsatt funksjon, svekket muskulatur og/eller svakheter i muskelsamspillet i hofte/rygg er veldig vanlig og skyldes ofte inaktivitet.
Langs ryggsøylen går det ligamenter som kan bli betente og forårsake smerte.
Full bredde ved halv maksimum
I en fordeling er full bredde ved halvt maksimum (fra engelsk,  full width at half maximum , ofte forkortet som FWHM) forskjellen mellom de to verdiene til den uavhengige variabelen der den avhengige variabelen er lik halvparten av den maksimale verdien. Med andre ord er det bredden på en spektrumkurve målt mellom de punktene på y-aksen som er halvparten av den maksimale amplituden.
Torgeir Torgersen
Torgeir Torgersen (født 10. mars 1923, død 11. januar 2001) var en norsk fotballspiller som spilte målvakt for Viking Fotballklubb og.
Torgersen spilte for juniorlaget til Viking under utbruddet av andre verdenskrig, men fikk sin debut for Stavangerlaget etter freden og spilte tilsammen 130 kamper frem til 1950. Han deltok også på Vikinglaget som spilte seg frem til finale under Norgesmesterskapet 1947, hvor Viking tapte 0–2 til fordel for Skeid. I 1950 dro han på et proffopphold hos den franske hovedstadklubben Stade Français Paris, hvor han kun ble én sesong. Han fikk sin andre debut for Viking først i 1958, men fikk kun fem seriekamper før han la opp som aktiv spiller i 1960.
Han fikk sin landslagsdebut den 11. juni 1947 i en vennskapskamp mot. Hans siste av i alt 22 kamper med Norges flagg på brystet kom i vennskapskamp mot den 26. november 1950. På grunn av Norges Fotballforbunds selvpålagte amatørregel ble Torgersen nektet å spille flere kamper for Norge da han i 1950 dro til proffspill i Frankrike.
Another Day in Paradise (sang)
«Another Day in Paradise» er en sang fremført av den britiske singer-songwriteren Phil Collins, skrevet av ham selv og produsert med Hugh Padgham. Sangen ble spilt inn for Collins fjerde soloalbum …But Seriously (1989). «Another Day in Paradise» er en myk rockelåt i mellomtempo, hvis tekst beskriver fattigdommen og ekskluderingen som noen mennesker lever i og hvordan andre ikke legger merke til det. Sangen, som ble ansett for å være forskjellig fra Collins' tidligere utgitte musikk, ble valgt til å være ledende singel fra albumet og ble utgitt internasjonalt i slutten av 1989 på flere formater, inkludert CD, 7", 12" og kassett. Ved utgivelsen mottok «Another Day in Paradise» overveiende negative anmeldelser fra profesjonelle musikkjournalister som kritiserte tekstene og avskjediget Collins som ikke ansett som «kvalifisert» til å synge om fattigdom.
Tasjkent internasjonale lufthavn
Tasjkent internasjonale lufthavn (Yuzhniy) (usbekisk:|Toshkent Xalqaro Aeroporti (Janubiy), russisk:Международный Аэропорт Ташкента (Южный) er hovedflyplassen i Usbekistan. Flyplassen ligger 12 km utenfor sentrum av Tasjkent.
Another Day in Paradise (sang)
En musikkvideo ble filmet for «Another Day in Paradise» som ble regissert av Jim Yukich og produsert av Paul Flattery. Collins fremførte sangen på den 33. Grammy Awards i 1991 med sangens backing-sanger David Crosby. Forestillingen ble inkludert på studioalbumet Grammy's Greatest Moments, Volume I (1994). Etter utgivelsen har flere artister spilt inn coverversjoner av «Another Day in Paradise». Brandy Norwood og hennes yngre bror Ray J spilte inn en versjon som ble gitt ut som hovedsingelen fra Collins hyllestalbum Urban Renewal (2001).
Tasjkent internasjonale lufthavn
Flyplassen er en ICAO kategori II flyplass og er hovedbasen til Uzbekistan Airways. Etter ombyggingen av terminalbygget i 2001, kan flyplassen betjene 1000 passasjerer/time; og over 2 millioner passasjerer i året.
Hov1
Hov1 er en svensk hiphop-gruppe fra Stockholm som ble dannet i 2015. Gruppen består av Noel Flike, Axel Liljefors Jansson, Ludwig Kronstrand og Dante Lindhe. Gruppen har vært aktiv siden 2015. Ifølge musikkritikeren Fredrik Strage er Hov1 framfor alt kjent for å være "Sämst i Sverige".
Karriere
Gruppen ga ut sin første singel, «Hur kan du säga saker» i oktober 2015. Hov1 fikk sommaren 2016 sitt gjennombrudd med spillninger på blant annet "Emmabodafestivalen", "Storsjöyran" og "HudikKalaset". I januar 2017 kom gruppens femte singel, «Gråzon» som ble en hit på Spotify. Samme år dro bandet på sin første turné, "Abbey Road Tour", med opptredener i blant annet Göteborg, Stockholm og Malmö. 28. april 2017 kom gruppens debutalbum, Hov1 ut.
10. januar 2020 kom albumet Montague of i februar og mars samme år, spilte de på gratiskonserter i Sundsvall, Malmö, Göteborg, Jönköping, Växjö og Stockholm.
Heimaey stavkirke
Heimaey stavkirke er en stavkirke som ligger på Heimaey i Vestmannaeyjar på Island.
Kirken stod ferdig 30. juli 2000, og var en gave fra Norge til Island i forbindelse med tusenårsjubileet for den første kirken som ble bygd på Island av Olav Tryggvason i år 1000.
Den eldste, kjente kirken på Island var en stolpekirke og ikke en stavkirke. Den ble bygd nord i havnen av Hjalte og Gissur, to av Olav Tryggvasons menn. Denne kirken finnes ikke lenger, på samme måte som mange andre kirker fra samme periode. Noen av disse skal ha vært større enn de kirkene som finnes i Norge i dag.
Holtålen stavkirke fra 1170 ble brukt som modell for kirken, denne står nå på Trøndelag Folkemuseum på Sverresborg i Trondheim.
Heimaey stavkirke ble bygd i Lom i Norge, deretter fraktet med båt til Island og bygd opp igjen der. Den har en rekonstruksjon av et maleri fra middelalderen, og originalen henger i dag i Nidarosdomen, men sies å ha vært i nettopp den kirken stavkirken er bygd etter.
Ian Scott
Cyril S. Ian Scott var en britisk syklist som deltok i de olympiske leker i 1948 i London.
Scott vant en olympisk sølvmedalje i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i landeveisrittet over 194,6 kilometer bak Belgia. De andre på laget var Gordon Thomas, Bob Maitland og Ernie Clements. Maitland kom på sekstendeplass i det individuelle landeveisrittet.
MS «Spitsbergen»
MS «Spitsbergen» er et ekspedisjonsskip som opprinnelig ble bygget i 2009 som en portugisisk bilferge under navnet «Atlântida». Skipet ble kjøpt av Hurtigruten AS sommeren 2015. Hun seiler for tiden som ekspedisjonsskip, og gikk i hurtigrutetrafikk i vinterhalvåret fra 2016 til 2020 når MS «Midnatsol» seilte i Antarktis.
Historie
MS «Atlântida» ble bestilt i 2006 av rederiet Atlânticoline til det portugisiske verftet Estaleiros Navais de Viana do Castelo (ENVC), skipet ble lagt ned 14. november 2007 med byggnummer 258 og registrert i 2009 som en kombinert passasjerskip / bilferge for regjeringen i Venezuela i Lloyd's Register. Som «Atlântida» førte hun flagg fra Portugal og skulle gå i rute ved Azorene. Men siden den avtalte minstesatsen ikke ble oppnådd, avsluttet Atlânticoline kontrakten med verftet og kanselerte kontrakten om å bygge skip nummer to.
I 2011 ble «Atlântida» omgjort til et cruiseskip, og ble solgt til Venezuela. Avtalen ble ikke avsluttet, og skipet ble lagt ut på salg av rederiet Douro Azul i 2014. Avtalen falt igjennom, men fant aldri sted. Selskapet planla å bruke henne for cruise i Amazonas. Skipet ble ikke brukt frem til hun ble lagt ut for salg.
I Hurtigruten
MS «Atlântida» ble kjøpt av Hurtigruten AS den 25. juni 2015, og fikk det midlertidige navnet «Norway Explorer». Det ble arrangert en konkurranse på Hurtigrutens Facebook-side hvor man kunne komme med forslag til navn til det nye skipet. Den 4. september 2015 fikk hun navnet «Spitsbergen». Vinneren ble Erlend Baldersheim.
I høsten 2015 gikk skipet til Fosen Yard i Rissa, der hun ble liggende i dokk og ombygget i perioden 2015 til 2016. Under ombyggingen ble bildekket fjernet og det ble bygget flere lugarer med en kapasitet på 243 køyeplasser, skipets akterende ble fullstendig endret, og fikk bl.a. en såkalt "ducktail" nede ved vannlinjen (som skal endre og hjelpe skipets drivstoffsforbruk). Etter en vellykket prøvetur gikk skipet på sin første rundtur i Hurtigruten med jomfrutur fra Bergen den 21. juni 2016, hvor hun seilte parallelt med MS «Lofoten» og anløpte i utvalgte havner på dagtid frem til 6. september. Den 7. september gikk MS «Spitsbergen» inn i vanlig hurtigrutetrafikk for første gang, og MS «Midnatsol» gikk da ut av rute for å seile til Antarktis. Dette gjaldt i vinterhalvåret til og med 2020.
Skipsdåp i Svolvær
Den 6. juli 2016 ble «Spitsbergen» døpt i Svolvær av ekspedisjonsfareren Cecilie Skog med arrangement som inkluderte besøk av nordgående hurtigrute MS «Midnatsol» og sydgående hurtigrute MS «Richard With», (som fikk ruteendringer pga. skipsdåpen) og musikalske opptredener fra det nordnorske bandet Violet Road. Skipet fikk navnet etter den største øya i øygruppen Svalbard, stedet der Hurtigrutens grunnlegger Richard With startet arktisk ekspedisjonsturisme i 1896. Dåpen er den første skipsdåpen Hurtigruten har hatt på ni år, og er i tillegg første gang Hurtigruten døpte et skip i Svolvær, som har siden starten i 1893 hatt anløp av hurtigruten. Skog er den første og eneste kvinne som har gått på ski fra fastlandet til Nordpolen.
Arktiske farvann
I og med at det baseres en del på utenlandske gjester, blant annet amerikanere, er helsekravene høyere enn mange andre steder. Blant annet er det bygget en helt ny bysse for å tilfredsstille disse kravene.
I 2019 gikk den rundt Svalbard, noe som ble vist i serien Svalbard minutt for minutt på NRK2 i februar 2020.
Skipet
MS «Spitsbergen» er 97,5 meter (319 fot) lang og 18 meter (59 fot) bred, hun har en dypgående på 5,2 meter (17 fot) og en bruttotonnasje på 6,820 BT. Skipet har en passasjerkapasitet på 335 passasjerer og en køyekapasitet på 243 køyeplasser som er fordelt på 102 passasjerlugarer, inkludert åtte suiter med balkong. Hennes mannskap er på rundt 50 besetningsmedlemmer.
Skipet har seks dekk som er tilgjengelig for passasjerer. To av dekkene var opprinnelig bildekk som ble drevet via en akterrampe og en rampe arrangert midtskips. Før konverteringen hadde hun 27 lugarer tilgjengelig, hvorav 17 var doble og 10 var fire-sengs lugarer. Totalt hadde skipet en godkjent passasjerkapasitet på 750 passasjerer.
Maskin
Skipets fremdriftssystem er diesel-elektrisk. Elektrisk kraft blir produsert av to par dieselgeneratorer levert av Anglo Belgian Corporation. Disse er to 16-sylindrede V-motorer og to seks-sylindrede rekkemotorer. Skipet har også en nødgenerator. Skipets fremdrift besørges av to SP 35 CRP elektriske kompass-thrustere (azimuth-thrustere) levert av den finske produsenten Steerprop. De to 3-blads propellene roterer hver sin vei, og blir drevet av trefasede elektromotorer fra Siemens. Skipets toppfart er 16 knop (ca. 30 km/t).
Lille bjørn
Lille bjørn (latin: Ursa Minor) er et stjernebilde på den nordlige himmelhalvkule.
Nordstjernen (Polarstjernen) er en del av Lille bjørn.
I de babylonske stjernekataloger er Lille bjørn kjent som «Himmelens vogn (MULMAR.GÍD.DA.AN.NA, også assosiert med gudinnen Damkina). Den er i babylonske skrifter listet i katalogen MUL.APIN, sammenstilt rundt 1000 f.Kr. blant «Enlils stjerner», det vil si den nordlige himmel.
Tsjad
Tsjad (fransk: Tchad, arabisk: تشاد, Tšād eller Təšād; offisielt på arabisk جمهوريّة تشاد, Jumhūriyya Tšād eller Jumhūriyyati TəšādRepublikken Tsjad, på fransk République du Tchad, er en innlandsstat i Sentral-Afrika. Den grenser mot Libya i nord, Sudan i øst, Den sentralafrikanske republikk i sør, Kamerun og Nigeria i sørvest, og Niger i vest. Den nordlige delen av Tsjad ligger i Sahara-ørkenen. Tsjad inndeles i tre større geografiske regioner: en ørkensone i nord, et tørt sahelbelte i midten og en mer fruktbar savanne i sør. Landet er oppkalt etter Tsjadsjøen, som er den største våtmarken i Tsjad og den nest største i Afrika. Tsjads høyeste fjell er Emi Koussi i Sahara, og den største byen er hovedstaden N'Djamena. Tsjad er bebodd av over 200 ulike etniske og språklige grupper. De offisielle språkene er Arabisk og fransk. Islam og kristendom er de mest utbredte religionene i landet.
På begynnelsen av det sjuende årtusenet f.Kr. flyttet store grupper av mennesker inn i Tsjad-senkningen. Ved slutten av det første årtusenet f.Kr. kom og falt en serie stater og imperier i Tsjads sahelbelte, hvor alle var innstilt på kontroll over de transsahariske handelsrutene som passerte gjennom regionen. Frankrike erobret området i 1920 og innlemmet det i Fransk Ekvatorial-Afrika. Under ledelse av François Tombalbaye ble Tsjad selvstendig i 1960. Hans politikk vakte misnøye i den muslimske norddelen av landet, noe som kulminerte i utbruddet av en langvarig borgerkrig i 1965. I 1979 erobret opprørerne hovedstaden og gjorde slutt på hegemoniet fra sør. Rebellenes befal stred imidlertid innbyrdes inntil Hissène Habré beseiret sine rivaler. Han ble styrtet i 1990 av sin general Idriss Déby. Fra 2003 av har Darfur-konflikten spredt seg over grensen fra Sudan og destabilisert landet, og hundretusener av flyktninger fra Sudan bosatt i og rundt leirer i det østlige Tsjad.
Det er mange aktive politiske partier i Tsjad, men makten ligger fast i hendene på president Déby og hans parti Mouvement patriotique du Salut. Tsjad er fortsatt rammet av politisk motivert vold og stadige forsøk på statskupp. Det er et av de fattigste og mest korrupte landene i Afrika. De fleste tsjadere lever i fattigdom og driver jordbruk og husdyrhold til eget bruk. Den tradisjonelle bomullsindustrien var landets fremste kilde til eksportinntekter fram til 2003, da råolje tok over.
Naturgeografi
Tsjad er, med sine 1 284 000 km², verdens 21. største land og det femte største i Afrika. Til sammenligning er det litt mindre enn Peru, og litt større enn Sør-Afrika. Tsjad ligger i det nordlige Sentral-Afrika, mellom 7. og 24. breddegrad nord og 13. og 24. lengdegrad øst.
Siamanna
Siamanna (sardisk: Siamànna) er en italiensk kommune i provinsen Oristano i regionen Sardinia. Den har 812 innbyggere og ligger rundt 100 meter over havet.
Tsjad
Naturgeografi
Som en arv fra kolonitiden sammenfaller ikke Tsjads grenser helt med det som kunne ha vært naturlige grenser. Den dominerende geologiske strukturen i landet er en større senkning som avgrenses av fjellkjeder i nord, øst og sør. Landet er oppkalt etter Tsjadsjøen, som er restene av en gigantisk innsjø som for 7000 år siden dekket et areal på 330 000 km² av Tsjad-senkningen.
Selv om innsjøen nå bare er på 17 806 km², og overflatearealet gjennomgår større variasjoner med årstidene, er innsjøen Afrikas nest største våtmarksområde. Emi Koussi, en inaktiv vulkan i Tibestifjellene, er med sine 3414 meter over havet det høyeste punktet i Tsjad og i Sahara.
Et værsystem kjent som den intertropiske fronten, krysser hvert år Tsjad fra sør til nord. Dette fører med seg en regnperiode som varer fra mai til oktober i sør, og fra juni til september i den nordlige delen av landet. Variasjoner i lokal nedbør gjør at det dannes tre større geografiske soner. Sahara dekker den nordlige tredjedelen av landet. Den årlige nedbørmengden der er under 50 millimeter, og Borkou er det tørreste området i Sahara. Vegetasjonen i området er knapp. Bare spredte klynger med palmer overlever, de eneste sør for Krepsens vendekrets. Sahara går over i et sahel-belte i den sentrale delen av Tsjad, hvor nedbøren varierer fra 300 til 600 mm per år.
Sør i sahelbeltet er det stepper med tornebusker, for det meste akasier, og sahelbeltet går slik gradvis over i en savanne i den sørlige delen av landet. Årlig nedbørmengde i denne delen av landet er over 900 mm årlig. Det høye gresset og de utstrakte sumpområdene i området er gunstige for fugler, reptiler og store pattedyr. De største elvene i Tsjad, Chari, Logone og deres bielver, flyter gjennom savannen fra sørøst og inn i Tsjadsjøen.
Demografi
Ifølge estimater fra 2005 hadde Tsjad en befolkning på 9 826 419, hvorav 25,8 % bodde i urbane områder og 74,8 % på landsbygda Forventet levealder er 47,2 år. , og befolkningen er derfor ung, anslagsvis 47,3 % er under 15 år. Fødselsraten er estimert til 42,35 fødsler per 1000 personer, dødeligheten er 16,69. Barnedødeligheten (barn opp til 5 år) er 208 pr 1000. Dette er verdens 6. høyeste barnedødelighet.
Tsjads befolkning er ujevnt fordelt geografisk. Befolkningstettheten er 0,1 innbyggere per km² i Borkou-Ennedi-Tibesti-regionen i Sahara, mens den er 52,4 innbyggere per km² i Logone Occidental-regionen. I hovedstaden er den enda høyere. Omkring halvparten av landets innbyggere bor i den sørligste femtedelen av dets territorium, noe som gjør det til den tettest befolkede delen av landet. Bylivet er nesten begrenset til hovedstaden, hvor befolkningen for det meste livnærer seg med handel.
Andre store byer i landet er Doba, Moundou, Sarh og Abéché, som er mindre urbaniserte, men som vokser raskt og slutter seg til hovedstaden som avgjørende faktorer for videre økonomisk vekst.
Siden 2003 har 230 000 mennesker flyktet fra det krigsherjede Darfur i Sudan til det østlige Tsjad. Dette og de 172 000 tsjaderne forflyttet av borgerkrigen i øst, har bidratt til økt spenning blant befolkningsgruppene i området.
Polygyni er vanlig, og 39 % av kvinnene i Tsjad lever i slike forhold. Det er godkjent i henhold til landets lover, som automatisk tillater polygami med mindre partene angir det som uakseptabelt ved ekteskapsinngåelsen. Selv om vold mot kvinner er forbudt, er vold i hjemmet vanlig. Kvinnelig omskjæring er forbudt, men praksisen er utbredt og dypt rotfestet i tradisjoner. 45 % av tsjadiske kvinner gjennomgår inngrepet, de høyeste andelene finner man blant arabere, hadjaraiere og ouaddaiere (90 % eller mer). Lavere prosentandeler finner man blant saraer (38 %) og toubouer (2 %).
Kvinner har ikke samme muligheter for utdanning som menn, noe som gjør det vanskelig for dem å kunne konkurrere om de relativt få arbeidsplassene som blir utlyst. Selv om eiendomsrett og arverett, som i Tsjad er basert på fransk lovgivning, ikke diskriminerer kvinner, avgjør de fleste lokale ledere arvetvister til fordel for menn, i henhold til tradisjonell praksis.
Folkegrupper
Tsjad har mer enn 200 forskjellige etniske grupper som skaper forskjellige sosiale strukturer. Kolonialadministrasjonen og styresmaktene i det uavhengige Tsjad har forsøkt å skape et nasjonalt samhold, men for tsjadere flest blir den lokale eller regionale tilhørigheten den viktigste utenfor nærmeste familie. Tsjads befolkning kan imidlertid klassifiseres etter de geografiske områdene hvor de bor.
I sør bor fastboende folk, som saraene, Tsjads største etniske gruppe, hvis viktigste tilhørighet er deres herkomst. I sahel-beltet lever fastboende side om side med nomader, som araberne, som er landets nest største etniske gruppe. Nord er bebodd av nomader, for det meste toubouer.
Språk
Landets offisielle språk er fransk og arabisk, men det snakkes over 100 språk og dialekter. På grunn av den innflytelse omreisende og fastboende arabiske handelsmenn har hatt for lokalsamfunn i Tsjad, har tsjadisk arabisk blitt et Lingua franca.
Religion
Ifølge en folketelling fra 1993 var 54 % av tsjaderne muslimer, 20 % katolikker, 14 % protestanter, 10 % animister og 3 % ateister. Ingen av disse religiøse tradisjonene er monolittiske. Animisme inkluderer en rekke varianter av dyrking av forfedre og steder, med høyst spesifikk utøvelse. Islam utøves, til tross for ortodokse trosoppfatninger og seremonier, på en rekke ulike måter.
Kristendommen ankom Tsjad med franskmennene, og som tsjadisk islam er den til dels synkretistisk og har antatt deler av førkristne trosoppfatninger. Muslimene er hovedsakelig konsentrert til det nordlige og østlige Tsjad, mens animister og kristne først og fremst holder til i det sørlige Tsjad og i Guéra. Landets grunnlov sørger for en sekulær stat og garanterer religionsfrihet. Ulike religioner eksisterer side om side i Tsjad uten problemer.
Folketellingen gir en vesentlig større prosentandel katolikker enn hva den katolske kirke selv regner med (11 % i 2005). Andelen har vært stigende. Forskjellen kan tildels skyldes at folk som er tiltrukket av kristendommen oppgir seg som katolikker uten at de i kirkelig forstand regnes som det. Den katolske kirkes tyngdepunkt er sør i landet, der bispedømmene med størst befolkningsandel katolikker er Moundou (34 %) og Goré (25 %).
Historie
I det sjuende årtusenet f.Kr. var de økologiske forholdene i den nordlige halvdelen av Tsjad gunstige for bosetning, og regionen opplevde en kraftig vekst i befolkningen. Noen av de viktigste arkeologiske funnstedene i Afrika finnes i Tsjad, først og fremst i Borkou-Ennedi-Tibesti-regionen. Noen av funnstedene er fra før 2000 f.Kr. Tsjad-senkningen har i over 2000 år vært et jordbruksamfunn med faste bosetninger. Området ble en møteplass for forskjellige sivilisasjoner, hvor den første av disse var den legendariske Sao, kjent gjennom kunstgjenstander og muntlige overleveringer.
Sao falt for Kanem-riket, det første og mest langvarige av rikene som hadde blitt til i Tsjads sahelbelte fram til slutten av det første årtusenet f.Kr. Både Kanem og dets etterfølgende riker baserte sin makt på kontroll over de transsahariske handelsrutene som passerte gjennom området. Disse landene, som i det minste stilltiende var muslimske, søkte aldri å utøve sin makt over de sørlige områdene, med unntak av tokt etter slaver. I middelalderen var Tsjad en møteplass for muslimske handelsfolk og mange subsahariske stammer.
Frankrike gikk inn i Tsjad i 1891, og utvidelsen av den franske kolonimakten førte til at Territoire Militaire des Pays et Protectorats du Tchad ble dannet i 1900. I 1920 hadde Frankrike sikret seg full kontroll over det området som ble kolonien. Det franske styret i Tsjad var kjennetegnet av en politikk som var fraværende når det kom til forening av området, og av langsom modernisering.
Franskmennene så primært på Tsjad som en mindre viktig kilde til ufaglærte arbeidere og ubearbeidet bomull. Frankrike innførte storskala bomullsproduksjon i 1929. Kolonialadministrasjonen i Tsjad var kritisk underbemannet, og måtte belage seg på bruk av mindre attraktive arbeidere fra den franske statsadministrasjonen. Den franske tilstedeværelsen var minimal i den nordlige og østlige delen av kolonien, bare i sør ble det utøvd et effektivt styre, en neglisjering som rammet utdanningssystemet.
Etter andre verdenskrig gav Frankrike Tsjad status som territoire d'outre mer, og dets innbyggere fikk rett til å velge representanter til Frankrikes nasjonalforsamling og en tsjadisk nasjonalforsamling. Det største politiske partiet var Parti Progressiste Tchadien (PPT), med base i den sørlige delen av kolonien.
Tsjad oppnådde selvstendighet 11. august 1960 med PPTs leder François Tombalbaye som landets første president.
To år senere forbød Tombalbaye opposisjonspartiene og dannet en ettpartistat. Tombalbayes autokratiske vanstyre førte til økt spenning mellom ulike etniske grupperinger, noe om kulminerte i 1965 da landet ble kastet ut i borgerkrig. Tombalaye ble styrtet og drept i 1975, men opprøret fortsatte. I 1979 erobret opprørerne hovedstaden, og sentralstyret i landet kollapset.
Væpnede grupperinger, hvorav mange fra den nordlige delen av landet, kjempet om makten. Oppløsningen i Tsjads styre førte til at Frankrikes stilling i landet kollapset. Libya gikk inn i landet for å fylle maktvakuumet som var oppstått, og ble involvert i borgerkrigen. Invasjonen endte katastrofalt for Libya i 1987, da den franskstøttede presidenten Hissène Habré, med et forent Tsjad i ryggen, svarte med å drive Libyas hær ut av Tsjad.