cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marked
Økonomi
Innenfor generell økonomisk teori er begrepet marked definert som enhver struktur som gjør det mulig for kjøpere og selgere å utveksle alle typer varer, tjenester og informasjon. Når varer eller tjenester byttes mot penger, foretar man en transaksjon. Det er to hovedaktører som møtes i et marked, kjøpere og selgere. Markedets hovedfunksjon er at ethvert salgbart produkt kan evalueres og verdsettes til en pris. Denne verdisettelsen er gjenstand for betydelige studier innenfor økonomi og har resultert i flere teorier og modeller om grunnleggende markedskrefter som tilbud og etterspørsel. Marked skapes hvis det er knapphet av noe folk vil ha. Et marked oppstår mer eller mindre spontant eller er bevisst konstruert av menneskelig samhandling for å muliggjøre bytte av rettigheter (= eierskap) til produkter. Marked er areanaen, mens handel er aktiviteten. Arenaen sørger for at ressursene i et samfunn kan spres og fordeles til de som har høyest betalingsvillighet for godene.
Historie
Regelmessige markeder har vært viktig for omsetningen av varer fra begynnelsen av historisk tid, for eksempel Levangermartnan og markedet på Veblungnes. I nyere tid er slike markeder fremdeles viktige for mange samfunn rundt om i verden, men også i Norge som Rørosmartnan eller Grundsetmartnan på Elverum.
I dag er fortsatt tradisjonen med utendørsmarkeder levende mange steder hvor de bli holdt daglig eller med jevne mellomrom. I mange land har likevel permanente innendørs butikker, kjøpesenter og supermarkeder tatt over for det meste av handelen.
Generelt defineres markeder som konsument-, bedrifts- eller instituasjonsmarkeder, etter hvilke kategorier kunder som betjenes. I konsumentmarkeder er det privatfolk som er målgrupper, mens det ellers er bedrifter og anskaffelser til det offentlige.
Begrepet «marked» har også en annen betydning som går på markedsdeltakelse hvor aktørene er ukjent for hverandre. I denne betydning har man tre hovedformer: «Varemarked» som omfatter omsetning av varer og tjenester i et samfunn, «arbeidsmarked» der det omsettes bestemte ferdigheter og kunnskap som arbeidskraft, og «kredittmarked», der det omsettes ulike kreditt- og finansinstrumenter som lån og egenkapital.
Starsky & Hutch (film)
Starsky & Hutch er en amerikansk actionkomedie fra 2004 regissert av Todd Phillips. I hovedrollene finner vi Ben Stiller som David Starsky og Owen Wilson as Ken "Hutch" Hutchinson og er en parodi og filmversjon av TV-serien med samme navn fra midten av 70-tallet.
Handler om to politifolk som jobber undercover i 1975 med hensikt å pågripe og arrestere ulovlige narkotikakriminelle med hjelp av Huggy Bear, som har tilkytning til underverdenen. Filmen fungerer på en måte som en forløper til TV-serien, ved at den viser da Starsky først kom sammen med Hutchinson. Filmen snur også om på karakterene i forhold til TV-serien. Der Skarsky var den nysgjerrige, tilbakelente og jordnære og Hutch var den seriøse og formelle i TV-serien, er Starsky den seriøse politimannen mens Hutch er den tilbakelente. Det dukker også opp fire fra den såkalte Frat Pack i filmen, men ikke alle har fremtredende roller.
Ganymedes (mytologi)
Ganymedes (gresk: Γανυμήδης, Ganymēdēs) var i henhold til gresk mytologi en guddommelig helt fra Troja. Homer beskrev Ganymedes som den skjønneste av de dødelige. Ganymedes var sønn av Trojas hersker Tros fra Dardania, hvis navn var eponym for stedsnavnet Troja, og med najaden Kallirhoe som mor. Hans brødre var Ilos og Assarakos. I en myte er hans bortført av Zevs for å tjenestegjøre som munnskjenk i Olympos, gudenes hjem. Myten fungerte som modell for den greske sosiale skikk paiderastía, sosialt akseptabelt homofili, forholdet mellom en mann og en ung gutt. Det latinske formen av navnet var Catamitus, hvor det engelske ordet «catamite» (gutt holdt for homofil hensikt) er avledet.
I kunstframstillingen har Ganymedes hyppig blitt gjengitt sammen med ørnen, den kanskje mest kjente fremstillingen er Leokhares' bronsegruppe fra 399-tallet f.Kr. En marmorkopi er bevart i Vatikanet. Som kompensasjon for tapet av sønnen ga Zevs to fantastiske hester til kong Tros, som Herakles senere fikk av Tros mot å bekjempe et sjøuhyre som truet Troja. Ifølge en annen versjon av myten ble Ganymedes kidnappet av Eos for å bli hennes elsker. Zevs tok så Ganymedes fra henne, men til gjengjeld ga han Eos en ektemann, Tithonos.
Myte
Ganymedes ble bortført av Zevs fra Idafjellet i Frygia i nærheten av Troja. Ganymedes passet sauer, en enkel, ydmyk eller rustikk beskjeftigelse som er karakteristisk for en helts barndom før hans privilegerte status er avslørt. Zevs sendte en ørn eller forvandlet seg selv om til en ørn for å frakte ungdommen til fjellet Olympos.
Atiu
Atiu er ei øy i Cookøyene i Sør-Stillehavet. Den er en del av de sørlige Cookøyene og er den nest største og sørligste øya i landet. I 2011 hadde øya 480 innbyggere.
Navn
Enua-Manu er et gammelt navn på øya. Det oversettes gjerne som «Fuglelandet», men kan også bety «Insektlandet». Navnet Atiu forklares som å stamme fra en av øyas første innbyggere, Atiu-mua, et navn som betyr «førstefødte».
Ganymedes (mytologi)
Myte
På Olympos ga Zevs ham evig ungdom og udødelighet og posisjonen som gudenes munnskjenk, og fortrengte da Hebe. Folkloristen Edmund Veckenstedt assosierte Ganymedes med begynnelsen eller tilblivelsen av å beruse seg med å drikke mjød, noe som tradisjonelt hadde sin opprinnelse i Frygia. Alle gudene var fylt med glede over å se ungdommen, unntatt Zevs’ make Hera som anså Ganymedes som en rival for hennes ektemanns hengivenhet. Zevs plasserte senere Ganymedes i stjernehimmelen som stjernebildet Aquarius (Vannmannen), og som er knyttet til Aquila (Ørnen). En av planeten Jupiters måner ble døpt til Ganymedes av astronomen Simon Marius. Guden Jupiter er Zevs latinske motstykke.
Atiu
Geografi
Atiu er sammen med Aitutaki, Manuae, Takutea, Mitiaro og Mauke en del av den østlige kjeden av øyer i de sørlige Cookøyene. Mauke, Mitiaro og Atiu danner øygruppen Ngaputoru. Avstanden til nærmeste øy, Mitiaro, er 27 nautiske mil, til Mauke 50 nautiske mil, mens det til Cookøyenes hovedøy Rarotonga er 116 nautiske mil.
Ganymedes (mytologi)
Myte
Ganymedes ble senere oppfattet som skapende skytsånd for Nilens kilder, den livgivende og fruktbare elv. Således ble guddommen som fordelte gudenes drikke i himmelen beskytteren av det livgivende vann på jorden.
Atiu
Geografi
Atiu har et areal på 26.9 km². Øya er dannet av et hevet korallrev som utviklet seg rundt en vulkansk kjerne. Den vulkanske kjernen har en geologisk alder på 10–7 millioner år.
Ganymedes (mytologi)
Myte
I poesien ble Ganymedes et symbol for den unge, vakre ynglingen som tiltrakk seg homofilt begjær og kjærlighet. Han er ikke alltid framstilt som føyelig og samtykkende: i Apollonios Rhodios’ Argonautika er Ganymedes rasende på guden Eros for å ha jukset i spillet Astragaloi og Afrodite skjente på sin sønn for «jukse mot en nybegynner». Den romerske poeten Vergil framstilte bortrøvelsen med patos: guttens aldrende lærere forsøkte forgjeves å trekke ham tilbake til jorden, og gjeterhundene bjeffet nytteløst mot himmelen. De lojale bikkjene som ble etterlatt av deres bortførte eier er et hyppig motiv i visuelle beskrivelser, og er også referert til av Statius:
Antikkens kunst
En av de tidligste avbildninger av Ganymedes er en rødfigur kratér gjort av den såkalte «Berlinmaleren» og som i dag er oppbevart i Louvre. Zevs forfulgte Ganymedes på den ene siden mens ungdommen rømte av sted på den andre siden, rullet en tønnering mens han holder oppe en hane. På 400-tallets Athen avbildet vasemalerne ofte mytologiske fortellinger, noe som var velegnet for symposion, drikkegilder med kun menn, eller et formelt middagsselskap. Myten om Ganymedes ble behandlet med gjenkjennbare samtidige begreper, illustrert med vanlig oppførsel for homoerotiske ritualer for kur, eksempelvis som på en vase av «Akillesmaleren» hvor Ganymedes løper unna med en hane. Han er vanligvis framstilt som en sprek, muskulær ung mann.
Atiu
Geografi
Det indre av øya har fruktbar, vulkansk jord som er egnet til dyrking av sitrusfrukt, banan og papaya. Det vokser også kokospalmer.
Ganymedes (mytologi)
Renessansen og barokken
I William Shakespeares skuspill Som dere vil ha det (1599), en komedie om forveksling av identitet plassert i en magisk setting i skogen ved Arden i Warwickshire. Celia, kledd som en hyrdinne, ble «Aliena» (latin for «fremmed», Ganymedes' søster) og Rosalind, ettersom hun er «mer høy enn vanlig», kler seg ut som en gutt, Ganymedes, et velkjent bilde for publikum. Hun spiller på sin tvetydig sjarm for å forføre Orlando, men også (ufrivillig) på hyrdinne Phebe. I henhold til konvensjonene for det elisabethanske teater i dens opprinnelige setting var det en unge gutt som spilte piken Rosalind kledd opp som en gutt og således oppvartet av en annen gutt som spilte Phebe. Identitetsforviklingen var således også en faktisk kjønnsforvikling.
Atiu
Geografi
Atiusalangan (Aerodramus sawtelli) er en fugleart som bare finnes på Atiu. Den bygger reir i to grotter og regnes som sårbar.
Ganymedes (mytologi)
Renessansen og barokken
Da maleren og arkitekten Baldassare Peruzzi inkluderte en tavle med Voldtekten av Ganymedes i taket av Villa Farnesina i Roma, ca 1509-1514, gjorde Ganymedes' lange, blonde hår og pikeaktig posering ham lett gjenkjennbar for samtidens publikum, skjønt han holder tak i ørnens vinger uten å gjøre motstand. I Antonio Allegri Correggios maleri Ganymedes' bortført av ørnen (Wien) er Ganymedes tak langt mer intimt. Rubens' versjon framstilte også en ung mann, men da Rembrandt malte Voldtekten av Ganymedes for en hollandsk kalvinist i 1635 løfter en mørk og dyster ørn opp en lubben, nær engleaktig baby som gråter og uriner i frykt (Malerigalleriet i Dresden).
Atiu
Historie
Øya ble folkesatt av polynesiere. De første europeiske besøkende tilhørte James Cooks ekspedisjon, som først fikk Atiu i sikte 31. mars 1777. Folk fra øya kom om bord og 2. april 1777 ble et parti fra ekspedisjonen, inkludert Omai, satt i land.
Ganymedes (mytologi)
Renessansen og barokken
Eksempler på ulike framstiller av Ganymedes i 1700-tallets Frankrike har blitt undersøkt av forskeren Michael Preston Worley. Bildet av Ganymedes var uforanderlig av en naiv tenåring fulgt av en ørn og de homoerotiske aspektene i legenden ble sjelden behandlet åpent. Faktisk ble fortellingen ofte gjort «hetrofilisert». De nyplatoniske fortolkningene av myten, svært vanlig i italiensk renessanse, hvor voldtekten av Ganymedes representerte en oppstigning til åndelig perfeksjon, synes å være av ingen interesse for filosofene og mytografene i opplysningstiden. Jean-Baptiste Marie Pierre, Charles-Joseph Natoire, Guillaume II Coustou, Pierre Julien, Jean-Baptiste Regnault og andre bidro med bilder av Ganymedes til fransk kunst i denne perioden.
Atiu
Historie
I 1823 begynte den kristne misjonsvirksomheten på øya. Det ble da anslått at det bodde under 2000 mennesker på øya.
Ganymedes (mytologi)
Moderne tid
José Álvarez Cuberos skulptur av Ganymedes, gjort i Paris i 1804, skaffet den spanske skulptøren umiddelbar anerkjennelse som en av de ledende billedhuggere i sin tid. Skulpturen viste naken og avslappet Ganymedes med en kopp i den ene hånden og den andre armen rundt en ørn.
Vollmer's Wörterbuch der Mythologie aller Völker (Stuttgart, 1874) illustrerte «Ganymedes» ved en gravering av et «romersk relieff» som viste en sittende, skjegget Zevs som vender sin kopp til side for å trekke en naken Ganymedes inn i sin omfavnelse. Graveringen var imidlertid en kopi av Anton Raphael Mengs' forfalskede «romerske fresko», malt som en spøk overfor kunsthistorikeren Johann Winckelmann som var desperat på jakt etter homoerotiske greske og romerske antikviteter. Denne historien ble gjenfortalt av Goethe i hans Italienische Reise (1816/17). Goethe hadde forøvrig skrevet et dikt kalt «Ganymed», som Franz Schubert skrev musikk til i 1817 og som ble utgitt i hans Opus 19, no. 3 (D. 544). Også Hugo Wolf skrev musikk til samme dikt.
21. mars
21. mars er den 80. dagen i året, den 81. i skuddår. Det er 285 dager igjen av året.
Ganymedes (mytologi)
Moderne tid
Ved den engelske herskapsboligen Chatsworth House la den ugifte hertugen av Derbyshire til sin skulpturgalleri Adamo Tadolinis nyklassisistiske «Ganymede and the Eagle» hvor en overdådig tilbakelent Ganymedes, omfavnet av en vinge, forbereder seg på å utveksle et kyss med ørnen. Koppen i hans hånd er gjort av forgyllet bronse, noe som gir en urolig nærhet og realisme i kontrast til den hvite marmorgruppen. Bertel Thorvaldsens skulpturgruppe «Ganymedes gir vann til Zevs som en ørn» (1817) gir derimot et helt annet inntrykk. Ganymedes er etter tradisjonen framstilt naken naken bortsett fra en frygisk lue, men den rolige posituren mangler helt de homoerotiske trekkene som de øvrige nevnte skulpturene kommuniserte direkte eller indirekte.
Atiu
Historie
Storbritannia gjorde øya til protektorat 30. oktober 1888. Atiu ble etter dette en del av Cookøyene-føderasjonen. I 1901 kom Atiu sammen med resten av Cookøyene under New Zealands herredømme.
Ganymedes (mytologi)
Moderne tid
Den amerikanske kunstneren Henry Oliver Walker malte ca 1900 et veggmaleri for Library of Congress, USAs faktiske nasjonalbibliotek i Washington, D.C.. Det framstilte en halvvoksen, naken Ganymedes på ryggen av ørn. USA benytter en hvithodet havørn i riksvåpenet og som sitt nasjonalsymbol.
I 1959 refererte Robert Rauschenberg til den greske myten i ett av sine best kjente verk, Canyon og dessuten i et annet verk, Pail for Ganymede. I det førstnevnte er det et foto av Rauschenbergs sønn Christopher som gjentar og kommuniserer med barneportrettet til Rembrandt på 1500-tallet. En fylt ørn kommer ut av den flate billedflaten med en pute knyttet til en snor meget nært dens klør. Puten er også reflektert i den unge guttens kropp og i Rembrandts maleri.
I antikke kilder
Ganymedes er omtalt i av en rekke antikke greske og romerske forfattere:
Retief Goosen
Retief Goosen (født 3. februar 1969) er en sørafrikansk golfspiller. Han har vært profesjonell siden 1990, da han vant det sydafrikanske amatørmesterskapet. Hans største prestasjoner er to seire i US Open, i 2001 og 2004, og førsteplass på Europatourens pengeliste (Order of Merit) i 2001 og 2002.
Atiu
Samfunn
I 2001 tilhørte 58 % av folket på Atiu kirkesamfunnet Cook Islands Christian Church. 25 % tilhørte Den katolske kirke, mens 10 % var sjuendedagsadventister.
Det har vært produksjon av kaffe på øya siden 1800-tallet. Kopra har også vært utført fra øya.
Retief Goosen
Siden 1995 har Goosen vært en av de mest stabile golferne i verden – han har vunnet internasjonalt hvert eneste år siden 1995, og på PGA-touren hvert år siden 2001. Han er kjent for sin særdeles rolige opptreden, en egenskap som har gitt ham tilnavnet The Iceman på PGA-touren.
Atiu
Samfunn
Atiu hadde i 2015 én skole for elever opp til trinn 13. Skolen hadde i alt 148 elever.
Øya har 8,9 km veg. I 1977 åpnet en kort flystripe med grasdekke ved Areora midt på øya. I 1983 ble den erstattet av en ny flyplass med lengre rullebane (1300 meter). Atiu lufthavn ligger på nordkysten av øya. Air Rarotonga flyr hit fra Rarotonga.
21. mars
Dette er den vanligste datoen for vårjevndøgn. I Norge faller vårjevndøgn på 20. mars i perioden 2012 – 2043. 21. mars blir i blant benevnt «det offisielle vårjevndøgn», siden denne datoen er utgangspunktet for å beregne når påsken kommer hvert år.
Navnedag
Bendik, Bengt og Bent har navnedag. Navnedagen er etter den hellige Benedikt av Nursia som grunnla benediktinerordenen, etter tradisjonen døde han i Monte Cassino 21. mars 547, feires 14. mars i den ortodokse kirke og 11. juli i den katolske kirke
Fødsler
Se flere som er født 21. mars i Kategori:Fødsler 21. mars.
Dødsfall
Se flere som døde 21. mars i Kategori:Dødsfall 21. mars.
Gary Player
Gary Player (født 1. november 1935) er en sør-afrikansks profesjonell golfspiller. Han spiller for tiden på Champions-touren.
Player er innehaver av Ikhamanga-ordenen i gull.
Hakadal Golfklubb
Hakadal Golfklubb ble stiftet i august 2001 og har 1 303 medlemmer per 10. mai 2008. Klubbens hjemmebane er Aas Gaard Golfpark, par 71. De første 9 hull ble åpnet i juni 2005 og 9 hull til ble åpnet i august 2006. Det er planlagt 9 hull til, slik at det vil være en par 72 18 hull og en 9 hulls treningsbane. Deler av treningsbanen er nå noen hull på back nine.
Hakadal Golfklubb driver god lokal rekruttering og arrangerer i 2008 Suzann junior challange-finale for andre gang.
Eksterne lenker
Hakadal golfklubb
Vanlig midjeblomsterflue
Vanlig midjeblomsterflue (Sphegina clunipes) er en liten flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt over det meste av Norge, men mangler i de aller nordligste delene.
Utseende
En liten (6-7 mm), slank, blankt svart blomsterflue. Bakkroppen har ett gulrødt tverrbånd. Hodet er bredere enn resten av dyret, fasettøynene er bredt adskilte i pannen hos begge kjønn, og nakne. Antennene er svarte, det tredje leddet jevnt rundet. Ansiktet er uthulet, svart i den øvre delen, gult i den nedre. Thorax er tydelig lengre enn bred, blankt svart bortsett fra lyspudrete skuldre. Bakkroppen er markert kølleformet, det andre leddet alngt og tynt. Det tredje leddet er omvendt kjegleformet, rødlig i den indre delen, svart i den ytre. Bakkroppen har lange, lyse hår på sidene, ellers er kroppen svært korthåret. For- og mellombeina er slanke og gule, baklårene svarte og noe fortykkede, bakleggene en tanke krumme, gule i de innerste to tredjedeler, mørkere ved spissen. Vingene er litt gråaktige, vingemerket er gulbrunt.
Levevis
Den lever i fuktige løv- og blandingsskoger. Larvene lever under barken på døde løvtrær, det må være fuktig. De voksne fluene flyr i mai-september og besøker gjerne blomster.
Samlet fruktbarhetstall
Samlet fruktbarhetstall, SFT er et begrep brukt innen demografi (befolkningslære) for å vise hvor mange barn hver kvinne føder i løpet av livet. Det regnes ut ved å legge sammen gjennomsnittlig antall barn som er født per kvinne på hvert alderstrinn dette året.
Reproduksjonsnivået ligger på 2,1. Dette innebærerer at hver kvinne i løpet av et liv må føde 2,1 barn hver for at befolkningsnivået skal holde seg jevnt.
Kunståret 1282
Dødsfall
…
1282 in art
Gabriel Zubeir Wako
Gabriel Zubeir Wako  (født 27. februar 1941 i Mboro i Sudan) var katolsk erkebiskop av Khartoum fra 1981 til 2016, og kardinal fra 2003.
Prest
Gabriel Zubeir Wako studerte katolsk teologi og ble presteviet i 1963. Under de videre studier spesialiserte han seg i pastoralteologi. Hans første oppgaver som prest var i sjelesorgen i distriktet Gogria. Senere ledet han i flere år et juniorseminar og arbeidet som sjelesørger for speidere.
Hafrsfjordgata
Hafrsfjordgata kan vise til:
Gabriel Zubeir Wako
Biskop av Wau
Han ble den 12. desember 1974 utnevnt til biskop av Wau av pave Paul VI (1963–78), bare 33 år gammel. Han ble bispeviet av kardinal Agnelo Rossi som ver prefekt for Kongregasjonen for troens utbredelse; medkonsekranter var den pavelige pro-nuntius til Sudan erkebiskop Ubaldo Calabresi og erkebiskop Ireneus Wien Dud av Juba. Fra 1974 til 1979 var han biskop av Wau i det katolske Sør-Sudan.
A-Sides
A-sides er et samlealbum fra Soundgarden. Dette var bandets siste album, og er en samling av de beste sangene deres. «Bleed Together» var den eneste singelen fra albumet og også den siste singelen fra Soundgarden. Det er blant Soundgarden mest solgte album. «Bleed Together» er en ny sang som egentlig var ment for albumet Down on the Upside, men ble utelatt grunnet plassmangel.
Stuart Pearce
Stuart Pearce (født 24. april 1962 i Hammersmith i London) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Karriere som trener
Den siste klubben Pearce spilte for var Manchester City, der han var spillende trener en sesong. Han tok over som trener i klubben etter at Kevin Keegan forlot City of Manchester Stadium. Hans første sesong som trener startet lovende, men på slutten av sesongen tapte laget ni av ti kamper og plasseringen ble deretter. Pearce fikk sparken i City 14. mai 2007, dagen etter at ligaen var over.
Han ble landslagssjef for England U-21 i februar 2007, samtidig som han var manager for Manchester City. Han førte England til finalen i U21 EM i 2009 hvor de tapte 0-4 for Tyskland. Han fikk ikke forlenget kontrakten i juni 2013 etter U-21 EM i Israel da England tapte alle sine tre kamper i gruppespillet. De tapte blant annet 1-3 for Norge.
Han overtok som manager for Nottingham Forest 1. juli 2014,men fikk sparken som manager 2015 etter en rekke dårlige resultater.
Karriere som spiller
I starten av karrieren avslo han et tilbud fra Hull City og spilte for den lokale klubben Wealdstone utenfor ligasystemet i stedet. Han ble der et av de største navnene utenom ligasystemet. I 1983 fikk Wealdstone et bud på Pearce på 30 000 pund (mye for en spiller fra en klubb utenfor ligasystemet på den tiden) fra Coventry City, og han gikk dit med en gang. Der ble han etablert som en hardtspillende venstreback før Brian Clough kjøpte ham til Nottingham Forest to år etter. Han spilte i Nottingham Forest i over ti år, for det meste som kaptein og supporternes yndling. Han var også i en periode spillende manager.
Han gikk så til Newcastle United i 1997 og spilte der en sesong før han gikk til West Ham. I 2001 gikk han til Manchester City for å spille under Kevin Keegans ledelse. Der debuterte han med en scoring i den første kampen da laget vant 3–0 over Watford.
Han hadde skåret 99 mål som profesjonell spiller før sin aller siste kamp i karrièren 21. april 2002. Manchester City spilte hjemme mot Portsmouth og fikk straffespark fire minutter på overtid. Pearce tok straffesparket, men skjøt over og endte med 99 mål.
Han spilte 78 kamper og laget fem mål for i løpet av sin karrière.
Det pavelige råd for den pastorale omsorg for migranter og reisende
Det pavelige råd for den pastorale omsorg for migranter og reisende var en del av Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale administrasjon. fra 1970 til 2017.
Rådet ble opprettet, først som en kommisjon utenfor kurien, av pave Paul VI den 19. mars 1970 i en motu proprio kalt Apostolicae Caritatis. Dets oppgave var å studere tilbudet av pastoral omsorg for «mennesker på reisefot», et begrep som omfattet så et vidt spekter av grupper: Flyktninger, emigranter, mennesker i eksil, fordrevne, fiskere og sjøfolk, transportarbeidere, nomader, sirkusartister, pilegrimer, turister, utenlandsstuderende osv.
Gabriel Zubeir Wako
Biskop av Wau
Han var president for den sudanske bispekonferansen fra 1978 til 1990 og fra 1992.
Det pavelige råd for den pastorale omsorg for migranter og reisende
Tidligere hadde ansvaret for dette arbeidet vært delt mellom forskjellige kongregasjoner. Etter andre verdenskrig, i 1952, opprettet Pius XII Det høyere råd for emigrasjon innenfor det som i dag er Kongregasjonen for biskopene. Samme år etablerte kongregasjonen Verket for Apostolatus Maris, «Havets apostololat», et råd som arbeidet med pastoral omsorg for sjøfarende. I 1958 kom Apostolatis Coeli o Aëris («Himmelens eller luftens apostolat») for flypassasjer, med ansvar for pastoral omsorg på flyplasser. I 1965 kom så Apostolatus Nomadum, «Nomadeapostolatet». Ansvaret for turister ble i 1967 lagt under Kongregasjonen for kleresiet.
Gabriel Zubeir Wako
Erkebiskop av Khartoum, kardinal
I 1979 ble han koadjutor-erkebiskop og i 1981 ordinær erkebiskop av Sudans hovedstad Khartoum. Pave Johannes Paul II utnevnte ham til kardinal den 21. oktober 2003, med  Sant’Atanasio a Via Tiburtina som tittelkirke. Han var den første sudanesiske kardinal noensinne.
Det pavelige råd for den pastorale omsorg for migranter og reisende
Da kommisjonen ble opprettet i 1970 ble alle disse funksjonene samlet på et sted. Den ble underlagt, men var ikke en del av, Kongregasjonen for biskopene. Pave Johannes Paul II omdefinerte den til et råd, og dermed en del av kurien, gjennom Pastor Bonus i 1988.
Gabriel Zubeir Wako
Erkebiskop av Khartoum, kardinal
Han deltok på den femte ordinære bispesynoden høsten 1980, den sjette ordinære bispesynoden høsten 1983, den andre ekstraordinære bispesynoden høsten 1985, den syvende ordinære bispesynoden høsten 1987, bispesynoden for Afrika våren 1994 og den niende ordinære bispesynoden i oktober 1994. Han var fra 1985 til 1995 medlem av Det pavelige råd for den inter-religiøse dialog, og han var konsultor for Kongregasjonen for folkenes evangelisering (Propaganda Fide) fra 1993 til 1998.
Det pavelige råd for den pastorale omsorg for migranter og reisende
Den 1. januar 2017 ble rådet oppløst av pave Frans.
Gabriel Zubeir Wako
Erkebiskop av Khartoum, kardinal
I mai 1998 satt han i fengsel en kort periode etter at en muslimsk kjøpmann hevdet at erkebiskopen skyldte ham 650.000 $ for humanitær hjelp som var levert til erkebispedømmet Khartoum til bruk i det borgerkrigsrammede Sør-Sudan.
Han er en ivrig komponist, spesielt av musikk til liturgisk bruk.
Kardinal Zubeir Wako ble utsatt for en mordforsøk fra et medlem av den overveiende muslimske messiria stammen da han feiret søndagsmesse den 10. oktober 2010.
Han fratrådte som erkebiskop av Khartoum den 10. desember 2016 og ble etterfulgt av sin koadjutor-erkebiskop Michael Didi Adgum Mangoria.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
The Reconstructionist Rabbinical College
The Reconstructionist Rabbinical College (RRC) er hovedutdannelsesinstitusjonen for rekonstruksjonistiske rabbinere i USA. Seminaret, som i dag ligger i Wyncote i Pennsylvania er akkreditert av Kommisjonen for høyere utdannelse ved Middle States Association of Colleges and Schools i USA. Det femårs programmet, som inkluderer et studieår i Israel, leder fram til tittelen rabbiner og en mastergrad i hebraisk språk.
RRC har også tre programsentre:
4. april
4. april er den 94. dagen i året, den 95. i skuddår. Det er 271 dager igjen av året.
Navnedag
Nanna, Nancy og Nina har navnedag.
Fødsler
Se flere som er født 4. april i Kategori:Fødsler 4. april.
Dødsfall
Se flere som døde 4. april i Kategori:Dødsfall 4. april.
Marcia Prager
Marcia Prager, født i Queens i New York City, er en lærer, forteller, kunstner, terapeut og rabbiner med ordinasjon fra Reconstructionist Rabbinical College og personlig semikhá fra Zalman Schachter-Shalomi som er blant de mest sentrale aktørene i Jewish Renewal-bevegelsen i dag. Hun er dean (administrativ leder) av the ALEPH Ordination Programs, Jewish Renewal-bevegelsens desentraliserte rabbiner- og hazzánseminar.
Pernille Klarvang
List of minor Ravenclaw characters Ravenclaw
Rasmus Malling-Hansen
Hans Rasmus Malling Johan Hansen (født 5. september 1835, død 27. september 1890) var en dansk prest, oppfinner og forstander ved Det Kongelige Døvstummeinstitutt i København. Han ble født i Hunseby, Maribo i 1835 og døde brått av hjerteslag i København i 1890, og er bedre kjent under navnet Rasmus Malling-Hansen. I løpet av sitt 55-årige liv rakk han å sette spor etter seg både som reformator av døvstummeundervisningen i Danmark, som oppfinner av verdens første kommersielt produserte skrivemaskin, den såkalte Skrivekuglen, og også som en av Danmarks første moderne naturvitenskapelige forskere.
Oppfinner av første kommersielt produserte skrivemaskin - skrivekuglen
I sitt arbeid som døvstummelærer ble Malling-Hansen bevisst at man kunne uttrykke seg meget hurtigere ved hjelp av tegnspråk, enn ved hjelp av penn og blekk. Med pennen skrev de fleste ikke mer enn 4 tegn i sekundet, mens man ved hjelp av døvetegnene kunne klare opptil 12 tegn i sekundet. Denne håndens hurtighet fant Malling-Hansen på å ville utnytte til å lage en hurtigskrivemaskin, og allerede i 1865 var han i gang med å eksperimentere seg frem til hvordan bokstavene burde plasseres på tastaturet for å kunne oppnå den raskeste skrivehastigheten. Malling-Hansen hadde fått laget en halvkule av porselen, og her tegnet han inn bokstavene, og gjorde forsøk ved hjelp av sin svoger Johan Heiberg som tidtager.
På grunnlag av disse forsøkene konstruerte Malling-Hansen sin skrivekugle, hvor han plasserte stempler som gikk rett gjennom halvkulen, og direkte ned på papiret. Dette i motsetning til de konkurrerende maskinene, som hadde leddede armer som lett viklet seg inn i hverandre. Mange vet ikke at det såkalte qwerty-tastaturet som vi bruker i dag, ble designet for å forhindre at armene viklet seg inn i hverandre, og bokstavene som brukes mest måtte plasseres lengst mulig fra hverandre, og dette sinker skrivehastigheten vesentlig. På skrivekuglen plasserte Malling-Hansen bokstavene slik at de bokstavene som benyttes mest, betjenes av de raskeste fingrene, og han plasserte også vokalene til venstre og konsonantene til høyre. Alt dette medvirket at man kunne oppnå en meget hurtig skrivehastighet på skrivekuglen – opptil 800 anslag pr minutt var intet problem. Selv om den første modellen av skrivekuglen sannsynligvis sto ferdig allerede mellom 1867 og 1869, fikk Malling-Hansen først i 1870 patent med enerett i 15 år. Og han videreutviklet sin oppfinnelse kontinuerlig, og i 1878 fremsto den i den mest velkjente form.
Malling-Hansen gjorde stor suksess med sin skrivekugle på utstillinger i København i 1872, i Wien i 1873 og i Paris i 1878, og mottok 1. pris medaljer alle steder. Han fikk også inn en rekke bestillinger fra hele verden, og skrivekuglen ble som den første skrivemaskin i verden, satt i kommersiell produksjon. Dessverre hadde ikke Malling-Hansen økonomi til et større markedsføringsapparat, og ble etter hvert utkonkurrert av amerikanske skrivemaskiner, som var billigere og bedre markedsført, men helt åpenbart dårligere maskiner.
Tastaturoppsettet Dvorak, som ble utviklet på 1920-tallet for å bøte på qwerty-tastaturenes begrensninger, har mye til felles med skrivekuglens oppsett.
Fremsynt pedagogisk reformator
Han satte også varige spor etter seg i sin posisjon som fortstander ved Døvstummeinstituttet i København. Han ble en foregangsmann når det gjaldt å forbedre de døvstummes livsvilkår, og var den drivende kraften bak flere reformer i døvstummeundervisningen i Danmark og i hele norden, fra han ble forstander ved Instituttet i 1865 og frem til sin død i 1890. Han sørget blant annet for å få delt de døvstumme inn i grupper, etter deres grad av døvhet, og på hans initiativ, ble de døvstumme barna gitt opplæring etter den metoden som var best tilpasset deres hørsels- og tale evner. Frem til da hadde alle de døvstumme barna fått nøyaktig den samme undervisning, enten de var det vi i dag ville kalle psykisk utviklingshemmede, totalt manglet hørsel og språk, eller hadde både delvis hørsel og språk. Man kan godt si, med nåtidens pedagogiske terminologi at Malling-Hansen var en foregangsmann når det gjaldt å gi barna tilpasset undervisning.
De døvstummes beskytter og farsfigur for de utstøtte
Takket være Malling-Hansen, ble også overdødeligheten blant de døvstumme drastisk redusert. I Døveinstituttets første år, fra 1824 til 1839, døde hele 31% av barna i løpet av sitt opphold ved Instituttet, først og fremst av lungesykdommer. Malling-Hansen innså at den viktigste faktoren for å holde barna friske, var å utvide arealet i klasserommene, slik at det ble flere kubikkmeter luft pr barn, og han tok i bruk et langt større areal til undervisningslokaler, samtidig som han utbedret og utvidet utearealene slik at elevene kunne delta i hagearbeid og få mer fritid i frisk luft. I Malling-Hansens periode, ble etter hvert dødeligheten på instituttet lavere enn hos tilsvarende grupper av hørende barn. Og barna sto nå opp kl. 6 i stedet for kl. 5 som tidligere.
Da Malling-Hansen døde i 1890, etterlot han seg kone og syv døtre. En av døtrene, Johanne Agerskov, ga i 1920 ut det religiøse verket, Vandrer mot Lyset! sammen med sin mann, Michael Agerskov.
Charlotte Wankel
Charlotte Wankel (født 12. mai 1888, død 2. august 1969) var en norsk billedkunstner. Hun regnes som en foregangsperson innen kubistisk og abstrakt maleri i Norge.
Liv og arbeid
Charlotte Wankel var oppvokst på Kambo gård utenfor Moss med velstående foreldre, Georg Reinholt Wankel og Sigrid Wankel f. Ring.
Sammen med søsteren Frida ble Charlotte sendt på kunstskole hos Jacob Sømme og Harriet Backer. Fra 1910 var hun elev ved Henri Matisses kunstskole i Paris. Hun debuterte på høstutstillingen i 1914, men bildet har gått tapt. Den kjente - og fryktede - anmelderen Jappe Nilssen omtalte debutarbeidet hennes i positive ordelag: "„Men Charlotte Wankel, hvis navn jeg aldrig før kan mindes at ha set, har en morsom, liten interiørskisse, som kan tyde paa, at vi har noget at vente i fremtiden fra hendes haand.“"Man vet lite om hva hun malte i perioden fra 1916 til 1924, men at hun var aktiv og malte er det liten tvil om.
Fra 1925 studerte Charlotte Wankel under Fernand Léger og Amédée Ozenfant. Sammen med syv andre skandinaviske kunstnere stilte Wankel i 1927 ut i Kunstnerforbundet i Oslo. Utstillingen ble slaktet, og etter dette trakk Wankel seg stadig mer tilbake fra det norske kunstetablissementet, selv om hun fortsatte å male mer eller mindre kontinuerlig.
I 1934 stilte hun ut hos Blomqvists kunsthandel i Oslo, sammen med Magnhild Haavardsholm, Borghild Rød Lærum og Ragnhild Kaarbø, som alle hadde vært elever av Harriet Backer. Hver av kunstnerne var representert med om lag 15 malerier. Arbeiderbladet bragte et oppslag om utstillingen dagen før åpningen, og om Wankel erklærte avisen at "Charlotte Wankel, som er ren kubist, utstiller noen merkelige hyttebilleder med mennesker og forskjellige symboler på."I 1935 deltok Charlotte Wankel sammen med andre norske malerinner på en utstilling i London. Den norske billedhuggeren Hanna Jessen anmeldte utstillingen i Arbeiderbladet, og sammenfattet inntrykket med ordene "De norske malerinner har gode ting her".
Om Wankels deltagelse på Høstutstillingen i 1936 skrev Arbeiderbladets anmelder: "Charlotte Wankel har en rolig og vakker komposisjon."
Da hun deltok på «Bildende kunstnerinners vandreutstilling» i 1939, var Halden Arbeiderblads anmelder mer forbeholden: "Der finnes en surrealist i ensemblet, nemlig Charlotte Wankel, hvis komposisjoner nok vil gi noen hver av tilskuerne nøtter å knekke."
Da hun døde i 1969 i Bærum hadde hun allerede vært glemt i mange år. Først fra slutten av 1980-årene har hun fått anerkjennelse som en av Norges første avantgardekunstnere.
Elizabeth Spriggs
Elizabeth Spriggs (født 18. september 1929 i Buxton i England, død 2. juli 2008 i Oxford) var en britisk skuespiller.
Hennes lengstvarende rolle på britisk TV var som «Nan» i Shine on Harvey Moon. Hun har også opptrådt i serien Doctor Who, i BBCs dramatisering av Our Mutual Friend av Charles Dickens, og i Hale & Pace-dramatiseringen av Dalziel og Pascoe-romanen A Pinch of Snuff.
På film har hun spilt «Den trinne dame» i Harry Potter og De vises stein.
Litteraturåret 1960
Dødsfall
|| forfatter ||align=center|60 ||align=center|1899 ||
Kunståret 1279
Kunståret 1279 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1279.
Arthur Waskow
Arthur Waskow (født 1933 i Baltimore i USA) er en rekonstruksjonistisk rabbiner som av svært mange blir regnet som en av lederne av Jewish Renewal-bevegelsen. Han har vært involvert i Renewal-bevegelsen siden 1969, og han er en «stifinner» i ALEPH: the Alliance for Jewish Renewal. Han er grunnlegger og leder av The Shalom Center, en organisasjon som arbeider for å «verne og helbrede jorden» på måter fundert på jødisk tankegods og praksis.
Waskow har skrevet flere bøker — blant andre Godwrestling (1978), Seasons of our joy (1982) og Down-to-earth Judaism (1995). Han var en av skaperne av frihetssederen i 1969 og er grunnlegger og redaktør for tidsskriftet New Menorah. Waskow har også undervist ved the Reconstructionist Rabbinical College og ved religionsinstituttene ved flere amerikanske universiteter. Han underviser også ved Elat Chayyim, det transdenominasjonelle jødiske retreat-sentret i Catskills.
Anni-Frid Lyngstad
Liv
Lyngstad ble født utenfor ekteskap i Bjørkåsen utenfor tettstedet Ballangen, i Ballangen kommune sør for Narvik i Norge 15. november 1945 og fikk navnet Anni-Frid Synni Lyngstad. Hennes mor, 19-årige Synni Lyngstad (19. juni 1926–28. september 1947), var norsk og faren, Alfred Haase (født 1919), var en gift tysk sersjant. Da hun var to år gammel tok mormoren med seg barnebarnet til Sverige, fordi den lille familien fryktet overgrep fra den norske befolkningen. Synni Lyngstad oppholdt seg i Sør-Norge en tid, men ble gjenforent med sin mor og datter i Sverige. Hun døde imidlertid av nyresvikt, 21 år gammel, i 1947, og Anni-Frid vokste opp hos bestemoren i Eskilstuna i Sverige. Først 16 år gammel søkte hun om og fikk innvilget svensk statsborgerskap.
Lyngstad fikk sin første jobb som jazzsangerinne 13 år gammel, og startet etter hvert sitt eget band, Anni-Frid Four.
I 1967 vant Lyngstad en talentkonkurranse på TV, og lagde et album for EMI. Hun lagde en ny plate i 1971, produsert av Benny Andersson. Dette var utgangspunktet for ABBA. Hun giftet seg første gang i 1964. Fra dette ekteskapet har hun to barn. Hun giftet seg med ABBA-medlemmet Benny Andersson 6. oktober 1978; de ble skilt i 1981. I 1992 giftet hun seg med sin mangeårige kjæreste, Heinrich Ruzzo Reuss von Plauen, en tysk prins av det kjente fyrstehuset Reuss, og ble dermed prinsesse. De bodde dels i Sverige og dels i Sveits. Ektemannen var oppvokst i Sverige og hadde gått på samme kostskole som medlemmer av det svenske kongehuset, og Lyngstad ble gjennom ekteskapet kjent med flere av de svenske kongelige. Ektemannen døde av kreft i 1999.
Frank Dehli
Frank Svein Dehli (født 5. februar 1935 i Oslo) er en norsk journalist og programleder.
Anni-Frid Lyngstad
Liv
Lyngstad bor nå i Sveits og engasjerer seg hovedsakelig i veldedighet. Hun eier også et gods i Sør-Sverige.
Johnny Knoxville
Johnny Knoxville (født Philip John Clapp 11. mars 1971 i Knoxville i Tennessee) er en amerikansk skuespiller og komiker. Knoxville er mest som kjent som opphavsmannen og lederpersonen i TV-serien Jackass på MTV.
Flower (singel)
«Flower» er den første singelen fra Soundgarden sitt debutalbum Ultramega OK, og ble gitt ut i 1989. Singlen fikk mye oppmerksomhet og er en av Soundgardens mest populære sanger. «Flower» var den eneste singlen fra Ultramega OK. «Flower» var også med på Soundgardens samlealbum A-Sides i 1997.
Johnny Knoxville
Knoxville flyttet til California for å bli skuespiller etter å ha fullført high school i 1989. Han deltok i noen reklamefilmer og som statist.
Frank Dehli
Etter å ha gått Statens gymnastikkskole var han idrettsoffiser ved en befalsskole (1955), var han til sjøs (Marokko, Algerie, Sicilia og Spania). Han arbeidet i industrien og studerte realfag ved Universitetet i Oslo før han i 1960 tok Journalistakademiet.
Johnny Knoxville
Knoxvilles karrière tok først av etter at han sendte en artikkel om å teste selvforsvarsutstyr på seg selv til Jeff Tremaines skateboardmagasin Big Brother. Stuntet ble filmet og dette førte til starten på Jackass-serien.
Frank Dehli
Dehli var så hos Adresseavisen i fem år, før han sommeren 1967 begynte å arbeide i NRK og Dagsrevyen. Dehli ledet sendingen under månelandingen i 1969. Han var også kanalvert i 1993, og gikk i 1995 over fra nyhetsavdelingen til pressetjenesten.
Johnny Knoxville
Knoxville giftet seg med Melanie Cates i 1995, de fikk et barn sammen og skilte seg i 2009. Han giftet seg med Naomi Nelson i 2010 og de har to barn sammen.
Frank Dehli
Siden 1990 har Dehli også vært skipper på charterbåter i Middelhavet. Han er far til matematikeren Magnus Dehli Vigeland som i 1997 vant Abelkonkurransen og 1999-2000 ledet Newton (TV-program).
Ståle Yttrehus
Ståle Yttrehus (født 3. april 1950) har siden 1985 vært journalist i Norsk rikskringkasting. Han kommer opprinnelig fra Nordfjord, Romsdal og Vestfold.
I NRK begynte han i 1985 som programleder i programposten Midt i trafikken. I 1997 tok han initiativet til programmet "Helgestart" der han fortsatt er å høre pr 2009. Fra 2000 ble han medarbeider på NRK Trøndelags lokalkontor på Brekstad. Yttrehus har tidligere vært dansemusiker og trafikklærer. Han ble i 1982 medarbeider på Radio Norbatt under FN-tjeneste ved stabskompaniet i Norbatt (kontingent 8, 9 og 10), Sør-Libanon. Senere arbeidet han som redaktør ved Radio Motor i Drammen. Våren 2009 debuterte han som forfatter da han ga ut boken "Erja i livets tjeneste" – en biografi om en kvinne som fristet tilværelsen som jordmor i Røde Kors' tjeneste i Asia, Afrika og i Makedonia, alle steder under svært dramatiske omstendigheter. (Koloritt forlag, ISBN 978-8292395-73-8) I 2013 ga han ut biografien "Fred og fare", om soldaten Asbjørn Grande som tjenestegjorde for FN og NATO i mer enn 10 år sammenhengende.(ISBN9788281692176, på FONT Forlag
Floyd Heard
Floyd Heard (født 24. mars 1966 i West Point, Mississippi) er en tidligere friidrettsutøver fra USA, best kjent for i 1986 å ha verdens beste tid på 200 meter, tiden 20.12 oppnådde han i et stevne i Moskva 7. juli. Året etter vant han gullmedalje på 200 meter under de Panamerikanske leker.
Heard kvalifiserte seg ikke for OL i 1988, men kom sterkere tilbake året etter, hvor han vant det amerikanske mesterskapet på tiden 20.09, sesongens nest beste tid, siden turnerte han Europa rundt med begrenset suksess. Han fikk imidlertid andreplass i verdenscupen, og ble rangert som den tredje beste 200 meter-løperen det året. I 2000,  returnerte han til friidretten, og ble med det den eldste amerikanske sprinter i historien til å delta i OL for første gang. Heard oppnådde sjetteplass i semifinalen i Sydney med tiden 20.63. Under det amerikanske mesterskapet fikk han andreplass med tiden 19.88, ny personlig rekord. I juni 2000 fikk han en offentlig advarsel etter brudd på dopingbestemmelsene.
Kunståret 1278
Kunståret 1278 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1278.
Dødsfall
…
1278 in art
William av Wykeham
William av Wykeham (født 1324, død 27. september 1404) var biskop av Winchester og rikskansler i England. Han grunnla Winchester College, bygde på Winchesterkatedralen og bygde en stor del av Windsor slott.
Han ble født i en vanlig familie i Wickham i Hampshire og gikk på skole i Winchester. Der ble han sekretær for bestyreren (constable) på slottet, og lærte derigjennom mye om byggekunst. Kong Edvard III hyret han derfor til å lede ombyggingen av Windsor slott. Han fikk betaling i form av inntekter fra flere kirker, og i 1362 ble han ordinert. Han viste seg som en meget dyktig administrator, og i 1366 ble han utnevnt til biskop av Winchester. Neste år fikk han stillingen som rikskansler (Lord Chancellor).
Hans karriere gikk opp og ned, men ved sin død var han en av Englands rikeste menn. Mye av pengene ble donert til skoler, men han lot også en nevø arve mye. Nevøens familie eksisterer i dag, og har navnet Twisleton-Wykeham-Fiennes.
Hans motto var «manners maketh man», «manerer gjør mannen». Han tok dette inn i sitt våpenskjold, som ble opprettet da han ble biskop. Hans familie hadde ikke tidligere ført våpenskjold.
William døde i Bishops Waltham 7. september 1404.
Poståpneri
Enhver embetsmann, tjenestemann eller gjestgiver kunne pålegges å være poståpner fra 1647, da det norske postvesenet ble etablert. Først ble de betalt med portofrihet for egne brev, men etter hvert ble det innført betaling for poståpnerne.
Fra 1842 ble mange landhandlere utnevnt til poståpnere, og i 1871 bortfalt plikten til å være poståpner for de tidligere nevnte embetsmenn, tjenestemenn og gjestgivere. I 1909 ble fagforeninga Poståpnernes Landsforbund stiftet. Fra 1913 fikk de regulær lønn, og i tiden 1945–1960 var det omkring tre og et halvt tusen poståpnerier i Norge.
På begynnelsen av 1970-tallet innførte Postverket en ny organisering av postkontornettet, og postkontorene ble inndelt i postkontor A og postkontor B. Postkontor A ble ledet av en postsjef. leder av postkontor B beholdt postmestertittelen. Poståpneriene ble underpostkontorer ledet av en poststyrer. I 1977 ble underpostkontorene postkontor C.
Postkontor B og underpostkontorene (senere kalt postkontor C) var underlagt områdets postkontor A.
Brevhus II var den enkleste formen for poststed, der en bare kunne innlevere og motta ordinære brevpostsendinger. Brevhus I hadde noe videre tjenestetilbud, bl.a. med rekommanderte sendinger. Brevhus IP hadde i tillegg pengetjenster. Begge brevhustyper utvekslet post med et postkontor A, B eller C, men overordnet postkontor var alltid et postkontor A, med en postsjef som leder.
Den enkelte postsjef hadde myndighet til å opprette og nedlegge brevhus II i sitt postområde. Opprettelse og nedleggelse av brevhus I og brevhus IP ble fattet av distriktssjefen, mens endringer av postkontorene måtte forelegges Postdirektoratet for avgjørelse. På 1950- og 1960-tallet ble en rekke brevhus II oppgradert til brevhus I og IP. Særlig gjaldt dette i de nordlige landsdeler.
Etter hvert som veinettet ble utbygd og flere steder, spesielt i kystområdene, ble knyttet til det offentlige veinettet, forsvant behovet for de mindre brevutvekslingsstedene. Til tross for ofte lokal motstand mot å miste det lokale poststedet, ble tjenestetilbudet ofte sterkt forbedret gjennom landpostbudrutene («postkontor på hjul»), som ble opprettet over hele landet.
I 1981 meldte Sirkulære fra Postdirektoratet at ordningen med brevhus I og IP skulle avvikles. De skulle i utgangspunktet legges ned, men der det fortsatt var behov for stasjonær betjening, skulle de omgjøres til landpoststasjoner med tilsvarende tjenestetilbud som landpostbudene. Det hører med til historien at også postkontor ble gjort om til landpoststasjoner, og det ble, særlig i Lofoten og Vesterålen, opprettet mange landpoststasjoner på (handels-)steder hvor postkontoret for lang tid tilbake var lagt ned (f.eks. Hadselsand og Nusfjord).
Ordningen med post i butikk (PiB) er forsåvidt ikke en ny oppfinnelse. I mange butikker fant en tidligere postkontoret på bakrommet, og kjøpmannen var ansatt av Postverket. I PiB får kjøpmannen bare en godtgjørelse for utførte tjenester, og Posten er helt uten økonomisk forpliktelser utover dette.
Steinerskolen i Asker
Steinerskolen i Asker er en Steinerskole på Nesbru i Asker kommune.
Skolen har første til tiende trinn, og har 184 elever. Daglig leder er Johannes Sandstrøm.
Steinerskolen har i dag to bygninger. En er på Øvre Nes og en litt mindre bygning ligger ved Landøya. Avstanden mellom dem er ca. 1 km.