cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Haulík Váralyai
Han var den første kardinal som residerte i Kroatia, og han gav sterk støtte til slovakiske og kroatiske skoler på en tid da Ungarn forsøkte å motvirke andre nasjonaliteter.
Han ble kreert til kardinal i 1856 av pave Pius IX, med Santa Quirico e Giulitta som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Oricopis
Oricopis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, brune trebukker med antenner som er noe lengre enn kroppen. Pronotum har en tann midt på hver side.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia (Queensland, New South Wales og Lord Howe Island).
Systematisk inndeling
Disse artene blir noen ganger regnet til Desmiphorini.
Karihavet
Karihavet er en bukt eller vik beliggende mellom Aspøya og fastlandet i Tingvoll, Møre og Romsdal, forbundet med Tingvollfjorden via Langsetvågen mot sydøst. I nord har Karihavet forbindelse med Freifjorden gjennom Nålsundkanalen. Den eneste øyen i Karihavet er Narstadholmen som ligger i innløpet til den nordlige delen av Karihavet, mellom Gjelvika på Aspøya og Børkjeneset på fastlandsiden i øst.
Nalek Korbaj
Nalek Korbaj (født 8. oktober 1995) er en venezuelansk bokser.
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Monica Hitchcock
Monica Hitchcock (født 26. februar 1958) er en canadisk volleyballspiller.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 8.
Thangka
De thangkaer som er malt med vannfarver på linduker kalles på tibetansk bris-than; er de vevet eller stukket i silke kalles de gos-than.
Flyktninger fra Norge
Flyktninger fra Norge omfattet under andre verdenskrig om lag 50 000 mennesker som flyktet fra det tyskokkuperte Norge, de fleste av disse til det nøytrale Sverige. Ved frigjøringen i 1945 vendte de fleste flyktningene tilbake til Norge. Ved krigens slutt var det 43 000 norske flyktninger i Sverige.
De fleste av flyktningene ble i Sverige under krigen, men en del reiste også videre, særlig til Storbritannia for å melde seg for de norske myndighetene der og for å delta i krigføringen på de alliertes side. Etter hvert som de allierte fikk overtak i krigen, fikk de norske flyktningene i Sverige tilgang til våpentrening og det såkalte Reservepolitiet ble opprettet, i realiteten var det regulære hæravdelinger.
Flyktningstrømmen begynte allerede ved invasjonen 9. april 1940 og varte helt til ut april 1945. I begynnelsen tok flyktningene seg over svenskegrensa på egen hånd, men etter hvert som det ble vanskeligere grunnet tysk vakthold ble det organisert flyktningeruter av motstandsbevegelsen hvor såkalte grenseloser ledet og organiserte flukten.
I alt 3290 personer krysset Nordsjøen til Storbritannia, 158 omkom ved forlis, 77 ble tatt til fange av okkupasjonsmakte og 29 ble henrettet.
Grace Under Pressure
Grace Under Pressure er det tiende studioalbumet av det kanadiske progressive rockebandet Rush. Albumet ble utgitt i 1984 på Mercury Records.
Sang nummer tre på albumet, «Red Sector A», er kjent for sin hentydning til holocaust. Sangen er inspirert av Geddy Lees mor, og det hun har fortalt ham fra tiden hun satt i konsentrasjonsleiren Bergen-Belsen.
Denne platen er nok et eksempel på at Rush i stor grad benyttet seg av syntersizere, det beste eksempelet er sangen «Between the Wheels», albumets siste spor.
Sporliste
All tekst og musikk er skrevet av Neil Peart, Geddy Lee og Alex Lifeson
Kolos Ferenc Vaszary
Kolos Ferenc Vaszary  (født 12. februar 1832 i Keszthely i Ungarn, død 3. september 1915 i Balatonfueuered) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Esztergom 1891–1913.
Han deltok under konklavet 1903 som valgte pave Pius X, men på grunn av høy alder og svak helse dro han ikke til konklavet 1914.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Odai Al-Hindawi
Odai Al-Hindawi (født 28. juli 1991) er en jordansk bokser.
Han representerte Jordan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Verdensrekorder under Sommer-OL 2012
Verdensrekorder under Sommer-OL 2012 inneholder samtlige utøvere som satt ny verdensrekord under Sommer-OL 2012 i London.
Piauís flagg
Piauís flagg består av en flaggduk med sju grønne og seks gule striper, samt en blå kanton med en hvit stjerne og datoen 13. mars 1823 skrevet på portugisisk. Flagget er i størrelsesforholdet 7:10.
Flaggets hovedfarger, grønt og gult, er Brasils nasjonalfarger og symboliserer at Piauí hører til det brasilianske sambandet. Kantonen med stjernen representerer delstaten Piauí. Datoen viser til dagen for slaget ved Jenipapo, da Portugal kjempet mot brasilianske uavhengighetstilhengere i delstaten.
Piauís flagg ble første gang innført i 1922. Det hadde da kun den hvite stjernen i kantonen. Datoen ble påført flagget ved lovendring av 17. november 2005.
Flagget til Piauí er basert på flagget som ble benyttet for Brasils Forente Stater i kort tid i 1889, i forbindelse med at keiserdømmet ble styrtet. Dette var igjen til etter forbilde av USAs flagg. To andre delstater, Goias og Sergipe, har lignende flagg som også er basert på det republikanske flagget fra 1889.
Osloløpet
Osloløpet ble arrangert fra 1975 til 2005 på Ekebergsletta i Oslo kommune.
Løpet ble arrangert 31 ganger. Det har nå tatt en pause og de som ønsker å ta opp igjen arrangementet kan henvende seg til OSI friidrett.
Osloløpet regnes for Norges eldste rene mosjonsløp. Det var lenge Norges største.
Osloløpets historie er sammenvevd med det som er blitt kjent som «Joggebølgen», og det springer ut av Norges Friidrettsforbund sentralt.
Det er viktig å få frem at det sterke Dagbladengasjementet var både en redaksjonell innsats og en materiell innsats ved at avisen bekostet annonser og produksjon av materiell, samt kreativ hjelp i PR/markedsføring. Den som senere fra avisens side fikk størst betydning for Osloløpet, var uten tvil Einar Christensen. Han bidro på den redaksjonelle side sterkere enn det har vært gjort i noen norsk avis noen gang når det gjelder mosjonsløp. Høydepunktet var ”Dagbladets joggekampanje” i 1979, men han var med også i mange år senere.
Thorbjørn Gjølstad
Gjølstad var utdannet cand.jur. fra Universitetet i Oslo i 1968 hvor han siste år var vitenskapelig assistent ved Institutt for statsrett og folkerett.
Gjølstad var fra 1968 saksbehandler og fra 1973 kontorsjef ved Riksskattestyret. Fra 1979 til 1987 var han statsadvokat ved Riksadvokatembetet. Han var direktør i Skattedirektoratet en kort periode fra 1987-1988, før han i ble utnevnt til leder (ekspedisjonssjef) av Skattelovavdelingen.
Han var gift med høyesterettsdommer Liv Gjølstad.
Gjølstad var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden
Sela Ward
Sela Ann Ward (født 11. juli 1956 i Meridian i Mississippi) er en amerikansk skuespiller som har opptrådt på film og TV.
Ward er kjent for sine roller som karakteren Teddy Reed i den amerikanske TV-serien Sisters fra 1991 til 1996 og som karakteren Lily Bemanningen i serien Once and Again mellom 1999 og 2002. I juli 2010, annonserte den amerikanske TV-kanalen CBS at Ward kunne komme til å fremstå som en ledende figur i den syvende sesongen av den populære kriminalitets-serien CSI: NY.
Ward ble født i 1956 som den eldste av fire barn av Annie Kate (født Boswell), en husmor som døde av eggstokkreft den 12. februar 2002, og Granberry Holland Ward som jobbet som elektroingeniør og døde 13. januar 2009. Hun har en yngre søster, Jenna, og to brødre, Brock og Granberry III. Ward ble utdannet på University of Alabama, hvor hun opptrådte som en av Crimson Tide-cheerleaderene, og hun tok blant annet hovedfag innen kunst og reklame.
Ward ble opprinnelig tilbudt både rollen som Megan Donner i serien CSI: Miami og rollen som Susan Mayer i serien Frustrerte fruer, men hun takket nei til begge rolle-forespørsmålene. Disse rollene gikk senere henholdsvis til Kim Delaney og Teri Hatcher. Ward sa at hun ikke ønsket hovedrollen i slike TV-serier fordi det ville kreve at hun måtte være så lenge unna familien sin.
Ward har vært gift med Howard Sherman siden 1992. Etter møte med to fosterbarn under en ferietur til hjemstaten Mississippi i 1997 bestemte Ward seg for å skape et bredere tilbud til mishandlede og forsømte barn, ved å sørge for og delvis finansiere etableringen av et husly for de som venter på plassering i fosterhjem.
KulturHuset
Bygningen har tre konsertscener: Amfiscenen har kapasitet på 620 sitteplasser inkludert galleriene, og 1200 ståplasser ved konserter hvor setene fjernes. I kjelleren ligger ytterligere to scener: «Lillescenen» har plass til 300 tilhørere. Scenen «Verkstedet» – som tidligere var Hålogaland teaters snekkerverksted, malersal og smie – brukes til mindre konserter. Inngangspartiet og garderoben utgjør et område kalt «Forum», som også brukes til utstillinger og arrangementer. Bygget har også en kafé, «Café Sånn», som har inngang fra Grønnegata.
Hovedscenen benyttes til kino under Tromsø Internasjonale Filmfestival. Kulturhuset var lokale og hovedscene for Hålogaland Teater fra 1984 til de fikk eget bygg sør for Framsenteret i 2005. KulturHuset ligger nær Torgallmenningen.
Ved hovedinngangen fra torget står det en statue av Arthur Arntzen med Oluf på skulderen.
Erik Smith-Meyer er daglig leder for KulturHuset.
Historie
Etter brannen i Tromsø sentrum i mai 1969 var det behov for nytt konsertlokale etter at Arbeiderforeningens lokaler var nedbrent. Året etter bybrannen bestemte Stortinget at Hålogaland Teater skulle etableres i Tromsø, og det skapte straks behov for tilfredsstillende teaterlokale. Ofte ble Fokus kino eller gymnastikksalen på Sommerlyst skole brukt til kulturarrangementer og hovedsalen der ble omtalt som aula. Tromsø Arbeiderforening stilte gratis tomt til disposisjon. Kommunestyret vedtok i 1976 å bygge et bygg for flere formål. Huset ble ferdig oppført i 1984 og åpnet 14. januar 1984. Byggekostnad var 57,5 millioner kroner. Åpningsforestillingen var en teaterforestilling om Petter Dass, skrevet av Lars Berg.
Emmett Brennan
Emmett Brennan (født 4. mai 1991) er en irsk bokser.
Han representerte Irland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
POWER1
POWER1 er en tidligere 32-biter RISC mikroprosessor som ble utviklet og produsert av IBM. Mikroprosessoren bestod av 8-10 separate integrerte kretser og ble lansert i London den 14. februar 1990 som den første implementasjon av arkitekturen IBM POWER. Før lanseringen av POWER2 i 1993 var den kjent som RISC System/6000 CPU og RS/6000 CPU.
POWER1 ble lansert sammen med tjenermaskinene og arbeidsstasjonene RISC System/6000 og versjon 3.1 av operativsystemet AIX. POWER1 hadde ikke støtte for multiprosessering, ettersom dette er vanskelig å realisere med mikroprosessorer fordelt på flere brikker. I modellen SP1 av IBM Scalable POWERparallel, forsøkte IBM å bøte på denne svakheten gjennom clustering som simulerte multiprosesserende systemer.
Arkitektur
POWER1 er en 32-bit toveis superskalær mikroprosessor, bestående av tre utførende enheter:
Adressebussen er 32-bit, men den virtuelle adressebussen er 52-bit og tillater adressering av mer enn 4 Gigabyte hukommelse.
POWER1 er såkalt big-endian. Den benytter den såkalte Harvardarkitekturen, hvor hurtigminnet er oppdelt i separate deler for instruksjoner og data. Hurtigminnet for instruksjoner er 8 KB, er toveis assosiativt med 64 byte store linjer og er plassert på en egen brikke kalt I-cache Unit (ICU).
Også hurtigminnet for data er plassert på egne brikker. Det finnes to konfigurasjoner: I den såkalte RIOS.9 har dette hurtigminnet en størrelse på 32 KB, fordelt på fire brikker kalt D-cache Units (DCU), hver på 16 KB. I konfigurasjonen RIOS-1, er dette hurtigminnet 64 KB, fordelt på seks brikker. Hurtigminnet for data er fireveis assosiativt med 128 byte store linjer. Det benytter et såkalt store-back scheme, hvor data mellomlagres i hurtigminnet i stedet for i ekstern RAM for å redusere antall dataoverføringer.
János Simor
János Simor  (født 23. august 1813 i Székesfehérvár i Ungarn, død 23. januar 1891 i Balatonfueuered) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Esztergom 1867–1891. Han deltok under Første Vatikankonsil 1869–1870 og var motstander av definisjonen av pavens ufeilbarlighet, men da det likevel ble vedtatt, forsvarte han dogmet.
Han ble kreert til kardinal i 1873 av pave Pius IX, med San Bartolomeo all'Isola som tittelkirke.
Han deltok under konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Jens Wendelboe
Han har også vært orkesterleder for en rekke artister som Donna Summer, i 21 år, Shakira og mange andre.
Som komponist har han fått NOPAs pris for årets verk tre ganger, for «Suite to Bjørn» (1982), «Animal-Suite for 5 tromboner» (1986) og «Winter Landscape» (1996).
Banco del Libro
Banco del Libro er en ideell organisasjon for utbredelse av barnelitteratur, med sete i Caracas, Venezuela
Banco del Libro startet i 1960 som en byttesentral for skolebøker, derav navnet Banco del Libro (Bokbanken), og har siden vokst til å omfatte alle former for lesefremmende aktivitet innen barnelitteratur. BdL er statlig finansiert med 25 % av sitt budsjett, og ønsker ikke å øke denne andelen, for å være uavhengige.
Organisasjonen har startet barnebokforalg, utgitt tidsskrift, etablert modellbibliotek og kompetansenettverk for skolebibliotek. De har Sør-Amerikas største ressurssenter for barnelitteratur, og er et veksthus for forskere, barnebokforfattere og illustratører.
Mama (1999)
Mama (originaltittel: Мама) er en russisk film fra 1999, regissert av Denis Jevstignejev.
Handling
Polina, mor til seks barn, blir stående helt alene etter å ha mistet ektemannen sin etter at han ble fengslet for å ha stjålet kull. Han ble deretter drept når han forsøkte å flykte. For å få endene til å møtes, forsøker Polina å grunnlegge et musikalsk ensemble. Men snart innser hun imidlertid at barna hennes burde få en mye bedre skjebne enn det livet de lever nå, og hun tar en desperat beslutning om å komme seg ut av Sovjetunionen ved å kapre et fly.
Implantat
Et implantat i medisinsk/odontologisk forstand er en fysisk gjenstand eller materiale som med hensikt er innført i kroppen for å bedre helsesituasjonen og livskvaliteten. Det er oftest snakk om syntetiske og bearbeidede biomaterialer, til forskjell fra transplantater som er et organ eller vev som overføres fra et annet menneske (allotransplantat) eller fra personen selv (autotransplantat). Et xenotransplantat er et vev eller organ fra f.eks. dyr. Xenotransplantasjon kan reise flere etiske og medisinske problemstillinger. Noen ganger er implantatet beregnet på å vokse sammen med eller støtte innvekst av nytt vev. Dette kalles et graft. Som følge av utviklingen innen bl.a. bioteknologi og biomaterialteknologi blir det trolig mindre tydelige skiller mellom syntetiske implantater, grafts og transplantater.
Definisjon
Det er ulike definisjoner på begrepet implantat. Amerikanske Food and Drug Administration bruker uttrykket «permanently implantable device», der implantatet er beregnet på bruk i minst ett år. EUs direktiver om medisinsk utstyr bruker begrepet «(kirurgisk) implanterbart medisinsk utstyr», som dekker de fleste implantat-typer, også «aktivt» utstyr og gjenstander for f.eks. svangerskapskontroll. Men hvis virkningen er primært farmakologisk, blir det ikke klassifisert som medisinsk utstyr i henhold til EU-beskrivelsen.
En norsk definisjon (basert på ):
Definisjonen vil inkludere typiske og kjente implantater som leddproteser, utstyr for kirurgisk behandling av beinbrudd (i form av plater, skruer, nagler) og tannimplantater (også kalt orale implantater). Definisjonen omfatter også kosmetisk bruk, f.eks. brystimplantater. I tillegg vil den dekke (bio)aktive implantater, f.eks. pacemakere og produkter med kontrollert avgivelse av medikamenter eller stråling. For å kalles et implantat må funksjonstiden være lengre enn det som anses som midlertidig eller kortvarig, dvs. tiltenkt brukstid på minst 30 dager. For eksempel vil ikke nålen i en vaksinasjonssprøyte bli betraktet som et implantat, heller ikke utstyr som brukes til å undersøke tarmsystemet.
Dance Till Daylight
Dance Till Daylight er et musikkalbum med Nashville, utgitt i 2006.
Vestslavere
Vestslavere er slaviske folk som snakker vestslaviske språk. De inkluderer polakker, kasjubere, schlesiere, tsjekkere, slovaker, lusatiske sorbere og de historiske polabiske slavere. Den nordlige eller lechitiske gruppe inkluderer poakkene, kasjuberne og de utdødde polabiske og pomeraniske språk Språkene i Oberlausitz og Niederlausitz har fellestrekk med både den lechitiske og den tsjekko-slovaiske gruppen.
Kulturelt utviklet vestslaverne seg langs linjene til andre vesteuropeiske folkslag på grunn av tilknytning til det romerske keiserriket og vestlig kristendom. De erfarte således en kulturell splittelse med andre slaviske grupper. Mens de østslaviske grupper og de fleste sørslaviske konverterte til den ortodokse kirke, og dermed ble kulturelt påvirket av østromerriket, konverterte vestslaverne sammen med de fleste vestlige sørslavere (slovenere og kroater) til den katolske kirke og kom på denne måten under kulturell innflytelse av den latinske kirke.
Ellsworth Mountains
Ellsworth Mountains er den høyeste fjellkjeden i Antarktis og består av en om lag 350 kilometer lang og 50 kilometer bred rekke av fjell i en nord-sør-konfigurasjon på vestsiden av Ronne isbrem i Marie Byrd Land i Vest-Antarktis. Fjellkjeden deles av Minnesotabreen i den nordlige Sentinel Range og den sørlige Heritage Range. Den førstnevnte er den desidert høyeste og spektakulære med Vinson Massif (4 892 moh.) som det høyeste punktet på kontinentet.
Historie
Ellsworth Mountains ble kartlagt i detalj mellom 1958 og 1966 av USGS basert på landundersøkelser og flyfotografier tatt av U.S. Navy. Da det ble klart at fjellene besto av to atskilte kjeder, begrenset US-ACAN navnet Sentinel Range til den nordlige delen og ga den sørlige delen navnet Heritage Range, samtidig som hele gruppen av fjell ble gitt oppdagerens navn.
Paul Blart: Mall Cop
Paul Blart: Mall Cop er en amerikansk filmkomedie fra 2009, regissert av Steve Carr. Filmen kom ut i USA den 16. januar 2009, distribuert av Columbia Pictures.
En oppfølger, Paul Blart: Mall Cop 2, ble utgitt i 2015.
Sammendrag
Paul Blart (Kevin James) er bosatt i New Jersey sammen med sin datter, Maya og eldre mor, Margaret. Han håper å bli med i politiet, men har hypoglykemi. Blart er sikkerhetsvakt ved et kjøpesenter, patruljer senteret på Segway, og trener opp Veck Simms (Keir O'Donnell), som ny vekter. Natt til Black Friday planlegger noen kjeltringer å rane kjøpesenteret. De tar flere ansatte og kunder som gissel. Simms blir avslørt som gjengens leder – hans jobb som sikkerhetsvakt var for å samle informasjon fra senteret.
Ranerne holder gislene for å hindre at politiet stormer stedet, og de plasserer bevegelsessensorer overalt i tilfelle noen prøver å ta seg inn. Blart snakker med SWAT-leder James Kent (Bobby Cannavale) som ber Blart pelle seg vekk og la politiet håndtere situasjonen. Men Blart oppdager en kvinnelig ansatt, Amy Anderson – som han har romantiske følelser for – blant gislene, og vil redde henne. Han oppdager at ranerne har skrevet ned flere kredittkort-koder, og han innser at deres egentlige plan er å rane en bank ved kjøpesenteret.
Blart arresterer alle ranerne, bortsett fra Simms som kidnapper Anderson og Maya og stikker av. Blart følger etter dem til en flyplass, hvor Simms prøver å flykte til Cayman Islands. James Kent dukker opp og avslører at han står i ledtog med ranerne. Før Kent kan skyte Blart, kommer en annen vekter og skyter Kent i armen. Ranerne blir arrestert. Blart og Anderson gifter seg i kjøpesenteret, stående på hver sin Segway.
Trippelalliansepakten
Brasil gikk inn i Uruguay og innsatte sin egen brasil- og argentinavennlige regjering i oktober 1864 etter å ha avsatt den sittende Paraguayallierte regjeringen. Paraguay svarte med å angripe Brasil og Argentina på to fronter. Brasil og Argentina allierte seg med den nye regjeringen i Uruguay og erklærte dermed krig, den såkalte Trippelalliansekrigen mot Paraguay den 1. mai 1865.
Hendelsen er også kjent som «den paraguayanske krig» og ble utkjempet fra 1864 til 1870. Dette var den blodigste konflikt i Latin-Amerikas historie, og nest blodigste konflikt som har vært på det amerikanske kontinentet. Den 1. mars 1870 ble krigen i praksis avsluttet da den paraguayanske presidenten Francisco Solano López døde.
Newfoundland-irsk
Newfoundland-irsk (Gaeilge Thalamh an Éisc, Newfoundland Irish) er en irsk dialekt på øya Newfoundland. Det stod sterkt til midten av 1900-tallet. Det er svært likt det irsk som ble talt i det sørlige Irland på den tid da det var en masseutvandring fra countyene Tipperary, Waterford, Wexford og Cork.
Fjellkurle
Fjellkurle (Chamorchis alpina) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).
Utseende
På en fjelltur er neppe dette den første planta en legger merke til. Gulgrønn, uanselig og sjelden over 10 centimeter høy, er det vanskelig å få øye på fjellkurle uten trening. Men ser en nærmere på planta ser en at den er ganske pen likevel.
Water Polo Arena
Water Polo Arena var en arena under Sommer-OL 2012 i London, og var plassert i det sørøstre hjørnet av den olympiske parken. Under OL holdt arenaen kamper i vannpolo, og var den første arenaen i OL som var bygd kun for vannpolo. Etter OL ble bygningen demontert og planen er at bygningen kan brukes til andre OL eller mesterskap, slik at OL blir mer miljøvennlig.
Fjellkurle
Forekomster i Norge
I tillegg til at en må lete godt for å i det hele tatt få øye på planta, er den ikke spesielt vanlig. Fjellkurle er en bisentrisk fjellart, det vil si at det har et utbredelsesområde i sør og et utbredelsesområde i nord. Uansett må fjellkurle ha kalk i grunnen for å trives.
Det sørlige utbredelsesområdet til arten går fra de nordlige delene av Jotunheimen, Trollheimen og Dovrefjell nord til Snåsa. I nord finnes planta fra Hattfjelldal og helt til Vardø. Fjellkurle er vanligere i nordlige fjellstrøk enn i sørlige. Fra 2021 er den kommet med i Norsk rødliste for arter som nær trua (NT).
Artist of the Century
Artist of the Century er en samleplate med Elvis Presley, utgitt i 1999.
Sokndal
Sokndal er den sørligste kommunen i Rogaland og grenser mot Agder. Kommunen grenser i vest mot Eigersund, i nord og øst mot Lund kommune, i sørøst mot Flekkefjord.
Administrasjonssenteret i Sokndal heter Hauge. Sogndalstrand, der Sogndalstrand Amfi ligger, er en del av dette tettstedet.
Sokndal kommune har fire store severdigheter: Sogndalstrand, Ruggesteinen, Blåfjellgruvene og Jøssingfjord. Sistnevnte er opphav til ordet jøssing, som ble verdenskjent under andre verdenskrig.
Natur og geografi
Hele sørøstre Rogaland innenfor Dalane tilhører den 1 700 km² store Rogaland anortosittprovins, tidligere kjent som «Egersundfeltet». Dette er en magmatittisk formasjon av dypbergarter som også fortsetter utover i Nordsjøen i et tilsvarende stort område. De vanligste bergartene, er de lyse størkningsbergartene anortositt, gabbro-typene noritt og jotunitt, videre de økonomisk interessante apatitt, magnetitt og ilmenitt, samt dypbergarten mangeritt. Apatitt-feltene er rike på fosfor og kjennes på en ekstra frodig vegetasjon.
Mot slutten av dannelsen av det svekonorvegiske grunnfjellskjoldet for 932 millioner år siden, steg masser fra mantelen opp fra inntil 8 km dybde. De eldre, svekonorvegiske gneis- og granittfeltene omkring anortosittformasjonen ble smeltet ned og omdannet under sterk varmepåvirkning til blant annet osumilitt i en 15–30 kilometer bred sone.
De viktigste innsjøene i kommunen er Eiavatnet, Grøsfjellvatnet og Åna.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Kultursenteret Hauge gamle skole. Hauge gamle skole ble realitet i 2000 og blir brukt av en rekke forskjellige lag og foreninger, med mange og varierte aktiviteter.
Winge Reisebureau
Winge Reisebureau A/S (opprinnelig Winge & Co.s Reisebureau A/S) var et av Norges største reisebyråer. Det blei etablert i 1937, og utvida etter hvert virksomheten, dels gjennom eide filialer, dels gjennom franchisevirksomhet. Winge gikk i 1997 inn i den nye reisebyråkjeden VIA Travel.
Winge hadde sitt hovedkontor i Karl Johans gate 33 (Magnus-gården) i Oslo. Det var et av de fem byråa som i 1939 stifta Den Norske Reisebyråforening. Det etablerte etter hvert filialkontorer ei rekke steder i landet, og også i utlandet.
Winge arrangerte pakketurer gjennom Prisma Tours, som de eide sammen med blant annet Bennett Reisebureau og Norges Statsbaner. De eide også 50 prosent av Informa Tours. Fra 1982 var Folkeferie en del av Winge-kjeden.
I 1991 overtok den svenske kjeden Nyman & Schultz AB Winges avdeling for forretningsreiser. I 1997 fusjonerte så resten av Winge med Flyspesialisten og NAF Reisebyrå til VIA Gruppen AS.
Sanjar Tursunov
Sanjar Tursunov (født 18. august 1998) er en usbekisk bokser.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Pibanga
Utseende
Nokså små, brune trebukker. De er kamuflasjefarget, ligner kvister og er noe knudrete. Antennene er kortere enn kroppen. Slekten kjennes lett på at lårene på forbeina er kraftig utvidete.
Utbredelse
Bortsett fra én art i Costa Rica og Panama lever alle i Amazonas-bekkenet i Brasil, Ecuador og Bolivia.
Karen Fraser
Karen Fraser (født 4. desember 1959) er en canadisk volleyballspiller.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 8.
Lesley Ann Warren
Lesley Ann Warren (født 16. august 1946 i New York City i New York) er en amerikansk sanger og skuespiller som har spilt i mer enn 60 filmer, inkludert filmene Millionaire, Victor/Victoria og Clue og Color of Night.
Warren har også hatt flere roller i flere forskjellige TV-serier som Mission: Impossible, Desperate Housewifes, Crossing Jordan og Will & Grace. Hun er av russisk-jødisk avstamming og har en sønn som heter Christopher Peters (født i 1968) som også er skuespiller. Hun giftet seg med Ronald Taft i 2000.
Warren begynte på sin karriere som ballettdanser og fikk blant annet opplæring ved den kjente School of American Ballet. Hun startet som skuespiller i en alder av 17 år. Hennes debut på Broadway kom i 1963 med sin opptreden i en musikal. Hun ble tildelt en Theatre World Award for sin opptreden i 1965-floppen av den musikalske produksjonen ''Drat! The Cat!''
I 1973 portretterte Warren Scarlett O'Hara i Los Angeles-produksjonen av musikalen Scarlett, men stykket ble av kritikerne betegnet som meget dårlig gjennomgått og gikk ikke videre til Broadway som det først var planlagt. Warren hadde flere tilbakevendende roller i TV-serien Will & Grace som karakteren Will Trumans fars elskerinne, og i serien Frustrerte fruer spilte hun rollen som karakteren Susan Mayers mor.
Kadril
Kadril (originaltittel: Кадриль) er en russisk film fra 1999 regissert av Viktor Titov.
Weymouth and Portland National Sailing Academy
Weymouth and Portland National Sailing Academy er et nasjonalt seilingssenter ved halvøyen Isle of Portland i Dorset, England. Under Sommer-OL 2012 arrangerte senteret seilingsøvelsene, og var således en av få arenaer som lå utenfor London.
Vippetangen konditori (sang)
Teksten er etter all sannsynlighet en humoristisk tildekket grisevise, samt en slags oppfordring til menn om å holde seg unna damer med et yrke hvor det kun er pengene som teller. Teksten er gjengitt på omslaget til På sangens vinger.
Sahel
Sahel er den biogeografiske og klimatiske overgangssonen som ligger mellom Sahara i nord og det sudanesiske savannebeltet i sør. Området har semiarid klima og strekker seg over hele det afrikanske kontinentet fra Atlanterhavet i vest til Rødehavet i øst. Det arabiske ordet ساحل, sahil betyr strand eller kyst, og en kan tenke på Sahel som den sørlige bredden for sandhavet i Sahara.
Sahel strekker seg over følgende områder: nordlige Senegal, sørlige Mauritania, sentrale Mali, nordlige Burkina Faso, det aller sørligste Algerie, Niger, sentrale Tsjad, sørlige og sentrale Sudan, de aller nordligste delene av Sør-Sudan, Eritrea, Etiopia, Nigeria, Kamerun og Den sentralafrikanske republikk.
Bredden på sonen varierer fra noen hundre kilometer til mer enn tusen kilometer. Landskapet er stort sett flatt og ligger mellom 200–400 moh. Det er noen få fjellområder med topper opptil 3000 moh. Klimaet er tropisk, men har markerte årstider. Gjennomsnittlig maksimumstemperatur er 33–36 °C og gjennomsnittlig minimumstemperatur er 18–21 °C. Årsnedbøren varierer fra 600 mm i sør til 200 mm i nord. Det meste av regnet kommer i sommermånedene mai–september. Deretter følger en seks til åtte måneder lang tørketid der trærne mister løvet og graset tørker inn.
Området er tynt befolket, og tradisjonelt har det meste av befolkningen vært nomader som flytter dyrene dit det finnes beite.
Robert Jeangerard
Robert Eugene «Bob» Jeangerard (født 20. juni 1932 i Evanston i Illinois, død 5. juli 2014) var en amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Jeangerard ble olympisk mester i basketball under OL 1956 i Melbourne. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var fjerde gangen som basketball sto på det olympiske programmet, femten lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 22. november til 1. desember. USA vant semifinalen over Uruguay med 101-38 og i finalen vant laget med 89-51 over Sovjetunionen. Jeangerard spilte alle åtte kampene og scoret 100 poeng for USA under OL-turneringen.
Jeangerard døde etter komplikasjoner av Alzheimers sykdom den 5. juli 2014 i en alder av 81 år.
Jan Beitohaugen Granli
Jan Beitohaugen Granli (født 12. oktober 1979) er en norsk hardingfelespiller.
Danis Latypov
Danis Latypov (født 28. september 1990) er en bahrainsk bokser.
Han representerte Bahrain under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
János Scitovszky
János Scitovszky  (født 1. november 1785 i Béla i Ungarn, nå Kosická Belá i Slovakia, død 19. oktober 1866 i Budapest) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Esztergom 1849–1866.
Han ble kreert til kardinal i 1853 av pave Pius IX, med Santa Croce in Gerusalemme som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Lappflokk
Lappflokk (Polemonium acutiflorum) er en flerårig urt i fjellflokkfamilien.
Den blir 20–80 cm høy og ligner på slektningen fjellflokk (P. caeruleum). Stengelen er opprett og har både lange hår og kjertelhår. Bladene sitter spredt og er ulikefinnede. De nedre bladene har 6–8 par småblad. Blomstringstida er i juli–august. Blomsterstanden består som regel av ganske få blomster. Blomstene er blå, klokkeformede, 18–22 mm store og har spisse, tett kanthårede kronfliker. Artsepitetet acutiflorum betyr «spissblomstret» og viser til formen på kronflikene.
Sunde Idrettslag
Sunde Idrettslag (stiftet 25. mai i 1965) er et idrettslag fra Stavanger. Idrettslaget holder til på Sunde og i Kvernevik og tilbyr både fotball, håndball, Dans og lek og svømming.
Lappflokk
Lappflokk vokser i vier- og bjørkekratt, ved elver og bekker og ofte på kulturpåvirkede steder. Den er utbredt i nordlige deler av Eurasia i Norge, Sverige, Finland og Russland, og den finnes også i Alaska og vestlige Canada. I Norge vokser den i nesten bare i Troms og Finnmark, men den finnes også ved Čunojávri helt øst i Narvik i Nordland. Den dyrkes ofte som hageplante.
Sunde Idrettslag
Håndball
Klubbfargene er gul og svart på hjemmedrakten og svart på bortedrakten. Hjemmekampene spilles i Kvernevikhallen. A-laget blir i sesongen 2013/14 trent av Morten Skogen og de spiller i 5. divisjon.
Fotball
Klubbfargene er gul og svart på hjemmedrakten og svart på bortedrakten. Hjemmekampene spilles på Kvernevik kunstgrasbane, på folkemunne kalt Santiago Kvernabeu. A-laget blir i sesongen 2023 trent av Anfinn Nilsen med Hans Jakob Hornseth og Simen Soma Hjelle som assistenter. Sunde spiller i 5. divisjon.
Suttung-bevegelsen
Suttungbevegelsen er utsprunget av forfatteren Ingeborg Refling Hagens kulturarbeid. Siden hun selv var dikter, er det naturlig at innsikt i ordets kunst er fundamentet for det kulturelle formidlingsarbeid hun gav støtet til, og som etter hvert skulle vokse seg til en kulturstrømning eller en bevegelse. Ingeborg Refling Hagen levde fra 1895 til 1989, og det er den form hennes kulturarbeid fant i årene etter annen verdenskrig som primært skal forbindes med navnet Suttung. I norrøn mytologi forekommer skaldedrikken «Suttungs mjød» som gir visdom og skaldskap. Å drikke av «Suttungs mjød» er å forstå som et sinnbilledlig uttrykk for å tilegne seg diktning som bringer erkjennelse, menneskelig vekst og forløser skapende evner.
Mens Hagen var i tyskernes fangenskap under annen verdenkrig, lovet hun seg selv at dersom hun overlevde, skulle hun sette kreftene inn på å drive åndelig opprustning, så fascistiske og nazistiske tendenser ikke skulle få anledning til å utvikle seg i det norske folk. Fangenskapet hadde til fulle vist henne hva slags diktning som hadde vært livshjelp for henne selv. Det var denne hun ville bygge videre på.
Blant norske diktere rettet hun især oppmerksomheten mot Henrik Wergeland, Henrik Ibsen og Hans E. Kinck, men disse var langt fra de eneste. Hun formidlet den store europeiske kulturarven representert ved Bibelen, Homer, greske tragedier, Vergil, Dante, Milton, Calderon, Moliere, Shakespeare, Holberg, Ibsen, Dostojevskij, Hugo, Dickens, George Eliot, H C Andersen, Søren Kierkegaard, Almquist, Snorre, klassisk og norrøn mytologi og folkeeventyr, for bare å nevne noe. Folkediktningen var viktig for henne, og hun hadde selv røtter i en levende fortellertradisjon. Også når det gjaldt folkediktning så hun gjerne utenfor Norges grenser, f.eks. mot 1001 natt.
Opprinnelsen til Refling Hagens kulturarbeid
Suttungarbeidet retter seg mot alle alderstrinn, og ikke minst mot barn og unge. Det er mange måter å forklare opprinnelsen til Ingeborg Refling Hagens kulturarbeid på. Man kan si at det hele begynte med mormorens og morens fortellinger i barndommen, eller man kan hevde at det oppsto rundt hennes virke i mellomkrigstida. En viktig forutsetning for det som senere ble Suttungarbeidet var, i tillegg til egen forfattervirksomhet, det opplesnings- og teaterarbeidet som utfoldet seg med utgangspunkt i plassen Nordjordet på Ekeberg i Østre Aker, like utenfor Oslos daværende bygrense i 1920- og 30-årene. I dette kunstnermiljøet, som fikk navnet Ekebergkolonien, var Hagen den drivende kraft.
Ny retning
Under den tyske okkupasjonen tok arbeidet en ny retning. Hagen engasjerte seg i arbeidet med å organisere flyktningtransporter, og i holdningsskapende motstandskamp. Hun ble redaktør for den illegale avisen som fikk navnet Jøssingposten. På den tiden ble hun oppfordret av noen venner til å gi litteraturundervisning til barna deres, denne virksomheten ble også en dekkvirksomhet for hennes illegale arbeid. For at barna skulle kunne synge den norrøne mytologien, laget hun en rekke mytesanger til kjente melodier. Hun laget dertil en presentasjon av gode barnebøker i sangbar form. Denne kalte hun Låndag på skolen. Naturligvis leste hun for dem de bøkene som er omtalt i sangene. Dette barnearbeidet varte til hun ble arrestert av Gestapo i midten av desember 1941.
I siste del av fangenskapet, mens hun under konstant overvåkning var innlagt på Ullevål sykehus, underviste hun sykepleierne sine i litteratur bak vaktenes rygg. Her gikk det hovedsakelig i Shakespeare, Ibsen og Dante. Et par av pleierskene fulgte henne da hun ble løslatt og sendt hjem til Fredheim på Tangen sommeren 1944. På Fredheim fortsatte det litterære arbeidet, til å begynne sammen med Helga Bøhn og Bertha Brimsøy som var blant dem hun hadde gitt hemmelig undervisning i fangenskapet. De hadde fått smaken på «Suttungs mjød», som de sa. og oppsøkte Fredheim når de hadde mulighet til det. Navnet Suttung var imidlertid ennå ikke knyttet til arbeidet slik det senere skulle bli.
På Fredheim ble det allerede i de første årene etter krigen, og før 1950, arrangert framføringer av Dantesanger, Wergelanddikt og mytesanger. Det ble også sunget mye Almquist, en dikter som Birgit Abrahamsen, Hagens gamle medarbeider fra mellomkrigstida, hadde fått øynene opp for mens hun var flyktning i Sverige. Mytesangene fra Hagens tid som huslærer i det første krigsåret, lot seg enkelt overføre til 'scenen' og ble framført som mytespill. En treåring sto på en taburett med en persisk duk med lange frynser over seg og illuderte Ygdrasils Ask. Og ettersom han hadde overvært prøver, kunne man oppleve at 'asken' sufflerte hvis en av nornene kom ut av det. Framføringene fant sted i stua på Fredheim for et invitert publikum. Det kunne bestå av lærere, lærerskoleelever og andre interesserte.
Livsfrisen
Se egen artikkel Livsfrisen (bokserie)
På denne tida begynte Hagen også å gi ut det litterære verket Livsfrisen. Vi må greie oss selv kom i 1948. Og året etter kom Vi må lete og banke. I disse bøkene klargjør hun sin egen vei, vi kan gjerne si at hun gir leserne del i "Suttungs mjød".
Suttung
I 1947 ble Ingeborg Refling Hagen invitert til å holde foredrag for en gruppe arbeiderkvinner på Simensbråten i Østre Aker (Ø. A. ble innlemmet i Oslo kort tid senere). Hun avsluttet med å oppfordre sitt publikum til å arbeide med litteratur på egen hånd. Publikum sendte ballen tilbake og ba henne om å veilede dem, hvilket hun påtok seg. Det oppsto en interessert lesegruppe på Simensbråten. De begynte med Ibsen, og utvidet stadig repertoaret. I praksis er denne kvinnegruppa blitt oppfattet som den første Suttunggruppa. Arbeidet på Simensbråten pågikk i flere ti-år.
Sentral-Suttung
Få måneder senere, på nyåret i 1948, oppsto det en lesegruppe i Oslo som kalte seg «Sentral-Suttung», og det skal være her at Suttung-navnet eksplisitt ble tatt i bruk som betegnelse på Ingeborg Refling Hagens kulturarbeid. Gruppa kom i gang på hybelen til telemarkingen Helga Bøhn. Gruppa vokste seg stor, og flyttet siden til hovedbiblioteket på Deichmann. Her fikk Hagen tillatelse til fritt å bruke et lokale i kjelleren. Det ble Sentral-Suttungs faste base i en årrekke. På Deichmann samlet det seg regelmessig unge og godt voksne som arbeidet seg gjennom grunnpilarer i den klassiske europeiske og norske litteraturarven under veiledning av Hagen. Høytlesningen gikk på omgang. Leste man skuespill, ble rollene fordelt mellom de tilstedeværende. Det var selvsagt anledning for alle til å stille spørsmål og komme med kommentarer. Arbeidet stimulerte Hagen til å skrive en lang rekke litterære studier som Sentral-Suttung og andre Suttung-grupper fikk del i etter hvert som de ble til.
Barne-Suttung
Det som kalles Barne-suttung, oppsto også på Simensbråten. De før nevnte kvinnene på Simensbråten fikk gjennom samarbeidet med Hagen viktige nøkler til å trenge inn i den store litteraturen. De fikk så mye ut av dette, at snart mente de at også deres barn måtte få del i skattene. De luftet det for Hagen som straks handlet, og den første barnesuttunggruppa ble opprettet under ledelse av Hagens samarbeidspartner gjennom flere år, niesen Aslaug Groven Michaelsen og mannen hennes, Per Michaelsen, omkring 1950. De var begge på den tid i gang med studier ved Universitetet i Oslo. Hagen engasjerte seg også i barnearbeidet, og det oppsto snart nye barnegrupper. Hun drev selv barne- og ungdomsgruppa som oppsto på Tåsen. Parallelt med at Suttungarbeidet grep om seg i Oslo-området, vokste Suttungarbeidet på Fredheim. Fredheim fikk etter hvert et stort oppland av store og små Suttunggrupper som bidro til å rekruttere unge mennesker til opphold på Fredheim, f.eks. i feriene. Noen ble boende der i en kortere eller lengre perioder. Hagen fortsatte selv med å reiste inn til Oslo hver 14. dag for, som det kaltes, å «drive Suttung», på Simensbråten, på Deichmann og Tåsen. De faste Osloturene strakte seg som regel over et par dager.
Wergelandstevnet 17. juni
I 1950 ble det store Wergelandsstevnet som Hagen hadde tatt initiativet til, flyttet til Tangen i Stange. De to første stevnene ble arrangert på Eidsvoll i 1938 og -39. Etter krigen ble stevnene arrangert i tilknytning til Stein skole på Romerike. Men fra og med 1950 og hver 17. juni fram til denne dag, har det vært arrangert på Tangen. En viktig del av Suttungarbeidet besto i å innøve dikt og skuespill av Henrik Wergeland. Disse skulle framføres ved Wergelandsstevnet 17. juni hvert år. Det ble imidlertid også arbeidet med annen litteratur.
Sentrale støttespillere ved arrangementet av 17. junistevnet, var i mange år framover Aslaug Groven Michaelsen, Per Michaelsen, og ikke å forglemme malerinnen Birgit Abrahamsen, som døde i 1961. Hun la bl.a. grunnlaget for det som siden skulle bli 17. juniblomsten. Denne ble utformet i kreppapir og avstedkom med årene en egen form for kunsthåndverk. Blomsten som ble produsert i rikelige mengder fram mot 17.junistevnene, ble og blir montert på greiner fra skogen, slik at de kan bæres i prosesjon gjennom bygda. Blomsterprosesjonen med sangglade mennesker regnes som et høydepunkt under Wergeland-stevnet på Tangen. Utover 1970-tallet vokste stevnet, og blomstertoget på 17. juni talte tusenvis av deltakere. Ingeborg Hangs store stab av medarbeidere gjorde produksjonen av så mange blomstergreiner mulig.
Kunsten å lage 17. juniblomster ble stadig mer raffinert. Ingeborg Refling Hagen og hennes medarbeidere la hvert år ned et stort arbeid for og skape den skjønnhetsfesten som 17. juni-blomsten bidrar til. Billedkunstnere som Olav Bjørgum og Kari Rolfsen har vært med å utvikle blomsten. Ideen er utsprunget av blomsterprakten i Wergelands diktning, og det meningsinnhold som Wergeland selv la i sine blomstermetaforer, særlig i skuespill som Den Konstitutionelle og Lyv ikke!. Hagen var nøye med form og farger, og ingen blomster var helt like. Ettersom Fredheim utviklet seg til å bli et læringssenter, og kunstinteressert ungdom slo seg ned der, vokste staben som laget 17.juniblomstene, og flere tusen kvister ble laget til Wergelandsfeiringen hvert år. Blomstermaleren Johanne Louise Groven Michaelsen har ført arbeidet videre i senere år.
Fredheim, et lærdomssenter
Etterhvert ble Fredheim, barndomshjemmet til Ingeborg Refling Hagen, det egentlige sentrum for Suttungarbeidet. I og rundt Fredheim samlet det seg stadig mange mennesker, ikke minst ungdom, og mange studerte her, gjerne i flere år, noen på heltid, andre parallelt med at de gikk på skole eller studerte, f.eks ved lærerskole eller universitet. Flere titalls ungdommer tilbrakte travle år på Fredheim, sysselsatt fra morgen til kveld med skolegang, litterære studier, opplesnings- og teaterarbeid. Den klassiske litteraturen sto sentralt, men også samtidslitteratur ble lest og studert. Folkemusikk, sang- og salmetradisjoner ble holdt i hevd, med tekster av diktere som Ingemann, Grundtvig, Aakjær, Topelius, Burns, Bjørnson, Aasen, Blix. I tillegg til at noen bodde i kortere eller lengre tid på selve Fredheim, skaffet andre seg boliger i nærområdet.
Knoppskyting, ikke organisasjon
Det skulle komme til å framstå en rekke kulturpersonligheter i kjølvannet av Suttungarbeidet, som Torleif Kippersund, Anne Gry Folkestad Kippersund, Kristin Lyhmann, Anne Marie Grind, Gunn Bergvik Nymoen, Svanaug Sildnes Lindeman, Åse Sildnes Bjørgum, Gunner Ljødal, Beate Kraggerud, Gudmund Groven, Frøydis Alvær, Grete Klempel Starheim, Kirsti Birkeland, Svein Gundersen, Karen Høie, Svein Hellesøy, Hilde Kveim, Liv Dyrdal, Beate Lind, Trond Østerbø, Dagne Groven Myhren, Anne Jorunn Kydland Lysdahl, Ingrid Elise Wergeland, Frode Kayser, Grethe Schei, Olav Bjørgum, Sigrid Salen, Valborg Maria Sirnes, Johanne Louise G. Michaelsen, Oddvar og Brita Halrynjo, Knut og Turid Hoffart, Ive Skalmerud, Kjell Larsson, Siri Lappegård, Tore Lahn, Per Anders Øien og utallig flere som har gjort en stor arbeidsinnsats på ulike nivåer gjennom mange år både i dette kulturfellesskapet, og i ulike former for videreføring av arbeidet.
Hagens ide var at kulturarbeidet skulle gro innenfra som en organisme, utelukkende i kraft av hver enkelts valg og iboende muligheter, og virke som en surdeig i samfunnet. De som tok del i Hagens kulturarbeid i direkte samarbeid med henne, fikk med seg kunnskap og verdier som de har forvaltet originalt, i lese- og studiegrupper, i barne- og ungdomsteatergrupper, og også i profesjonelle teatergrupper.
På 1960- og 70-tallet var den kulturelle knoppskytingen blitt så åpenbar at noen begynte å snakke om en Suttungbevegelse. Det oppsto et stadig voksende nettverk av barne- og ungdomsgrupper, sommerleirer - og festtradisjoner knyttet til diktere som Wergeland, Hans Ernst Kinck, H.C. Andersen, Dante, Carl Jonas Love Almquist, Robert Burns, Jan Huss. Man fikk Suttungteatret, Suttung forlag, Suttungkoret. Forlaget ble drevet av Svein Hellesøy, Svein Gundersen og Tore Lahn; dirigenter for koret har vært Knut Hoffart, Anne Jorunn Kydland og Eilev Groven Myhren. Koret har især vært et kjærkomment innslag ved Wergelandstevnet på 17. juni, som også ellers er preget av sang.
På et tidspunkt kunne man finne barnegrupper med en eller annen tilknytning til Suttungarbeidet fra Harstad og Vadsø til Danmark. Pedagoger som Maren Mehren, Anne-Gry Kippersund, Oddvar Halrynjo, Beate Kraggerud, Inger Berg, Siri Lappegård og flere har gjort rede for sitt kultur- og teaterarbeid med barn og unge i skrift.
Flere som har deltatt i Suttungarbeid, har funnet en livsgjerning innenfor skoleverket i Norge. Et par av de mest synlige barnesuttung-gruppene anno 2009 er ledet av Anne Jorunn Kydland Lysdahl i Bærum og Beate Kraggerud på Frogner i Oslo. En rekke yngre kulturpersonligheter har mottatt viktige inntrykk gjennom disse og liknende grupper, blant dem Øyonn Groven Myhren, Anders Kippersund, Jonas Kippersund, Marte Spurkland, Eilev Groven Myhren, Hanne Ramsdal, Sigrid Bonde Tusvik og mange flere.
Etter Hagens død i 1989 forsøkte forfatterens arvinger en tid å drive et Ingeborg-museum på Tangen. I 2015 ble Foreningen Ingeborg Refling Hagens kulturhus Fredheim stiftet. Foreningen har kjøpte eiendommen Fredheim, og arbeider for å bevare kunstnerhjemmet, og å utvikle stedet til et åpent og inspirerende kulturhus.
Suttungteateret
Suttungteateret oppsto i 1965, og er nærmere behandlet i en egen artikkel.