cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den store grønne muren
Tørke med påfølgende feilslåtte avlinger er et alvorlig problem i Sahel, og man håper at prosjektet skal kunne motvirke tørken og hemme ørkenspredningen. I 2010 ble det beregnet at om lag 10 millioner mennesker i verden var rammet av matmangel som følge av tørke. Kritikerne advarer imidlertid for at den grønne veggen skal kunne forårsake store klimaproblemer og mener at man også må ta hensyn til den urbefolkningen i området. Ved tidligere skogplantingsforsøk i Sahel og Sahara har invaderende arter blitt innført i området, noe som har ført til monokultur og fortsatt utarming.
Myra (Kristiansund)
I dag finner man blant annet barnehager, blomsterbutikk og helsestasjon her, samt en fotballbane. Tidligere har det også vært drevet koloninalvirksomhet i Myra.
Dominique Cornu
Dominique Cornu (født 10. oktober 1985 i Beveren, Øst-Flandern) er en profesjonell belgisk bane- og landeveissyklist.
Lille-Raipas
Geologi
Berggrunnen tilhører Raipasgruppen, som består av en tykk lagpakke med grønnsteiner og over dette en tykk lagpakke av kvartsitter. Gruppen finnes i et grunnfjellsvindu mellom Alta og Kvænangen, og tilhører Finnmarksviddas grunnfjellsområde. Tilsvarende grønnsteiner og kvartsitter finnes også i Øst-Finnmarks grunnfjellsområde. Alderen på bergforekomstene i dette området 2000 millioner år.
Gruvedrift
Raipas gruve ligger på fjellet Lille-Raipas. Forekomsten ble antagelig funnet i 1685. Alten Copper Works drev gruvedrift der fra 1836 til 1869. Raipas gruve var ved siden av Gammelgruva i Kåfjord den viktigste for kobberverket i Kåfjord.
Tragikomedie
Tragikomedie refererer til et dramatisk verk som har noe til felles med både tragedien og komedien. Tragikomedien er et fiktivt verk som bevisst har en blanding av to sjangre, og således skaper en beslektet sjanger.
Det finnes ingen fullstendig formell definisjon av tragikomedien i antikken. Det synes som om Aristoteles hadde et begrep tilsvarende renessansens mening av begrepet: seriøst eller alvorlig handling med lykkelig, forsonende slutt. I sin Poetikken diskuterer han tragedien med en dualistisk avslutning. I denne forståelsen kan en rekke greske og romerske teaterstykker, eksempelvis Alkestis, bli betraktet som tragikomedier, selv uten en endelig bestemt egenskap utenfor handlingen. Begrepet i seg selv har sin opprinnelse fra romerske Plautus (død 184 f.Kr.): i prologen til sitt burleske stykke Amfitryon (navnet er tatt fra en mytologisk gud, og betyr faktisk «trakasserer begge sider») bruker han begrepet tragikomedie for å rettferdiggjøre at stykket bringer inn gudene til et ellers overveiende borgerlig skuespill.
Tragikomedie har også vært benyttet om dramatiske verk hvor alvor og munterhet, det opphøyde og det burleske er vevd inn i hverandre som i det romerske drama, spanske Lope de Vega, og engelske Shakespeare. Den franske tragedie-forfatteren Pierre Corneilles stykke Le Cid (Herren, 1637) ble merket som tragikomedie på den trykte utgaven, som en indikasjon på at det bevisst trosset den klassiske sondringen mellom tragedie og komedie. Handlingen er holdt på et høyere, «tragisk» plan, men stykkets helter går ikke til grunne.
Torus
En torus er et matematisk objekt, mer presist en mangfoldighet. Den har form som en smultring (uten fyll). Én måte å realisere torusen på er ved å dreie en sirkel om en linje som ligger utenfor sirkelen. En annen måte er å starte med et rektangulært «materiale», og lime sammen to og to sider (se animasjonen til høyre).
Geometri
En parameterfremstilling av torusen er gitt ved:
hvor, R er avstanden fra sentrum av røret til sentrum av torusen, og r er radiusen til røret. Forskjellige verdier av r og R gir forskjellige typer toruser. En ring-torus er det vi får om R > r, eller med andre ord at dreiesirkelen i innledningen har større avstand fra linjen enn radiusen. En horn-torus er det vi får om R=r, og en spindel-torus er det vi får om R < r. Topologisk ser spindel-torusen ut som en sfære limt på en annen sfære via to punkter.
Ved hjelp av Pappos' sentroideteorem kan vi regne ut overflatearealet A og volumet V for en ring-torus i tre dimensjoner:
Väländan
Väländan er et tettsted i Haninge kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 469 innbyggere.
Rønnbeckøyane
Rønnbeckøyane er en gruppe på et ti-talls øyer beliggende syd i Hinlopenstretet, nordøst av Olav V Land på Spitsbergen. Nærmest mot vest ligger Kapp Weyprecht og mot nord Bastianøyane.
Geografisk sett er øygruppen delt i to. Rett syd for Bastianøyane ligger:
Rett øst av Kapp Weyprecht ligger:
Ein Kessel Buntes
Ein Kessel Buntes ("En kjele med farve") var et svært populært underholdningsprogram i det tidligere DDR og siden i det gjenforente Tyskland. Det ble sendt i årene 1972 til 1992. Som navnet antyder ble programmet sendt i farver først fra Friedrichstadtpalast og senere fra Palast der Republik, så vel som fra andre prominente musikkhaller i byer i DDR.
Åpningsvignetten viste en serie berømte klokker i Øst-Berlin, slike som den i Rotes Rathaus og Verdenstidsuret på Alexanderplatz, som viste sendetidspunktet som var kl. 20.00. Valget av dette tidspunktet var ikke tilfeldig, det var da (og er det fortsatt) nyhetene ble sendt på den vesttyske kanalen ARD. Programmet gikk opprinnelig på Deutscher Fernsehfunk.
Muskö
Muskö er et tettsted og en øy i Haninge kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 261 innbyggere.
Gran Canaria
Gran Canaria er ei spansk øy og den nest sørligste av Kanariøyene, en øygruppe i Atlanterhavet. Korteste avstand til den nordvestlige kysten av Afrika (Vest-Sahara) er 197 km. Med et areal på nærmere 1560 kvadratkilometer er øya den tredje største av Kanariøyene. Den er nest størst i folketall av de syv bebodde Kanariøyene. De to høyeste toppene på øya er Pico de las Nieves (1949 m) og Roque Nublo (1813 m).
Etymologi
Kanari (spansk:Canario) var navnet de første europeere gav til urfolket på øya tidlig på 1400-tallet. Siden har denne betegnelsen blitt utvidet til å gjelde Kanariøyene som helhet. Det finnes flere hypoteser om opprinnelsen til denne betegnelsen, men en av den mest brukte, kommer fra det historiske verket Historia Naturalis, skrevet av den romerske forfatteren og admiralen Plinius den eldre i år 77. Det antydes der at navnet og folket kommer fra en berberstamme i søndre Marokko, som allerede da kalte seg "Canarii". Tilnavnet Gran (stor) fikk Gran Canaria av normanneren Bethencourt i 1404 og 1405 da han ble beseiret av urbefolkningen på øya i to slag ved Arguineguin på sørsiden av øya. Han gav da urbefolkningen tittelen "Gran" (stort folkeslag) for å forklare grunnen til at han tapte disse slagene.
Administrativ inndeling
Gran Canaria er delt inn i tjueen kommuner: Gran Canaria har en befolkning på 838 397, hvorav 377 600 bor i hovedstaden Las Palmas de Gran Canaria. Las Palmas de Gran Canaria er også hovedstaden i provinsen Las Palmas, og en av de to hovedstedene på Kanariøyene. Stranden Las Canteras ligger i hjertet av byen Las Palmas.Hovedstaden ble grunnlagt den 24. juni 1478 under navnet "Real de Las Palmas", av Juan Rejon.
Turisme
Gran Canarias største næring er turismen. Det er hovedsakelig charterturister som besøker Gran Canaria. Øyas tradisjonelle attraksjoner er sol og strender. I de senere år har det blitt etablert stadig flere golfbaner og det er nå sju 18-hullsbaner på øya.
Reisemålene på Gran Canaria med mest liv og røre er Playa del Inglés og Puerto Rico. Begge ligger på sørkysten til øya. Her er det hundrevis av barer, nattklubber og restauranter.
Markedet i fiskerlandsbyen Arguineguin (i kommunen Mogán) er øyas største. Det er åpent på tirsdager. I denne landsbyen bor også mange nordmenn fast eller i vinterhalvåret og Sjømannskirken finnes også her. Det er ikke uvanlig med skilt og informasjon på norsk/skandinavisk her og enkelte norske varer i noen av butikkene.
Puerto Rico, Arguineguin, Playa del Inglés og Maspalomas har mange norske turister. Der finnes norske butikker, klubber og norske restauranter eller restauranter med norske retter som karbonader, lapskaus og ertestuing.
Klima
Gjennomsnittstemperaturen varierer fra 20 ℃ om vinteren til 26 ℃ om sommeren. Gjennom århundrene har Gran Canaria lidd av alvorlig avskoging på grunn av kontinuerlig hogst og andre intensive bruksområder, noe som gjør øya i øygruppen avskoget. I det tjuende århundre ble det gjennomført skogplanting på ryggen av øya, og noe av den tapte skogen ble gjenvunnet.
Kjukeborere
Utseende
Små (0,5 – 4 mm), gjerne korte, sylindriske biller, oversiden oftest sterkt hvelvet. Nesten glatte, fint hårete eller med lang utstående behåring. Lys brune til nesten svarte biller. Hodet er kort og bredt. Hos en del arter har hannene horn eller knøler på munnskjoldet eller ved Brystskjoldets (pronotum) fremkant. Antennene er forholdsvis korte og består av 8-10 ledd. De tre ytterste leddene danner en løst leddet kølle. Pronotum er bredere enn langt, som oftest sterkt hvelvet. Dekkvingene er mer eller mindre parallellsidige, gjerne sterkt hvelvet. Punktene danner som oftest ikke tydelige rekker. Beina er temmelig korte, framleggene (protibiae) har ofte karakteristiske utvekster i enden. Føttene er fire-leddete.
Levevis
Kjukeborerne er knyttet til kjuker eller poresopper (Polyporaceae), mens noen få arter lever kun på barksopp (Corticiaceae). Både larvene og de voksne billene gnager ganger i fruktlegemene til soppen. Ofte angriper kjukeborerne kjuker som er levende, og starter angrepet i de eldre delene (flerårige kjuker) eller borer seg rett inn i fruktlegemet (ett-årige kjuker). De ulike artene kan foretrekke ulike arter av kjuker i ulike nedbrytingsstadier. Livssyklusen er ganske kort, hele utviklingen er gjerne unnagjort på 8-10 uker. Noen arter (ikke de norske) er parthenogenetiske, det vil si at det bare finnes hunner og den nye generasjonen utvikler seg fra ubefruktede egg. Kjukeborerne har mange naturlige fiender, blant annet kortvinger, maurbiller, hettebiller, snylteveps og gallmygg.
Liste over elver i Vestfold
Dette er ei liste over elver i Vestfold fylke.
Elver og vassdrag i Vestfold
Vestfolds største elv er Numedalslågen, som renner gjennom den vestlige delen av fylket, fra fylkesgrensa mot Buskerud i nordvest til den munner ut i Skagerrak ved Larvik i sør. Til Lågen renner også en rekke større og mindre sideelver, hvorav de største er Storelva (Hagnesvassdraget) og Dalelva. Lågen nabovassdrag i vest er Farriselva fra innsjøen Farris.
Øst for Lågen og Hagnesvassdraget ligger Aulivassdraget, som drenerer en stor del av den østlig-sentrale delen av fylket, og renner ut i havet ved Tønsberg. Lengst nord i fylket ligger Sandeelva, som renner fra områdene sør for Drammen i Buskerud til Sandebukta, og Eidsfosselva, som er en del av Drammensvassdraget og renner mot nordvest til Eikeren. Foruten disse fem større vassdragene finnes også langs kysten av Vestfold flere mindre elver.
Liste over elver
Hver linje inneholder elvas navn og hvor den munner ut. Sideelver er innrykket i forhold til hovedelva. Sideelver er listet i den rekkefølge de munner ut i hovedelva, regnet fra munningen til kilden. Lista er begrenset til elver med nedbørfelt over 20 km² eller middelvannføring over 1,00 m³/s.
Telmar
Telmar er et sted i bokserien Drømmen om Narnia.
Trey Parker
Randolph Severn «Trey» Parker III (født 19. oktober 1969) er en amerikansk filmprodusent. Han var med på å skape TV-serien South Park, og har vært regissør for filmer som South Park, større, lengre og usensurert og Team America World Police.
Telmar
Den befolkes av telmarinere som opprinnelig stammer fra pirater. Piratene strandet på en øde øy, hvor de oppdaget en hule som flyttet de til Narnia. Byen kommer først fram i boken Prins Caspian. Denne boken har også blitt dramatisert.
Handling
Telmariner-lederen for Narnia i Prins Caspian var kong Miraz (broren til den avdøde kong Caspian IX) og han var gift med dronning Prunaprismia. I film-versjonen av Prins Caspian blir de viktigste Telmarine-karakterene fremstilt av enten spanske, latin-amerikanske eller italienske skuespillere.
De høytstående telmarinene har ofte vist seg å være korrupte individer, og forårsaker intriger. Miraz fikk sin egen bror myrdet for å selv gjøre krav på tronen. Men Lord Sopespian og Lord Glozelle legger sammen en plan for å drepe kong Miraz, og deretter skylde på narnianerne for å erklære total krig mot alle de andre skapningene som også holder til i Narnia. Denne planen lykkes, selv om Telmariner-hæren blir beseiret i den påfølgende konflikten. Dette avslutter cirka 300 år med undertrykkelse fra telmarene, over resten av Narnia.
Arnsbergisches Intelligenzblatt
Arnsbergische Intelligenzblatt var en tysk avis som ble utgitt i Arnsberg fra 1766 til 1819. Det var den første regelmessig utgitte avis i hertugdømmet Westfalen.
Matteo Tosatto
Matteo Tosatto (født 14. mai 1974 i Castelfranco Veneto) er en italiensk, tidligere profesjonell, syklist.
Arnsbergisches Intelligenzblatt
Etter sjuårskrigen (1756-1763) begynte det å utkomme aviser i Westfalen, slik det hadde gjort i Preussen allerede fra 1727. I 1766 lyktes det boktrykkeren Herken aus Arnsberg å få rettigheter til å drive et boktrykkeri og et forlag. I tillegg fikk han lov til å utgi ukentlig en avis for hertugdømmet Westfalen. Det dreide seg i utgangspunktet om utgivelser for embetsmenn og forvaltningen forøvrig, men som også hadde plass til private annonser og alminnelige nyheter.
Gladiatorkampene
Gladiatorkampene var en viktig del av Romerrikets kultur og underholdningsliv. Gladiatorer var som regel kriminelle, krigsfanger eller slaver, men av og til kunne også frivillige frie menn melde seg til å bli gladiatorer. De mistet dermed retten til å stemme, søke arbeid i det offentlige, og i visse tilfeller mistet de også retten til å bli begravd på tradisjonelt romersk vis. Gladiatorkampene var veldig populære, og det var nærmest en plikt at keiserne var blant tilskuerne. Som regel var det såkalte gladiatorskoler der gladiatorene trente og kjempet mot hverandre, før de ble sendt ut på arenaen til jubel og begeistring til alle de tusen tilskuerne som hver gang møtte opp på de populære arrangementene. På slike gladiatorarenaer kunne man se både gladiatorer kjempe mot hverandre og dyr kjempe mot hverandre. Ofte kjempet gladiatorer mot dyr. Dyrene ble brakt til Roma, Capua og andre storbyer, fra hele Romerriket, og det kunne være både sjiraffer, løver, elefanter, bjørner, ulver og neshorn og mye mer. Henrettelser av dødsdømte forbrytere foregikk også på slike arenaer. Menneskekamper ble ofte kjempet mellom en tungt bevæpnet gladiator og en som kanskje bare var utstyrt med et nett og en tregaffel. Det gjorde risikoen for gladiatorene stor. Man risikerte ikke bare å bli drept i selve kampen, men også publikum kunne bestemme skjebnen til en gladiator ved å rope og gjøre tegn med tommelen. Hadde en gladiator kjempet tappert ville han som regel få lov til å leve, bl.a. også fordi det var dyrt å trene de opp. I gjennomsnitt regner man med at gladiatorene overlevde 10-12 kamper hver.
Kvinnelige gladiatorer
Alle kvinnelige gladiatorer var frivillige. Hvorfor de valgte et liv på dødens arena vites ikke, men de var muligens utstøtt, hadde rømt hjemmefra eller var fortapt av andre grunner. I år 19 e.Kr. hadde senatet, som ikke hadde noe sans for kvinnelige gladiatorkamper, vedtatt et dekret som forbød kvinner av høy rang å delta i kampene, men Nero brøt snart senatets lover. Nero syntes tilsynelatende at det faktisk var ekstra interessant når kvinner av høy byrd kjempet mot hverandre. Kvinner fungerte også som komiske innslag under gladiatorshowene. Omkring år 200 e.Kr. stoppet keiser Septimius Severus alle kvinnelige gladiatorkamper, og sørget dermed for at kvinner ikke lenger fikk delta i blodbadet, en av Romerrikets mest populære sport og største underholdning.
Forventa levealder av en gladiator
En gladiators liv var et stort paradoks i Romerriket. Han kunne bli feiret som en sportshelt og bli svært populær, og han ble samtidig betraktet som det laveste av det alle – det absoluttet bunnsjiktet i den romerske befolkningen. Det skyldtes bl.a. at han ikke var herre over sin egen kropp. Den kunne selges for mye penger, og dermed ble gladiatorene satt i samme sosiale bunnklasse som prostituerte og slaver.
Ikke alle gladiatorene fikk en tragisk skjebne. Mange gladiatorer ble velstående og fikk en normal tilværelse etter gladiatorkarrieren. Enkelte frigitte gladiatorer tjente tilsynelatende så godt i løpet av karrieren at de kunne trekke seg tilbake og leve komfortabelt. Andre kunne for eksempel få arbeid som trenere på en gladiatorskole.
Colosseum i Roma
Colosseum var en enorm arena med plass til 50 000 tilskuere og var Romas stolthet. Her ble det arrangert populære leker som det var gratis å komme inn på. Slik ble keiserne mer populære blant folket. Publikum kunne komme inn gjennom 80 innganger. Nederst satt keiseren og hans nærmeste medarbeidere. Ved siden av satt senatorene. Vanlige borgere fikk best utsikt, mens de fattige og de med lavere sosial klasse fikk sitte lenger oppe på den som regel fullstappede tribunen. Den gigantiske arenaen er formet som en ellipse og er 188 meter lang, 156 meter bred og 48 meter høy. Det skal ha vært flere heiser og heisesystemer som har fraktet dyrene rundt om i bygningen. Lekene begynte ofte med morsomme skuespill og visning av eksotiske dyr, før de rundet det hele av med blodige gladiatorkamper som ofte endte med døden.
Som nevnt tidligere, var det i høy grad tilskuerne som bestemte gladiatorenes skjebne. Lekene varte som regel en dag eller en uke, men da Colosseum ble åpnet varte lekene i hele 100 dager og 100 netter. Colosseum ble påbegynt av keiser Vespasian i år 72, som hadde fått inntekter av erobringen av Jerusalem. Han rev keiser Neros enorme Domus Aurea («det gylne palass») og bygget i stedet en enorm kamparena som skulle sikre hans popularitet hos folket. Det var hans etterfølger, keiser Titus, som også var hans egen sønn, som fikk æren av å åpne Colosseum i år 80. Det ble da innledet leker på 100 dager som var rene slakteriet. Blodbadet krevde tusenvis av dyreliv. Man regner med at i alt 300 000 gladiatorer har mistet livet på denne dødsens arena.
Orkanen Irene (2011)
Orkanen Irene var en nordatlantisk tropisk syklon som gjorde omfattende skader på sin ferd gjennom karibiske land, USAs østkyst og helt opp til Atlantprovinsene i Canada. I den atlantiske orkansesongen 2011 var Irene den niende navngitte stormen, men den første som nådde orkan vindstyrke. På sin ferd gjennom Karibia nådde orkanen kategori 3 på Saffir-Simpson-skalaen,. Det nasjonale orkansenteret i USA regnet med at orkanen ville øke til en kategori 4-orkan, men i stedet avtok den i styrke, og ble nedgradert til kategori 1 før den nådde USA. Til gjengjeld var stormsystemet større enn vanlig. Vind av orkan styrke (> 117 km/h) strakk seg 140 km ut fra sentrum, mens vind av storm styrke (> 63 km/h) strakk seg 465 km ut fra sentrum.
Puerto Rico
Mandag 22. august medførte kraftig regnvær omfattende skade på veier i Puerto Rico, mens vind av orkan styrke veltet flere trær og strømmaster, noe som medførte strømbrudd for mer enn 1 million boliger. Regn førte at flere elver gikk over sine bredder, noe som medførte skader på blant annet store mengder bananavlinger. En person omkom da kjøretøyet hennes ble tatt av en elv.
Den dominikanske republikk
Omtrent 11 000 mennesker ble evakuert i Den dominikanske republikk. Til tross for at Irene passerte et godt stykke unna kysten, medførte det ekstreme regnet som fulgte omfattende skader. Elver gikk over sine bredder og medførte omfattende skader på boliger og veier. Mettet jordsmonn utløste i tillegg jordskred. Sterk vind i Nord-Cibao førte til velting av flere trær og strømmaster. I San Cristóbal kollapset en bro på grunn av vannmassene, og minst to personer druknet i området. En person druknet i Cambita Garabitos og seks personer er meldt savnet.
Haiti
I nordøstlige Haiti førte sterk nedbør til jordskred, som ødela flere veistrekninger. Totalt sett var effektene av orkanen mindre alvorlig enn først fryktet. To mennesker mistet imidlertid livet etter å ha blitt tatt av overflømmede elver, og fire andre fikk skader.
Bahamas
Torsdag 25. august passerte stormsenteret (syklonens øye) rett over Bahamas. Vindstyrken på opp mot 225 km/h ble målt, og det falt opp til 330 mm regn. Dusinvis av hjem på Acklins ble totalødelagt. På Crooked Island ble det rapportert at taket blåste av en skole, og en kirke kollapset. Til tross for store materielle skader har det ikke blitt rapportert om omkomne.
USA
Lørdag 27. august traff Irene amerikansk landjord da den nådde Cape Lookout øst i delstaten Nord-Carolina ifølge USAs nasjonale orkansenter i Miami. Orkanen hadde da en vindstyrke på 140 kilometer i timen og ble kategorisert som en kategori 1-orkan. I forkant var det gjort omfattende forberedelser, og over to millioner mennesker var blitt evakuert i utsatte områder.
Klokka 12 søndag nådde Irene New Jersey, den tettest befolkede delstaten i USA med en vindstyrke på 120 km/t. I ett-tiden nådde Irene New York, og hadde da vindhastigheter på rundt 100 km/t og var dermed nedgradert fra orkan til storm.
Orkanen gjorde alt i alt mindre skade enn første fryktet. Likevel var flomskadene som fulgte omfattende. Minst 45 mennesker mistet livet, mange fra trær som blåste ned, og de materielle skadene er beregnet til 7 milliarder USD.
Canada
Sterk vind på opptil 95 km/t og kraftig regn førte til at 250 000 bygninger mistet strømmen. En person mistet livet da en vei raste ut i Yamaska-elven nordøst i Montréal.
Dalarö
Dalarö er et tettsted i Haninge kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 199 innbyggere.
Jutholmsvraket er et handelsfartøy fra 1700-tallet som ligger sunket på 13 meters dybde utenfor Dalarö.
Liste over elver i Viken
Dette er ei liste over elver i Viken fylke.
Elver og vassdrag i Viken
Vikens suverent største elv er Glomma, som renner midt gjennom fylket fra fylkesgrensa mot Innlandet i nordøst til munningen ved Fredrikstad i sør. Til Glomma renner også en rekke større og mindre sideelver, som til sammen drenerer store deler av det sentrale Østfold og Akerhus. Den største av disse er Mjøsas utløpselv Vorma med sideelva Andelva, og Nitelva, som munner ut i Øyeren ved Lillestrøm, Rakkestadelva og Lekumelva.
Vest for Glomma ligger Mossevassdraget, som starter i nord ved grensa mellom Oslo og Akershus, og munner ut i Oslofjorden ved Moss. Den østre delen av fylket domineres av Haldenvassdraget, som starter langt inne i Akershus og munner ut i Iddefjorden ved Halden. Alle de tre nevnte vassdragene stanser opp og danner innsjøer på nordsiden av Raet, før de bryter gjennom og danner store fossefall før de munner ut i havet. Sammen med tømmerfløtingen på elvene har disse fossene gitt grunnlaget for dannelsen av alle de fire byene i Østfold-området.
Sørøst for Glomma ligger den nordlige delen av Haldenvassdraget, som munner ut i Iddefjorden ved Halden i Østfold. Langs svenskegrensa ligger Mangenvassdraget og flere mindre elver, som alle renner inn i Sverige og videre til Vänern og Göta älv. I de vestlige delene av fylket, Asker / Bærum og Follo, finnes mange mindre elver som alle munner ut i Oslofjorden.
Lengst sør i Iddefjorden ligger munningen av Enningdals- / Kornsjøvassdraget, som ligger på begge sider av riksgrensa. Langs svenskegrensa ligger også flere mindre vassdrag som alle munner ut innsjøen Store Le, og derfra renner videre via Upperudsälven til Vänern og Göta älv. Sør for Raet ligger også en rekke mindre vassdrag, som alle munner ut i Oslofjorden og Iddefjorden.
Buskeruds vassdragsnatur domineres av Numedalslågen i vest og Drammensvassdraget i øst. Lågen renner fra Hardangervidda i vest til fylkesgrensa mot Vestfold og Telemark i sørøst, og vassdraget preges av ei lang hovedelv med relativt små sideelver. Eneste sideelv av noen størrelse er Uvdalselva, som kommer inn fra vest ved Rødberg.
Drammenselva, som renner fra Tyrifjorden til Drammen, har i motsetning til Lågen et vidt forgrenet nett av sideelver. Innenfor Buskerud er Snarumselva / Hallingdalselva den absolutt største. Til Hallingdalsvassdraget hører også sideelva Hemsil, samt de to hovedtilløpene Usta og Holselva. Hovedtilløpet til Tyrifjorden er Storelva, som dannes ved samløpet mellom Randselva og Begna ved Hønefoss. Den overveiende delen av disse to elvene ligger dog i Oppland. Til Tyrifjorden renner også de mindre elvene Henåa og Sogna. Nederst i Drammensvassdraget ligger sideelvene Simoa og Vestfosselva. Lengst sørøst i Buskerud ligger en rekke mindre elver, hvorav Lierelva er den største.
Elver i Oslomarka
I Nordmarksvassdraget:
I Lysakervassdraget:
I Sandviksvassdraget:
Mindre elver
Elvene er regnet fra nord til sør.
Tabell
(Tabellen er ufullstendig)
IC 2545
IC 2545 eller AM 1003-333 er et par kolliderende galakser som ligger rundt 450 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Luftpumpen. Systemet har to tydelige tidevannsarmer av gass og stjerner slengt ut fra sentralregionen. Den ene tidevannsarmen inneholder flere blå stjernehoper. IC 2545 gløder sterkt i det infrarøde, noe som i tillegg til tidevannsarmene er et tegn på at det er snakk om to kolliderende galakser.
Haunting Ground
Haunting Ground, kjent i Japan som Demento (デメント), er et survival horror-spill utviklet av Capcom Production Studio 1 og publisert av Capcom for PlayStation 2 i 2005. Spillet deler mange likheter med Clock Tower 3. Spillet var egentlig i utvikling som Clock Tower 4.
Handling
Spilleren styrer Fiona Belli, en ung kvinne som våkner i et mystisk slott som ser ut til å ligge i Italia. Hun har akkurat vært involvert i en bilulykke med sine foreldre, men minnene om ulykken er uklare. Når hun våkner befinner hun seg i et metallbur i et slakterrom. Siden buret ikke er låst, klatrer hun ut, men blir skremt av et stort, snerrende dyr som løper forbi henne. Fiona begynner fort å se seg om etter svar og en vei ut av slottet. På veien møter hun en hvit schæferhund ved navn Hewie som blir hennes faste følgesvenn gjennom spillet. Ettersom Fionas situasjon blir stadig mer forstyrrende finner hun ut at hun er bærer av Azoth, noe slottets beboere er ute etter.
Gameplay
Fiona, den spillbare karakteren, må bli guidet gjennom og rundt Belli Castle for å finne en vei ut. På ferden må spilleren løse forskjellige puslespill, låse opp dører og slippe unna, gjemme seg eller forsøke å slåss mot slottets beboere. Fiona har selskap av Hewie, og de to må jobbe sammen for å løse enkelte puslespill eller utmanøvrere sine forfølgere.
Gjennom spillet vil slottets beboere jage etter og angripe Fiona, og hvis unngått lenge nok, gir de seg for en viss tid. Selv om det går an å angripe tilbake med spark, Hewies biting eller alkymiske lagde våpen, ligger spillets fokus på at spilleren skal unngå fiendene lenge nok til å finne et gjemmested. Slottets beboere jager Fiona individuelt inntil de blir stoppet i en bosskamp, hvorav en ny fiende vil jage etter henne. To skapninger eksisterer i tillegg til slottets vedlikeholdere, og selv om begge er ufarlige for Fiona, kan de alarmere den jaktende fienden om hennes stedsbefinnelse og skape panikk. Den første er små flytende kuler av sterkt blått lys kjent som Luminescents. Disse følger Fiona og lager en høy lyd hvis de kommer fysisk kontakt med henne. Den andre er små, groteske foster-liknende homunculi som fester seg selv til Fionas ben og gir utløp for et skjærende hyl.
Hewie joiner Fiona tidlig i spillet, medfølgende forskjellige spillerstyrte kommandoer for å utføre handlinger som bjeffing eller snerring når han oppdager en felle eller trussel. Han kan bli kommandert til å bli, følge, angripe, hente og gi labb. For å vedlikeholde et godt forhold med sin nye kamerat må Fiona uttrykke kommandoer til Hewie, gi ham belønning eller irettesette ham avhengig av om han adlyder eller ikke. Å rose eller vitalisere Hewie når han blir skadet vedlikeholder også hans interesse. Hewie vil ignorere Fionas kommandoer og vandre avgårde hvis han ikke får nok oppmerksomhet, og hvis han blir konsekvent feilbehandlet kan han angripe henne. Ved lettere vanskelighetsgrader kan Hewie bli slått bevisstløs ved å ha påtatt seg for mange skader, men kan bli revitalisert. I Hard modus blir han drept etter å ha fått samme antall skader, noe som ender spillet.
Når møtt med enkelte hendelser eller forlengede fiendeangrep og jakting, blir Fiona redd. Hvis hun forblir redd over en lenger periode vil hun gå inn i panikkmodus og løpe. Panikkmodus forårsaker uklarheter på skjermen, fargene forsvinner i omgivelsene hennes og en freeze-frame effekt, samt at kontrollen vibrerer i takt, gir uttrykk for Fionas raske hjerteslag. Spilleren kan ikke stoppe Fiona fra å løpe og må avverge at hun løper inn i vegger eller objekter. Ved å løpe inn i et annet scenario gjør at hun kollapser og kryper bort; ved dette punktet vil mer skade drepe henne. Panikkmodus endes ved å unngå fienden lenge nok.
Karakterer
Fiona (som har fått stemme av Cornelia Hayes) er den atten år gamle jenta som spilleren styrer. Hun hadde nylig flyttet hjemmefra for å begynne på college og var på besøk hos dem da bilulykken inntraff. Hennes mor Ayla døde momentant, og selv om hennes far Ugo overlevde ulykken, ble han nesten umiddelbart drept av en mann med kniv. Til tross for at Fiona ikke er veldig atletisk (hvilket vissnok skal være grunnen til at faller i mange scener), gjør hun opp for dette med sitt kvikke sinn.
Hewie er en hvit schæferhund som Fiona finner lenket i slottets utegård, og redder. Spillerens sammenhengende behandling av Hewie bestemmer hvor godt og raskt han hjelper Fiona gjennom spillet.
Daniella (som har fått stemme av Moira Quirk) lager mat og gjør husarbeid rundt om i slottet. Hun virker å være i sene tjueårene og er vakker av utseende, men bevegelsene hennes er robotaktige og oppførselen hennes er urovekkende. Hun viser seg til slutt å være en homunculus, et menneskelaget produkt. I begynnelsen virker Daniella emosjonsløs, men til Fionas forferdelse opplever hun at Daniella har tendenser til ustabile humørsvingninger og maniske latteranfall. Daniella ser ut til å være gal, hvorpå hun blander morderiske intensjoner og å fullstendig ignorere Fiona for å gjøre renhold i stillhet på slottet. Til tross for hennes vakre utseende hater hun å se seg selv i speilet, og vil forskrekket begynne å hyle ved synet av sin egen refleksjon. Daniella jakter etter Fiona ut av sjalusi for at Fiona kan få barn og innehar Azoth, noe Daniella tror vil gjøre henne selv menneskelig, og fullstendig. Daniella kan drepe Fiona enten ved å spidde henne med en lang glassbit eller en glohet smijernsstang, avhengig av spillerens handlinger.
Lorenzo Aureolus Belli (som har fått stemme av Robin Atkin Downes som ung/voksen mann og Enn Reitel som gammel mann) er en bakgrunnsfigur i mesteparten av spillet og gjør alt hva han kan for å hjelpe Fiona. Lite er visst om han, utenom faktumet at han er veldig gammel. Lorenzo lagde to kloner: Ugo Belli og Riccardo Belli, men kun Ugo ble gitt Azoth. Riccardo feilet i forsøket på å ta Azoth fra Ugo, men skjønte at Ugos datter Fiona hadde fått Azoth i arving fra sin far. Etter at Fiona har nedkjempet Debilitas, Daniella og Riccardo, og møter Lorenzo som da avslører sine intensjoner, som er å få Azoth for å oppnå udødelighet, forteller han at han hjalp henne for å bringe henne nærmere seg. Lorenzo er urokkelig bestemt og vil ikke gi opp å jakte, og ethvert forsøk på å drepe ham mislykkes da han bare gjenoppstår.
Gamle Bergen Museum
Gamle Bergen Museum er et friluftsmuseum som ligger i strøket Ytre Sandviken. Det er bygget opp rundt det gamle lyststedet Elsesro. Muséet ble åpnet i 1949 og er nå en del av Bymuseet i Bergen. Friluftsmuséet har bygninger fra 1700- og 1800-tallet som er flyttet fra forskjellige strøk i Bergen til dette området. Bygningsmassen består hovedsakelig av en- og toetasjers tømmerhus med bordkledning og pannesteintak.
Opprettelsen
Museumsforeningen ble opprettet i 1934, og muséet åpnet for publikum i 1949. Muséets mål var å bevare et bilde av Bergen med gater og miljøer slik byen engang hadde vært. En skulle fortelle om bergensk byggeskikk, de ulike sosiale lags liv og virksomhet, om håndverk og handel fra 1700- og 1800-tallet. I samlingen finner man i dag blant annet bakeriet, bakerens hus, kjøpmannshuset, urmakerens hus, skipperens hus, håndverkerhuset, embetsmannsbolig, hus for tannlege og barberer. Fra 1941 til 1971 var arkitekt Kristian Bjerknes direktør for Gamle Bergen Museum.
Bakergården
Martens' bakergård som fra 1723 lå like ved Mariakirken i Kroken 1 i Dreggen, ble sterkt skadet av eksplosjonsulykken 20. april 1944, og var etter krigen det første bygget som ble gjenreist på Gamle Bergen. Det stod ferdig i 1949, inkludert den eldgamle bakerovnen. Harry Fett, siden 2006 museets «borgermester», uttalte: «''Bakerovnen på Gamle Bergen er på alle måter unik, og det finnes ikke maken i hele landet. Den er nærmest et ikon for Bergen.''» I 2018 iverksatte han en kronerulling for å få den istandsatt, noe som ble estimert å koste rundt en halv million kroner. Å tenne opp krevde tre dager med vedfyring, førte til røyk døgnet rundt fra skorsteinen, og dyre og bortkastede utrykninger fra brannvesenet satte en stopper for videre bruk. Ovnen var restaurert til sin tilstand rundt 1840. Ifølge Fett foregikk fjerning av gammel sot fra kald ovn slik at yngste læregutt ble skjøvet inn i ovnen på ryggen for å feie vekk soten. Andre hevder at all soten brennes vekk når man fyrer opp.
Romersk søyle
På et gatehjørne i Gamle Bergen står den trolig eneste ekte romerske søylen i Norge, med innskriften Carthage Punic 800 A.C. Bergen 1892 A.D. S.T.C.M. Kaptein Niels Løvold hadde losset varer i Kartago i 1892, og trengte ballaststein. Hjemme igjen på Tollbodallmenningen 23 i Bergen satte han opp søylen som portstolpe. Under krigen ble både hus og søyle flyttet til Gamle Bergen. Marmoren stammer fra et steinbrudd i Karystos på Evia nord for Athen, og har også vært brukt i Westminster Cathedral i London. Marmor Carystium kalte romerne dette materialet som særlig keiser Hadrian var begeistret for. Denne marmoren er bølget, foldet og presset under høyt trykk i de geologiske prosessene som ennå skaper jordskjelv i middelshavsregionen.
Heini Lohrer
Heini Lohrer (født 29. juni 1918, død 12. desember 2011) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Lohrer vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien og ble olympiske mestere med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.
Engelsk 1. divisjon 1924–25
== Tabell ==
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1924–25:
Jill Esmond
Jill Esmond (født Jill Esmond Moore 26. januar 1908 i London, død 28. juli 1990 i London) var en britisk skuespiller.
Bakgrunn
Esmond var datter av teaterskuespillerne Henry Vernon Esmond og Eva Moore. Mens hennes foreldre turnerte med teaterselskaper tilbrakte Esmond barndommen i kostskoler inntil hun besluttet i en alder av 14 år å bli skuespiller.
Karriere
Etter å ha kommet over sin fars død begynte hun å studere ved teaterskolen Royal Academy of Dramatic Art i London, og kom deretter tilbake til scenen i West End i 1924. Året etter spilte hun opp mot sin mor i stykket Mary, Mary Quite Contrary, og etter en rekke andre roller fikk hun kritikersuksess for hennes rolle som en ung selvmordskandidat i Outward Bound.
I 1928 opptrådte hun i produksjonen av Bird in the Hand hvor hun møtte skuespilleren Laurence Olivier for første gang. I hans selvbiografi skrev Olivier senere at han var betatt av Edmond, og at hennes kjølige likegyldighet til ham gjorde intet annet enn å øke hans glød. Da stykket ble satt opp på Broadway ble Esmond valgt til den amerikanske produksjonen, men ikke Olivier.
Bestemt på å være nær Esmond reiste han til New York hvor han fant arbeid som skuespiller. Esmond fikk strålende kritikker for hennes framføring. Olivier fortsatt å følge etter Esmond, og etter å ha fridd til henne gjentatte ganger sa hun til slutt ja og paret ble gift den 25. juli 1930. De fikk en sønn, Tarquin Olivier, født 21. august 1936, som senere ble en filmprodusent.
Da hun kom tilbake til Storbritannia gjorde hun sin filmdebut i en tidlig Alfred Hitchcock-film, The Skin Game (1931), og i løpet av de neste årene opptrådte hun flere britiske filmer, blant annet Thirteen Women (1932). Hun gjorde også to teaterproduksjoner på Broadway sammen med Olivier, Private Lives i 1931 sammen med Noel Coward og Gertrude Lawrence, og The Green Bay Tree i 1933.
Hennes karriere fortsatte å stige mens Oliviers egen karriere synes å flate ut, men da han på nytt begynte å vise lovende takter etter noen år begynte hun å avvise roller. Hun hadde blitt lovet en rolle av David O. Selznick i A Bill of Divorcement (1932), men til kun halv lønn. I mellomtiden hadde Olivier oppdaget at Katharine Hepburn hadde blitt lovet en langt høyere lønn. Han overbeviste Esmond om at hun måtte si nei til rollen. Filmen ble kjempesuksess og den berømmelse som Hepburn fikk kunne ha vært Esmonds.
Esmond sto imot offentliggjøringen av Oliviers affære med Vivien Leigh og krevde ikke skilsmisse. Presset av Olivier som var ivrig etter å gifte seg med Leigh ga hun til slutt etter og de ble skilt den 29. januar 1940. mange biografier har hevdet at hennes beslutning var delvis basert på at hun hadde oppdaget at hun var lesbisk. Hun vendte kortvarig tilbake til skuespill og hadde en del roller i populære filmer som Journey for Margaret, The Pied Piper og Ut av skodden (alle utkom i 1942) og The White Cliffs of Dover (1944).
Hun hadde hovedrolle i Boradway-produksjonen av Emlyn Williams' skuespill The Morning Star i 1942, en produksjon som også er kjent for at Gregory Peck hadde sine skuespillerdebut der. Hennes ble mer sporadisk med tiden og hun gjorde sin siste filmopptreden i 1955, men hadde en gjentagende rolle som Eleanora av Aquitaine i TV-serien The Adventures of Robin Hood på slutten av 1950-tallet.
I hennes siste år diskuterte Esmond den bitterhet som hun følte mot Olivier og hennes følelser av at hun hadde ofret sin karriere slik at han kunne fremme sin egen, kun for å oppdage at hun var blitt ondskapsfullt forkastet. Imidlertid holdt Esmond kontakten med Olivier og i et brev til deres sønn Tarquin sa at «Det er morsomt etter all denne tiden at jeg fortsatt kan elske ham så mye», videre kom hun til hans minnegudstjeneste i oktober 1989 i Westminster Abbey, skrøpelig og i rullestol.
Hun døde 82 år gammel den 28. juli 1990 i Wandsworth i London.
Reto Perl
Reto Perl (født 23. november 1923) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Perl vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien og ble olympiske mestere med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.
Stavanger svømmehall
Stavanger svømmehall er en svømmehall i Stavanger kommune som sto ferdig i 1971. Byggets arkitekter var Gert Walter Thuesen og Jacob Grytten. Bygningen har en grunnflate på 1250 kvadratmeter. Den kostet rundt 20 millioner kroner og 7000 kubikkmeter betong ble brukt. Svømmehallen har et 25 meters basseng med stupetårn, et barnebasseng samt badstu og solarium.
Isolasjonsmasse som inneholder asbest ble brukt i taket for å dempe støy. Denne sprøytemassen begynte i februar 2007 å løsne etter sprengningsarbeider i Olav Kyrresgate rundt rådhuset. Svømmehallen ble stengt frem til 1. september 2007.
Lars Larsen Forsæth
Lars Larssen Forsæth (døpt 9. desember 1759, død 12. februar 1839) var gardbruker, klokker og eidsvollsmann fra Klæbu.
Forsæth var gardbruker på farsgarden Forset i hjembygda Klæbu. Fra 1812 var han i tillegg klokker i Klæbu. Også med i forlikskommisjonen. Han stod for bygginga av Klæbu kirke, og bygde også ei demning i Nidelva.
I 1814 var Forsæth utsending fra Søndre Trondhjems amt til riksforsamlingen på Eidsvoll. Der sluttet han seg til selvstendighetspartiet. 17. mai 1814 var han med i deputasjonen som møtte den nyvalgte kongen, Christian Frederik.
Forsæth ble tildelt både Dannebrogordenen og senere borgerdådsmedaljen. Han døde på Forset-garden i 1839. Han var bror av Paul Larsen Forsæth.
Forsæth var dyktig snekker og byggmester. Han ledet byggingen av Klæbu kirke i 1788-1790. Hans bolig i 1814 var klokkergården Forset i Klæbu. Våningshuset brant ned i 1945.
IC 2810
IC 2810 er en spiralgalakse som ligger rundt 450 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Løven. Den er delvis deformert på grunn av gravitasjonell vekselvirkning med en mindre og støvete kompanjonggalakse. Det antas at IC 2810 vil kollidere med denne galaksen en gang i fremtiden.
Mona Levin
Mona Dorit Levin (født 19. november 1939 i Oslo) er en norsk journalist, forfatter, skuespiller og teaterkritiker. Mona Levin har i mange år har vært ansatt i Aftenpostens kulturredaksjon der hun blant annet har arbeidet som show- og underholdningsanmelder. Fra 1996 har hun vært frilans teateranmelder.
Oppvekst
Levin er datter av den norske pianisten og komponisten Robert Levin (1912–1996) og Solveig Levin (født 1914), og søster av Sidsel Levin (født 1944). Levin-familien har jødisk opphav og måtte flykte til Sverige under andre verdenskrig på grunn av de nazistiske jødeforfølgelsene. Da statspolitiet 26. november 1942 kom for å hente Mona Levin og familien, bodde de et annet sted fordi leiligheten allerede var konfiskert. Denne feilen i adresselisten ga dem mulighet til å flykte. Etter to døgn i dekning reiste de med toget til Askim. Ved Ørje fikk de, sammen med 18 andre, hjelp av Iver Skogstad. Den tre år gamle Mona Levin ble da båret i en ryggsekk over svenskegrensen. Hun hadde fått en stor dose sovemedisin for at gråten ikke skulle avsløre dem da de gikk til fots over grensen. Fremme i Sverige 29. november var hun bevisstløs og antatt død.
Utdannelse og skuespillerkarriere
Mona Levin studerte teatervitenskap ved State University of Iowa gjennom Fulbright-programmet og senere ved Statens teaterhøgskole i Oslo. Levin var fra 1963 til 1967 ansatt som skuespiller ved Oslo Nye Teater. Sammen med søsteren Sidsel skrev og spilte hun i den musikalske barne-TV-serien Stian med sekken fra 1971. Samme året medvirket hun i HurRah, Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux 1971. Hun har hatt en rekke mindre roller i filmer og TV-serier. I 1981 spilte hun i Fleksnes-episoden Tryggere kan ingen være og i 2010 var Levin å finne i TV-serien Hotel Cæsar i rollen som Astrid Anker-Hansens ukjente datter, Ragnhild Røed.
Journalistikk og forfatterskap
Mona Levin begynte å arbeide som journalist i Aftenposten i 1973, siden 1986 som teateranmelder. Hun har blant annet vært redaktør av flere norske musikkmagasiner som Listen to Norway fra 1992 til 2001 og Oslo-Filharmoniens magasin Resonans (1997–2000). Siden 2000 har hun vært redaktør for Klassisk Musikkmagasin og fra 2001-2009 var hun programredaktør i Den Norske Opera.
Som forfatter har Levin skrevet flere bøker om norske kulturpersonligheter og samfunnspersoner som faren Robert Levins selvbiografi Med livet i hendene (1983), Wenche Foss (1992), Arne Næss jr. (1995), Astrid Nøklebye Heiberg og Wenche Myhre (2012), i tillegg til oversettelser av en rekke programmer og skrifter innenfor musikk. Hennes siste bok er Mors historie – en familiesaga (2015), om familiens liv gjennom generasjoner i morens fortelling.
El Dorado (Arkansas)
El Dorado er en by i Union County i Arkansas i USA. Ifølge folketellingen i 2010 var byens befolkning på 18 884. Byen er fylkessete for Union County, og er hovedkvarteret til Arkansas Oil and Gas Commission samt konserner og Fortune 500 selskaper som Murphy Oil Corporation, Deltic Timber Corporation og Lion Oil Refinery. Byen har også en høyskole, South Arkansas Community College («SouthArk»), ett flerkulturelt kunstsenter: South Arkansas Arts Center (SAAC), et prisvinnende bysentrum sant en rekke sport-, handle- og spisemuligheter. El Dorado er sentrum for befolkningen, kulturen og forretningslivet til et 11,748.21 km² stort regionalt område. Byen er best kjent som hjertet av 1920-årenes oljeeventyr i de sørlige Arkansas, som har gitt det klengenavnet «Arkansas’s Original Boomtown». El Dorado ligger cirka 160 km fra Little Rock i Arkansas.
Mona Levin
Journalistikk og forfatterskap
Mona Levin bor i Sandefjord sammen med ballettdanseren og journalistkollegaen Fredrik Rütter.
El Dorado (Arkansas)
Geografi
El Dorado ligger på koordinatene (33.213521, -92.662553). i Union County i de sørlige delen av Arkansas. Union County er det største fylket i delstaten Arkansas og har grense mot delstaten Louisiana. Området har en unik grense, som den deler med åtte andre fylker og sogn: I Arkansas; Ouachita County, Calhoun County, Bradley County, Columbia County og Ashley County; i Louisiana Claiborne Parish, Union Parish og Morehouse Parish. Byen El Dorado er det største urbane befolkningssentret i regionen.
Piracema
Piracema er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Breivikveien
Breivikveien finnes flere steder:
Opphaver
Opphaver er en ny og kjønnsnøytral betegnelse som ble innført med åndsverkloven av 2018 og som erstattet det eldre opphavsmann i tidligere lovgivning. Språkrådet mente at opphavsperson ville være et bedre alternativ og fikk støtte fra flere høringsinstanser, men mange støttet opphaver som nytt begrep og departementet mente at opphaver var «et ord som er enkelt og greit å uttale, og som ikke kan føre til noen sammenblanding eller misforståelser i forhold til de etablerte begrepene fysiske og juridiske personer innen juridisk terminologi» og foreslo opphaver som ble vedtatt som ny betegnelse.
Tim Staffell
Timothy John Staffell (født 24. februar 1948) er en engelsk musiker. Han var bassist og vokalist i Smile, med Brian May som gitarist og Roger Taylor som trommeslager. Da Staffell sluttet i bandet dannet de to andre med Freddie Mercury, Queen. John Deacon ble da med i bandet i 1971. Staffell og May skrev «Doin' All Right» sammen, en sang May senere inkluderte på Queens debutalbum.