cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Egelands jernverk
Egelands jernverk ligger på Fiane, i tettstedet Eikeland, i Gjerstad kommune i Aust-Agder. Jernverket var i drift i perioden fra 1706 til 1884. Lokaliseringsfaktorene var fossekraft, lokal malm, og transportmuligheter for så vel tilførsel av trekull fra skogene i Gjerstad, malm fra jerngruver i Arendalsfeltet og utskiping av ferdige produkter vannveien til Søndeled. Verket anses som et mellomstort jernverk og representativt for denne type bedrifter i Norge. Alle rester av jernverkets anlegg og bebyggelse ble fredet av Riksantikvaren i 2017.
Konkurs og ny virksomhet
Egelands jernverk gikk konkurs i 1884 og jernverksdriften opphørte. Verket ble i 1885 solgt til Gjerstad kommune, som skilte ut jord og solgte den til enkeltgårder. Hovedgården ble i 1888 solgt til statsråd Gunnar Knudsen. I 1888 ble Egelands Verks Interessentskab stiftet. Foretaket bygde en tremassefabrikk på tomten etter jernverket. Denne virksomheten opphørte i 1916.
Fredning
Bebyggelsen som stammer fra jernverket er viktige kulturminner. Boliger fra driften ligger fremdeles her, og flere er restaurert og i bruk som ferieboliger. Mange av bygningene på Egelands verk ble fredet i 1923. I 2017 ble den nye forvalterboligen fredet sammen med murer og murrester etter industrianlegg og bolighus/uthus, steingjerder, trerekker og veier. Riksantikvarens fredning har hjemmel i kulturminnelovens paragrafer 15 og 19.
Arkivet
Arkivet etter Egelands jernverk befinner seg ved KUBEN i Arendal og på Næs Jernverksmuseum i Tvedestrand. Arkivet omfatter blant annet kopibøker, regnskapsbøker, ordrebøker, arbeidsbøker, krambodbøker, kornbøker og brev.
Sanmenxia-demningen
Sanmenxiademningen er en demning med vannkraftverk i elva Huang He i provinsene Shanxi og Henan i Kina. Grensedemningen ligger i byprefekturet Sanmenxia på Henan-siden, derav navnet.
Installert effekt er 400 MW, men det utvides til 2.870 MW.
Kraftverket stod ferdig i 1975. Eierselskapet er Datang. Det demmes opp et reservoar på hele 2.350 km², og nedbørsområdet for vannkraftev er på hele 688.400 km². Demningen 106 meter høy og 713 meter lang gravitasjonsdam.
Hydrolift
Hydrolift er en norsk båtprodusent som ble startet i 1985. Firmaet holder til i Fredrikstad kommune, og driver i hovedsak med å produsere daycruisere opp til 33 fot. I 2003 begynte Hydrolifts eier Bård Eker med Offshore Class1-Racing, som er båtverdenens Formel 1 racing, der de blant annet konkurrerte med Bjørn Rune Gjelsten i det norske teamet Spirit of Norway.
Modellene Hydrolift produserer er:
Geitøya
Geitøya (også skrevet Gjetøya, historisk: Greitøya) utgjør sammen med Måøya, Aursøyan, og Gårdsøya øygruppa Mausund i Frøya kommune i Trøndelag.
Guillaume Bragose
Han ble kreert til kardinal 17. september 1361 av pave Innocens VI.
Ute Oberhoffner
Ute Oberhoffner (født Ute Weiß 15. september 1961 i Ilmenau, Ilm-Kreis i Thüringen), er en østtysk tidligere aker som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
Etienne Alberti
Etienne Alberti (død 29. september 1369 i Viterbo) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Carcassonne i Frankrike.
Ute Oberhoffner
Weiß vant en olympisk bronsemedalje i aking under Vinter-OL 1984 i Sarajevo. Hun kom på tredjeplass i ener for damer bak sine landsmenn Steffi Martin og Bettina Schmidt.
Etienne Alberti
Han ble kreert til kardinal 17. september 1361 av sin onkel pave Innocens VI, med San Lorenzo in Lucina som tittelkirke.
Ute Oberhoffner
Fire år senere, under Vinter-OL 1988 i Calgary vant hun sin andre olympiske medalje i aking, også denne gangen ble det østtysk trippel. Gull til Steffi Martin og Cerstin Schmidt fikk bronsemedalje.
Le Canard
Le Canard var en restaurant med én stjerne i Michelinguiden i en årrekke (1994–2011) som serverte fransk gourmetmat. Restauranten holdt til i President Harbitz' gate på Frogner i Oslo i en vernet villa fra 1899. Daglig leder var Nicolas F. Blomgren og kjøkkensjef var Jonathan Howell. Le Canard hadde en vinkjeller som hadde mottatt «Best of Award of Excellence» fra Winespectator. Navnet Le Canard betyr «anden».
Le Canard stengte dørene sommeren 2011.
Laryngektomi
Laryngektomi betyr kirurgisk fjerning av strupehodet, enten delvis (reseksjon) eller fullstendig. Dette blir gjort i alvorlige tilfeller av larynxcancer. Etter en laryngektomi puster pasienten gjennom et hull i halsen.
Connect-World
Connect-World er en britisk gruppe av businessmagasiner innen IT og telekommunikasjon, med fokus på forum-funksjoner og meningsutveksling mellom industriledere i disse sektorene. Opplaget er 22 000. Magasinene eies av World InfoComms Ltd.
Connect-World utgir web- og papirbaserte utgaver for følgende regioner: Globalt, Afrika og Midtøsten, Europa, India, EMEA, Latin-Amerika og Nord-Amerika. Innholdet skrives av industriledere og fokuserer ofte på regional utvikling, industritrender og teknologiinvestering.
The Carpenters
The Carpenters var en amerikansk pop-duo fra Los Angeles, California, som besto av søskenparet Richard Carpenter (1946–) på piano og Karen Carpenter (1950–1983) på vokal og trommer. Deres debut-LP ble utgitt i 1969. Duoen vant stor popularitet over store deler av verden med sin myk-pop og iørefallende ballader.
Fram til midten av 1970-tallet oppnådde the Carpenters tolv topp-ti-plasseringer i USA. Blant disse var sanger som den Bacharach/David-skrevne «(They long to be) Close to you», «Top of the world», «Yesterday once more», «We've only just begun» og «Only yesterday». «The Singles/1969-73» toppet listene både i USA og Storbritannia, og ble en av de mestselgende LP-ene på 1970-tallet.
The Carpenters er en av de mest populære pop-duoer i historien, og fram til idag har de solgt over 100 millioner enheter på verdensbasis. 4. februar 1983 døde Karen Carpenter 32 år gammel av hjertestans i foreldrenes hus i Downey, California; rettsmedisinerens rapport ga dødsårsaken til ubalanser forbundet med anoreksi nervosa.
Diskografi
Studioalbum
Livealbum
Singler (utvalg)
Huizhou vannkraftverk
Øvre magasin dannes av to mindre demninger.
Convergencia Latina
Convergencia Latina er et argentinsk nyhetshus med fokus på IT og telekommunikasjon, grunnlagt i 2000. Convergencia utgir nyheter, nyhetsbrev, studier og rapporter, benchmark-oversikter og forretningsinnsikt om IKT-sektoren i Latin-Amerika. Det digitale nyhetsbrevet A Diario Latino bringer 30-40 businessnyheter daglig fra verdensdelen.
Etymologi
Etymologi (fra gresk ἔτυμος, étymos, «virkelig, sann» og -λογία, -logía, «lære») er ordhistorie, altså studiet av hvordan ord har kommet inn i språket eller utviklet seg fra tidligere språkstadier. Etymologien til et ord vil derfor i praksis ofte enten si oss hvilken form og betydning vi tror den opprinnelige ordstammen hadde, eller hvilket fremmedspråk ordet er lånt ifra. For mange språk – også norsk – finnes etymologiske ordbøker som kan gi oss slike opplysninger. Også vanlige ordbøker og leksika kan inneholde etymologiske opplysninger. Jf. folkeetymologi.
Flagstadelva
Flagstadelva er en elv på Hedmarken. Storparten av elveløpet ligger i Hamar kommune, bortsett fra en strekning hvor den danner grense mot Ringsaker. Elva munner ut i Mjøsa i Åkersvika, like øst for Hamar sentrum.
Elva har utspring fra Lavsjømyrene sørvest for Gitvola. Den renner herfra i sørvestlig retning og skifter navn en rekke ganger: Killingbekken, Svartholbekken, Kveåa og Nybubekken, som munner ut i Nybusjøen. Etter Nybusjøen kalles den Flagstadelva, men ned til Tørbustilen sæter kalles den også Tørbustilelva. Nedenfor Tørbustilen snur elva mot sør og danner Tørbustilfallene, en rundt syv meter høy foss som markerer overgangen mellom den vide og åpne dalen øverst i vassdraget og den trange, gjelaktige dalen elva renner gjennom helt ned til Bjørge. På den siste strekningen renner elva forbi bebyggelse og jordbruksområder til utløpet i Åkersvika.
Hugues de Saint-Martial
Hugues de Saint-Martial (død 1403) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var prost i Kilmacduagh i Irland.
Flagstadelva
Den er 10–12 meter bred og kan vades unntatt i flomtiden.
Hugues de Saint-Martial
Han ble kreert til kardinal 17. september 1361 av pave Innocens VI.
Michael Austin
Michael MacKay «Mike» Austin (født 25. august 1943 i West Orange, New Jersey) er en amerikansk tidligere svømmer som under sommer-OL 1964 i Tokyo var med på å vinne gull på 4×100 m fri stafett for USA. Han ble også nr. seks på den individuelle 100 m fri-øvelsen under det samme mesterskapet.
European Communications
European Communications er et europeisk magasin for ledere og investorer i IKT-sektoren, som har vært utgitt siden 1989. Det er registrert i Storbritannia.
European Communications fokuserer på nyheter for nettoperatører, tjenesteleverandører, plattformleverandører, utviklere og programmvarehus.
Luftbro
En luftbro består av hyppig flytrafikk mellom to eller flere steder gjennom et kortere eller lengre tidsrom på grunn av spesielle forhold.
Da det var på sitt verste i Berlin landet et fly ca. hvert minutt med nye forsyninger.
Henrik Johan Paus
Henrik Johan Paus (født 3. oktober 1799 i Skien, død 21. juli 1893 i Skien) var en norsk advokat, fogd og proprietær. Han var konstituert fogd i Nedre Telemark og Bamble i 1818, ekstraskriver og kopist i Finansdepartementet 1819–1823, amtsfullmektig i Hedemarkens amt 1823–1826, lensmann i Hof 1826–1830, prokurator i Hedemarken 1830–1843, fogd i Østerdalen fogderi 1843–1858 og fogd i Øvre Romerike fogderi 1858–1860. Han eide i 25 år storgården Østerhaug ved Elverum, men flyttet siden til fødebyen Skien. Han var halvbror og nær barndomsvenn av Knud Ibsen, fetter av Marichen Altenburg, og vokste selv opp i Altenburggården sammen med kusinen Marichen som hennes «sosiale bror». Han var dermed onkel til Henrik Ibsen. Han ble oppkalt etter morens første ektefelle Henrich Johan Ibsen. Henrik Ibsen ble trolig oppkalt etter både ham og farfaren med navnene Henrik Johan.
Barndom
Han tilhørte «Skiensgrenen» av slekten Paus og var sønn av skipsfører, skipsreder og proprietær Ole Paus og Johanne Plesner. Han ble oppkalt etter morens første ektefelle Henrich Johan Ibsen, som førte skipet «Caritas» og omkom på sjøen natt til 22. november 1797 da skipet forliste rett sør for Hesnesøya. Henrik Johan Paus var både halvbror til Knud Ibsen og fetter til Marichen Altenburg, Henrik Ibsens foreldre. Han ble født i Skien, men familien flyttet til gården Rising søndre i Gjerpen året etter, etter at foreldrene hadde solgt huset som hadde tilhørt Henrich Johan Ibsen i Løvestrædet. Blant hans faddere var kjøpmann og skipsreder Christopher Blom, som faren hadde vokst opp hos, og andre slektninger i familiene Blom, Plesner og von der Lippe; han var også nevø av eidsvollsmannen Didrich von Cappelen.
Fra femårsalderen var han pleiebarn hos onkelen og tanten Johan Andreas Altenburg og Hedevig Altenburg f. Paus i Altenburggården, der han bodde i resten av sin barndom i rundt ti år og ble kjærlig behandlet ifølge Andreas Bloms opptegnelser. Han vokste dermed opp med kusinen Marichen. Som barn og ungdom var Henrik Johan Paus del av en kameratgjeng på fire sammen med broren Knud Ibsen, Christopher Hansen Blom og Christopher Myhre; «de havde megen fornøielse sammen, særlig mindes egkampningen om vaaren» skriver Andreas Blom. Hans familierelasjoner til Christopher H. Blom er illustrerende for det tette samholdet i skienseliten; Blom var både gift med hans kusine Maria Elisabeth von Cappelen, eidsvollsmannens datter i første ekteskap med Maria Plesner, og bror av eidsvollsmannens andre ektefelle Marie Severine Blom, i tillegg til at de hadde felles aner og lang rekke relasjoner gjennom familien Blom. Under prins Christian Frederiks besøk på Søndre Brekke i Skien i 1813 var de fire vennene til stede sammen, og Paus fortalte senere at prinsen «svang […] sig lystig med bondepiger og piger fra Skiens by» på gårdsplassen på Brekke. Henrik Johan Paus ble konfirmert i Skien søndag 1. oktober 1815 sammen med broren Knud Ibsen og fetteren Knud Plesner Blom av presten Stockfleth.
Karriere som embetsmann og advokat
Han gikk i skole hos ekteparet Rosenberg og siden på borgerskolen i Skien. Fra nyåret 1816 var han ansatt ved kontoret til fogd i Nedre Telemark og Bamble, morens fetter Bendix Plesner, der han blant annet lærte naturrett ved siden av det mer praktiske administrative og rettslige arbeidet. I en alder av bare 18½ år var han i noen måneder selv konstituert som fogd i Nedre Telemark og Bamble mens Bendix Plesner var fraværende på grunn av sitt arbeid i matrikuleringskommisjonen i 1818. I 1819 reiste han til Christiania, der han studerte jus ved Det Kongelige Frederiks Universitet og ved siden av studiene arbeidet som ekstraskriver og fra 1822 som kopist for finansministrene Herman Wedel-Jarlsberg og Jonas Collett i Finansdepartementet frem til 1823. Han ble ferdigutdannet jurist i 1822.
Fra 1823 til 1826 var han amtsfullmektig for amtmann Frederik Heidmann i Hedemarkens amt. I denne stillingen var han amtmannens nærmeste medarbeider og stedfortreder, og fikk et svært nært forhold til Heidmann og hans familie. Fra 1826 til 1830 var han lensmann i Hof i Solør, og han kjøpte gården Tønåsen i Solør. Han ble i 1830 beskikket som prokurator (advokat) ved underrettene i Hedemarkens amt og praktiserte som advokat i 13 år; i tillegg til sine egne saker førte han saker for Røros Verk, alle banksaker og alle regjeringssaker. Han opptrådte undertiden også som settedommer. Han ble i 1842 utnevnt til fogd i Larvik fogderi, men tiltrådte aldri ettersom stattholder Severin Løvenskiold gikk med på å utsette tiltredelsen i påvente av at han fikk et bedre embede, noe han fikk året etter med utnevnelsen til fogd i det langt større Østerdalen fogderi, der han var fogd i perioden 1843–1858. Han var fogd i Øvre Romerike fogderi 1858–1860. Han bosatte seg i Elverum på Skanshagen, senere på Taarnborg, og eide storgården Østerhaug med betydelige skogseiendommer fra 1834 til 1859.
Tilbake i Skien
På grunn av tiltagende dårlig hørsel og skrivekrampe søkte og fikk han 25. februar 1860 avskjed i nåde fra sitt embede som fogd, og flyttet til fødebyen Skien, der han kjøpte eiendommen Lille Follestad av sin fetter Julius Plesner. Han hadde en relativt stor formue og forekommer i oversikter over Skiens mest velstående i bl.a. 1869 og 1872. Han bodde der frem til sin død, 33 år senere. Lille Follestad ble også kalt Fogdegården etter ham. Lille Follestad lå sentralt i Skien rett overfor Klosterøya, med rundt hundre meter strandlinje; eiendommen hadde blitt avertert til salg i 1859 og da blitt beskrevet som «det for sin skjønne Beliggenhed bekjendte smukke Landsted 'Lille Follestad' tæt ved Byen» med «herskabelig Bolig» med ni rom, bryggerhus, to kjellere, stall, fjøs, 6 mål blomster- og frukthage, et mindre toroms hus ved sjøen m.m.
Peter MacNicol
Peter MacNicol (født 10. april 1954 i Dallas i Texas) er en amerikansk skuespiller som er kjent som advokaten John Cage i TV-serien Ally McBeal. Han ble tildelt en Emmy for denne rollen i 2001. Han var med i serien Numb3rs som fysikeren Larry Fleinhardt. Han hadde også en rolle i serien 24 som Tom Lennox.
Biografi
Peter MacNicol vokste opp i Texas og var den yngste av fem barn. Han begynte å studere på University of Minnesota og spilte samtidig to sesonger på Guthrie Theater. Etter en tid ble han oppdaget av en talentspeider fra New York som ba han flytte til Manhattan. Kort etter dette spilte han i et off-Broadway stykke, Crimes of the Heart. Produksjonen flyttet etter hvert til Broadway, og MacNicol vant Theater World Award. Det var her han ble spurt av en «rolleagent» om han ville komme og lese for sin endelige rolle i filmen Sophie's Choice.
Henrik Johan Paus
Familie og ettermæle
Han var farfar til bl.a. godseier og pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus, som var arving til trelastfirmaet Tostrup & Mathiesen og som ble tildelt tittelen greve av pave Pius XI, samt til britisk diplomat Christopher Lintrup Paus og veiingeniør Hans Wangensten Paus. Han var oldefar til ambassadør Thorleif Lintrup Paus og Norsk Hydro-direktør Ulf Olafsøn Paus. Sistnevnte var far til industrileder Nicolay Paus (f. 1959), gift med Fanny Langaard, datter av industrilederen Christian Langaard og oldebarn av Christian Langaard.
Nevøen Henrik Ibsen fikk samme navn som ham, Henrik Johan, og ble dermed oppkalt både etter sin biologiske farfar og etter onkelen Henrik Johan Paus, som stod begge foreldrene nær.
Ombordstigningsbro
Ombordstigningsbro eller embarkeringsbro (engelsk jetway, jet bridge eller aerobridge) er en gangbro som kobler en flyplassterminals utgang (gate) direkte til et fly parkert på sin oppstillingsplass. Broen muliggjør av- og ombordstigning uten at flypassasjerene behøver gå utendørs, og øker også sikkerheten gjennom å begrense passasjerenes bevegelsesfrihet.
For å kunne tilpasses ulike fly er broen rørlig i flere ledd og opereres vanligvis med en joystick. Docking stiller også krav til eksakt parkering av flyet, noe som forenkles av malte markeringer på bakken. De største flyene kan tilkobles med flere broer for å minske tiden for av- og ombordstigning.
Acomoptera
Acomoptera er en slekt i familien soppmygg (Mycetophilidae). Slekta har kun én art representert i Europa.
Biologi
Larvene utvikles i sopp, ved råtnende treverk eller under bark.
Norsk Laserklubb
Norsk Laserklubb er den norske klasseklubben for jolleklassene Laser, Laser Radial og Laser 4,7.
Mark Messier
Mark John Douglas Messier (født 18. januar 1961 i St. Albert, Alberta) er en canadisk tidligere ishockeyspiller. Han begynte sin profesjonelle ishockeykarriere i World Hockey Association (WHA). I 1979 debuterte han i NHL for Edmonton Oilers, i den andre runden av sesongens 48. kamp.
I sin tredje sesong i NHL oppnådde Messier over 100 poeng. Han vant Conn Smythe Trophy som viktigste spiller (Most Valuable Player – MVP) da Edmonton Oilers vant Stanley Cup i 1985. Dette var et av Messiers seks mesterskap. Tre av disse mesterskapene vant han med Oilers, sammen med en av ishockeyens mest kjente profiler, Wayne Gretzky. Da Gretzky ble solgt til Los Angeles Kings ble Messiers Oilers nye stjerne, og scoret karrierens høyeste antall poeng samtidig med at Oilers vant Stanley Cup i 1990.
Messier ble så byttet mot New York Rangers-spillerne Bernie Nicholls, Steven Rice og Louie Debrusk, og i 1994 var han med på å vinne Stanley Cup for Rangers. I 1997 flyttet Messier over til Vancouver Canucks. Denne overgangen ga imidlertid ikke de ønskede resultatene. Messier slet med skade og fikk begrenset spilletid i Vancouver. I år 2000 returnerte han til New York Rangers. Selv om han ikke lenger kunne utvise den samme kombinasjonen av kraft, teknikk og fart, var Messier fortsatt en verdifull spiller for Rangers.
Mark Messier la opp 43 år gammel før 2005-2006-sesongen. Den 12. januar 2006 hengte New York Rangers opp hans drakt med spillernummer 11, på en av æresplassene i taket på Madison Square Garden.
Messier ble i 2017 utnevnt til officer av Order of Canada.
Pinocchio
Pinocchio (italiensk: Le avventure di Pinocchio. Storia di un burattino; «Pinocchios eventyr, fortellingen om en dukkemann»), er en barnebok fra 1883 av den italienske forfatteren Carlo Collodi (1826–1890). Boka er særlig kjent fra Walt Disneys tegnefilmversjon Pinocchio fra 1940.
Tredukken Pinocchio får oppfylt sitt høyeste ønske når han blir levende. En oppdragende fe veileder ham om gode dyder. Som straff for dårlig oppførsel blir han forvandlet til et esel og en fisk, og nesen hans vokser når han lyver.
Bakgrunn
Pinocchio ble først publisert i det ukentlige barnebladet Giornale per i Bambini 1881–83 – første gang 7. juli 1881, og utkom i bokform i 1883. Hovedpersonen er inspirert av det italienske marionetteteateret, og kan beskrives som «en commedia dell'arte-figur.».
Da boken utkom hadde Collodi allerede utgitt noen andre barnebøker: en samling eventyr oversatt fra fransk, og de første av åtte bøker om Giannettino («Lille Gianni», 1877–90), en slags kombinerte skolebøker og fortellinger for barn.
Opprinnelig hadde ikke Collodi tenkt å utvikle fortellingene om Pinocchio til en hel roman. Han satte opprinnelig strek etter at det femtende kapitlet sto på trykk 10. november 1881. I denne samlingen av femten fortellinger skulle hovedpersonen først og fremst tjene som et skrekkeksempel på hva som skjer når et barn får mulighetene åpnet opp for seg, men velger å la seg styre av lystprinsippet. På lesernes oppfordring vendte imidlertid Pinnochio tilbake til bladets sider fra og med 16. februar 1882.
Boka ble en umiddelbar suksess, og utkom i fire utgaver før forfatterens død i 1890. Den første engelske utgaven utkom i 1892.
Innhold
Kjernefamilien i historien er Pinocchio, en marionettdokke som blir levende; faren hans, den fattige treskjæreren Geppetto som ønsker seg en sønn; og den gode feen som gir gutten moralsk veiledning. Som straff for dårlig oppførsel blir han blant annet forvandlet til et esel og en fisk, og nesen hans vokser når han lyver. Hvert kapittel begynner med en merkelig hendelse som utvikler seg til en nesten-katastrofe.
Boken har blitt tolket på mange ulike måter. «From Gerard Genot's structuralist reading, to Emilio Servadio's psychoanalytic, to Elémire Zolla's mythopoetic interpretation up to Cardinal Giacomo Biffi's theological christological reading, Collodi's puppet has been compared with heroes and anti-heroes of the great epics of the Western tradition such as Odysseus, Aeneas, Christ, Dante the Voyager, Don Quixote, Candide, Renzo Tramaglino» På samme måte som i den samtidige boka Tom Sawyer (1884) stiller boka spørsmålet om det er brytet verdt å bli veloppdragen og sivilisert. Pinocchio svinger mellom to impulser: på den ene siden å bli sivilisert og være sin far til ære, og på den annen side å følge utforskertrangen og lystimpulsene. Boka kan også sees som en historie om det grunnleggende godhjertede og velmenende barnet. Det er også mulig å oppfatte historien som en fabel om Collodis egne vansker med å finne innpass i sosieteten i Firenze i sine oppvekst- og etableringsår.
Boka kan oppfattes som en dannelsesroman. Den amerikanske psykoanlytikeren Willard Gaylin peker i en bok på at romanen skildrer et barns reise fra ubevisst narsisisme til moden etisk bevissthet. Som dannelsesroman sees den ikke bare som en historie om å bli et veloppdragent barn, men også som en historie om å bli et sant menneske.
Sammenlignet med Disneys film, som er den versjonen flest kjenner, er Collodis originale roman villere i svingene. Innfallene er villere og oppdragelsestemaet er strengere. Disneys Pinocchio er troskyldig og rund i formene, mens Collodis original er mer arrogant.
Pinocchio i Norge
Den første norske utgaven var Pinockio og hans forunderlige eventyr (1921), oversatt av Margrethe Munthe. En ny oversettelse av Anne Margrethe Konow Lund kom i 1956: Pinocchio – en tredukkes merkelige opplevelser med illustrasjoner av Patrick Mathews. Roberto Innocentis bilder ble brukt med en ny oversettelse av Anne Lømo i 1988; Lømos oversettelse er også brukt med den tysk-norske illustratøren Werner Grossmann bilder i 2002.
Ingvar Danielssons dramatisering av boken ble først satt opp på Rogaland teater sesongen 1970/71. Runar Borge og Tor Hultin musikalversjon ble satt opp på Det norske teatret i 1978. En dramatisering av Inger-Margrethe Lunde ble satt opp på Det norske teatret i 1992. Klaus Hagerup dramatiserte for Rogaland teater i 1996. Hanne Tømta og Kristian Lykkeslet Strømskag dramatiserte for Nationaltheatret i 2009.
Kongens Nytorv (København)
Bebyggelsen
Kongens Nytorv ble plassert der Østerport hadde stått frem til 1647. Etter at byporten og vollene var blitt flyttet, lå torget der, ubebygd med halvt nedrevne voller, enorme jordhauger og søle, brukt som avfallsplass og havn for båter fra Halland, som la til havn i den lille viken Krabbeløkke ved det nåværende Nyhavn. De gamle vollene, vollgraver og søppeldynger hadde etterlatt plassen som et kupert terreng, slik at den for moro ble kalt Hallandsåsen etter det svenske landskapet med samme navn.
Kongen bestemte at grunneierne fikk bebygge torget, men bare med fornemme hus. I de følgende år skjøt det opp en rekke paléer rundt torget. Det første var Gyldenløves palé (det nåværende Charlottenborg), oppført i årene 1672-83 av Ulrik Fredrik Gyldenløve. Deretter fulgte Thotts palé fra 1683, oppført av Niels Juel. I dag huser det den franske ambassaden.
På 1600-tallet foretok militæret sine avstraffelser på Kongens Nytorv. Tre galger stod oppstilt på torget, samt andre torturredskaper. På Kongens Nytorv kunne man se dødsdømte desertører spille terning på trommen om hvem som skulle henges, mens de andre slapp unna. Senere flyttet militæret avstraffelsene ut til Kastellet.
Rekognoseringssatellitt
En rekognoseringssatellitt, overvåkningssatellitt eller spionsatellitt er en kunstig satellitt med militære etterretningsoppgaver. Slike satellitter benytter kamera, radar eller annet utstyr for å skaffe informasjon om militære forhold i andre land, slik som styrkeforflytninger, militære anlegg eller kommunikasjon.
Kongens Nytorv (København)
Giethuset
Etter oppføringen av det nåværende Kongelige Teater i 1870-årene ble det tidligere teateret revet, og Kongens Nytorv utvidet med den åpne plassen mellom teateret og Hotel du Nord. Hotellet lå der Magasin du Nord ligger i dag. På teaterets tomt lå tidligere byens kanonstøperi, kalt Giethuset, av det tyske verbet giessen (= støpe). Det lå svært beleilig til, i nærheten av Holmen og verftet, og i 1729 besøkte Frederik IV Giethuset for å overvære en kanonstøpning. Uheldigvis revnet formen, metallet fløt ut og satte fyr på blant annet en søyle av treverk, som bar tribunen der kongen satt. Tribunen braste sammen, men ut av røyken kom kongen, nokså uskadd.
Rekognoseringssatellitt
Rekognoseringssatellitter ble først tatt i bruk på 1960-tallet. Det finnes fire typer rekognoseringssatellitter etter om formålet er bildeetterretning, signaletterretning, tidlig varsling eller avdekking av kjernefysiske eksplosjoner.
Kongens Nytorv (København)
Kongens Nytorv i våre dager
Københavns metro åpnet i oktober 2002 og hadde fra starten av en stasjon på Kongens Nytorv. I august 2002 til september 2005 gjennomgikk torvet, som en del av renoveringen, større trafikkendringer. Veibanene ble trukket lenger ut og ga mer plass til selve torget. Kommunen hadde imidlertid ikke råd til å ferdigstille renoveringen av torget. Et gammelt forslag om å finansiere renoveringen ved å bygge et underjordisk parkeringsanlegg hadde blitt nedstemt av Borgerrepræsentationen i 2000 som følge av folkelig motstand. I april 2003 meldte det seg et anonymt fond som ønsket å sponse prosjekter med 50 millioner kroner, noe som muliggjorde ferdigstilling av prosjektet. 8. juni 2004 ble det offentliggjort at giveren var Oticon-fondet, i anledning Oticons 100-årsjubileum samme dag.
Rekognoseringssatellitt
Typer og anvendelse
Rekognoseringssatellitter går typisk i lave baner, gjerne polarbaner, og på grunn av dette bremses de av jordens atmosfære og har kort levetid.
Kongens Nytorv (København)
Kongens Nytorv i våre dager
Hver sommer møtes årets kull nyutklekkede studenter fra Københavnsområdet og danser rundt rytterstatuen. Denne tradisjonen er over 100 år gammel, men var forbudt under den tyske okkupasjonen.
Rekognoseringssatellitt
Typer og anvendelse
Denne type satellitter kan være utstyrt med kamera av ulike slag for bildeetterretning, enten det gjelder optiske kamera, digitalkamera eller termografisk kamera. De første rekognoseringssatellittene tok bilder på film som ble sendt tilbake til jorden i kapsler. Det tok dermed tid å framskaffe bilder og få dem analysert og materialet ble derfor mest benyttet til strategisk analyse. Teknologien er senere utviklet slik at bilder kan overføres direkte, slik at bildeetterretning fra rekognoseringssatellitter også kan benyttes taktisk i militære operasjoner.
Kongens Nytorv (København)
Kongens Nytorv i våre dager
Hver vinter omdannes Kongens Nytorv til en stor skøytebane, hvor byens borgere og turister kan ta seg en gratis skøytetur rundt Krinsen.
Rekognoseringssatellitt
Typer og anvendelse
Satellitter utstyrt med radar, i hovedsak syntetisk apertur-radar, brukes for å ta nattbilder eller når det er overskyet vær. Radar gir imidlertid bildemateriale med dårligere oppløsning.
Satellittene kan også utstyres med annen type utstyr for signaletterretning, målings- og signaturetterretning eller andre typer etterretning. Satellitter for signaletterretning kan fange opp sambands- og radarsignaler over andre land, men er ikke i stand til å overvåke kommunikasjon som går i landlinjer.
Varslingssatellitter benyttes til å overvåke rakettutskyting og lufttrafikk, for på den måten å kunne oppdage fiendtlig angrep på et tidlig tidspunkt. Rekognoseringssatellitter kan også være spesielt utstyrt for overvåking av avtaler om nedrusting og våpenbegrensninger.
Gilles Aycelin de Montaigu
Gilles Aycelin de Montaigu (død 5. desember 1378) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Terouane i Frankrike og kansler for den franske konge.
Han ble kreert til kardinal 17. september 1361 av pave Innocens VI.
Han var nevø av pave Klemens VI.
Olympus Mons
Olympus Mons er en vulkan på planeten Mars, og det høyeste kjente fjellet i vårt solsystem. Fjellet har en høyde på 26 000 meter i forhold til slettene rundt. Dette er omtrent 3,21 ganger så høyt som Mount Everest er over havet.
Giovanni Schiaparelli betraktet området der fjellet er og kalte det Nix Olympica, «Olympisk snø», med tanke på det greske fjellet Olympos. Siden har astronomer forandret navnet til Olympus Mons, som simpelthen betyr «fjellet Olympus».
Olympus Mons er en skjoldvulkan og er mye bredere enn det er høyt. Den dekker et område på størrelse med Arizona eller De britiske øyer. Grunnflaten er mer enn 500 km i diameter og omgitt av en 6000 m høy klippe. Enkelte astronomer forestiller seg at grunnflaten til Olympus er så stor, at hvis man gikk på fjellet hadde man nesten ikke kunnet merke det på grunn av at helningen i fjellet er så liten i forhold til Mars' overflate.
Man har tenkt seg at den ikke har hatt noe utbrudd på mange millioner år. Imidlertid har noen fotografier kunnet tyde på at noen lavastrømmer er ganske unge (anslått til 2 millioner år gamle). Noen astronomer tenker seg at det ikke kan utelukkes helt at det fortsatt finner sted noe vulkansk aktivitet.
Stella
Stella er et kvinnenavn dannet av det latinske ordet stella som betyr «stjerne». Stella er også en gresk feminin form av mannsnavnet Stelios, en variant av Stylianós, som kan ha opprinnelse i greske stylos eller styli, «søyle».
Estelle er en fransk form av navnet.
Utbredelse
Stella er kjent brukt i diktning fra 1500-tallet. Navnet ble vanlig som jentenavn fra 1800-tallet. Det er kjent brukt i Danmark, Norge og Finland fra 1800-tallet.
Stella har navnedag i flere land:
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Los Teques
Byen ble grunnlagt i 1777. I 2001 hadde den ca. 140 000 innbyggere.
Saint-Chamond
Kommunen ligger 13 km øst for Saint-Étienne og rundt 45 km sørvest for Lyon. Saint-Chamond er det tredje største befolkningssenteret i departementet Loire, etter Saint-Étienne og Roanne.
Saint-Chamond har navn etter en helgen fra det syvende århundre.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Chamond
Sammensatte sukkerarter
Sammensatte sukkerarter er sukkerarter satt sammen av enkle sukkerarter, vanligvis ved avspaltning av ett vannmolekyl for hvert av de enkle sukkermolekylene, som settes sammen med et annet.
Sammensatte sukkerarter deles gjerne inn i disakkarider («doble» sukkerarter) og polysakkarider («mangesammensatte» sukkerarter).
Trirem
Triremer (gresk Τριήρεις fl. (Τριήρης entall)) er flere forskjellige typer antikke krigsskip. På norsk gjøres det ikke forskjell mellom de greske trieres og de latinske triremes. Noen språk beskriver disse skipene med forskjellige navn.
Den tidlige typen hadde tre rekker med årer på hver side, bemannet med en mann per åre. De har sin opprinnelse hos fønikerne og er best kjent fra flåtene til antikkens Hellas. De tidlige triremene var en utvikling av pentekonter, eldre krigsskip med en enkel rekke på 25 årer på hver side. Triremen var ordnet slik at den kunne ha tre beker per vertikale seksjon med en roer på hver. Utriggeren over relingen holdt den tredje rekken av årer på dekk ute av veien for de to første under dekk. Tidlige triremer var de dominerende krigsskipene i Middelhavet fra det 7. til det 4. århundre f.Kr.
De tungt beskyttede gresk/fønikiske triremene var hovedskipene i de fleste mariner i tiden til quinquiremer/penterer. Som disse var alle roerne nå beskyttet under dekk og slaget ble hovedsakelig utkjempet av marinesoldater. Et annet klassifiseringssystem ble også brukt som henviste til menn per vertikal seksjon, slik at de ikke nødvendigvis hadde tre rekker med årer lenger.
Lette romerske triremer erstattet liburniernes i den sene romerske marine. De var som de tidlige triremene en lett type krigsskip, men med 150 roere under dekk i stedet for 170, hadde lett beskyttelse, men betydelig flere marinesoldater og mindre strukturell støtte for å ramme fiendtlige skip. Senere utviklet den seg til den tyngre dromonen.
Katapleksi
Katapleksi (av gresk kataplexis = nedslå) er en plutselig og kortvarig kraftløshet i musklene som, som regel, utløses av en følelsesmessig reaksjon.
Trirem
Opprinnelse
Tidspunktet for introduksjonen av triremen er usikker, ikke bare på grunn av tvetydighetene i de få spredte gangene triremer nevnes av antikke greske forfattere som Herodot og Thukydid, men også på grunn av utviklingen av skipet ikke er godt nok forstått. Ifølge Thukydid ble triremen introdusert av Ameinokles fra Korint sent i det 8. århundre f.Kr. Men vi vet også at triremer ikke var virkelig effektive i sjøoperasjoner før rundt 525 f.Kr. da herskeren Polykrates fra Samos klarte å bidra med 40 triremer til en felles invasjon av Egypt, ifølge Herodot. De 40 skipene Polykrates bidro med var fremdeles relativt primitive, og athenerne klarte på ti år i det tidligere 5. århundre f.Kr. å forbedre designet såpass mye at de sikret herredømmet til sjøs i 60 år. Noen historikere hevder derfor at introduksjonen av triremer ikke fant sted før under styret til Polykrates, siden det er kjent at han hadde en flåte av pentekontere i begynnelsen av sitt styre, men likevel hadde gått over til triremer innen 525 f.Kr. Dette ville gjøre athenernes revolusjon av designet mer antagelig.
Katapleksi
Katapleksi opptrer vanligvis i nakkemusklene, men i visse fall kan også bena svikte. Katapleksi kan forekomme uten sykelig årsak, men rammer oftest personer med sykdommen narkolepsi.
Trirem
Opprinnelse
Legg dette til usikkerheten rundt terminologien som ble brukt i antikke tekster, så blir introduksjonen sent i det 8. århundre svært tvilsomt. Der er ingen garantier for at når antikke forfattere faktisk henviste til triremer og brukte begrepet «trieres», ikke mente hvilket som helst «krigsskip».
Katapleksi
På tross av nært slektskap med narkolepsi, behandles ikke katapleksi på samme måte. (Natrium)gamma-Hydroksybutyrat (GHB) viser seg å behandle både katapleksianfall og reduserer søvnbehovet på dagtid. Katapleksi kan også behandles alternativt uten amfetamin-preparater med Modafinil.
Trirem
Opprinnelse
Men der er noen momenter som antyder en tidligere introduksjon. Herodot nevner at den egyptiske faraoen Neko (610–595 f.Kr.) bygget triremer på Nilen for tjeneste i Middelhavet og i Rødehavet for tjeneste i Indiahavet. Faraoen hadde sterke bånd til Hellas og særlig med Korint hvor det er antagelig, dersom korinterne faktisk introduserte skipet sent i det 8. århundre, at han skaffet seg designet.
Katapleksi
Alvorlige tilfeller av katapleksi kan være vanskelig å oppdage uten kontinuerlig hjertemonitor, auditory pulse oximeter.
Trirem
Opprinnelse
I tillegg er der et fragment av attisk keramikk som dateres til mellom 735 og 710 f.Kr. og som ser ut til å vise et skip med tre nivåer av roere, selv om den tredje etasjen er ubemannet i illustrasjonen. Det er antatt at bildet representerer et tidlig eksempel, eller til og med en prototype, av en trirem. Det ubemannede tredje nivået er vurdert gjennom proporsjoner av tidligere introduksjonsteori som ganske naturlig, siden illustrasjonen er del av et relieff som avbilder en evakuering og roere ville være mangelvare.
Frecuencia Latinoamérica
Frecuencia Latinoamérica er et amerikansk, spanskspråklig medieselskap som tilbyr nyheter, events og publikasjoner innen trådløse tjenester, bredbånd, mobil og innholdsindustriene. Markedsområdet er både Latin-Amerika og spansktalende, hispanos, i USA. Frecuencia ble grunnlagt i 1995, og eies av ITP Editorial.
Trirem
Opprinnelse
Det er fremdeles usikkert om hvilken av de to teoriene som er den virkelige, og mye forskning pågår fremdeles rundt spørsmålene som tar for seg introduksjonen av dette krigsskipet.
Frecuencia Latinoamérica
Selskapet var regionens første nyhetsaktør på sitt felt, og driver:
Edsåsdalen
Edsåsdalen er et tettsted i Åre kommune, Jämtland, Sverige. Edsåsdalen ligger 8 kilometer fra Undersåker og var opprinnelig to småbyer, Edsåsen og Dalen. Byen ligger på sydkanten av Renfjället i den sydlige delen av Årefjällen på ca. 600 meters høyde. Stedet har et eget skiheisystem (som fram til 2000 var en del av Åres store skiområde). De fleste av de bofaste er sysselsatte i turistnæringen, men også innen jord- og skogbruk. Byen er forholdsvis rolig, og derfor populær blant barnefamilier i skisesongen.
Köjagården er det største hotellet i byen. Köjan, som hotellet kalles, var på 1920-, 30- og 40-tallet et av de "klassiske" fjellhotellene, med prominente gjester som Gustaf VI Adolf, Tage Erlander og mange andre.
Frecuencia Latinoamérica
Eierselskapet ITP Editorial er registrert i Coral Gables i Florida, USA.
Edsåsdalen
Noen kilometer øst for Edsåsdalen ligger Undersåkers jernbanestasjon, med direkteforbindelser til blant annet Stockholm, Göteborg, Halmstad, Uppsala, Östersund, Sundsvall og Trondheim.
Trirem
Konstruksjon og evne
Sjøkamp under triremens fremvekst fant hovedsakelig sted ved å ramme fiendens fartøyer som da ble umanøvrerbare og kunne erobres. For at dette skulle fungere godt, måtte båtene både være raske og manøvrerbare som betyr at de måtte ha et stort antall roere, men måtte forbli så tynne og korte som mulig. Tidligere ble langbåter av økende lengde brukt, noe som kulminerte i pentekonter som var rundt 35 meter lange med 25 årer på hver side. Dette var den praktiske størrelsesgrensen for det designet. Triremer var en måte å konstruere raskere skip uten å gjøre dem for lange.
Edsåsdalen
Historikk
I området har fjelljordbruk blitt drevet i lang tid, antagelig siden jernalderen.
Trirem
Konstruksjon og evne
Triremer utgjorde mange utfordringer for de antikke båtbyggerne. Inntil nylig betvilte noen historikere at triremer bestod av tre rekker med årer da de mente at konstrueringen var umulig for båtbyggerne på den tiden. Noen foretrakk å forklare navnet ved å antyde at triremer hadde en rekke med årer med tre mann på hver åre, andre foreslo at roerne var delt inn i fremre, midtre og bakre seksjoner.
Edsåsdalen
Historikk
Ifølge den lokale tradisjonen skal noen av Karl XIIs karolinere ha overnattet i bygden etter Karolinernes dødsmarsj i 1718–19.
Trirem
Konstruksjon og evne
Triremer måtte stabiliseresm noe som begrenset deres høyde. Den laveste rekken av roere var bare rundt en halv meter over vannlinjen. Årene deres stakk ut gjennom hull med lær rundt for å holde vannet ute. Topprekken hvilte på en utrigger som stakk ut fra skroget med rundt 60 cm. Roerne ble pakket tett sammen, de nederste hadde nesen nesten presset inn i baken på mennen over og foran seg, en ukomfortabel posisjon som ble kommentert av Aristofanes.
En athensk trirem var rundt 35 meter lang, med en bom på rundt 5 meter. Den hadde 170 roere i tillegg til en kaptein, 20 i mannskapet og 10 marinesoldater. På hver side av fartøyet var der 31 thranites (topprekken, fra thranos, utriggeren) med årer på rundt 4 m, 27 zygites (midtre rekke som satt på zygos, kryssbjelken) med årer på rundt 3 m og 27 thalamites (den nederste rekken) med årer på 2 m. Kapteinen på en trirem ble kalt trierark.
Bladene på årene var mindre enn 30 cm fra hverandre, noe som gjorde det svært vanskelig å ro uten å blande årene. De to hovedtaktikkene ved ramming var forsøk på å ta fienden i flanken og forsøk på å gli langs siden på fienden med årene trukket inn, dermed knakk de fiendens årer og gjorde at den ikke kunne flytte på seg. Disse vanskelige manøvrene krevde stor dyktighet og konsentrasjon fra roerne. En eneste mann ute av rytmen kunne få hele mannskapet ut av rytmen. Mannskapet på triremer måtte trene hardt og lenge, men var godt betalte. I motsetning til tradisjonene til noen andre antikke mariner, var ikke roerne på triremer slaver, men frie fattige borgere rekruttert fra bystatene. Slaver som ble innkalt til galeiene i nødstilfeller ble satt fri før de ble satt inn i tjeneste. Den resulterende frigjøringen av et stort antall slaver etter de persiske invasjonene førte til endringer i det athenske samfunnet. Dermed var det viktig for mannskapet at deres by overlevde og en kunne regne med at de ville trene hardt og var pålitelige i kamp. De tre rekkene med roere betydde at triremene ikke satt særlig lavt i vannet og hadde en tendens til å tippe over, særlig i dårlig vær. De var utstyrt med seil som ble tatt ned før slag, men dårlig plass gjorde dem lite passende for reiser over lange distanser dersom de ikke var nær vennligsinnede områder som de kunne slå leir på om natten, særlig siden de vanligvis ikke hadde forsyninger av ferskvann med seg. Noen ganger ble de og andre galeier brukt til å frakte last, men relativt mer stabile skip ble som oftest brukt.
Taktikk
Flåter med triremer brukte svært varierte taktikker. Periplovs (gresk for «å seile rundt») involverte flanking eller omringing av fienden for å angripe dem i den sårbare bakdelen. Diekplovs («seile ut gjennom») involverte et konsentrert angrep for å lage et hull i fiendens linje. Dette gjorde at galeiene kunne bryte gjennom og angripe linjen bakfra. Kuklos («sirkel») var en defensiv sirekl som ble brukt mot disse taktikkene. I alle disse manøvrene var evnen til å akselerere fortere, ro fortere og snu skarpere enn fienden svært viktig.
Begynnelsen av det 5. århundre f.Kr. var tidspunktet for en konflikt mellom byene i Hellas og det ekspansjonistiske persiske riket under Dareios I og Xerxes I av Persia som leide skip fra sine fønikiske byer.
Triremer kjempet i sjøslag i peloponneserkrigen, inkludert slaget ved Aegospotami som beseglet nederlaget til det athenske sjøforbundet for Sparta og dets allierte.
Endringer i trefninger og konstruksjon
I hellenistisk tid var den lette triremen erstattet av større krigsskip i de dominerende marinene, særlig penter/quinquerem. Det største antallet var tre årer over hvenadre for å koordinere effektivt. Tallene referete ikke lenker til rekkene med årer (birem, trirem og wuinquerem), men til antallet roere per vertikale seksjon, ofte med flere menn per åre. Grunnene til denne utviklingen var beskyttelse på skrogene til krigsskipene mot ramming som igjen krevde tyngre skip for vellykkede angrep. På denne måten økte behovet for roere per skip og begge deler gjorde det mulig å bruke mindre trent personell for å bevege disse nye skipene til den minste angrepsfarten på 10 knop. Denne endringen ble fulgt av en økt avhengighet på taktikker som bording, trefningsstyrker som brukte prosjektiler og bruke krigsskip som plattformer for artilleri.
Triremer fortsatte å være hoveddelen av alle mindre mariner. Mens grekerne utviklet quinquerem, hadde det greske hjemlandet og koloniene ikke råd til triremer. Den ble brukt av diadoki–rikene og sjømakter som Siracusa, Karthago og senere Roma. Forskjellen fra de athenske skipene var at de var beskyttet mot ramming og bar betydelig flere marinesoldater. Lettere versjoner av triremen og mindre fartøyer ble ofte brukt som støttestyrker og var ganske effektive mot tyngre skip, takket være deres større manøvrerbarhet.
Med Romas vekst hersket den største flåten av quinquiremer midlertidig over Middelhavet, men under borgerkrigene etter Cæsars død var flåten på feil side og en ny krigsmetode med lettere liburniere utviklet. I keisertiden var flåten relativt liten og hadde for det meste politisk innflytelse siden den kontrollerte kornforsyninger og bekjempet pirater som vanligvis brukte lette biremer og liburniere. Flåten var igjen sentrert rundt de lette triremene i stedet for de vellykkede liburnierne fra borgerkrigen, men fremdeles med mange marinesoldater. Ut av denne skipstypen ble dromonene utviklet.
Rekonstruksjon
I 1985–1987 bygget en skipsbygger i Piraeus en rekonstruksjon av den athenske triremen «Olympias». Han ble finansiert av Frank Welsh (en bankmann, forfatter og trirem–entusiast fra Suffolk) og fikk råd av historikeren J.S. Morrison og marinearkitekten John F. Coates. Skipsbyggeren og Welsh grunnla Trireme Trust som satte i gang og ledet prosjektet. Skipet ble bygget på informasjon fra bevis fra undervannsarkeologi.
«Olympias» hadde et mannskap på 170 frivillige roere og oppnådde i 1988 9 knop (17 km/t). Disse resultatene som ble oppnådd med et uerfarent mannskap, antyder at de antikke forfattere ikke overdrev ytelsen i rett linje. I tillegg klarte «Olympias» å foreta en vending på 180° på et minutt og i en bue som ikke var bredere enn to og en halv skipslengde. Ytterligere tester fant sted i 1987, 1990, 1992 og 1994. I 2004 ble «Olympias» brukt seremonielt for å transportere den olympiske ild fra havnen til Keratsini til hovedporten til Piraeus da den olympiske fakkelstafetten gikk inn i sine siste etapper til åpningsseremonien i Sommer-OL 2004.
Byggerne av rekonstruksjonsprosjektet regnet det som effektivt bevist det som tidligere var i tvil, at athenske triremer var ordnet slik at mannskapet var plassert i tre nivåer med en person per åre. Dette ville ha utgjort den optimale bruken av de tilgjengelige indre dimensjonene. Men siden moderne mennesker er i gjennomsnitt 6 cm høyere enn de antikke grekerne, og de samme dimensjonene kan antas å gjelde for roere og andre atleter, førte konstruksjonen til et fartøy som fulgte de nøyaktige målene til det antikke fartøyet til trange trange roforhold og restriksjoner på det moderne mannskapets evne til å drive fartøyet med full effektivitet, som kanskje forklarer hvorfor den antikke fartsrekorden ikke er slått.
Overhengende fare (film)
Overhengende fare (originaltittel: Clear and Present Danger) er en amerikansk actionthriller fra 1994 basert på Tom Clancys roman med samme tittel fra 1989. Filmen er en oppfølger til Patriotenes spill (1992) og handler om CIA-agenten Jack Ryan, som denne gang må kjempe mot politisk korrupsjon i USA og narkokartellene i Sør-Amerika. Hovedrollen som Ryan blir spilt av Harrison Ford, mens andre sentrale roller spilles av Willem Dafoe, Miguel Sandoval og Anne Archer. Regi er ved Phillip Noyce.