cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1974
Kommentatorer og kringkastere
Ifølge Katie Boyle ble konkurransen overført til 32 land. Alle deltakerlandene, unntatt Italia, overførte sendingen direkte. I tillegg til på fjernsyn ble finalen overført på radio i Belgia, Finland, Irland, Norge, Spania, Storbritannia, Sveits, Sverige og Tyskland. De fleste landene hadde egne kommentatorer som formidlet informasjon, farger og hendelser direkte til seerne. Under er en oversikt over kommentatorer og kringkastere under Eurovision Song Contest 1974:
Kommentatorer og sendinger i ikke-deltakende land
Finalen ble sendt i 15 ikke-deltakende land, enten direkte eller i opptak: Algerie, Bulgaria, Frankrike, Island, Japan, Jordan, Kypros, Marokko, Polen, Sovjetunionen, Sør-Korea, Tsjekkoslovakia, Tunisia, Ungarn og Østerrike. I listen under er bekreftede overføringer og kringkastere.
Spolebuskslekta
Spolebuskslekta (Euonymus) er en slekt i spolebuskfamilien, der ingen av dens arter vokser naturlig i Norge. I denne planteslekten finner en 173 sikre arter. Men det er også beskrevet 19 arter, som det er vitenskapelig diskusjon om de er egne arter eller ikke. Alle artene som vokser i Norge er eller bør ses på som meget giftige, noe som blir drøftet nedenfor i eget kapittel.
De er busker eller av og til små trær, løvfellende eller eviggrønne, og med opprett eller klatrende vekst. De hele bladene er som regel motsatte, men kan være spredte eller sitte i krans. Blomstene er fire- eller femtallige. Frukten er et rødt bær som åpner seg så de oransje frøene blir synlige.
Spolebuskslekta omfatter ca. 173 arter og har et rikest mangfold i Øst-Asia. I Kina er det 90 arter, og 50 av dem er endemiske. Slekta deles i to underslekter: subg. Kalonymus med seksjonen Uniloculares og subg. Euonymus med seksjonene Echinococcus, Euonymus, Ilicifolii og Melanocarya.
Utbredelse
Artene i spolebuskslekta har spredd seg nord til Steinkjer i Norge. Ellers er den funnet spredt i langs kysten, med noen få funn i ikke kystnære strøk. Mens de fleste funnene er gjort fra Kristiansand, nordover til Oslo og sørover mot Østfold og svenskegrensen.
Ellers vokser artene i spolebuskslekta i Asia, Australasia, Europa, Madagaskar og Nord-Amerika. Fire arter forkommer naturlig i Europa.
Flertallsregjering
En flertallsregjering er en regjering som har støtte hos flertallet av representantene i den lovgivende forsamlingen (dvs. parlamentet) i stater som praktiserer parlamentarisme.
Spolebuskslekta
Fremmedartskategori
Som tidligere nevnt hører ingen av artene i spolebuskslekta hjemme i Norge. Men så langt er de ikke noe stort problem heller. I Fremmedartslista til Artsdatabanken er det listet opp fem forskjellige arter, og den høyeste fremmedarts-statusen er LO (lav risiko). Den komplette fremmedartslisten for spolebuskslekta er slik:
Flertallsregjering
I Norge
Stortinget som er Norges nasjonalforsamling, består av 169 mandater/representanter fra ulike partier. Både enkeltpartier og et samarbeid av flere (koalisjon) kan danne regjering (se koalisjonsregjering).
Spolebuskslekta
Gift og giftvirkning
Artene i spolebuskslekta er eller bør ses på som meget giftige. De inneholder hjerteglykosider, som hemmer enzymet Na+– og K+-APTase, som er livsviktige for å bygge opp aksjonspotensial og celletransport. Hjerteglykosider er også giften i bl.a. revebjelle (Digitalis purpurea), liljekonvall (Convallaria majalis) og en gruppe av giftstoffene i artene i juleroseslekta (Helleborus) Altså inntak av plantedeler fra de i spolebuskslekta kan ha stor påvirkning på hjertets funksjon. Av spolebusk regnes 36 frukter for å være dødelig for en voksen person.
Hovedgiftstoffene er hjerteglykosidene evonosid, evobiosid og evomonosid, men det er også funnet alkaloider bl.a. evonin. Her blir det spesifisert hvor giftig disse stoffene er, dataene som er brukt er LD50 hvis ikke noe annet er spesifisert, og hvis de er tilgjengelig.
Symptomer
Eldre litteratur nevner symptomer som kolikk, alvorlig diaré, feber, sirkulasjonsforstyrrelser og symptomer på at en vil kollapse. Disse symptomene kommer gjerne ikke før det har gått en viss tid. Det er da snakk om åtte til femten timer. Mens nyere litteratur, som er i hovedsak basert på barn som har spist noen få spolebuskfrukter, har en sett kvalme, magesmerter, kvelning og spontan oppkast.
Flertallsregjering
I Norge
Dersom et parti (eller en koalisjon av flere partier) etter et stortingsvalg har 85 mandater eller flere, kan en flertallsregjering dannes. Har et parti (eller en koalisjon av flere partier) flest stortingsmandater, men ikke halvparten, kan det dannes en mindretallsregjering. Regjerer man i mindretall, blir man avhengig av støtte fra ett eller flere andre partier for å oppnå flertall ved votering i Stortinget.
Spolebuskslekta
Behandling
Når et stort antall frø (flere enn fem) har blitt spist, tømm magen for innhold (magepumping) og gjerne bruk godt med aktivt kull. Ellers skulle behandling av symptomer rekke ved milde forgiftninger.
Flertallsregjering
I Norge
Regjeringen Bondevik II var en mindretallskoalisjon, mens regjeringen Stoltenberg II var en flertalls-koalisjons.
Spolebuskslekta
Behandling
Hvis ditt barn har spist spolebuskfrukter, så kan du selv fremkalle oppkast føre medisinsk hjelp ankommer. En stikker da to fingre ned i halsen, og stimulerer drøvelen. En må da passe på og fortsette med dette, og ikke gi seg til før skikkelig oppkast begynner.
TPB
TPB er en forkortelse brukt for blant annet:
OSM
OSM kan bety:
Dal/Brenna
Dal og Brenna er boligstrøk i Bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Stedene ligger i dag såpass tett at de ofte bare omtales under ett som Dal/Brenna, men var inntil utbyggingen på 80-tallet to selvstendige bygder.
Stedene ligger i Klemetsrud-området øst for E6 og Mortensrud og syd for Skulleruddumpa. Dal og Brenna ligger i skogkanten like ved Østmarka, med Grønmo Golfklubb som nærmeste nabo.
The Pirate Bay
The Pirate Bay (TPB) er en svensk torrentside, og ble mellom 2007 og 2009 omtalt som «verdens største BitTorrent-tracker». Internettselskapet Alexa Internet rangerte i 2009 Pirate Bay som verdens 110. største nettsted (av alle typer nettsider), mens det i 2022 var nummer 1696 på lista. Det ble i 2009 anslått at The Pirate Bay hadde omtrent 25 millioner unike besøkende i måneden. I 2017 ble plattformen dømt av Domstolen i Den europeiske union for brudd på opphavsrettslovene, og svenske myndigheter, som tok beslag i domenet piratebay.se i 2015, la det ned i 2017.
The Pirate Bay består av en katalog («BitTorrent index») der brukerne kan søke i torrent-filer andre brukere har lastet opp. Disse filene inneholder i seg selv ikke data, men kun beskrivelser av filene og opplysninger om hvor mange andre brukere som har dem. Brukerne kunne så laste ned torrent-filen, og ved hjelp av et eget program på datamaskinen sin sette i gang nedlastingen. Nedlastningen assisteres også av The Pirate Bays såkalte «tracker», en tjeneste som koordinerer datautveksling mellom brukerne som har filene og brukerne som ønsker dem.
Tjenestene som ble tilbudt av The Pirate Bay gjorde effektiv overføring av store mengder data mulig. Dette har både lovlige og ulovlige bruksområder, noe som har ført til at blant annet film- og musikkindustrien har brukt store ressurser på å få siden stengt ned. Mens bransjeorganisasjoner hevder at The Pirate Bay bedriver ulovlig piratkopiering i stor stil, mente personene bak nettstedet at virksomheten var fullt lovlig i Sverige. Dom i rettsakene i 2009, 2010 og i 2017 slo fast at det var ulovlig.
Nettstedet ble startet i 2003 av Piratbyrån-miljøet, og ble fra 2004 blitt drevet av Gottfrid Svartholm, Fredrik Neij og Peter Sunde. Disse personene ble, sammen med forretningsmannen Carl Lundström, stilt for retten i Sverige i februar 2009 anklaget for medvirkning til brudd på opphavsrettsloven. De ble dømt til ett års fengsel og 30 millioner i erstatning den 17. april 2009, men anket saken videre. Ankesaken kom opp 28. september 2010.
Funksjonalitet
The Pirate Bays nettsider tillater brukerne å søke igjennom torrent-filer, små filer som inneholder metadata om de faktiske filene brukerne er interessert i. Disse torrent-filene kan lastes ned av brukerne, noe som muliggjør nedlasting av materiale fra de andre brukerne også.
Nettsidene katalogiserer torrentene i seksjoner som «Musikk», «Lydbøker», «Filmer», «Programmer : Windows», «Spill : Wii», «E-bøker» og så videre. Brukerne kan søke i selvvalgte kategorier, eller bla seg gjennom kategoriene i kronologisk rekkefølge. Pirate Bay har også en seksjon for pornografi, men brukerne må registrere seg for å få tilgang til denne. Registrering er gratis, og krever kun en e-postadresse. Registrerte brukere kan også laste opp sine egne torrenter, og legge inn kommentarer til andre brukeres opplastede torrenter.
Bruksvilkårene til The Pirate Bay tillater privatpersoner å bruke tjenesten gratis, mens bedrifter og andre selskaper trenger forhåndstillatelse, med mindre bruken er «åpenbart velmenende, det vil si spredning av kultur til sluttbrukerne». Pirate Bay legger også ansvaret på brukerne for ikke å bruke tjenesten til ulovlige aktiviteter. The Pirate Bay fjerner aldri innhold etter klager om påstått ulovlig bruk, men legger derimot slike henvendelser ut til spott og spe i en egen «Legal threats»-seksjon. Denne praksisen har blitt sterkt kritisert av blant annet Motion Picture Association of America.
Teknisk plattform
Opprinnelig kjørte Pirate Bay på fire GNU/Linux-tjenere med en egenutviklet webserver kalt Hypercube. I 2005 var trafikken blitt såpass stor at eierne var nødt til å bruke mer avanserte teknologier, og nettstedet er nå basert på Lighttpd, PHP, MySQL, Sphinx, Memcache og Varnish.
The Pirate Bay brukte fra 2007 Opentracker som tracker-programvare. Trackeren støtter også SSL-kryptering av data, for å hindre avlytting av brukerne. Trackeren har også siden januar 2009 støttet IPv6.
Oppstarten
Høsten 2003 var den organiserte piratbevegelsen i Sverige i sin oppstart, med Piratbyrån i førersetet. Deler av miljøet ville gjøre teori om til praksis, ved å ta den relativt ferske teknologien BitTorrent i bruk. Det praktiske ansvaret falt på Gottfrid Svartholm, som på den tiden arbeidet i Mexico by. Dette ble ansett som et trygt sted å starte opp, mye på grunn av byens enorme størrelse og at det lokale politiet sannsynligvis hadde mer alvorlige saker å ta seg av.
Svartholm satte opp den nye trackeren på en ledig datamaskin i en kjeller, og den ble raskt populær. Trackeren het opprinnelig «Piratbyråns tracker», men fikk raskt navnet The Pirate Bay. Mot slutten av 2003 hadde trackeren så mye trafikk at eierne fikk alvorlige kapasitetsproblemer, og tidlig i 2004 ble Pirate Bay flyttet til Sverige. Her ble Fredrik Neij med på å drifte systemet. Senere i 2004 ble datidens største BitTorrent-nettsted suprnova.org stengt, noe som gjorde at nye brukere kom til Pirate Bay i hopetall. Dette førte til nye kapasitetsproblemer, noe som ble løst ved at entreprenøren Carl Lundström gikk inn med ressurser. Med Lundströms hjelp fikk The Pirate Bay den tekniske infrastrukturen som var nødvendig for å bli et virkelig globalt fenomen.
Motstand fra Hollywood og raidet i 2006
Razziaen førte til at nettsiden forsvant fra Verdensveven samtidig som trackeren gikk ned. Hollywood gikk høyt ut etter aksjonen. – Dagens hendelser i Sverige fungerer som en påminnelse til pirater i hele verden om at det ikke finnes trygge havner for tyver på Internett, sa Dan Glickman, formann i Motion Picture Association of America. – Vi er glade for at myndighetene i Sverige har hjulpet oss å stoppe The Pirate Bay fra å fortsette det tøylesløse tyveriet av opphavsrettsbeskyttet materiale på Internett, fortsatte han.
I razziaen var Neij og Svartholm blitt arrestert. Den tredje hovedpersonen, Peter Sunde, greide politiet imidlertid ikke å få fatt i. Sunde fikk et tidlig tips om at en razzia var på vei, og hadde straks begynt å ta sikkerhetskopier av alle torrenter. Før politiet rakk å stenge ned serverne rakk han å kopiere nesten alt han trengte til å starte opp igjen. Sunde brukte så sine kontakter til å skaffe et nytt sted The Pirate Bay kunne drives fra, og allerede ett og et halvt døgn etter razziaen var nettstedet oppe igjen i Nederland, utenfor det svenske politiets rekkevidde. Aksjonen lyktes dermed ikke med å stenge The Pirate Bay, men hadde faktisk motsatt effekt. Etter raidet endret Pirate Bay sine rutiner, slik at den tekniske infrastrukturen heretter ble spredt verden rundt, noe som i praksis umuliggjør videre politiaksjoner.
Mediastunt
I januar 2007 var mikronasjonen Sealand lagt ut for salg. Personene bak The Pirate Bay kunngjorde at de ønsket å kjøpe stedet, slik at de kunne legge virksomheten dit. Til formålet ble nettsiden buysealand.com satt opp, der de bad folk donere penger til dette formålet. Pirate Bay-gjengen samlet inn ca. 20 000 amerikanske dollar til saken, men mislyktes med å kjøpe Sealand. De annonserte deretter at de ville se seg om etter en øy de kunne kjøpe og legge virksomheten til, «gjerne i en del av verden der opphavsrettslover ikke står spesielt høyt på politiets prioritetsliste».
I oktober 2007 fikk The Pirate Bay fatt i internettdomenet ifpi.com, et domene som tidligere hadde tilhørt antipiratorganisasjonen International Federation of the Phonographic Industry (IFPI). Pirate Bay uttalte i forbindelse med overtagelsen at de ville opprette en nettside kalt «International Federation of Pirates Interests» på domenet. Kort tid senere bestemte imidlertid WIPO at domenet måtte overføres tilbake til IFPI.
På tross av platebransjens angrep på The Pirate Bay har flere artister valgt å bruke TPB som distribusjonsplattform for musikken sin. Disse stuntene har fått stor mediaoppmerksomhet. I 2007 la det svenske bandet Familjen ut låta «Det snurrar i mitt huvud» til gratis nedlasting på TPB. Før den svenske Grammis-utdelingen (tilsvarer Spellemann i Norge) takket Pirate Bay ved å oppfordre alle brukerne sine til å stemme på Familjen, noe som gjorde at Familjen vant foran svært populære band som The Ark og Kent. I 2008 la rapperen Timbuktu ut låta «Tack för kaffet» på TPB. Stuntet fikk stor dekning i media, og Timbuktu fikk pryde hele nettstedets forside som takk. Timbuktu fikk støtte i deler av det norske musikkmiljøet, og blant annet uttalte Kristoffer «Kriss» Tømmerbakke i duoen Erik og Kriss at det Timbuktu hadde gjort var «helt rått» og at det «viser virkelig at mannen har baller». Kort tid senere valgte også det norske hiphop-kollektivet Gatas Parlament å gjøre sine nyeste CD og DVD-utgivelser tilgjengelig i flere formater på Pirate Bay. Don Martin i gruppa uttalte at han støttet fildeling, og begrunnet det med at fildeling «gir alle tilgang all verdens musikk, film og litteratur, uansett hvor man bor». Samtidig var andre artister og aktører i musikkbransjen skeptiske. «Pirate Bay handler om organisert tyveri fra artistene […] Pirate Bay er en gjeng forretningsmenn som tjener penger på andre sitt arbeid. Timbuktu har valgt dette selv som låtskriver og opphavsmann og kan gjøre det han vil. Men Pirate Bay legger ut andres musikk uten å spørre om lov og det er det som er problemet», sa Jarle Savio i EMI, samtidig som hiphoperne i Karpe Diem uttalte at «det er stor forskjell på om du legger ut klærne dine til salgs på Finn.no, eller om jeg gjør det».
Arboga-kontroversen
I etterkant av drapene i den lille byen Arboga i 2008 la en av TPBs brukere ut politiets obduksjonsbilder av de drepte barna på The Pirate Bay. Faren til barna forsøkte å få bildene fjernet, mens Peter Sunde i The Pirate Bay uttalte at ikke synes det var deres oppgave «å bedømme om noe er etisk eller uetisk eller hva andre mennesker vil legge ut på nettet». Publiseringen av disse bildene på The Pirate Bay var lovlig etter svensk lov, men saken ble likevel slått stort opp i media. Dette førte til at Sunde valgte å delta i en debatt om saken på Sveriges Television. Sunde var på forhånd lovet at debatten skulle ha en mer prinsipiell karakter, og at foreldre og involverte i saken fra Arboga ikke skulle delta. Debatten tok imidlertid en uventet vending for Sunde da faren til de drepte barna fikk legge frem saken sin over telefon, og Sunde ble bedt om å kommentere farens utspill. Saken var svært belastende for Sunde, som hadde fått en mengde drapstrusler, og i etterkant av TV-debatten gikk han hardt ut mot SVT. The Pirate Bay anklaget også mediene for kynisme i forbindelse med oppstyret, og påpekte at mediaoppmerksomheten hadde gjort at antallet brukere som hadde lastet ned bildene hadde gått fra ca. 100 til 20 000. Programleder Janne Josefsson, redaktør Katarina Sahlin og prosjektleder Lena Laurén i SVT beklaget i etterkant hendelsen, men The Pirate Bay valgte likevel å kutte ut all kontakt med media. Håndteringen av saken fra SVTs side førte også til kritikk mot den svenske statskanalen. Eirik Solheim i NRKbeta omtalte medienes håndtering av saken som en «heksejakt», mens Anders Mildner i Sydsvenskan mente at mediene spredte «feilaktige opplysninger» og lot «følelsene styre».
Rettssaken i 2009
Rettssaken fikk stor mediaoppmerksomhet. Den britiske avisen The Guardian omtalte den som «en av de mest høyprofilerte rettssakene om brudd på opphavsrett på flere år», samtidig som billetter til rettslokalet ble solgt på svartebørsen for 500 svenske kroner. Sveriges Television satset tungt på å dekke rettssaken, og overførte lyden fra rettssaken live på Internett. Dette var første gang i Sverige at en rettssak ble sendt direkte på nett. Alle de fire tiltalte ble den 17. april dømt i første rettsinstans til ett års fengsel og til å betale 30 millioner svenske kroner i erstatning.
Razzia i desember 2014
Den 9. desember 2014 utførte svensk politi en razzia på en serverpark i Stockholm som blant annet huset The Pirate Bay. Politiet tok beslag i en del datautsyr. Ifølge nettstedet TorrentFreak førte dette til en økning på mellom fem og ti prosent i trafikken til andre fildelingssider.
The Pirate Bay ble online igjen 1. februar 2015 med ny logo.
Dommene i 2017
I 2015 saksøkte en rekke rettighetshavere Internetleverandøren Bredbandsbolaget, og hevdet de måtte blokkere piratebay.se. Domstolen mente dette ikke var leverandørens oppgave, og rettighetshaverne tapte saken og måtte betal saksomkostninger.
Amerikanske myndigheter stengte ikke ned ThePirateBay.org, og den levde fremdeles i 2022.
Lena Sundli
Lena Sundli (født 6. juli 1980 på Orkanger) er en norsk fotballspiller. Hun spilte på Orkla på hjemstedet Orkanger inntil hun dro til toppserielaget Trondheims-Ørn i 2006. Sundli har spilt fast på Trondheims-Ørn siden 2008-sesongen. Hun har ikke spilt noen landskamper.
Wolfgang Langhoff
Wolfgang Langhoff (født 6. oktober 1901, død 25. august 1966) var en tysk forfatter, skuespiller og regissør.
Han skrev blant annet boka Myrsoldater (1935), en bok om nazistiske konsentrasjonsleirer basert på egne erfaringer fra Börgermoor. Denne boka kan ha vært en viktig inspirasjon for Jens Bjørneboe.
Han flyktet til Sveits i 1934, men returnerte til Tyskland like etter at krigen var over. Han tok over Deutsches Theatre i Øst-Berlin etter Gustav von Wangenheim, hvor han også gjorde suksess som regissør. Han spilte også en viktig rolle i DDRs kulturpolitikk og var blant annet medlem av Akademie der Künste. I 1959 ble han president for DDR-senteret til UNESCO International Theatre Institute.
Ikkespredningsavtalen
[[Image:NPT Participation.svg|right|300px|thumb|Deltakelse i Ikkespredningsavtalen
{{legend|#7EBC41|Signert og ratifisert}} {{legend|#B8E185|Tilsluttet}} {{legend|#ffff00|Overholder etter traktat, men utenfor}} (Taiwan)
{{legend|orange|Trukket seg}} (Nord-Korea) {{legend|#8E0052|Ikke signert}} (India, Israel, Pakistan, Sør-Sudan)
]] Ikkespredningsavtalen (engelsk Nuclear Non-Proliferation Treaty også kalt NPT-avtalen) er en internasjonal traktat om ikke å spre atomvåpen i verden. Den ble underskrevet i London, Moskva og Washington 1. juli 1968, og trådte i kraft fra 5. mars 1970.
Avtalen er i dag (2006) undertegnet av 188 suverene stater.
Avtalens innhold
Avtalen forbyr stater som har atomvåpen å overføre disse til land som ikke har atomvåpen fra før. Atommaktene skal heller ikke oppmuntre eller hjelpe andre land med å skaffe seg slike våpen.
Avtalen forbyr også stater uten atomvåpen å motta slike og å framstille dem. Stater uten atomvåpen skal inngå kontrollavtaler med Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) med ikke-spredning for øyet. Ellers skal medlemslandene hjelpe hverandre med å gjøre bruk av atomenergien til fredelige formål. De skal også forhandle seg fram til en stopp på atomkappløpet, til atomnedrustning og til generell og fullstendig nedrustning.
Litt historikk
Pr. 31. desember 1982 hadde 120 land gitt sin tilslutning til ikkespredningsavtalen. Norge gjorde det i 1969. 74 land som ikke selv har atomvåpen (inkludert Norge) har gitt sin tilslutning til en tilleggsavtale med IAEA om sikringstiltak under NPT. I 1977 ble 15 land som produserer kjernekraftutstyr enige om retningslinjer for eksport av kjernekraftmateriale. Denne uformelle sammenslutningen ble først kjent som «London-klubben» men er idag kjent som Nuclear Suppliers Group. I 1975 og 1980 ble det holdt internasjonale konferanser for å gjennomgå landenes oppfølging av NPT.
Svakheter ved avtalen
NPT-avtalen er de siste årene kommet under økende press ved at enkelte land søker å skaffe seg kjernevåpen. Nord-Korea har annonsert at landet har trukket seg fra ikke-spredningsavtalen og hevder å ha skaffet seg kjernevåpen. Det er fortsatt betydelig usikkerhet omkring Irans atomprogram. Avsløringen av et ulovlig nettverk for leveranse av kjernefysisk teknologi og utstyr (Khan-nettverket) har avdekket åpenbare svakheter i det globale ikke-spredningsregimet. I lys av at terroristgrupper søker å skaffe seg kjernevåpen, er det maktpåliggende å tette smutthullene i ikke-spredningsregimet. Dette har vært hovedprioriteringen til kjernevåpenstatene anført av USA og Storbritannia i NPT-sammenheng.
Det stilles også spørsmål om hvorvidt kjernevåpenstatene er i ferd med å gi kjernevåpen økt militær og politisk betydning. Flere land innenfor Den alliansefrie bevegelsen (NAM), anført av Egypt og Malaysia, har derfor vært skeptiske til å binde seg til nye ikke-spredningstiltak uten sterkere framdrift på nedrustningsområdet. Arabiske land krever også framgang i arbeidet med å etablere en kjernevåpenfri sone i Midtøsten, som også skal omfatte Israel. Videre krever NAM-landene folkerettslig bindende garantier mot å bli utsatt for eller truet med kjernevåpen. Dette er noe USA og Russland ikke er rede til å etterkomme.
Norges holdning
I likhet med andre vestlige land har Norge understreket at det er kjernevåpenstatene selv som har hovedansvaret for å bygge ned sine kjernevåpen­arsenaler. Fra norsk side finner man det derfor ikke hensiktsmessig å legge slike forhandlinger til et multilateralt forum, da dette vil kunne redusere kjernevåpenstatenes ansvar og svekke det politiske presset på dem. Det er derimot maktpåliggende å støtte opp om NPT-avtalen og sikre at avtalens forpliktelser blir gjennomført.
Rosenborg
Rosenborg kan referere til:
Custer County (Colorado)
Custer County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og det grenser mot Fremont County i nord, Pueblo County i øst, Huerfano County i sørøst og mot Saguache County i vest.
Custer Countys totale areal er 1,916.33 km² hvorav 2,61 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 4,255 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Westcliffe og fylkets største by er Silver Cliff.
Camille Flammarion
Nicolas Camille Flammarion (26. februar 1842 – 3. juni 1925) var en fransk astronom, vitenskapsmann og forfatter. Han var en profilert forfatter av mer enn femti titler, inkludert populærvitenskapelige bøker om astronomi, flere betydelige romaner innenfor sjangeren tidlig science-fiction, og arbeider om forskning og fysikk og relaterte emner. Han utga også magasinet L'Astronomie fra 1882. Han hadde et privat observatorium ved Juvisy-sur-Orge, Frankrike.
Liv og virke
Han ble født i Montigny-le-Roi, Haute-Marne i Frankrike og var bror til Ernest Flammarion, grunnlegger av Groupe Flammarion. Som ung mann ble Flammarion påvirket av to betydelige sosiale bevegelser i Europa; tankene til Darwin og Lamarck, og den økende populariteten av spiritisme. Han har blitt beskrevet som en «astronomer, mystiker og historieforteller» som var «besatt av livet etter døden, og om andre verdener, og [som] synes ikke å se noe skille mellom de to.»
Han var grunnleggeren av og første president i Société Astronomique de France, som publiserte sitt eget tidsskrift BSAF (Bulletin de la Société astronomique de France), utgitt første gang i 1887. I 1895 ble BSAF og L'Astronomie slått sammen.
Han var den første som foreslo navnene Triton og Amalthea for to av månene til henholdsvis Neptun og Jupiter. Navnene ble likevel ikke akseptert offisielt før tiår senere.
Han var gift to ganger, og hans andre kone var også en anerkjent astronom, Gabrielle Renaudot Flammarion.
Lofstadåsen
Lofstadåsen er et boligområde på Lofstad på Tromøy i Arendal kommune, med postnummer 4812 Kongshavn.
Boligområdet ble etablert i 2008 og de første beboerne flyttet inn i 2009. Boligområdet består primært av frikjøpte eneboligtomter, samt 4-mannsboliger. Pr 2014 er det kun 1 eneboligtomt som ikke er opparbeidet, mens det foregår bygging av 4-mannsboliger som forventes ferdigstilt ila 2015.
Lofstadåsen velforening ivaretar beboernes interesser og jobber for et bra bomiljø. I 2013 fikk Lofstadåsen velforening etablert nærmiljøanlegg, bygget ved hjelp av egne midler, sponsorer og tippemidler, bestående av ballbinge, aktivitetselementer og aktivitetsapparater. Lofstadåsen velforening er tilknyttet "Grasrotandelen", i regi av Norsk Tipping.
Navnutvelgelse
Navnkomiteen i Arendal kommune fikk inn flere forslag til navn:
Fylkesvei 2688
Fylkesvei 2688  går mellom Stokker og Bødalen i Asker kommune. Veien er 3,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 8.
Sentral vokal
En sentral vokal er en type vokal som brukes i talespråk. Det som kjennetegner uttalen av en sentral vokal er at tunga posisjoneres halvveis mellom slik er hos trange vokaler og hos åpne vokaler. Den eneste sentrale vokalen med eget symbol i det internasjonale fonetiske alfabetet (IPA) er schwa.
Ablach
Ablach kan vise til:
Jämshög
Jämshög er et tettsted i Olofström kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 494 innbyggere.
Anke Möhring
Anke Möhring (født 28. august 1969 i Magdeburg, Sachsen-Anhalt) er en tysk tidligere svømmer og europamester for Øst-Tyskland. Möhring vant gull på 400 m fri under Europamesterskapet i 1989 og 800 m fri i 1987 og 1989. Hun deltok også under sommer-OL 1988 i Seoul, hvor hun tok bronse på 400 m fri.
I 1989 ble Möhring kåret til Årets svømmer i Europa av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.
The Unforgettable Fire
The Unforgettable Fire er det fjerde studioalbumet av den irske rockegruppen U2, utgitt i oktober 1984. Dette var første gang gruppen samarbeidet med produsentene Brian Eno og Daniel Lanois. Albumets tittel er hentet fra en utstilling med malerier skapt av overlevende fra bombingen av Hiroshima og Nagasaki. Albumet ble spilt inn i Slane Castle og senere gjort ferdig i Winmill Stuios i Dublin.
Albumet solgte bra verden over, hjulpet av den populære singelen «Pride (In the Name of Love)» og en glitrene opptreden under Live Aid. I Norge lå albumet fire uker på VG-lista, med en 6.-plass som beste plassering.
GGB
GGB kan være en forkortelse for :
Dal (andre betydninger)
Dal er vanligvis et langstrakt søkk i terrenget, et dalføre. Ofte er dal et delord til et stedsnavn, eksempelvis Setesdal og Eikesdal. Dal har også flere betydninger:
Toljatti kraftverk
Toljatti kraftverk (russisk: Toljattinskaja TETs) er et varmekraftverk i Toljatti i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 710 MW. Brenselstype er naturgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1957, og første byggetrinn stod ferdig i 1960. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger.
Stavanger Forum Hotel
Stavanger Forum Hotel (fra 2014 til 2021: Scandic Forum Hotel) er et hotell på Tjensvoll i Stavanger. Hotellet har 182 rom, og i øverste etasje er det en bar og restaurant med utsikt over de omkringliggende områdene.
Stavanger Forum Hotel er Rogalands nest høyeste bygning om man ikke regner med spiret, og var det høyeste hotellet i Norge utenfor Oslo da det sto ferdig i 2001. Selve bygget har 21 etasjer og er 60 meter høyt, men spiret på taket gjør hotellet cirka 20 meter høyere. Hotellet er tegnet av arkitektkontoret Brandsberg-Dahls Arkitekter i Stavanger, og hovedentreprenør ved byggingen var Skanska.
Historie
Rica Hotels ASA, som hotellet het tidligere, inngikk en ti-års leieavtale med Forum Hotellbygg DA om leie av hotelleiendom på Tjensvoll i Stavanger. Hotellet åpnet i september 2001, med Magne Torgersen som direktør.
Da hotellet åpnet, lå restauranten i andre etasje og hadde kapasitet på opptil 60 gjester. I mai 2004 ble det bygget kjøkken i 21. etasje, slik at 21. etasje nå fungerer som hotellets restaurant på kveldstid, samt frokost og lunsj.
Hotellet har tidligere vært en del av hotellkjeden Scandic, og i 2021 ble hotellet en del av Thon Hotels.
Fasiliteter
Hotellet har 182 rom som inkluderer standardrom, superior-rom, handicap-rom, juniorsuiter og suiter. I øverste etasje er det bar og restaurant.
Kyrkhult
Kyrkhult er et tettsted i Olofström kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 937 innbyggere.
Stavanger Forum Hotel
Fasiliteter
Hotellet har fem konferanserom, der det største har plass til 60 deltakere. I tillegg disponerer det fire lokaler i konferansesenteret Stavanger Forum som ligger vegg-i-vegg. Stavanger Forum har plass til totalt 1700 deltakere og er vert for den internasjonale oljemessen ONS som holdes annethvert år og er Norges største oljemesse.
Miljømerking
Stavanger Forum Hotel er miljøsertifisert med miljømerket Svanen.
Partnair-ulykken
Partnair-ulykken er en flyulykke som fant sted nær Hirtshals i Danmark i 1989. 55 mennesker mistet livet. Flyet ble borte fra svensk radar klokken 14:37:43 UTC, AWACS' radar 14:38:08 UTC og dansk radar hadde sin siste kvalitetsregistrering klokken 14:38:49 UTC.
Ernst Ahl
Ernst Ahl (født 1. september 1898 i Berlin, død antagelig i 1943 i Jugoslavia) var en tysk zoolog, og spesialist innenfor iktyologi og herpetologi. Han arbeidet ved Museum für Naturkunde i Berlin, og var i tillegg redaktør for Das Aquarium 1927–1934.
Partnair-ulykken
Partnair Flight 394 var utenfor kysten av Danmark omtrent 18 km nord for Hirtshals da ulykken inntraff. Det var 50 passasjerer og 5 besetningsmedlemmer ombord, som gjør dette til den dødeligste ulykken innen sivil luftfart for et heleid norsk flyselskap. Dette er også det høyeste antall døde i en flyulykke som omfattet en Convair 580. Ikke godkjente deler ble ansett å være årsaken til ulykken.
Ernst Ahl
Ahl var en ivrig nazist og var medlem av både NSDAP og SA. Han deltok i artilleriet under invasjonen i Polen, og ble såret. Etter at han ble frisk deltok han i kampene i Nord-Afrika, før han ble overført til Jugoslavia, der han forsvant. Dødsåret oppgis både som 1943, 1944 og 1945.
Partnair-ulykken
Flyet var chartret av Wilhelmsen Lines og skulle frakte ansatte i rederiet til en stabelavløpning i Hamburg.
Flymaskinen
Flymaskinen, med kjennetegn LN-PAA, var en 36 år gammel Convair CV-580 drevet av charterselskapet Partnair. Maskinen hadde byttet eier en rekke ganger og det var blitt utført diverse endringer. Flymaskinen hadde hatt flere tidligere kjennetegn, N73128, N5120, N51207, HR-SAX, N9012J, N770PR og C-GKFT, og hadde tidligere vært i en ulykke og blitt gjenoppbygget. Den viktigste endringen var byttet fra stempelmotorer til turbopropmotorer som ble utført i 1960, noe som økte flyets hestekrefter. Et kanadisk selskap som spesialiserer seg på service av Convairs-maskiner var den forrige eieren av flymaskinen før Partnair kjøpte den. LN-PAA var en av de siste anskaffelsene av flymaskiner i flåten til Partnair.
Convair-maskinen ble bygget av General Dynamics Corp, Convair Division i 1953 med serienr 56 og var et to-motors turboprop. passasjerfly av type CV-340/580. Maskinen hadde 36 943 timer total flytid og 15 116 landinger. Det var 1 913 timer siden siste «Major Overhaul» (MO). Maskinen hadde et gyldig luftdyktighetsbevis som var gyldig til 31. mai 1990. Flymaskinen hadde motorer av typen Detroit Allison Diesel 501D13 med propelltype GMC Aero Products A6441FN-606.
Søk- og redningsaksjonen
Redningssentralen på Karup lufthavn anmodet Redningsstasjonen i Hirtshals om å rykke ut med redningsfartøyer for å undersøke havområdet nord for byen. Omkomne ble funnet i sjøen, noe som gjorde det åpenbart at en alvorlig ulykke hadde inntruffet. Dette førte til at politi, helsevesen og redningssentralen ble varslet, og førte til en større opptrapping av aksjonen.
Klokken 16:30 UTC overtok skipssjefen på FGS «Deutschland» ledelsen i havariområdet. Det kom etterhvert hele 23 skip, fiskebåter og lystbåter til området. Vrakdeler ble ikke observert av de fartøyer som ankom østfra. I tillegg ble det benyttet helikoptre, et militært og et dansk. Den initielle aksjonen ble avsluttet rundt midnatt. Klokken 08:00 overga FGS «Deutschland» ledelsen på havaristedet til det danske fartøyet «Havørnen».
Havaristedet
Utgangspunktet for søket etter havaristen var informasjon fra radar, samt funn av flytende vrakdeler og omkomne. Et havområde på cirka 52 kvadratkilometer ble gjennomsøkt med blant annet sidesøkende radar. Hovedvrakområdet var innenfor et området på ca. tre kvadratkilometer, med de andre funnene innenfor et område på ca. 12,5 km². Området ble lokalisert til omtrent 10 nautiske mil nord av Hirtshals. Vrakdelene ble funnet på havdyp på mellom 40 og 90 meter.
Årsak
Havarikommisjonen for sivil luftfart (HSL) konkluderte med at det var en rekke faktorer som hadde en innvirkning på havariet. De fant at vedlikeholdsunderlaget for flymaskinen ikke stemte overens med flyets faktiske konfigurasjon. HSL konkluderte også med at vitale deler i halen brøt sammen, og dette førte til tap av kontroll over flyet. Flyets vertikale halefinne hadde vært festet til skroget med bolter og hylser som ikke tilfredsstilte de krav til metallhardhet som var spesifisert for disse, i praksis gjorde disse delene flyet luftudyktig.
Vedlikeholdsinspeksjon av flyet hadde ikke avslørt unormal slitasje i festene til halefinnen. Denne slitasjen førte til vibrasjoner som etterhvert utviklet seg til flutter. Sammenbruddet i flyets haleparti skjedde blant annet som et resultat av udempede svingninger i høyderoret.
Auxiliary Power Unit (APU) ble funnet til å ha vært installert med et fremre feste som ikke var av original kvalitet og av ukjent opprinnelse. Vedlikeholdsunderlaget var ikke blitt revidert og var mangelfullt, og vedlikeholdsrutiner som ikke var tilstrekkelige resulterte i at det ikke ble avdekket at dette festet gjorde APUen luftudyktig.
Etterspill
Som et resultat av denne ulykken økte bestrebelsene med å sikre seg mot bruk av forfalskede flydeler. Peter Friedman, en ekspert på forfalskede flydeler, uttalte i en episode av fjernsynsprogrammet Flyhavarikommisjonen (eng: Mayday, Air Crash Investigation, Air Emergency) at Partnair-ulykken var den «banebrytende hendelsen» som fikk folk verden rundt til å erkjenne spredningen av forfalskede flydeler i reservedelslagrene. Reservedelsmarkedet for flydeler var en industri som hadde mangelfull regulering rundt om i verden på den tiden da Partnair-ulykken inntraff. United States Department of Transportation (USDOT), som overvåker Federal Aviation Administration (FAA), undersøkte omfanget av falske reservedeler i USA. USDOT reviderte FAAs lagerbeholding og fant at 39 % av reservedelene var forfalskede. De falske delene kom fra en megler som var prominent innen meglervirksomheten på reservedeler, og det ble funnet at 95 % av reservedelene i meglerfirmaets varelager var forfalskede. Mary Schiavo, en tidligere generalinspektør for USDOT, sa at amerikanske reservedelsmeglere «overhodet ikke hadde noen regulering». Schiavo sa at en person med en telefon og en faksmaskin kunne bli en reservedelsmegler og kunne anskaffe sine deler fra en rekke kilder, inkludert skraphandlere, avfallsanlegg, eldre flymaskiner, flymaskiner som hadde vært i ulykker og -hendelser og ulovlige deleprodusenter. Forfalskede deler hadde ofte en lavere pris enn autentiske deler. Friedmann sa at lavprisselskaper, inkludert de på grensen til konkurs, ønsket å kutte kostnader noe som tvang dem til å kjøpe falske deler.
FAA etterforsket falske deler og fanget illegale forhandlere i «brodd operasjoner». FAA fant at det fantes en industri som fikk tusenvis av slitte og mindreverdige reservedeler til å se ut som nyproduserte deler. På tidspunktet da Partnair-ulykken inntraff var det påkrevet at deler skulle ha dokumentasjon med signaturer som indikerte at reservedelene var ekte. FAA fant at illegale selskaper forfalsket FAA merker for å få deler til å se ekte ut. FAA fant også illegale selskaper som produserte FAA merker for å få deler til å fremstå som ekte. Schiavo sa at mange aktører signerte merkene med forfalskede signaturer til faktiske inspektører. Freidman sa at merkene hadde en høyere verdi en de faktiske ulovlige delene. Amerikanerne trodde først at spredning av falske reservedeler hovedsakelig påvirket bare mindre flyselskaper, Schiavo sa at mindre flyselskaper og reparasjonsstasjoner var vanligvis de bedrifter som var mest sannsynlig til å akseptere falske deler. FAA fant senere forfalskede deler i større virksomheter også, spesielt i Air Force One-flåten - flyparken som blir benyttet av blant annet USAs president, som også hadde falske deler. Som et resultat av dette ble forhandlere av falske reservedeler arrestert og dømt. Schiavo sa at det viktigste tiltak som ble tatt av myndighetene i USA i relasjon til spredningen av forfalskede deler var å domfelle reservedelsforhandlere. FAA opprettet et strengere dokumenteringssystem for å hindre spredning av falske flydeler. Flyselskaper ville få kriminelle anklager mot seg om det ble bevisst akseptert bruk av defekte flydeler. På 2000-tallet sa Schiavo at forfalskede reservedeler ikke lenger ble spredd så ofte fordi det er mer regulering i denne tidsperioden enn det var på 1980- og 1990-tallet.
Ulykken medførte betydelige erstatningsutbetalinger til de etterlatte etter at det ble fremmet gruppesøksmål for Oslo tingrett. Saken ble senere forlikt. Rederiet og de etterlatte ble representert av Arntzen, Underland & Co advokatfirma ANS.
Dramatisering
Partnair-ulykken er blitt dramatisert i en episode i National Geographics TV-serie Flyhavarikommisjonen.
Varna og Veliki Preslav eparki
Varna og Veliki Preslav eparki (bulgarsk Варненска и Великопреславска епархия) er et bispedømme i Bulgaria under den Den bulgarske ortodokse kirke.
Eparkiet er beliggende i det nordøstlige hjørnet av Bulgaria, og omfatter helt eller delvis oblastene Varna, Dobritsj, Sjumen og Targovisjte.
Metropolitten har sete i Varna. Siden 1989 et det Joan av Varna og Veliki Preslav som har sittet som metropolitt.
Kirker
Katedralen i Varna (Свето Успение Богородично) er hovedkirke for eparkiet.
Kirkelig inndeling
Eparkier i Den bulgarske ortodokse kirke er delt inn i såkalte okolii (bulgarsk околии, entall Околия/okolija).
Varna og Veliki Preslav eparki er delt inn i fem slike kirkelige distrikter. Dette er :
Metropolitter
Kiril var fra 1989 til sin død i 2013 metropolitt av Varna og Veliki Preslav.
Det har kun vært fire metropolitter i Varna etter 1872. Dette er :
Pudding Lane
Pudding Lane er en gate i City of London, kjent som stedet hvor den store bybrannen i 1666 brøt ut i bakeren Thomas Farryners hus. The Monument, søylen som ble reist til minne om brannen, står på en slik avstand fra stedet hvor brannen brøt ut at dersom den legges ned, vil den rekke akkurat frem dit.
Stedet for Farriners bakeri i Pudding Lane er nå okkupert av en bygning som heter Faryners House. En plakett på bygningens vegg, gitt av Company of Bakers i 1986, minnes brannen og bakeren.
Nærmeste undergrunnsstasjon er Monument i kort avstand vestover.
Sasquatch! Music Festival
'''Sasquatch! Music Festival''' er en musikkfestival som avholdes årlig i Gorge Amphitheatre i George, Washington. Festivalen er presentert av House of Blues. Fokusen ligger på indierock og låtskrivere, men det spilles også alternativ rock og hip hop. Festivalen består av tre scener (Sasquatch! Hovedscene, Wookiescenen og Yetiscenen). Kjente band fra tidligere festivaler inkluderer Beastie Boys, Beck, Björk, Kings of Leon, Jane's Addiction, Coldplay, Ben Harper and the Innocent Criminals, Nine Inch Nails, Pixies, The Postal Service, M.I.A., Death Cab for Cutie, Modest Mouse, R.E.M. og String Cheese Incident.
Historie
Sasquatch! Music Festival ble grunnlagt i 2002 av konsertpromotøren Adam Zacks. Før festivalen ble startet styrte Zack konserter og show på Roseland Theater i Portland, Oregon. Etter at han flyttet til Seattle, Washington for å komme seg nærmere familie og venner, begynte han å vurdere å starte opp en ny festival. I et intervju med Seattle Weekly i september 2007, beskrev Zacks oppstarten av festivalen:
2010
Den komplette oppstillingen for Sasquatch! Music Festival 2010 ble annonsert den 15. februar 2010. De største bandene inkluderer My Morning Jacket, Massive Attack, og Ween. Festivalen finner sted mellom 29. og 31. mai 2010.
2009
Oppstillingen for Sasquatch! Music Festival 2009 ble annonsert den 17. februar 2009. Kjente band inkluderte Jane's Addiction, Kings of Leon, and Ben Harper & Relentless7. Festivalen ble avholdt mellom 23. og 25. mai 2009.
2008
Bandene som spilte under Sasquatch! Music Festival 2008 ble annonsert den 25. februar 2008. Kjente band som fremførte inkluderte R.E.M., The Cure, og The Flaming Lips. Festivalen fant sted fra 24. til 26. mai 2008.
Komikere
Festivalen i 2008 var første gang komikere hadde et eget telt.
Christmas on Mars
The Flaming Lips sin film, Christmas on Mars hadde premiere på søndag den 25. mai på festivalen.
2007
Vert for Sasquatch! Music Festival 2007 var Sarah Silverman, Michael Showalter, og Aziz Ansari.
Søndag, 27. mai
M.I.A. skulle spille, men konserten ble kansellert grunnet visaproblemer.
2006
Sasquatch! Music Festival 2006 var første året festivalen varte i tre dager. Festivalen begynte på fredag den 26. mai, og varte til søndag den 28. mai. Den andre dagen ble markert av en haglstorm om kvelden, som førte til at Neko Case og hennes band måte forlate scenen, samt at hele festivalen var i risiko for å avsluttes. Heldigvis gikk stormen over, og festivalen kunne fortsette.
2005
Sasquatch! Music Festival 2005 ble avholdt lørdag den 28. mai.
2004
Sasquatch! Music Festival 2004 ble avholdt på lørdag den 29. mai. Verten var David Cross.
Ny Jord (roman)
Ny Jord er en roman av forfatteren Knut Hamsun. Den ble utgitt i 1893 i København av P.G. Philipsens Forlag.
Boken er en sammensatt kjærlighetsfortelling, der to parallelle kjærlighetsdramaer utvikles i hver sin retning og berører to gode venner og kompanjonger. Persongalleriet har mange lån fra boken Redaktør Lynge og spor fra Mysterier. Handlingen foregår i det blomstrende kafélivet i Kristiania, der kunstnere og forfattere kniver om stipender og rike meseners gunst. Fortellingen uttrykker både tragedie og håp.
Bokens tittel er den samme som navnet på det radikale tidsskriftet Ny Jord i København, der Hamsun i 1888 fikk publisert første del av det som senere skulle bli romanen Sult.
I eksemplaret som Hamsun sendte sin venn i Bergen, Køhler Olsen, skrev han som dedikasjon: «Jeg mener nu som før at dette er min beste Bog! Men nu gjør jeg en som blir bedre! – Det mener man altid.» Dette eksemplaret befinner seg nå i universitetsbiblioteket i Bergen.
Walter Rangeley
Walter Rangeley (født 14. desember 1903, død 16. mars 1982) var en britisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam. Rangeley vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han var med på det britiske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 100 meter for menn med tiden 41,2 bak USA som vant med 41,0 som var ny verdensrekord. De andre på laget var Harold Abrahams, William Nichol og Lancelot Royle.
Fire år senere, under OL 1928 i Amsterdam, vant han to medaljer. Han kom på andreplass på 200 meter bak Percy Williams fra Canada. Han var også med på britiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter bak USA og Tyskland.
Hillel Slovak
Slovak flyttet til Amerika med sine foreldre da han var fire år. Han var med i originalbesetningen i bandet Red Hot Chili Peppers, sammen med Anthony Kiedis og Michael «Flea» Balzary. Slovak døde av en overdose i 1988 etter mange års narkotikamisbruk. Etter hans bortgang ble John Frusciante ny gitarist i Red Hot Chili Peppers.
I 2012 ble han posthumt innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame som medlem av Red Hot Chili Peppers.
Brenna
Brenna kan vise til:
Bjørn Breigutu
Bjørn Breigutu (født 25. april 1924, død 29. juni 2004) var en prisbelønt norsk filmmann.
Biografi
Bjørn Breigutu var utdannet innen tegning ved Statens håndverks- og kunstindustriskole. Han jobbet for Norsk Film A/S på Jar utenfor Oslo fra 1946 og hadde sin første klipp i 1950 med Filmavisen. Etterhvert ble han Arne Skouens faste klipper. I alt klippet han 26 spillefilmer og regisserte over 60 kortfilmer. Som fagforeningsmann var han med på å starte Norsk Filmforbund. Hans virke er beskrevet av Gunnar Iversen i Portrett av en usynlig mann – Om Bjørn Breigutu og hans filmer (1989).
Han var den første som ble tildelt Amandakomiteens ærespris under den første utdelingen av Amandaprisen i 1985 og fikk Norsk Filmforbunds ærespris i 1993.
Fiolfamilien
Fiolfamilien (Violaceae) er en plantefamilie i ordenen Malpighiales. Den omfatter ca. 800 arter fordelt på 23 planteslekter. Fiolene er de desidert mest kjente medlemmene av denne familien, med arter som for eksempel stemorsblomst.
Gränum
Gränum er et tettsted i Olofström kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 223 innbyggere.
Bergenhus len
Bergenhus hovedlen eller slottslen var en administrativ enhet (len) i Norge som gjennom middelalderen omfattet hele Vestlandet og fra midten av 1540-årene også Nord-Norge, med Bjørgvin/Bergen som administrasjonsby og eksporthavn. Bergenhus var et slottslen med festningsverket Bergenhus festning.