cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wang Anshi
Diktning
I tillegg til sitt politiske verk var Wang Anshi også en ledende dikter. Han skrev dikt i shiform, modellert etter Du Fus diktning. Han regnes tradisjonelt som en av de åtte store prosamestere av Tang og Song (唐宋八大家).
Jingxi
Jingxi (kinesisk: 靖西县; pinyin:  Jìngxī Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baise.
Befolkningen var 571,757 i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Tastelås
Tastelås, eller tastesperre, er en funksjon som ofte forekommer på bærbare elektroniske artikler og mobiltelefoner. Tastelåsen reduserer risikoen for at uønskede operasjoner blir utført når man oppbevarer gjenstanden i for eksempel en lomme, veske e.l.
På mobiltelefoner er det ofte en tastekobinasjon som må trykkes for at tastelåsen skal tre i kraft. På andre artikler, som for eksempel bærbare CD-spillere er det ofte en liten bryter man kan trykke på.
Tianyang
Tianyang (kinesisk: 田阳县; pinyin:  Tiányáng Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baise.
Befolkningen var på 329,155 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Smådøgnfluer
Smådøgnfluer, strømdøgnfluer eller bekkedøgnfluer (Baetidae) er en familiegruppe av døgnfluene. Gruppens mange norske navn har oppstått på grunn av ulike norske dialekter og fra litteraturen.
De er utbredt i hele verden, unntatt på de kaldeste stedene som antarktis og arktis. Det er flest arter på den nordlige halvkule.
Flere av døgnfluene er modell for fluefiskere som binder fiskefluer, men artene i familien smådøgnfluer er sjeldnere etterlignet.
Utseende
Vingene er vanligvis klare uten særlige fargetegninger, men ofte er de noe gule i framkanten. Framvingene er lange, avrundet, men ikke så spiss som hos enkelte andre familiegrupper. Bakvingene er små eller kan være svært reduserte.
Levevis
Smådøgnfluer lever mesteparten av sitt liv i ferskvann som larver eller nymfer. I Norden er utviklingen vanligvis ett år, noen arter har to generasjoner. Døgnfluer kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. De fleste lever lengre enn ett døgn.
Eggene slippes av hunnen på vannoverflaten, og synker ned på bunnen. Smådøgnfluer har nymfestadiet både i dammer, innsjøer, bekker og større elver. Noen er gode svømmere og svømmer korte stykker. Men enkelte arter kryper på bunnen. De lever av organisk materiale, som alger på steiner og planter.
Smådøgnfluer tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (Eng.).
Systematisk inndeling med norske arter
I Norge er det 15 arter. I 1993 ble det i bladet Insekt-Nytt, publisert en liste, med forslag til norske navn på døgnfluene. Norsk entomologisk forenings foreslåtte navn står først i listen, andre norske navn er skrevet inn bak. Det forvirrende med norske navn er at ulike bøker bruker ulike navn og navnene kan variere med dialektene. De fleste nummer av InsektNytt kan lastes ned og leses på siden til Norsk Entomologisk forening.
Norsk entomologisk forening har også utgitt en rekke Insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Et av heftene (se kilde) tar for seg døgnfluelarvene.
Nomenklaturen følger Puthz.
Sukiyaki (sang)
«Ue o Muite Arukō'» (japansk: 上を向いて歩こう, norsk oversettelse: Jeg kikker opp når jeg går), i Norge best kjent som «Sukiyaki», er en japansk popsang fra 1961 som ble fremført av den japanske underholdningssangeren Kyu Sakamoto. Sangen er komponert av Hachidai Nakamura mens Rokusuke Ei skrev teksten. I Europa og Nord-Amerika er sangen mest kjent under den alternative tittelen «Sukiyaki» – en tittel som ikke har noe sammenheng med den japanske teksten eller tittelen. Sangen ble første gang utgitt i Japan i 1961 og siden i Europa og USA to år senere. Sangen ble en stor kommersiell suksess og toppet hitlister over hele verden – også i Norge. Sangen har solgt over 13 millioner eksemplarer verden over, og er en av verdens mest solgte singler gjennom tidene. En rekke artister har siden spilt inn egne versjoner av sangen, også med tekst på engelsk og andre språk. Blant annet har Sissel Kyrkjebø spilt inn sangen med norsk tekst.
Om sangen
Først ble «Sukiyaki» utgitt som en instrumentalsang med Kenny Ball and His Jazzmen. Da denne ble en hit, ga platemerket His Master's Voice (HMV) ut originalsangen som nådde en sjetteplass på den britiske singellisten. Suksessen banet vei for utgivelser ellers i Europa og i Nord-Amerika. Sangen ble en stor salgssuksess i hele Vesten, og den toppet den amerikanske Billboard-listen i tre uker i juni 1963. Også i Norge gikk «Sukiyaki» til topps på VG-lista og toppet listen syv uker på rad.
Den internasjonale suksessen førte til at sangeren Kyu Sakamoto dro på verdensturné fra sommeren 1963 til vinteren 1964, blant annet besøkte han USA, Tyskland og Sverige, og han deltok i en rekke amerikanske tv-show, blant annet The Steve Allen Show.
Teksten
Tekstforfatteren Rokusuke Ei skrev teksten på vei hjem fra en studentdemonstrasjon i Japan. Studentene hadde demonstrert mot fortsatt amerikansk militært nærvær i Japan, men møtte liten forståelse for sine synspunkter. I frustrasjon over ikke å ha nådd frem med protestene, skrev han teksten til «Ue o Muite Arukō'». Den handler om en mann som kikker opp mens han går, så ikke tårene hans skal falle. Teksten har imidlertid ingen direkte referanser til demonstrasjonen og kan derfor også tolkes som en sang om tapt kjærlighet.
Da sangen skulle lanseres i Europa og Nord-Amerika i 1963, ble tittelen endret til «Sukiyaki». Sukiyaki er egentlig en japansk gryterett og har ingen forbindelse til teksten – annet enn å være et japansk ord. De vestlige plateselskapene valgte imidlertid «Sukiyaki» fordi det var kort, fengende og enkelt å uttale for utlendinger. I tillegg var det gjenkjennelig som et japansk ord. Magasinet Newsweek sammenlignet tittelbyttet som om japanerne skulle ha endret tittel på sangen «Moon River» til «Biffgryte».
Listeplasseringer
Sangen toppet hitlister i en rekke land, blant annet amerikanske Billboard Hot 100 – en av få sanger med ikke-indoeuropeisk tekst som har klart dette. Sangen nådde også nummer 18 på den amerikanske R&B-listen og toppet Hot Adult Contemporary-listen.
Andre versjoner
Sangen har siden blitt spilt inn av en rekke andre artister og med andre tekster, blant annet på engelsk.
Deor
Deor eller Deors klagesang (engelsk «The Lament of Deor») er et kort gammelengelsk eller angelsaksisk dikt som er bevart i et eneste manuskript fra middelalderen, Exeterboken. Deor er forfattet antagelig på 800-tallet eller tidligere før det ble skrevet langt senere, og er et dikt tett knyttet til norrøn mytologi slik også heltediktet Beowulf er det. Den tilsynelatende dunkle dysterheten i Deor er i både form og funksjon i slekt med det lengre angelsaksiske diktet Widsith.
Diktet Deor, som alle andre angelsaksiske dikt, hadde opprinnelig ingen tittel, men navnet «Deor» blir nevnt i slutten av teksten og har tradisjonelt blitt benyttet for å referere til diktet. Diktet er totalt på 42 linjer, inndelt i syv vers av varierende lengde som hver avsluttet av et felles refreng: «Þæs ofereode, þisses swa mæg». Det kan løslig bli oversatt til «den [sorg] gikk over; denne [sorg] kan også gå over», eller tilsvarende poetiske tilnærmelser (se nedenfor).
Det poetiske språket er meget nyansert, og det er vanskelig for enhver oversettelse til moderne engelsk eller norsk å fange inn spenningen som er tilstede i de meget nøye og sparsommelige ordene som poeten har benyttet seg av. Uten den historiske og kulturelle sammenhengen som diktet utgikk fra gir det liten mening for en moderne leser.
Diktet går igjennom en rekke av legendariske eller mytiske figurer, spør hva som har skjedd med dem, og svarer deretter med det ovennevnte refrenget. Diktet er skrevet i første person «jeg» som i hvert tilfelle fokuserer spesielt på den følelsesmessige svar på den ulykkeliges lidelse. Hvert vers gir en dunkel og antydende gjenfortelling om de ulykker eller prøvelser som har skjedd med flere skikkelser kjent fra den tradisjonelle norrøne eller germanske heltediktningen, før fortelleren avslutter med sin egen skjebne og sorg.
Første vers handler om kong Nithhads forfølgelse av den legendariske figuren Wayland (norrønt Volund smed), og som er kjent fra andre kilder som norrøne Volundkvadet som er bevart i Den eldre Edda. Nithhad sperrer Wayland inne og tvinger ham til arbeide for seg, men Wayland får sin hevn ved å drepe Nithhads sønner og voldta hans datter før han flykter gjennom luften ved en flygende kappe som han har konstruert fra fjær hans bror Egil har gitt ham. Diktet forteller ikke hele historien da fortelleren forventer at tilhørerne er godt kjent med den.
Det andre verset henger innholdsmessig sammen med det første og trekker videre fra den samme fortellingen ved å fokusere på Nithhads datter Beadohild som er blitt med barn etter at Wayland (Volund) har dratt. Dette er, i henhold til diktet, en større grunn for sorg enn drapet på hennes to brødre.
Tolkningen av tredje vers gir større vanskeligheter. Det forteller om den ulykkelige kjærligheten mellom kvinne og mann, en kvinne ved navn Mæðhild og en mann ved navn Geate, men fortellingen ikke er kjent fra andre bevarte kilder.
Det korteste verset bryter tilsynelatende raden med sorg som er nevnt tidligere: «Ðeodric ahte þritig wintra // Mæringa burg – þæt wæs monegum cuþ» («Teoderik holdt mæringenes by for tretti år // det var kjent for mange folk»). Hovedpersonen er den historiske østgoterkongen Teoderik den store som er kjent fra flere middelaldertekster og ikke minst fra tidligere mytiske sagnkretser fra folkevandringstiden. Det er mulig at Teoderiks rykte som en hard hersker er anledningen for at han blir nevnt i diktet for i neste vers nevnes østgoterkongen Ermanarik tilsvarende som «þæt wæs grim cyning» («det var en grim konge»). Nestsiste vers peker sannsynligvis til overstående og beklager de sorger og fravær av glede som har formørket hans sinn, og som viser ære og storhet til mange menn, men for andre kun vanskeligheter.
Nina Radovanović
Nina Radovanović (født 19. desember 1991) er en serbisk bokser.
Deor
Det er i diktets siste vers og konklusjon at fortellerstemmen peker på seg selv i en tradisjonell, heroisk setting, gir seg navn og avslører at han en gang var en stor skald blant heodeningene (Heodeninga) inntil han ble fortrengt og sendt av sted av en bedre skald ved navn Heorrenda.
Nina Radovanović
Hun representerte Serbia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen.
Deor
Heodeningene (Hjaðningar) var involvert i det evige «slaget til Heodeningene», Hjaðningavíg. I henhold til norrøn mytologi var Heorrenda (Hjarrandi), det vil si «Skrikeren», et annet navn på Odin, ikke bare en gud for krig, men også for skaldekunsten. Antagelig er det et element av ironi i dette avsnittet. Ved å være «evig» ville heodeningenes sorg ikke gå over slik poeten avslutter: «Det var over, så må dette».
Alle forsøk på å plassere diktet innenfor en bestemt sjangre har gitt vanskeligheter. Middelalderens lærde som forsøkte å se diktet innenfor den angelsaksisk tradisjonen har derfor leste det hovedsakelig som et tiggedikt, et dikt skrevet av en reisende og tiggende poet som er ikke tilknyttet noens beskyttelse. Ettersom det er svært få andre tiggedikt som er blitt bevart er denne tilskrivelsen spekulativ. Andre har relatert Deor til andre melankolske dikt i Exeterboken, slik som Sjøfareren og Vandringsmannen.
Etymologisk bakgrunnen for navnet Deor går tilbake til germanske *deuzom, og beslektet er det gammelsaksiske dior, gammelhøytyske tior, og norrøne dýr. Dets konnotasjon er derfor «vilt dyr» eller «villdyr». I den forstand er ikke Deor nødvendigvis et personlig navn, men kan også være et tilnavn, til og med beskrivelse. Poeten legger uansett til et ekstra poetisk lag ved deretter å fortelle at han var «dryhtne dyre» = «dyrebar [kjær] for [sin] drott».
Britiske imperie- og samveldeleker 1966
De britiske imperie- og samveldeleker 1966 (British Empire and Commonwealth Games) var de åttende lekene som senere (fra 1978) ble til Samveldelekene (Commonwealth Games). De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1954–1966) het (British Empire and Commonwealth Games). Lekene i 1966 ble arrangert i Kingston i Jamaica i perioden 4. til 13. august 1966. Det var 1364 utøvere fra 34 nasjoner som deltok i ti grener. England ble beste nasjon med 33 gullmedaljer foran Australia med tjuetre.
USA under Sommer-OL 1932
USA under Sommer-OL 1932. 448 sportsutøvere fra USA deltok i sytten sporter under sommer-OL 1932 i Los Angeles. USA ble beste nasjon med førtien gull-, trettito sølv- og tretti bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Morgan Taylor var USAs flaggbærer under åpningsseremonien
Simon Rattle
Simon Denis Rattle (født 19. januar 1955 i Liverpool i England) er en britisk dirigent. Han fikk anerkjennelse som dirigent for City of Birmingham Symphony Orchestra, og er for tiden dirigent for Berliner Philharmoniker.
Biografi
Rattle ble født i Liverpool, og studerte ved Liverpool College. Han lærte piano og fiolin, men hans tidlige arbeide med orkestre var som perkusjonist. Han ble innskrevet i Royal Academy of Music i London i 1971. Blant hans lærere der, var John Carewe. I 1974, året han tok eksamen, vant Rattle John Player Conductor-konkurransen. Etter å ha organisert og dirigert en fremføring av Mahlers 2. symfoni, mens han fremdeles studerte på akademiet, ble han fanget opp av musikkagenten Martin Campell-White, i Harold Holt Ltd (nå Askonas Holt Ltd.), som siden har administrert Rattles karriere. I 1980-81 studerte han engelsk språk og litteratur i St Anne's College, Oxford.
Utmerkelser
Rattle ble i 1987 utnevnt til kommandør av Order of the British Empire. I 1994 ble han utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet. Han fikk da rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Rattle ble i nyttårslisten for 2014 utnevnt til medlem av den britiske Order of Merit. Han fikk Léonie Sonnings musikkpris i 2013.
North American XB-28
North American XB-28 var et amerikansk bombefly utviklet under den andre verdenskrig. Bare to fly av denne typen ble produsert før flytypen ble kansellert, og den første XB-28 fløy første gang i april 1942. Flyet var beregnet for operasjoner i stor høyde og var utstyrt med trykk-kabin. Bestykningen skulle bestå av tre 12,7 mm mitraljøser rettet forover og tre tårn, hver med to 12,7 mm mitraljøser, som kunne fjernstyres fra førerkabinen. Flyet skulle også kunne ta en bombelast på til sammen 1800 kg. Den andre prototypen XB-28A ble bygget uten bestykning, men med utstyr for rekognosering i stedet, og ble utstyrt med to Pratt & Whitney R-2800-27 motorer.
John Tomlinson
John Rowland Tomlinson (født 22. september 1946) er en britisk bass.
Tomlinson ble født i Oswaldtwistle i Lancashire i England. Han begynte på bygningsingeniørstudier ved Manchester University før han bestemte seg for en karriere i opera i en alder av 21. Han studerte hos Patrick McGuigan ved Royal Northern College of Music og hos Otakar Kraus. Han er nå president for RNCM. Mens han studerte ved RNCM, var han medlem av Manchester-universitetets Gilbert and Sullivan Society (MUGSS). Han synger regelmessig med Royal Opera og English National Opera, og har dukket opp med alle de store britiske operaselskapene. Han sang ved Bayreuth-festivalen i Tyskland hvert år fra 1988 til 2006, som Wotan, vandreren, kong Marke, Titurel, Gurnemanz, Hagen og hollenderen. I 2008 skapte han tittelrollen i Harrison Birtwistles opera The Minotaur ved Royal Opera House.
Tomlinson ble utpekt til kommandør av Order of the British Empire (CBE) i 1997 for sin innsats for musikken og ble gjort til en Knight Bachelor i forbindelse med Queen's Birthday Honours List i 2005.
MS «Norwegian Star»
MS «Norwegian Star» er et cruiseskip i Libraklassen, eid av Norwegian Cruise Line (NCL). Hun ble satt i fart på slutten av 2001. «Norwegian Star» skulle opprinnelig hete «SuperStar Libra» og gå i cruisefart for Star Cruises, men seks måneder før hun var ferdigstilt ble det bestemt at hun skulle opereres av Star Cruises' datterselskap Norwegian Cruise Line. Dåpsseremonien ble avhold i Port of Miami i Florida, der også MS «Norwegian Sun» ble døpt.
Nirvanopsis hypnus
Nirvanopsis hypnus er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Middelsstore, mørkbrune sommerfugler, oversiden med et bredt, oransje bånd i midten.
Utbredelse
Arten er kjent fra Sulawesi.
Eksterne lenker
Nirvanopsis
Lundequistska bokhandelns litteraturpris
Lundequistska bokhandelns litteraturpris (også kjent som LundeQ-priset) er en svensk litteraturpris på 25 000 kroner som deles ut årlig til en forfatter bosatt i Uppland «som i skjønnlitterær form utmerker seg gjennom spesielt kunstneriske arbeider». Prisen ble innstiftet i da Lundequistska bokhandeln feiret sitt 150-årsjubileum.
Prisen ble avviklet i 2010.
FC Dinamo-Auto Tiraspol
FC Dinamo-Auto Tiraspol (stiftet 24. juli 2009) er en moldovsk fotballklubb fra Tîrnauca i Transnistria.
UFC 36
UFC 36: Worlds Collide var et MMA-arrangement i regi av UFC i Las Vegas, Nevada, USA 22. mars 2002.
Bakgrunn
Det var to tittelkamper under dette arrangementet. Kampen om tungvekttittelen stod mellom Randy Couture og Josh Barnett og i weltervekt mellom Matt Hughes og Hayato Sakurai. UFC 36 var det siste arrangementet for Pat Miletich og Pete Williams.
Anis
Bruk
Anisens frø benyttes som krydder i brød og søtt bakverk, og i sterke alkoholholdige drikker som for eksempel arak, anisette, absint, galliano, ouzo og Pastis.
Planten kan også spises som en grønnsak. Stilken kan minne om selleri.
Kinesisk stjerneanis
Kinesisk stjerneanis inneholder også anethol, men er ikke en botanisk artsfrende til anis. Men ettersom den har lignende smak og aroma, er den blitt et billigere alternativ i Vesten såvel som ved baking som ved likørproduksjon.
Etymologi
Navnet kommer fra det greske ordet ανηθον som betyr dill. Anis ble gjerne forvekslet med dill, slik at man ikke uten videre kan vite hva som er ment i gamle greske tekster der ordet ανηθον forekommer, men må gjette. Som det nedenstående bibelstedet viser, gjetter ekspertene av og til forskjellig:
Napo (Baise)
Napo (kinesisk: 那坡县; pinyin:  Nàpō Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baise.
Befolkningen var på 190,096 innbyggere i 1999.
Bach-Werke-Verzeichnis
Bach-Werke-Verzeichnis (BWV) er den mest kjente fortegnelsen over Johann Sebastian Bachs verk. Den er tematisk ordnet og forelå i sin første versjon i 1950. Forfatteren er musikkviteren Wolfgang Schmieder.
En ny og like viktig Bach-fortegnelse er Bach-Compendium (BC).
Kantater BWV 1–224
(Se også artikkelen Bachkantater)
Motetter BWV 225–231
(Se også artikkelen motett)
Messer BWV 232–236
(Se også artikkelen messe)
Magnificat, Pasjoner, oratorier BWV 243–249
(Se også artiklene magnificat, pasjon, oratorium)
Firstemte koralsatser – BWV 250–438
(Se også artikkelen koral)
Sanger og arier – BWV 439–524
(Se også artiklene lied, arie og quodlibet)
Orgelverk - BWV 525-771
(Se også artiklene orgel og orgelverk (Bach))
Cembaloverk - BWV 772-994
(Se også artikkelen cembalo)
Suiter BWV 806–845
(Se også artikkelen suite)
Sonater, konserter, variationer BWV 963–994
(Se også artiklene sonate, solokonsert og variasjon)
Kammermusikk – BWV 995–1040
(Se også artikkelen kammermusikk)
Verk for lutt – BWV 995–1000, 1006a
(Se også artikkelen Verk for lutt (Bach))
Verk for soloinstrumenter - BWV 1001-1013
(Se også artikkelen sonate)
Konserter BWV 1041–1065
(Se også artiklene fiolinkonserter (Bach) og cembalokonserter (Bach))
Kontrapunktiske verk - BWV 1072-1080
(Se også artikkelen kontrapunkt)
Komposisjoner som er tilføyd senere - BWV 1081–1128
Verknumrene høyere enn 1080 ble innført etter den opprinnelige utgaven av Bach-Werke-Verzeichnis i 1950, og inneholder verk som er oppdaget senere, eller verk som er utvidet av J.S.Bach.
Dmitri Smirnov
Dmitri Nikolaevich Smirnov (Дми́трий Никола́евич Смирно́в, Dmitri Nikolaevisj Smirnov; født 2. november 1948, født i Minsk i Sovjetunionen, død 9. april 2020 i London), også kjent som Dmitri N. Smirnov, var en russiskfødt britisk komponist. Hans best kjente verker var Tiriel og The Lamentations of Thel.
Hans Solo for Harp vant førstepremie i komposisjon i Maastricht (1976). Hans to operaer Tiriel og Thel med tekst av William Blake hadde premiere i  1989. Hab var Composer-in-Residence ved University of Cambridge (St John's College), i Dartington, og Visiting Professor ved Keele University (1993–8).
Foruten operaer skrev han symfonier, strykekvartetter og annen kammermusikk, og vokalmusikk til oratorier. Han var inspirert av William Blake.
Smirnov døde av COVID-19 den 9. april 2020 i London i en alder av 71 år.
Verker
Smirnovs verker er publisert av Hans Sikorski i Hamburg, Boosey & Hawkes i London, og G. Schirmer i New York City.
Chang Yuan
Chang Yuan (født 24. juni 1997) er en kinesisk bokser.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen.
Sirene (mytologi)
Sirener (gresk entall: Σειρήν, Seirēn, flertall: Σειρῆνες, Seirēnes) var ifølge antikkens greske mytologi vakre og farlige skapninger framstilt som kvinnelige vesener, som med sin skjønnhet og fortryllende sang lokket sjøfolk til å begå skipbrudd mot klippene av deres øy. Sirenene avbildes i antikkens greske kunst som fugler med menneskehode, senere som fugler med kvinnelig torso og hode. Mot slutten av oldtiden endret de skikkelse til kvinner med fiskehale.
Romerske poeter plasserte dem på en del små øyer kalt Sirenum scopuli. I en del senere rasjonelle tradisjoner er den bokstavelige geografien av den «blomsterrike» øya Anthemoessa, eller Anthemusa, fastsatt: tidvis til Punta del Faro på nordspissen av Sicilia, og andre ganger på øyene kjent som Sirenuse (også som Li Galli) i nærheten av italienske Paestum, eller på Capreae (Capri). Alle disse stedene var omgitt av klipper og berg.
Sirenenes antall er blitt ulikt rapportert som mellom to og fem. I Odysseen sier Homer ingenting om deres opprinnelse eller navn, men fastsetter antallet til to. Senere forfattere nevner både deres navn og antall: en slår fast at det var tre; Peisinoe, Aglaope, og Thelxiepeia; eller Parthenope, Ligeia, og Leukosia. Eustathios fra Thessalonike hevdet at de var kun to, Aglaofeme og Thelxiepeia.
Sirener og død
Ifølge Ovids Metamorfoser var sirenene følget til unge Persefone, og de var gitt vinger av Demeter for å lete etter hennes datter da hun ble bortført. Imidlertid hevdet Gaius Julius Hyginus i sitt verk Fabulæ at Demeter forbannet sirenene da de ikke greide å hindre at Persefone ble bortført av Hades og fraktet ned til underverdenen.
Sirenene kan bli kalt for muser av den nedre verden, mente Walter Copland Perry å observere: «Deres sang, om enn uimotståelig søt, var ikke desto mindre sørlige enn søt, og omgikk både kroppen og sjelen i en fatal døsighet og apati, forløperen til død og ødeleggelse.» Deres sang fortsatte å påkalle Persefone. Begrepet «sirenesang» refererer til en appell som er vanskelig å motstå, men om den følges vil det føre til ulykke. Senere skribenter har sluttet seg til at sirenene var menneskeetere, basert på Kirkes beskrivelse av dem som «henger makelig der i deres enger, rundt dem hauger med råtnende lik, skinnfiller skrukket om deres bein.» Som Jane Ellen Harrison merket seg «Kerene som sirener; det er merkelig og vakkert at Homer kom til å la sirenene påkalle ånden, ikke legemet.» I det anliggende er sirenesangen et profetisk løfte til Odyssevs, men et falskt løfte om kunnskap som han vil leve til å fortelle om, synger de.
Framtoninger
Sirenene var en kombinasjon av kvinner og fugler på forskjellige måter. I tidlig gresk kunstframstilling var sirenene representert som fugler med store kvinnehoder, fuglefjær og skjellete føtter. Senere ble de representert som kvinnefigurer med fugleføtter, med eller uten vinger, som spilte på et utall av musikkinstrumenter, særlig harper. Suda, en bysantinsk encyklopedi fra 900-tallet, forteller at fra brystet og opp hadde de form som spurver, nedenfor var de kvinner, eller alternativt at de var små fugler med kvinneansikter. Fugler ble valgt på grunn av deres vakre sang. Senere sirener var tidvis avbildet som vakre kvinner, særlig kroppene, ikke bare deres stemmer, var forførende.
«Siren of Canosa» (se illustrasjon) var små terrakottafigurer, i underkant av 40 cm høye, som fulgte de avdøde som gravgods, og synes å ha hatt en slags karakter av psykopomp, en som ledet den døde på reisen til etterlivet. Kisten med terrakottafigurer har spor av opprinnelig hvitt pigment. Kvinnene bar føttene, vingene og halestjerten til en fugl. De er datert til mellom 340 og 300 f.Kr. og er bevart i det spanske nasjonale arkeologiske museum i Madrid.
I 1917 (men først utgitt i 1931) skrev Franz Kafka en ironisk demontering av den pedagogiske myte hos Homer med Das Schweigen der Sirenen («Sirenenes taushet»): «Nå har sirenene fortsatt et mer dødelig våpen enn deres sang, nemlig deres taushet. Og selv om noe slikt ganske visst aldri har skjedd, er det fortsatt tenkelig at noen muligens kan ha rømt fra deres sang; men aldri fra deres taushet.»
Møte med sirenene
I Apollonios Rhodios' epos Argonautika har Jason blitt advart av Kheiron at Orfeus ville bli nødvendig på hans reise. Da Orfeus hørte sirenenes stemmer, trakk han fram sin lyre og spilte sin musikk langt vakrere enn de gjorde, og druknet deres stemmer. En av mannskapet, den skarphørende helten Butes hørte derimot deres sang og stupte i havet, men han ble fanget inn av gudinnen Afrodite og ført i sikkerhet.
Odyssevs var undrende til hva det var i sirenenes sang, og på Kirkes råd lot alle sin sjøfolk plugge igjen sine ører med bievoks og lot seg selv binde fast til masten. Han beordret sine menn om å la ham være fastbundet til masten, og ikke høre på ham, uansett hvor mye og hvor intenst han ba dem om å løsne på tauene, men heller knytte ham fastere. Da de seilte ut av rekkevidde til sirenenes sang, ble Odyssevs trygt løslatt fra tauene.
En del posthomeriske forfattere har hevdet at sirenenes skjebne om noen hadde hørt deres sang og unnsluppet dem, måtte de dø. Etter at Odyssevs hadde passert dem uten å la seg lokke, lot de seg stupe i havet og druknet. Det er også sagt at Hera, gudenes dronning, overtalte sirenene om å delta i sangtevling med musene. Musene vant konkurransen og deretter plukket de av alle fjærene til sirenene for å knytte seg kroner. I deres smerte og pine over å ha tapt sangtevlingen, skrev Stefan av Bysants, ble sirenene helt hvite og falt i havet ved Aptera («fjærløse»), hvor de deretter ble til øyene i bukten som kalles for Lefkai (dagens øy Souda utenfor nordkysten av Kreta).
Kristne forestillinger
Ved 300-tallet var de hedenske, eller førkristne forestillingene blitt overtatt kristendommen og hvor litterære sirener var mismodige. Selv om Hieronymus, opphavsmannen til Vulgata, den latinske oversettelsen av Bibelen fra gresk og hebraisk, benyttet begrepet «sirener» for å oversette det hebraiske tenim (sjakaler) i Jesajas bok og gjorde det samme for å oversette et ord for ugler i Jeremias bok, det ble forklart av Ambrosius av Milano å være kun symbolsk eller allegorisk for verdslige fristelser, og ikke en godkjennelse av greske myter.
Sirener fortsatte å bli benyttet som et symbol for farlige fristelser legemliggjort ved kvinner jevnlig i kristen kunst i middelalderen, skjønt på 1600-tallet begynte en del jesuittiske forfekte deres faktiske eksistens, inkludert flamske Cornelius a Lapide som uttalte om kvinnen: «hennes glans er den til fabelens basilisk, hennes stemme er sirenens stemme — med stemmen hun fortryller, med hennes skjønnhet hun berøver fornuften — stemmen og synet på samme vis innebærer ødeleggelse og død.»
Tidlige kristne evhemeristiske tolkninger av mytologiske menneskeskapninger fikk en langvarig oppmuntring fra Isidor av Sevillas Etymologiæ. «De [grekerne] forestiller at 'det var tre sirener, delvis jomfruer, delvis fugler', med vinger og klor. 'En av dem sang, en annen spilte fløyte, den tredje lyre. De tiltrakk seg sjøfolk, lokket av sangen, til skipbrudd. I henhold til sannheten var de imidlertid prostituerte som førte reisende til fattigdom og var sagt å påføre dem skipbrudd'. De hadde vinger og klor ettersom Kjærlighet flerrer og sårer. De er sagt å ha vært i bølgene ettersom en bølge skapte Venus.»
Den engelske musikkhistorikeren Charles Burney fortolket en gang rundt 1789 i A General History of Music: «Navnet, i henhold til Bochart, som avledet det fra fønikisk, medfører en sangerinne. Således er det sannsynlig at i antikk tid kunne det ha vært utmerkede sangere, men med korrupt moral, langs kysten av Sicilia, som forførte sjøfolk, og ga opphav til denne fabelen.»
John Lemprière i hans Classical Dictionary (1827) skrev at «En del foreslår at sirenene var et antall lidderlige kvinner på Sicilia som prostituerte seg selv til fremmede, og fikk dem til å glemme deres beskjeftigelser mens de druknet i ulovlig gleder. Etymologien til Bochart, som deduserte navnet fra et fønikisk begrep som betegnet en sangerinne, begunstiger forklaringen gitt av fabelen av Damm. Denne framragende kritiker framstiller sirenene til utmerkede sangere, og berøver alle fablene deres forferdelige trekk, han antar at ved behaget i musikken og sangen kunne de holde på reisende, og få dem alle til å glemme deres hjemland.»
Slike evhemeristiske tolkninger har blitt forlatt i løpet av 1800-tallet til fordel for analyser av gresk mytologi sett i lyset av den historiske greske sosiale struktur og deres kulturelle system, og gresk taksonomi av den åndelige verden.
Vanessa Rudjord
Vanessa Rudjord (født 1976) er en norsk mote-blogger og redaktør.
Hun har vært moteredaktør for bladet Elle (1999–2006) og redaktør for det nyoppstartede motemagasinet Costume (2006–2014). I 2015 lanserte hun mote- og livstilsbloggen VR Stylebook og i 2017 startet hun en podkast sammen med Synnøve Skarbø.
I 2019 gav hun ut boka Stilkoden: 10/80/10 - moteformelen som fungerer.
Homburg (hatt)
Homburg eller homburghatt, noen ganger bare kalt filthatt rett og slett, er en filthatt som kjennetegnes av en fure midt over pullen og en stiv, noe oppbøyd brett med kantbånd.
Hatten lages vanligvis av filt av ullstoff, med svettebånd av gros-grain. Iblant pyntes den med en fjær.
Homburgeren ble opprinnelig produsert i Bad Homburg i Hessen i Tyskland av den i 1806 grunnlagte hattemakerfabrikk Ph. Möckel. Phillip Möckel hadde industrialisert bedriften i 1856 og anskaffet en dampmaskin.
Homburgeren fikk sitt store gjennombrudd etter at den britiske tronfølger Edward (den senere Edward VII) hadde besøkt Bad Homburg og tok med seg hjem en hatt i denne stil med hjem til England. Filthatten er fortsatt populær og produseres i en mengde farger selv om de vanligste er svart, grått og brunt. I Storbritannia forsvant i 1930-tallet sitt kantbånd, og denne nye variant ble kjent som en Anthony Eden, etter politikeren av samme navn.
Traffic Message Channel
Traffic Message Channel er en GPS som analyserer trafikkmeldinger fra en trafikkovervåkningssentral, og kan på den måten styre unna hindringer og køer som er skapt enten av bilulykker, mye trafikk, vanskelige kjøreforhold eller veiarbeid.
NRK har hatt et prøveprosjekt med TMS-RDS. Da dette benytter FM båndet, blir tjenesten lagt ned ved slukking av FM båndet.
Stjerneanis
Stjerneanis (Illicium verum) er en plante som gir krydderet med samme navn. Stjerneanisplantene er mellomstore, eviggrønne trær som naturlig finnes i nordøstre Vietnam og sørvestre Kina. Krydderet er den stjerneforma frukten, normalt uten frøene. Denne arten kalles også kinesisk stjerneanis for å skille den fra japansk stjerneanis som er giftig.
Stjerneanis er et krydder som minner sterkt om anis i smak. Krydderet utvinnes fra frukten av planten. Planten benyttes i det kinesiske kjøkken, og i mindre grad i Sør-Asia og Indonesia. Stjerneanis inngår også som ett av krydderne i det kinesiske femkrydderet. Frøene kan også tygges etter måltidet for å fremme fordøyelsen.
Stjerneanis inneholder anethol, samme ingrediens som gir den botanisk ubeslektede anisen sin smak. Dermed er denne også blitt tatt i bruk i Vesten når man leter etter et billigere alternativ til stjerneanis for bakverk og i likørproduksjon.
Stjerneanis er også blitt benyttet medisinsk, da gjerne i te – den skal ha en virkning mot kolikk og revmatisme.
Australoleiopus
Australoleiopus er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang trebukk, marmorert i rødbrunt og brunhvitt. Pronotum er avrundet firkantet med en liten tann nær hvert bakhjørne. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med en tann i spissen.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra New South Wales.
Liste over kulturminner i Stor-Elvdal
Liste over kulturminner i Stor-Elvdal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Stor-Elvdal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Joseph Zimmermann (biskop, 1923)
Joseph Zimmermann M.S.F. (født 12. desember 1923 i Birmenstorf; død 4. desember 1988) var en sveitsisk misjonær og biskop av Morombe i Madagaskar.
Prest
Joseph Zimmermann inntrådte i ordenssamfunnet Misjonærene av den Hellige Familie og ble presteviet 29. juni 1950.
Biskop
Pave Johannes XXIII utnevnte ham 28. mai 1960 til biskop av Morombe. Biskopen av Basel, Franziskus von Streng, bispeviet ham 23. oktober samme år; medkonsekratorer var Paul Joseph Girouard M.S., biskop av Morondava, og Johannes Vonderach, koadjutorbiskop av Chur.
Han deltok på samtlige av Det andre Vatikankonsils sesjoner 1962-1965.
Syrias riksvåpen
Den arabiske republikken Syrias riksvåpen ble antatt i sin nåværende form i 1980. Våpenet er en gull hauk med vingene ut til hver side og hodet vendt bakover (heraldisk venstre). På brystet har den et skjold med farger (tinkturer) og stjerner fra landets flagg. Hauken er Qureish-stammens tegn. Under skjoldet er det to kryssede, grønne laurbærgrener. Hauken holder i klørne et grønt bånd som ligger over halefjærene og har landets navn skrevet i svart: الجمهورية العربية السورية, «al-Tsjumhūriyya al-‘arabiyya as-sūriyya». Hauken er også å finne i Kuwaits statsmerke
Nirvanopsis
Nirvanopsis er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Syrias riksvåpen
Historisk utvikling
Riksvåpen ble første gang brukt ved uavhengigheten 17. april 1946 som tegn på offisielle dokumenter. Fra 1950 kom våpenet også på myntene, med et avbrudd 1958-1961, da Syria var en del av Den forente arabiske republikk. Våpenet var da Saladins ørn. Skjoldet har alltid inneholdt nsjonalflagget. Båndet har alltid hatt landets navn.
Chad Muska
Chad Muska (født 20. mai 1977 i Lorain, Ohio) er en amerikansk profesjonell skateboardkjører som han skatet siden han var 11 år gammel. Muska bor nå for tiden i Woodland Hills-distriktet i Los Angeles, California. I 2003 vant han street best trick i X Games utenfor Staples Center i Downtown Los Angeles.
Syrias riksvåpen
Litteratur
Røsjø, Bjarne (oversetter): Flagg og riksvåpen, 2006
Nirvanopsis
Utseende
Middelsstore, brune sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden er mørkbrun med et bredt, oransje felt i midten av hver vinge. Undersiden er brun med et bredt, hvitt tverrbånd og store øyeflekker.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Sulawesi og noen omkringliggende øyer.
Harald Conrad Thaulow
Harald Conrad Thaulow (født 30. juni 1815 i Slesvig, død 11. mars 1881 i Christiania) var en norsk apoteker og kjemiker.
Han var lærling i Oldenburg og Altona før han i 1836 overtok etter sin bror Moritz Christian Julius Thaulow som amanuensis i kjemi ved Det Kongelige Frederiks Universitet under Jens Jacob Keyser. Hans publiserte forskning frem til 1843 omhandlet kjemien i sølvcyanid, samt samhandlingen mellom svovelsyre, jerncyanid og blåsyre. Lærebrevet fra Lillehammer Apotek i 1839 gjorde at han fra 1843 kunne etablere byens tredje apotek, Løveapoteket. Thaulow ivret for en formalisert utdanning av farmasøyter i Norge og forkastet den tids familiebaserte apotekertradisjon hvor sønnen arvet faren.
Faren var fogden Johan Fredrik Thaulow (1768–1833), tre av hvis fire sønner ble norske, som nevnte kjemiker Moritz Christian Julius Thaulow (1812–50), såvel som badelege og amanuensis Heinrich Arnold Thaulow (1808–94). Blant søskenbarna hans finner man Henrik Wergeland, Camilla Collett og Oscar Wergeland. Harald C. Thaulow giftet seg med Nina Munch (1821–71), dattera til Jacob Munch. Blant deres seks barn var maleren Fritz Thaulow. Sin kunstinteresse innbefattet også å være mesén for blant andre Henrik Ibsen som brukte Thaulow som modell for badelegen Dr. Stockmann i En folkefiende, selv om det var broren Heinrich som var badelege. Harald eide landstedet Bloksberg fra 1855 og Granbakken fra 1866 (senere døpt Volvat etter det omvendte stedsnavn familien Tavlov kom fra).
I 1874 opprettet Thaulow et legat som etter et hundreårs forrentning skulle dele ut en pris for fremragende forskningsformidling av kjemi. Prisen, Thaulowprisen, ble første gang tildelt i 1976.
Brit Fougner
Brit Fougner (født 21. februar 1946 i Oslo) er en norsk forfatter og tidligere direktør. Hun var daglig leder i Likestillingsrådet fra 1990 til 1994. Fra 1995 har hun jobbet i Norsk Form, først som informasjonsleder, så som administrerende direktør fra 2003 til 2008, da hun gikk over i stilling som spesialrådgiver.
Hun var styreleder for Oslo Konserthus fra 1992 til 2004.
Brit Fougner var gift med Einar Førde. Hun har humanistisk og samfunnsvitenskapelig utdannelse fra Universitetet i Oslo og var en periode medlem av Pressens Faglige Utvalg.
Bosnia-Hercegovinas kvinnelandslag i fotball
Bosnia-Hercegovinas kvinnelandslag i fotball representerer Bosnia-Hercegovina i internasjonal fotball. Bosnia-Hercegovina debuterte i msterskapssammenheng i kvalifiseringen til VM i 1999, der de kom sist i sin gruppe i klasse B (divisjonen under de som kan spille kvalifisering). De holdt seg i klasse B fram til den ble avskaffet i 2007, og har stort sett endt sist eller nest sist. Imidlertid har landslaget aldri trukket seg fra en kvalifisering, noe som er relativt unikt.
I kvalifiseringen til EM i 2009 kom imidlertid Bosnia på andreplass, om enn godt bak Israel i den innledende runde av kvalifiseringen. I kvalifiseringen til VM i 2011 endte laget sist i sin gruppe uten poeng. De var imidlertid nære etter at de tapte med bare 0-1 mot gruppetoer Polen borte.
Wedding stasjon
Wedding er en jernbanestasjon i Berlins tidligere bydel Wedding. Den ble åpnet i 1872 og har idag S- og U-banetrafikk.
Historie
Wedding stasjon ble første gang åpnet den 1. mai 1872. Den er en del av Berlins ringbanesystem som dekker mange av de sentrale distriktene i byene. Tjenesten ble imidlertid avbrutt i 1961 ved reisningen av Berlinmuren, og Wedding stasjon gikk ut av bruk i 1980 etter at passasjerantallet på ruten hadde falt drastisk.
Etter at Berlinmuren falt har flere av de tidligere rutene blitt gradvis gjenopptatt. Seksjonslinjen mellom stasjonene Westhafen og Gesundbrunnen, med Wedding som den eneste mellomliggende stasjonen, var de siste som ble gjenåpnet. Det skjedde den 16. juni 2002, en dato som spøkefullt ble kalt for «Wedding-Day», hvilket på engelsk betyr «bryllupsdag».
Afrikamesterskapet i håndball for menn 2008
Afrikamesterskapet i håndball for menn 2008 ble arrangert i Angola i 2008.
Fengshan
Fengshan kan være:
Richard Bach
Richard David Bach (født 23. juni 1936) er en amerikansk forfatter som er mest kjent i Norge for boken Måken Jonathan. De fleste andre av hans om lag 40 bøker er på engelsk.
Han har hatt flyging som hobby siden han var 17 år, og de fleste av bøkene inneholder metaforer som speiler dette. Filosofien i bøkene hans dreier seg om at våre tilsynelatende begrensninger er tilsynelatende. Han ble hardt skadet i en flyulykke i august 2012 da flyet kom bort i noen kraftledninger under innflyging, og krasjet opp-ned.
Benjamin McKenzie
Benjamin McKenzie (født Benjamin McKenzie Schenkkan 12. september 1978 i Austin i Texas) er en amerikansk skuespiller kjent for rollen som Ryan Atwood i TV-serien The O.C..
Tidlig liv
McKenzie ble født i Austin i Texas til foreldrene Pieter Meade Schenkkan og Mary Frances Victory, en prisvinnende dikter. Hans onkel er den Pulitzerpris-vinnende Robert Schenkkan. Han spilte fotball på Austin high school før han begynte på universitetet i Virginia, hvor økonomi var et av hovedfagene. Han begynte med skuespill i løpet av de første årene på universitetet, og flyttet til New York. Der var han med i en rekke skuespill som «Life is a Dream» på Soho Rep. På Williamstown Theatre Festival var han med i flere skuespill, blant annet «Street Scene» og «The Blue Bird». På universitetet i Virginia var han med i «Measure for Measure» og «Zoo Story». Han flyttet så til Los Angeles sent i 2001 for å få jobber, og han fikk da rollen som Ryan Atwood i The O.C.
McKenzie har også spilt i den kritikerroste filmen Junebug (2005) mot blant annet Amy Adams. I 2007 spilte han i 88 Minutes mot Al Pacino og Amy Brennan.
Karriere
McKenzie startet karrieren med noen små roller i filmer som egentlig de fleste andre ungguttroller på denne tiden, før han fikk rollen som Ryan Atwood, en tenåring fra dårlige kår i California som blir adoptert av en familie i snobbete Newport Beach i TV-serien The O.C. Serien hadde høye seertall de første sesongene, men ble lagt ned etter 4 sesonger grunnet lave seertall og hadde sin siste episode i USA den 22. februar 2007.
I den første sesongen av serien gikk det rykter om at McKenzie og The O.C.-kollega, Mischa Barton, var et par, dette ble imidlertid aldri bekreftet. De ble kjent med hverandre under innspillingen av The Sixth Sense.
McKenzie er Red Sox fan. Dette kommer fram 12. august 2006, i episoden This week in baseball.
På en promotur til Storbritannia ble McKenzie spurt av MTV om han skulle se noen band mens han var der, han svarte at han gjerne ville se Oasis, men at alle billetter var utsolgt.
I 2005 var han den tredje The O.C.-stjernen som ble lurt i den amerikanske serien Punk'd. Han lurte TV-kollega Adam Brody i 2004, og var med igjen i 2005, da han ble lurt av Ashton Kutchers mannskap.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2016/17 – Verdenscup 4 – 5000 meter kvinner
Verdenscup runde nummer fire i sesongen 2016/17 i hurtigløp på skøyter for kvinner på 5,000 meter i Thialf i Heerenveen, Nederland søndag den 11. desember 2016.
Distansen ble vunnet av de siste sesongers langdistanse-dronning fra Tsjekkia Martina Sáblíková på 6.57,64 foran den tyske veteranen Claudia Pechstein og nederlandske Melissa Wijfje. Gruppe B ble vunnet av den nederlandske Carlijn Achtereekte foran hviterussiske Marina Zujeva og amerikanske Mia Manganello.
Storelva (Skulsfjord i Tromsø)
Storelva, også kalt Skulsfjordelva, er ei elv på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den er rundt 3,94 km lang (5,7 km regnet fra de øverste kildene ved Småvatna sør for Eidtuva), og har et nedbørfelt på 16 km².
Elva har utløp fra Skulsfjordvatnet (87 moh.), og renner mot sør gjennom Skulsfjorddalen. Den største sideelva er Gamelva, som kommer inn fra øst og som ved samløpet er lengre enn hovedelva. Andre sideelver er Kvanndalselva fra vest, og Saudalselva, som kommer inn fra øst like før munningen i fjorden. Elva renner for det meste rolig gjennom myr- og skoglandskap, avbrutt av mindre strykpartier. Den munner ut innerst i Skulsfjorden, hvor fylkesvei 58 krysser elva. Vest for elvemunningen ligger bygda Skulsfjord.
Sjøvandrende fisk kan gå rundt 1,7 kilometer opp i elva, og også et kort stykke i sideelvene. Elva har en del bra gyte- og oppvekstområder, men er for grunn til at større fisk kan overvintre der.
Nusaybin
Nusaybin (akkadisk: Naṣibina; gresk: Νίσιβις; gammelsyrisk: ܢܨܝܒܝܢ, Niṣībīn; armensk: Մծբին, Mtsbin; kurdisk: Nisêbîn), tidligere nevnt som Nisibis, Nisibia, og Nisibin, var en oldtidsby i sørøstlige Anatolia, men er i dag en liten tyrkisk by på grensen mot Syria. Den syriske nabobyen Qamishli er hovedsakelig en utvidelse av Nusaybin, og var inntil nylig den mest folkerike delen. Om det ikke var for den internasjonale grensen mellom Syria og Tyrkia som går midt i det urbane området, ville det ha vært én by. Det bor 83 832 innbyggere per 2009, hovedsakelig kurdisk avstamning.
Med en historie som strekker rundt 3000 år tilbake i tid har Nusaybin blitt bosatt og behersket av ulike folk og grupper. Den er først nevnt som en armensk bosetning, Naşibīna, i 901 f.Kr. Den ble behersket av assyrere. I klassisk litteratur kalt for Nisibis var den mesopotamiske byen som Aleksander den stores etterfølgere gjenopprettet som Antiokia Mygdonia (gresk: Αντιόχεια της Μυγδονίας), og på 300- og 400-tallet e.Kr. var den en av de store sentrene innenfor gammelsyrisk lærdom, sammen med nabobyen Edessa. Senere fikk den også betydning for Romerriket.
Som et resultat av den syrisk borgerkrigen er byens grense med Syria, og i særdeleshet den store syrisk byen Qamishli, blitt stengt. Det hevdes at med opphør i handelen over grensen og jobbpending har ført til en oppgang på arbeidsledigheten på nær 90 prosent.
Eksterne lenker
Nisibis Nisibis
Romania under Sommer-OL 1972
Romania under Sommer-OL 1972. 159 sportsutøvere fra Romania deltok i 16 grener i Sommer-OL 1972 i München. De kom på 13.-plass med tre gull-, seks sølv- og sju bronsemedaljer. Padleren Aurel Vernescu var landets flaggbærer under åpningsseremonien.