cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irene av Athen
Irene av Athen (gresk: Εἰρήνη ἡ Ἀθηναία; født ca. 752, død 9. august 803), også kjent som Irene Sarantapechaina (gresk: Εἰρήνη Σαρανταπήχαινα), var en bysantinsk keiserinne. Hun var gift med Leo IV, som var keiser fra 775 til sin død i 780. Etter Leos død var Irene bysantinsk regent fra 780 til 790, ettersom hennes sønn Konstantin VI var mindreårig. Etter at Konstantin VI døde i 797 var Irene regjerende keiserinne fra 797 til 802.
Keiserinne Irene var den første kvinnelige hersker av Østromerriket. Hun er kjent for å ha tatt initiativ til det andre konsilet i Nikea og for at hun (kortvarig) fikk slutt på ikonoklasmen (et forbud mot avbilde guddommen). Hun var også kjent for sin sjenerøse økonomiske politikk, og for å være særlig vennlig innstilt til klostrene. Etter hennes død ble hun helgenerklært i den østlige ortodokse kirke. I Vesten var hun mindre godt likt; både pave Leo III i Roma og Karl den store i Frankerriket mente at det var avskyelig at en kvinne skulle sitte med den politiske makten, og begge nektet således å anerkjenne henne som keiserinne av Østromerriket.
Bakgrunn
Irene ble født i Athen en gang mellom 750 og 755; der var hun i slekt med den greske adelsslekten Sarantapechos. Hun ble tidlig foreldreløs. Hennes onkel, eller kanskje hennes nevø, Konstantin Sarantapechos, var patrisier og muligens strategos i themet Hellas mot slutten av 700-tallet. Hun ble gift med tronarvingen Leo IV den 3. november 769.
Det var keiser Konstantin V som i 770 valgte ut Irene som ektemake for sin sønn og samhersker Leo IV. Det er mulig at dette skjedde under et brudeskue, som var den gjengse metode for slike utvelgelser fram til 900-tallet. Et slikt brudeskue skjedde ved at kvalifiserte unge kvinner ble stilt til skue, én av dem ble valgt ut. Hvorfor akkurat Irene ble valgt er uklart, men de fleste historikere tror at det må ha vært for hennes skjønnhet.
Keiserlig gemalinne
Etter utvelgelsen ble Irene fraktet til Konstantinopel av Konstantin V. Hun ankom byen den 1. november 769. Forlovelsen mellom Irene og Leo fant sted den 3. november i palasskirken Theotokos tou Pharou, «Pharos’ jomfru» (navngitt etter fyrtårnet som stod ved siden av palasset). En måned senere, den 17. desember, ble Irene kronet til keiserinne og viet til Leo IV i kirken til sankt Stefanus.
Den 14. januar 771 fødte Irene en sønn, den framtidige keiser Konstantin VI. Da Konstantin V døde i september 771 mens han førte krig mot bulgarerne, ble han etterfulgt på tronen av Leo IV som da var tjuefem år gammel. En kvinnelig slektning av Irene – navnet hennes har gått tapt – ble giftet bort til den tidligere bulgarske herskeren Telerig en gang rundt 777, etter at han hadde flyktet til Konstantinopel og søkt asyl. Irene hadde også en nevø.
Allerede da ekteskapet mellom Irene og Leo ble inngått led Leo av tuberkulose, og da sønnen Konstantin var nyfødt, sørget barnets farfar Konstantin V for utnevne Leos to halvbrødre Nikeforos og Christopher til sine underkeisere (cæsar). Men i 776 utnevnte Leo sin egen sønn, Konstantin VI, til cæsar og erklærte ham som sin etterfølger. Ikke lenge etter ble det avslørt en sammensvergelse mot ham, men Leo valgte å ikke la de skyldige henrette. Mange av de som hadde deltatt i sammensvergelsen ble imidlertid forvist til Krimhalvøya. Deretter begynte Leo å planlegge et angrep mot araberne i Syria, som han anså som en større trussel enn bulgarnre.
Etter at Leo IV ble enekeiser ved farens død, viste det seg at han og Irene hadde avvikende religiøse overbevisninger. Keiser Leo var ikonoklast, og for ham var forekomsten av ikoner ensbetydende med avgudsdyrkelse. Irene på sin side støttet den tradisjonelle bruken av ikoner i trosutøvelsen. Disse divergerende oppfatningene skapte et anstrengt forhold dem imellom. I begynnelsen førte Leo en moderat politikk i spørsmålet om ikoner, men i august 780 ble politikken strammet inn, da en rekke folk i hoffet ble hardt straffet for å ære ikoner og hellige bilder. Det sies at han oppdaget ikoner skjult blant Irenes eiendeler, og at dette funnet førte til at han nektet å dele ekteseng med henne. Irene fikk kun ett barn, Konstantin VI, noe som har blitt brukt som støttepunkt for at historien om Leos ikonfunn hos hustruen medfører riktighet. Det er også mulig at Irene aktivt forsøkte å beskytte eller skjule motstandere av den ikonoklastiske politikken.
Regent
Leo fikk aldri sendt sine tropper i slag. Han døde av heftig feber grunnet hans tuberkulose den 8. september 780. Han ble etterfulgt av sin ni år gamle sønn Konstantin, men ettersom sønnen var mindreårig ble hans mor Irene regent.
Hun ble umiddelbart konfrontert med en konspirasjon som forsøkte å gjøre Nikeforos, Leos halvbror, til keiser. Det var mange som mislikte å se en kvinne i en lederrolle. Nikeforos ledet et militært opprør sammen med mange mektige figurer. De ble beseiret, og deltagerne ble arrestert og forvist. Nikeforos og hans brødre ble tvunget til å bli ordinert som prester, en posisjon som diskvalifiserte dem fra verdslige stillinger.
Bertie County
Bertie County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina. Fylket har 19.773 innbyggere.
Irene av Athen
Regent
I februar 781 gjorde Elpidios, guvernør av Sicilia, opprør med den hensikt å avsette henne og innsette Nikeforos som regent for Konstantin VI. Da Irene fikk høre om sammensvergelsen ble hun rasende og tilkalte Elpidios til Konstantinopel, noe han nektet. For å få ham til underkaste seg fikk hun hans hustru og sønner i den bysantinske hovedstaden arrestert, torturert og fengslet. Året etter sendte hun den bysantinske flåte til Sicilia som beseiret ham, men Elpidios flyktet til Afrika og søkte tilflukt hos de muslimske araberne.
At Østromerriket ble ledet av en kvinne vurderte abbasidekalifen Al-Mahdi som en fatal svakhet. Han satte i gang et stort angrep inn i Anatolia. I 782 beordret Irene Michael Lachanodrakon, general under Konstantin V, til å angripe den arabiske hæren på den østlige fronten. Angrepet var en suksess, men Tatzates, strategos av theme Boukellarion i nord, begikk forræderi ved å skifte side sammen med sine menn. Det etterlot en stor provins i nord vidåpen for arabisk angrep. En stor muslimsk hær invaderte Anatolia sommeren 782. Lachanodrakon konfronterte araberne ved et sted kalt Darenos, men ble hardt beseiret, og tapte mellom 10 000 og 15 000 menn. Fienden nådde utkanten av Konstantinopel, og slo leir i Krysopolis, havnebyen tvers over vannet fra Konstantinopel. Det var ydmykende for Irene som ble tvunget til inngå en avtale hvor hun betalte en årlig tributt på 70 000 eller 90 000 dinarer for våpenhvile på tre år, foruten å gi dem 10 000 silkedrakter og skaffe forsyninger for arabernes tilbaketrekning. Michael Lachanodrakon, som var blant de mest fanatiske ikonoklastene under Konstantin V, ble degradert, og Irene forsøkte å få fjernet de eldre generalene fra de øverste militære posisjonene.
Kontakt med Frankerriket
Kanskje nettopp på grunn av arabernes angrep følte Irene behov for en sterk allianse. For å sikre sin posisjon begynte hun så tidlig som i 781 å søke diplomatisk kontakt med Frankerriket og pavedømmet i Roma. I 782 sendte hun to sendebud til Karl den store søkte hun en dynastisk forbindelse og foreslo at hennes elleve år gamle sønn Konstantin VI kunne gifte seg med en av frankerkongens mange døtre.
Karl den store oppfattet antagelig seg selv som likestilt med Østromerriket. Han kontrollerte Frankerriket og hadde kronet sin tredje sønn Pipin til konge av Italia og sin fjerde sønn Ludvig den fromme til konge av Aquitaine. Han hadde påtatt seg oppgaven å være paven og kristendommens høye beskytter. Han var uten tvil den mektigste kongen i Vest-Europa. En allianse mellom hans rike og Østromerriket ville skape en forent front mot den ekspanderende islamske trusselen.
Karl hadde også mange døtre som kunne fylle oppgaven som brud, og han gikk med å gifte sin tredje eldste datter Rotrude, som han hadde med sin tredje hustru Hildegard, til unge Konstantin VI. Hun var da åtte år gammel, og selv om forlovelsen ble inngått, skjedde det kun i navnet da begge barna ble hos sine foreldre. Irene gikk så langt som å sende en ambassadør til å undervise den frankiske prinsessen i gresk.
Teoretisk kunne ekteskapet ha blitt inngått da Rotrude ble tenåring og fruktbar, noe som var løselig definert på 700-tallet. Konstantin VI kunne ha krevd at hun ble sendt til ham i 787 da han var seksten og hun tretten. Det skjedde ikke. Irene føle at hennes posisjon var sikrere og fant ut at hun ikke lenger trengte en allianse med Frankerriket og brøt forlovelsen, noe som Karl den store oppfattet som en fornærmelse. Tvertimot var Frankerrikets voksende makt i Italia en trussel mot de gjenværende bysantinske enklavene der. Irene så ikke på Karl den store som konge av det kristne Vest-Europa, men isteden at hun holdt den høyeste kristne autoritet i den kjente verden. Hun brøt ikke bare forlovelsen til sønn, men nektet også å gi fra seg makten til sin sønn da han var gammel nok. I løpet av hennes tid som regent, kalt hun seg selv for samhersker, og mynter som ble preget hadde hennes bilde sammen med Konstantin VI plassert på den mindre viktige siden av mynten. Isteden kalte hun seg keiserinne, og i denne posisjon innkalte hun til kirkemøte for avgjøre striden om de hellige bildene.
Avsluttet ikonoklasmen
Mens det i stor grad bedret forholdet til pavedømmet i Roma, forhindret det ikke at det brøt ut krig med frankerne som tok over kontrollen av Istria og Benevento i 788. Til tross for denne tilbakegangen, var Irenes militære anstrengelser preget av en del suksess: i 782 klarte hennes general Staurakios å undertrykke slaverne på Balkan og la grunnlaget for den østromerske ekspansjonen i området. Likevel var hun stadig plaget av araberne, og i 782 og 798 måtte hun akseptere vilkårene til den respektive kalifene Al-Mahdi og Harun al-Rashid.
Keiserinne
Pave Leo III ble kronet til «romersk keiser» på juledagen 800. Ettersom Irene var regent og en kvinne, var den østromerske keisertittelen ledig, slik paven og Karl den store forsto det. Som kvinne hadde hun intet lovlig krav på den bysantinske tronen. Imidlertid gjorde Karl intet krv på keisertronen i Konstantinopel, likevel følte Østromerriket sine posisjon som det sanne romerske keiserdømme truet og begynte å framheve sin overlegenhet og romerske identitet. Forholdene mellom de to rikene ble værende anstrengte. Det hevdes at Irene skal ha vurdert en ekteskapsallianse mellom seg selv og Karl den store, men i henhold til Theophanes bekjenneren, den eneste som nevner dette, ble opplegget forpurret av Aetios, en av hennes tilhengere ved hoffet.
Minsk-4 kraftverk
Minsk kraftverk nr 4 er et varmekraftverk i Hviterussland. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW, fordelt på 6 turbiner. Dette er et av Øst-Europas større kraftverk målt etter effekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1974 og stod ferdig i 1996. Brenselkilden er naturgass og olje.
Irene av Athen
Keiserinne
Selv om det ofte er hevdet at som monark kalte Irene seg selv for basileus (βασιλεύς), «keiser», fram basilissa (βασίλισσα), «keiserinne», er det faktisk kun tre tilfeller hvor det er dokumentert at hun benyttet tittelen basileus: to juridiske dokumenter hvor hun signert selv som «keiser av romerne» og en gullmynt preget av henne funnet på Sicilia som har tittelen basileus. For det siste tilfellet er bokstavene på mynten av slik dårlig kvalitet at tilskrivelsen til Irene er problematisk. Hun benyttet uansett tittelen basilissa i alle andre dokumenter, mynter og segler.
Avsatt og død
I desember 800 ble Karl den store kronet til keiser i Roma av paven. For Irene var denne kroningen uten mening, men hun var ikke i en god posisjon for å forsvare seg selv som den sanne beskytter av den kristne tro og som garantist for sivilisasjon. Hennes styre hadde vært kaotisk, og i 802 ledet hennes finansminister Nikeforos et statskupp mot henne og fjernet henne fra tronen. Han tok selv tronen og Irene ble forvist til øya Lesbos og til å være innenfor et av de klostrene hun selv hadde bygget. Hun døde året etter.
En kvinnelig slektning av Irene, Theofano, ble i 807 valgt av keiser Nikeforos som brud for hans sønn og arving Staurakios.
Irenes innsats i å få stoppet ikonoklasmen og gjenopprette ikoner og klostre fikk Theodor Studites til å rose henne som en helgen av den ortodokse kirke, men hun ble aldri helgenerklært. Påstanden om at hun ble helgenerklært er hovedsakelig fra vestlige kilder. Slike krav er ikke støttet av Menaion, den offisielle liturgiske bok om ortodokse helgener, eller andre relevante bøker fra den ortodokse kirke.
Sinquefield Cup 2019
Sinquefield Cup 2019 var den syvende utgaven av sjakkturneringen Sinquefield Cup og ble spilt i St. Louis i USA fra 15. til 29. august 2019, som den femte turneringen i Grand Chess Tour 2019.
Turneringen ble vunnet av kinesiske Ding Liren etter omspill i både hurtigsjakk og lynsjakk mot verdensmester Magnus Carlsen.
30. serierunde i Tippeligaen 2011
30. serierunde i Tippeligaen 2011 ble samtlige kamper spilt søndag 27. november. Runden begynte klokken 18:00 med åtte kamper, og hovedkampen ble spilt på Color Line Stadion mellom Aalesund og Brann. Denne runden var også den siste i Tippeligaen 2011.
René Schneider
René Schneider (født 31. desember 1913 i Concepción, Chile, død 25. oktober 1970) var en offiser i den chilenske hæren på tidspunktet for det chilenske presidentvalget i 1970, da han ble myrdet under et kidnappingsforsøk som slo feil.
Schneider sluttet seg til den chilenske hæren i 1929 da han var seksten år gammel, og han hadde en strålende militær karriere. Den 22. oktober 1970 ble Schneider forsøkt kidnappet. Hans offisielle bil ble angrepet i et gatekryss i den chilenske hovedstaden Santiago. Schneider trakk en pistol for å forsvare seg og ble skutt gjentatte ganger. Schneider ble kort tid senere kjørt til et militært sykehus, men skuddene var fatale. Han døde på sykehuset tre dager senere, den 25. oktober 1970.
Schneider skal ha blitt forsøkt kidnappet fordi han var den øverste lederen for det chilenske militæret, og det var lite sannsynlig at han ville støtte et statskupp mot den sittende presidenten. Schneiders dødsfall vakte stor nasjonal harme. Salvador Allende, ble ratifisert av den chilenske kongressen, den 24. oktober 1970. Det ble hevdet at det amerikanske CIA hadde hjulpet Schneiders drapsmenn med våpen og penger, men disse antakelsene ble aldri tilfredsstillende bevist, med unntak av titusenvis av dollar og flere maskingevær gitt til dem av CIA.
MAEK-3 gasskraftverk
MAEK gasskraftverk nr 3 er et gasskraftverk i Kasakhstan. Det har en installert produksjonskapasitet på 630 MW, fordelt på 3 turbiner. Dette er et av Asias største kraftverk målt etter effekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1980 og stod ferdig i 1990. Brenselkilden er naturgass.
Anxi
Anxi (kinesisk: 安溪县; pinyin: Ānxī Xiàn) er et fylke i byprefekturet Quanzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 1,043,378 innbyggere.
Bressay
Bressay (norrønt: Breiðey/Brusey; skotsk: Bressa) er en av øyene som utgjør Shetlandsøyene i Skottland med 368 innbyggere ved folketelling i 2011.
Det viktigste tettstedet Maryfield har fergeforbindelse med Lerwick på Mainland, som er Shetlands hovedøy, og til øya Noss. I Maryfield finnes et kulturarvssenter og Gardie House som ble oppført i 1724. Bressay er skilt fra Mainland av Bressay Sound. Andre severdigheter på øya er Bressays fyrtårn, klippeformasjonene ved havet og befestninger fra første verdenskrig.
Anxi
Området er kjent for sin produksjon av te sorten oolong (Tie Guanyin), og ellers for flere andre sorter oolong.
Bressay
Geografi og geologi
Bressay ligger rett sør for Whalsay, vest for Noss, og nord for Mousa. Med et område på 28 km2 er det den femte største øya på Shetland. Befolkningen konsentrert midt på vestkysten, rundt Glebe og Fullaburn.
Cask
Cask (egentlig «fat» ) er et ølfat (kagge) hvor det ikke tilsettes ekstra kullsyre, dermed får ølet en annen og mykere munnfølelse. Dette skal komme av det lave kullsyreinnholdet, og gjør at smaken av ølet blir tydeligere. Har man først blitt vant til øl fra cask fremstår øl fra keg som ubehagelig brusende og skarpt i munnen. Ulempen med cask er at den krever litt mer behandling fra barpersonalet og at ølet kun holder seg noen få dager når casken er åpnet. Øl på cask er ofte upasteurisert og tappes ved hjelp av håndpumpe, elektrisk pumpe eller tyngdekraften.
Anxi
Administrative enheter
Anxi består av 13 storkommuner og elleve kommuner:
Cask
Etymologi
Cask kom inn i engelsk på midten av 1500-tallet fra mellomfranske casque, «fat», «tønne», «hjelm», og igjen overtatt fra spanske casco, «skalle», «tønne», «hjelm», opprinnelig i betydningen «potteskår» fra cascar, «å bryte opp», som ble tatt fra vulgærlatin *quassicare, frekventativ av latinske quassare, «å riste», «splintre».
Anxi
Kulturminner
Konfuciustempelet i Anxi (Anxi wenmiao, 安溪文庙), fra 1001, er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Bressay
Geografi og geologi
Øya består av gammel rød sandstein med noen basaltiske inntrengninger. Bressay ble utvunnet mye for byggematerialer, brukt over hele Shetland, spesielt i nærliggende Lerwick. Det er en rekke havgrotter og hvelving. Den største av elleve innsjøer på øya er innsjøen Grimsetter i øst, og innsjøen Brough.
Dyreliv
Bressay har et stort antall trekkfugler, spesielt i øst. Innsjøen Grimsetter er et fristed for vadefugler og sangsvaner. Helt i sør er det en koloni av tyvjoer.
Halsnøy Idrettslag
Fotball
A-laget i fotball for herrer spiller i 6. divisjon. Hjemmekampene spilles på «Nya Myro» fotballbane, som har en kapasitet på om lag 500 tilskuere.
Messier 59
Messier 59 (også kjent som M59 eller NGC 4621) er en elliptisk galakse i stjernebildet Jomfruen. Messier 59 og den nærliggende elliptiske galaksen Messier 60 ble begge oppdaget av Johann Gottfried Köhler i april 1779 mens han observerte en komet i det samme området av himmelen. Charles Messier førte begge opp i Messierkatalogen omtrent tre dager etter Koehlers oppdagelse. En supernova (193B) har blitt registrert i M59. Den nådde en topp i størrelsesklasse på 11,9.
Curtiss N-9
Curtiss N-9 var et sjøfly, en variant av Curtiss JN-4 "Jenny" militært skolefly  brukt under første verdenskrig av United States Navy.
Design og utvikling
Som sjøfly var N-9 utstyrt med en enkelt sentral pongtong montert under flykroppen. En liten flottør ble montert under hver vinge. Med den ekstra vekten av pongtongen, ble en rekke strukturelle og aerodynamisk endringer nødvendige. Arbeidet med utbedringene tok i bruk vindtunneldata fra Massachusetts Institute of Technology. N-9 var dermed det første amerikanske marinefly som brukte vindtunneldata i utviklingen. Vingespennet ble forlenget ytterligere tre meter, skroget ble forlenget, halen ble utvidet og balanseror montert  på toppen av øvre vinge. N-9 ble i utgangspunktet drevet av en 100 hk (75 kW) Curtiss OXX-6 motor. Curtiss ble tildelt en første kontrakt på 30 fly i august 1916, og ytterligere 14 ble bestilt av United States Army, som hadde få sjøfly i drift. Det ble raskt klart at motoren var for svak, så Curtiss erstattet motoren med en 150 Hk  Hispano-Suiza, produsert i USA på lisens ved Wright-Martin. Disse fikk betegnelsen N-9H.
Totalt 560 N-9 ble bygget under den første verdenskrig, de fleste var H-versjoner. Bare 100 ble faktisk bygget av Curtiss. De fleste ble bygget på lisens av Burgess Company  i Marblehead, Massachusetts. Femti andre ble bygget etter krigen fra overskuddskomponenter og -motorer ved US Naval Air Station Pensacola i Florida.
Operativ historie
Det var i begynnelsen av 1917 alminnelig enighet blant flygere og produsenter at N-9 ikke kunne loope. Den banebrytende piloten i United States Marine Corps Francis Thomas Evans trodde det var mulig. Den 13. februar 1917 fløy han en N-9 over Mexicogolfen ved Pensacola, Florida, og forsøkte å loope. Han lyktes i sitt fjerde forsøk, og ble den første personen noensinne å loope et sjøfly. Siden ingen så det da, fløy han over Pensacola Naval Air Station, og gjentok bragden. I 1936 fikk han Distinguished Service Cross for denne prestasjonen. Mer viktig var teknikken med å komme ut av stall og spinn han oppdaget mens han fløy N-9 den dagen. I løpet av sine tre første loop forsøk, stoppet han N-9 før han nådde toppen av loopen og falt inn i espit n. Han fant ut at ved å slippe stikka tilbake og gi motsatt sideror av spinnet kunne han endre spinnet og gjenopprette kursen, noe som tidligere var ansett for umulig med en N-9. Hans teknikker med å komme ut av stall og spinn er fortsatt i bruk den dag i dag av flyvere rundt om i verden. Over 2 500 US Navy piloter fikk sjøflyopplæring i N-9. I tillegg til denne primære rollen ble flyet ble også brukt til å bidra til å utvikle flyoperasjoner fra hangarskip under den første verdenskrig, spesielt utviklingen av katapulter. I 1917 ble flere N-9 sendt til Sperry Gyroskope Comoany for konvertering til Hewitt-Sperry Automatic Airplane-konfigurasjon for testing av nye autopilotkomponenter beregnet på å brukes i førerløse  "flytorpedoer".
Den amerikanske marinen pensjonerte N-9 i 1927 da mer moderne skolefly ble tilgjengelig.
Bevarte fly
Bare et eksemplar av typen har overlevd, og det er nå en del av National Air and Space Museums samling. Opprinnelig var det utstilt på Museum of Science and Industry i Chicago, Illinois, men det ble senere ført tilbake til den amerikanske marinen i påvente overføring til National Air and Space Museum. Det ble restaurert i 1966 ved Naval Air Engineering Laboratory i Philadelphia, Pennsylvania,.
Thorvald Wiig
Thorvald Wiig (født 17. april 1913 i Trondheim, død 28. juli 2004 samme sted) var en norsk advokat med praksis i Trondheim.
Wiig ble cand.jur. i 1937. Han var dommer- og advokatfullmektig inntil krigen startet i 1940. Under krigen drev han familiens bakeri- og konditorvirksomhet. Etter krigen ble han sommeren 1945 konstituert som sorenskriver i Gauldal før han startet advokatvirksomhet i eget navn i Trondheim. Han ble høyesterettsadvokat i 1955.
Han drev advokatvirksomhet frem til han fylte 85 år i 1998. Han var fast forsvarer i Gauldal sorenskriverembete, deretter i Trondheim tingett frem til fylte 70 år i 1983. Han hadde også en rekke styreverv i Trondheims næringsliv.
Han var sønn av bakermester Ingvald Christian Wiig og hustru Jørgine Christiansen. Han giftet seg i 1940 med Esther-Marie Wiksén (1913–2007). De ble foreldre til advokat Christian Wiig, arkitekt Ole Wiig i firma Narud Stokke Wiig, og markedsfører og økonom Thorvald Edvard Wiig.
A.M. Wamberg
Arne Magnus Wamberg (født 22. mars 1910, død 8. oktober 1996) var en dansk amtmann over Vejle amt fra 1951 til 1980.
Wamberg var sønn av viseskoleinspektør K. Wamberg (død 1955) og hustru lærerinne Lydia f. Hansen (død 1954). Han ble student i Helsingør i 1927, cand.jur. i 1933, sakførerfullmektig samme år, fungerende sekretær under Københavns Magistrat i 1934; sekretær i Indenrigsministeriet samme år, fullmektig i 1942, ekspedisjonssekretær i Statens Bygningsdirektorat i 1946, fungerende kontorsjef samme år, kontorsjef i Ministeriet for byggeri og boligvesen i 1948, i Arbeids- og boligministeriet i 1949, i Innenriks- og boligministeriet i 1950, amtmann over Vejle amt fra 1951 til 1980.
Belgias Grand Prix 2002
Belgias Grand Prix 2002 var et Formel 1-løp arrangert den 1. september 2002 på Spa-Francorchamps-banen i Belgia. Det var det fjortende løpet i Formel 1-sesongen 2002.
De amerikanske Jomfruøyer under Panamerikanske leker 1979
De amerikanske Jomfruøyer under Panamerikanske leker 1979. De amerikanske Jomfruøyer deltok i de 8. Panamerikanske leker som ble arrangert i San Juan i perioden 1. og 15. juli 1979.
Manfred Rulffs
Manfred Rulffs (født 6. mars 1935 i Kiel, død 15. januar 2007 i Ratzeburg) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma.
Rulffs ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på den tyske åtteren som vant konkurransen foran Canada og Tsjekkoslovakia. Mannskapet på den tyske båten var roerne; Rulffs, Hans Lenk, Klaus Bittner, Karl-Heinz Hopp, Moritz von Groddeck, Kraft Schepke, Frank Schepke, Walter Schröder og Willi Padge som var styrmann
Hornindal kirke
Hornindal kirke (Hornindal kyrkje) er en langkirke fra 1856 i Hornindalen i Volda kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 400 plasser. Arkitekt for kirken var kaptein Ludolph Rolfsen fra Stryn som benyttet typetegninger utført av Hans Ditlev Franciscus von Linstow. Ved byggestart var Anders Muldsvor ansvarlig byggmester, men han døde før bygget var ferdigstilt og Gjert Lien overtok ansvaret for å få kirken ferdigstilt. Den ble innviet 30. november 1856 av prost Wilhelm Frimann Koren.
Da kirken i Hornindal stod ferdig i 1856, ble det satt opp et forgylt trekors på alteret i påvente av altertavle. 75 år senere var det ennå ikke komme altertavle på plass. I 1929 tok derfor presten og prestefruen, Jon og Alhede Johnson, tak i saken. Prestefruen stiftet Jentelag til kirken sin forskjønnelse, og presten tok kontakt med kunstneren Dagfin Werenskiold. Han hadde nylig laget et trerelieff som presten ville kopiere, og det fikk han.
Våren 1932 var Johnson ferdig med arbeidet sitt. Werenskiold kom til Hornindal for å ta seg av malingen av relieffen, men kunstneren ble så imponert av det han fikk se at han tilbød Hornindal originalen mot at han fikk kopien. Kopien ble senere satt opp i Sørkedalen kapell.
Altartavlen ble vigslet søndag 10. april 1932. Mye av det øvrige inventaret ellers er fra byggeåret. Billedkunstner Anders Svor er begravet ved kirken, og i 1999 ble kirken også forært to skulpturer av Svor.
På langfredag i 1970 brøt det ut brann prestegården ved kirken. Presten og hans familie fikk reddet seg ut, men boligen ble totalskadet innvendig. Arbeidet med å bygge ny prestegård ble påbegynt i 1971 og ferdigstilt i mars 1972.
Natasja
Natasja er et opprinnelig russisk kvinnenavn, og er en kjæleform av Natalia. Navnet er mest utbredt i den engelske formen Natasha.
Etymologi
Natasja er en nordisk skrivemåte og translitterasjon av det russiske navnet Наташа, som er en kjæleform av Natalia. Dette navnet har igjen opprinnelse fra latinske dies natalis, «fødselsdag», og refererer til Jesu Kristi fødsel.
Utbredelse
Natasha var et populært navn i England i 1980- og 1990-årene.
Den engelske formen av navnet, Natasha, er i dag mest utbredt. I Slovenia er Nataša er svært vanlig navn. Nataša har tsjekkisk navnedag 18. mai.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Karl zu Schwarzenberg
Karl Johannes Nepomuk Josef Norbert Friedrich Antonius Wratislaw Mena Fürst zu Schwarzenberg (født 10. desember 1937 i Praha) er en sentraleuropeisk adelsmann og overhode for huset Schwarzenberg. Han ble 9. januar 2007 utnevnt til utenriksminister i Den tsjekkiske republikk. Han er tsjekkisk og sveitsisk statsborger. I Tsjekkia bruker han navnet Karel Schwarzenberg.
Verdenscupen i alpint 1986/87
Sesongen 1986/1987 i verdenscupen i alpint startet 29. november 1986 i Park City (damer). 15. og 16. august 1986 kjørte herrene sine første to renn i Argentina, deretter fulgte en pause frem til slutten av november. Sesongen ble avsluttet 22. mars 1987 i Sarajevo
Karl zu Schwarzenberg
Han er sønn av Karl zu Schwarzenberg (1911–1986) og Antonie zu Fürstenberg (1905–1988), og har tre søsken: Marie Eleonore von Bredow (født 1936), Karl Friedrich Prinz zu Schwarzenberg (født 1940) og Anna Maria Freifrau von Haxthausen (født 1946).
Verdenscupen i alpint 1986/87
Det ble arrangert 32 renn for herrene (11 utfor, 5 Super-G, 8 storslalåm, 8 slalåm). For damene ble det arrangert 30 renn (7 utfor, 5 Super-G, 8 storslalåm, 10 slalåm). I tillegg kom to kombinasjonsøvelser for herrene og en for damene.
Karl zu Schwarzenberg
Mellom 1967 og 1988 var han gift med Therese Gräfin von Hardegg, som han har tre barn med: Johannes (født 1968), Anna Morgan (født 1968) og Karl Philipp (født 1979). De ble gift på nytt i 2008.
Verdenscupen i alpint 1986/87
Sesongens høydepunkt var VM i Crans-Montana.
Karl zu Schwarzenberg
Fyrst Karl zu Schwarzenberg bor i Sveits, i familiens stamslott Schloss Schwarzenberg i Mittelfranken i Tyskland, i borgen Orlík nad Vltavou i Böhmen, i slottet Murau i Steiermark i Østerrike og i Palais Schwarzenberg i Wien. Han betegner seg som sentraleuropeer med sveitsisk pass.
Hans families historie går tilbake til det 11. århundre, og har siden spilt en viktig rolle i sentraleuropeisk historie. Slekten stammet fra Scheinfeld i dagens Bayern, og fikk i historiens løp betydelige eiendommer i Østerrike og Böhmen. I 1948 måtte foreldrene flykte fra Böhmen, der kommunistene hadde tatt makten. De etterlot 11 slott og 30 000 hektar land.
Karl ble adoptert av sin slektning Heinrich zu Schwarzenberg, overhodet for huset Schwarzenberg. Han gikk på gymnasiet i Wien og tok Matura i 1957. Deretter studerte han forstvitenskap og jus. Han deltok i grunnleggelsen av det østerrikske næringslivstidsskriftet Trend i 1969-1970. I 1979 arvet han sin onkel Joseph og ble samtidig overhodet for huset Schwarzenberg.
Karl zu Schwarzenberg støttet tidlig den antikommunistiske motstanden mot det tsjekkoslovakiske regimet. Etter at Prahavåren ble knust i 1968 støttet han mange opposisjonelle.
Etter kommunismens fall ble han kansler for president Václav Havel, dvs. sjef for presidentens kontor. I 1989 fikk han Europarådets menneskerettspris sammen med Lech Wałęsa.
Han er også medlem av priskomitéen for Adalbert-Stiftung-Krefeld, som deler ut den internasjonale Adalbert-prisen.
I november 2004 ble valgt til senator i Tsjekkia for en periode på seks år, for det liberale partiet Unie svobody – Demokratická unie. Hans valgkrets er bydel 6 i Praha.
9. januar 2007 ble Schwarzenberg av president Václav Klaus tatt i ed som Tsjekkias utenriksminister. Han ble foreslått av det grønne partiet, som deltar i koalisjonsregjeringen.
Changxing
Changxing (kinesisk: 长兴县; pinyin: Chángxīng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Huzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. I 1999 var innbyggertallet på 616,033.
Fylket har i nord strender mot Taisjøen, en av Kinas største innsjøer.
Leksikon for det 21. århundrede
'Leksikon for det 21. århundrede' er et dansk oppslagsverk som ble startet i 1998. Første utgave kom ut i 2000, og tredje og foreløpig siste utgave er tilgjengelig på CD-ROM og Internett. Leksikonet har om lag 3000 oppslagsord og fokuserer på emner som tradisjonelt ikke blir omhandlet i etablerte leksika. De skriver blant annet om grasrotorganisasjoner, begreper, land og personer.
Changxing
Kulturminner
Hovedkvarteret for Jiangsu-Zhejiang-militærregionen for den nye Fjerde armé (Xinsijun Su Zhe junqu jiuzhi, 新四军苏浙军区旧址) og tetributtinstitusjonen og steininnskriftene i landsbyen Guzhu (Guzhu gongchayuan ji moya, 顾渚贡茶院遗址及摩崖) fra Tangdynastiets tid ble i 2001 henholdsvis i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Leksikon for det 21. århundrede
Verket har ikke som mål å skrive objektive artikler, artikkelforfatterne prøver i stedet å presentere mer enn én forklaring, og leksikonets motto er «Tvil på alt».
Changxing
Administrative enheter
Changxing består av ti storkommuner og seks kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Geologi
Den siste fasen av den geologiske perioden perm er oppkalt eller dette kinesiske fylket: Changhsingian (det er stavemåten ifølge Wade-Giles-systemet som har festnet seg) eller changxingian.
Lotus
Lotus kan referere til:
Planter:
Annet:
Annie Leibovitz
Annie Leibovitz (født 2. oktober 1949 i Waterbury i Connecticut) er en amerikansk fotograf.
Leibovitz er mest kjent for sine portrettfotografier av kjente mennesker, og hun er selv en av USAs mest kjente fotografer. Stilen hennes kjennetegnes av en nærhet mellom fotografen og modellen. Hun «utsetter sine modeller for situasjoner hun skaper - som et iscenesatt tablå hvor f. eks. Clint Eastwood står bastet og bundet - i en støvsky i en westernfilmby. [...] og hun viser at også de suksessrike menneskene står hjelpeløse innfor de samme ting alle mennesker må slite med som følelsen av ufrihet, forlatthet og angst.»
Hun utdannet seg innen kunst ved San Francisco Art Institute. Fra 1970 til 1983 jobbet hun som fotograf for musikkmagasinet Rolling Stone; fra 1973 som sjefsfotograf. Flere av hennes fotografier av rockestjerner har blitt stående som symboler. Et eksempel er bildet av en naken John Lennon som ligger på en seng og holder rundt en påkledd Yoko Ono. Bildet ble tatt om morgenen den dagen Lennon ble skutt ned og drept, og det ble først publisert på forsiden av Rolling Stone. I 1975 var hun med som fotograf på en turne med rockegruppa Rolling Stones, og siden 1983 har hun jobbet som portrettfotograf for magasinet Vanity Fair. Leibovitz har jobbet med både magasiner, mote og reklame.
Leibovitz har gitt ut flere bøker med fotografier: Photographs, Photographs 1970-1990, American Olympians, Women, American Music og A Photographer's Life. Hun har også stilt ut i flere kunstmuseer. Hennes livspartner fra 1988 var den seksten år eldre amerikanske forfatteren Susan Sontag frem til Sontag døde i 2004. Sontag og Leibovitz samarbeideet om boken Women (1999) som er en hyllest til amerikanske kvinner, og inneholder 250 portretter av både kjente og ukjente kvinner.
Sportsklubben Brann i 1996
Sportsklubben Brann i 1996 inneholder samtlige spillere, tabell og kamper som Sportsklubben Brann spilte i fotballsesongen 1996.
Hartvig Nissen
Ole Hartvig Nissen (født 17. april 1815 i Melhus, død 4. februar 1874 i Christiania) var en norsk filolog, skolemann og -reformator. Han grunnla Nissens Pikeskole i 1849.
Bakgrunn
Hartvig Nissen var sønn av sogneprest Peder Schjelderup Nissen og Bolette Margrethe Musæus. Han tilhørte en familie av dansk opprinnelse, Nissen fra Fredericia; oldefaren Niels Hansen Nissen flyttet fra fødebyen Fredericia i Danmark til Trondheim i Norge, der han ble en velstående kjøpmann. Navnet Nissen er et patronym som betyr «sønn av Nis»; Nis er en variant av Niels som brukes i den sydlige delen av Jylland. Kartografen Per Schjelderup Nissen (1844–1930) og arkitekt Henrik Nissen (1848–1915) var hans sønner.
Karriere
Nissen grunnla i 1843 sammen med Ole Jacob Broch Nissens Latin- og Realskole i Christiania. Denne skolen ble senere forbilde for omorganiseringen av de høyere skolene i Norge. I 1849 grunnla han Nissens pikeskole på Frogner i Oslo (idag Hartvig Nissens skole). Nissen var første gang ansatt som skolebyråkrat i 1850, før han etter et opphold ble ekspedisjonssjef for skolevesenet fra 1865 til 1872. Som følge av at han viet sin tid til arbeidet i departementet tok han i 1865 J.C. Keyser og Einar Lyche som medbestyrere av Nissens pikeskole, men fortsatt formelt som bestyrer til 1872 da han ble etterfulgt av B.C. Pauss.
I 1873 ble han utnevnt til rektor ved Oslo katedralskole. Nissen hadde stor betydning for utviklingen av norsk skole, og arbeidet blant annet for å redusere latinens plass til fordel for nyere språk.
Nissen ble i 1850 sakkyndig konsulent i skolesaker, som på den tiden lå under Kirkedepartementet. To år senere hadde han fått utvidet sin myndighet, og hadde i realiteten en ekspedisjonssjefs fullmakter. Nissen forlot imidlertid stillingen etter å ha kommet på kant med statsråd Hans Riddervold.
Nissen fortsatte sin reformkamp også etter at han forlot departementet, og utarbeidet «Grundtræk af en plan for Omdannelsen af Almueskolevæsenet paa Landet». Nissen sendte sitt forslag til ny skolelov direkte til Stortinget som alternativ til statsrådens forslag, og det var Nissens forslag som vant frem til slutt.
Nissens pedagogiske intensjon var å forene to ulike dannelsesretninger. Den ene hadde som hovedformål «folkets høyere dannelse», mens den andre satte «landets materielle utvikling» høyest.
Det var etter å ha fremlagt en plan for «høyere skolevæsen», gjennom Morgenbladet at Nissen ble utnevnt til ekspedisjonssjef i Kirkedepartementet i 1865. Fra denne posisjon kunne Nissen føre sitt reformarbeid videre, blant annet som formann for kommisjonen som forberedte «loven om den høyere almenskolen» av 1869, og «loven om lærerembedseksamen» fra 1871.
Han tok initiativ til stiftelsen av Selskabet for folkeoplysningens fremme i 1851 og ble selskapets formann.
Tilstandstetthet
Tilstandstetthet er i fysikken et mål for hvor mange tilstander som finnes i et gitt energi-intervall. Det er dermed ikke snakk om tetthet i det vanlige, fysiske rommet, men tetthet i det abstrakte faserommet. Størrelsen er spesielt viktig i kvantemekanikk, statistisk fysikk, mesoskopisk fysikk og halvlederfysikk. Mange fysiske egenskaper kan bestemmes ut fra tilstandstettheten, f.eks. Tilstandstetthet er også en standardstørrelse for utregninger i statistisk fysikk.
Tilstandstettet i fysikken er en komprimert representasjon for båndstrukturer som er viktige i fysikk og molekylær kjemi.
Matematisk formulering
Tilstandstettheten kan defineres som hvor summen går over alle tilstander s og \delta er Diracs deltafunksjon. Denne formelen sier at en bare skal plukke ut de tilstandene som har energi E. Hvis tilstandene ikke avhenger av posisjon i rommet er det konvensjonelt å dele tilstandstettheten med romlig volum.
Formlen over fungerer både hvis tilstandene ligger tett i faserommet (klassisk og semiklassisk) og hvis avstanden mellom tilstandene er liten (kvantemekanikk). Hvis tilstandene ligger tett går summen over til å bli et integral hvor q er koordinat, p er impuls, \hslash er Plancks konstant og 2n er dimensjonen til faserommet. Vil ser at Plancks konstant gir et minste «volum» i faserommet (se også Heisenbergs uskarphetsrelasjon).
Ideell gass
En ideell gass har energitilstander gitt ved hvor p er impuls og m er effektiv masse. Som regel vil man ved utregning av tilstandstetthet ikke ta for seg en fysisk, ideell gass, men en ideell elektrongass. Resultatet avhenger sterkt av dimensjon
I én dimensjon
I to dimensjoner
I tre dimensjoner Her er m effektiv masse og faktoren to kommer fra de to spinntilstandene (antar fermioner). Det viktige med disse størrelsen er at de avhenger av Plancks konstant \hslash dvs. de hører hjemme i kvantemekanikken og at tilstandstettheten som funksjon av energi avhenger sterkt av dimensjon.
Eksempel: Tilstandstetthet i en halvleder
Elektroner er Fermioner og vil følgelig ved T=0 pga. pauliprinsippet kontinuerlig okkupere alle tilstander opp til en gitt energi. Denne energien kalles Ferminivået. Hvis tilstandstettheten er null ved Ferminivået vil det ikke være noen tilstander lett tilgjengelig for elektroner som vil bevege seg rundt. Stoffet er dermed en isolator eller halvleder. Hvis det derimot finnes tilstander ved ferminivået er stoffet et metall og en elektrisk leder.
Serievinnercupen i fotball for menn 1979/80
Serievinnercupen 1979/80 var den 25. utgaven av Serievinnercupen, forgjengeren til UEFA Champions League.
Turneringen ble vunnet av under ledelse av Brian Clough. De slo 1-0 i finalen etter scoring av John Robertson. Forest var tittelforsvarer og ble med dette det eneste laget som har vunnet turneringen fler ganger enn sin hjemlige serie.
Norges representant var, som røk ut i første runde med 1-6 mot.
Eksterne lenker
rsssf.com
Bladen County
Bladen County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
Stygichthys typhlops
Stygichthys typhlops er en fiskeart.
Denne karpelaksen lever i underjordiske vannforekomster nær Jaíba i delstaten Minas Gerais i Brasil. Arten var lenge bare kjent fra ett eksemplar tatt i 1962, men i 2010 ble det publisert en beskrivelse av 34 nye eksemplarer fra samme område.
Arten har som andre hulefisker mistet øynene og pigmentet i huden. Totallengden er 19–48 mm. Stygichthys eter plantemateriale, insektlarver og muslingkreps.
Kutch (fyrstestat)
Fyrstedømmet omfattet hele Kutchhalvøya, da forstått fra og med våtlands- og saltsjøområdet Rann of Kutch i nord til Kutchbukta i sør. Det grenset mot Sindh (siden Indias deling i Pakistan), Jodhpur, Tharad, Radhanpur, Dhragandhra og Morvi. Arealet var ca 21 000 km².
Historie
Kutch ble en rajput-stat i 1147, med hovedstad i Bhuj. Fra begynnelsen av ble det regjert av ett og samme herskerdynasti, jadejadynastiet. Det havnet i 1591 under stormogulenes overherredømme. I 1697 oppstod fyrstedømmet Morvi ved at Kutch ble redusert ved et arveoppgjør.
Raoene av Kachchh tok i 1757 tittelen maharajadhiraj mirza maharao. I perioden 1815–1947 var fyrstedømmet et britisk protektorat. Som fyrstestat rangert Kutch langt fremme blant saluttstatene, med 17 skuddsalver og lokalt 19 salver. Kutchopprøret fra 1816 til 1832 var et opprør rettet seg mot Det britiske Ostindiske kompanis styre.
Kutch hadde 1941 et areal på 21.364 km² og hadde 591.000 innbyggere. Man myntet i 1946 penger denominert i kori, det fantes pengeseddelmønstre.
Den 4. mai 1948 ble fyrstedømmet del av India. , som (fra 1. mai 1949) delstaten Kutch, men i 1956 ble den med States Reorganisation Act inkorporert i delstaten Bombay. I 1960 ble Kutch del av den da opprettede delstaten Gujarat, der den er et distrikt, Kutch District.
Bill Griffith
William Henry Jackson Griffith (født 20. januar 1944) er en produktiv amerikansk tegneserietegner som signerer sin serier som Bill Griffith eller Griffy. Han er best kjent for sin surrealistiske seriestripe Zippy the Pinhead. Det populære slagordet «Are we having fun yet?» – «Har vi det morsomt snart?» er godskrevet til Griffith fra hans Zippy-serie i sitatboken Bartlett's Familiar Quotations (16. utgave, 1992).
Undergrunnstegneserier
Griffith er født i Brooklyn i delstaten New York, men vokste opp i Levittown på Long Island hvor en av hans naboer var science fiction-illustratøren Ed Emshwiller som Griffith har tilskrevet for å være den som sendte ham i retningen av tegning og kunst. Tegneseriekarrieren begynte han i New York City i 1969. Han ble en framtredende serietegner i den motkulturelle bevegelsen som undergrunnstegneserier representerte med base i San Francisco på slutten av 1960- og begynnelsen av 1970-tallet, og han var med på å grunnlegge serieheftet Arcade, the Comics Revue, som det fulle navnet er, sammen med Art Spiegelman. Hans første seriestriper ble publisert i undergrunnsavisen East Village Other og i det pornografiske bladet Screw, og besto av en sinna padde ved navn Mr. Toad.
Han dro til San Francisco i 1970 for å være med der hvor undergrunnstegneseriene hadde sitt episentre. Hans første betydelige seriehefte var Tales of Toad og Young Lust. Sistnevnte gjort sammen med Jay Kinney, et seriehefte som solgte stort, og besto av parodier av romantikkhefter fra samtiden. Han redigerte Archade i de syv heftene som kom ut til midten av 1970-tallet, og samarbeidet med de mest betydningsfulle undergrunnsutgiverne og alternative forlag gjennom hele tiåret og opp til i dag: Print Mint, Last Gasp, Rip Off Press, Kitchen Sink og Fantagraphics Books. Han fikk også trykket serier og illustrasjoner i en rekke publikasjoner, blant annet National Lampoon, High Times, The New Yorker, The Village Voice og The New York Times.
I 1998 flyttet Griffith fra San Francisco og til Connecticut. Hans tegnestudio er i East Haddam i Connecticut, hvor han lever med sin hustru, tegneserietegneren Diane Noomin.
Zippy
Den første Zippy-stripen kom i undergrunnsheftet Real Pulp #1 (Print Mint) i 1971. Serien gikk også ukentlig i 1976, først The Berkeley Barb, deretter syndikalisert nasjonalt via Rip Off Press. Zippy-stripen på en rad debuterte i The Berkeley Barb i 1976 og har fortsatt i ulike amerikanske ukeaviser fram til i dag.
Den daglige Zippy-stripen, syndikalisert av King Features Syndicate til over 200 aviser verden over, begynte i 1986. Griffith har sammenlignet serien med jazz: «Når jeg gjør en Zippy-stripe er jeg klar over at jeg vever elementer sammen, bortimot improviserer som om jeg var alle instrumentene i et lite jazzorkester, deretter tar jeg et skritt tilbake og hele tiden redigerer og fininnstiller. Leke med språk er det gleder Zippy aller mest.»
Zippy-bøker og serier blir utgitt av forlaget Fantagraphics Books.
Zhang Li (spydkaster)
Zhang Li (født 17. januar 1989) er en kinesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i spydkast. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008, der hun ble nummer 18 og utslått i kvalifiseringen.
Altay (Altay)
Altay (kinesisk: 阿勒泰; pinyin: Ālètài; uigur: قۇمۇل / Altay) er en by og et byfylke i prefekturet Altay i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 214,718 innbyggere, hvorav selve byen i 2007 anslås å ha et folketall på 143,841.
Kulturminner
Steinfigurene og steinkistegravene i Qiemuer Qieke (Qiemu'er Qieke shiren ji shiguan muqun'', 切木尔切克石人及石棺墓群) ble i 2005 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Luftfart
Byen betjenes av Altay lufthavn.
Vei
Kinas riksvei 216 og Kinas riksvei 217 går til Altay.
Diego Benaglio
Diego Orlando Benaglio (født 8. september 1983) er en sveitsisk-italiensk tidligere fotballspiller.
Klubb
Benaglio ble født i Zürich, og den første fotballklubben hans var Grasshoppers i hjembyen. Som et ungt talent gikk han videre til Stuttgart i Tyskland i 2002. Der var han tredjekeeper med Timo Hildebrand og Thomas Ernst foran seg i køen (senere med Dirk Heinen også). Han fikk ingen A-lagskamper for Stuttgart, og siden Hildebrand var omtrent på samme alder som han, så Benaglio ingen fremtid i den tyske klubben. I 2005 gikk han derfor til CD Nacional Madeira i den portugisiske ligaen.
Den 22. januar 2008 kunngjorde VfL Wolfsburg at den sveitsiske landslagskeeperen hadde skrevet under en kontrakt med de frem til 2012. Han fikk draktnummer 1 i 2008/09-sesongen og var med på å vinne den første Bundesligatittelen til Wolfsburg noen sinne. I oktober 2009 forlenget han kontrakten med Wolfsburg til juli 2013.
Landslagskarriere
Benaglio debuterte for det sveitsiske landslaget i en vennskapskamp mot den 3. juni 2006, en kamp Sveits vant 4-1. Han var med til Fotball-VM i 2006 som Sveits sin tredjekeeper, etter Pascal Zuberbühler og Fabio Coltorti. 5. februar 2008 kunngjorde landslagssjef Köbi Kuhn at han kom til å satse på Benaglio som førstekeeper frem til Fotball-EM i 2008. Han har siden forsvart denne posisjonen, og er tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Buncombe County
Buncombe County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.