cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shetland
Fauna
Alle landpattedyrene på Shetland er innført av mennesker. Det antas at oter, skogmus og husmus kom til øyene ved starten av den norske koloniseringen. Alle andre landpattedyr, bortsett fra brunrotte har kommet til i løpet av de siste århundrene.
Hvaler er et vanlig syn langs kysten med nise som den vanligste. Større hvaler observeres ved ytterkanten av kontinentalsokkelen, og kan komme inn mot land om sommeren, særlig ved Sumburgh Head. De vanligste større hvaler er vågehval og knølhval, som følger strømmen av makrell og sild. Delfiner av typen kvitskjeving (Lagenorhynchus acutus), kvitnos (Lagenorhynchus albirostris), rissodelfin (Grampus griseus) er ofte sett langs østkysten. I tillegg har flere flokker av spekkhogger fast tilhold rundt øygruppen.
Oteren holder til for det meste på ubebodde steder, og bestanden utgjør 800 individer. Shetlands strender og skjermede sund er tilfluktssted for både gråsel og steinkobbe. Selbestanden er på henholdsvis 3500 og 6200 for gråsel og steinkobbe. Den største steinkoberkolonien er på Mousa og utenfor Lerwick, mens gråselen har tilhold på ubebodde øyer hvor den største kolonien er på Ve Skerries. Sammen med niser er selene de eneste sjøpattedyr som føder på Shetland. I tillegg har Shetland Storbritannias største bestand av oter, og de fleste har tilhold på Yell.
Shetland har flere stedegne og sjeldne raser, som shetlandsponni, shetlandsku, shetlandsgås, shetlandsand og shetlandssau. Bestanden av Shetlandssau utgjør over 330 000 og finnes i 50 fargevariasjoner.
Strømsild finnes langs kysten, spesielt ved Shetlands mange skipsvrak. I tillegg er det delfiner og spekkhoggere langs kysten, spesielt på sørspissen av Mainland.
Befolkning
Shetland hadde en befolkning før pikterne kom til øyene, men det er lite man vet om denne folkegruppen. Historiske, arkeologiske og lingvistiske forhold, samt stedsnavn, indikerer en sterk norrøn kulturell dominans på øyene i vikingtiden. Det er ukjent om pikterne ble tatt opp i den norrøne befolkningen eller fordrevet. Noen få stedsnavn kan ha piktiske stedsnavn, men dette er omtvistet. Flere genetiske undersøkelser har blitt utført på dagens befolkning for å få klarhet i dens opprinnelse. Øybefokningen har tilnærmet identiske andeler av skandinaviske mannlige og kvinnelige gener (44%), noe som tyder på at øyene ble befolket av både skandinaviske menn og kvinner. Disse funnene gjelder også for Orknøyene og Skottlands nordlige og vestlige kystlinje. Steder på De britiske øyer som ligger lengre fra Skandinavia enn Shetland og Orknøyene viser tegn til å være kolonisert av skandinaviske menn som stiftet familie med lokale kvinner.
Etter at Shetland ble overført til Skottland emigrerte tusenvis av skotske familier til øyene på 1500- og 1600-tallet. Kontakt med tyskere og nederlendere gjennom fiskehandelen førte til en mindre immigrasjon fra disse landene. Andre verdenskrig og funn av olje har også medført befolkningsøkning på grunn av immigrasjon.
Befolkningsutvikling
Shetlands befolkningsvekst har i tidligere tider blitt påvirket av dødsfall på sjøen og epidemier. Kopper rammet øygruppen hardt på 1600- og 1700-tallet. Men etter at vaksinering ble utbredt etter 1760, økte befolkning til 40 000 i 1861. Befolkningsøkningen førte til mangel på mat og mange unge menn dro ut for å tjenestegjøre i den britiske handelsflåten. 100 år senere var øyenes befolkning mer enn halvert. Befolkningsnedgangen skyldtes at mange av Shetlands mannlige innbyggere omkom i torpederte handelsfartøyer under de to verdenskrigene og at mange utvandret på 1920- og 1930-tallet. Det er derfor nå flere med shetlandsk bakgrunn som bor i Canada, Australia og New Zealand enn på Shetland.
Kilde: Scottishislands.org.uk, 18. november 2006
Bosetningsmønster
På den østlige delen av hovedøya Mainland ligger øygruppens eneste by, Lerwick. Åtte km. vest for Lerwick ligger Shetlands gamle hovedstad, Scalloway som domineres av det gamle slottet med samme navn. Fem km. sør for Scalloway ligger fiskerlandsbyen Hamnavoe.
Club Alpino Italiano
Ved siden av CAI finnes det i Italia også tysk- og ladinskspråklige alpeforeniger i Sydtirol.
Empoleon
Empoleon er en Pokémon som utvikles fra Prinplup. Den tilhører klassen Emperor Pokémon.
Den er en Water/Steel Pokémon med bare tre svakheter: Electric, Ground og Fighting. Den er immun til Poison. Den har to doble «not very effective»: Ice og Steel.
Den finnes i Pokémon Diamond og Pearl og Pokémon Platinum ved å velge Piplup som starter. I de andre spillene må man bytte fra Pokémon Diamond, Pokémon Pearl og Pokémon Platinum. I Pokémon Mystery Dungeon Explorers of Time, Pokémon Mystery Dungeon Explorers of Darkness og Pokémon Mystery Dungeon Explorers of Sky finnes den i Crevice Cave og Zero Isle South.
Shetland
Bosetningsmønster
På den vestlige delen av Mainland ligger tettstedene Walls, Sandness, Sandwick, Aith og Voe. I den nordøstlige delen av Mainland ligger tettstedet Vidlin.
På øya Unst ligger tettstedene Haroldswick, Baltasound og Uyeasound.
Lokalstyre
Shetland administreres av Shetland Islands Council (SIC), som blant annet har ansvaret for miljø, veier, sosialtjenester, renovasjon, brannvesen og havnevesen. SIC har rett til å kreve inn council tax. SIC består av 22 folkevalgte representanter. Etter kommunevalget 2012 var alle representantene partipolitisk uavhengige.
Shetland er fra og med valget i 2007 delt opp i syv valgkretser, mot tidligere 22. Hovedøygruppen er delt inn i fire valgkretser (Nord-, Sør-, Vest og Øst-Shetland) hvor alle har tre mandater hver, i tillegg er hovedstaden delt inn i to valgkretser med totalt syv mandater. Den siste valgkretsen består av øyene som ikke ligger i hovedøygruppen, denne har også tre mandater.
SICs kostnader, som innbefatter alle kostnadene til offentlige tjenester på Shetland, var for året 2005/2006 182 millioner pund. Inntektene fra avgifter, council tax og overføringer fra Scottish Executive utgjorde 130 millioner pund. Differansen på 52 millioner pund ble dekket opp av avkastning og overføringer fra Shetlands ulike oljefond.
De største kostnadene er knyttet til utdanning, sosial- og omsorgstjenester, veier og transport og drift av oljeterminalhavnen i Sullom Voe.
31. mars 2006 var Shetlands oljefond på 292 millioner pund, tilsvarende 13 000 pund pr innbygger (163 000 kroner pr innbygger). Rådets økonomiske retningslinje er at fondet aldri skal komme under 250 millioner pund.
Representasjon i parlamentene
Alistair Morrison Carmichael fra Liberaldemokratene har fra 2001 representert Orknøyene og Shetland i det britiske parlamentet. Tavish Scott fra Liberaldemokratene har representert Shetland i det skotske parlamentet siden mai 1999.
Rettsvesen
Det er mer enn 500 år siden Orknøyene og Shetland ble overført fra norsk til skotsk herredømme, men øyene preges fortsatt av en norrøn odelslovgivning, Udal law, som kan føres helt tilbake til 1200-tallet eller før. Historisk forskning har vist at Udal law har sin opprinnelse i sedvaner og rettsregler som kan føres tilbake til de norske landskapslovene fra middelalderen og den norske kongen Magnus Lagabøtes landslov fra 1200-tallet.
Først i 1611 ble Udal law for det meste avskaffet, og erstattet med den skotske lovgivningen. De norrøne lovene som regulerte eiendomsretten til jord har etterlatt seg spor helt opp til våre dager, blant annet ved at eiendomsretten til strandlinjen og strandsonen er regulert annerledes på Orknøyene og Shetland enn i resten av Storbritannia. I Storbritannia gjelder prinsippet om at området mellom høy- og lavvann tilhører staten eller kronen, men tidlig på 1900-tallet fastslo skotske Høyesterett at i Shetland tilhører dette området den tilgrensende grunneieren.
På midten av 1970-tallet skulle oljeselskapet Occidental Petroleum bygge en oljerørledning til Flotta, og hadde betalt for rettigheter til bygging av oljerørledningen til Crown Estate. Grunneierne tok saken til retten og vant denne med henvisning til Udal law.
Den norrøne lovgivningen ble siste gang trukket opp til skotsk Høyesterett i 1990, etter en strid om eiendomsretten til havbunnen i forbindelse med den voksende oppdrettsnæringen. I denne saken tapte oppdrettsnæringen, da Høyesterett mente at den skotske suvereniteten i dette tilfellet hadde forrang fremfor Udal Law.
Skotsk lov, som i dag er loven på Shetland, er et system med røtter både i oldtiden og i romersk lov, og kombinerer egenskaper fra en borgerlov som dateres tilbake til Corpus Juris Civilis, og allmenn lov som har kilder i middelalderen. Vilkårene for Unionstraktaten med England i 1707 garanterte fortsatt eksistens av et separert lovsystem i Skottland.
Skotsk lovverk har tre former for domstoler: sivile, kriminal- og heraldiske domstoler. I de sivile domstolene er høyesteretten (High Court of Justiciary) den øverste og avgjørende kriminaldomstolen. Fylkesdomstolen (Sheriff Court) er hoveddomstolen for sivile og kriminelle rettstvister. Det er 60 av disse over hele landet, og på Shetland er denne lokalisert i Lerwick. Distriktsdomstoler ble introdusert i 1975 for mindre lovovertredelser. Den heraldiske domstolen (Court of the Lord Lyon) regulerer heraldiske spørsmål i Skottland.
Samferdsel
Northlink Ferries opererer en fergeforbindelse fra Lerwick til Aberdeen på det skotske fastlandet. Shetlands hovedflyplass ligger ved Sumburgh, 40 km sør for Lerwick. Loganair flyr under British Airways' navn til det britiske fastlandet 7 ganger daglig. Destinasjonene er Kirkwall, Aberdeen, Inverness, Glasgow og Edinburgh. I sommermånedene er det også flygninger til London (Stansted) og Færøyene med det færøyske flyselskapet Atlantic Airways. Tidligere hadde Widerøe en sommerrute fra Bergen, men den er lagt ned (2007). Flybe hadde tidligere også sommerrute mellom Bergen og Sumburgh.
Loganair flyr også til øyer i øygruppen fra Tingwall flyplass 11 km vest for Lerwick. Destinasjonene er Fair Isle, Foula og Out Skerries.
Utdanning
På Shetland er det i dag totalt 34 skoler, fordelt på to videregående skoler, 7 ungdomsskoler og 25 barneskoler. På skolene må elevene bruke skoleuniform og varme måltider serveres. Barn av foreldre som er økonomisk vanskeligstilte kan søke om å få gratis skoleklær og -mat.
I tillegg har alle barn mellom tre og fire år krav på førskoleplass. Førskolen er finansiert av de lokale myndighetene og er som regel samlokalisert med enten en barne- eller ungdomsskole.
Media
Shetland har to lokalaviser, Shetland News og Shetland Times. Shetland Times ble grunnlagt i 1872 og kommer ut hver fredag med et opplag på 11 273. Shetland News publiseres kun på internett og ble lansert i 1996. Shetland har også to lokale radiostasjoner, Radio Shetland og SIBC. Radio Shetland tilhører BBC og SIBC er en lokalt eid radiokanal som startet opp 26. november 1987.
Språk
Norn er nå et utdødd språk, og lavlandsskotsk og engelsk er i dag det vanlige språket på øyene.
Eksempel på Fader vår på shetlandsk norn:
Hvordan Hjaltland ble til Shetland
Det opprinnelige navnet for Shetland var Hjaltland. Et hjalt er håndtaket på et sverd eller tverrstangen mellom håndtaket og selve sverdet. Først gikk ja over til je som i norrønt hjalpa, nå hjelpa. Så ble lydsambandet hj- uttalt sj-. Jamfør at ordet hjå (nynorsk for «hos») blir uttalt sjå i noen dialekter og at Hjerkinn heter Sjerkjinn. Til sist falt l-en bort før t-en.
Flagg
I 1975 ble Shetlands to lokale myndigheter, Lerwick Town Council og Zetland County Council, slått sammen til Shetland Islands Council. Grönneberg ønsket at hans flaggforslag skulle bli Shetlands offisielle flagg, men vant ikke frem. Heller ikke en folkeavstemning i 1985 førte frem. Flagget ble anerkjent som offisielt flagg av Lord Lyon i «The heraldic authority of Scotland» i begynnelsen av 2005.
Næringsliv
Før 1971 var næringslivet helt dominert av øyenes naturlige, fornybare ressurser. De viktigste næringene var fiske og fiskeindustri, småbruk og sauehold, tekstilindustri og husflid, med strikking som dominerende beskjeftigelse. Kombinasjonsnæringer har en meget sterk posisjon, og vanligvis er småbruk kjernen i yrkeskombinasjoner. Enkelte kan ha opptil fire til fem ulike inntektskilder.
I samme tidsperiode som det ble funnet olje og gass på norsk sokkel, fant man også dette utenfor Shetland. Østshetlandsbassenget er et av Europas største oljefelter og oljen som utvinnes her sendes til oljeterminalen i Sullom Voe (norrønt: Solheimavagr). Sullom Voe-terminalen åpnet i 1978 og er Storbritannias største oljeeksporthavn med et volum på 25 millioner tonn årlig. Skatteinntektene fra oljevirksomheten har bidratt til økt satsing på sosial velferd, kunst, sport, miljømessige tiltak og økonomisk utvikling. Tre fjerdedeler av øygruppens arbeidsstyrke arbeider i servicesektoren. Men selv om olje utgjør 15% av øygruppens økonomi, 116 millioner pund årlig, så genererer fiskeindustrien dobbelt så store inntekter og sysselsetter tre ganger så mange.
Hovednæringsveien i dag er jordbruk, akvakultur, fiske og petroleumsvirksomhet. Jordbruket er knyttet til saueavl og dyrking av havre og bygg.
Næringslivet er lite differensiert, og det er for eksempel ikke et skipsverft eller skipsbyggeri på øygruppen. For større reparasjoner må fiskeflåten gå enten til det britiske fastlandet, Norge, eller til kontinentet. Kun 10% av fangsten som tas utenfor Shetland tas av shetlendere.
Fra 1980-tallet har arbeidsledigheten vært under fem prosent, og var i 2004 to prosent, men markedets prissvingninger for oppdrettslaks og hvitfisk fanget av trålere fører til sesongmessige svingninger i arbeidsledighetstallene.
Historie
Shetland har vært bebodd siden 3000 f.Kr. Befolkningen levde av kveg- og landbruk, og anla megalittiske monumenter. Omkring år 297 e.Kr. beretter romerske skrifter om det keltiske folkeslaget pikterne, som på 800-tallet ble fortrengt av vikingene.
På slutten av 800-årene endret vikingene fokus fra plyndring til kolonisering. Endringen skyldtes at Norge begynte å bli overbefolket etter datidens målestokk og tilgangen til ledige naturressurser og dyrkbar jord avtok. Skipene deres fraktet nå i tillegg nybyggere og nødvendig utstyr for å starte på nytt et annet sted. Vikingene dro til Orknøyene, Hjaltland, Island og Grønland, og senere også til Vinland. Hjaltland (Shetland) ble kolonisert av norske vikinger på slutten av 800-tallet og kolonistene etablerte seg der med egne lover og språk. Språket utviklet seg til det vestnordiske språket norn, et språk som døde ut først på 1800-tallet.
Etter at Harald Hårfagre hadde samlet Norge til ett rike, flyktet mange av hans motstandere, og noen av dem slo seg ned på Orknøyene og Hjaltland. Herfra drev de plyndringstokter mot Skottland og Norge. Dette resulterte i at Harald Hårfagre samlet en stor flåte, og rundt år 875 ankom hans flåte det som i dag er det lille tettstedet Haroldswick på øya Unst, og annekterte både Orknøyene og Hjaltland.
Strid med Norge
I 1194 da kong Sverre Sigurdsson var konge i Norge og Harald Maddadsson var jarl over Orknøyene og Shetland, samlet lendmannen Hallkjell Jonsson og jarlens svoger Olav en hærstyrke som ble kalt for øyskjeggene (eyjarskeggjar) på Orknøyene og seilte mot Norge. Opprøret ble slått ned, og Sverre tok jarldømmet over Shetland fra Harald jarl og la det direkte under den norske tronen. Jarldømmets makt var betydelig svekket, og det ble dermed trukket nærmere under skotsk innflytelse. Skottland lå knappe 16 km unna Orknøyene og Harald Maddadsson kjempet for å bevare sin uavhengighet.
Økt skotsk interesse
Da Alexander III av Skottland fylte 21 år i 1262 og ble myndig, erklærte han sine hensikter om å fortsette politikken overfor de vestlige og nordlige øyene som hans far hadde begynt, men som hadde stoppet opp da han døde 13 år tidligere. Han sendte et formelt krav til den mektige norske kongen Håkon Håkonsson. Håkons død i 1263 forpurret videre norsk ekspansjon i Skottland.
Kong Magnus Lagabøte brøt med farens ekspansjonspolitikk. Han innledet fredsforhandlinger med kong Alexander III av Skottland. Ved freden i Perth i 1266 oppga kong Magnus de mest fjerntliggende norske besettelsene, og avga øya Man i Irskesjøen og Sudreyar (Hebridene) til Skottland for 4000 mark sterling, og mot en årlig avgift på 100 mark (som skottene snart unnlot å betale). Som motytelser ble det norske herredømmet over Orknøyene og Hjaltland anerkjent av Skottland. Magnus ville ha fred med Skottland for å imøtekomme krav i en ny handelstraktat med England. I 1223 krevde engelskmennene at Norge sluttet fred med Skottland. I 1269 ble avtalen utvidet til gjensidig frihandel.
I 1397 ble Norge en del av Kalmarunionen. Etter hvert kom Norge under dansk overherredømme. Kong Christian I var i pengenød, og da hans datter Margarethe i 1468 ble forlovet med Jakob III av Skottland trengte han penger til betaling av medgift. Uten det norske riksråds vitende inngikk han 8. september 1468 en kontrakt med skottekongen om pantsettelse av Orknøyene for 50 000 rhinske gylden, og 28. mai året etter Shetland for 8000 rhinske gylden. For å være på den sikre siden sørget han for en klausul om innløsningsmuligheter for fremtidige norske konger. Flere konger av dobbeltriket forsøkte i løpet av 1600- og 1700-tallet forgjeves å innløse øyene, men ble hver gang avvist.
Hansatiden
Etter vikingenes tilbakegang kom 4 århundrer hvor Shetland solgte sine varer til omverdenen via hansakjøpmennene i Bergen, Bremen, Lübeck og Hamburg. Hanseatene hentet ut skip lastet med saltet torsk og lange og tilførte øybefolkningen kontanter, korn, klær, øl og andre varer i bytte. Denne handelen varte frem til unionsavtalen mellom Skottland og England i 1707 da hansaen ikke lengre fikk tilgang til å drive handel med Shetland. Som en følge av utestengelsen av hanseatene gikk Shetland inn i en økonomisk depresjon, da skottene og de lokale kjøpmennene ikke var like dyktige i saltfiskhandel. For Shetlands uavhengige bønder førte den økonomiske depresjonen til at de kom inn i en negativ spiral.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig ble en norsk marineavdeling med tilnavnet Shetlandsgjengen etablert av SOE, Norwegian Section høsten 1940 med base i Scalloway på Shetland for operasjoner mot Norge. På Shetland hadde det etter hvert samlet seg ca. 30 fiskeskøyter som norske flyktninger hadde seilt over. En del av disse skøytene ble nå leid, og norske fiskere ble vervet som frivillig mannskap. Shetlandsgjengen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet Linge-karer, etterretningsfolk, flyktninger, instruktører for motstandsbevegelsen og militære forsyninger. I alt gjorde Shetlandsgjengen over 200 turer, hvor den mest kjente personen Leif Larsen (Shetlands-Larsen) var skipper for 52 av turene.
Shetland i dag
I samme tidsperiode som det ble funnet olje og gass på norsk sokkel, fant man også dette utenfor Shetland. Østshetlandsbassenget er et av Europas største oljefelter, og oljen som utvinnes her sendes til oljeterminalen i Sullom Voe (norrønt: Solheimavagr). Sullom Voe-terminalen åpnet i 1978 og er Storbritannias største oljeeksporthavn med et volum på 25 millioner tonn årlig.
Ragnvald Olsen (skøyteløper)
Ragnvald Olsen (født 20. september 1903, død 1. juni 1973) var en norsk skøyteløper. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Olsen tok bronse i NM på skøyter, allround i 1927 og 1929. Hans beste internasjonale resultat var femteplass i VM på skøyter, allround i 1925.
Internasjonale mesterskap på skøyter
Allround-VM på skøyter deltatt 3 ganger.
EM på skøyter deltatt i 3 EM.
Ŋ
Ŋ eller ŋ (utalles «eng») er en bokstav som brukes for å skrive nordsamisk og skoltesamisk. I det nordsamiske alfabetet er den nummer 18 i rekken, mens den i det skoltesamiske alfabetet er nummer 23. Bokstaven har lydverdien /ŋ/ (tilsvarende ng i f.eks. «ring»). Den brukes også i det internasjonale fonetiske alfabetet.
Asiamesterskapet i friidrett 1989
Asiamesterskapet i friidrett 1989 var det åttende Asiamesterkapet i friidrett, det ble arrangert i New Delhi i India. Det var 22 øvelser for menn og 18 for damer. Kina ble beste nasjon med 21 gullmedaljer foran India med ni.
Cecilie Høigård
Cecilie Høigård (født 1943 i Lom) er en norsk kriminolog. Hun er professor ved Institutt for kriminologi og rettssosiologi ved Det juridiske fakultet (UiO), Universitetet i Oslo. Hun har særlig forsket på miljøet av rusmiddelmisbrukere, prostituerte og taggere i Oslo.
Hun er oppvokst på Tåsen i Oslo. Hennes far, Einar Høigård, tok sitt liv i tysk fangenskap en måned før hun ble født. Hun var den første i Norge til å ta magistergraden på Institutt for kriminologi og rettssosiologi i 1971, og ble utnevnt til professor i kriminologi i 1988. På 1970-tallet kartla hun sammen med kollega Liv Finstad kvinner i prostitusjonsmiljøet i Oslo, noe som resulterte i flere bøker som til slutt dannet grunnlag for spillefilmen Hard asfalt fra 1982.
Fra 1980-tallet har Høigård undersøkt graffitimiljøet i Oslo gjennom kriminalstatistikk, pressedekning og politiske debatter. Hun utga i 2002 boka Gategallerier. Ifølge Høigård er «Utviklingen av graffitikontrollen er et lærestykke i hvordan utstøting og kriminalitet kan skapes» Hun hadde rollen som seg selv i filmen Streker som samfunnet hater (2005).
Hun mottok Prisen for god forskningsformidling ved Universitetet i Oslo i 2004 begrunnet av juryen med at hun var en «usedvanlig allsidig forskningsformidler»
Bruno Cheyrou
Bruno Cheyrou (født 10. mai 1978 i Suresnes i Frankrike) er en fransk fotballspiller, som for tiden spiller i Rennes. Cheyrou ble solgt fra Liverpool sommeren 2006.
Meritter:
Karriere som spiller
Oppdatert 31. mai 2006
Garuda
Garuda, også kalt Solørnen, er en guddommelig kjempefugl i hinduismen og indisk mytologi. Han er kongen over fuglene og fungerer som guden Vishnus transportmiddel. Garuda er halvt fugl og halvt menneske, det vil si med kropp og lemmer som et menneske, men med hode, nebb, klør og vinger som en ørn. Moren til Garuda heter Vinata og faren hans heter Kasyapa. Det sies at kjempefuglen kan bevege seg like raskt som tanken.
West Harrow undergrunnsstasjon
West Harrow undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i West Harrow i det nordvestlige London.
Stasjonen betjener Uxbridgegrenen på Metropolitan-linjen, og ligger i sone 5. Linjen ble utvidet forbi stedet i 1904, og stasjonen åpnet 17. november 1913.
Willard Ikola
Willard John Ikola (født 28. juli 1932) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Wiener Philharmoniker
Wiener Philharmoniker er et orkester i Wien som består av musikere fra Wiener Staatsoper.
Willard Ikola
Ikola vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var målvakt på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.
Wiener Philharmoniker
Orkesteret ble grunnlagt i 1842. Orkesteret har ingen sjefdirigent, og har ikke hatt det siden 1933. De baserer seg utelukkende på gjestedirigenter. I 1941 begynte tradisjonen med nyttårskonserter, som idag er en fast TV-overført begivenhet verden rundt. Det britiske magasinet Gramophone rangerte i 2010 orkesteret som et av de fremste i verden.
Orkesteret er organisert som en privat forening. Medlemmene rekrutterer selv nye medlemmer blant musikerne i Wiener Staatsopers orkester som består av 148 musikere. Statuttene sier at musikerne må ha vært med minst tre år i statsoperaens orkester før de er valgbare som medlemmer av Wiener Philharmoniker. Fra 1997 har også kvinnelige musikere kunnet bli tatt opp som filharmonikere.
Bensheim
Bensheim er den største byen i det sydlige Hessen i Tyskland. Den nærmeste nabobyen er Darmstadt ca. 25 km. nordlig.
Nils Aaness
Nils Egil Aaness (født 31. januar 1936) er en norsk skøyteløper fra Haugnes ved Andenes i Nordland. Han ble nordnorsk mester i klassen junior i 1957. Da representerte han Tromsø Skøyteklubb. Aaness fikk sitt definitive gjennombrudd som skøyteløper i 1958. Det skjedde under en kalottlandskamp i Narvik (Nord-Finland, Nord-Sverige og Nord-Norge). Han representerte da Mo Skøyteklubb i Mo i Rana.
Aaness var norsk landslagsløper i perioden 1959 til 1965, og ble således en del av den norske skøyterevolusjonen under Stein Johnson. Hans store sesong var sesongen 1962/63, da han ble europamester i Göteborg 2. februar og nummer 3 i verdensmesterskapet i Karuizawa tre uker seinere. Denne sesongen satte han også ny verdensrekord sammenlagt, og ble tildelt Oscarstatuetten for sine meritter.
Zouping
Zouping (kinesisk: 邹平县; pinyin: Zōupíng Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Binzhou.
Nils Aaness
Aaness hadde sine beste år samtidig med Knut Johannesen, og måtte ofte finne seg i å bli en god nummer to. Blant annet har han tre sølv og en bronse i norgesmesterskapet – hver gang bak Johannesen. Aaness gikk for Harstad Skøyteklubb, Tromsø Skøyteklubb, Mo Skøyteklubb og Oslo Skøiteklub.
Zouping
Befolkningen i 1999 var på 684.079.
Kulturminner
Det arkeologiske funnstedet Dinggong (Dinggong yizhi) ble i 2006 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Liang Shumings grav er også oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til Shijiazhuang i Hebei.
Mikhail Masjkovtsev
Mikhail Borisovitsj Masjkovtsev (russisk: Михаил Борисович Машковцев) (født 1. januar 1947 i Minsk, Sovjetunionen (nåværende Hviterussland)) en tidligere guvernør av den russiske oblasten Kamtsjatkas guvernør. Han var fra 17. desember 2000 til mai 2007. Han er gift, og har to barn.
Sivert Aarflot-museet
Sivert Aarflot-museet er en del av Stiftinga Viti. Museet er oppkalt etter Sivert Aarflot, som blant annet startet det første trykkeriet på landsbygda i Norge. Sivert Aarflot-museet har en fast samling i et museumsbygg på gården på Ekset i Volda hvor Sivert Aarflot bodde. Samlingen inneholder blant annet trykkeriutstyr.
Victoria University of Wellington
Victoria University of Wellington (Maori:Te Whare Wānanga o te Ūpoko o te Ika a Māui) er et universitet i Wellington på New Zealand. Det ble opprettet i 1897 som et college under University of New Zealand. Victoria ble oppkalt etter Dronning Victoria da 1897 var 60-årsjubileum for hennes kroning. Victoria har 21 076 studenter (av dem 3400 internasjonale studenter). Hovedcampus ligger i Kelburn, en høyde ovenfor Wellington sentrum.
Halvor Schou
Halvor Arntzen Schou (født 11. mai 1823 i Oslo, død 5. februar 1879) var en norsk forretningsmann som blei en foregangsskikkelse i norsk industri. Han etablerte Hjula Væverier, som ble landets største industribedrift, og overtok fra sin far også Schous Bryggeri.
Biografi
Han var sønn av Christian Julius Schou (1792–1874), som grunnla Schous bryggeri. Han gikk på Christiania Latinskole, og utdanna seg dernest på handelsgymnasiet i Lübeck. Han var også opplært som ølbrygger, og han arbeidde etter heimkomsten på kontoret hos faren. Det varte imidlertid ikke lenge før han reiste ut igjen til Frankrike og England, ivrig etter å lære språk. Under et studiebesøk i England fatta han interesse for industriell tekstilproduksjon, en interesse som ytterligere blei styrka etter et besøk i Norrköping. Heime i Norge starta han et lite veveri på Grünerløkka, sannsynligvis der Maridalsveien 3 nå ligger. I 1855 kjøpte han et område lenger opp ved Akerselva og anla Hjula Væverier, det første maskindrevne veveriet i Norge.
Schou utvida stadig virksomheten, og snart var Hjula landets største industrivirksomhet. Ved farens død i 1874 overtok han også ansvaret for bryggeriet – med rundt tusen sysselsatte.
I 1857 var Schou en av initiativtakerne til å stifte Akerselvens Brugseierforening. Formålet var å øve innflytelse på toll- og skattepolitikken, arbeide for bedre forsikringsordninger og gunstige pantelån og fremme arbeidernes moralske og økonomiske velvære.
På slutten av 1860-åra kjøpte ekteparet gården Løkenes på halvøya av samme navn utenfor Vettre i Asker og gjennomførte store forandringer. Blant annet bygde de forpakterbolig, drengestue, driftsbygning og flere nye uthusbygninger. Slik markerte Schou avstanden mellom herskapets bolig og gårdsdrifta, som en forpakter tok seg av. Løkenes blei også populært blant byens prominens, et sted de kunne nyte naturen og den friske lufta. Et lite stykke unna gårdsanlegget skilte de ut den 90 dekar store eiendommen Esvigen (Esvika), hvor det i 1872 blei bygd sommervilla og representasjonssted, tegna av en av samtidas store arkitekter, Wilhelm von Hanno. Eiendommen gikk i arv til hans etterkommere i familiene Egeberg, Wedel-Jarlsberg og Paus, før den ble kjøpt av Asker kommune i 1999. Da Esviken ble eid av hoffsjef Peder Anker Wedel-Jarlsberg og Hermine f. Egeberg var kong Haakon på besøk der en rekke ganger. Eiendommen består av hovedbygning, kjøkkenbygning, mellombygning og uthusbygninger. Anlegget er freda sia 2006.
Schou blei flere ganger kåra til valgmann for Aker, og han var med på å stifte Handelsgymnasiet i Christiania. Han døde av lungebetennelse i 1879 etter lengre tids sjukdom.
Møysalen
Møysalen er et fjell i Sortland og Lødingen kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 262 meter over havet og er det høyeste fjellet på Hinnøya. Fjellet er også det høyeste i Vesterålen, og det nest høyeste fjellet på ei øy i Norge. Toppens sekundærfaktor er den 16. lengste i Norge. Kommunegrensa mellom Sortland og Lødingen går over Møysalen.
Fylkesvei 7320
Fylkesvei 7320 går mellom Straum og Forsmoen i Vefsn kommune i Nordland.
Møysalen
Navnet Møysalen knytter seg til den karakteristiske formen på fjellmassivet. Rett sør for selve toppen ligger de mindre toppene Lille Møya og Store Møya, og sagnet om Møysalen forteller at dette er to trolljenter som ble forsteinet. Selve toppen er enten de to møyenes ridesal eller taket på møyenes sal. Ved toppen er det flere småbreer.
Fylkesvei 7320
Opprinnelig gikk den mellom Straum og Drevja kirke. Ny fylkesvei 78 erstattet for en stor del denne fylkesveien. Strekningen mellom Forsmoen til Drevja kirke ble nedklassifisert til kommunal vei 1. september 2015.
Møysalen
I 2003 ble Møysalen nasjonalpark, med Møysalen i sentrum, grunnlagt.
Linshu
Linshu (kinesisk: 临沭县; pinyin:  Línshù Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Linyi.
Befolkningen i 1999 var på 612.853.
Samferdsel
Kinas riksvei 327 løper gjennom området. Den fører Heze i Shandong til Lianyungang i Jiangsu.
Hvit skogfrue
Hvit skogfrue (Cephalanthera longifolia) er en plante i marihandfamilien (orkidéfamilien)
Utseende
Hvit skogfrue er, sammen med sin nære slektning rød skogfrue, utvilsomt av de mest elegante blomsterplantene i Norge. Den er stor og høyreist, gjerne oppimot halvmeteren, med lange, sverdforma blader.
Arten har en lang klase med hvite, halvåpne blomster, og den synes veldig godt i terrenget. Hvit skogfrue står gjerne i små grupper.
Forekomster i Norge
Hvit skogfrue er først og fremst en kystbunden plante, og den er i tillegg knytta til skog og skogkanter på kalkrik grunn.
Hvit skogfrue har sine hovedforekomster langs norskekysten, fra Tvedestrand til Ørland. I tillegg går arten litt inn i landet på Østlandet, og den er funnet i Drammen Hurum, Hjartdal og Tokke. Den finnes også i noen spredte forekomster i Ålvik i Hardanger og Steinstøberget.
Arten er sjelden, og derfor totalfreda. Den er også i Norsk rødliste for arter som nær trua (NT).
Aberdare
Aberdare (walisisk Aberdâr) er en industriby i Rhondda Cynon Taf i Wales. Den tilhører det bevarte grevskapet Glamorgan. Byen ligger der elvene Dar og Cynon flyter sammen, omkring 6 km fra Merthyr Tydfil og 38 km nord-nordvest for Cardiff. Befolkningen var ved folketellingen i 1991 31 619. I 2008 var den sunket til 15,829. Byen er det største senter for handel og service i Cynon valley. Industrianleggene omfatter blant annet produksjon av kabler. Befolkning i 2001 var 14 457, og i 2011 14 506.
Landsbyen går tilbake til middelalderen. Den skal ha vokst opp rundt kirken Church of St. John the Baptist (1189), som senere er gjenoppbygd (1777) og utvidet (1871–1876.
På begynnelsen av det 19. århundre var ikke Aberdare mer enn en landsby, og lå i et landbruksdistrikt. Det ble funnet jernmalm i området i 1799, og en masovn ble bygd i Llwydcoed. Dette ble starten på tilstrømningen av gruvearbeidere og andre til landsbyen, og det ble behov for boliger. Befolkningstallet i sognet var 1486 i 1801.
I forbindelse med jernutvinningen ble det behov for kull. I 1837 ble det funnet kull av høy kvalitet bare 15 meter under bakken i området. Etter funnene av forekomster av jern og kull, ble befolkningstallet tidoblet i løpet av første halvdel av 1800-tallet. Byen vokste også utover, og landsbyene Aberaman, Abernant, Cwmbach, Cwmaman, Cwmdare, Llwydcoed og Trecynon ble innlemmet i den. I senere år har det gått nedover igjen, på grunn av nedleggelser innenfor tungindustrien.
Jernverk ble opprettet i Llwydcoed i 1799, i Abernant i 1800, Gadlys i 1827 og Aberaman i 1847. Ingen av disse har vært i drift siden ca. 1875. Før 1836 ble det meste av kullet som ble tatt ut brukt lokalt, for det meste i jernverkene, men det året begynte man eksport av kull til dampmaskiner. En rekke nye gruver ble åpnet, og rundt 1875 var kullgruvene den desidert viktigste næringsvei. Det brakte større inntekter å eksportere kull enn å drive jernverkene, som dermed ble lagt ned. Det fantes også noe annen industri, som bryggerier og teglverk.
I andre halvdel av 19. århundre ble det utført store forbedringer av offentlige anlegg i byen. Den ble derfor et populært sted å bo, til tross for alle kullgruvene rett ved. En teologisk høyskole ble åpnet av Den engelske kirke i 1892, men ble flyttet til Llandaff i 1907.
På fjellet mellom Aberdare og Merthyr ligger flere varder og ruinene av en eldgammel leirplass. På Hirwaun Moor, omkring seks km nordvest for byen, skal det ifølge tradisjonen ha blitt utkjempet et slag der Rhys ap Tewdwr av Dyfed ble slått av en allianse mellom normanneren Robert Fitzhamon og Iestyn ap Gwrgan av Glamorgan.
Den walisiske festivalen for litteratur og musikk, Eisteddfod, ble avhold førstes gang i 1861, i Aberdare, og byen var igjen vertskap for festivalen i 1885 og i 1956.
Salmeli
Salmeli er en fjellgard nord i Kvinesdal i Vest-Agder. Garden er første gang nevnt i manntallslista i 1647, men ble sannsynligvis ryddet før svartedauden. Garden har fire bruk som nå er avfolket. Siste bositter, Lars Salmeli, døde i 1996. Husene blir godt vedlikeholdt siden fjellgrenda i 1994 ble plukket ut som ett av 104 verdifulle kulturlandskap i landet. Salmeli tilhørte Sirdal fram til 1903.
Ole Urdi
Ole Urdi (eller Urden), også kjent som Ole Urden Falketind, var en norsk reinjeger og fjellklatrer fra Øystre Slidre som levde i siste halvdel av 1700-tallet og første del av 1800-tallet. Det er ukjent når han var født og når han døde, men i 1820 skrev en ung student om ham:"En gammel, erfaren Rensdyrskytter var den tredie Person i Reiseselskabet."Han var kjentmann (fjellfører) i flere førstebestigninger i Jotunheimen. Sammen med Christian Peder Bianco Boeck og Baltazar Mathias Keilhau var han på Kalvehøgdi (12. juli 1820), Falketind (14. juli 1820) og Nordre Skagastølstind (juli 1820). Keilhau har for øvrig laget en akvarell som forestiller Ole Urden, Boeck og ham selv under en hvilepause på fjellturen; han har datert akvarellen 12. juli 1820 og skrevet på baksiden hvem og hva den forestiller.
Kortvinget granbukk
Kortvinget granbukk (Molorchus minor) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne karakteristiske arten er vanlig på Østlandet i Norge.
Hedingham Castle
Hedingham Castle er en normannisk borg i Essex i England. Den ligger like ved landsbyen Castle Hedingham som er oppkalt etter borgen.
Festningen, av typen «motte and bailey», er bygget med vollgrav og et festningstårn av stein. Det ble bygget av Audrey (Albericus) de Vere (død ca. 1112), en av Vilhelm Erobrerens nærmeste menn og farfar til Aubrey de Vere, 1. jarl av Oxford.
Kortvinget granbukk
Levevis
Larven utvikler seg i tynne, døde greiner av gran, sjeldnere furu, helst døde greiner som fortsatt henger på levende trær. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene er klekkes om høsten, men overvintrer inne i puppekammeret og kommer ikke fram før neste vår. De besøker gjerne blomster.
Hedingham Castle
Det kan ha vært en tidligere festning på samme sted som muligens ble bygget på slutten av 1000- eller begynnelsen av 1100-tallet av Aubrey de Vere. Hedingham var en av de største gods som ble ervervet av Aubrey en gang rundt 1080 og det ble hovedsetet til familien de Vere på slutten av 1100-tallet.
A-62
A-62 er en helmaske fra sivilforsvaret laget i plast. Den verner mot innånding av alle sannsynlige former for stridsgass samt radioaktivt støv og biologiske stridsmidler. Gassmasken er forsynt med en indremaske som slutter om nese og munn, og dette hindrer dugging når masken er riktig tilpasset.
Hedingham Castle
Festningen er bygget med vollgrav og et festningstårn av stein. Selve borgtårnet er den eneste delen av borgen som er bevart fra middelalderen. Vindelbroen, uthusene og de ytre befestningene ble alle byttet ut med nye konstruksjoner i tudortiden, og disse er siden gått tapt. Tårnet er omtrent 35 meter høyt, bygget av flintstein med mørtel av kalkstein. Borgtårnet har fire etasjer, innbefattet en fin hall som er kjent som «Great Hall» (Den store hallen) eller «Banqueting Hall» (Banketthallen) med en sentral buegang som utvider to etasjer og et ildsted.
Borgen ble beleiret og erobret både i 1206 og i 1207 under de indre stridighetene på Johan av Englands tid.
Hedingham Castle var i familien de Veres eie til slutten av 1500-tallet. Det eies i dag av familien Lindsay som er etterkommere av de Vere slekten. Borgtårnet er åpent for publikum. Et herskapshus i tilknytning til festningen ble bygget tidlig på 1700-tallet og dette er fortsatt bevart.
Jens Jeffry Trinidad
Jens Jeffry Trinidad (født 1987) er en norsk koreograf og danser fra Hovseter i Oslo. Han startet hos Dancing Youth i 1998. Dansegruppen ble opprettet i 1987 i Oslo. I dag er han blant en av hovedkoreografene for Cre-8, som er showgruppen til Da-Yo.
Trinidad har undervist blant annet på KHIO (Kunsthøgskolen i Oslo), subsdans og jump dansestudio. Han har også vært medkoreograf i Dansefeber 2007, Samsayafeber og på Kunsthøgskolen i Oslo. Trinidad jobber med artister som Samsaya, Wisnu og Madcon. Han har også jobbet med koreografer som Hooman Sharifi, Belinda Braza, Katrine Bølstad, Camilla Tellefsen og Bounce Streetdance Company.
I 2015 ble han utnevnt til ambassadør for Dansens dager.
Nasjonalgarde
Nasjonalgarde har flere betydninger:
Albrook Air Force Base
Albrook Air Force Base var en av USAs flyvåpens to større flystasjoner i den USA-styrte Kanalsonen i Panama. (Den andre var Howard Air Force Base.) Stasjonen lå øst for Panamakanalen, rett sør for Fort Clayton og nord for Balboa.
Basen ble besluttet anlagt i 1928 og stod ferdig i 1932. Den het først Albrook Army Airfield. Fra 1939 til 1942 ble basen kraftig utvidet, og etter det japanske angrepet på Pearl Harbor økte bemanningen betraktelig.
Den oppgraderte basen fikk navnet Albrook Air Force Base 26. mars 1948. I 1975 skiftet navnet igjen, nå til Albrook Air Force Station, idet mye av aktiviteten ble overført til Howard-basen.
1. oktober 1979 ble flystripa og en del av bygningsmassen overført til Panama.
Under USAs invasjon av landet i 1989 ble basen benyttet.
30. september 1997 ble Kanalsonen overdratt til Panama. USA avviklet da all sin aktivitet på Albrook, og basen ble omgjort til sivil flyplass for Panama by (Aeropuerto Internacional de Albrook «Marcos A. Gelabert»).
Belgia under Sommer-OL 1980
Belgia under Sommer-OL 1980. Femtini sportsutøvere, førtitre menn og seksten kvinner fra Belgia deltok i ti sporter under Sommer-OL 1980 i Moskva. Belgia kom på 23.-plass med tre sølv- og tre bronsemedaljer. De støttet USAs boikott av lekene gjennom, som en rekke andre nasjoner, å konkurrere under OL-flagget.
Märsta
Märsta er et tettsted i Sigtuna kommune i Stockholms län i Sverige. Det ligger i Uppland, nesten midt mellom Stockholm og Uppsala og er Sigtuna kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 24 068 innbyggere.
Historie
Märsta kommer av ordet Maerdhastadher som betyr plassen för merdfiske. Märsta gästgivaregård, som ligger ved nåværende (2017) Forum (tidligere Biokällan og Folkets hus), var en viktig stasjon for postdiligensen mellom Uppsala og Stockholm. Da jernbanen kom til Märsta 1866 fortsatte trafikk med hesteskyss til Sigtuna, en forbindelse som ble erstattet av en busslinje på 1920-tallet.
Märsta og omegn har rike kulturseverdigheter, som runesteiner, gravfelt og fornborger.
Arameere
I Märsta, særlig i bydelen Valsta, bor (2017) det om lag 500 familier av arameisk herkomst. De stammer overveiende fra landsbyen Kellef (tyrkisk: Dereiçi) sørøst i Tyrkia. I dette området, kalt Tur Abdin, var det frem til 1960-årene om lag 20.000 arameere. De såkalte kellefeniye (som de kaller seg selv) er blitt til et vesentlig innslag i samfunnslivet i Märsta. De grunnla for eksempel fotballklubben Syrianska Föreningen, som i 1993 gikk sammen med Valsta IK og ble til Valsta Syrianska IK.
I april 2011 ble deres kirke Mor Yuhanun (St. Johannes) innviet i bydelen Valsta. Den hører inn under Den syrisk-ortodokse kirke av Antiokia.
Boxing
Boxing (kinesisk: 博兴县; pinyin:  Bóxīng Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Binzhou.
Befolkningen i 1999 var på 462.561.
Fylket har en betydelig katolsk minoritet.
Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Fudōsawa (elv)
Fudōsawa er navnet på ei elv nordvest i prefekturet Nagano i det sentrale Japan, nordvest for Tokyo. Dette er ei lita bielv til Takase-elva, som igjen renner ut i Japans største elv Shinano. Elva har kilder i de sørlige Mikuni-fjellene. Elva har ganske store høydeforskjeller og er spesielt godt egnet for vannkraft, og er utbygd med Takase-demningen, som gir vannfall til Shin-Takasegawa vannkraftverk.
Louis Laurie
Louis «Lou» Daniel Laurie (født 19. november 1917 i Cleveland i Ohio, død 26. desember 2002 i Cleveland i Ohio) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Hermod Tuft
Hermod Tuft (født i Sparbu 20. august 1924, død 7. august 1997) var en norsk frontkjemper og befal i Waffen-SS under den annen verdenskrig.
Ingeborg Holm
Ingeborg Holm er en svensk stumfilm i 5 akter fra 1913, regissert av Victor Sjöström.
Hermod Tuft
Hermod Tuft var en av tre brødre og en halvbror fra Sparbu i Nord-Trøndelag som meldte seg frivillig til Waffen-SS. Tuft tjenestegjorde først i Regiment "Westland" i SS-divisjon «Wiking» fra november 1942 til mars 1945, deretter i Leibstandarte SS Adolf Hitler i krigens to siste måneder. Som bakgrunn og motiv har han blant annet oppgitt krangel med faren og lovnad om en gård i Øst-Europa hvis Tyskland vant i en tid da få tvilte på at Tyskland skulle vinne. Han var på forhånd advart mot å melde seg i et brev fra broren som meldte seg først der denne beskrev forholdene på østfronten som helvete på jord.
Wucheng (Dezhou)
Wucheng (kinesisk: 武城县; pinyin:  Wǔchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Dezhou.
Ingeborg Holm
Handling
Filmen handler om Ingeborg Holm (Hilda Borgström), som etter ektemannens død og uten noen hjelp fra samfunnet mislykkes med å forsørge sine barn. Barnene tas ifra henne og hun havner på «galehuset».
Hermod Tuft
Han kjempet blant annet på Kalmyksteppene i Russland, i Korsun–Cherkassy-slaget i Tsjerkasy i utkanten av Stalingrad og i Polen og Ungarn. Han beskrev de ekstreme forholdene, både i mer vanlige SS-soldatoppdrag og rene krigsforbrytelser, usentimentalt og billedlig for boken Helvete på jord. Blant annet om da han under flukt drepte to tyske frontpolitisoldater i Ukraina med øks. Han flyktet i kaotiske forhold da han trodde han skulle skytes etter å ha blitt fratatt våpenet av en overordnet. Denne kjente ikke Tufts navn (som dengang var germanisert til Helmut Toff) så dette fikk ikke etterspill da han traff på og kom inn i en annen del av hæren.
I 1945 innehadde Tuft tysk militær rang av SS-Unterscharführer. Fra 1942 var han SS-Schütze og SS-Rottenführer.
Ingeborg Holm
Handling
Folk ble så opprørt av filmen at det ble en endring av den daværende fattighuslovgivningen.
Hermod Tuft
For sin frontkjemperinnsats i SS ble han dekorert med :
Ingeborg Holm
Om filmen
Filmen hadde premiere på Cosmorama i Göteborg den 27. oktober 1913 og i Norge 1. mars 1919. Filmen bygger på Nils Kroks teaterstykke Ingeborg Holm som ble uroppført på Helsingborgs Teater 5. november 1906.
Hermod Tuft
Perioden som fange
Da han fikk nyheten om Tysklands kapitulasjon 8. mai 1945 var Tuft i russiskkontrollert område. Men han, som mange medsoldater, mente amerikanerne ville behandle de bedre, og anstrengte seg for å overgi seg til dem isteden. Etter først å ha blitt jaget tilbake av amerikanerne, visstnok etter avtale med Sovjet, lyktes de med å snike seg over demarkasjonslinjen nattestid og kom etter en lang marsj til slutt i en amerikansk fangeleir der han satt i 15 måneder. Toft skrev i sine notater om røffe forhold der mange døde. Spesielt den første tiden skrev han om svært lite mat, elendige boforhold, om amerikanerne som først ikke ville gi de krigsfangebehandling etter Geneve-konvensjonen, men bare ga de beskjed om at de var kriminelle som det ikke var deres ansvar å fø, og om overlevende fangegjenger, mange polske, fra Mauthausen-Gusen konsentrasjonsleir som i hevnaksjoner angrep tyske krigsfanger som tidvis var dårlig passet på av amerikanerne så de i flere tilfeller måtte forsvarte seg brutalt og dødelig med stokker. Anslag over hvor mange krigsfanger som døde i amerikansk fangenskap varierer stort, fra 40 000 til langt høyere. Han beskrev også enkelte hyggeligere episoder som at han fikk pratet norsk med norsk-amerikanske soldater og at han etter kun tre dagers opplæring fikk jobb som rørlegger og dermed også bedre mat.
Ingeborg Holm
Om filmen
Filmen er uten tvil den første svenske filmen som beviselig har påvirket samfunnsdebatten og ført til forandringer. Muligens er det også den første filmen i verden som lykkes med dette. Foruten til de nordiske landene ble filmen solgt til England og Tyskland.
Hermod Tuft
Livet etterpå i Norge
Tuft var tilbudt tysk statsborgerskap, men ønsket seg tilbake til Norge med visshet om at fengselsstraff på opptil seks år ventet. Under landssvikoppgjøret ble han dømt til to års tvangsarbeid på Falstad fangeleir, men sonet kun 7 måneder på grunn av dårlig helse. Han slet med psykiske ettervirkninger og sov blant annet med øks under senga mange år etterpå. Han fikk et godt forhold til sin lege og det han omtalte som krigsfangemedisin hjalp noe.