cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Westminster Abbey
Historie
Kirkens to vesttårn ble bygget mellom 1736 og 1745 av John James etter tegninger av Nicholas Hawksmoor 1734, konstruert med stein fra Portland, som et tidlig eksempel på en gotisk stilfornyelse. Andre ombygginger og restaureringer skjedde på 1800-tallet under James Wyatt, sir George Gilbert Scott og J.L. Pearson.
Inntil 1800-tallet var Westminster det tredje høyere læresete i England, etter Oxford og Cambridge. Det var her hvor første tredjedel av Det gamle testamentet (King James Bible Old Testament) og den siste halvdel av Det nye testamentet (King James Bible New Testament) ble oversatt. Den nye engelske bibelen (New English Bible) ble også satt sammen her på 1900-tallet.
Kroninger
Siden kroningen av Vilhelm Erobreren i desember 1066 har alle kroninger av engelske monarker funnet sted i Westminster Abbey. Unntakene er Jane Grey, Edvard V og Edvard VIII, som ikke ble kronet. Erkebiskopen av Canterbury er den geistlige som tradisjonelt forretter i kroningsseremonien. Sankt Edvards stol, den trone som alle britiske overhoder har sete på ved begivenheten, blir oppbevart inne i kirken. Frem til 1996 lå en hvit sten under setet på stolen, «Stone of Scone», «skjebnestenen». Steinen kom opprinnelig som krigsbytte fra Skottland, og ble altså først gitt tilbake i 1996. Alle britiske monarker har siden 1296 blitt kronet med steinen til stede. Steinen befinner seg i dag på Edinburgh Castle i Skottland, men vil bli fraktet til Westminster Abbey ved behov, det vil si ved framtidige kroningsseremonier.
Begravelser og minnemerker
Henrik III ombygget kirken til ære for den kongelige helgen Edvard Bekjenneren og hans minnemerke og relikvier er plassert i sanktuariumet. Henrik III er begravet rett ved og det er også all konger av Huset Plantagenet, deres koner og slektninger. Følgelig er de fleste konger og dronninger av England begravet her, selv om Henrik VIII og Charles I er begravd i Sankt Georges kapell i Windsor Castle, og det er også alle monarker og kongelige siden George II.
Aristokrater er begravet i sidekapellene og munker og de som tilhørte kirken er begravet i klostergangen og andre steder. En av disse var Geoffrey Chaucer som ble begravet her ettersom han hadde leilighet på kirkens område og var ansatt som leder for bibeloversettelsene. Rundt Chaucer er poeter blitt gravlagt i det som er blitt kjent som ‘Poet’s Corner’. Kirkens musikere som Henry Purcell er også blitt gravlagt her på det sted hvor de tjente sin kunst. Følgelig er det blitt ærefullt å bli gravlagt eller minnet her. Den praksisen har spredd seg fra aristokrater og poeter til generaler, admiraler, politikere, vitenskapsmenn, leger og andre. Blant de mer spesielle som minnes her er Frelsesarmeens grunnlegger William Booth. Det er satt opp en byste til minne om ham her, han er altså ikke begravet i kirken. Det spesielle er at han jo grunnla en «ny» kirke og således ikke var medlem av den engelske kirke, men allikevel så har de valgt å minnes ham.
Vestre Skorvebreen
Vestre Skorvebreen er en bred isbre i Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land, beliggende sør for Breplogen. Den drenerer fra et område rett vest for toppen av Austre Skorvebreen og renner nordvestover langs vestsiden av Svarthamaren.
Kartlegging av området ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Ranolus
Ranolus er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.
Utseende
Små, rødbrunlige klannere, ganske blanke og fint hårete. Kroppsformen er mer eller mindre bredt oval. Antennene er klubbeformede. Hodet er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. Dekkvingene er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. Beina er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. Larvene er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.
Levevis
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Thailand, Malaysia) og forekommer også på Ny-Caledonia.
Francesco Acquaviva d’Aragona
Francesco Acquaviva d'Aragona  (født 4. oktober 1665 i Napoli i Italia, død 9. januar 1725 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Spania. Senere fungerte han som Spanias ambassadør i Roma.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1706 av pave Klemens XI, med Santa Cecilia som tittelkirke.
Han var i slekt med kardinalene Ottavio Acquaviva d'Aragona den yngre (kreert 1654), Troiano Acquaviva d'Aragona (kreert 1732), Giovanni Vincenzo Acquaviva d'Aragona (kreert 1542), Giulio Acquaviva d'Aragona (kreert 1570) og Ottavio Acquaviva d'Aragona den eldre (kreert 1591).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
U16-EM i fotball for menn 1989
U16-EM i fotball for menn 1989 ble arrangert i Danmark i 1989.
Storebror
Storebror (engelsk: Big Brother) er den angivelige diktator i George Orwells roman 1984 om den fiktive totalitære staten Oceania, som har utviklet til det perfekte mekanismene for kontroll og undertrykkelse av borgerne.
I det samfunn som beskrives av Orwell, er alle og enhver overvåket av myndighetene. «Storebror» er alle steds nærværende, og følger med til og med inn i livets mest intime sfærer. «Storebror» følger også med på enkeltmenneskets seksualliv. Befolkningen blir hele tiden påminnet om dette med slagordet «Storebror ser deg» (Big Brother is watching you).
Romanens hovedperson, Winston Smith, er ikke overbevist om at Storebror virkelig eksisterer som et menneske. Da han får anledning til å spørre et medlem av «det indre Parti» om dette, får han til svar at Storebror er legemliggjøringen av Partiet selv, og at han aldri vil dø. Det heter i romanen at Storebror har til funksjon å være et fokuspunkt for kjærlighet og frykt, følelser det er lettere å ha for et individ enn for en organisasjon.
Copiapó
Copiapó er en by nord i Chile og hovedstad i Region III Atacama. Byen har 129 281 innbyggere (2005).
Byen fikk spesielt mye oppmerksomhet etter at en gruvetunnel falt sammen 5. august 2010 og 33 gruvearbeidere ble innesperret. Etter 17 dager fikk man vite at alle de 33 gruvearbeidere fortsatt var i live. De fikk sendt opp en lapp med en av boreprobene som redningsgruppen hadde boret ned for å se om de kunne finne liv. På lappen stod det: "Estamos bien en el refugio los 33", "Alle 33 har det greit i tilfluktslyet". De refererte til der de hadde spist lunsj da tunnelen falt sammen.
Episoden fikk ekstremt mye oppmerksomhet, og Chile generelt fikk særdeles mye positiv omtale på bakgrunn av hvordan de håndterte ulykken.
Jens Eskerud
Jens Ragnar Eskerud (født 29. oktober 1951) er en norsk lege og forfatter fra Asker, Akershus. Han ble dr.med. fra Universitetet i Oslo i 1995 med avhandlingen Studies on fever: clinical aspects in general practice, perception, self-care and information. Eskerud har også skrevet Å lage gode leger: mål og plan for den almenmedisinske grunnutdanningen sammen med blant andre Per Fugelli og Kjell Haug. Eskerud er skribent for Helsenett.no og har flere utgivelser derav mange som omhandler feber.
Eskerud var i flere år leder for idrettsklubben Jardar i Bærum som har rundt 1 500 medlemmer, og er nå økonomiansvarlig for IL Jardar Sykkel.
Jan Hansen
Jan Hansen kan vise til:
Perlebroderi
Perlebroderi er en form for broderi hvor perler sys fast til et underlag for å lage et mønster. Perlebroderi er en håndarbeidsteknikk som har lang tradisjon i mange ulike kulturer, og som man finner på folkedrakter verden over, og i middelalderens Europa var perlebroderi viktig innen både kirkelige og verdslige tekstiler.
I Norge i dag finner vi særlig perlebroderi som en del av enkelte bunader og som en del av samisk håndarbeid, duodji.
MS «Delfin Junior II»
MS «Delfin Junior II» er en båt bygget i 1988. Fra 1999 til 2008 var båten i eie til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane (senere Fjord1 Fylkesbaatane).
Peter Ørebech
Peter Thomas Ørebech (født 11. mars 1948 ) er en norsk jurist som har spesialisert seg på hav- og fiskerirett. Han er professor ved Norges fiskerihøgskole ved Universitetet i Tromsø.
Ørebech fullførte juristutdannelsen (cand. jur.) ved Universitetet i Oslo i 1976, og fikk advokatbevilling i 1978. Han har vært forsker ved fiskerihøgskolen og juridisk fakultet i Tromsø siden 1977, avbrutt av advokatpraksis fra 1989 til 1994. Han har særlig interessert seg for hvordan EU-rett, EØS-rett og internasjonale handelsavtaler som GATT og GATS innvirker på norsk fiskeriforvaltning og suverenitet i nordområdene. Han har også skrevet bøker om fiskeri- og havbruksrett.
Ørebech har vært politisk aktiv i Senterpartiet og Nei til EU gjennom en årrekke og er vararepresentant på Stortinget for Senterpartiet fra 2009-2013.
I 2021 publiserte han en artikkel i Bulletin of the Moscow university hvor han kritiserte blant annet Ukraina, USA og EUs syn på den ulovlige russiske anneksjonen av Krim-halvøya. Ørebech argumenterte i artikkelen for at folkeavstemningen som førte til formell løsrivelse fra Ukraina var lovlig.
Bad Schwartau
Bad Schwartau er en amtsfri by i Øst-Holstein i delstaten Schleswig-Holstein, Tyskland. Bad Schwartau er kjent for sine spa og kurbad.
Clemens Fritz
Clemens Fritz (født 7. desember 1980) er en tysk tidligere fotballspiller sist som spilte for den tyske klubben Werder Bremen. Han har tidligere spilt for Rot-Weiss Erfurt, Karlsruher SC og Bayer Leverkusen.
Han kunngjorde at han la opp etter 2015/16-sesongen, men skrev under en ny 1-årskontrakt 28. april 2016.
Landslaget
Fritz spiller ofte for Tysklands herrelandslag i fotball, som han blant annet representerte under EM i 2008. Han spilte sin første landskamp i oktober 2006 i en kamp mot.
Kognitiv dissonans
Begrepet kognitiv dissonans («erkjennelsesmessig uoverensstemmelse») ble presentert i 1957 av Leon Festinger. Kognitiv dissonans defineres ofte som en spenningstilstand som oppstår når to kognitive elementer er i konflikt med hverandre. Kognitive elementer viser her til kunnskap en person har om seg selv, sin atferd og sine omgivelser. Festingers teori om kognitiv dissonans omhandler i hovedsak inkonsistens mellom atferd og holdninger.
The Ghost Breaker
The Ghost Breaker er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Cecil B. DeMille og Oscar C. Apfel.
Handling
Skatten til Aragon-familien har aldri blitt funnet igjen. Men en dag oppdager prinsesse Maria Theresa et hemmelig rom som avslører et gammelt pergament, som forteller om en medaljong. Denne medaljongen skal inneholde et diagram som skal beskrive hvor skatten befinner seg.
Prinsessen forsøker derfor å finne igjen medaljongen, men oppdager at den har blitt stjålet. Det viser seg at Carmencita, hushjelpen hennes, har stjålet medaljongen. Den har deretter blitt solgt til Gaines, en amerikansk kunstsamler. Men det oppstår snart en rekke komplikasjoner, og flere mord.
Plaza Sendero
Plaza Sendero er en meksikansk kjøpesenterkjede. Den tilhører selskapet Grupo Acosta Verde. Det første Plaza Sendero-senteret var La Fe Plaza Comercial, som ble åpna i San Nicolás de los Garza i delstaten Nuevo León i 1993. Kjeden har per 2014 til sammen 26 kjøpesentere i Mexico. De huser som regel supermarkedet Soriana og kinokjeden Cinépolis, i tillegg til en rekke andre forretninger.
Ajka
Ajka [] (tysk: Eikau) er en by i fylket Veszprém i Ungarn med ca 35 000 innbyggere. Den ligger i fjellområdet Bakony, nord for Balatonsjøen.
Historie
Før 1865 var regionen Ajka preget av landbruk, håndverk og handel. Med igangsettingen av den første brunkullgruven i 1865 begynte en ny industriell utvikling. 1910 ble det første kraftverket bygget. Det fikk også stor betydning for området da det ble igangsatt en bauxittgruve og et aluminiumverk. Under kommunismen ble virksomhetene nasjonalisert.
Med sammenbruddet kommunismen og dermed bortfallet av sovjetunionens etterspørsel etter bauxitt, gikk det ensidige industrisamfunnet i Ajka inn i en økonomisk krise. De fleste kollektivbruk gikk konkurs.
Ajka er også kjent gjennom glass- og krystallproduksjon. Ajka Kristaly er imidlertid blitt kjent først de senere årene. I byen har man i det vesentlige produsert for andre merker, for eksempel Württembergische Metallwarenfabrik, Bohemia Kristall, Marc Aurel eller det finske Ittalla.
Ved en industriulykke 4. oktober 2010 kl. 12:25 (sentraleuropeisk sommertid) kollapset en damvegg og utløste en flom av giftig rødt slam fra en aluminafabrikk i Ajka. Gjørmen ble utløst i en flodbølge som langs elven Tornas løp oversvømte flere nærliggende landsbyer, herunder Devecser, Kolontar, Somlóvásárhely, Tüskevár, Apácatorna og Kisberzseny, åkrer og vassdrag, tilsammen mer enn 40 kvadratkilometer.
Vennskapsbyer
Ajka er vennskapsby med Rovaniemi (Finland), Unna (Nordrhein-Westfalen), Weiz (Steiermark) og Cristuru Secuiesc (Székelykeresztúr, Romania).
Tommy Torres
Tommy Torres Carrasquillo (født 25. november 1971 i Santurce i San Juan) er en puertoricansk musikkprodusent, sanger og låtskriver. Han blei kåra til «#1 Hot Latin Tracks Producer» i 2007 av Billboard Magazine og årets komponist i 2010 av American Society of Composers, Authors and Publishers. Han har også vunnet flere Grammy Awards. Torres har skrevet sanger for en rekke artister, deriblant Ricardo Arjona, Ednita Nazario, Alejandro Sanz, Alicia Keys og Ricky Martin.
EM i duatlon 2002
EM i duatlon 2002 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Zeitz i Tyskland i 2002.
Tata Airlines
Tata Airlines var et indisk flyselskap. Det ble etablert i 1932 av industrimannen J.R.D. Tata som Tata Aviation Service. Dette selskapet fikk senere navnet Tata Airlines. Flyselskapet fløy først hovedsakelig postruter på det indiske subkontinent, men tok også passasjerer. I 1946 ble selskapet til Air India.
EM i duatlon 2002
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Autarki
Autarki (fra autarkeia, «uavhengighet; nøysomhet», sammensatt av autos, «selv» + arkein, «styre, herske, regjere/være i stand til, være tilstrekkelig») er en egenskap der en er fullstendig selvforsynt. Innen økonomi gjelder dette land som isolerer seg økonomisk, og forsøker å gjøre seg uavhengig av andre land. Et fullstendig autarki foreligger når et land er helt uavhengig av andre land, og helt isolert økonomisk.
Tilhengere av autarki har argumentert for nasjonal selvforsyning for å redusere utenlandsk økonomisk, politisk og kulturell påvirkning, samt for å fremme internasjonal fred. Økonomer støtter generelt frihandel. Det er bred enighet blant økonomer om at proteksjonisme har en negativ effekt på økonomisk vekst og økonomisk velferd mens frihandel og reduksjon av handelsbarrierer har en positiv effekt på økonomisk vekst  og økonomisk stabilitet.
Autarki kan være en politikk for en stat eller en annen type enhet når den søker å være selvforsynt som helhet, men den kan også begrenses til et snevert felt, for eksempel besittelse av et svært viktig råmateriale. Noen land har en politikk med autarki med hensyn til matvarer (som Sør-Korea) og vann av nasjonale sikkerhetshensyn. Autarki kan skyldes økonomisk isolasjon eller fra ytre omstendigheter der en stat eller annen enhet går tilbake til lokalisert produksjon når den mangler valuta eller overskuddsproduksjon for å handle med omverdenen.
Slaget ved Reading 1688
Slaget ved Reading sto den 9. desember 1688 rett ved Reading i Berkshire, England.
I november 1688 steg Vilhelm og Maria i land i England med en protestantisk hær. Den 9. desember sendte Jakob II deler av sin hær til Reading for å stoppe deres frammarsj.
Austre Skorvebreen
Austre Skorvebreen er en bred isbre i Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land. Den drenerer fra et område rett øst for toppen av Vestre Skorvebreen og renner nordover langs østsiden av Breplogen.
Kartlegging av området ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Norgesmestere i rallycross
""
Serra Branca
Serra Branca er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Kongseik
Kongseik (Quercus macranthera) er et løvfellende tre i bøkefamilien.
Den blir 25–30 m høy med en høy, kuppelformet krone. Barken er purpurgrå og avskallende. Skuddene er kraftige og tett hårete. Vinterknoppene er store, 8–10 mm, og glinsende mørkerøde med brun spiss. Bladene er lansettformede til bredt ovale, 10–20 cm lange og 7–13 cm brede. Bladstilken er 1–2 cm lang og hårete. Bladene har 8–12 grunne fliker. De er mørkt grågrønne på oversiden og gråhårete på undersiden. Nøttene er 2,5 cm lange, og nøtteskåla dekker halvparten av nøtta. Kongseik ligner på kanarieeik, men kan kjennes igjen på hårete skudd og mørkerøde knopper.
Kongseik vokser i tørre fjellområder. Nominatunderarten finnes i sørøstlige Kaukasia og i nordskråningen til Elburzfjellene i Iran. Her danner den det øverste skogbeltet i den hyrkanske skogen, 1500–3000 moh., sammen med bjørkearter, orientagnbøk, rogn, spisslønn, balkanlønn og geitved. En annen underart, subsp. syspirensis, er utbredt i nordlige Anatolia der den vokser 1000–1900 moh. sammen med duneik, svartfuru, furu, osp og einer. Subsp. syspirensis er lavere, 7–10 m høy, og har mindre blad.
Timothy Lam
Timothy Lam (født 24. august 1997) er en amerikansk badmintonspiller.
Diplothorax
Diplothorax er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små til middelsstore, slanke, noe maurlignende, som oftest mørkt fargede trebukker. Kroppen er naken, glatt og blank. Hodet er ganske stort, betydelige bredere enn pronotum, ovalt. Antennene er nokså tynne, varierende i lengde fra en tredjedel av kroppslengden til litt lengre enn kroppen. Pronotum er smalt, omtrent timeglass-formet med markerte for- og bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede, betydelig forkortede slik at de dekker bare litt over halve bakkroppen, oftest mer eller mindre brungule med svarte tegninger. Beina er slanke, med tykke, klubbeformede lår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (Thailand, Laos, Vietnam, det sørlige Kina og Taiwan).
Nosotetocus
Utbredelse i tid og rom
Artene levde i Nord-Amerika i Eocen.
Systematisk inndeling
Slekten ble tidligere regnet til Nosodendridae, men er nå foreløpig flyttet til Byrrhidae.
Salpeterkrigen
Salpeterkrigen (eller Stillehavskrigen) ble kjempet mellom Chile og fellesstyrker fra Peru og Bolivia i årene 1879 til 1884. Krigen førte til at Chile tiltvang seg flere malm- og mineralrike områder. Krigen kalles også for Stillehavskrigen. Som en følge av krigen mistet Bolivia adgangen til Stillehavet og ble et land uten kyststripe, samtidig som Peru mistet provinsen Tarapacá til Chile. Chile utvidet sitt territiorium nordover med omkring 600 km langs kysten.
Gjensidig forsvarstraktat av 1873
I 1872 trodde Perus utenriksminister José de la Riva-Agüero at Chile ville bruke sine nyanskaffede panserskip for å innta den bolivianske kysten. Han ønsket at Peru skulle bruke sin maritime innflytelse på å få slutt på konfliktene før saken kom helt ut av kontroll. Marskalk Ramon Castilla hadde også advart Peru mot et mulig chilensk angrep og rådet Peru til å kjøpe to krigsskip for hvert eneste krigsskip som Chile kjøpte. Men pengemangel hindret den peruanske regjeringen fra å følge Castillas råd. Den 6. februar 1873, undertegnet Peru og Bolivia en forsvarstraktat om militært samarbeid og gjensidig forsvar som skulle garantere uavhengighet, suverenitet og territorial integritet for begge landene. Det var også en klausul om å hemmeligholde dette samarbeidet inntil det ble nødvendig å benytte seg av dette. Men allikevel visste Chile, gjennom sin ambassadør Carlos Walker Martínez, om avtalen siden 1874. Walker nevnte til og med traktaten i sin bok fra 1876 "Pajinas De Un Viaje Al Traves De La Amerika Del Sur". Chile fikk også høre om traktaten gjennom en annen minister i 1877, da Argentinas senat drøftet invitasjonen til å delta i Peru og Bolivia sin forsvarsallianse.
Grensetraktaten av 1874
I 1874 erstattet Chile og Bolivia sin grensetraktat fra 1866 med en ny traktat som skulle gi Bolivia myndighet til å samle inn alle skatteinntektene mellom den 23. og 24. breddegrad, noe som bandt skattesatsene på chilenske bedrifter i hele 25 år inntil Bolivia åpnet opp. Traktaten innebar imidlertid visse begrensninger for Bolivia, ved at ingen ny skatt kunne tillegges, og at satsene ikke skulle kunne økes innenfor perioden. Chilenske selskaper sto for det meste av utnyttelsen av Atacamas kystregion. Den 26. desember 1874, ankom det nybygde panserskipet Cochrane til Valparaiso i Chile, og den forble i Chile inntil ferdigstillelsen av Blanco Encalada i 1875 endret maktbalansen i Stillehavet i Chiles favør. Dermed ble den argentinske undertegnelsen av alliansetraktaten utsatt.
Til tross for begrensningene i traktaten fra 1874, etablerte Bolivia i februar 1878 en ny skatt på det chilenske selskapet Compañía de Salitres y Ferrocarril i Antofagasta. Da Chile protesterte mot den nye skatten og nektet å betale, opphevet den bolivianske regjeringen lisensen til det chilenske Nitrat-selskapet. Bolivia beslagla hele selskapets eiendom og utlyste auksjon. Dagen for auksjonen, 14. februar 1879 gikk 200 chilenske soldater inn i Antofagasta, for å hindre iverksettelsen av denne. Inntoget skjedde udramatisk og under applaus fra byborgerne som i all hovedsak var chilenere.
Krigsutbrudd
Den 1. mars 1879 utstedte regjeringen i Bolivia et dekret der landet erklærte krig med Chile, samt utvisning av chilenske innbyggere, beslagleggelse av deres eiendeler, eiendom og investeringer.
Salpeterkrigen foregikk over en femårsperiode på forskjellige arenaer, inkludert Atacamaørkenen samt Perus ørken og fjellpartier. Det første slaget var slaget ved Topáter. Det første året lå fokuset mest på marine-slaget i Stillehavet, da Chile kjempet i verdens tørreste ørken for å etablere en sjøbasert forsyningslinje for sine styrker. Til tross for at den peruanske hæren var suksessfulle i begynnelsen, så kom den chilenske marinen sterkt tilbake. I tiden etterpå, beseiret Chiles hær de dårlig utrustede bolivianske og peruanske hærene på slagmarken. Dette bidro sterkt til Bolivias nederlag og tilbaketrekning i slaget ved Tacna den 26. mai 1880, samt Perus nederlag etter slaget om Arica den 7. juni.
Stridens klimaks fant sted 1881 da chilenerne okkuperte Lima. Konflikten gikk da over til å bli en geriljakrig, fordi sivilbefolkningen mobiliserte og gjorde motstand sammen med restene av Perus hær. Felttoget i Breña var ganske suksessfull, sett fra motstandsbevegelsens side, men det endret ikke utfallet av krigen. Etter Perus nederlag i slaget ved Huamachuco, undertegnet Chile og Peru Ancón traktaten, den 20. oktober 1883. Bolivia undertegnet en avtale om våpenstillstand med Chile i 1884.
Chile tok kontroll over peruanske Tarapacá og den omstridte bolivianske havnebyen Antofagasta, og blokkerte dermed Bolivias kysttilgang. I tillegg tok de midlertidig kontroll over de peruanske provinsene Tacna og Arica. I 1904 signerte Chile og Bolivia en fredsavtale slik at grensene ble definitive. Situasjonen mellom Chile og Peru ble forverret da 1893 avtalen angående skjebnen til provinsene Arica og Tacna ikke ble overholdt. Kolonisering og voldelig chilenifisering av territoriene, resulterte i et brudd i 1911. I 1929 ble det imidlertid inngått et kompromiss, hvor Chile fikk Arica, mens Tacna gikk til Peru, men det løste ikke uvennskapet. Politiske konflikter mellom disse nabolandene skriver seg ofte tilbake til denne konflikten.
Bakgrunn
Chiles grenser var årsaken til mange konflikter gjennom hele 1800-tallet, og salpeterkrigen var en av de større konfliktene som brøt ut på grunn av Chiles utvidelse av sine egne grenser. Den egentlige årsaken for salpeterkrigen var naturresursene som fantes i Bolivia og Peru. Konflikten begynte allerede i 1866 mellom Chile og Bolivia hvor Chile gjorde krav på flere av Bolivias kystbyer samt den viktige havnebyen Antofagasta. Antofagasta var særlig viktig ettersom havnen hadde ansvar for å sende ut store mengder av de mineralene man gravde ut i Andesfjellene.
Det ble i 1886 inngått et kompromiss mellom Bolivia og Chile og den bolivianske presidenten skrev under på en avtale som tilsa at chilenerne ikke ville måtte betale mere i skatt til Bolivia for bruken av den viktige havnen. Likevel ble det kun ett år senere foretatt en liten skatteøkning. Chile protesterte på økningen som rammet chilenske entreprenører og gruvearbeidere i Tarapacá og Antofagasta.
Situasjonen ble anspent da de bolivianske myndighetene ville sende styrker til området for å kreve inn skatten som chilenerne nektet å betale. Når de chilenske myndighetene fikk greie på dette så de nå en god mulighet til å styrke Chiles posisjon i disse områdene samt ekspandere det chilenske land-territoriet.
Situasjonen gikk fram og tilbake de neste ti årene, før Chile den 14. februar 1879 satte chilenske tropper på boliviansk jord. 1. mars samme år erklærte Bolivia sammen med Peru krig mot Chile.
Sammenligning av militære styrker
Da krigen brøt ut hadde Perus hær totalt 5 241 menn i sine rekker, organisert i sju infanteri bataljoner, tre kavaleri skvadroner og to artilleri regimenter. De vanligste riflene i hæren var de franske Chassepot og Minié rifler. Artilleriet bestod av totalt tjueåtte kanoner, for det meste britiske Blakely kanoner, samt fire mitraljøser. Mesteparten av artilleriet skrev seg tilbake fra 1866, og hadde blitt innkjøpt til Chincha Islands krigen mot Spania. Geværfestene som kavaleriet brukte var altfor små og underlegne i forhold til chilenernes.
Den bolivianske hæren telte bare 2 175 soldater, fordelt på tre infanteri regimenter, to kavaleri skvadroner og to avdelinger artilleri. Colorado Bataljonen, President Dazas personlige vakt var bevæpnet med Remington rifler, mens de resten av hæren måtte ta til takke med det de hadde for hånden, som flintlås-geværer og musketter. Artilleriet hadde tre kanoner og fire mitraljøser, mens kavaleriet hadde knapphet på hester slik at en del måtte ri på muldyr.
Den chilenske hæren derimot, var velutstyrt. selv om de i begynnelsen bare hadde 2 694 soldater. Den 5. april, da Chile formelt erklærte krig, så hadde hæren økt til 7 906 mann. Infanteriet var utstyrt med moderne belgiske M1870 Comblain rifler, som Chile hadde bortimot 13 000 stykker av. Chile hadde også Grass, Minie, Remington og Beaumont rifler som brukte omtrent samme kaliber, (11 mm). Artilleriet hadde syttifire kanoner, hvorav mesteparten var av merkene Krupp og Limache, og hele seks mitraljøser. Kavaleriet deres brukte franske sabler samt Spencer og Winchester karabiner.
Jhansi (distrikt)
Jhansi (hindi: झांसी जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Jhansi.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,000,755 innbyggere i distriktet, mot 1,744,931 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 41,78 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 12,45 % i 2011 mot 16,08 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 886 i 2011.
Arctic Bay
Arctic Bay (inuktitut: ᐃᒃᐱᐊᕐᔪᒃ, Ikpiarjuk) er en bosetning nord på Bordenhalvøya i Nunavut i Canada.
Bernt Østerkløft
Bernt Ludolf Østerkløft (født Jakobsen, 6. april 1906 i Østerkløft i Valnesfjord, død 20. juli 1996 på Fauske) var en norsk kombinertløper som var aktiv på 1930-tallet. Han ble nummer seks i kombinert i OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936. I VM i Sollefteå i 1934 ble han nummer 35 av 71 deltakere i det spesielle hopprennet. Bernt Østerkløft representerte Valnesfjord IL. Han var den første deltakeren i vinter-OL fra Nordland.
MS «Rognsøy Junior»
MS «Rognsøy Junior» er en båt bygget i 1986. Fra 1999 til 2001 var båten i eie til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane.
Fylkesvei 172 (Oppland)
Fylkesvei 172 i Oppland gikk mellom Bråstadberget og Hunndalen i Gjøvik. Veien var 7,8 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 2368.
Real
Real kan vise til:
Cine Magaly
Cine Magaly er en kino i La California i Costa Ricas hovedstad San José. Den åpna i 1978. Til forskjell fra de fleste andre kinoene i landet viser Cine Magaly for det meste europeiske filmer, og har siden 2004 arrangert en årlig europeisk filmfestival i juli.
Per Kalsatind
Per Kalsatind (1036 moh.) er en tind i Bodø kommune. Tinden er oppkalt etter reindriftssamen Per Gustav Karlson, «Per Kalsa», som på 1800-tallet fant en flokk med bortkomne sauer i skaret mellom Rundtinden og Per Kalsatinden. Per Kalsatind er en del av fjellkjeden Falkflågtindene i fjellmassivet som blir kalt Børvasstindene.
Tinden er et populært turistmål. Bodø og Omegns Turistforening (BOT) har utlagt ei bok på tinden.
James, jarl av Wessex
James, jarl av Wessex (fullt navn James Alexander Philip Theo Mountbatten-Windsor ; født 17. desember 2007) er en britisk prins som er medlem av den britiske kongefamilien.
Han er sønn av prins Edward og hans ektefelle Sophie. James er nummer 14 i arvefølgen til den britiske tronen.
Bhāviveka
Bhāviveka, også kalt Bhavya og Bhāvaviveka (sanskrit: भावविवेक, tibetansk: སློབ་དཔོན་བྷ་བྱ eller སྐལ་ལྡན/ལེགས་ལྡན, wylie: slob dpon bha bya eller skal ldan/legs ldan, tradisjonell kinesisk: 清辯, pinyin: Qīngbiàn, født ca 500, død ca 578) var en indisk buddhistisk filosof innenfor retningen madhyamaka. Tibetanske buddhister har siden det 11. århundre retrospektivt regnet han som grunnleggeren av retningen svātantrika, som tildels har stått i et antagonistisk forhold til prāsaṅgika.
Både svātantrika og prāsaṅgika har spilt en viktig rolle i utviklingen av buddhismen i Tibet. I den tibetanske skolen gelug betraktes Bhāviveka som en sinns-strømmende tulku av Amitābha, som er inkarnert i Panchen Lama.
Bhāviveka levde på en tid da det pågikk heftige diskusjoner mellom de tidlige buddhistiske skolene og den nye skolen mahāyāna. Innenfor mahāyāna hadde det oppstått et nytt skisme mellom madhyamaka og yogācāra, og endog innenfor madhyamaka pågikk debattene mellom svātantrika og prāsaṅgika. Dette var en brytningsperiode i indisk filosofi, og i dette klimaet inntok Bhāviveka et inklusivistisk standpunkt, som han kalte sakalaśāsanasārasaṃgrahatattvaprakāśa eller «den essensielle sannhet i alle doktriner».
Hans skrifter har interesse både for filosofihistorien og religionshistorien. De er nemlig vårt eldste vindu inn i de buddhistiske retningene śrāvakayāna og yogācāra, såvel som i de filosofiske skolene sāṃkhya, vaiśeṣika, vedanta og mīmāṃsā.
Navnet
Navnet på Bhāviveka er et studium i seg selv, og har blant annet blitt drøftet og gjennomgått av Huanhuan He og Van der Kuijp (2014).
I et verk om filosofiske systemer av Dbus pa Blo gsal (1270–1355), siteres Yeshé Dé. Men der har forfatteren eller noen annen erstattet transkripsjonen ’Ba’phya med den tibetanske oversettelsen Legs ldan ’byed (ལེགས་ལྡན་འབྱེད).
Mahāvyutpatti, som muligens ble satt sammen i Tibet i år 814 e.Kr., oversetter ’Ba’phya med skal ldan (སྐལ་ལྡན), og gjengir Bhāviveka eller Bhāvivika som snang bral (སྣང་བྲལ). Madhyamakālaṃkārapañjikā av Kamalaśīla (740–795), som ble oversatt til tibetansk omkring 800, refererer to ganger til et verk av Bhāviveka, og omtaler forfatteren en gang som snang bral (Bhāviveka) og en gang som skal ldan (Bhavya). Candrakīrti (600–650) synes helt å ha forsvunnet fra «radaren» i denne sammenheng, delvis fordi hans madhyamakaskrifter «gikk under jorden» like etter at de var skrevet, og dukket opp igjen i det 11. århundre. I sitt verk Klare ord kritiserer han Bhāvivika, men nevner han ikke med navn. I det 9. århundre skrev Dharmamitra i tredje kapittel av sitt verk Prasphuṭapadā at skal ldan (Bhavya) «i all hovedsak hadde dvelet ved det som er gjennomgripende tilslørt» (... kun rdzob pa gtsor brjod pa yin ...).
Grunnleggeren av skolen Tiāntái, Zhìyǐ (智顗, 538–797) omtaler Bhāviveka i sitt verk Móhē zhǐguān og kaller han Fēnbié míng (分別明). I Biàn zhèng lùn (辯正論), som ble skrevet av Fǎlín (法琳) i året 626, er hans navn translitterert som Pópí xuējiā (婆毘薛迦).
I Jǐngdé-nedtegnelsene om overføring av lampen, et verk på 30 bind om Zen-patriarker som ble samlet av Shì Dàoyuán (釋道原) mellom 1004 og 1007 under Song-dynastiet, er Bhāviveka omtalt som Míngbiàn (明辯). Han omtales også i Fānyì míngyì jí (翻譯名義集) eller «Samlingen av meninger og begreper», som ble skrevet av Fǎ Yún (法雲, 1088–1158) under Song-dynastiet.
På koreansk skrives navnet 청변, og blir gjengitt som Cheongbyeon (revidert romanisering) eller Ch'ŏngbyŏn (McCune-Reischauer). På japansk kalles han Shōben (katakana: ショウベン).
Biografi
Detaljene omkring livet til Bhāviveka er uklare. Det har vært en del diskusjoner om når han levde. Malcolm Eckel tidfestet hans livsløp til 500–560 e.Kr. Nakamura tidfestet livsløpet til 500–570 e.Kr., mens Ruegg oppga 500–570 e.Kr. men med forbehold. Lindtner, såvel som Digital Dictionary of Buddhism oppgir 490–570 e.Kr.
Det er også uklarheter om hvor han levde. Ifølge en kinesisk kilde var han en buddhistisk munk som ble ordinert av Nāgārjuna. Dette kan ikke være mulig, for det er århundrer mellom disse to. Det som er imidlertid er sikkert, er at han hadde studert filosofien til Nāgārjuna. En annen kinesisk kilde sier at han hadde studert madhyamakafilosofien under en lærer ved navn Saṃgharakṣita.
Videre heter det seg at han var født inn i krigerkasten (kṣatriya) øst for Magadha i det nordøstlige India. Oldtidsriket Magadha var på dette tidspunkt gått under, og Bhāviveka levde i slutten av guptariket (280–550) og den påfølgende invasjon av fremmede makter. Det som imidlertid er mer sannsynlig er at han hadde reist til dette området tidlig i det 6. århundre for å studere madhyamakafilosofi; hovedstaden i det gamle Magadha var Rājagṛha som omtales både i jainistiske og buddhistiske tekster. Bhāviveka var i alle fall velbevandret i både den jainistiske og den buddhistiske filosofi som florerte i dette området.
En annen kilde sier at han var født inn i en kongefamilie i Mālaya-ra i Sør-India. Derifra skal han ha reist til Madhya-desa (det midterste India), studert madhyamakafilosofi under Saṃgharakṣita, og returnert til Sør-India.
Uansett hvor han levde, så var hans levetid en periode med «uvanlig mye kreativitet og gjæring i historien til indisk buddhistisk filosofi», da retningen mahāyāna vokste frem som en «kraftfull og selvbevisst intellektuell kraft» mens de tidlige buddhistiske skolene motsatte seg denne bevegelsen. Ikke bare pågikk det heftige diskusjoner mellom de tidlige buddhistiske skolene og den nye skolen. Innenfor mahāyāna hadde det oppstått et nytt skisme mellom madhyamaka og yogācāra. Endog innenfor madhyamaka skulle Bhāviveka skape et nytt skisme. Han regnes som grunnleggeren av svātantrika, mens hans samtidige landsmann Buddhapālita (470–550 regnes som grunnleggeren av prāsaṅgika.
I indisk tradisjon er Bhāviveka bemerket for sin inklusivisme, som han kalte sakalaśāsanasārasaṃgrahatattvaprakāśa eller «den essensielle sannhet i alle doktriner». Han sammenlignet Buddha's dharmakāya med upanishadenes konsept om en ytterste virkelighet kalt brahman eller «verdenssjelen», men dette synspunktet innebærer ikke at han var tilhenger av vedanta eller at han betraktet buddhisme og vedanta som ett og det samme. I sine skrifter kommenterer han synspunktene til den tidlige vedanta, og kommenterer også anklagene fra de tidlige buddhistiske skolene som gikk ut på at mahāyānabuddhister var «krypto-vedantikere» (på tilsvarende vis har senere vedantikere anklaget advaita vedanta for å være «krypto-buddhister»).
«Skolen» svātantrika
Innenfor tibetanske tradisjoner er Bhāviveka retrospektivt blitt betraktet som grunnleggeren av retningen svātantrika. Dette er angivelig en underretning av madhyamaka som står i et antagonistisk forhold til prāsaṅgika, en annen underretning av madhyamaka.
Tibetanske doksografer delte madhyamakafilosofien til Nāgārjuna opp i svātantrika («autonome syllogismer») og prāsaṅgika («konsekvens»). Denne inndelingen ble akseptert og anvendt i tibetanske klostre, og er svært ofte funnet i moderne sekundær litteratur om madhyamaka. Et fremtredende talerør for dette skillet var Je Tsongkhapa (ཙོང་ཁ་པ།, 1357–1419), grunnleggeren av retningen gelugpa (se forøvrig artikkelen prāsaṅgika ifølge Tsongkhapa).
Som Georges Dreyfus og Sara McClintock har påpekt, er en slik klassifisering problematisk. Den ble ikke brukt i India, for i India ble svātantrika og prāsaṅgika gruppert sammen som to metoder for logiske undersøkelser innenfor én og samme skole. Det egentlige skillet gikk mellom svātantrika og prāsaṅgika på den ene siden, og filosofien til Śāntarakṣita (725–788) og Kamalaśīla (740–795) på den andre siden. De to sistnevnte prøvde å forene madhyamakafilosofien til Nāgārjuna med yogācāra-filosofien til Asaṅga (315–390), og deres retning ble kalt yogācāra-svatantrika-mādhyamika. Den førstnevnte retningen aksepterte at «eksterne objekter finnes», mens den sistnevnte hevdet at «eksterne objekter finnes ikke».
Svātantrika og prāsaṅgika – som egne «skoler» betraktet, kan ha vært en ren oppfinnelse som ble gjort i det 11. århundre av den tibetanske oversetteren Patsab Nyima Drakpa (པ་ཚབ་ཉི་མ་གྲགས་པ་, 1055–1145), da han oversatte teksten madhyamakāvatāra av Candrakīrti (600–650) fra sanskrit til tibetansk. Steven Emmanuel har påpekt at skillet mellom svātantrika og prāsaṅgika ble diskutert både av Buddhapālita og Candrakīrti. Deretter ble spørsmålet aktualisert i det 8. århundre, og aktualisert på nytt blant buddhistiske lærde i det 11. århundre.
Rollen til positiv argumentasjon
Det finnes beviser for at madhyamaka i Bhāviveka's dager hadde utviklet tendenser til eksistensiell nihilisme, eller i alle fall kunne bli feiltolket i nihilistisk retning. Dette var også et av ankepunktene som tilhengere av yogācāra brukte mot madhyamaka. I det 18. kapittel av Klare ord – Candrakīrti's kommentar til Nāgārjuna's grunntekst En avhandling om middelveien, diskuteres det hvordan madhyamakaskolen skulle reagere på anklagene om nihilisme, hvoretter forfatteren gjengir Buddhapālita's respons på kritikken.
Bhāviveka var kritisk til Buddhapālita, både når det gjaldt hans tilnærmingsmåte og tolkning av Nāgārjuna. Han kritiserte Buddhapālita for ikke å komme med noen utsagn om hva tilhengere av madhyamaka egentlig trodde på. Å kritisere andre uten å tilby noe alternativ, var en argumentasjonsform som i indiske debatter ble kalt vitaṇḍā, som bokstavelig betyr angrep. Bhāviveka mente at madhyamaka måtte legitimere seg selv, uten å angripe motstanderne. Han bekreftet at hans skole hadde en overbevisning, nemlig at alle fenomener er tomme for iboende natur, og at de ikke kan eksistere uavhengig av hverandre. Men Buddhapālita lot det være opp til leseren å fundere over hva som var riktig å tenke.
Bhāviveka fulgte eksempelet til Dignāga (480–540), som hadde bidratt mye til epistemologi og logikk ved å modifisere filosofien til skolen Nyāya blant hinduistene. Nyāya brukte en kanonisk form for argumentasjon, hvor man identifiserte et emne (pakṣa) og resonerte på grunnlag av en observert egenskap med dette emnet. Å tildele en uobservert egenskap til et emne kan bare gjøres, dersom tilstedeværelsen av denne egenskapen allerede var bevist gjennom tidligere observasjoner. Når egenskapen påvises på denne måten (sādhaka-dharma) kan det fremlegges et endelig bevis (sādhya-dharma). Bhāviveka kritiserte Buddhapālita for ikke å følge metoden til Dignāga.
I innledningen (I.1) til sin grunntekst (Toh. 3824) sier Nāgārjuna:
I sin drøftelse av dette verset, påpeker Bhāviveka at Nāgārjuna avsanner hele den deklarative setningen, snarere enn bare dens predikat. Hvis man bare avsanner predikatet, åpnes muligheten for at et annet predikat egner seg som subjekt. Negasjonen av et predikat i en deklarativ setning forutsetter et subjekt i setningen, men det gjør ikke negasjonen av hele setningen. Den første delsetningen til Nāgārjuna kan forstås slik at «det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra seg selv», og at det er naturlig å tro at det oppstår fra noe annet, eller fra noe som er delvis fenomenet selv og delvis noe annet. En avsanning av hele utsagnet vil ta formen «det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra seg selv, og det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra noe annet enn seg selv, og det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår i samarbeid med noe annet enn seg selv, og det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra intet». Da avsannes både den deklarative setningen og dens negasjon. Bhāviveka skiller mellom når negasjonene til Nāgārjuna er logiske konstanter (og, eller, dersom) og når de er negasjoner av termer, og dette gjør ikke Buddhapālita.
Bhāviveka forklarer at Nāgārjuna anvendte logiske konstanter i dette verset, for å skape en form for «erkjennelse uten konsepter» og en innsikt som ikke kan uttrykkes i ord. Nāgārjuna's innsikt var at alt man tenker at man vet, og enhver forklaring av det som er ens erfaringer, er feilaktige og må til syvende og sist forkastes. Ved å gjøre dette viser Bhāviveka en konsistens med andre utsagn Nāgārjuna's grunntekst.
Paul Bourget
Charles Joseph Paul Bourget (født 2. september 1852 i Amiens, død 25. desember 1935 i Paris) var en fransk forfatter og kritiker.
Bhāviveka
Rollen til positiv argumentasjon
Årsaken til nihilistiske feiltolkninger var at Nāgārjuna ikke hadde fremlagt noen komplett filosofi, men bare de grunnleggende punkter. Et eksempel er de to sannheter, som er et gjennomgangstema i flere buddhistiske retninger. Her skilles det mellom konvensjonell sannhet eller (vyavahāra-satya eller saṃvṛtisatya) og den ultimate sannhet eller paramārthasatya. Nāgārjuna nevner dem i tre vers i sin grunntekst (XXIV 8.-10), men han definerer dem ikke. Og slike uklarheter åpner for feiltolkninger.
Nedenfor gjengis den tibetanske versjonen av de tre versene. De tibetanske sitatene er hentet fra publikasjonen Verses from the Centre:
Paul Bourget
Liv og virke
Bourget fullførte studiene i Paris med meget gode resultater. I 1872 debuterte han som dikter med samlingen Au bord de la mer, og i 1874 fulgte han opp med den mer betydelige samlingen La vie inquiéte; begge disse samlingene bestod av dikt i såkalt bunden form (det vil si på vers). Også diktet Edel (1878) var i bunden form, det samme var samlingen Les aveux (1882), som viser påvirkning fra såvel Charles Baudelaire som Mary Shelley og John Keats. (Bourgets samlede dikt ble utgitt i to bind i årene 1885-1887.)
Bhāviveka
Rollen til positiv argumentasjon
Mangelen på en komplett filosofi hadde også skapt rom for feiltolkninger hos madhyamakafilosofene Āryadeva (200–250), Buddhapālita og Candrakīrti. Ingen av dem formulerte noen dypere forklaring av de to sannheter. Og dette kan skyldes at de var representanter for prasaṅgika, og avstod fra å gjøre noen sikre utsagn om fenomenenes sanne natur.
Paul Bourget
Liv og virke
Deretter forlot han verseformen for i stedet å vie seg til det kritiske essay og til romaner. Han skrev studier i følelsesmetafysikk samt litterær kritikk over de av århundrets forfattere som han anså at øvde den sterkeste innflytelsen over samtidens tanke- og følelsesliv (Charles Baudelaire, Ernest Renan, Hippolyte Taine, Gustave Flaubert, Henri Beyle (Stendhal), Alexandre Dumas den yngre, brødrene Goncourt, Leconte de Lisle, George Sand, Henri Frédéric Amiel, Mary Shelley, Ivan Turgenjev med flere). De fleste av disse essayene kom først på trykk i La nouvelle revue, men etter hvert ble de utgitt samlet i bokform under titlene Essais de psychologie contemporaine (1883), Nouveaux essais (1885) og Etudes et portraits (2 bind, 1888).
B. Sai Praneeth
B. Sai Praneeth (født 10. august 1992) er en indisk badmintonspiller.
Bhāviveka
Rollen til positiv argumentasjon
I XVIII.9 i sin grunntekst kommer Nāgārjuna inn på «slikheten» (tattva):
B. Sai Praneeth
Han representerte India under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i gruppespillet.
Bhāviveka
Rollen til positiv argumentasjon
I sin kommentar til dette verset skriver Bhāviveka at det som ikke er konseptuelt av natur ikke kan uttrykkes gjennom verbale utdypninger eller noen annen form for språk. Det kan ikke formidles indirekte, og kunnskap gjennom språket er alltid et mellomledd. «Slikheten» er betinget bare av seg selv, og av denne grunn er den ultimate virkelighet hinsides språket. Språket kan bare formidle det som omtales i generelle vendinger. Selv om virkeligheten bare kan oppfattes direkte, og ikke gjennom språket, kan språket være et hjelpemiddel. At madhyamaka formidler at fenomenene er «tomme for egen eksistens» betyr at skolen ikke bare var engasjert i filosofiske angrep (vitaṇḍā).
Paul Bourget
Liv og virke
Disse essayene viser Bourgets skarpe analytiske legning kombinert med en sjelfullhet som plasserer dem blant de beste i sin sjanger. I Bourgets Sensations d'Italie (1891) har han bearbeidet og gjengitt sine inntrykk av Italias natur, kunstverk og minnerike steder med en sjelden finesse.
Bhāviveka
Rollen til positiv argumentasjon
Det er ingen tvil om at Bhāviveka skapte en mer systematisk utforming av madhyamaka for å dempe kritikken fra yogācāra. Yogācāraskolen hadde lyktes med å integrere læresetninger fra Abhidharma i sin egen filosofi, og skapt sin egen versjon av læren om «tomheten». Som resultat var skolen blitt den dominerende mahāyānaretningen. Men samtidig var det mye rivalisering, misunnelse og stadige angrep på madhyamaka. Dette skapte en aversjon hos Bhāviveka mot yogācāra.
Paul Bourget
Liv og virke
I 1884 utga han sin første roman, som hadde tittelen L'irréparable. Senere fulgte en lang rekke romaner som plasserte ham blant de fremste av sin samtids franske forfattere. Blant hans viktigste romaner regnes Cruelle énigme (1885), Un crime d'amour (1886), André Cornélis (1887), Mensonges (1887), Le disciple (1889), Une coeur de femme (1890), La terre promise (1892), Comopolis (1892), Une idylle tragique (1896), Le fantóme (1901), Monique (1902) og den oppsiktsvekkende reaksjonære tendensromanen L'étape (1892). En av hans senere romaner er idéromanen Le sens de la mort (1915). Som novelleforfatter har han i Pastels (1889) levert ti fine kvinneportretter, og i Nouveaux pastels (1891) ti mannlige portretter. Samlingen med tittelen Drames de famille (1900) inneholder likeledes sterke, kortere fortellinger. Utgivelsen Physiologie de l'amour moderne (1890) kaster et viktig lys over Bourgets teorier. I Outre-mer (1895) skrev han ned sine inntrykk av USA under et åtte måneders besøk der.