cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kronprinsessegade (København)
Kronprinsessegade i dag
Kronprinsessegade er i dag en stille boliggate med Davids Samling som sin viktigste severdighet for besøkende.
Paviljongene leies ut av Slots- og Ejendomsstyrelsen på to-års leieavtaler med mulighet for forlengelse. Det er et krav om en minimumsåpningstid på 20 timer per uke. Det man frembyr må være relevant for stedets historie og samtidig plassert i en moderne kontekst. En større bygning i hagen huser restauranten Orangeriet.
Class of 1984
Class of 1984 er en kanadisk-amerikansk action- og dramathriller fra 1982 regissert av Mark L. Lester. Filmen handler om en nyutdannet lærer som tar opp kampen mot en gruppe voldelige elever på en amerikansk High School. Hovedrollen spilles av Perry King, mens sentrale biroller spilles av Roddy McDowall, David Gardner og Timothy Van Patten. I tillegg spiller Michael J. Fox en av sine første filmroller.
Filmen fikk to oppfølgere: Class of 1999 (1990) og Class of 1999 2:The Substitute (1994). Disse avviker mye fra originalen og ble laget som science fiction.
Handling
Filmen handler om den nyutdannede musikklæreren Andy Norris som velger å stå opp imot de voldelige pøblene på «Lincoln» High School. Den nyansatte Norris blir betenkt når han får se sikkerhetsforanstaltningene ved skolen, men bestemmer seg for å gå inn i lærergjerningen med friskt mot. Allerede i sin første skoletime kommer han i konflikt med Peter Stegman, en intelligent elev som ikke skyr noen midler for å beskytte sine eneområder. Gjengen hans selger dop, driver hallikvirksomhet og sørger for at skoles elever og ansatte lever i stadig frykt. Konflikten på skolen blir stadig mer intens og i kampens hete omkommer både en elev og en lærer. Etterhvert utvikler det seg til ren terror blir det klart at noen blir nødt til å vike unna eller møte konsekvensene. Klimaks nås under en elevkonsert i skolens auditorium.
Om filmen
Class of 1984 ble utgitt i 1982, dels med bakgrunn i den voldelige utviklingen på amerikanske high schools. Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, men mange mente den var kraftig overdrevet. Den har fått 71 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den to av fire stjerner.
Filmen har en del likhetstrekk med klassikeren Vend dem ikke ryggen (Blackboard Jungle) fra 1955.
Filmens soundtrack «I Am the Future» fremføres av Alice Cooper.
I 1984 ble filmen utgitt på leievideo i Norge av Intervideo. Den ble relansert på video på 1990-tallet av Egmont video.
Den egyptiske revolusjonen i 2011
Den egyptiske revolusjonen, også kjent som 25.-januarrevolusjonen (arabisk: ثورة 25 يناير‎; Ṯawrah 25 Yanāyir) eller Vredens dag (arabisk: يوم الغضب; Yawm al-Ġaḍab) var en rekke gatedemonstrasjoner, protester og sivile ulydighetshandlinger som fant sted i Egypt i januar og februar 2011. Opprøret var inspirert av opprøret i Tunisia i 2010–2011. Demonstrasjonene og opprøret begynte angivelig på grunn av politibrutalitet, unntakstilstand, feilslåtte lover, arbeidsløshet, ønske om å øke minstelønnen, boligmangel, stigende matpriser, korrupsjon, mangel på ytringsfrihet, og dårlig levestandard. Hovedformålet med opprøret var å styrte Egypts president Hosni Mubaraks regime. Regimet hadde hatt makten med Mubarak som president siden 1981.
Selv om demonstrasjonene i utgangspunktet var fredelige, oppsto det voldelige sammenstøt mellom sikkerhetsstyrker og demonstranter, og minst 846 mennesker ble drept og 6000 ble skadet i løpet av de 18 første dagene av opprøret.
I en tale 10. februar opplyste Mubarak at han blir sittende som president til det kunne gjennomføres frie valg i september, men visepresident Omar Suleiman kunngjorde 11. februar 2011 at Mubarak gikk av og overlot makten til Det øverste militærrådet. Det meste av protestene stilnet i tiden etter Mubaraks avgang. Nye valg er planlagt i to perioder på tre runder hver, fra 28. november 2011 til 11. mars 2012. Militærrådet lanserte den 1. november et dokument for overkonstitusjonelle prinsipper, der militæret gis en stor rolle i styringen av landet. Dette blir av mange sett på som et forsøk av militærrådet på å ta makt før makten gis til et sivilt styre, og en ny grunnlov skrives.
Protestbevegelser
En rekke streiker siden 2006 mot grunnleggende problemer i det egyptiske samfunnet var noe av det som førte til mange sosiale grupperinger. 6. april-bevegelsen ble inspirert av og dannet etter en streik ved en tekstilfabrikk i Mahalla el-Kubra som ble slått ned av politiet i 2008. I 2010 ble Den nasjonale foreningen for forandring lansert, en organisasjon assosiert med Mohamed ElBaradei. Kifaya-bevegelsen er en gruppering som har arbeidet mot Mubaraks styre siden 2004. Grupperingen Revolusjonære Sosialister spilte en tidlig rolle i organisering av demonstrasjoner i opptakten til revolusjonen. Organisasjonene koordinerte aktiviteten sin på Internett.
Unntakstilstand
Egypt er en semipresidentiell republikk som har vært i unntakstilstand (Lov nr. 162 av 1958) siden 1967, bortsett fra i 18 måneder en gang på 1980-tallet. Under denne loven er politifullmakter utvidet, grunnlovsfestede rettigheter suspenderte og sensur tillatt. Loven innskrenker kraftig politisk aktivitet for andre enn regjeringen. Demonstrasjoner, ikke-godkjente politiske organisasjoner og uregistrerte pengegaver er formelt forbudt. Rundt 17 000 mennesker holdes fengslet under loven, og det fins estimater på at antall politiske fanger er så høye som 30 000.
Under unntakstilstanden har regjeringen lov til å fengsle mennesker på ubegrenset tid, praktisk talt uten grunn, og å holde dem fengslet uten rettssak i vilkårlig lange tidsperioder. Regjeringen hevder at opposisjonsgrupper som Det muslimske brorskapet kan få makt i Egypt hvis den nåværende regjeringen ikke får fortrinn i parlamentsvalg, kunne konfiskere eiendom fra gruppens hovedfinansmenn, og kunne anholde gruppens toppfigurer. Kritikere argumenterer med at dette strider mot demokratiske prinsipper, som innebærer borgeres rett til rettferdig rettsprøvelse og rett til å stemme på enhver kandidat eller parti de anser egnet til å lede landet.
Politibrutalitet
Bruk av sivilkledde politistyrker, Baltageya (arabisk: بلطجية‎), finansiert av Mubaraks regjeringsparti, har vært et kjennemerke på Mubarak-regjeringen. Den egyptiske menneskerettighetsorganisasjonen har dokumentert 567 tilfeller av tortur, blant dem 167 dødsfall, utført av politiet mellom 1993 og 2007. Khaled Mohamed Saeed døde under omstridte omstendigheter i Sidi Gaber-området i Alexandria den 6. juni 2010. Flere bevitnet at Saeed ble slått ihjel av politiet. Den 25. juni ledet Mohamed ElBaradei en demonstrasjon i Alexandria mot påstått mishandling fra politiets side og besøkte Saeeds familie for å kondolere. Det rapporteres at mange politiansatte har vært tilbakeholdne i voldsbruken. En politimann ble sitert å ha sagt til en demonstrant at han bare hadde tre måneders tjeneste igjen, og etter det «vil jeg være på den andre siden av barrikadene.»
Mubaraks presidentskap
Som resultat av denne tosidige politikken har reaksjonene på Hosni Mubaraks udemokratiske styre delt, og de fleste tilfellene av sosial uro i landet, når de i det hele tatt fant sted, fikk sjelden mediaoppmerksomhet, men den amerikanske støtten til demokratikreftene over tid har medvirket til de demonstrasjonene som kom i januar 2011.
Korrupsjon
Politisk korrupsjon i Mubaraks innenriksministerium hadde økt dramatisk, noe som var nødvendig for å sikre makten over institusjonen og opprettholde det lange presidentskapet. Korrupsjonen medførte fengsling av politiske figurer og unge aktivister uten rettssak, bruk av ulovlige og udokumenterte fengsler , og ved å avvise universiteter, moskeer og avisarbeidere basert på politisk holdning.
Transparency International er en internasjonal organisasjon som kartlegger korrupsjon, herunder politisk korrupsjon. Transparency Internationals korrupsjonsindeks for 2010 ga Egypt en CPI-skår på 3.1 på en skala der 10 er lite korrupt og 0 er svært korrupt. Egypt kom på 98.-plass av de 178 landene som ble tatt med i rapporten.
Opprøret i januar 2011
Begrensede, lokale protester har allerede vært vanlige tidligere, men store protester og opprør brøt ut over hele landet fra '''25. januar''', kjent som «Vredens dag», en dato satt av til en stor demonstrasjon av egyptiske opposisjonsgrupper og andre på datoen som opprinnelig er «politiets dag» i Egypt. Opprøret ble omtalt med at Egypt ikke har hatt noe lignende tidligere, og at det var det største uttrykket for folkelig utilfredshet i nyere tid, hvor Kairo ble beskrevet som «en krigssone» av en lokal korrespondent for avisa The Guardian. For første gang hadde egyptere fra alle samfunnslag og med forskjellig sosioøkonomisk bakgrunn deltatt i protestene - demonstrantene var en blanding av fattige og unge fra landet, den egyptiske middelklassen, og sønner og døtre av den egyptiske eliten.
27. januar ble det meldt fra offisielt hold at seks personer var drept og minst 860 demonstranter var arrestert. Samtidig reiste fredsprisvinneren Mohamed ElBaradei til Kairo for å slutte seg til demonstrantene. Andre kilder, blant dem advokaten Khaled Ali i en menneskerettighetsgruppe i Kairo som forsvarer demonstrantene, hevdet at mer enn 1,000 er arresterte.
Foran de varslede demonstrasjonene etter fredagsbønnen '''28. januar''' som fikk navnet «Vredens fredag» ble landets teletjenester avbrutt, blant annet slik at SMS-tjenester og internett-tjenester ble vanskelige, men myndighetene benektet at de sto bak dette.
Det ble meldt om at en antiterror-elitestyrke var utplassert i Kairos gater, og at de største nettleverandørene hadde blokkert trafikk inn og ut av landet. , noe som medførte at sosiale medier som Facebook og Twitter ble utilgjengelige. Mobiltelefon-nettet ble også blokkert, men fasttelefoner ble rapportert å fungere. En video som viser en demonstrant bli skutt og drept av egyptiske sikkerhetsstyrker skapte sinne. Folkemassen kastet stein mot politiet og ropte slagord mot presidenten og hans sønn, som skal ha vært aktuell som etterfølger i presidentembetet. Sikkerhetsstyrkene skal ha brukt vannkanoner og skutt med tåregass og gummikuler og fredsprisvinneren Mohamed ElBaradei har sluttet seg til demonstrasjonene, men ble holdt tilbake av politiet sammen med en gruppe av 2,000 demonstranter som er omringet av politiet.
Det ble innført portforbud i alle byer, demonstrantene beleiret viktige bygninger som utenriksministeriet og en statlig kringkasting og regjeringspartiet Det nasjonaldemokratiske partiets hovedkvarter ble satt i brann. Det ble rapportert at beboere ved Tahrirplassen i Kairo fjernet passordene på trådløsruterne sine slik at demonstrantene kan kommunisere med verden. Alle flyavganger fra Kairo ble innstilte, en journalist rapporterte om at noen politiansatte tok av seg uniformene og deltok i demonstrasjonene, mens folkemengdene jublet til de som gikk over på deres side. Hosni Mubarak holdt etter midnatt en fjernsynstale der han sa han ville be regjeringen om å gå av og erstattes påfølgende dag. Mubarak ga ingen uttrykk for at han selv ville gå av.
I løpet av dagen skal minst fem personer ha mistet livet i Kairo, mens rundt 870 personer skal ha blitt skadet.
29. januar fortsatte urolighetene og flere tusen mennesker var ute i gatene i Kairo. Rundt klokka 13-14:00 lokal tid var omtrent 50 000 mennesker samlet ved Tahrirplassen, 10 000 ved Kafr-al-Sheikh, og i tillegg var det mange andre demonstrasjoner i hele Egypt. Klokka 13:00 erklærte hæren portforbud for Kairo, Alexandria og Suez fra klokka 16:00 til 8:00. Portforbudet fra dagen før hadde hatt «nesten ingen virkning overhodet» ifølge Al Jazeera English, og demonstrantene fortsatte å samles ved at-Tahrirplassen. Demonstrantene samlet seg også ved det egyptiske innenriksministeriet, og tre av dem ble drept i det de forsøkte å storme bygningen.
Hosni Mubarak utnevnte denne dagen Egypts tidligere etterretningssjef, Omar Suleiman som visepresident, en stilling Mubarak ikke har utnevnt i løpet av sine nesten 30 år som president. På ettermiddagen ble det kjent at han hadde utnevnt den tidligere sjefen for det egyptiske flyvåpenet, Ahmad Shafiq, som statsminister og gitt ham oppdraget å sette sammen en ny regjering. Ubekreftede meldinger gikk ut på at Mubaraks sønner og kone hadde flyktet til England, og at mange forretningsmenn reiste fra landet til Dubai.
Demonstrantene ble beskrevet av reportere som mer selvsikre enn dagen før, og nærmest feiret det de følte var enden på Mubaraks presidentskap, men likevel uten håndfaste bevis på at dette var i ferd med å skje. Det ble også rapportert om plyndring. Selv om det var forsøk på å plyndre Det egyptiske museet, forsøkte angivelig folk å beskytte gjenstandene i museet. Noen av dem ble funnet ødelagte, blant annet to mumier som har fått hodet revet av. Flere gjenstander ligger på gulvet, men ingen av dem har blitt stjålet. Museumets suvernirbutikk ble plyndret, og museumet var truet av en nabobygning som står i brann. Det ble hevdet at myndighetene bevisst neglisjerte ansvaret sitt på grunn av demonstrasjonene, og befolkningen jobbet derfor på eget initiativ for å forhindre plyndring.
Tilgangen til Pyramidekomplekset ved Giza ble også stengt på grunn av omstendighetene, men turistbyen Sharm el-Sheikh ble sagt å være rolig. Den 29. januar hadde minst 105 mennesker blitt drept, mange eller de fleste av dem skutt. Dette estimatet er basert på opptelling ved likhus.
Opprøret i februar 2011
1. februar 2011: Mubarak holdt en TV-tale der han lovte å ikke være kandidat i det planlagte valget i september, og lovte politiske reformer. Han sa at han ville bli sittende og tilse en fredelig overgang. Små, men voldelige sammenstøt begynte denne kvelden mellom grupperinger for og mot Mubarak. 1. februar meldte FNs høykommissær for menneskerettigheter at det er antatt at 300 mennesker var drept under urolighetene så langt. Mer enn 3,000 skal ha blitt skadet og hundrevis arrestert.
2. februar 2011: Volden økte da bølger med Mubarak-tilhengere angrep opprørerne, og noen av Mubaraks tilhengere red på kameler og hester inn på Tahrirplassen, angivelig bevæpnet med sverd og kjepper.
6. februar 2011: En samlet søndagsmesse ble holdt med koptere og muslimer på Tahrirplassen. Meklinger mellom visepresident Omar Suleiman og representanter for opposisjonen begynte samtidig som protestene fortsatte rundt om i landet. Militæret påtok seg større ansvar med å opprettholde orden og vokte Det egyptiske museet. Suleiman foreslo reformer, mens andre i Mubaraks regime anklaget utenlandske nasjoner, inkludert USA, for å blande seg inn i Egypts affærer.
10. februar 2011: Mubarak holdt en formell tale til Egypt mens det ble spekulert om militærkupp. I stedet for å gå av, som var forventet, sa han bare at han ville delegere noe makt til visepresident Suleiman, og fortsette som Egypts statsoverhode. Reaksjonene på talen var preget av sinne, frustrasjon og skuffelse, og i forskjellige byer ble det en økning i demonstrasjonenes antall og intensitet.
11. februar 2011: Massive protester fortsatte i mange byer, og egypterne avslo Mubaraks endringer. Til slutt, klokka 18:00 lokal tid, annonserte Suleiman Mubaraks avgang og at han overlot styret til Det øverste militærrådet. Dette ble fulgt av feiring over hele landet.
13. februar 2011: Militærrådet avsatte Egypts parlament og satte grunnloven til side etter krav fra demonstrantene. Rådet erklærte at det ville bli sittende i seks måneder, eller fram til det kan bli holdt valg. Det ble oppfordret til at rådet skulle gi mer detaljer og mer spesifikke tidsplaner og frister. De største protestene avtok, men sluttet ikke. Som en gest for å få i gang en ny start, ryddet demonstrantene Tahrirplassen, men mange sverget på at de ville fortsette å protestere helt til alle kravene ble møtt.
Reiserestriksjoner
I løpet av januar måned valgte flere reisebyråer og utenrikstjenester i flere land å fraråde reiser til hele, eller deler av Egypt. Norsk UD «fraråder reise eller opphold som ikke er strengt nødvendig til Egypt», og lignende melding kom fra det svenske utenriksdepartementet. Den amerikanske ambassaden i Kairo ba sine amerikanske borgere om å forlate landet så snart som mulig. Tyrkia valgte å evakuere 750 mennesker fra landet, og Folkerepublikken Kina frarådet reiser til Kairo.
Tosh McKinlay
Klubbkarriere
McKinlay startet sin fotballkarriere hos Dundee i 1981. Her ble han en etablert førstelagsspiller allerede som tenåring og spilte over syv sesonger på Dens Park før han ble solgt til Heart of Midlothian for 300 000 pund i desember 1988. Her spilte han over 200 seriekamper frem til november 1994, da han ble solgt videre til Celtic for 350 000 pund.
Hos Celtic vant han sitt første trofé da klubben seiret over Airdrieonians i finalen i Scottish Cup. Han mistet siden sin førstelagsplass til fordel for franskmannen Stéphane Mahé under 1997/1998-sesongen og ble deretter lånt ut til den engelske klubben Stoke City, dog uten å få nevneverdig med spilletid. I 1999 dro han videre til den sveitsiske klubben Grasshoppers, hvor han fikk kun fire kamper, før han returnerte til hjemlandet og skrev under på en kontrakt med Kilmarnock. Her spilte han kun 15 seriekamper før han la opp som aktiv spiller i 2000.
Landslagskarriere
McKinlay fikk sin debut for i en kamp mot  i 1995. Han ble tatt ut i troppen til EM i fotball 1996 og siden VM i fotball 1998 av landslagstrener Craig Brown, hvor han i sistnevnte turnering spilte Skottlands gruppespillkamper mot henholdsvis og. På grunn av sin relativt sene debutalder (30 år) fikk McKinlay få landskamper, og ved at han ikke ble tatt ut etter 1998 endte han opp med 22 landskamper for Skottland.
Fylkesvei 441
Før 1. januar 2010 hadde veien status som riksvei, sammen med riksvei 509 som utgjør veistrekningen mellom Tjensvollkrysset og Stangaland.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 509.
Leif Agnar Ellevset
Leif Agnar Ellevset (født 11. august 1940 på Averøy utenfor Kristiansund og vokst opp i Surnadal) er en norsk organisasjonsleder. Han var fra 1979 til 2006 direktør i opplysningsorganisasjonen Trygg trafikk.
Leif A. Ellevset har vært en ledende talsmann for trafikksikkerhetsarbeidet i Norge, en profilert mediafigur og viktig lobbyist i politiske miljøer. Han har besøkt en rekke land for å lære bort trafikksikkerhet, blant annet Jordan, Tanzania og Bangladesh, fra 1996 som rådgiver for Verdensbanken.
Collage
Collage eller kollasj er et helhetlig bilde, som er satt sammen av mindre utklipp og materialbiter, ofte i kombinasjon med tegning eller maleri, eller utført helt digitalt. I videre forstand betegner collage alle slags kunstneriske sammenstillinger av løse elementer, for eksempel også det å sammenføre ulike mindre tekster eller filmklipp til en sammenhengende enhet. Begrepet dekker både teknikken og det ferdige verket eller produktet.
Leif Agnar Ellevset
Leif A. Ellevset er en ivrig laksefisker.
Collage
Etymologi
Ordet collage kommer fra det franske coller som betyr å «klistre». Collage er dermed synonymt med klistrebilde, men kan også kalles materialbilde. Collage kan også kalles montasje, et begrep som er noe videre og betegner bilder, filmklipp eller annet som er montert, satt sammen eller stilt opp til en helhet.
Teknikk
Collageteknikken går ut på å lime inn forskjellige materialer i det samme bildet. Det kan være tøybiter, tapeter, utklipp fra trykksaker og fotografier, men også tredimensjonale biter som glasskår og taustumper. Arbeidet utføres enten ved å klippe og lime eller ved bruk av datamaskin og programvare. De første utøverne var særlig opptatt av komposisjonen og det reint formmessige og mindre av innholdet, men fordi bildene får et fantasifullt og sammensatt uttrykk, ble teknikken etterhvert ofte brukt til surrealistiske motiver.
Papier collé er en collage som er satt sammen av papirbiter i forskjellige farger. Tredimensjonale collager kalles ofte assemblager. Decoupage er en teknikk der gjenstander pålimes dekorpapir.
Historie
I moderne bildekunst ble collageteknikken særlig dyrket innenfor kubismen og seinere dadaismen rundt 1920. Fotomontasjen oppstod under påvirkning fra disse retningene, blant annet med John Heartfields antinazistiske fotomontasjer fra 1930-tallet.
I nyere tid har bilderedigeringsprogram gjort det enda enklere å lage collager, og sammensatte, dataskapte bildekomposisjoner og fragementariske lag-på-lag-bilder er blitt svært vanlig i alle bildemedier.
Innen kubismen
Kubismen var den første fullstendig abstrakte kunstretningen, 1907-1921/1940
Innen dadaismen
Dadaismen var en protestbevegelse mot krig, korttenkthet og borgerskap, 1916–1922/1925 Höch regnes som oppfinneren av den moderne fotomontasjen, en teknikk som hun videreutviklet sammen med Raoul Hausmann (1886–1971) og som snart ble tatt opp av Johannes Baader, John Heartfield, George Grosz, Alexander Rodtschenko (1891–1956) og konstruktivisten Laszlo Moholy-Nagy.
Innen ekspresjonismen
Ekspresjonismen var en kunstretning særlig i Tyskland fra 1900 til 1940
Innen surrealismen
Surrealismen var en kunstretning inspirert av Sigmund Freuds tanker om det ubevisste, 1924-1930
Innen popkunsten
Popkunsten var en kunstretning påvirket av populærkultur, massekommunikasjon og industriprodukter, 1958-1968
Fluxus
Fluxusbevegelsen var en postmoderne, nydadaistisk strømning blant annet med såkalt aksjonskunst, 1960-1975 og til i dag
Forsvarsministeriets Auditørkorps
Forsvarsministeriets Auditørkorps (forkortet FAUK eller bare Auditørkorpset) er det danske forsvarets militærjuridiske avdeling. Deres oppgaver spenner fra rådgivning til militærstrafferettslig påtale. Det har eksistert som auditørkorps siden 1659.
Formål og oppgaver
Auditørkorpset har en rekke ulike oppgaver. De viktigste er følgende:
Militær påtalemyndighet
Når det begås en overtredelse av den militære straffelov eller rettspleielov er det Auditørkorpset som reiser tiltale. Selve rettssaken foregår i en sivil domstol med en sivil dommer, med auditøren som aktor og med en sivil advokat til å representere soldaten. I byrett og landsrett er det auditørene som aktorerer saker. I Høyesterett er det Generalauditøren som aktorerer sakene. Dessuten kan en avgjørelse truffet av en auditør påklages til Generalauditøren, som kan omgjøre eller opprettholde avgjørelsen. Auditører rekrutteres fra det sivile politi eller den sivile påtalemyndighet, slik at de har erfaring med påtalerollen.
Auditørkorpset arbeider også tett sammen med både det sivile og det militære politi i forbindelse med etterforskning av saker, såvel nasjonalt som ved militære avdelinger deployert til utlandet. Det er ofte politiets teknikere som står for sikring av spor, oppmåling og pågripelser av mistenkte. Som påtalemyndighet tar korpset seg også av liksyn og undervisning i rettslære, militær straffelov og rettspleielov samt krigens lover på militære skoler, offiserutdannelser og i forbindelse med deployering av soldater.
Undersøkelser
Når det oppstår tjenestemannssaker med sivilt personell, arbeidsskadesaker og andre sivile, ikke-strafferettslige saker, er det Auditørkorpset som foretar undersøkelser med henblikk på å finne fakta.
Hjemmevernssaker
Hjemmevernet (Hjemmeværet) er i likhet med Forsvarsministeriets Auditørkorps og Forsvarskommandoen en nivå I-myndighet, og er heller ikke underlagt Forsvarssjefen eller Forsvarskommandoen. Hjemmevernet har derfor selv fra tid til annen behov for militær juridisk rådgivning, typisk i forbindelse med vurderinger av straffeattester, når det opptas nye medlemmer i hjemmevernet eller hvis allerede opptatte medlemmer får en plettet straffeattest.
Militær juridisk rådgivning
Ifølge Genevekonvensjonen skal det være et antall militærjuridiske rådgivere fordelt over landet, som kan veilede de lokale sjefer og styrker om folkeretten og krigens lover. Siden 1997 har Auditørkorpset hatt noen fast tjenestegjørende jurister ansatt ved de store staber som militærjuridiske rådgivere, og et antall jurister som blir innkalt ved behov. De har alle en felles grunnutdannelse i selve dét å være militærjuridisk rådgiver.
Organisasjon
Auditørkorpset er en nivå I-myndighet (hierarkisk likestilt med Forsvarskommandoen) og har særstatus. Juristene er ansatt som militært personell, men de står utenfor den militære rangfølge, liksom feltprester gjør det. Det betyr at de er direkte underlagt forsvarsministerens kontroll, og ikke kan beordres til noe av andre offiserer uansett rang, selv ikke forsvarssjefen.
Auditørkorpset ledes av en generalauditør, som har en visegeneralauditør som stedfortreder. Korpset har to avdelinger med etterforskningskapasitet og et juridisk sekretariat. Sekretariatet og den sjællandske avdelingen er plassert på Kastellet i København mens den jyske avdelingen er plassert på Flyvestation Karup. Sekretariatet består av en spesialkonsulent, treturnusfullmektiger, en student samt kontorpersonale. Korpsets avdeling i København består av to auditører, fem auditørfullmektiger og kontorpersonale. Korpsets avdeling i Karup består av en auditør og en spesialkonsulent.
Historie
Forsvarsministeriets Auditørkorps kan spore sin historie tilbake til 1564, da kong Frederik II i sine krigsoppsett gav ansvaret for rettshåndhevelse ved krigsrettene til de militære sjefer. En krigsrett ble ledet av en juridisk sakkyndig mann, som fra ca. 1630 ble kalt auditør. I 1659 ble Generalauditoriet opprettet, som fra starten hadde funksjon med å håndheve militære regler og å være jurisk konsulent for først kongen og deretter forsvarsministeren.
I 1867 kom en ny lov om Hæren, som betød at det ble et felles auditørkorps for Hæren og Søværnet. Først i 1881 vedtok Riksdagen den første egentlige militære straffelov. Inntil 1908 kunne soldater dømmes ved krigsrett for alle typer av saker. I 1909 ble det endret til kun å gjelde straffesaker og borgerlige saker som angikk tjenesteforhold.
I 1919 kom det en ny sivil rettspleiereform i Danmark som også smittet over på forsvaret, som fikk sin egen militære rettspleielov. Med den nye rettspleieloven opphevet man krigsrettene og det var nå de sivile domstolene som var domsmyndighet. I 1937 kom det en ny utgave av den militære straffeloven, som avløste den daværende fra 1881. Med den nye militære straffeloven ble en rekke spesifikke straffearter opphevet, og en rekke overtredelser ble overført til sivil jurisdiksjon. Det kom en ny militær rettspleielov i 1973, hvoretter auditørene i samarbeid med den lokale rettergangssjef kunne forhandle om å reise tiltale mot soldater. Denne loven ble igjen avløst av en ny militær rettspleielov fra 2005, hvoretter det kun er auditørene som kan reise tiltale i militære straffesaker.
Francisco Calvo
Francisco Javier Calvo Quesada (født 8. juli 1992) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Konyaspor.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Cruising with Ruben & the Jets
Cruising with Ruben & the Jets er det fjerde studioalbumet utgitt av The Mothers of Invention under aliasnavnet Ruben and the Jets. Albumet ble utgitt 2. desember 1968 av Bizarre og Verve Records. Albumet handler om et fiktivt "Chicano" doo-wop-band kalt "Ruben & the Jets". Albumet var en del av prosjektet No Commercial Potential, som også produserte tre andre album, Lumpy Gravy, We're Only in It for the Money og Uncle Meat.
Albumet og albumets singler fikk suksess på radio, mest på grunn av albumets doo-wop–låter. Dermed fortsatte navnet "Ruben and the Jets" med forskjellige line-ups, ledet av musikeren Rubén Guevara Jr., som spilte inn albumene For Real! (1973) og Con Safos (1974). Zappa produserte albumet For Real!.
Bakgrunn
Under tidligere plateinnspillinger, diskuterte lydtekniker Richard Kunc og the Mothers of Invention sin tid på "high school" og sin kjærlighet for doo-wop. Ray Collins og noen andre medlemmer av bandet startet med å synge og spille en del sanger, og Zappa foreslo at de kunne spille et album med doo-wop-musikk. Zappa beskrev albumet som en hyllning ttil 1950-tallets sangstil som han var helt betatt av. Collins sluttet senere i The Mothers of Invention og Zappa begynte å jobbe med et prosjekt project kalt No Commercial Potential, hvilket inkluderte innspillingene av Cruising with Ruben & the Jets, og også We're Only in It for the Money, en revidert versjon av Lumpy Gravy og Uncle Meat. Etter at the Mothers of Invention's kontrakt med MGM Records og Verve Records var utløpt, diskuterte Zappa og Herb Cohen om de to skulle danne Bizarre Productions, der Verve skulle utgi tre Bizarre utgivelser med distribusjon av MGM: et nytt Mothers of Invention album, ,,Cruising with Ruben & the Jets.., samlealbumet Mothermania og et album med Sandy Hurvitz, Sandy's Album is Here at Last.
Zappa fastslo at når det gjaldt utgivelser av Lumpy Gravy, We're Only in It for the Money, Cruising with Ruben & the Jets og Uncle Meat at "Alt er ett album!. Alt materiale i albumene er "organisk tilknyttet til hverandre og om jeg hadde hatt matster-tapene, kunne jeg tatt et barberblad og kuttet låtene fra hverandre og satt dem sammen igjen i en annen rekkefølge og fortsatt ville det hørt ut som ett musikkstykke man kunne lyttet til. Og så kunne jeg tatt barberbladet igjen og kuttet ting fra hverandre og satt dem sammen på en helt annen måte, og det ville fortsatt fungere. jeg kan gjøre det på tjue måter. Materialet hører sammen."
Innspilling
Ray Collins kom med igjen i the Mothers of Invention under doo-wop innspillingene av No Commercial Potential, da hans høye falsett passet for innspillingene. Ifølge Collins: "Jeg brakte med meg stilen fra å være oppvokst i Pomona, California ogå være oppvokst med The Four Aces, The Four Freshmen, Frankie Laine, Frank Sinatra og Jesse Baldwin. Den tidlige påvirkningen av R&B kom til det sydlige California da jeg gikk på high school. Og jeg husker Peter Potter's show, og jemener å huske at den første R&B-låten der var «Oop-Shoop». Frank var mer influert av ekte blues, som Muddy Waters og den sorten musikere. Men jeg kjente ikke til den typen musikk tidlig i livet mitt. Jeg var mer influert av popkultur, pop på radio, som jeg alltid har likt men enn tidlig bluesmusikk - selv om jeg liker John Lee Hooker og alle slike musikere.
Ifølge Bunk Gardner, var innspillingen av Cruising with Ruben & the Jets enkel. "Vi spilte den inn samtidig som Uncle Meat fordi låtene var enkle og krevde ikke mye tid for å lage arrangementer og tekniske overdubbinger. Det var begynnelsen på slutten for Ray Collins fordi Franks nye materiale var langt unna Rays musikalske røtter. "Motorhead" (Jim Sherwood) var veldig tent under innspillingene og overdubbingene av dette albumet. Han elsket Ruben og det var hans musikk som gjorde ham veldig nostalgisk, og på scenen tok han dansesteg mens han spilte musikken. Jeg likte virkelig å spille solo på Ray's låt, «Anything». Jeg husker at Frank, Ray og Roy stod i kontrollboksen mens jeg spilte inn min solo. Frank ba meg, etter det første opptaket, å gjøre ting enkelt. Så jeg fikset det på andre opptak og alle ble glade!"
Selvom albumet ble betraktet som et "concept album", Cruising with Ruben and the Jets; inkluderte albumet 4 av sangene som var på the Mothers' første album, Freak Out!: «How Could I Be Such a Fool», «You Didn't Try to Call Me», «Anyway the Wind Blows» og «I'm Not Satisfied». Deres arrangementer ble forandret for å tilpasse låtene til albumets stil.
Sporliste
Alle spor skrevet av Frank Zappa unntatt der annet er notert
Side 1
Side 2
Personell
Musikere
Produksjon
Takfluer
Takfluer (Fanniidae) er en liten familie av fluer som er nært beslektet med møkkfluene. De ligner mye på den vanlige stor husflue Musca domestica, men kan skilles fra møkkflue-artene på at det to bakerste årene i vingen nærmer seg hverandre mot kanten av vingen (ingen av dem når ut til vingekanten). Fanniidae har larver som lever i råtnende materiale og noen av artene kan opptre som smittespredere, men de skaper sjelden store problemer.
Utseende
Små til middelsstore fluer (3 – 9 mm), forholdsvis slanke med stort hode. Fargen er gjerne mer eller mindre gråaktig på grunn av et grått støvlag som dekker kroppen, og bakkroppen har gjerne gule sideflekker. Hodet er stort, kortere enn høyt, med store, ovale fasettøyne. Den midtre delen av pannen er klart skilt fra sidene med lengdefurer. Mellom fasettøynene og den midtre delen av pannen sitter det mange børster som varierer i størrelse. Bakhodet er vanligvis tett hårete. Antennene er tre-leddete, det innerste leddet er svært lite og neppe synlig. Det andre leddet er også temmelig lite og danner en hette over roten av den tredje leddet. Det tredje leddet er kort stavformet og peker nedover. Nær roten av dette leddet sitter en kraftig, fint hårete eller fjærgrenet, antennebørste (arista). En kraftig kinnbørste (vibrissa) finnes. Munndelene er forholdsvis små og lite påfallende. Brystet (thorax) har nokså tett hårkledning, hårene er lengre og tettere hos hannene enn hos hunnene. Det finnes også en del grovere børster mellom de fine hårene. Vingene er store, uten fargeflekker, ofte røykfarget hos hannene. Vingeårenetter ligner sterkt på det hos møkkfluene men de to bakerste årene (A1 og A2) nærmer seg hverandre mot bakkanten. Beina er slanke hos hunnene, hos hannene er ofte leggene eller noen av fotleddene fortykket, eller de har ulike slags påfallende hårtuster. Leggene (tibiae) har noen lange børster hos begge kjønn. Bakkroppen er slank og noe flattrykt. Larvene er karakteristiske, noe flattrykte. Hvert av de 11 kroppsleddene, bortsett fra det fremste (hodeleddet) og det siste har to par lange, spisse kjøttfulle utvekster, et par på siden og et par midt oppe på ryggen. På det siste leddet er det tre par utvekster som er lengre enn de på de andre leddene og sitter langs bakkanten. Det bakerste leddet har også et par åndehull (spirakler) som sitter på opphøyde vorter.
Levevis
Larvene til denne familien er saprofager, dvs. de lever av ulike slags dødt, organisk materiale. De kjennes fra råtehuller i trær, råtten ved, sopp, løvstrø, fuglereir, vepse- og humlebol, åtsel, møkk og søppel i tillegg til at de er en av de tallrikeste gruppene av fluelarver i jorden. En sjelden gang kan disse fluene angripe infiserte sår og forårsake myiasis hos mennesker og husdyr. Noen arter kan utvikle seg innendørs og skape problemer med at de sprer mage/tarmbakterier til matvarer, men i så måte er de mye mindre problematiske enn møkkfluene. Hannene svermer, og henger gjerne stille i luften på utkikk etter hunner mens de gir fra seg en høyfrekvent summing. Noen finner denne atferden spesielt irriterende hvis den skjer innendørs. Det er særlig artene liten husflue Fannia canicularis og latrineflue (Fannia scalaris) som lever i hus.
Ikke så gamle likevel
Arten latrineflue (Fannia scalaris) har vært antatt å være et meget interessant eksempel på en art som har holdt seg uforandret over meget lang tid. Det finnes nemlig et eksemplar av en flue i rav som åpenbart er denne arten, som ble antatt å være 20 – 40 millioner år gammelt. Den kjente flueforskeren Willi Hennig kom til det oppsiktsvekkende resultatet at latrinefluen måtte ha holdt seg totalt uforandret i flere titalls millioner år, noe som er overraskende da man vanligvis antar at en biologisk art har en levetid på maksimalt ca. 5 millioner år. Men da konservatoren ved Natural History Museum i London undersøkte det berømte eksemplaret for noen år siden fant han til sin skrekk at det hadde utviklet seg sprekker i ravet. Nærmere undersøkelser viste at det ikke var sprekker, men skjøter. Noen hadde tatt en blokk av naturlig rav, saget den i to og skrapt ut et hull i den ene snittflaten. I hullet var det lagt inn en flue og så fylt opp med en naturharpiks som blir veldig lik rav når den størkner. Så var blokkene limt sammen igjen med den samme harpiksen. Falskneriet var meget dyktig utført. Man vet ikke, og vil trolig aldri få vite, hvem falskneren var, men det eksemplaret har vært lenge i samlingene ved Natural History Museum. Per i dag er det faktisk ikke kjent fossile eksemplarer av denne familien i det hele tatt.
Kilder
Hogsette, J.A. og Farkas, R. 2000. Secretophagous and haematophagous higher Diptera. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 1: 769-792. Science Herald, Budapest. Pont, A.C. 2000. Family Fanniidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Appendix: 447-454. Science Herald, Budapest.
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 100 meter butterfly menn
100 meter butterfly menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2013 i Palau Sant Jordi i Barcelona i Spania den 2. og 3. august.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene bel avholdt fra kl 10.39.
Semifinaler
Semifinaler avholdt fra kl 19.04.
Norsk språkhistorie (20. århundre)
Bakgrunn
Norsk språkhistorie på 1900-tallet har hatt nøye sammenheng med århundrets politiske forhold. Ved begynnelsen av århundret hadde Norge nettopp brutt ut av unionen med Sverige. Dansk var fortsatt det rådende skriftspråket. 1800-tallet hadde vært preget av nasjonalisme, og flere hadde tatt til orde for å skape et eget norsk skriftspråk for å distansere landet fra Danmark. Historikeren P.A. Munch hadde argumentert for å ta den «reneste» norske dialekten (altså den med mest til felles med norrønt) og basere et skriftspråk på denne. Læreren Ivar Aasen hadde samlet inn dialekter fra Bygde-Norge og konstruert et skriftspråk av dem, og Knud Knudsen hadde arbeidet med fornorsking av dansken i skoleverket, noe dikteren Henrik Wergeland tidligere hadde tatt til orde for. Nynorsken hadde vært en av Venstres kampsaker, partiet som kom til makten da parlamentarismen ble innført i 1884. Venstre hadde mye støtte på landsbygda. Det foregikk på denne tiden en maktkamp mellom de høyt utdannede embetsmennene som lenge hadde styrt landet, og de som ønsket liberale reformer.
Tidlig 1900-tallet
Den offisielle norske språkpolitikken utover 1900-tallet, styrt av Venstre og etterhvert overtatt av Arbeiderpartiet, var et forsøk på å smelte sammen riksmålet og landsmålet (i 1929 forandret til henholdsvis bokmål og nynorsk) til ett skriftspråk – samnorsk. De fleste var enige om at situasjonen med to skriftspråk var upraktisk og ikke kunne bestå. I 1899 ble Norsk Riksmaalsforening dannet, mens nynorsktilhengerne startet Norigs Maallag, nå Noregs Mållag, i 1906. Riksmålsforbundet ble opprettet av Bjørnstjerne Bjørnson i 1907. Samme år kom den første offisielle rettskrivningsreformen.
Rettskrivningsreformer
Det ble i løpet av 1900-tallet gjennomført (eller forsøkt gjennomført) flere reformer, hvorav de viktigste kom i årene 1907, 1917, 1938, 1941, 1959 og 1981.
1907-reformen
1907-reformen red på den nasjonalistiske bølgen skapt av unionsoppløsningen i 1905 og møtte liten motstand. Det ble nå innført obligatorisk sidemålsstil i skolen, de bløte konsonantene (b, d, g) ble gjort om til harde (p, t, k), dobbelt konsonant ble innført i noen ord, og ubestemt flertall og preteritum som sluttet på -e ble fornorsket. Reformen fikk raskt gjennomslag.
1917-reformen
Med denne reformen ble det foretatt forandringer i begge målformer. De som gjaldt begge var utskiftingen av aa med å, og også i mange ord æ med e. På riksmål fikk mange ord som sluttet på -ld og -nd i stedet -ll og -nn, preteritumendelsen -a ble tillatt i noen tilfeller, og det kom inn flere obligatoriske ordformer. Det var liten entusiasme hos folket for reformen. Selv om de obligatoriske lett ble godtatt, ble de frivillige formene lite brukt. Forfattere som blant annet Gabriel Scott, Nils Kjær og Knut Hamsun var krasse i sin kritikk av reformen. I nynorsk ble -d i slutten av noen ord gjort stum, flertall i bestemt form ble forandret, og det ble innført flere valgfrie stavemåter. Reformen er blitt kalt en «samnorsk»-reform. Reformen representerte for riksmålet også et langt skritt i retning av landsmålet. Dermed ble et av hovedprinsippene bak reformen, tilnærmingslinjen, fulgt opp.
1938-reformen
Dette var en svært radikal reform som skulle være et viktig skritt i retning av å smelte sammen de to målformene. Arbeiderpartiet overtok regjeringsmakten i 1935 og styrket den ytterligere. Reformen hadde også støtte fra Venstre og kan sees på som en oppfølging av reformen fra 1917. Mange tidligere valgfrie former ble tvungne, diftonger ble gjort obligatoriske i en del ord og valgfrie i andre, og i ble mange steder byttet ut med y i diftonger. Den største forandringen var nok innføringen av hunkjønnsendelsen -a i mange tusen ord. Samtidig ble en rekke ord fjernet fra ordlistene og erstattet med nye konstruksjoner. Det ble også foretatt flere endringer i nynorsken.
1941-reformen
Denne ble kalt «nazirettskrivningen» eller Quisling-rettskrivningen, innført av Quislings regjering. Formålet var å forbedre og rette opp feil («Det kohtske knot», etter Halvdan Koht) begått i 1938-reformen. Den fikk liten oppslutning og ble fjernet rett etter krigens slutt.
1959-reformen
Stortinget opprettet i 1952 Norsk språknemnd for å normere norsk skriftspråk, med mandat å fremme tilnærming mellom målformene. Nemnda fremla i 1959 forslag til en ny reform av rettskrivningen i skolens lærebøker, kalt Læreboknormalen av 1959. Hensikten var å standardisere språket i lærebøkene og finne frem til en norm som gjorde parallellutgaver med radikale og moderate former overflødige. For bokmålet innebar reformen at ord med -ere nå fikk dobbeltkonsonant og noen ord på hv- i stedet fikk v-. Antallet valgfrie former ble innskrenket, og det var de mest «fornorskede» formene som ble hovedformer, mens tradisjonelle former og deler av ordtilfanget ble forbudt. Nynorsken fikk gjeninnført noen gamle former som hadde blitt fjernet i tidligere reformer. Denne reformen møtte igjen stor motstand. Oppslutningen om samnorskpolitikken var i løpet av 1950-årene sterkt svekket (se Foreldreaksjonen mot samnorsk), og lærebøkene fikk stort sett moderate former. Språkstriden roet seg noe i 1960-årene, særlig etter at Stortinget i 1964 opprettet «Vogt-komiteen» for å gjennomgå hele språksituasjonen på fritt grunnlag.
Nyere tid
===Bokmålsreformen av 1981 === I 1981 kom en reform som var en videreføring av den vesle reformen som Norsk språkråd kom med like etter opprettelsen. Riksmålsbevegelsen fikk nå innfridd de fleste av kravene sine.
De viktigste punktene i reformen var
Det nye Språkrådet
Stortinget sluttet seg i 2003 til et forslag om å omdanne Norsk språkråd til et nasjonalt kompetansesenter for norsk språk. Det nye organet skal videreføre mange av de gamle arbeidsoppgavene. Det skal legges særlig vekt på styrking og vern av norsk språk og på språklig likestilling. Det nye organet ble opprettet 1. januar 2005. I mai 2005 ble det fastsatt at navnet på institusjonen skal være Språkrådet. Språkrådet er statens rådgivende organ i spørsmål som gjelder de norske målformene bokmål og nynorsk – både overfor offentlige institusjoner og allmennheten.
De siste tiårene har opptaket av nye lånord, særlig fra engelsk, hatt søkelyset på seg i mediene, og hvordan de skal skrives og bøyes på norsk har vært mye diskutert. Språkrådet har fremmet flere forslag til reformer som har fornorsket utenlandske lånord. Nynorskens stilling har også vært under debatt i senere år, og det har kommet flere oppfordringer til å fjerne nynorsken som obligatorisk fag, særlig i Oslo-skolen. Der ble det gjennomført et forsøk med undervisning uten sidemål.
Nynorsken har langsomt tapt terreng også i områder hvor nynorsk tidligere hadde størst tilslutning, men samtidig har mange bokmålsbrukere endret språkføringen i retning av mer radikale former.
Rettskrivningsendringer fra 1. juli 2005
Skillet mellom hoved- og sideformer ble fjernet, delvis ved at eksisterende sideformer ble likestilt med hovedformene, og delvis ved at andre gikk ut. En del tradisjonelle former som hadde vært ute av normen, som hverken, ble tatt inn igjen, men også talemålsnære former som brøyt og skoa ble tatt inn.
André-Frank Zambo Anguissa
André-Frank Zambo Anguissa (født 16. november 1995) er en kamerunsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben SSC Napoli.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Den 22. juni 2017 scoret han sitt første landslagsmål for mot.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Hotellfag
Hotellfag kan studeres på Norsk Hotellhøgskole, som er en del av Universitetet i Stavanger. I studiet er inkludert hotelledelse, reiselivsledelse og kjøkken- og restaurantledelse.
Ihnat Halavatsjuk
Ihnat Ivanavitsj Halavatsjuk (belarusisk: Ігнат Іванавіч Галавацюк, russisk: Игнат Иванович Головатюк, Ignat Ivanovitsj Golovatjuk, født 5. mai 1997) er en belarusisk skøyteløper.
Han representerte Belarus under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hans beste resultat var nummer 22 på 500 meter.
Personlige rekorder
Oppdatert pr 18. juni 2022.
Sammenlagt i verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2021/22. Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Møkkakjeller
Møkkakjelleren, møkk-kjeller, fraukjeller eller gjødselkjeller, er en integrert del av driftsbygningen på gårder med husdyrhold.