cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aurora Gude
Aurora Gude (født 1992) fra Nøtterøy er en norsk TV-personlighet, influenser, youtuber og blogger. I 2014 deltok hun og vant realityserien Paradise Hotel på TV3. Senere har hun deltatt i programmer som blant annet Charterfeber (2018–2022), 71 Grader nord - Norges Tøffeste kjendis (2021), Camp Kulinaris (2021), og 24-stjerners julekalender (2022).
Adnan Januzaj
Adnan Januzaj (født 5. februar 1995) er en belgisk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben, på lån fra den spanske klubben Real Sociedad.
Januzaj, som er født i Brussel, startet karrieren i belgiske Anderlecht. I 2011 kom han til Manchester United i en alder av 16 år.
Klubbkarriere
Januzaj, som er kantspiller, debuterte for Manchester United 11. august 2013 i Community Shield-finalen mot Wigan. Han ligadebuterte den 14. september mot Crystal Palace på Old Trafford. Den 5. oktober fikk han sin første kamp fra start for Manchester United borte mot Sunderland på Stadium of Light i Premier League. Januzaj scoret begge Uniteds mål og ble matchvinner i kampen som til slutt endte 2–1. Den 21. desember scoret han sitt første hjemmemål, hjemme mot West Ham i en kamp som endte 3–1 til Manchester United.
Den 31. august 2015 ble Januzaj lånt ut fra Manchester United til den tyske klubben Borussia Dortmund ut 2015/2016-sesongen. 6. januar 2016 ble han hentet tilbake til Manchester United, da han kun hadde fått spille seks kamper for Borussia Dortmund. Manchester United og Sunderland ble 12. august 2016 enige om en avtale som gjør at Januzaj lånes ut til Sunderland for hele sesongen 2016/17.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Den 28. juni 2018 scoret han sitt første landslagsmål for mot.
Evy Johanne Håland
Evy Johanne Håland (født 1957) er en norsk historiker som arbeider med antikkens historie. Hun tok hovedfag i 1990 med oppgaven Ideologier og mentaliteter : en reise fra antikkens Hellas til det moderne middelhavssamfunn, doktorgrad i 2005 med avhandlingen Greske fester, Moderne og Antikke: En sammenlignende undersøkelse av kvinnelige og mannlige verdier, og ble utnevnt til statsstipendiat i statsbudsjettet for 2019.
Ole Torberg Bjørnevik
Ole Torberg Bjørnevik (født 29. januar 1954) er en norsk skipsreder og investor som er eier av BOA-selskapene, tidligere Taubåtkompaniet.
Evy Johanne Håland
Arbeid
Hun arbeider med nye innfallsvinkler til antikken gjennom å sammenligne kjønn, kult og kultur i antikkens og dagens Hellas, basert på egne feltarbeid og studier av antikke kilder, og bidrar med dette både til antikkstudier, historie, religionsvitenskap, etnologi og sosialantropologi.
Ole Torberg Bjørnevik
Bjørnevik er utdannet kystskipper og revisor og flyttet fra Åfjord til Trondheim for å drive taubåtvirskomheten han hadde arvet. Bjørnevik eier et sekstitalls skip. Han etablerte Taubåtkompaniet i 1975 og har en av verdens største flåter av lektere til oljebransjen gjennom BOA-gruppen.
Evy Johanne Håland
Undervisning og stipender
Etter undervisningsengasjementer ved Klassisk og Historisk institutt, UiB, ble hun ansatt som NFR-stipendiat i 1992-1995. Senere har hun hatt undervisningsengasjementer samme sted. I deler av stipendperioden og senere har hun oppholdt seg ved Det norske institutt i Athen kombinert med feltarbeider i Hellas. Håland ble også tildelt et gresk statsstipend i 1991-1992, og var tilknyttet Senter for forskning på gresk folkloristikk i Athen. Tidligere har hun hatt italiensk statsstipend og et tilsvarende opphold ved Det norske institutt i Roma kombinert med feltarbeid i Sør-Italia, samt studieopphold ved Sorbonne-universitetet i Paris. Håland har også vært tilknyttet tidligere Unifob Global, og hatt et kortere engasjement ved Senter for kvinne- og kjønnsforskning, UiB. I 2011 mottok hun et Marie Curie Intra-European Individual Fellowship over EUs 7. rammeprogram for forskning, og var ansatt ved Department of Archaeology and History of Art, National and Kapodistrian University of Athens, Hellas. Marie Skłodowska-Curie Actions ligger nå i Excellence Science-pillaren innen EUs rammeprogram for forskning. Hovedresultatet av stipendet er boken, Rituals of Death and Dying in Modern and Ancient Greece: Writing History from a Female Perspective, som i 2016 ble tildelt The Women’s Section of the American Folklore Society annual professional prize in honor of pioneering scholar Elli Köngäs-Maranda. Håland har også gjesteforelest ved flere europeiske universiteter.
Ole Torberg Bjørnevik
Ole T. Bjørnevik er luxembourgsk konsul i Trondheim.
Evy Johanne Håland
Referanser
<references group="https://www.cambridgescholars.com/product/978-1-4438-3150-5; https://www.cambridgescholars.com/product/978-1-4438-3151-2" />
Moodabidri
Moodabidri (også kalt Mudbidri, Moodbiri eller Bedra) er en by i Dakshina Kannada-distriktet. Den ligger 34 km nordøst for Mangalore i Karnataka, India.
På grunn av en storstilt bambusdyrking i tidligere tider, fikk stedet navnet Moodabidri. Moodabidri er satt sammen av to ord: Moodu og Bidiru. Moodu betyr "øst" og "Bidiru" betyr "bambus",
Moodabiri ligger 147 meter over havoverflaten.
Demografi
Etter Indias folketelling i 2002 hadde Moodabidri 25 710 innbyggere. Menn utgjorde 48%, kvinner 52%. Lesekyndigheten var på 88,57%, menn 93,13% og kvinner 84,13%.
Moodabidri består i alt vesentlig av to landsbyer: Pranthya og Marnad. Moodabidri kalles også "Sydens JainaKashi (ಜೈನ ಕಾಶಿ) ".
Beliggenhet
Moodabidri ligger til National Highway 169. Til Mangalore er det 34 km med buss. Til Mangalore internasjonale lufthavn er det 23 km.
Byen ligger 54 km fra Udupi og 18 km fra Karkala. Andre plasser i nærheten er Venur (20 km), Belthangady (37 km), Kudremukh (66 km), Agumbe (68 km) og Puttur (54 km).
Språk
De fleste snakker tulu som er hovedspråket, etterfulgt av konkani og kannada. En mindre muslimgruppe snakker byari og urdu. Tilreisende greier seg bra med hindi eller engelsk.
Martina Favaretto
Martina Favaretto er navnet til flere personer:
Svartangen
Svartangen er en innsjø i Larvik kommune i Vestfold.
Svartangen ligger inne på skogen, ca. 7 km sørvest for Svarstad. Den ligger på 279 moh, dekker ca. 0,9 km² og drenerer ut i Dalelva.
Stjørdal kommunestyre 1999–2003
Stjørdal kommunestyre 1999–2003 bestod av 51 medlemmer. Johan Arnt Elverum fra Senterpartiet var ordfører, og Einar Fløttum fra Høyre var varaordfører.
Munib Delalic
Munib Delalic (født 3. oktober 1950 i Ljubuško, Bosnia-Hercegovina) er en bosnisk forfatter og lyriker, bosatt i Oslo.
Hichem Mechichi
Hichem Mechichi (هشام المشيشي; født i januar 1974) er tidligere statsminister i Tunisia. Han tiltrådte stillingen 2. september 2020 og ble avsatt av president Kais Saied 25. juli 2021. Før han ble statsminister, var han innenriksminister.
Munib Delalic
Han studerte språk og historie ved Universitetet i Sarajevo. Fra 1974 bodde han i Mostar, der han arbeidet som lærer, forfatter og redaktør i kulturtidsskriftet Most (Broen).
Delalic har vært bosatt i Oslo fra 1993, og har i Norge arbeidet som forfatter og oversetter, dels i forbindelse med Institutt for østeuropeiske og orientalske studier ved Universitetet i Oslo.
Han har utgitt ti diktsamlinger. For Razgovor s nadom (Samtale med håp) fikk han i 2010 Den bosniske forfatterforeningens pris for årets beste bok.
Abacidus
Abacidus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), litt brede, blanke, svarte løpebiller. Pronotum er avrundet firkantet med skarp midtfure og en lengdefure på hver side ved roten. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.
Levevis
Slekten kan finnes på elvebredder og andre fuktige steder.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.
NM i terrengsykling 1994
Norgesmesterskapet i terrengsykling 1994 ble avholdt 16. juli på Siggerud (rundbane) og 14. august på Gålå (utfor).
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1961
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1961 ble arrangert i Lima i Peru i 1961.
Francesco Manfredini
Francesco Onofrio Manfredini (1684–1762) var en italiensk fiolinist og komponist fra seinbarokken.
Benjamin Henrichs
Benjamin Henrichs (født 23. februar 1997) er en tysk-ghanesisk fotballspiller som spiller for RB Leipzig.
Francesco Manfredini
Liv
Under et opphold i Venezia 1711 ble Manfredini kjent med fyrst Anton I av Monaco, og var i hans tjeneste som kapellmester i seksten år. Han dediserte Concerti op. 3 (1718) til fyrsten.
I 1727 slo Manfredini seg ned i hjembyen Pistoia, der han til sin død var maestro di cappella (kapellmester) ved katedralen San Filippo.
Tre av Manfredinis sønner ble musikere, fiolinisten Antonio Manfredini, kastratsangeren og komponisten Giuseppe Manfredini og komponisten Vincenzo Manfredini.
Verk
Bare Manfredinis trykte verk er bevart. Manuskripter av vokalverk skrevet til kirkelig bruk i Pistoia forsvant da han etter en konflikt med geistligheten ble bedt om å fjerne dem fra kirkas notearkiv.
(Nr. 12 den kjente Julekonserten.)
Erie Railroad
Erie Railroad var et jernbaneselskap i USA. Selskapet ble stiftet i 1832 som New York & Erie Railway, og åpnet sin hovedlinje mellom New York og Dunkirk ved Eriesjøen i 1851. Selskapets hovedkontor lå i New York frem til 1931 da det ble flyttet til Cleveland i Ohio. Fram til 1880 var selskapets linjer bredsporede med sporvidde 6 fot (1 829 mm). Etter flere konkurser og gjeldssaneringer ble selskapet til slutt reorganisert som Erie Railroad i 1895. I 1929 hadde linjenettet en samlet lengde på 3 722 km, og mesteparten av hovedelinjene var dobbelsporede. Etter god lønnsomhet under andre verdenskrig og i etterkrigsårene, sank overskuddene utover 1950-tallet. Styret begynte å se seg om etter sammenslåingspartnere for å rasjonalisere driften. I 1960 fusjonerte Erie Railroad med Delaware, Lackawanna & Western Railroad og dannet Erie Lackawanna Railroad som i sin tur ble en del av Conrail i 1976. Ved fusjonen i 1960 strakte linjenettet seg fra New York til Chicago og Cincinnati.
Bakgrunn
I 1825 ble Eriekanalen offisielt åpnet, og vannveien skapte en transportåre fra Hudson River (og dermed Atlanterhavet) til Buffalo ved Eriesjøen. Kanalen gikk gjennom de midtre og nordlige delene av delstaten New York, og innbyggerne i de sørlige delene presset på for at også de skulle få bedre transport-infrastruktur. Jernbanen var i sin barndom på dette tidspunktet, og få så for seg at den kunne representere et fullgodt transportsystem-alternativt til lekter-kanalen. I 1831 ble et folkemøte arrangert i Angelica der en resolusjon som støttet jernbane-planene ble vedtatt. Flere lokale komitéer i det sørlige New York ble dannet til støtte for prosjektet.
1832 - 1861: New York & Erie Railroad
New York & Erie Railroad (NY&E) ble stiftet 24. april 1832, og i 1833 ble styret formelt konstituert. På grunn av formaliteter og strid med kanalselskapet var det først i november 1835 at byggingen av linjen startet. Valget av sporvidde falt på 6 fot (1 829 mm), siden den forventede trafikkmengden ville kreve store tunge lokomotiver. Siden konsesjonen fra delstaten New York inneholdt en klausul om at selskapets linjer ikke skulle tilknyttes jernbaner fra Pennsylvania eller New Jersey, var ikke sporbrudd en problemstilling (på dét tidspunktet). Valget av bredspor skulle vise seg uklokt, siden det medførte en kostbar konvertering til normalspor i 1880. På den annen side kunne jernbanelinjen frakte tyngre og større kolli enn konkurrentene, og ingen konkurrerende jernbaneselskaper kunne benytte sporet siden ingen av dem hadde samme sporvidde. Til å begynne med var planen at skinnegangen skulle bæres av trepåler i stedet for av pukk og grus-ballast, men selv om mange kilometer av traséen ble utstyrt med trepåler, ble metoden forlatt før noe av sporet ble bygd.
23. september 1841 var sporet ferdig fra Piermont i New York til Goshen (omtrent 74 km), men i 1842 stoppet arbeidet opp på grunn av finansieringsproblemer. Linjen fram til Middletown ble riktignok fullført i 1843, men dette skjedde ved hjelp av private midler fra innbyggere i Middletown. I 1846 kom arbeidet i gang igjen, og NY&E fikk i 1847 den første leveransen av USA-produserte skinner. Disse kostet bare omkring halvparten av det de engelsk-produserte skinnene - som var brukt så langt - kostet. 27. desember 1848 var sporet ferdig frem til Binghamton, og 2. oktober 1849 rullet det første toget inn til Elmira. 14. mai 1851 ble hele strekningen Piermont - Dunkirk offisielt åpnet der USAs president Millard Fillmore og utenriksminister Daniel Webster sammen med andre høytstående embetsmenn var med i åpningstoget. Hovedlinjen var omtrent 717 km lang, og NY&E var USAs lengste jernbanelinje da den ble åpnet.
I 1852 åpnet Buffalo & New York City Railroad sin linje mellom Buffalo ved Eriesjøen og Hornellsville ved New York & Erie Railroads hovedlinje. Dette ga NY&E direkte forbindelse til Buffalo. Sporet til Ramapo & Paterson Railroad og Paterson & Hudson River Railroad ble leaset av NY&E i 1852 og fikk i løpet av vinteren 1852-53 en tredje skinne (blandet sporvidde). Dette betød at NY&E fikk en direktelinje til Jersey City, og linjen til Piermont ble mindre viktig. Lokomotivfører-streiker i 1854 og 1856, samt nådeløs priskrig med New York Central Railroad gjorde at ledelsen i NY&E måtte ta opp lån i 1857 etter at det var oppnådd enighet om å avslutte priskrigen. Både Daniel Drew - som inntil nylig hadde vært økonomidirektør i selskapet - og investorene Jim Fisk, Jay Gould og Cornelius Vanderbilt ga NY&E lån mot aksjeposter og obligasjoner i selskapet. Dette medførte imidlertid at selskapet ble utsatt for aksjespekulasjon, og i august 1859 ble NY&E satt under administrasjon (amerikansk: receivership).
Fem år etter at byggearbeidet startet opp, ble den dobbelsporede 1,3 kilometer lange Bergen Tunnel gjennom Bergen Hill i Jersey City åpnet 6. februar 1861. Tunnelen ble finansiert av NY&E og bygd av Long Dock Company. Long Dock Company sto også for byggingen av Eries nye jernbaneterminal i Jersey City. Kostnadene for tunnelen kom opp i nesten 2 millioner dollar. Med Bergen Tunnel og den nye terminalen hadde New York & Erie Railroad nå direkte forbindelse til en saltvannshavn med tilhørende gods- og passasjer-fasiliteter nær New York.
Jay Gould utmanøvreres
I 1869 besluttet Erie Railway å legge ned lokomotivfabrikken og verkstedene sine i Dunkirk og flytte virksomheten til Buffalo. I de tomme lokalene ble Brooks Locomotive Works etablert samme år. En annen viktig hendelse i 1869 var at Erie Railway leaset Atlantic & Great Western og Cincinnati, Hamilton & Dayton Railroad. Dette gjorde at Erie Railway nå hadde direkte forbindelse mellom New York og Cincinnati.
I begynnelsen av 1872 begynte Jay Gould å kjøpe opp aksjer i Erie Railway for få full kontroll over selskapet. Han hadde ambisjoner om å skape en transkontinental jernbane, og kontaktet ulike investorer for å få hjelp til å finansiere oppkjøpet. En av disse investorene var den unge britiske aristokraten Lord Gordon Gordon. Han viste seg å være en bedrager, og etter å ha svindlet til seg 1 million dollar fra Gould, flyktet han til Canada. Gould forsøkte ved hjelp av kidnapping å føre ham tilbake til USA, men forsøket slo feil og forårsaket en liten diplomatisk krise mellom Canada og USA. Goulds oppkjøpsraid strandet etter dette, og selskapets verdi stupte. I 1872 mistet han også sin støttespiller og kompanjong da Jim Fisk ble skutt og drept i et sjalusidrama. Etter Black Friday-skandalen i 1869 var Gould svært upopulær i investorkretser, og etter press fra styret og aksjonærene besluttet han å gå av som president i mars 1872. Erie Railway var gjeldstynget, vanstyrt, og handlingslammet etter år med stridigheter mellom de største aksjonærene. Børskrakket i 1873 og den påfølgende nedgangstiden kom i tillegg til alt dette. I 1874 brøt det ut priskrig på strekningen New York - Chicago mellom Erie Railway og New York Central på den ene siden, og Baltimore & Ohio Railroad, Grand Trunk Railroad og Pennsylvania Central Railroad på den andre siden. I mai 1875 ble selskapet nok en gang satt under administrasjon. I april 1878 ble hele selskapet solgt på tvangsauksjon for 6 millioner dollar. Kjøperen var tidligere New York-guvernør Edward D. Morgan.
1895 - 1960: Erie Railroad
Det gjorde imidlertid andre. I 1922 begynte to jernbaneinvestorer å kjøpe opp aksjeposter i Erie Railroad. Det var brødrene van Sweringen - eierne av New York, Chicago & St. Louis Railroad (NYC&St.L eller Nickel Plate Road på folkemunne), som var i ferd med å bygge opp et jernbaneimperium. I 1924 foreslo de å slå sammen Erie Railroad med Nickel Plate Road ved hjelp av en leasing-avtale, men Eries styre avslo. I 1925 søkte van Sweringen-brødrene Interstate Commerce Commission (ICC) om å fusjonere Nickel Plate Road, Chesapeake & Ohio Railway, Pere Marquette Railway og Erie Railroad i ett stort selskap. Tanken var å konkurrere med Pennsylvania Railroad, New York Central Railroad og Baltimore & Ohio Railroad. ICC brukte nesten 3 år på å utrede eierstrukturene og leasingavtalene, men våren 1928 ble søknaden avslått.
Erie Railroad greide såvidt å holde hodet over vannet gjennom mesteparten av den store depresjonen på 1930-tallet, men i 1938 måtte selskapet atter en gang settes under administrasjon. I 1941 var det reorganiserte selskapet i normal drift igjen - denne gangen uten navneendring.Krigsårene og etterkrigsårene var gode år for Erie Railroad, men utover 1950-tallet sank overskuddene jevnt og trutt. I 1958 og 1959 gikk Erie Railroad med underskudd.
Selskapet hadde allerede innledet kostnadskuttende samarbeid med Delaware, Lackawanna & Western Railroad der de benyttet felles godsterminaler i Elmira og Binghamton. Også DL&W slet økonomisk, og de to selskapene ble enige om å fusjonere. 17. oktober 1960 ble fusjonen iverksatt, og det nye selskapet ble hetende Erie Lackawanna Railroad (forkortet EL). EL ble i sin tur innlemmet i det føderale foretaket Consolidated Rail Corporation (bedre kjent som Conrail) i 1976.
Rullende materiell
I 1914 kjøpte Erie Railroad det første av tre såkalte Triplex-lokomotiver. Lokomotivene var bygd av Baldwin, og var verdens største og kraftigste lokomotiver på det tidspunktet. Hjulkonfigurasjonen var 2-8-8-8-2, noe som betyr hele 24 drivhjul - 16 av disse var på lokomotivet og 8 var på tenderen. Lokomotivene hadde en trekkraft som var i største laget for datidens koblinger, men underdimensjonerte kjeler gjorde at toppfarten ble lav. De 3 lokomotivene som ble levert ble hovedsakelig brukt som hjelpelokomotiver bakerst i tunge togsett som skulle opp stigningene til Gulf Summit nær Deposit i New York. I 1927 fikk selskapet sine første lokomotiver av type S-3 (2-8-4 Berkshire) noe som frigjorde eldre lokomotiver med akselrekkefølge 2-10-2 til hjelpertjeneste. Etter dette ble Triplex-lokomotivene utrangert og hugget opp.
Erie Railroad kjøpte sitt første diesellokomotiv allerede i 1926. Dette var et Alco GE IR Boxcab diesel-elektrisk skiftelokomotiv, men det var først i 1944 under andre verdenskrig at selskapets første diesellokomotiv for bruk på hovedlinjene ble anskaffet. I løpet av 1954 ble de siste damplokomotivene faset ut.
Ifølge årsarapporten for 1951, hadde selskapet 404 diesellokomotiver, 141 damplokomotiver, 24 072 godsvogner og 616 passasjervogner.
NM i terrengsykling 1995
Norgesmesterskapet i terrengsykling 1995 ble avholdt 7.-9. juli i Oslo.
Erie Railroad
Passasjertog
For å øke markedsføringsverdien, ble passasjertogene til de forskjellige selskapene ofte gitt egennavn. Noen av Erie Railroads navngitte passasjertog pr. 1948 (alle dieseldrevne på dette tidspunktet): Andre kjente Erie-passasjertog var:
Infrastruktur
I 1851 hadde New York & Erie Railroad lokomotivverksteder og vedlikeholdsfasiliteter i Piermont, Susquehanna og Dunkirk. I 1853 var det i tillegg kommet mindre vedlikeholdsverksteder i Paterson, Newburgh, Port Jervis, Owego og Hornellsville - samt et vognverksted i Elmira.
I 1951 kontrollerte Erie Railroad et linjenett på totalt 8 700 kilometer. Totalt hadde selskapet samme år 22 404 ansatte og eide 257 skip og fartøyer.
Etter at Erie Lackawanna Railroad ble innlemmet i Conrail, ble mye av den dobbelsporede hovedlinjen etter Erie Railroad tatt ut av bruk og fjernet. I dag er det få spor etter denne jernbanelinjen.
Løkfamilien
Løkfamilien (Amaryllidaceae) er en plantefamilie i ordenen Asparagales. I APG III- og APG IV-systemene er familien utvidet i forhold til eldre systematikk ved at tre eldre familier Agapanthaceae, Alliaceae (løkfamilien i snever betydning) og Amaryllidaceae (narsissfamilien) er slått sammen. Artsdatabanken har valgt å kalle den utvidede Amaryllidaceae for løkfamilien, ikke narsissfamilien.
Tønsberg Fotballklubb
Klubben har i dag (2022) A-lag i 5. divisjon, og lag i aldersbestemte klasser.
Klubbens sportslige leder, Pål Nilsson, tidligere spiller for Tønsberg Turn, har gjennom mange år vært en samlende faktor for byklubben Tønsberg FK.
Martina Favaretto (fekter)
Martina Favaretto (født 15. november 2001) er en italiensk fekter, som konkurrerer i florett. Hun fikk sølv i fekting under Sommer-OL 2018 for ungdom.
2017
Favaretto deltok i Junior-EM i fekting 2017, og fikk der sølv i kadettklassen (U17) individuelt, bak Marta Ricci fra Italia. Italia vant her lagkonkurransen. Hun deltok også i Junior-VM i fekting 2017, der hun kom på sjetteplass.
2018
Hun vant florett i juniorklassen (U20) under Junior-EM i fekting 2018, etter at hun slo Leonie Ebert fra Tyskland i finalen, og Italia kom på andreplass i lagkonkurransen. I kadettklassen (U17) fikk hun bronse individuelt, og Italia vant der lagkonkurransen. I april fikk hun sølv i juniorklassen under Junior-VM i fekting 2018, og bronse i kadettklassen.
I Sommer-OL for ungdom 2018 fikk hun sølv i florett, etter at hun tapte 12-15 for Yuka Ueno i finalen. Hun deltok også på det sammensatte laget Europa 1 som vant mix-lagkonkurransen.
Svartkileedderkopp
Svartkileedderkopp (Gongylidium rufipes) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).
Diadora
Diadora er et italiensk selskap som produserer treningstøy og -utstyr. Selskapet eies av Geox S.p.A. Selskapet ble stiftet i 1948 av Marcello Danieli.
Diadora begynte som produsent av fjellstøvler og arbeidssko, og gikk deretter inn i idretter som fotball, sykkel, tennis, Formel 1 og løp.
Per 2022 produserer Diadora et bredt utvalg av klesprodukter som for eksempel t-skjorter, poloskjorter, hettegensere, jakker, leggings, shorts og kompresjonsplagg. Selskapet produserer også fottøy (fotballsko og andre sportssko).
Selskapet er utsyrsleverandør for flere norske fotballklubber som for eksempel Røa Dynamite Girls, Sprint-Jeløy, Kambo Idrettslag og Modum Fotballklubb.
Svartkileedderkopp
Utseende
Svartkileedderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av dvergedderkoppene er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Albeiro Usuriaga
Albeiro Usuriaga Lopez «El Palomo» (født 12. juni 1966, død 11. februar 2004) var en colombiansk fotballspiller. Han spilte fotball i Colombia, Spania, Argentina, Mexico, Ecuador, Brasil, Paraguay og Venezuela.
Under kallenavnet 'Palomo', spilte han for Atlético Nacional, CA Independiente, Barcelona Sporting Club, Santos, Necaxa, Sportivo Luqueño og CD Málaga. For Nacional lagde han det avgjørende målet i finalen under Copa Libertadores i 1989. Han spilte for Colombia under kvalifiseringen til VM i fotball 1990 og satte det avgjørende målet mot i playof-spillet, men på grunn av disiplinære problem ble han utelatt fra VM-troppen. I 1997 ble han suspendert i to år av for bruk av Kokain.
11. februar 2004, ble Usuriaga skutt og drept i en nattklubb i Santiago de Cali.
Corales Puntacana Championship
Corales Puntacana Resort and Club Championship er en golfturnering på PGA-touren som spilles på Corales Golf Club i Punta Cana i Den dominikanske republikk.
Turneringen var en del av Web.com-touren i 2016 og 2017, før den ble tatt inn som en alternativ-turnering på PGA-touren foran 2017/18-sesongen.
Byavisa Tønsberg
Byavisa Tønsberg var en gratisavis som ble distribuert hver uke til husstander i Tønsberg og omegn fra september 2005 til oktober 2021. Avisen var annonsefinansiert og skrev lokalt nærstoff om folk og næringsliv i Tønsberg.
Historie
Byavisa Tønsberg ble startet av Christer Lunquist, som tidligere hadde vært journalist i Østlands-Posten og redaktør for Øyene. De første årene hadde avisen lokaler på Torvet i Tønsberg.
I 2006 hadde avisen et opplag på 21.000. De neste årene økte inntektene. Distribusjonsområdet ble utvidet og opplaget var økt til 35.000 i 2011. På denne tiden ble avisen distribuert i Nøtterøy, Tjøme, Stokke, Re og Andebu i tillegg til Tønsberg.
Gjennom aviskonsernet Lundquist Media (senere Content Media) ble det også startet byavis etter samme mal i Drammen (2009), Moss (2010), Fredrikstad (2012), Sarpsborg (2012) og Sandefjord (2014). Alle avisene hadde lokale redaksjoner og selgere, men felles ansvarlig redaktør. De ble sydd sammen på felles desk i Drammen og trykt hos Agderposten Trykk i Arendal.
Fra 2010 til 2011 falt driftsinntektene til Byavisa Tønsberg med 2,6 millioner kroner. I 2012 fortsatte nedgangen, og avisen gikk med underskudd for første gang siden 2006. Avisen flyttet til rimeligere lokaler i Torvgaten, og distribusjonsområdet ble redusert. I 2016 var de økonomiske utfordringene så store at redaksjonen ble flyttet ut av Tønsberg og samlokalisert med Byavisa Sandefjord på Fokserød ved Sandefjord. Samtidig ble det klart at også de andre byavisene til Content Media var i vanskeligheter, og flere av dem hoppet over utgaver. I januar 2017 ble Byavisa Tønsberg skilt ut av Content Media og overtatt av Vibeke og Christer Lundquist. Avisen flyttet tilbake til sine gamle lokaler i Tønsberg. På grunn av sviktende annonseomsetning ble de andre byavisene lagt ned i årene som fulgte: Fredrikstad og Sarpsborg i 2017, Sandefjord i 2018, Moss i 2019 og Drammen i 2020.
Byavisa Tønsberg klarte seg litt lenger, men gikk konkurs i oktober 2021 etter kraftig nedgang i annonseinntekter under koronapandemien. Den siste tiden var opplaget bare 12.500.
Innhold
Avisen hadde i tillegg til nyheter og reportasjer faste sider viet næringsliv og kultur. Lokalhistorie var et særlig satsningsområde som flere ganger resulterte i egne historie-bilag. Gateparlamentet var avisens enquête, og i spalten Barn forklarer fikk unger fra lokale barnehager definere ord og uttrykk på sin helt egen måte. Den faste spalten Byfolk besto av relativt korte portrettintervju. I det meste av avisens levetid hadde den svært korte lederartikler. Avisen trykte rubrikkannonser under overskriften Basar.
Utgavene hadde ofte et rullerende tema, som "bil", "hage", "livsstil" eller "reise".
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1963
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1963 ble arrangert i Cali i Colombia i 1963.
What Is Love
What Is Love er tittelen på flere sanger og ett album:
Stedjeåna kraftverk
Stedjeåna kraftverk er et vannkraftverk i Åmli kommune i Agder.
Det er et elvekraftverk. Rørgaten er 1 692 meter lang, med et fall på ca 240 meter i Stedjåna.
Installert effekt er 1,2 MW. Årsproduksjon er 3,9 GWh.
Kraftverket ble satt i drift rundt årsskiftet 2006 / 2007. Stedjeåna Kraftverk AS eies av lokale grunneiere.
Styrets leder er Eivind Aarli.
Graham Stack
Graham Stack er navnet til flere personer:
Cynthidia
Cynthidia er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, mørkt metallisk fargede løpebiller. Hodet er rundet med nokså store fasettøyne. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum, tynne. Pronotum er rundet med rettlinjede bakhjørner, med lengdegroper på hver side ved roten og en tydelig midtfure. Dekkvingene er litt rundede med fine punktstriper.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Brasil).
NM i terrengsykling 1996
Norgesmesterskapet i terrengsykling 1996 ble avholdt 21.-23. juni i Sandnes.
Kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014
Kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014 ble arrangert på Sjajba Arena i Sotsji fra 8. til 15. mars 2014. Til sammen 8 lag var kvalifisert til å delta i denne turneringen.
Gruppespill
Lagene markert i grønt gikk videre til finaler.
Sjøkantedderkopp
Sjøkantedderkopp (Halorates reprobus) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).
Utseende
Sjøkantedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
VM i friidrett 2019 – 200 meter menn
Øvelsen 200 meter menn i VM i friidrett 2019 ble avholdt på Khalifa International Stadium i Doha, Qatar fra 29. september til 1.okotober 2019.
Forsøksheat
De tre første i hvert heat (Q) og de tre raskeste ellers (q) gikk videre til semifinal.
Semifinale
De 2 første i hvert heat (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1965
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1965 ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil i 1965.
Balkanmesterskapet i friidrett 2019
Balkanmesterskapet i friidrett 2019 var den 72. utgaven av dette årlige friidrettsmesterskapet for utøvere fra Balkan, arrangert av Balkan Athletics. Det ble arrangert på Pravets Sports Complex i Pravets i Bulgaria 2. og 3. september 2019. Dette var første gang Bulgaria arrangerte dette mesterskapet.
Tre mesterskapsrekorder ble satt; Ukrainas Serhiy Smelyk løp 200 meter på 20,50, og i kvinneklassen løp bulgarske Ivet Lalova-Collio 200 meter på 22,45. I tillegg hoppet Emmanouil Karalis fra Hellas 5,66 i stavsprang.
Lalova-Collio vant 100 meter og 200 meter, og også Smelyk vant to gull, på 200 meter og 4 × 100 meter stafett. Ukraina ble beste nasjon, med 18 medaljer, hvorav 9 gull. Romanias Andrei Gag og Alin Alexandru Firfirică forsvarte sine titler fra Balkanmesterskapet i 2018, det samme gjorde Mirela Demireva (høydehopp), Buse Arıkazan (stavsprang) og Paraskevi Papachristou (tresteg) og Teodora Simović (5000 m). Marija Vučenović vant sin tredje tittel på rad i spydkast.
Referanser
<References />
Benigna Gottliebe von Trotha gt Treyden
Benigna Gottliebe von Biron (født 15. oktober 1703, død 5. november 1782 i Mitau) var hertuginne av Kurland.
Hun var datter av den kurlandske adelsmannen Lewin von Trotta-Treiden (–1725) og Anna Elisabeth von Wildemann, av huset Keweln i Kurland. Hun ble hoffdame hos Anna av Russland og i 1723 gift med Annas tidligere elsker Ernst Johann von Biron, den gang kammerjunker, senere hertug av Kurland. I 1740 mottok hun den russiske Sankta Katarinas orden. Hun ble enke den 22. november 1772, og døde i Mitau den 5. november 1782. Hun ble gravlagt i fyrstegraven på Mitau slott (Jelgava).
Borgerkrigen i Libya
Borgerkrigen i Libya startet som et opprør i februar 2011. Opprøret var rettet mot landets mangeårige diktator Muammar al-Gaddafi og hans regime. I begynnelsen av mars utviklet det seg til en borgerkrig. I midten av mars ble internasjonale flystyrker fra land som USA, Storbritannia og Frankrike også involvert i kamphandlinger mot det sittende regimet. Opprøret var inspirert av revolusjonene i Tunisia og Egypt som startet samme år.
Opprøret startet i den nordøstlige delen av Libya. Regimet hadde innledningsvis kontroll med hele Tripolitania i vest, men etter noen dager spredte opprøret seg også til den vestlige delen av landet, og regimet mistet kontrollen over stadig større del av landet. Etter hvert som deler av hæren gikk over til opprørerne, hentet regimet inn leiesoldater fra Afrikanske land sør for Sahara, særlig Tsjad. I løpet av mars snudde imidlertid opprørernes krigslykke og opprøret utviklet seg til en borgerkrig. Gaddafis styrker klarte å gjenerobre flere av byene fra opprørerne og etter hvert true Benghazi, byen hvor opprørerne hadde sterkes støtte og hadde satt opp Det Nasjonale Overgangsrådet. Den 19. mars etablerte NATO en flyforbudssone over Libya. En internasjonal flystyrke innledet et omfattende angrep mot Libyas radaranlegg og flyvåpen. Etter hvert tok flyene også ut bakkemål som truet sivilbefolkningen, og opprørerne ble i stor grad avhengig av disse flystyrkenes slagkraft for å bekjempe regjeringsstyrkene.
I august 2011 ble slaget om Tripoli innledet da opprørsstyrkene gikk til en offensiv mot Tripoli, som blant annet stengte regjeringstyrkenes tilgang på drivstoff og flyttet kampene inn i byen. Opprørerne rykket inn i byen fra vest og fra sjøen. Den 28. august var hele byen i opprørernes hender, og Gaddafi hadde flyktet hovedstaden.
Den 20. oktober 2011 ble Gaddafi anholdt og drept i kampen om Sirt, den siste store byen til å være i Gaddafis hender. Første del av borgerkrigen regnes da som avsluttet.
Adferdsvitenskap
Adferdsvitenskap er en samlebetegnelse på disipliner utforsker de kognitive prosessene i organismer og adferdsmessige interaksjoner mellom organismer i naturen. Dette innebærer systematisk analyse av menneskers og dyrs adferd gjennom disiplinerte vitenskapelige eksperimenter. Se også behaviorisme. Flere av dagens psykologer med adferdsvitenskapelig basis unngår å bruke betegnelsen psykolog av frykt for å bli assosiert med psykodynamisk tenkning.
Borgerkrigen i Libya
Bakgrunn
I slutten av januar oppfordret Jamal al-Hajji (forfatter/politisk kommentator) til demonstrasjoner (for å kreve økt frihet i Libya) inspirert av hendelsene i Tunisia og Egypt. Han ble arrestert 1. februar av sivilt politi og anklaget 3. februar for å ha skadet noen med sin bil. Amnesty International hevdet at al-Hajji tidligere hadde blitt fengslet for sin ikke-voldelige politiske virke og at den egentlig årsaken til arrestasjonen var at han hadde oppfordret til demonstrasjoner.
Innledende uro 15. februar 2011
Om kvelden 15. februar samlet det seg mellom 500 og 600 demonstranter i Benghazi og dette endte med sammenstøt med politiet med 14 skadede, herunder 10 politifolk.
Adferdsvitenskap
I løpet av første halvdel av det tjuende århundre tenkte John B. Watson på metodisk atferd, som avviste introspektive metoder og prøvde å forstå atferd ved bare å måle observerbar atferd og hendelser. Det var først på 1930-tallet at B. F. Skinner antydet at skjult oppførsel - inkludert kognisjon og følelser - underkastet de samme kontrollerende variablene som observerbar atferd, som ble grunnlaget for hans filosofi som ble kalt radikal atferd. [2] [3] Mens Watson og Ivan Pavlov undersøkte hvordan (kondisjonerte) nøytrale stimuli fremkaller reflekser ved respondentkondisjonering, vurderte Skinner forsterkningshistoriene til den diskriminerende (antecedent) stimuli som avgir atferd; teknikken ble kjent som operant conditioning.
Mecynognathus
Mecynognathus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Adferdsvitenskap
Metodologisk atferdighet: John B. Watsons atferdisme uttaler at bare offentlige hendelser (motorisk atferd fra et individ) kan observeres objektivt. Selv om det fremdeles ble erkjent at tanker og følelser eksisterer, ble de ikke betraktet som en del av atferdsvitenskapen. Den la også det teoretiske grunnlaget for den tidlige tilnærmingen til atferdsmodifisering på 1970 og begynnelsen av 1980-tallet. Psykologisk atferdighet: Som foreslått av Arthur W. Staats, var i motsetning til den tidligere atferden til Skinner, Hull og Tolman, basert på et program for menneskelig forskning som involverte forskjellige typer menneskelig atferd. Psykologisk atferdisme introduserer nye prinsipper for menneskelig læring. Mennesker lærer ikke bare etter dyrenes læringsprinsipper, men også etter spesielle menneskelige læringsprinsipper. Disse prinsippene involverer menneskers unike enorme læringsevne. Mennesker lærer repertoarer som gjør dem i stand til å lære andre ting. Menneskelig læring er dermed kumulativ. Ingen andre dyr demonstrerer denne evnen, noe som gjør den menneskelige arten unik.
Radikal atferdvitenskap: Skinners filosofi er en utvidelse av Watsons form for atferdighet ved å teoretisere at prosesser i organismen - spesielt private hendelser, som tanker og følelser - også er en del av vitenskapen om atferd, og antyder at miljøvariabler styrer disse interne hendelsene. akkurat som de kontrollerer observerbar atferd. Selv om private hendelser ikke kan sees direkte av andre, bestemmes de senere gjennom artenes åpenbare oppførsel. Radikal atferd utgjør kjernefilosofien bak atferdsanalyse. Willard Van Orman Quine brukte mange av radikale atferdskaps ideer i sin studie av kunnskap og språk.
Borgerkrigen i Libya
Uke 11: 17.–20. februar 2011
Det var planlagt store demonstrasjoner 17. februar, både i Libya og blant libyere i eksil. Opposisjonsalliansen i eksil, Den nasjonale konferanse for libysk opposisjon uttalte at alle grupper som var i opposisjon til Muammar al-Gaddafi i Libya og i eksil planla store demonstrasjoner denne dagen, til minne om demonstrasjonene i Benghazi denne dagen i 2006. Disse demonstrasjonsplanene var inspirert av hendelsene i nabolandene Tunisia og Egypt. Tidlig i februar hadde al-Gaddafi møtt «libyske politiske aktivister, journalister og mediefigurer» og «advart» mot at de ville bli «holdt ansvarlige» dersom de deltok «i enhver form for forstyrrelse av freden og skapte kaos i Libya.
18. februar økte demonstrasjonene og de voldelige sammenstøtene i mange libyske byer og dette førte til at myndighetene koblet ut kommunikasjoner og internett i landet. Demonstranter overtok imidlertid, med støtte fra enkelte elementer innen sikkerhetspolitiet, kontrollen over landets nest største by Benghazi og andre deler av det østlige Libya, hvor de erobret minst en radiostasjon og startet sine egne sendinger. Situasjonen var uoversiktlig og det var usikkert hvordan hæren og enheter innen politiet ville stille seg. Samtidig skjøt enkelte enheter på sivile og prøvde å slå ned oppstanden med hard hånd.
Minst 84 personer skal ha blitt drept de siste tre dagene, hvorav 47 i Benghazi de siste to dagene.
19. februar kom det skarpe advarsler i libyske medier om at det ville bli slått hard ned på ytterligere opptøyer mot landets politiske system og lederskap. Det ble satt inn militære styrker med voldelige midler å gjenopprette kontrollen i det østlige Libya, blant disse skal det også ha vært leiesoldater fra Afrika sør for Sahara. BBC meldte at det for en tid virket som at myndighetene hadde mistet kontrollen over de østlige byene al-Badai og Benghazi og at det kunne bli harde kamper om særlig Benghazi.
Det var ubekreftede meldinger om sammenstøt mellom demonstranter og militære styrker som skjøt med skarpt ammunisjon i Tripoli, hvor myndighetene hadde hatt større støtte. Samme dag ble anslaget over drepte justert opp til mer enn 100, som ifølge Human Rights Watch er et konservativt anslag. Samtidig hevdet regimet at Israel og vestlige medier sto bak uroen i landet.
20. februar ble det bekreftet at sykehusene gikk tomme for forsyninger og legene antok at antall døde i Benhazi alene var på mellom 200 og 300. Samtidig kom det meldinger om at det også var opptøyer i andre byer som Bayda, Derna, Tobruk og Misratah og muslimske ledere fra hele landet appellerte om at blodbadet måtte opphøre og regjeringen måtte gå av. Øyenvitner opplever situasjonen i Bengahzi som massakrer med 220 drepte og 900 sårede bare om kvelden 19. februar.
Samme dag trakk Libyas representant til Den arabiske liga, Abdel Moneim al-Honi seg fra vervet og erklært at han har sluttet seg til opprørerne.
Samtidig er situasjonen i hovedstaden Tripoli usikker, hvor regimet til nå har hatt kontroll. Utviklingen i Tripoli kan bli avgjørende for regimet og om kvelden søndag 20. februar ble det meldt om opptøyer i Tripoli hvor tusenvis av demonstranter samlet seg om kvelden og utover natten. Samtidig ble det meldt at opprørerne hadde sikret full kontroll over Benghazi etter at rundt 50 mennesker ble skutt og drept søndag ettermiddag.
Uke 12: 21.–27. februar 2011
Natten til 21. februar samlet det seg store menneskemengder i Tripoli og kastet stein på bilder av al-Gaddafi og ropte slagord mot regimet. al-Gaddafis sønn Saif al-Islam al-Gaddafi advarte mot at situasjonen kunne utvikle seg til en borgerkrig da protestene nådde Tripoli. Sammenstøtene på morgenen 21. februar kom etter TV-talen til al-Gaddafis sønn da tusenvis av demonstranter samlet seg på Den grønne plassen i Tripoli. 61 skal ha blitt drept i sammenstøtene da politiet spredte demonstrantene ifølge kilder i helsevesenet. Konfrontasjonen i det sentrale Tripoli økte presset på al-Gaddafi, og landets ambassadør til India, Ali al-Essawi trakk seg i protest mot hvordan protestantene ble behandlet.
Det ble videre meldt at hundrevis av soldater deserterte fra hæren og 150 skal bli henrettet fordi de nektet å skyte på demonstranter. Det hersket usikkerhet om hvor al-Gaddafi oppholdt seg og det gikk blant annet rykter om at han hadde reist til Venezuela. Myndighetene forstyrret TV-signalene til Al-Jazeera og landets internett- og telefonforbindelser, noe som gjorde det vanskelig å få ut opplysninger fra landet. .
Om kvelden ble det meldt om bombeangrep av Tripoli hvor helikoptre bomber demonstranter og også jagerfly ble satt inn mot demonstrantene. Dette blir bekreftet av to libyske jagerpiloter som flyktet til Malta etter å ha fått ordre om å bombe sivilbefolkningen. Det skulle også ha vært tilfeldig skyting av sivile rundt om i byen og 160 skal ha blitt drept i byen bare denne kvelden. Samtidig gikk også Libyas ambassadør til FN, Ibrahim Dabbashi av mens han oppfordret al-Gaddafi om å trekke seg.
Samme dag ble det meldt om sammenbrudd i den offentlige myndighetsutøvelsen i den østlige delen av landet, hvor blant annet all grensekontroll mot Egypt opphørte. Samtidig ble all kommunikasjon med utlandet hermetisk avstengt, slik at det ikke kom ut bekreftede opplysninger om hva som egentlig foregikk i landet.
Natt til 22. februar ga al-Gaddafi et svært kort intervju til en statlig TV-aksjon i et opptak som skal ha vært tatt utenfor hans hjem. Han avviste her at han hadde reist fra landet og at han gledet seg over regnværet. Det kraftige regnværet førte til at det var roligere i Libya denne natten. Det var imidlertid stadig større grupper innen det militære som hoppet av fra regimet og de militære ble oppfordret av disse til å marsjere mot Tripoli for å avsette al-Gaddafi.
23. februar ble det meldt at opprørerne hadde kontrollen over det oljerike østlige Libya, hvor foruten Benghazi, også byer som Tobruk som hadde vært på opprørernes hender siden 20. februar, men også Sirte, Misratah, Khoms, Tarhounah, Zenten, Az Zawiyah og Zuwarah. Også grensekontrollen mot Egypt ble ivaretatt av opprørsenheter, herunder soldater som hadde sluttet seg til opprøret, noe som ble bekreftet av egyptiske militære kilder. Samtidig hevdet regjeringen at de hadde gjenvunnet kontrollen over de fleste byene og la skylden for opprøret på utenlandske medier, særlig Al-Jazeera. Den sterke voldsbruken fra myndighetenes side fortsatte og ble fordømt av FNs sikkerhetsråd 22. februar. Samtidig ble gatene i Tripoli tømt for folk etter den omfattende skytingen også fra jagerfly og ble beskrevet som en spøkelsesby hvor bare al-Gaddafis støttespillere var ute i gatene.
Samme dag meldte BBC at det ble antatt at regjeringsstyrkene bare hadde kontroll over det sentrale Tripoli og provinshovedstaden Sabha i sør.
Adferdsvitenskap
B. F. Skinner foreslo radikal atferd som den konseptuelle underbygningen av den eksperimentelle analysen av atferd. Dette synspunktet skiller seg fra andre tilnærminger til atferdsforskning på forskjellige måter, men, spesielt her, står det i kontrast til metodisk atferd ved å akseptere følelser, sinnstilstand og introspeksjon som atferd også er gjenstand for vitenskapelig undersøkelse. I likhet med metodologisk atferd, avviser den refleksen som en modell for all atferd, og den forsvarer atferdsvitenskapen som komplementær til, men uavhengig av fysiologi. Radikal atferdisme overlapper betydelig med andre vestlige filosofiske posisjoner, for eksempel amerikansk pragmatisme.
Borgerkrigen i Libya
Uke 12: 21.–27. februar 2011
24. februar ble det meldt at opprørerne hadde sikret seg fullstendig kontroll over Tobruk dagen før. Soldater og byens innbyggere feiret med flagget fra det tidligere kongedømmet, skudd i luften, tuting med bilhorn og slagord som «folket krever oberstens avgang». Militære kommandanter hevdet de skulle forsvare «frigjorte områder» med deres liv etter at al-Gaddafi dagen før hadde truet med å ta byen tilbake med makt. To piloter hoppet ut av flyene sine i fallskjerm etter at de var beordret til å bombe Tobruk. I fraværet av sentrale myndigheter, dannet byens innbyggere egne komiteer for sikkerhet og for å sørge for matfordeling.
Det ble samme dag meldt at byer nær Tripoli var overtatt av opprørere, blant dem Zuwarah (Zuara) 120 km vest for Tripoli, i An Nuqat al Khams, mens selve Tripoli var under regimets kontroll hvor milits lojal mot al-Gaddafi patruljerte gatene for å unngå nye protester og demonstrasjoner. Det var også en større styrkeoppbygging i byen Az Zawiyah, 50 km vest for Tripoli. Det skal ha kommet til kraftige sammenstøt i Az Zawiyah med en rekke døde. Byen anses som viktig, både på grunn av nærheten til Tripoli, men også fordi den har et større oljeraffineri. Det ble meldt denne dagen at Libyas tredje største by, Misratah var under opprørernes kontroll, etter harde kamper hele dagen.
Adferdsvitenskap
Selv om John B. Watson hovedsakelig la vekt på sin posisjon som metodologisk atferdsmessighet gjennom hele karrieren, gjennomførte Watson og Rosalie Rayner det anerkjente Little Albert-eksperimentet (1920), en studie der Ivan Pavlovs teori om respondentkondisjonering først ble brukt for å fremkalle en fryktelig refleks av gråt. hos et menneskelig spedbarn, og dette ble lanseringspunktet for å forstå skjult oppførsel (eller private hendelser) i radikal atferd. [13] Skinner mente imidlertid at aversiv stimuli bare skulle eksperimenteres med dyr og uttalte seg mot Watson for å ha testet noe så kontroversielt på et menneske.
Borgerkrigen i Libya
Uke 12: 21.–27. februar 2011
Det kom på denne tiden stadig flere fransktalende leiesoldater fra Subsaharisk Afrika, og det ble antatt at disse var fra nabolandet Tsjad sør for Libya.