cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ricardo J. Vidal
Ricardo Tito Jamin Vidal (født 6. februar 1931 i Mogpog på Marinduque på Filippinene, død 18. oktober 2017 i Cebu City) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Cebu. I 1971 ble han utnevnt til koadjutorbiskop for bispedømmet Malolos i provinsen Bulacan. I 1973 ble han erkebiskop av Lipa i provinsen Batangas. I 1981 utnevnte pave Johannes Paul II ham til koadjutor-erkebiskop i Cebu, og ett år etter overtok han erkebispestolen alene. Ricardo Vidal ble kreert til kardinal i 1985. Han var president for den filippinske bispekonferanse fra 1985 til 1987, og spilte en vesentlig rolle under begivenhetene i 1986 da president Ferdinand Marcos til slutt ble tvunget til å gå av.
Bakgrunn
Ricardo Vidals foreldre var Faustino S. Vidal fra Pila i Laguna og Natividad Jamin fra Mogpog, og var den femte av seks søsken. I 1937 mottok Vidal sin første hellige kommunion ved Den internasjonale eukaristiske konferanse. Han fikk sin første skolegang ved Mogmog Elementary School.
Vidal gikk på gutteseminaret Most Holy Rosary (nå Our Lady of Mount Carmel Seminary) i Sariaya i Quezon og så ved Saint Francis de Sales Seminary i Lipa i Batangas der han studerte filosfi. Han studerte også teologi ved San Carlos Seminary i Makati ved Manila.
Prest
Vidal ble diakonviet den 24. september 1955 og presteviet den 17. mars 1956 i Lucena i Quezon av biskop Alfredo Obviar, Han ble så spiritual ved Our Lady of Mount Carmel Seminary i Sariaya.
Biskop
Han ble utnevnt til koadjutorbiskop i Malolos den 30. november 1971, og ble bispeviet av erkebiskop Carmine Rocco, apostolisk nuntius til Filippinene. Under to år etter ble han utnevnt til erkebiskop av Lipa av pave Paul VI. Pave Johannes Paul II utnevnte Vidal til koadjutor-erkebiskop av Cebu i 1981; han ble ordentlig erkebiskop 24. august 1982, etter kardinal Julio Rosales.
Vidal samarbeidet ofte med erkebiskop Teofilo Camomot (1914–1988), som hadde trukket seg tilbake fra bispegjerningen og virket likesom en alminnelig sogneprest i Cebu City og senere i Carcar i Cebu, og bar etter hans død vitnemål om dennes påstått heroiske dyder og mirakuløse virke. Det ble i 2010 igangsatt av Vidal, en kirkelig granskning av Camomot med tanke på en eventuell salig- og helligkåring, en prosess som i 2017 fortsatt pågikk.
Vidal bidro også til å opprette Catechist Missionaries of St. Theresa, et katolsk ordenssamfunn.
Vidal var president for Catholic Bishops' Conference of the Philippines (CBCP) fra 1986 til 1987, og ble formann for CBCP-Episcopal Commission on the Clergy i 1989. Han innehadde også sentralt verv i Federation of Asian Bishops' Conferences (1985 til 1994). Han deltok ved flere romerske bispesynoder, om forsoning i 1983, den ekstraordinære synode i 1985, om prestene i 1991, og ordenslivet i 1994, og var presidentdelegat ved synoden og lekfolket i 1989. Gan vcar også medlem av synodens permanente råd fra 1989 til 1994.
Vidals medvirkning i Den romerske kurie omfattet medlemskap i Kongregasjonen for folkenes evangelisering, kongregasjonen for det katolske utdannelsesvesen og det pavelige råd for den pastorale omsorg for helsearbeidere.
Kardinal
Den 25. mai 1985 ble han kardinalprest til tittelkirken Ss. Pietro e Paolo a Via Ostiense, og var en av deltagerne ved pavevalget i 2005 som valgte pave Benedikt XVI, Han var den eneste filippinske kardinal ved denne konklaven; den andre filippinske stemmeberettigede som kunne ha deltatt, kardinal Jaime Sin, var for helsesvekket til å være med.
Fra 1986 hadde han, om enn som et mindre sentralt aspekt, et engasjement for filippinske katolikker i Norge. Hans engasjement for filippinske katolikker i Norge vedvarte livet ut. I 2004 skapte kardinal Vidal på nytt internasjonale overskrifter. For å oppfordre til kortere prekener, ga han alle prestene i sitt bispedømme en vekkerklokke i gave. For kirkegjengere kunne lange prekener «bli til katastrofe», sa kardinalen som var kjent for sine korte prekener.
Lederskap på Filippinene
Kardinalene Jaime Vidal og kardinal Jaime Sin (Manila) støttet den filippinske «People Power Revolution» i 1986. Som erkebiskop av Cebu og president for Catholic Bishops' Conference of the Philippines anførte Vidal resten av de filippinske biskoper med en fellesserkæring rettet mot regjeringen og de kunngjorte resultater av valget.
I 1989 bad president Corazon Aquino kardinalen om å overbevise general Jose Comendador, som var velvillig innstilt overfor opprørsstyrker som kjempet mot hennes regjering, om å overgi seg uten kamp. Hans megling og intervensjon avstyrte det som kunne ha endt med et blodig kupp.
I 2001, under det årets «People Power Revolution», overbeviste kardinal Vidal president Joseph Estrada om å fratre sitt embede. Estrada ble senere tatt i forvaring. Vidal skrev da sammen med senator Manny Villar og House Speaker Jose de Venecia Jr. et brev til president Gloria Macapagal Arroyo om å benåde Estrada i «den nasjonale enhets og i forsonings ånd». Estrada ble frigitt i 2007.
Alderdommen
Kardinal Vidal trakk seg med pave Benedikt XVIs tillatelse tilbake fra embedet som erkebiskop av Cebu den 15. oktober 2010. Han ble etterfulgt av erkebiskop Jose S. Palma av Palo, som ble innsatt 13. januar 2011.
Vidal besluttet seg for å tilbringe sine eldre år i bostedsområdet ''Sto. Niño Village i Cebu City, i en residens i Cardinal Street'' (alle gater i området er oppkalt etter småfugler, som kardinaler). han deltok etter evne ved messer og tilstelninger i Cebu, også i fjerntliggende deler av den langstrakte provinsen. Han deltok ikke ved pavevalget i 2013 som valgte den argentineske pave Frans; pavevalgsordningen reserverer konklavedeltakelse til kardinaler under 80 år.
Hans helse fikk stadig flere utfordringer særlig fra 2014.
Han døde om morgenen 18. oktober 2017 på Perpetual Succour Hospital i Cebu City.
Heder
Vidal fikk høye anerkjennelser fra det offisielle Filippinene. Den 7. desember 2010 skjedde ved det filippinske senats Resolution No. 306: «''It is resolved by the Senate, to honor Ricardo Cardinal Vidal, Archbishop of Cebu, for his service to the people of Cebu, providing spiritual leadership and inspiration, helping the community avert or survive several crises and conflicts, often acting as a peacekeeper and giving the voice of moderation amid clashing views and interests in local and national issues.».
Han fikk også lignende heder fra det filippinske Representantenes hus (House Resolution 593) samme år. Provinsen Cebu gav ham den høyeste utmerkelse som provinsen hadde å gi, The Order of Lapu-lapu. Byene Cebu og Talisay gjorde ham til «adopted son».
Tyfon
Tyfon kan vise til:
Taifun (Begriffsklärung)
Decatur kullkraftverk
Decatur kullkraftverk er et varmekraftverk i Macon County, delstaten Illinois, USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 335 MW, fordelt på 7 turbiner. Operatør er Archer Daniels Midland Co. Brenselkilden er kull.
Farkas Bolyai
Farkas Bolyai (kjent i Tyskland som Wolfgang Bolyai, født 9. februar 1775 i Bólya, i dag Buia, Transilvania, død 20. november 1856 i Marosvásárhely, i dag Târgu Mureș, Transilvania) var en ungarsk matematiker. Bolyai studerte først ved Universitetet i Kolozsvár (i dag Babeș-Bolyai-universitetet), og deretter i Jena og Göttingen (der han hadde Abraham Kästner som en av sine lærere). I Göttingen ble han venner med Carl Friedrich Gauss. Bolyai egnet store deler av livet til undersøkelser av geometriens grunnlag.
Han var far til János Bolyai.
Æresbevisninger
I Tțrgu Mureș er et gymnasium skole oppkalt etter ham.
Fylkesvei 752 (Vest-Agder)
Fylkesvei 752 i Vest-Agder gikk mellom Bjærum ved Tingvatn i Hægebostad og Hepteli i Marnardal.
Strekninger: Hepteli – Ågedalstø 11,0 km, Ytre Øydne – Tingvatn 14,4 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 4044 og fylkesvei 4045.
Kaavi
Kaavi er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 3 350 innbyggere (2012) og et areal på 789,87 km². Kaavi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Tuusniemi, Kuopio, Juga, Polvijärvi og Outokumpu.
Husby tunnelbanestasjon
Husby tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Husby i Västerort i Stockholm kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 3 (blå linje) og ligger mellom stasjonene Kista og Akalla. Den ligger i fjelltunnel under Husby sentrum.
Stasjonen ble tatt i bruk 5. juni 1977.
Dalen Portland Cementfabrik
Dalen Portland Cementfabrik (DPC), senere Norcem Brevik er et sementverk i Brevik i Porsgrunn kommune. Fabrikken produserer sement for det norske bygge- og anleggsmarkedet. Kalkstein er fabrikkens hovedråvare, og denne hentes fra gruve under fabrikken, fra Bjørntvet ved Porsgrunn, og fra Verdal i Nord-Trøndelag. Et særtrekk ved produksjonen er en høy andel alternative brensler, blant annet basert på næringsavfall, samt farlig organisk avfall. Hovedtyngden av produksjonen blir fraktet på skip, til Norcems silostasjoner langs kysten, eller til eksportmarkeder.
Historie
A/S Dalen Portland Cementfabrik (DPC) ble stiftet aksjeselskap 7. august 1916. DPC hadde bestilt sementovner fra Krupp i Tyskland, men på grunn første verdenskrig, kom ikke produksjonen i gang før i august 1919. Den drivende kraft i etableringen av DPC var maskiningeniør Alfred Holter, som ledet bedriften helt fram til sin død i 1948. DPC etablerte i løpet av 20-årene en sterk posisjon i det norske markedet. I løpet av få år ble det etablert tre nye sementfabrikker.
Direktør Alfred Holter ledet en offensiv eksportsatsing, blant annet til flere land i Sør-Amerika. Senere ble han sentral i dannelsen av et europeisk sementsamarbeid, nå kjent som Cembureau. På 1960-tallet ble det gjort eksportavtaler til blant annet Ghana og Nigeria, og USA ble et viktigere eksportmarked.
CPC fusjonerte med Christiania Portland Cementfabrik og Nordland Portland Cementfabrik til Norcem i 1968. Per M. Backe var direktør for DPC og ble styreformann i det fusjonerte selskapet.
Dagbrudd og gruvedrift
Kalkstein til sementproduksjonen ble opprinnelig hentet fra dagbrudd i Dalen. I 1960 gikk man over til underjordsdrift. Kalksteinforekomsten er et ca 40 meter tykt lag som heller ca 15 grader ned mot Eidangerfjorden. Dalen gruver har en utstrekning på om lag 250 kilometer og har kommet ned til en dybde på 340 meter under fjorden. Sementfabrikken er den eneste i verden med underjordsdrift av kalkstein.
I 1955 ble det etablert et dagbrudd ved Bjørntvet, 7 km fra Dalen. Kalksteinen fra Bjørntvet ble fraktet med taubane til fabrikken fram til 1975 da man gikk over til transport på jernbane.
I 1988 kjøpte Norcem Kjørholt gruver fra Norsk Hydro. Denne gruven ble etablert som dagbrudd i 1929 og gikk over til underjordsdrift i 1933. Fra Kjørholt ble kalksteinen fraktet med taubane til Herøya hvor det ble brukt til produksjon av kalksalpeter. I 1976 ble det opprettet adkomstvei mellom de to gruvene under jord.
Produksjon
Fabrikkens prosessanlegg har vært gjennom flere større ombygninger. De to første sementovnene var i drift til 1965. Ovn 3 fra 1946 til 1974, ovn 4 fra 1956 til 1996, ovn 5 fra 1961 til 2004. De nye ovnene økte produksjonen fra om lag 200 000 tonn i 1946 til 1,3 millioner tonn sement tidlig på 70-tallet.
I 1999 etablerte NOAH et anlegg for å produsere brensel basert på farlig organisk avfall. Anlegget leverer fast og flytende brensel til sementproduksjonen. Norcems datterselskap Renor kjøpte anlegget i 2003.
Káren Elle Gaup
Káren Elle Johansdatter Gaup (født 19. desember 1958 i Mierojávri i Guovdageainnu / Kautokeino kommune i Finnmark) er en norsk etnolog/kulturhistoriker med samisk språk og kultur som spesialområde.
Káren Elle Gaup vokste opp i en reindriftfamilie og utdannet seg ved Universitetet i Oslo med en eksamen 2003 i økonomi, administrasjon / offentlig forvaltning, samiske språk og etnologi.
Fra 2014 har hun vært ansatt hos Norsk Folkemuseum i Oslo som prosjektleder for Bååstede - tilbakeføring av samisk kulturarv. Før det var hun i perioden september 2007 til februar 2014 direktør for RiddoDuottarMuseat i Kárášjohka/ Karasjok – og i perioden 2003 til 2007 forsker ved Nordisk samisk institutt i Guovdageaidnu/ Kautokeino med ansvar for feltet «tradisjonell kunnskap og landskap».
Fylkesvei 5382
Fylkesveg 5382 går mellom Øvre Granvin og Nesheim i Voss kommune. Veien er 1,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 305 (Hordaland).
Land Rover 2,0 liter bensinmotor
2,0 liter bensinmotor ble benyttet av Land Rover i Series I mellom 1951 og 19??. Den var en variant av den tidligere bensinmotoren på 1,6 liter. Den ble avløst av en nyere motor med 2,25 liter slagvolum.
Gryr i Norden
Gryr i Norden er en norsk film fra 1939 som ble regissert av Olav Dalgard. Gryr i Norden er den siste i en «arbeider-trilogi». De to andre er Lenkene brytes (1938) og Det drønner gjennom dalen (1937).
Gryr i Norden handler om den første store kvinnestreiken i Norge, fyrstikkarbeiderstreiken i Kristiania i 1889. Om morgenen den 23. oktober 1889 gikk fyrstikkarbeiderskene ved Bryn og Grønvold Tændstikfabriker i Oslo til streik. Arbeidsforholdene var elendige, og de fleste av de unge kvinnene endte som helsemessige vrak etter kort tid med det farlige arbeidet. NFI
Andreas Olai Schei
Andreas Schei (født 7. oktober 1902 i Førde, død 1989) var jurist, høyesterettsdommer og Norges første sivilombudsmann.
Schei var ekspedisjonssjef i Forsyningsdepartementet og Justisdepartementet. I 1946 ble han utnevnt til dommer i Norges Høyesterett. I 1962 ble han utnevnt av Stortinget som Norges første sivilombudsmann.
Han var far til tidligere høyesterettsjustitiarius Tore Schei og bror av tidligere fylkesmann Nikolai Andreas Schei.
Elizabeth Butler-Sloss
Ann Elizabeth Oldfield Butler-Sloss, baronesse Butler-Sloss, (født 10. august 1933) er en pensjonert britisk dommer og senere stedfortredende coroner til det britiske kongehuset.
Hun ble født Ann Elizabeth Oldfield Havers og var datter av dommer Cecil Havers. Hun var søster til den avdøde rikskansleren Michael Havers, og er tante til hans sønn, skuespilleren Nigel Havers. Hun fikk sin utdannelse ved Wycombe Abbey School.
Birkebeinergaten (Tønsberg)
Birkebeinergaten er en 70 meter lang gate i Tønsberg sentrum. Den går fra Farmannsveien til Dronning Blancas gate.
Elizabeth Butler-Sloss
Hun ble forfremmet til Dame Grand Cross av Order of the British Empire (GBE) i 2004. Den 13. juni 2006 ble hun tildelt tittelen baronesse Butler-Sloss av Marsh Green i Devon.
Birkebeinergaten (Tønsberg)
Gaten er oppkalt etter birkebeinerne. Før 1903 het gaten Forstadens Nordre Tvergate.
Lauburu
Lauburu eller baskisk kors er et symbol som fra gammelt av har vært brukt av baskerne. Det ligner et hakekors, og kan beskrives som en figur som er satt sammen av fire bøyde dråper eller store speilvendte kommaer. Symbolet har til dels blitt forklart som et tegn på fire regioner, dels som et tegn på sjel, liv, bevissthet og form. Høyrevridd blir det ofte sett på som et tegn på livet, venstrevridd som et tegn på døden. Den venstrevridde formen blir ofte brukt på graver.
Rustkammeret
Forsvarsmuseet Rustkammeret er et militærhistorisk museum som ligger i Erkebispegården ved siden av Nidarosdomen i Trondheim. Rustkammeret ble opprettet som museumssamling i 1826, og i 1978 ble det underlagt Forsvarsmuseet i Oslo. Forsvarsmuseet Rustkammeret er i dag et regionalt hær- og hjemmefrontmuseum for Midt-Norge og tilhører Forsvarets museer, en avdeling i Forsvarets Fellestjenester. Museet er åpent for publikum hele året,fra 10.00-16.00 alle dager.
Navn
«Rustkammeret» var det rommet i middelalderens borger og slott hvor blankvåpen, rustninger og etter hvert håndskytevåpen ble lagret og reparert. Første ledd i ordet kommer fra middelnedertysk Rust som igjen stammer fra oldhøytysk hrust, som betyr «utrustning».
Historikk
Rustkammeret som museum kan føres tilbake til «Den historiske våbensal», som ble innredet i 1826 i «Østhuset» i Erkebispegården. I 1902 ble artilleriets «modellkammer» samt eldre våpen ved arsenalet slått sammen til en utstilling i Kongsgården. Rustkammeret er et av de eldste museer i Norge, og var frem til 1930 plassert i «Herresalen» og i et hvelvet rom inntil «Regalierommet».
2. januar 1932 fant det sted en mer høytidelig åpning av Rustkammeret som museum. Museet lå da i «Bakeriet», den østre delen av Erkebispegården. Etter frigjøringen i 1945 kom Teknisk kp/Bn III fra Baggbøle i Sverige og etablerte seg på Kongsgården med sin stab. Distriktskommando Trøndelag og Arsenalet benyttet området for mottak av beslaglagt utstyr og våpen fra den tyske okkupasjonen av landet under andre verdenskrig.
Etter at Feltfløyen ble satt istand for museumsformål, flyttet Rustkammeret utover i 1960-årene inn i to etasjer i denne fløyen. Tidlig i 1970-årene åpnet også fane-og minnehallen i Vekthuset.
I 1967 ble det private Nordenfjeldske hjemmefrontmuseum opprettet i den søndre fløyen av Erkebispegårdens militære magasinbygning i tre. I 1979 ble dette museet en del av Rustkammeret. I 1983 brant de to militære magasinbygningene mot øst og sør ned til grunnen, og hele hjemmefrontmuseet gikk tapt.
Etter storbrannen besluttet Forsvaret etterhvert at Nidaros Domkirkes Restaureringsarbeider skulle overta forvaltningen av Erkebispegården. I 1987 ble anlegget overført fra Forsvaret, etter 301 års sammenhengende militært eierskap. I overføringsavtalen ble det bestemt at Forsvaret skal disponere de lokalene de på det tidspunkt hadde i gården, til evig tid. I 1990 gjenåpnet daværende kronprins Harald Hjemmefrontmuseet i tredje etasje i Rustkammeret. Da hadde toppetasjen, og de øvrige utstillingene, gjennomgått en omfattende renovering.
Rustkammeret har tradisjonelt hatt fokus på Hærens historie i Trøndelag og motstandskampen under andre verdenskrig, samt Tysklandsbrigaden.
Fredrik Arvid Bloom
Fredrik Arvid Bloom (født 1872, død 1927) var en svensk-amerikansk sangforfatter knyttet til Frelsesarmeen, hvor han hadde tjent som korpsleder flere steder, både i Sverige og i USA.
Han sluttet som frelsesoffiser og forsøkte seg som forretningsmann. Det var ikke så vellykket, og han fikk blant annet en fengselsdom på seg. I 1917 var han svært nedbrutt, men takket ja til en invitasjon fra et vennepar i Frelsesarmeen til å feire jul sammen med dem. Her fant han tilbake til troen, og skrev denne julehelgen sin mest kjente sang: «Som en herlig guddomskilde...». Selv kalte han den for «För blodets skuld», men den er mest kjent som «Han skal åpne perleporten».
Senere vendte han tilbake til Sverige, der han en periode var pastor i det svenske misjonsforbundet.
Han er også kjent for «Gullgraversangen», (En gang i fjerne vest). Denne ble kjent, ikke minst gjennom at sangevangelisten Lapp-Lisa hadde den på sitt repertoar.
Gidone Busch
Gidone Busch var en 31 år gammel jøde som ble skutt og drept av politimenn tilhørende New York City Police Department den 30. august 1999 i Brooklyn.
Busch som var en mentalt forstyrret mann som led av nyre-sykdom, viftet med en hammer og truet politiet da han ble skutt. Drapet var svært kontroversielt fordi Busch var bevæpnet med en hammer og virket truende overfor politiet ettersom de mente at han representerte en trussel mot politimennene og hadde unnlatt å følge gjentatte ordrer om å slippe hammeren. Buschs mor Doris Busch-Boskey og hennes advokater innleverte et søksmål der de hevdet at hans sivile rettigheter hadde blitt krenket av politimennene. Dødsfallet hans skapte mye medieoppmerksomhet og politiet ble anklaget som for raske til å bruke dødelig makt.
Kristologi
Kristologi (fra gresk, «læren om Kristus») er et avgjørende felt innenfor kristen teologi som befatter seg med spørsmålet om hvem Jesus Kristus var og er. Dette spørsmålet er avgjørende for kristen identitet, altså hva og hvem som kan kalles «kristent».
Kristologien tar på den ene side for seg Jesu Kristi jordiske liv, altså hvem han rent historisk sett var, og på den andre side hvem han var og er i teologisk forstand, med inkarnasjonen og med skjellsettende begivenheter som hans unnfangelse, fødsel, liv og lære, død, oppstandelse, himmelfart og gjenkomst. Disse begivenhetene har funnet sitt uttrykk i den apostolske og den nikenske trosbekjennelse og er derfor fellesgods for alle kristne til alle tider.
Temaet «Guds rike» blir i nyere teologi, eksempelvis kardinal Walter Kasper og hos professorene Wolfhart Pannenberg og Jürgen Moltmann, knyttet til kristologien. Det kan forstås å være overskriften over og hovedbudskapet i den historiske Jesu opptreden og forkynnelse. «Guds rike» knytter også Jesu egen person til det kristne budskap, jf. «Guds rike er kommet nær». Det innebærer at også Kirkens Kristus-tro er direkte avhengig av Jesu jordiske liv, fordi det er samme person og samme budskap det er tale om. Slik sett er «Guds rike» et nøkkelbegrep i kristologien og binder dens hoveddeler sammen.
Forholdet mellom den historiske Jesus og Kirkens Kristus-tro diskuteres også i det som er det mest sentrale temaet i kristologien, nemlig spørsmålet om de to naturer, det vil si forholdet mellom Kristus som menneske og Kristus som Gud. Kristologien tar også for seg spørsmålet om Sønnen som en av personene i Den hellige treenighet og virkningen av Kristi virke på jorden.
De forskjellige kristologiske synspunker har vært sentrale i mange av konfliktene innen kristendommen, og det er store variasjoner i tolkningen av hvem Kristus var mellom de forskjellige kirkesamfunnene. Det diskuteres også hvem han er, her og nå. I flere tilfeller har kristologien vært det definerende element for en kristen retning, og noen av de tidligste utbrytergrupper er kjent under et navn som beskriver deres kristologi.
Etter middelalderen utvikla det seg en mer systematisk tilnærming til kristologiske spørsmål.
Begrep
Med en «kristologi fra oven» legger man Jesu preeksistens og guddommelighet som Logos, Ordet, til grunn for videre utvikling av kristologisk lære. En slik tilnærming til kristologi var karakteristisk for urkirka, og begynte med Ignatius av Antiokia i det andre århundre. Begrepet «kristologi fra neden» betegner en tilnærming til Jesus som begynner med hans liv som menneske og hans virke på jord, for så å arbeide med spørsmål om hans guddommelighet og inkarnasjon.
Konseptet «kosmisk kristologi» framholder hvordan det at Jesus, Guds sønn, kom til jorda forandra naturtilstanden i kosmos for alltid, som uttrykt hos Paulus i Bibelen. «Funksjonell», «ontologisk» og «soteriologisk» kristologi behandler kristologien som forutsetning for utviklinga av læren om henholdsvis gjerninger, «væren» og frelsen. Andre viktige emner i kristologien er inkarnasjon, oppstandelse og frelse.
Begrepet «monastisk kristologi» har blitt brukt for å beskrive spirituelle tilnærminger utvikla av Anselm av Canterbury, Peter Abelard og Bernard av Clairvaux. Den fransiskanske fromheten på 1100- og 1200-tallet leda videre til en «folkelig kristologi». Mer systematiske tilnærminger til kristologi, av teologer som Thomas Aquinas, har merkelappen «skolastisk kristologi».
Kymlinge tunnelbanestasjon
Kymlinge tunnelbanestasjon er en ikke fullført stasjon på Stockholms tunnelbane, i Sundbyberg kommune. Den ligger mellom Hallonbergen og Kista på den blå linjens Akalla-gren.
På slutten av 1970-tallet forelå det planer om å bygge en bydel sør for Kista. Bydelen skulle hovedsakelig være tiltenkt statlige etater og myndigheter, som skulle flytte ut fra Stockholms innerstad. Senere ble det bestemt at visse sentrale myndigheter skulle lokaliseres til andre steder i Sverige, og prosjektet ble avsluttet. Prosjekteringen av stasjonen var allerede påbegynt, og for å bevare den for eventuelle fremtidige utvidelser, ble den bygd i råkonstruksjon, men uten billetthaller, rulletrapper, heiser og annet utstyr.
Ole H. Langhammer
Ole Henriksen Langhammer (1868–1955) var en norsk politiker og gårdbruker i Kvam i Nord-Trøndelag. Han var stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag fra 1925 til 1933. Han tilhørte Bondepartiet.
Han vokste opp på slektsgården Langhammer i Kvam som sønn av gårdbruker Henrik Langhammer og hustru Karoline Five. Han giftet seg i 1901 med Magnhild Forfang, datter av gårdbruker Ole Forfang og Petrine Røsegg.
Han gikk amtsskolen hos morbroren Ola Five i Kvam og så landbruksskolen på Mære, deretter Underoffisersskolen for kavaleriet og Kavaleriets rideskole i Kristiania. Mellom 1890 og 1904 tjenestegjorde han som sersjant, og overtok slektsgården etter farens død i 1888.
Langhammer var ordfører i Kvam 1909–1910 og 1914–1925 samt formann (ordfører) i Nord-Trøndelag fylkesting 1923–1924. Han var i 1923 med på å stifte Norges Herredsforbund, hvor han satt som formann 1945–1946.
Han tilhørte opprinnelig Venstre, men sluttet seg til Bondepartiet ved partidannelsen i 1920. Han var stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag 1925–1933 og vararepresentant i periodene 1922–1924 og 1934–1936. Langhammer var medlem av Stortingets kirke- og skolekomité 1925–1927, sekretær i Stortingets veikomité 1928–1930 og medlem av Stortingets militærkomité 1931–1933.
Boone Carlyle
Ulikt mange av de andre figurene i serien i løpet av den første sesongen, som fikk sin rolle omskrevet basert på skuespillerne selv, var Boone hovedsakelig den samme figuren gjennom hele produksjonen fra planleggingen og til filmingen. Hans rolle ble generelt godt tatt imot av filmkritikere og fans. USA Today beskrev ham som en «umoden, privilegert ung mann som streber etter modenhet.» Han rolle ble dog tatt livet av da han dør fra skader etter å ha styrtet i et (annet) fly.
Eksterne lenker
Huvudroller i Lost
Tawhid
Tawhīd (arabisk: توحيد); også transkribert som tawheed, toheed og tauheed; (tyrkisk: Tevhid) er et uttrykk for islamsk forståelse av Guds enhet. Ordet er avledet av wahda, enhet.
Islams strengt konsekvente monoteisme har retorisk brodd både mot den kristne treenighetslæren og mot polyteismen i den før-islamske arabiske kulturen. Det motsatte av tawhīd er shirk, som betyr å sette noe eller noen ved Guds side.
Begrepet tawhid har en lang historie. al-Ash'ari (878-941) var blant de muslimske teologene som på 900-tallet drøftet Guds natur. Formuleringer i Koranen om Guds «hender» og om at Gud «sitter» kunne fra én side sett forstås som om Gud hadde et legeme. I og med dette legemets «legemsdeler» kunne ikke Gud lenger sees som én. al-Ash'ari avviste problemstillingen og hevdet at Guds vesen ikke kunne defineres. Hans etterfølger Abu Bakr al-Baqillani (d. 1013) følger opp disse problemstillingene, samt rasjonelle gudsbevis, i sin avhandling al-Tahwid.
Under almohade-dynastiet i Nord-Afrika 1130-1269 ble tawhid oppfattet som essensen av læren om Guds enhet, og denne troen ble ansett som et særtrekk ved almohadene, til forskjell fra deres rivaler og forløpere almoravidene.
Den egyptiske reformatoren Muhammad Abduh (1849–1905) hevdet i sin bok Risalat al-tawhid (læren om Guds enhet, 1897) at «enhver velfundert tenkning fører til en tro på Gud, slik han er beskrevet i Koranen». Den egyptiske tenkeren Sayyid Qutb (1906–1966) mente at tawhid er det underliggende prinsipp i all sann religion.
Koranens sure 112, Enhetsbekjennelsen er også et tidlig uttrykk for tawhid :
Nikolaj Lobatsjevskij
Lobatsjevskij tok sin doktorgrad ved universitetet i Kazan i 1811, og han var professor i matematikk der i perioden 1816–1846. Han var en anerkjent lærer, og han ga ut arbeider innenfor flere ulike deler av matematikken. Han er mest kjent som en av grunnleggerne av ikke-euklidsk geometri.
Kjell Frostrud Johnsen
Kjell Frostrud Johnsen (født 21. september 1968) er siden 2018 ansvarlig redaktør / direktør i Egmont Kids Media Nordic.
Han startet karrieren som 19-åring i 1987 som redaktør i Semic Nordisk Forlag AS (senere Bonnier Publications/Semic AS) for tegneserieblader som Superman n, Edderkoppen (Spider-man), Batman og andre titler fra de amerikanske forlagene DC Comics og Marvel Comics. I tillegg til sitt redaksjonelle virke har han skrevet manus til to publiserte Fantomet-historier.
Fra 1997-2008 var han redaksjonssjef, produktutvikler og senere nordisk merkevaresjef for Donald Duck & Co., Donald Pocket og andre Disney-utgivelser i Egmont Serieforlaget AS (nå Egmont Kids Media).
Han var i 2008-2011 adm. direktør i Bulls Pressetjeneste AS (Bulls Press) og i mars 2011 overtok han som adm. direktør for NRKs heleide datterselskap, NRK Aktivum AS, for å ivareta kringkasterens kommersielle aktiviteter innen lisensiering, event og sponsorsalg. Etter en periode som regiondirektør i Amedia Romerike/Innland og adm. direktør for Romerikes Blad, vendte han tilbake til Egmont som ansvarlig redaktør og direktør for virksomhetsområdet Barn & Tegneserier, som blant annet utgir Donald Duck, Pondus og Asterix i tillegg til bøker, spill, kryssord, barnemusikk og lydbøker
Gilles Veissière
Gilles Veissière (født 18. september 1959 i Nice) er en tidligere franske fotballdommer. Han dømte i tre store internasjonale mesterskap; fotball-EM 2000, fotball-VM 2002 og fotball-EM 2004. Han dømte 19 kamper i Mesterligaen og fire kamper i UEFA-cupen.
VM
VM 2002
EM
EM 2004
17. januar
17. januar er den 17. dagen i året. Det er 348 dager igjen av året (349 i skuddår).
Navnedag
Anton, Tony og Tønnes.
Fødsler
Se flere som er født 17. januar i Kategori:Fødsler 17. januar.
Norrøna skofabrikk
Norrøna skofabrikk er en tidligere skofabrikk som lå i Falsens gate 12 i Hamar. Bedriften ble etablert i 1900. Norrøna sko ble oppkjøpt av Alfa Skofabrik AS i 1996, og varemerket er i dag en del av Alfa Sko AS på Jaren.
17. januar
Dødsfall
Se flere som døde 17. januar i Kategori:Dødsfall 17. januar.
Helligdager
Antonsmesse, for eremitten Antonius den store i Egypt, han bodde først i en brønn, grunnla siden det første kristne kloster d. 356. På primstaven avmerket med en gris, for djevelen ville friste Antonius til å spise svinestek. Han regnes som skytshelgen for husdyra.
Norrøna skofabrikk
Norrøna Sport bruker også «Norrøna» på sine produkter.
Karttula
Karttula er en tidligere kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. I 2008 hadde kommunen 3 525 innbyggere og et areal på 588,75 km². Karttula var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Kuopio, Maaninka, Suonenjoki og Tervo.
Den 1. januar 2011 ble Karttula innlemmet i Kuopio.
Keitele
Keitele er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 2 700 innbyggere og et areal på 577,85 km². Keitele er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Pielavesi, Pihtipudas, Tervo, Vesanto og Viitasaari.
Eksterne lenker
Keitele
The Scotsman
The Scotsman er en skotsk riksavis som har vært utgitt i Edinburgh siden 1817.
Den har et bekreftet opplag på 45,352. Avisens opplag lå på rundt 100,000 på 1980-tallet.
Avisen har hatt en nettutgave siden 1998.
Historie
The Scotsman ble første gang utgitt i 1817 som en alternativ ukeavis til hva utgiverne mente de andre avisenes «ublu underdanighet» til Edinburghs establishment. Avisen skulle være «upartisk, fasthet og uavhengighet». Etter at skatt på aviser ble avskaffet i 1850, ble The Scotsman lansert på nytt som en dagsavis med pris av 1 penny og med et daglig opplag på 6,000.
I 1953 ble avisen kjøp opp av den canadiske millionæren og mediemogulen Roy Thomson. Fra 1988 til 1994 var Magnus Linklater redaktør i avisen. I 1995 ble avisen videresolgt til de britiske milliardærene David og Frederick Barclay for 85 millioner pund. De flyttet avisen fra dens tradisjonelle kontorer i North Bridge, Edinburgh (som nå er et luksushotell) til helt nye toppmoderne kontorene på Holyrood Road i nærheten av der hvor bygningen til Skottlands parlament senere ble oppført.
I desember 2005 solgte brødrene Barclay The Scotsman til avisens nåværende eier Johnston Press i en handel på 160 millioner pund. Johnston Press er et skotsk selskap som nå er et av de tre største utgiverne av lokalaviser i Storbritannia og er en stor aktør på internett.
Fabricio Coloccini
Fabricio Coloccini (født 22. januar 1982) er en argentinsk tidligere fotballspiller.
Coloccini debuterte i den argentinske toppserien i 1998 med Boca Juniors. I 1999 dro han til italienske AC Milan, og gikk deretter via Deportivo Alavés (2001), Atlético Madrid (2002) og Villarreal CF (2003) til Deportivo de La Coruña i 2004. Sommeren 2008 ble Coloccini solgt videre til engelske Newcastle United. Han ble med det den dyreste forsvarsspilleren i Newcastle Uniteds historie. Tidligere var dette Jonathan Woodgate.
Coloccini var med på Argentinas lag som vant ungdoms-VM i 2001, og var med på å vinne gull med under OL 2004 i Athen.
Ingemannhytta
Ingemannhytta er ei ubetjent turisthytte i Sortland kommune i Nordland. Hytta ligger i Gårdsdalen, nordøst for Sørfjordbotn på Hinnøya, ca. 190 moh. Hytta har 5 sengeplasser.
Fabricio Coloccini
Coloccini var med i Argentinas tropp til VM 2006 i Tyskland.
Ingemannhytta
Ingemannhytta ble bygd i 1954. I 1991 fikk Vesterålen Turlag en 20 års bruksavtale for hytta, og i 2004 pusset turlaget opp hytta. Oppussingen ble betalt av Olav Thons stiftelse. Etter oppussingen ga hyttas private eier hytta vederlagsfritt til Vesterålen Turlag.
Roald Amundsen – Ellsworths Flyveekspedisjon 1925
Denne 112 minutter lange filmen inneholder scener filmet av Paul Berge fra starten av Roald Amundsen og Lincoln Ellsworths nordpolekspedisjon, samt fra hjemkomsten, i tillegg til at ca. en firedel av filmen er tatt opp av Oskar Omdal fra 87° 44" nord.
Filmen ble i 2011 utgitt på DVD av Norsk filminstitutt.
Lysimakhiasjøen
Lysimakhiasjøen (gresk: Λυσιμαχία) er en innsjø sør for Agrinio i det greske prefekturet Etoloakarnania. Elven Akheloos rant tidligere ut i innsjøen, men via et kunstig løp renner den nå vest for innsjøen. Lysmakhiasjøen har et areal på 32,2 km², er 17 km lang og har en dybde på om lag ni meter. Øst for innsjøen, på Den store aetoliske sletten, ligger en større innsjø, Trikhonidasjøen, med et artsrikt økosystem. I eldre tider var disse to innsjøene en innsjø. Nærmeste innsjø i forhold til disse er Ozerossjøen i nordvest.
Tilløp til Lysimakhiasjøen er den lille elven Ermitsa og en kunstig kanal fra Trikhonidasjøen. Vannet renner ut i Akheloos via elven Dimikos.
Fylkesvei 1894
Fylkesvei 1894 går mellom Espa og Nilsberg i Stange kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 227 (Hedmark).
Øyvind Pål Farstad
Øyvind Pål Farstad (født 25. oktober 1963) er en norsk bildekunstner og skulptør. Han er utdannet ved Statens kunstakademi i Oslo, og ved Vestlandets kunstakademi i Bergen. Han har en allsidig kunstner og bruker humor, i en særegen form, men på en måte som gjerne belyser et sosialt eller politisk tema.
Farstads kunstneriske praksis har gjerne et perspektiv nedenfra, og bruker gjenstander, handlinger og meninger som bryter med det som vanlilgvis karkateriseres som kunst. Hans bidrag på Høstutstillingen i 1997 var en blå plastpose med klær.
I desember 2003 holdt han utstilling i galleriet på Klosteret i Bergen. Galleriet var fylt til randen av farger, motiver og ting i et virvar av kassetter og vinylplater fra Farstads private samling, håndtrykk og hender støpt i glass — som fagkonsulent Knut Skeie Aksdal kalte «vakre og uhyggelige».
I 2006 inviterte Nordnorsk Kunstnersenter to kunstnere til å gjøre hvert sitt prosjekt i Svolværs offentlige rom, Maria Udd og Øyvind Pål Farstad. Farstad valgte leserbrevspaltene i Lofotposten som arena for sitt prosjekt, «Debatten fortsetter…». I en serie leserbrev fra mars til juni 2006 tok han opp aktuelle saker i Svolvær. Under eget navn og en rekke dekknavn angrep han problemstillinger fra ulike vinkler, og lot argumentene utvikle seg gjennom innlegg og motinnlegg.
Øyvind Pål Farstad arbeider nå som lærer ved Kunstskolen i Bergen.
Polyploidi
Polyploidi er en tilstand der celler og organismer har mer enn to sett kromosomer. De fleste eukaryoter er diploide; det vil si at de har to sett kromosomer, ett fra hver av foreldrene. Noen organismer, spesielt planter, er likevel polyploide. Polyploide celler finnes også i noen typer vev hos organismer som ellers er diploide, for eksempel menneskets leverceller. Dette fenomenet kalles endopolyploidi. De fleste prokaryoter har derimot bare ett sett kromosomer, såkalt monoploidi.
Land Rover 2,25 liter bensinmotor
2,25 liter bensinmotor ble benyttet av Land Rover i Series II og III og tidlige 90 og 110. Den ble avløst av en nyere motor med 2,5 liter slagvolum, basert på den samme blokka.
Polyploidi
Betegnelsen polyploidi brukes når antallet hele kromosomsett er endret. Hvis bare ett kromosom, eller ett kromosomsegment, er under- eller overrepresentert kalles tilstanden aneuploidi. Et velkjent eksempel er trisomi 21 hos mennesker, som fører til Downs syndrom.
Antall kromosomsett betegnes med bokstaven x, mens antall kromosomer i en haploid celle betegnes med n. Mennesket er en diploid art, og vanlige celler har 2n = 2x = 46 kromosomer. Hos spiselig frosk finnes det både diploide eksemplarer med 2n = 2x = 26 kromosomer og triploide eksemplarer med 2n = 3x = 39 kromosomer. Det finnes egne betegnelser for antall kromosomsett (ploiditeten): triploid (tre sett, 3x), tetraploid (fire sett, 4x), og så videre helt opp til dodekaploid (tolv sett, 12x).
Land Rover 2,25 liter bensinmotor
Motoren har et slagvolum på 2 228 cm³, og har fire sylindre i rekke. Motoren er toppventilert. Motorblokka fra en 2,25 liter dieselmotor, som ble utviklet litt før, ble brukt på denne motoren, noe som gjør at den er svært tung for en bensinmotor av denne størrelsen.
Polyploidi
Polyploidi kan oppstå på flere måter. Dersom alle kromosomsettene kommer fra den samme arten, kalles tilstanden autopolyploidi. Tilstanden kan oppstå hvis det skjer en feil under meiosen, slik at kjønnscellene blir diploide. Når egg- og sædcellen deretter smelter sammen, blir zygoten triploid eller tetraploid. Autopolyploide planter er ofte sterile og må formeres vegetativt. Dette kan være en fordel i noen dyrkede planter. De vanligste banantypene er autopolyploide triploider og har ikke frø.
Dersom kromsomsettene kommer fra to ulike arter, kalles tilstanden allopolyploidi. Et eksempel på en slik hybrid er oslosildre (Saxifraga osloensis), som er endemisk for Den skandinaviske halvøy. Denne arten har 44 kromosomer og er oppstått ved befruktning mellom to arter med 22 kromosomer, skåresildre (Saxifraga ascendens) og trefingersildre (Saxifraga tridactylites).
Polyploidi er forholdsvis sjelden hos dyr, selv om tilstanden forekommer hos noen arter, som gullfisk, spiselig frosk og samtlige arter i laksefamilien. Polyploide dyr formerer seg ofte ved partenogenese, for eksempel de mange polyploide øgleartene. Blant bregner og blomsterplanter er derimot polyploidi svært utbredt, og mange velkjente ville og dyrkede planter er polyploide.
Ekte polyploidi er sjelden hos mennesker, mens aneuploidi er vanligere. De fleste tilfeller av triploid eller tetraploid befruktning ender i spontanabort. Hvis fosteret overlever svangerskapet, dør som regel barnet kort tid etter fødselen.
Hos planter kan en fremprovosere polyploide individer ved hjelp av kjemikalier, som colchicin. Polyploide planter har ofte større blomster og frukter, og kan være mer hardføre. Innenfor gartnerfaget og landbruk er det derfor vanlig å bruke colchicin når en dyrker frem nye kultivarer.
Noen eksempler på polyploide nytte- og prydvekster:
Tulipaner og liljer som dyrkes i hager, kan være både diploide og triploide.
Spesielt mange polyploide planter vokser i arktiske strøk. Et eksempel er krekling, der vanlig krekling er diploid, mens fjellkrekling, som forkommer til fjells og i Arktis, er tetraploid. Det virker som om polyploide planter har lettere for å kolonisere områder som nylig har vært dekket av is. De arktiske områdene ved Atlanterhavet, som var dekket av is i istidene, har flere polyploide arter enn områdene ved Beringhavet, som var isfrie.
Polyploidi har sannsynligvis vært viktig del av utviklingen til alle eukaryoter, og det finnes spor etter gamle kromosomfordoblinger i stamtreet. De polyploide cellene vil etter hvert begynne å oppføre seg som diploide celler, og kromosomene blir mer ulike på grunn av mutasjoner. DNA-sekvensering kan likevel avsløre dette fenomenet som kalles paleopolyploidi.
Eksterne lenker
Ploidia Ploiditet
Walt Lloyd
Walter «Walt» Lloyd er en fiktiv figur som ble spilt av skuespilleren Malcolm David Kelley i den amerikanske TV-serien Lost. Denne serien følger livene til over førti overlevende etter et flykrasj på en mystikk øy i Stillehavet. Walt er introdusert i første episode. Han er den 10 år gamle sønnen til Michael Dawson (spilt av Harold Perrineau).
Walt opptrer i over tretti episode av Lost, hovedsakelig i seriens innledende del, og er deretter mer ujevnt opptreden, og opptrer på nytt i epilogen, «The New Man in Charge». Gjennom hele serien er han kun sønnen til en hovedfigur. Innledningsvis har Walt og Michael et dysfunksjonelt forhold, noe som får Walt til å danne vennskap med andre overlevde som Locke og Sun. Walt forlater øya på en flåte med Michael og to andre overlevende i løpet av episode «Exodus», men blir kidnappet av en gruppe fiendtlige øyboere kjent som «de andre». Walt er deretter løslatt av de andre i episode «Live Together, Die Alone», som hevder at han var «mer enn de kunne håndtere», og han og Michael forlater øya på nytt ved slutten av sesong to.
Da serien opprinnelig ble utviklet hadde manusforfatterne av Lost sett for seg at Walt skulle ha overnaturlige evner, slike som eksempelvis å tilkalle ville dyr med telepati, men det ble forkastet senere. Da skuespilleren hadde blitt eldre og han i liten grad kunne framstille en ti år gammel gutt, ble figuren skrevet ut av serien.
Eksterne lenker
Personatges de Lost Huvudroller i Lost
Maorier
Maoriene er et urfolk som lever på New Zealand og snakker maorisk. De kom opprinnelig fra Polynesia.
Historie
Maoriene er et polynesisk folk som kom sjøveien fra de Polynesiske øyene til New Zealand omkring år 1280 e.Kr., og etablerte seg der. Det har moderne forskning slått fast, med bakgrunn i DNA-forskning på maoriene og fossile funn av stillehavsrotter som ankom samtidig.
Tidligere har det eksistert en rekke teorier om når og hvordan maoriene ankom New Zealand. Noen mente at de kom i bølger, andre at de kom mye tidligere. Disse teoriene er imidlertid forlatt, til fordel for moderne forskning med blant annet mtDNA. I dag er det om lag 700 000 maorier, hvorav de fleste på New Zealand.
Europeerne startet koloniseringen av New Zealand først fra år 1769 og framover.
Maorienes kanoer var blant verdens største fartøyer på 1700-tallet. Opp til 100 krigere rodde de 100 fot lange båtene laget av en enkelt trestokk. Kanoene var tradisjonelt dekorert med rike utskjæringer.
Religionshistorie
I maorienes gamle naturreligion spiller forfedrene en viktig rolle. De hadde stor innflytelse selv om de ikke var til stede. Maoriene trodde forfedrene kunne hjelpe dem med å utøve svart magi, noe som kan være litt av årsaken til de mange og blodige krigene stammene i mellom. De første kristne misjonærene kom til New Zealand i 1814.
Maorisk kulturhistorie
Maoriene var delt inn i stammer, som levde avskilt fra hverandre. Hver stamme var igjen delt inn i klaner, som hadde en felles progenitor. Klanene var videre delt opp i store familiegrupper, og hver familiegruppe hadde sin leder, kalt en rangatira. Lederne kunne bare bestemme over sin egen familiegruppe, så et grupperåd måtte etableres når store avgjørelser skulle tas.
Maoriene hadde opprinnelig en nomadisk livsstil. De flyttet fra sted til sted etter hvor store matressursene var. Om høsten og vinteren livnærte de seg av sanking og jakt og flyttet dit hvor byttedyrene befant seg. Det er grunn til å tro at maoriene utryddet moafuglene, waitahapingvinen og en rekke andre endemiske arter kort tid etter at de etablerte seg på øyene. Moaene ble trolig utryddet alt i 1350–1450. Om sommeren oppholdt de seg nær havet og levde av å fiske. Der dyrket de søtpoteter, som var en viktig grønnsak for maoriene.
Maorisk krigshistorie
Krigene kunne vare i opptil flere generasjoner. Det var til og med en regel som sa at folk fra samme stamme ikke skulle drepe hverandre. Den regelen var til for å forebygge at stammen mistet altfor mange medlemmer.
Gardasjøen
Gardasjøen (italiensk: Lago di Garda) er Italias største innsjø. Den ligger nord i Italia på grensen mellom Lombardia og Veneto og med den nordlige delen i Trentino. Sjøen ble utgravd i løpet av siste istid av isbreer i Alpene. Det er bratte fjellsider både på østsiden og vestsiden. I sørenden begynner det store slettelandet nord for Po.
Maorier
Maorisk krigshistorie
Krigene til maoriene var som oftest ganske lite blodige, og det var sjelden noen som ble drept, på grunn av at våpnene kanskje ikke var av de mest effektive. Da europeerne kom, fikk noen stammer tilgang på skytevåpen. Dette førte dessverre til at mange stammer som ikke hadde skytevåpen ble utryddet.
Gardasjøen
Sjøen er et stort turistmål. Det er hoteller og badesteder langs hele kysten. I nordenden ligger Riva del Garda, og helt i syd ligger Sirmione på en halvøy.
Maorier
Maorisk krigshistorie
Siden maoriene kriget mye, var den gjennomsnittlige levealderen veldig lav. En ble ansett som veldig gammel når en var førti år. De eldre ble sett på med stor respekt og beundring. For det var som oftest de sterkeste og dyktigste krigere som levde så lenge.
Gardasjøen
Langs kysten ligger flere befolkningssentre. I provinsen Brescia finner vi Sirmione, Desenzano del Garda, Salò, Gardone Riviera. I Verona finner vi Peschiera del Garda, Lazise, Bardolino, Garda, Torri del Benaco og Malcesine. I Trento finner vi Riva del Garda.
Maorier
Slektshistorie
Slekten hadde stor symbolverdi for maoriene. Det ble født mange barn, til tross for at svært mange barn ble dødfødte. Når det ble født en gutt, hadde de noen magiske ritualer. De mente at gutten ble en god kriger hvis de gjennomførte ritualene. Med jenter, derimot, gjennomførte de ritualer for at jenter skulle bli gode vevere eller matsankere. Når en slektning døde, ble kroppen til den avdøde kledd i vakre klær. På slutten av begravelsesseremonien ble kroppen begravd i sittende stilling, samtidig som familien sto og sørget over det tapte familiemedlemmet.
Forholdet til staten
I 1845 var britene i krig med maoriene. På grunn av sin teknologiske overmakt vant de britiske nybyggerne, og etter hvert ble både den nordlige og den sørlige øyen overtatt. I 1890 var tallet på maorier nede i et rekordlavt 40 000 på grunn av sykdom, våpen, alkohol og andre vestlige verdier som britene førte med seg.
Lapinlahti
Lapinlahti er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 10 400 innbyggere og et areal på 1245,13 km². Lapinlahti er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Idensalmi, Maaninka, Nilsiä, Rautavaara, Siilinjärvi og Sonkajärvi.
Den 1. januar 2011 ble Varpaisjärvi innlemmet i kommunen.