cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barbu
Barbu er en bydel i Arendal. Fra 1878 til 1902 var det en kommune i Aust-Agder fylke. Kommunen fikk sitt navn fra strandstedet Barbu, som lå på grunn tilhørende Nedre Barbugård. Før 1878 var Barbu en del av Østre Moland kommune. Barbu er også navn på et kirkesogn i Arendal prosti i Agder og Telemark bispedømme.
Bydelen Barbu i Arendal
Barbu er en bydel øst for Arendal sentrum, og betraktes av kommunale myndigheter som et ekspansjonsområde for byens sentrum. I Barbu ligger Arendal jernbanestasjon, her er fiskemottak, flere av byens institusjoner for eldreomsorg, og inntil 2008 lå byens havn i Barbu. Bydelen har også bevart antikvarisk forstadssbebyggelse fra 1800-tallet. Barbu kirke ligger iøynefallende plassert rett mot Galtesund, Arendals innseiling fra Skagerrak. Fylkesvei 410 går gjennom Barbu, og er viktigste innfartsvei til Arendal sentrum fra Eydehavn og Tromøy.
Det finnes ingen formell avgrensing av bydelen Barbu, men bydelen omfatter bl.a. strøkene Tollbodkaia, Skydebanen, Barbubukt, strandstedet Barbu, Barbudalen, Frydentopp, Kuviga. Kommunen Barbu var større, og omfattet i tillegg strøk som Strømsbu, Strømsbuneset, Torbjørnsbu, Langsæ, Havstad, Fluet og Songe.
Barbu prestegjeld har sine grenser, og strekker seg fra Barbudalen og østover og omfatter det som før 1992 var innenfor Arendal kommune. Grensene mellom Barbu og Trefoldighet menighet ble justert i mellomkrigstiden. Da kirkesognet ble utskilt fra Tromøy sogn i 1878 dekket sognet og kommunen det samme område.
I 2007 startet Barbusaken å prege nyhetsbildet i Arendal. Det dreier seg om en omstridt utbyggingssak der boligblokker på syv etasjers høyde er oppført foran det gamle strandstedet Barbu, som i 1989 ble regulert til byens første antikvariske spesialområde. Den nye bebyggelsen skjuler det gamle strandstedet. Det gamle havneområdet på utfylt område i Barbubukt var det eneste større sjønære området uten bebyggelse i Arendal sentrum, og en stor del av byens befolkning ønsket at området skulle benyttes til bypark.
Stedsnavnet Barbu
Stedsnavnet har et ukjent språklig opphav, men kan ha sammenheng med kvinnenavnet Bera eller tilsvarende elvenavn. Stedsnavnforskere peker på at suffikset bu karakteriserer en rekke gårdsnavn i området: Torbjørnsbu, Gunhildsbu, Torsbudalen (navnet Torsbu må ha eksistert tidligere), Strømsbu, Bjørnebo (bu) og altså Barbu. Disse bu-gårdene antaes å ha ligget under større gårder, og antas å ha blitt utskilt som selvstendige eiendommer i tidlig middelalder. Andre mener at navnet opprinnelig er navnet på elva, Barbuelva.
Strandstedet Barbu
Strandstedet Barbu var midtpunktet i den tidligere Østre Moland kommune fra 1837 til 1878, og var det mest sentrale sted i Tromøy sogn, og administrasjonssted for Barbu kommune i de 23 årene den eksisterte. Strandstedet vokste fram på 1700- og 1800-tallet og var bebodd av håndverkere fra ulike fag, sjøfolk og småredere og handelsfolk. Fra om lag 1600 var stedet utskipingssted for jernmalm. Det ble det transportert jernmalm fra gruvene på Langsæ gård ned til strandstedet for skiping østover til jernverkene, bl.a. Fritzøe jernverk i Larvik. På 1800-tallet var det seilskuteskipsverft ved Barbubukt, det lå en anerkjent ankersmie i strandstedet, og det ble drevet bjelkehugging.
Barbu er kanskje det eldste stedet med fast skole (utenfor byene) i Aust-Agder fylke. Barbu faste skole ble tatt i bruk 1820, og skolekretsen omfattet fra starten av hele det området som senere ble Barbu kommune. Barbu skole lå i selve strandstedet fram til 1912, da ny byskole ble bygd på Fanteheia like ved. Barbu skole ble lenge brukt til sjømannsskole.
I 1904 ble utbyggingen av Arendal stasjon påbegynt, og byggingen av jernbanekai satte sine spor i strandstedet. Flere hus måtte rives for å gi plass til spor og godsstasjon. I siste del av 1900-tallet er det veiutvidelser og videre utfylling av Barbubukt som har tatt arealer.
Fra Barbu var det i første halvdel av 1900-tallet bilferge til Skilsø på Tromøy.
Barbu er også navn på en gatestubb i Arendal kommune, beliggende sentralt i strandstedet Barbu.
Gården Barbu
Matrikkelgården Nedre Barbu gård (eller Barbugård) i Barbudalen omfattet grunnen strandstedet ligger på samt Barbudalen og noen tilliggende arealer, også arealer som lå innenfor kjøpstaden Arendal. Også navnet Barbu Bruk ble brukt på 1800-tallet om eiendommen og tilliggende ressurser, spesielt eiendommens møllebruk.
Arendal stasjon på Arendalsbanen ligger i Barbu, ganske nøyaktig der gårdstunet på Nedre Barbugård lå.
Lacconectus
Lacconectus er en slekt av biller i familien vannkalver (Dytiscidae).
Barbu
Byutvikling utenfor bygrensene
Arendal by manglet arealer til viktige funksjoner alle samfunn må ha. Byens kirkegård ble allerede i 1807 flyttet langt ut i nabokommunen, som den gang var Østre Moland. Den bymessige bebyggelsen langs øvre del av Strømsbuveien ble reist i  nabokommunen, med utsikt ned på byens havn. Arendal fengsel ble bygd i 1862 utenfor bygrensen. Steder som Strømsbu, Langsæ gård og Nedre Barbugård, lå alle i nabokommunen.
Lacconectus
Både imago og larvene lever i vann. De er avhengig av atmosfærisk luft for å leve, og den henter de i vannoverflaten.
Barbu
Byutvikling utenfor bygrensene
Fra 1860-årene begynte byen for alvor å vokse ut over sine grenser. Denne byveksten fortsatte med økende hastighet fram til Arendalskrakket i 1886. På slutten av 1800-tallet kunne man konstatere at byen omfattet hele området omkring Byfjorden, fra Sperrevik og Kolbjørnsvik til Strømmen og videre til Songe eller Krøgenes. Skilsø på Tromøy hadde fått en urban utvikling omkring Pusnes mekaniske verksted. Byen hadde dermed sin bebyggelse fordelt på fire eller fem kommuner.
Lacconectus
Vannkalver er rovdyr både som larve og imago.
Barbu
Byutvikling utenfor bygrensene
Fra 1878 ble en stor del av dette bymessige området på fastlandet. rett utenfor Arendals daværende bygrense, beliggende i den nye forstadskommunen, Barbu.
Lacconectus
Utseende
Artene er middelsstore (gjerne ca. 5 millimeter), ovale og strømlinjeformede, gjerne matt brunlige vannkalver.
Barbu
Kommunen Barbu
I vel 23 år, fra 1878 til 1902, var Barbu en egen kommune, utskilt fra Østre Moland som en forstadskommune. Den første viktige oppgaven for nye Barbu kommune fra 1878 var å skaffe kommunen egen kirke. Barbu kirke ble innviet 1880.
Lacconectus
Levevis
Alle vannkalvene lever i vann både som larver og som voksne. Det eneste stadiet som er på land er puppestadiet: når larven er fullt utvokst, kryper den på land, graver ut et kammer i jorden e.l. og forvandler seg til en puppe. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet.
Barbu
Kommunen Barbu
Fra 1837 var Barbu del av Østre Moland formannskapsdistrikt, og Barbu var det sentrale sted i denne kommunen. Kommunestyremøtene ble holdt i Barbu gjestgiveri. 1. mai 1878 ble Østre Moland delt i tre kommuner: Barbu, Østre Moland og Tromøy. Barbu hadde da 4 874 innbyggere. Barbu kommune omfattet matrikkelgårdene Strømsbu, Torbjørnsbu, Langsæ, Barbugård, Havstad, Songe og Krøgenes.
Saucedo (Uruguay)
Saucedo er tettsted i Villa Constitución kommune i Salto-departementet i det nordlige Uruguay.
Befolkning
Tettstedet har 270 innbyggere (Beregning 2011)
Barbu
Kommunen Barbu
Ditlef Lundgren var i en årrekke ordfører i Barbu kommune. Han var telegrafbestyrer i Arendal og eier av Torbjørnsbu gård hvor han også bodde.
Saucedo (Uruguay)
Transport
Ruta 3 General José Gervasio Artigas forbinder Saucedo med Salto, Paysandú og Artigas.
Hallsteindoktrinen
Hallsteindoktrinen var fra 1955 en nøkkeldoktrine i Forbundsrepublikken Tysklands (Vest-Tysklands) utenrikspolitikk. Doktrinen slo fast at opprettelse av diplomatiske forbindelser med DDR (Øst-Tyskland) ville være en uvennlig handling mot Forbundsrepublikken Tyskland.
Doktrinen fikk sitt navn etter Walter Hallstein, daværende statssekretær i Auswärtiges Amt. Vest-Tyskland gikk i praksis bort fra Hallsteindoktrinen, da Willy Brandt ble utenriksminister i 1966.
Kravet om enerepresentasjon
Doktrinen bygget på Vest-Tysklands krav om å være den eneste rettsetterfølger til Deutsches Reich. Dette ble begrunnet med at det bare var i Forbundsrepublikken at det fantes en demokratisk valgt regjering. Vesttyskerne anså Øst-Tyskland som avhengig av et SED-diktatur. Dermed var det kun regjeringen i vest som kunne være en legitim representant for hele det tyske folk.
Tysk-tyske forhold
Doktrinen innebar at det ikke ble tatt noen offisiell kontakt med SED-regimet i øst. Betegnelsen DDR ble heller ikke brukt, men i steden Østsonen eller Pankow, det siste etter bydelen i Berlin. Etter at Konrad Adenauer hadde vært i Moskva i 1955 ble det tatt opp diplomatiske forbindelser mellom Sovjetunionen og Vest-Tyskland. Dermed fantes det to tyske ambassader i Moskva.
Internasjonale konsekvenser
Vest-Tysklands alliansepartnere i NATO, herunder Norge, fulgte den vesttyske linjen i dette spørsmålet.
Sosial- og trygghetsdepartementet (Island)
Sosial- og trygghetsdepartementet (islandsk: Félags- og tryggingamálaráðuneytið) er et departement på Island. Departementet ble opprettet i 1987, og minister siden 2009 har vært Ásta Ragnheiður Jóhannesdóttir fra Samfylkingin.
Hallsteindoktrinen
Internasjonale konsekvenser
Doktrinen førte til at Vest-Tyskland brøt diplomatiske forbindelser med Jugoslavia (1957) og Cuba (1963), og stoppet utviklingshjelpen til Sri Lanka som reaksjon på anerkjennelse av DDR. I andre tilfeller protesterte den vesttyske regjeringen mot noen form for kontakt med eller anerkjennelse av DDR. Dette innebar også overvåkning av hvorvidt andre stater tillot bruk av DDRs flagg (i Vest-Tyskland kalt «Spalterflagge») og andre statssymboler, som var forbudt i Vest-Tyskland. Utenriksdepartementet brukte betydelige ressurser på denne overvåkningen. For eksempel protesterte vesttyske myndigheter, med trussel om brudd i diplomatisk kontakt, utviklingshjelp eller annet samarbeid, hvis skip seilte med DDR-flagg i stater som Vest-Tyskland hadde diplomatisk kontakt med.
Den nye Ostpolitik
Vest-Tyskland gikk i praksis bort fra Hallsteindoktrinen, da Willy Brandt ble utenriksminister i 1966. Grunnavtalen ble som en del av Tysklands Ostpolitik inngått mellom de to tyske statene i 1972.
Konstitusjonelt har Forbundsrepublikken Tyskland fortsatt å betrakte seg som den eneste legitime tyske statsmakt. Ved den tyske gjenforeningen ble i realiteten flere av prinsippene Hallsteindoktrinen bygget på lagt til grunn.
Forbundsrepublikken Tyskland anerkjente aldri noe eget DDR-statsborgerskap og behandlet personer fra DDR som egne statsborgere. Flyktninger ble aldri utlevert. Enhver person fra DDR som klarte å komme seg over til vesten kunne få vesttysk pass, dette gjaldt også besøkende fra DDR som reiste med tillatelse fra regimet der.
Grenseveien 19, Forus
Grenseveien 19, 4313 Sandnes på Forus i Sandnes kommune er i dag en del av FOMO Works Campus, eies av New Kid In Town AS og leies av Easee AS.
Historie
Grenseveien 19 er et ikon i norsk og internasjonal arkitekturhistorie. Bygget ble bestilt av Norsk Hydro i 1983.
På denne tiden var det en "fight" mellom daværende Statoil (nå Equinor) og Norsk Hydro. Statoil hadde akkurat fullført sitt hovedkontor på minst ti ganger størrelsen av administrasjonsbygget for boredivisjonen til Norsk Hydro som de nå ville ha prosjektert, så bestillingen var klar: "Vi skal ha et bygg som blir lagt merke til selv om naboen (Statoil) har et mye større bygg".
Arkitektkonkurransen gikk ut til flere anerkjent arkitektkontorer men et lite, ganske ukjent kontor i Harstad endte opp med å snike til seg jobben. A3 arkitekter hadde tegnet et bygg for Hydro tidligere som de var veldig fornøyd med. Det lille arkitektkontoret fra nord, tok kontakt med Norsk Hydro for å høre om ikke de også kunne være med på konkurransen, og til deres overraskelse vant de og fikk oppdraget.
Grenseveien 19 er et av få eksempler på "High tech" arkitektur fra 80-tallet. Hightech arkitektur vil si at den bærende konstruksjonen er synlig på utsiden av bygget.
Bygget er et kombibygg med bærende søyler langs yttervegg og to rader med søyler inne. Kontorene er plassert langs yttervegg med et torg i midten. Torget inneholder alle felleskunksjoner som møterom, print og pausesoner. Møterommene var bygget som glassbokser.
Det er ingen tvil om at arkitekturen er inspirert av en oljeplattform. Selv heisen er designet som en dykkerklokke og svever gjennom bygget i det som kan minne om avstøpningen av en condeep.
Om Norsk Hydro, Forus
Etter en innbudt prosjektkonkurranse valgte Norsk Hydro A3 som arkitekt for sitt administrasjonssenter for boredivisjonen på Forus. Plankonseptet er en videreutvikling av administrasjonssenteret i Harstad med kombikontorer.
Utgangspunktet for utformingen har vært Hydro som moderne og teknologisk avansert selskap og Jærens vakre og stadig skiftende lysvirkninger. Det teknologiske formspråket, med utenpåliggende stålstruktur og kanaler, gir assosiasjoner til offshoreanlegg. Det er også klare likhetstrekk.
Byggegrunnen er den tidligere Forussjøen, med kvikkleire til 30 meters dybde. Bygningen står på en betongplate som er fundamentet med 30 meter lange peler til fast grunn.
Allemannsretten
Allemannsretten er den retten som enhver har på en annen persons eiendom. Selv om utøvelse av allemannsrett har lange tradisjoner i Norge og i de fleste skandinaviske land, er det ikke et særegent norsk eller skandinavisk fenomen. En rekke andre nasjoner, som Østerrike, Sveits, Tyskland, Hviterussland og England har allemannsrett eller elementer av denne i sitt rettssystem. I land uten allemannsrett er det vanligvis områder i statlig eller kommunalt eierskap hvor du kan gå fritt, for eksempel nasjonalparker. Disse er primært lokalisert i tynt befolkede områder. Det finnes vanligvis også utpekte turstier, ofte med markerte teltplasser. Det finnes et nettverk av europeiske vandreruter som krysser Europa.
Norge
Den viktigste delen av allemannsretten er ferdselsretten på andres eiendom. Det skilles her mellom innmark og utmark. I innmark, som vil være områder hvor eieren har et rimelig krav på å få være i fred, typisk hustomt og dyrket mark, har allmennheten begrensede rettigheter. Her har man kun lov å ferdes vintertid mens marken er frosset (og hustomt og inngjerdede områder er uansett unntatt). I utmark, som i loven defineres som «udyrket mark som ikke regnes som innmark», er ferdselsretten som utgangspunkt fri så lenge man tar tilbørlig hensyn. Andre rettigheter som reguleres i friluftsloven er rett til bading i rimelig avstand fra bebyggelse, samt å sette opp telt i inntil to dager. Allmennhetes høstingsrett er fra 2012 regulert av friluftsloven § 5 og gir folk rett til å høste planter, bær, sopp osv. på visse vilkår. Andre rettigheter følger også av andre lover og av sedvanerett.
Allmennhetens frie ferdsel i naturen er truet av kommersiell utbygging og privatisering. Noen steder blir det til og med reist gjerder eller andre avsperringer selv der dette ikke er tillatt etter friluftsloven. Gradvis utbygging langs kysten, spesielt ved Oslofjorden og i populære områder i Sør-Norge, har litt etter litt begrenset den frie ferdselen i strandsonen. Som en generell regel er bygging og oppdeling av eiendom forbudt i en 100 m sone langs strandlinjen (plan- og bygningslovens § 17-2), men lokale myndigheter i mange områder har i stor grad benyttet seg av sin mulighet til å gi dispensasjon fra denne regelen.
Uskyldig nyttesrett er en tidligere betegnelse på de rettighetene som i dag kalles allemannsrett.
Sverige
Rundt århundreskiftet 1900 ble sedvanen ansett å være at det står hver og en fritt å plukke bær i skog og mark.
Uttrykket allemannsrett (allemansrätt) ble etablert etter annen verdenskrig (1940-tallet) som følge av en fritidsutredning som ble nedsatt i 1937. Med den andre lovfestede ferieuken ønsket man fra myndighetenes side å finne virkemidler som kunne legge til rette for tettstedenes befolkning å komme ut i naturen.
Siden 1994 finnes følgende innskrevet i en av Sveriges grunnlover, regeringsformen (RF): «Alla ska ha tillgång till naturen enligt allemansrätten». Den lovtekst som i praksis styrer allemannsretten inngår i hovedsak i kapittel 2 og 7 av miljöbalken. Det eneste som uttrykkelig finnes skrevet om allemannsretten i miljöbalken er dog: «Var och en som utnyttjar allemansrätten eller annars vistas i naturen skall visa hänsyn och varsamhet i sitt umgänge med den» (kapittel 7 § 1). Naturvårdsverket sammenfatter allemannsretten i ordene «Inte störa – inte förstöra».
Danmark
I Danmark mangler det tilsvarende offentlige rettigheter og det er et mye strengere syn på allmennhetens tilgang til privat grunn. Du har ikke lov til å oppholde deg fritt på privat grunn; i prinsippet kan man gå på private veier og stier, men det er ofte et problem at veiene går gjennom gårder eller at grunneiere sperrer dem av. Om natten må du ikke være i skogen i det hele tatt uten tillatelse. På statlig og kommunal grunn er det friere og man har nå lov til å slå leir i visse statlige skoger. Forbudet mot gratis camping gjelder også på Færøyene.
Krysningsspor
Krysningsspor (nynorsk: kryssingsspor) er et sted på en enkeltsporet jernbanelinje eller trikkelinje, der tog eller trikk som kjører i motsatt retning kan krysse eller passere hverandre. Krysningsspor er ofte plassert på en jernbanestasjon, men kan også være plassert mellom stasjoner. Tog eller trikk som kjører i samme retning kan også bruke krysningsspor til å kjøre forbi hverandre, forutsatt at signalsystemet tillater det. Et krysningsspor er koblet til hovedsporet i begge ender. En lignende anordning blir brukt på flere flersporede jernbanestrekninger og på kabelbaner.
Shi Siming
Shi Siming (kinesisk: 史思明; pinyin: Shǐ Sīmíng; født ca. 703, død 18. april 761; æranavn: Shùntiān (順天) 759-761 og Yìngtiān (應天) 761), født Shi Sugan (窣干; Sùgān), var en Tang-kinesisk general som ble med sin barndomsvenn An Lushan i hans opprør mot Tang, og som etterfulgte An Lushans sønn, An Qingxu, som keiser av Yan-staten som An Lushan etablerte. Shi Siming styrte over Yan fra 9. mai 759 til sin død. Han var gift med keiserinne Xin og hadde han minst sju sønner, deriblant den senere keiser Shi Chaoyi og Shi Chaoqing.
An Lushans opprør
Shi Siming var en av opprørslederen An Lushans ledsagere. An Lushan utløste i desember 755 et opprør mot Tang-dynastiet; bakgrunnen var maktkamp med kansleren Yang Guozhong som var fetter av den keiserlige konkubine Yang Guifei. Opprøret skulle bli kjent som An Lushan-opprøret eller An-Shi-opprøret. At opprøret fant særlig stor tilslutning, var at det tilfeldigvis sammenfalt med uår i det midtre Kina, med hungersnød, tørke og så oversvømmelser. Dette kom i tillegg til interne vanskeligheter i Tang-administrasjonen.
An Lushan utropte i februar 756 seg selv til keiser av en nydannet stat, Yan.
Shi Siming agerte på denne tid allerede nokså selvstendig, og kontrollerte Fanyang og det nordlige Hebei. An Qingxu, som ble truet av Tang-styrkene i Yecheng, sendte bud på Shi. Han bad Shi sende ham forsterkninger. Shi førte akkurat da forhandlinger med Tang-regjeringen, og det var først i begynnelsen av 759 at han sendte en relativt svak hær til An. Senere samme år henrettet han An.
Keiser av Yan
Shi Siming overtok som opprørets leder og utropte seg selv til keiser av Yan. Etter at han hadde klart å befeste sin kontroll over Hebei, krysset han høsten 759 Gulelven. Sommeren 760 inntok han atter Luoyang. Men idet den keiserlige general Li Guangbi stod i øst ved Heyang, kunne ikke Shi vende seg vestover og komme seg over Tong-passet og så erobre Chang’an.
I 761 ble Shi Siming myrdet av sin sønn Shi Chaoyi, og han ble så den siste keiseren av Yan. To år etter begikk han selvmord.
Feng Yunshan
Feng Yunshan (tradisjonell kinesisk: 馮雲山, forenklet kinesisk: 冯云山, pinyin: Féng Yúnshān, jyutping: Fung4 Wan4 Saan1; født 1815 i fylket Hua i Guangdong i Kina, død 10. juni 1852) var en viktig leder i de tidlige faser av Taipingopprøret mot Qing-dynastiet 1850–1864. Feng var en av ledsagerne til opprørets hovedleder Hong Xiuquan. Feng ble kalt «Den sørlige konge» av Hong.
Abdullah II av Jordan
Abdullah II av Jordan (arabisk: عبد الله الثاني بن الحسين,  ʿAbd Allāh aṯ-ṯānī bin al-Ḥusain; født 30. januar 1962 i Amman i Jordan) er konge av Jordan, han arvet tronen i 1999 etter farens, kong Hussein av Jordans død 7. februar 1999. Han er eldste sønn av kong Hussein og hans ektefelle dronning Mona, født Toni Gardiner.
Feng Yunshan
Den 24. mai 1852 ble Feng dødelig såret av en Qing-skytter rett utenfor byen Quanzhou nord i provinsen Guangxi, og døde etter noen uker.
Abdullah II av Jordan
Kong Abdullah regner sin slekt, hasjimittene, tilbake til profeten Muhammed.
Feng Yunshan
Bakgrunn
Feng, Hong og to andre slektninger av Hong forlot Hua fylke i april 1844. De dro først til Guangzhou og forkynte i de ytre deler av byen før de dro videre sørover til landsbyen «Hvite Tiger». Derfra dro Feng og Hong videre langt mot sørvest til landsbyen Sigu i Guiping fylke (i Guangxi) der Hong hadde noen fjerne slektninger, blant dem to tidligere konvertitter som var hjemvendte.
I november 1844 vendte Hong hjem uten Feng, som forble i området for å forkynne.
Det Gudstilbedende Selskap
Etter Hong Xiuquans avreise dro Feng dypere og dypere inn i fjellområdet rundt Tistelfjellet, der han forkynte og døpte nye konvertitter. Feng kalte denne gruppe av troende «Det Gudstilbedende Selskap». Hakkaer fra dette område, for det meste fattige og plaget både av banditter og lokale kinesiske familier som mislikte hakkaer på deres arveland, fant tilflukt i denne gruppen og søkte dens samhold og solidaritet.
Abdullah II av Jordan
Konge
Kort tid før Hussains død ble Abdullah igjen innsatt som tronarving ved det at faren endret sitt testamente. Den 7. februar 1999 ble han innsatt som konge.
Feng Yunshan
Det Gudstilbedende Selskap
Den 27. august 1847 kom Hong Xiuquan tilbake til området, til Hong og «Det Gudstilbedende Selskap».
Abdullah II av Jordan
Konge
Politisk har han fortsatt faren Husseins linje med å søke å opprettholde gode relasjoner til USA og øvrige vestlige land. I 2004 tok han initiativ til Ammanbudskapet; et dokument som hadde til hensikt å definere hva tradisjonell islam står fork og hvilke gjerninger som er representative for islam.
Feng Yunshan
Det Gudstilbedende Selskap
I månedene etter Hong Xiuquans tilbakekomst ble Feng to ganger tatt til fange av et konkurrerende lokalt korps. Den første gangen var i desember 1847, og da ble han befridd ved maktfull inngripen av «Det Gudstilbedende Selskap». Da Feng ble tatt til fange annen gang i januar 1848, ble han sendt til en lokal dommer, som - etter å ha mottatt en bestikkelse fra Gudstilbederne, løslot ham på betingelse av at han vendte tilbake til Guangdong.
Feng var ikke i stand til å vendte tilbake til Gudstilbederne før sommeren det påfølgende året. Da han kom tilbake oppdaget han at Yang Xiuqing og Xiao Chaogui hadde tatt lederskapsoppgaver i «Det Gudstilbedende Selskap». Begge sa at de kunne gå inn i transer, og at de i transene var i stand til å tale som medlemmer av Den hellige treenighet; Gud Fader talte gjennom Yang, og Jesus Kristus gjennom Xiao. Da Feng returnerte sommeren 1849 gransket han og Xiuquan i disse påstander av Yang og Xiao, og erklærte dem for å være sanne og genuine.
Abdullah II av Jordan
Konge
Som konge av Jordan og overhode for den hasjimittiske slekt er han høyeste beskytter av de muslimske helligdommer i Jerusalem, blant annet Klippemoskeen.
Feng Yunshan
Det Gudstilbedende Selskap
Tidlig i 1850 ble Feng den første av «Det Gudstilbedende Selskap» til å gå inn for åpent opprør.
Abdullah II av Jordan
Konge
Abdullah II er gift med dronning Rania. De har fire barn: kronprins Hussein (født 1994), prinsesse Iman (født 1996), prinsesse Salma (født 2000) og prins Hashem (født 2005).
Feng Yunshan
Taipingopprører
Feng ble senere utropt til «Den sørlige konge» av Taipingopprøret. Han ble opprørets strateg og var administrator for kongeriket i dets tidlige fase.
Abdullah II av Jordan
Konge
Abdullah har flere søsken og halvsøsken (ettersom hans far var gift flere ganger). En av hans halvsøstre er gift med Mohammed bin Rashid Al Maktoum, emir av Dubai.
Feng Yunshan
Taipingopprører
Den 24. mai 1852 rykket taipingerne frem ved Quanzhou uten å ha til intensjon å invadere. En Qing-skytter tilførte da Feng et dødelig skuddsår der han satt i sin bærestol. Da de fikk høre dette, omringet taipingerne Quanzhou, og etter to dager klarte de å bryte gjennom bymurene, og der drepte de alle de borgere som ikke hadde klart på flykte. Feng døde til slutt av sine sår i juni samme år.
Mekatronikk
thumb|Oversikts Venn-diagram fra nettsiden til Rensselaer Polytechnic Institute som beskriver de forskjellige disiplinene som utgjør faget mekatronikk
Mekatronikk er en tverrfaglig disiplin innen ingeniørfag som kombinerer mekanikk, elektronikk, datateknikk, reguleringsteknikk, og systems engineering design i utvikling og produksjon av nyttige nye produkter.
Massimiliano Neri
Massimiliano Neri (ca. 1623 – seinest 1673) var en italiensk organist og barokk-komponist.
Liv
Massimiliano Neri stammet fra en musikerfamilie med røtter i Verona. Det framgår av testamentet at han var uekte sønn av Giacomo Negri (1592–etter 1646), som var hoffkapellmester i Bonn. Massimiliano Neri fikk sin utdanning bekostet av den rike venetianske adelsmannen Giacomo Soranzo. Fra 1644 til 1664 var Neri stedfortredende vikar ved San Marco og kapellmester ved Ospedaletto i Venezia, fra 1664 organist og kapellmester ved kurfyrsten av Kölns residens i Bonn.
Det er kjent tre verksamlinger av Neri, deriblant flertemte sonater, canzoner .... op. 2 dedisert keiser Ferdinand III av Det tysk-romerske rike. Begge instrumentalsamlingene er av fremragende kvalitet og inneholder interessante eksempler på formen triosonate. Sonatene op.2 nr 10 og 14 er de første bevarte eksempler på concerto grosso-formen. Enkeltstemmer av Neris verk oppbevares i Berlin og Wrocław.
VM i akrobatisk gymnastikk 2018
Verdensmesterskapet i akrobatisk gymnastikk 2018 ble arrangert fra 13. til 15. april 2018 i Lotto Arena i Antwerpen i Belgia.
Dette var det 26. verdensmesterskapet i akrobatisk gymnastikk som ble arrangert.
Termas del Arapey
Termas del Arapey er tettsted i Salto-departementet i det nordlige Uruguay. Arapey har varme kilder.
Befolkning
Tettstedet har 184 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Leptocarabus
Carabus (Leptocarabus) er en underslekt av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Artene kan finnes både i skog og i åpne landskaper. De er forholdsvis raske, dagaktive, bakkelevende rovdyr.
Utbredelse
Underslekten er utbredt i Øst-Asia.
Systematisk inndeling
Listen følger i hovedsak.
Joan av Varna og Veliki Preslav
Joan av Varna og Veliki Preslav (bulgarsk: Йоан Варненски и Великопреславски, født Ivo Mikhov Ivanov (Иво Михов Иванов) 13. februar 1969 i Jambol) er en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.
Joan har fra 22. desember 2013 vært metropolitt av Varna og Veliki Preslav eparki.
Richmondshire
Området var velstående og politisk viktig i middelalderen. Det tilhørte ført Edwin, jarl av Mercia. Etter normannernes invasjon i 1066 sørget Vilhelm Erobreren for at Alan av Bretagne fikk kontroll over området i forbindelse med erobringen av det nordlige England. Navnet kommer fra en tittel hertugene av Normandie hadde fra 1136 til 1399, comte de Richemont, på engelsk jarl av Richmond. Sammen med Allertonshire var området stadig innblandet i grensekonflikter med Skottland, spesielt i den perioden hvor kong David I av Skottland kontrollerte Northumbria og under William Wallaces opprør.
Catterick Garrison er en stor militærleir som ligger i distriktet.
An Qingxu
An Qingxu (kinesisk: 安慶緒; pinyin: Ān Qìngxù; æranavn: Tiānchéng (天成); antatt fødselsår 732, død 10. april 759), født An Renzhi (安仁執; Ān Rénzhí), var sønnen til An Lushan, en tyrkisk-kinesisk Tang-general som startet An Lushan-opprøret og tok keisertittelen i sin egen stat, Yan. An Qingxu drepte sin far i 757 og utropte seg selv til keiser av Yan, som han styrte fra 30. januar 757 til sin død. Til slutt ble han beseiret av Tang-styrkene og beleiret i Yechang. Etter en av An Lushans generaler, Shi Siming, løftet beleiringen, og An Qingxu møtte Shi for å takke ham, ble han i stedet henrettet av Shi.
Under Tang-styret
Det er ikke kjent når An Renzhi ble født, skjønt det sies at han ikke var fylt tyve år da keiser Xuanzong ga ham den i hovedsak honorære tittel som minister for vassal-anliggender, sannsynligvis i 751. Han var An Lushans annen sønn, og moren var An Lushans førstehustru fru Kang. På et tidspunkt gav keiser Xuanzong ham navnet Qingxu.
De første definitive historiske nedtegnelser som nevner ham gjelder året 952. Det sies at An Lushan da led et nederlag i kamp mot Xi og falt ned i et hull. Han ble reddet takket være blant andre An Qingxus anstrengelser. Samme år, da An Lushans nære medarbeider Ji Wen (吉溫) kom for å møte An Lushan før han skulle legge på vei til Tang-hovedstaden Chang'an, var det An Qingxu som An Lushan sendte for for å ledsage Ji til grensene av sitt land.
Under An Lushans styre
I 755, da An Lushan gikk til opprør fra sin post i kretsen Fanyang (范陽, hvis hovedkvarter er hvor dagens Beijing ligger), synes An Qingxu å ha vært med sin far på hans ferd sørover i Kina. Som reaksjon på An Lushans opprør ble An Qingxus mor fru Kang og hans storebror An Qingzong (安慶宗), som var i keiserens hovedstad Chang'an, henrettet. Etter at An Lushan hadde erobret kommanderiet Chenliu (陳留, omtrent der Kaifeng ligger), var det An Qingxu som først fikk meldingen om at An Qingzong var blitt drept, og tårefullt informerte sin far om dette. Faren ble rasende, og henrettet de Tang-soldater som hadde overgitt seg til ham i Chenliu. I året 756, etter at An Lushan hadde utropt seg selv til keiser i den nye staten Yan i Luoyang, utnevnte han An Qingxu til prins av Jin. Han sendte så An Qingxu avsted for å angripe Tong-passet (Tongguan). Men angrepet ble slått tilbake av Tang-generalen Geshu Han.
An Lushan begynte nå å favorisere en annen av sine sønner, An Qing'en (安慶恩), sønn av annenhustru fru Duan (som kan ha blitt gitt tittelen keiserinne på dette tidspunkt). An vurderte å utpeke An Qing'en til sin kronprins i stedet for An Qingxu, som ellers var ansett å være den foretrukne arvtaker.
Fadermord: An Qingxu begynte å frykte at An Lushan planla å få ham tatt av dage. Han, Yan og Li Zhu'er begynte derfor å planlegge mottiltak.
Natten til 29. januar 757, mens Yan og An Qingxu holdt utkikk utenfor, fikk Li Zhu'er med seg et sverd inn i palasset og angrep An Lushan. An Lushan ville kjempe i, men klarte ikke å finne det sverd som han hadde liggende klart under sengen, og Li Zhu'er drepte ham.
Neste morgen kunngjorde Yan først til Yans embedsmenn at An Lushan var blitt alvorlig syk og hadde utropt An Qingxu til sin kronprins. Så besteg An Qingxu tronen og bekjentgjorde så at An Lushan var død.
Jonathan Strange og herr Norrell
Bokens handling foregår i 1800-tallets Storbritannia under napoleonskrigene, og dreier seg om magiens tilbakevending til England, og det ujevne forholdet mellom de to magikerne, Norrell som får steinstatuene i katedralen i York til å snakke, og Strange som først dukker opp langt ute i handlingen. Boken blander historiske begivenheter og personer med fiksjon. Blant historiske figurer i romanen møter vi lord Byron og kong George 3.
An Qingxu
An Qingxu som keiser
Det blir sagt at An Qingxu var en svak personlighet, og at han ikke var særlig veltalende. Derfor fikk han det råd av Yan Zhuang at det var best at han ikke hadde hyppige møter med sine embedsmenn. Keiseren overlot det meste av statsstyret til Yan, og gjorde ham til prins av Fengyi. Han forsøkte også å innynde seg hos generalene ved å dele ut titler og høyere verv til dem.
Santidig var det slik at den viktige general Shi Siming var i gang med å beleire Tang-generalen Li Guangbi ved Taiyuan. Men An Qingxu beordret Shi om å vende tilbake til sin base i Fanyang, og etterlate seg general Cai Xide (蔡希德) ved Taiyuan for å holde øye med Li Guangbis bevegelser. Keiseren sendte også general Yin Ziqi (尹子奇) avsted for å angripe Suiyang, som ble forsvart av Tang-generalene Zhang Xun og Xu Yuan (許遠). Planen var at general Yin skulle innta Suiyang, og så skulle få ordre om å invadere og erobre Tang-territoriene sønnenfor floden Huai. Men general Yin var såpass fastlåst der han beleiret Suiyang, og dette vedvarte til vinteren 757, og dermed kunne ikke Yan-invasjonen av de sørlige områder iverksettes.
Jonathan Strange og herr Norrell
Et særtrekk med boken er alle de oppdiktede fotnotene som refererer til begivenheter og bøker (både med magisk innhold, og biografier). Bokens omfang (den er 782 sider lang) skaper et førsteinntrykk av at den er kjedelig lesning, antakelig så leserne skal bli overrasket når de finner ut at den ikke er det.
An Qingxu
An Qingxu som keiser
For å bevise sin gunst for general Shi, utnevnte keiseren Shi til prins av Guichuan, og til militærguvernør (jiedushi) av kretsen Fanyang. Ikke desto mindre begynte general Shi å neglisjere de ordre han fikk fra An Qingxi. Han styrket sin egen stilling ved å hamstre opp de forsyninger som An Lushan tidligere hadde sendt til Fanyang. An Qingxu maktet ikke å holde ham i sjakk.
Robert Brown
Robert Brown (født 21. desember 1773 i Montrose, død 10. juni 1858 i London) var en britisk (skotsk) botaniker og vitenskapsmann. Han er kjent som oppdageren av brownsk bevegelse, og som finneren eller autoren bak en rekke botaniske arter og grupper, derav muskatnøttfamilien.
Jonathan Strange og herr Norrell
Den har ligget på bestselgerlistene til The New York Times og Sunday Times. Den ble nominert til 2004 Whitbread First Novel Award og Guardian First Book Award. Clarke mottok Hugo-prisen for beste roman i 2005.
Robert Brown
Liv og virke
Brown studerte medisin ved University of Edinburgh, og dro i 1800 som skipslege og botaniker med en vitenskapelig ekspedisjon til Australia. Han arbeidet fra 1805 til 1810 med materialet han samlet, og regnes som autor for om lag 1 200 arter bare i vestre Australia alene. Brown utga tidenes første australske flora.
An Qingxu
An Qingxu som keiser
Da Tang-generalen Guo Ziyi angrep Tong-passet for slik å kunne rykke frem og gjenerobre Chang'an, klarte imidlertid An å sende forsterkninger og slå tilbake Guos angrep.
Eva Urevc
Eva Urevc (født 2. november 1995 i Jesenice) er en slovensk langrennsløper som representerer ŠD Gorje.
Hun representerte Slovenia under Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, hvor Urevc endte på 28.-plass i skiskyttersprinten, med seks skytebom og 2.48 bak den tyske gullvinneren Franziska Preuß.
Urevc ble tatt ut i den slovenske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld, der hun hadde femte beste tid i sprintprologen, men røk ut allerede i kvartfinalen. Uken etter avsluttet hun mesterskapet med å gå Slovenia inn til en 9.-plass på stafetten, på lag med Katja Višnar, Anamarija Lampič og Alenka Čebašek.
Hun tok bronse på lagsprinten under Ski-VM 2021 i Oberstdorf sammen med Anamarija Lampič, tre dager etter hun røk ut i den individuelle sprintkvartfinalen.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 46 på sprinten.
Jonathan Strange og herr Norrell
Kritikk
Boken har fått overveldende positiv omtale, men møtt noen innvendinger for sin lengde. Imidlertid er det utbredt enighet om at de mange detaljene og sidehandlingene utgjør en del av bokens sjarm.
Liste over flaggbærere for Sør-Korea under OL
Liste over flaggbærere for Sør-Korea under OL inneholder samtlige idrettsutøvere som har båret Sør-Koreas flagg under åpningsseremoniene til sommer- og/eller vinter-OL.
Jonathan Strange og herr Norrell
Kritikk
For det andre anser mange boken som en sosial kommentar heller enn en fantasi, mer Jane Austen enn J.R.R. Tolkien. Handlingen foregår mer i salongene enn på slagmarken, og boken regnes som en roman for folk som er lei av stereotype fantasy-bøker.
Motivet er en parallell til myten om Orfeus og Evrydike. Jonathan Strange må hente sin kone tilbake fra alveriket, dit alvekongen har hentet henne.
Romanen er anklaget for å begrense kvinnelige rollefigurer til å være enten offer eller medhjelperske og mangler skikkelser som Hermine Grang i Harry Potter-bøkene. Clarkes roman finner imidlertid sted i 1800-tallets England, og romanskikkelsene opptrer overensstemmende med dette.
Film
BBC laget fjernssynsserie av romanen, som også har vært vist på NRK.
An Qingxu
An Qingxu som keiser
Derimot lyktes at annet Tang-forsøk på å gjenerobre Chang'an. Tang-prins Li Chu av Guangping (sønn av Li Heng, som på dette tidspunkt hadde tatt seg keisertittel, som keiser Suzong), gjenerobret med støtte fra Huige Chang'an sommeren 757. Li Chus og Huige styrker rykket så frem mot øst, mot Luoyang. Vinteren 757 samlet An sine styrker og sendte dem under Yan Zhuang ledelse for å forsvare kommanderiet Shan (陝郡, tilsvarer omtrent det senere Sanmenxia i Henan). Men da Yan-styrkene støttet sammen med Tang-styrkene, så de at Huiges styrker var på Tangs side. De ble slått av frykt, og brøt sammen. Yan Zhuang og Zhang Tongru (張通儒) flyktet tilbake til Luoyang for å varsle An. Og An, etter å ha henrettet rundt 30 Tang-generaler som var tatt til fange, oppgav Luoyang og flyktet nordover, til Yecheng, som han kalte Ancheng.
Da An ankom Yecheng, hadde han bare med seg 1000 infanterister og 300 kavallerister. Men ikke lenge etter kom også Yan-generalene Ashina Chengqing (阿史那承慶), Cai Xide, Tian Chengsi og Wu Lingxun (武令珣). De hadde angrepet andre Tang-byer, men trakk seg alle til Yecheng, slik at troppestyrkene som An fikk til disposisjon utgjorde over 60.000 soldater. Dette var en mer betraktelig styrke.
An var usikker på den mektige general Shi, og sendte Ashina og An Shouzhong (安守忠) til Fanyang for å beordre Shi til å bidra med styrker han også. Samtidig hadde han gitt Ashina og An Shouzhong beskjed om å overta Shis kommando dersom sjansen skulle by seg. Men slik gikk det ikke: Shi arresterte Ashina og An Shouzhong, og underkastet seg Tang. Mange andre byer som før hadde vært under Yan-kontroll underkastet seg også Tang, og de områder som An Qingxu behersket skrumpet drastisk inn til bare Yecheng og omgivelser.
Det sies at An Qingxu ble grusom og paranoid i lys av sisse militære tilbakeslagene. Han hevnet seg hvis hans generaler gikk over til Tang: Hvis det var han-kinesiske generaler, slaktet han ned deres familier; hvis de var ikke-han, helle seres stammegruppe. Han festet også lit til anklager som Zhang rettet mot Cai, og drepte ham. Dette skapte ytterligere uro og misstemning blant hans soldater, og det ble ikke bedre da han innsatte den brutale Cui Qianyou (崔乾祐) som deres nye hærfører.
Vinteren 758 ble Yencheng gjenstand for en robust beleiring, anført av ti Tang-generaler: Styrker anført av generalene Guo Ziyi, Lu Jiong (魯炅), Li Huan (李奐), Xu Shuji (許叔冀), Li Siye, Ji Guangchen (季廣琛), Cui Guangyuan (崔光遠), Dong Qin (董秦), Li Guangbi, og Wang Sili (王思禮). An Qingxu forsøkte å kjempe seg ut av beleiringen, men ble beseiret av Tang-styrkene, og hans bror An Qinghe (安慶和) døde under forsøket.
I mens hadde general Shi snudd igjen. Han hadde på nytt brutt med Tang. An Qingxi sendte da general Xue Song til Fanyang for å be om støtte fra Shi, og tilbød ham til og med sin keisertrone. Shi satte seg da i bevegelse sørover mot Yecheng. Tang-styrkene rundt Yecheng hadde imens kommet i ulage. De var nå ni generaler (fordi Li Siye var avgått med døden i løpet av beleiringen), og de koordinerte ikke sine styrker særlig godt. Den 7. april 759 gikk Shi til angrep på Tang-styrkene. Det brøt da plutselig ut en voldsom storm, og begge hærstyrkene ble grepet av panikk; Shis styrker flyktet mot nord, og Tang-styrkene mot sør, og dermed var beleiringen av Yecheng brutt.
An Qingxus styrker sikret seg raskt den mat og de andre forsyninger som Tang-styrkene hadde latt tilbake da de la på flukt. Keiser Shi hadde klart å samle sine styrker igjen, og var på vei tilbake mot Yecheng - og An begynte sammen med Sun Xiaozhe (孫孝哲) og Cui å overveie om de kunne nekte Shi adgang til byen. Shi selv kommuniserte ikke med An, men han festet sammen med sine soldater, og holdt Yecheng under oppsyn.
Zhang og Gao Shang (高尚) bad keiseren om tillatelse om å møte Shi, og An var enig; Shi ga dem gaver og lot dem vende tilbake til Yecheng. An var meget usikker på hva han nå skulle foreta seg. Igjen tilbød han tronen til Shi, men Shi avslo. Istedet foreslo Shi at kanskje de begge to burde være keisere, allierte, men av hvert sitt uavhengige rike. An var lettet og fornøyd, forlot Yechengs trykkhet og møttes med Shi for at de skulle besegle alliansen med en ed.
Da An møtte Shi, knelte han ned for å takke Shi for all hjelp, og sa:
SACLOS
Semi-automatisk styring innen synsvidde (engelsk: Semi-automatic command to line of sight (SACLOS)) er en metode for styring av missiler mot målet. Operatøren må peke på målet med de elektroniske siktemidlene under hele flukttiden.
An Qingxu
An Qingxu som keiser
Shi henrettet så An Qingxu, hans fire brødre, og Gao, Sun og Cui. Han slo Ans territorier under seg selv og krevde for seg selv tittelen som keiser av Yan.
SACLOS
SACLOS-enheter jobber vanligvis med en av følgende metoder: trådstyrt, radiostyrt eller ledestrålestyrt.
Se også
Radiokontroll
NM i friidrett 1964
Norgesmesterskapet i friidrett 1964 bestod av flere arrangementer som i 1964 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Gjøvik stadion på Gjøvik 21.–23. august. Arrangører var FIG Gjøvik og Vestoppland Friidrettskrets. Kongepokalvinnere var Odd Bergh og Berit Berthelsen.
Følgende øvelser ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
Carsten Bachke
Carsten Anders Bachke (født 1963) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte venstreving for.
Foran 1985-sesongen ble Carsten Bachke hentet fra 5. divisjonsklubben tilbake til moderklubben, hvor han tidligere hadde spilt aldersbestemt fotball. Etter overgangen etablerte han seg raskt som en hurtig, venstrebent ving. I januar i 1987 fikk Bachke sin første erfaring på landslagsnivå da han ble innkalt til OL-landslaget av Nils Arne Eggen, som også var hans klubbtrener i Moss. I 1987-sesongen var Bachke en sentral spiller for Moss da laget vant seriemesterskapet. Samme sesong spilte han de tre første av sine totalt seks opptredener på. Bachke forlot Moss for spill i lavere divisjoner da klubben rykket ned i 1990.
Nordtveit gravplass
Nordtveit gravplass er en gravlund i Bjørnafjorden kommune i Vestland fylke. Den ligger vest for fylkesvei 549 i Nordtveitgrend, i søndre del av tidligere Fusa kommune. Dette er noen få kilometer nordvest for Sundvor kirke.
Gravlunden ble tatt i bruk i 1971. Den har ca. 330 kistegraver. Langs gjerdet i sør står et redskapshus med bratt saltak.
Gravlunden er på det nærmeste full, og det er bare anledning til urnenedsetting. I stedet brukes Hjartnes gravplass.
Li kirke (Gausdal)
Li kirke skal ifølge en tradisjon ha stått ved Li gård i Østre Gausdal. Gården har muligens tidligere gått under navnet Kirkeli, og kan tenkes å ha vært identisk med den som er omtalt som «Kirkiulidh j Gausdale j Gudbrandzsdale» i Biskop Eysteins jordebok, i en oversikt over gårdsparter som tilhører Lavranskirken i Tønsberg.
Europavei 653
Europavei 653 går mellom Torniyiszentmiklós og Letenye i Ungarn. Veiens lengde er rundt 20 km.
Li kirke (Gausdal)
Eldste skriftlige belegg for tradisjonen skal være fra Gerhard Schøning. En skildring fra 1913 omtaler benrester som skal være funnet ved gården en årrekke tidligere, og også i 1930-årene skal det være funnet ben. Selve kirkestedet er ikke påvist, ifølge Dagfinn Skre, som har skrevet om områdets kirkearkeologi. Intet tyder imidlertid på at gårdstunet har vært flyttet, så en eventuell kirke har trolig ligget i umiddelbar tilknytning til det. Det kan tenkes at kirken på Li i sin tid ble avløst av den kirken som nå kalles Østre Gausdal kirke.
Europavei 653
Det er planlagt å forlenge E653 til Maribor i Slovenia når motorvei A5 i Slovenia er ferdig i 2013.
Li kirke (Gausdal)
Litteraturen sier ingenting om hva slags type kirke det eventuelt var, og det er altså ingen direkte funnrester etter kirken.
Amland gravplass
Amland gravplass er en gravlund i Tysnes kommune i Vestland fylke. Den ligger i bakkene ned mot sjøen like vest for Amlandstøa. Gravlunden ble tatt i bruk en gang i perioden 1925–30. Ved inngangen til gravlunden står et klokketårn/redskapshus.
Sannsynlighet
Sannsynlighet er innen matematikk en numerisk beskrivelse av hvor sannsynlig det er at en hendelse vil inntreffe. Sannsynlighet oppgis som et tall mellom 0 og 1, der 0 angir at det aldri vil skje, mens 1 angir at det alltid vil skje. For eksempel vil man ha 1/6 sjanse for å få tallet 6 hvis man triller en vanlig terning.
Sannsynlighet er utviklet ved hjelp av sannsynlighetsteori, og anvendes gjerne sammen med kombinatorikk og/eller statistikk for å regne på mulige utfall.
Vurdering av sannsynlighet
Sannsynlighet spiller inn i forhold til vår vurdering av sannsynlig utfall. Dette kan for eksempel gjelde
Austra Skujytė
Austra Skujytė (født 12. august 1979 i Biržai) er en litauisk friidrettsutøver.
Skujytė konkurrerte først i mangekamp og har en sølvmedalje i sjukamp fra OL 2004 i Athen som sitt fremste mesterskapsresultat. Det samme året tok hun bronse i femkamp under innendørs-VM i Budapest. Skujytės sterkeste grener var kulestøt og spydkast. Med sine 189 centimeter var hun blant de høyeste kvinnelige mangekjemperne.
Hun konkurrerte også i tikamp, som enda ikke har status som offisiell mesterskapsgren for kvinner. 15. april 2005 satte Austra Skujytė ny verdensrekord i tikamp med 8366 poeng.
Etter et par sesonger uten medaljer, hvor hun blant annet brøt sjukamp under OL 2008 etter å ha fått null poeng i lengde, bestemte Skujytė seg for å konkurrere bare i kulestøt. Hun har forbedret sin personlige rekord i den grenen med en drøy halvmeter, og nådde finalen i EM 2010, men ble der nr. 12.
Swale (elv)
Elven har sitt utspring høyt opp i Yorkshire Dales, ved grensen mellom North Yorkshire og Cumbria og ikke langt fra stedet hvor elven Eden starter. Det første stykke er den bare en bekk, og den kalles egentlig ikke Swale før stedet hvor Birkdale Beck og Great Sleddale Beck møtes.
I nærheten av landsbyen Keld krysser den Pennine Way, og renner så østover gjennom kalkåsene i Swaledale.
Etter flere fossefall når den Richmond, hvor den passerer Richmond slott og travbanen i Catterick. Den vender så mot sør i Vale of Mowbray, hvor elven Wiske renner inn i den fra Northallerton og Cod Beck fra Thirsk. Den renner så inn i Ure rett øst for Boroughbridge, på et sted som kalles Swale Nab.