cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wallander – Brødrene
Handling
Ekteparet Olof og Carolina Wrangel blir funnet myrdet på sitt storslagne gods. Etterforskningen viser at kvinnen ble torturert og voldtatt foran øynene på sin mann før de begge møtte døden. En død som må ha kommet som en befrielse med tanke på den utspekulerte tortur de begge måtte tåle. Til å hjelpe seg med saken har Kurt Wallander sin datter Linda og kriminaletterforsker Stefan Lindman, som begge nå får vise at de er minst like flinke etterforskere som Wallander.
Sakte, men sikkert peker alt mot at det iscenesatte dobbeltdrapet handler om hevn, en hevn som skriver seg 20 år tilbake i tid.
Fylkesvei 4218
Fylkesvei 4218 går mellom Skreå og Åmli i Sirdal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 982 (Vest-Agder).
Sobrado
Sobrado er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Christian Carion
Christian Carion (født 4. januar 1963 i Cambrai) er en fransk filmregissør.
Stephen Harrison
Stephen John Harrison (født 1960) er en britisk forsker innenfor feltene klassisk arkeologi, antikkens litteratur og tradisjon. Han har vært ansatt ved kollegiet Corpus Christi College, Universitetet i Oxford siden 1987, og har pr. 2022 titlene Senior Research Fellow og Professor of Latin Literature.
Harrison har jevnlig forskningsopphold i Italia og Hellas og har i flere år deltatt i et samarbeidsprosjekt med forskere i Nederland og Tyskland.
Under the Misteltoe
Under the Misteltoe er et musikk-EP med Ronni Le Tekrø & The Evil Elf Band, utgitt i 2002.
Stephen Harrison
Han har vært gjesteforsker ved universiteter i mange land, som Stanford, IAS Princeton, SNS Pisa, Rome (La Sapienza), Siena, Universitetet i Bergen, København, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), Tel Aviv, Jerusalem and the Universities of Canterbury and Otago in New Zealand.
I 2022 ble Harrison utnevnt til æresdoktor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).
Publikasjoner
Oppdatert publikasjonsliste pr. 2022:
Dødehavet
Dødehavet (arabisk: al-Bahr al-Mayyit, hebraisk:  Yam Hamelaḥ) er en innsjø ved Jordanelvens utløp som ligger med om lag like store deler i Jordan, Vestbredden og Israel. Dødehavet er kjent for sitt saltholdige vann, ca. 34 %, og som det laveste punkt på kloden. Det høye saltinnholdet gjør at det nesten ikke finnes liv i Dødehavet. Overflaten ligger i dag på 415 muh., mens den historiske normalen er 395 muh.
Geologi
Geologer mener Jordandalen med Jordanelva, Genesaretsjøen (Galileasjøen/Tiberiasjøen) og Dødehavet ble dannet for 8 millioner år siden som følge av forskyvninger i litosfæren mellom den afrikanske plate og den indoaustralske plate. Forkastningen som er 6 000 km lang strekker seg fra Syria i nord, gjennom Rødehavet, Eritrea, Djibouti, Etiopia, Uganda, Kenya, Rwanda, Burundi, Tanzania, Malawi og til Mosambik i sør.
Miljøtrussel
Etter at vannstanden de siste årene har sunket sterkt består Dødehavet nå av to helt separate deler. Tidligere var det en halvøy ved al-Lisan. Nå er det tørt land hele veien. Bare et lite bekkeløp er igjen og sørger for et lite tilsig til den sørlige delen. I den nordlige delen er dybden opptil 400 meter, mens det i den sørlige bare er 4 meter.
Israel og Jordan søker internasjonal støtte til et prosjekt for å redde området fra total uttørking ved å føre inn havvann ved hjelp av en rørledning fra Rødehavet (Akababukten). Rørledningen vil bli 200 km lang og er kostnadsberegnet til 800 millioner USD.
Turistmål
Dødehavsområdets egenartede karakter har gjort det til et reisemål for vanlige turister, men også for helsereiser. Det salte vannet kombinert med høy luftfuktighet, lufttemperatur og solstrålingens spesielle påvirkning 400 meter under havoverflaten gir spesielle forutsetninger for behandling av blant annet psoriasis og andre hudlidelser, selv om dokumentasjonen for effekten av en slik behandling er dårlig.
Teresa’s Tattoo
Teresa’s Tattoo er en amerikansk kriminalfilm fra 1994, regissert av Julie Cypher. Hovedrollene spilles av C. Thomas Howell, Nancy McKeon, Lou Diamond Phillips og Melissa Etheridge. Filmen hadde premiere i USA i mars 1994.
Caritas Hong Kong
Caritas Hong Kong 香港明愛 er en humanitær organisasjon opprettet av Hongkong katolske bispedømme i 1953. Organisasjonen tilhører gjennom det internasjonale katolske caritasnettverket gjennom Caritas Internationalis.
Teresa’s Tattoo
Handling
Historien begynner med at Gloria (spilt av Adrienne Shelly) blir holdt som gissel av Mooney (spilt av Anthony Clark) og Titus (spilt av Matt Adler) og hun forsøker å irritere dem ved å bytte TV-kanaler og hoppe foran TV-skjermen når de forsøker å følge med på TV. Titus skjeller henne ut, og foreslår at hun heller burde ta seg en svømmetur i bassenget deres – noe hun senere går med på. Når hun leker i bassenget drar Gloria en trampoline nær basseng-kanten, og begynner å hoppe på den før hun glir og faller i bassenget.
Historien hopper deretter til et universitet hvor Teresa Brigger (også spilt av Adrienne Shelly) studerer matematikk. Hun har har en uhyggelig likhet med Gloria. Filmen går snart tilbake til bassenget hvor Carl, Titus og Mooneys sjef, dukker opp. Men de oppdager at gisselet deres, som de har krevd løsepenger for, har dødd etter å ha druknet i bassenget deres. De bestemmer seg for å lete etter en annen ung kvinne, som ser ut som den avdøde Gloria slik at de kan gjennomføre resten av avtalen deres – og få løsepengene de ønsker seg.
Caritas Hong Kong
Caritas Hong Kong sprang ut fra katolsk hjelpearbeid og rehabiliteringsprosjekter for fattige og trengende etter annen verdenskrig. Organisasjonen har ekspandert til sosialarbeid, utdanningsprosjekter, sykehustjeneste og meget annet.
Caritas Hong Kong mottar støtte fra Hongkongs regjering.
Pizzasnurr
Pizzasnurr er en slags bolle av pizza, hvor man ruller sammen pizzadeigen som en rullekake. I en pizzasnurr kan det brukes alle typer pizzafyll, alt etter hva man har tilgjengelig. Pizzasnurrer kan brukes til lunsj, middag, turmat med mer.
Philip Lindau
Philip Martin Oscar Lindau (født 18. august 1991) er en svensk landeveissyklist som sykler for det norske kontinentallaget Team Joker. Han ble svensk mester i landeveisritt i 2011.
Fra 2011 til 2013 syklet han for det svenske laget Team CyckelCity, som etter hvert ble til Team People4You-Unaas Cycling, etter å ha slått seg sammen med det norske laget Argon 18-Unaas Cycling. Før 2014-sesongen skiftet han lag til norske Team Joker.
Dover (distrikt)
Geografi
Den nordlige grensen markeres av elven Stour. Mot øst grenser Dover mot City of Canterbury, mot sør Capel-le-Ferne og mot øst Doverstredet.
I den sørlige delen, der kalkformasjonen North Downs møter havet, finner man Dovers hvite klipper. Nordover fra kysten ligger området på havnivå, og består av sanddyner som elven Stour snor seg gjennom. Royal St. George's Golf Club ble grunnlagt i dette området i 1887.
Det var tidligere kullgruvedrift i området, ved Tilmanstone og Betteshanger. Ruiner etter gruvene er synlige.
Den romerske veien Watling Street gikk gjennom distriktet, og følges i dag av A2. Motorveien M20 går også gjennom distriktet, og har avkjøring blant annet ved terminalen til Kanaltunnelen.
Verdslige sogn i distriktet
Sognene er for det meste identiske med en landsby, men i noen tilfeller er flere landsbyer slått sammen.
Nå går’n på gummisåler
«Nå går'n på gummisåler» er ei norsk revyvise, skrevet av Finn Bø. Melodien ble skrevet av Lasse Flagstad. Den ble fremført av Einar Rose i Casinorevyen i 1928. Einar Rose fremførte den også i et hyldningsprogram til Finn Bø som ble sendt av NRK Fjernsynet 8. mai 1965.
Terrie Miller
Terrie Norlene Miller (født 10. mars 1978 i Green Bay, Wisconsin) er en norsk tidligere svømmer som representerte bl.a. Karasjok Svømmeklubb.
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 1994 i sprint-EM i Stavanger, der hun tok bronse på 50 m bryst, slått av svenske Emma Igelström og norske Elin Austevoll.
I 1996 vant hun gull på 100 meter bryst i kortbane-EM. I det samme mesterskapet tok hun sølvmedaljen på 50 meter bryst. Per mars 2009 er hun en av tre nordmenn som har vunnet EM-gull i svømming (de øvrige er Irene Dalby (1991) og Alexander Dale Oen (2008).
Hun deltok på 100 m bryst i OL 1996 i Atlanta, der hun ble nr. 20 på 100 m bryst. I 2000 og 2001 ble hun tildelt kongepokalen for fremste prestasjon under NM.
Normisjon
Normisjon ble grunnlagt 1. januar 2001 etter at Det norske lutherske Indremisjonsselskap, Langesundsfjordens indremisjonsselskap og Den norske Santalmisjon fusjonerte. Organisasjonen er en selvstendig bevegelse med tett samarbeid med Den norske kirke og andre lutherske kirkesamfunn. Normisjon er del av en konservativ retning blant kristne trossamfunn i Norge.
Ángelo Sagal
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Giovanni Galli
Giovanni Galli (født 29. april 1958) er en italiensk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for ACF Fiorentina.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1982, der laget hans vant gull.
Normisjon
Generalsekretæren i organisasjonen er Kjetil Vestel Haga.
Historie
Santalmisjonen ble stiftet 1867 av misjonær Lars Olsen Skrefsrud (1840–1910) og Hans Peter Børresen (1825–1901). Det norske lutherske Indremisjonsselskap ble stiftet 1868. De to organisasjonene samt Langesundsfjordens Indremisjonsselskap slo seg sammen i 2001.
Skoler drevet av Normisjon
Normisjons regioner er eier, medeier eller har annen tilknytning til følgende folkehøgskoler: Alta, Bakketun, Bjerkely, Danvik, Sørlandet, Fredly, Grenland, Haugetun, Nordfjord, Nordvestlandet, Risøy, Sagavoll, Solborg og Sunnfjord og Viken. Normisjon er dermed samlet sett verdens største folkehøgskoleeier.
Utgivelser
Agenda 3:16 er Norges største kristne månedsmagasin. Bladet utgis av Normisjon og har som mål å formidle tro og kristne verdier. Bladet er normalt på 60 sider, trykket på glanset papir, stiftet og gjennomgående fire-farger. Opplag i 2018: ca. 8 500.
ISO 3166-2:MM
ISO 3166-2:MM er Burmas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Burma er det definert koder for sju divisjoner og sju delstater.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er MM, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Burma (Myanmar). Andre del er to sifre:
Endringer
Følgende endringer i Burmas oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Eyvind Wahlen
Eyvind Olsen (født 27. januar 1940 i Kristiansund) er en norsk jazzmusiker (slagverk) kjent fra en rekke innspillinger og samarbeid.
Etter oppveksten i Kristiansund, flyttet han til Sandefjord (1959), før studier i København (1961–64) og endelig til Oslo (1965–). Han spilte med Svein Finnerud og hadde et langvarig samarbeid med Bjarne Nerem, Kristian Bergheim og Harald Bergersen. Han spilte med Tenor Gladness og Paul Weeden. Olsen spilte på utgivelser med Totti Bergh (1996), Eivin Sannes/Inge Stangvik (1997) og Hilde Hefte (1998). Siden 2000 har han spilt meget med Tore Sandnæs, Egil Kapstad, Terje Venaas og Erik Amundsen. Han har medvirket på utgivelser med Ola Calmeyer Louis Stewart (Core business, 2004). Han endret navn til Eyvind Wahlen (2005).
Folkets Hus i Odda
Folkets Hus i Odda var det sentrale samlingslokalet for arbeiderbevegelsen i bygda fra 1914 til det ble revet i 1971.
Da Folkets Hus ble innviet var det etter flere års forberedelser med å skaffe penger og reise bygget. For å hindre at arbeidsgiverne skulle kunne ta utlegg i huset i konfliktsituasjoner unnlot man å la fagforeningene stå som eier. Isteden skjøtet man bygget på Odda Arbeiderparti.
Ved den politiske splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 fulgte Odda-partiet - og dermed bygget - det nye Norges Kommunistiske Parti. Da Arbeiderpartiet opprettet ny avdeling i bygda i 1927 ble det strid om Folkets Hus, en strid som først ble løst i 1935. Da overtok alle LO-fagforeningene i Odda bygget sammen.
Da tyskerne okkuperte Norge i 1940 ble Folkets Hus i Odda beslaglagt av de tyske styrkene. Tyskerne brukte det meste av huset under hele krigen.
Ved byggets 50-årsjubileum i 1964 sto følgende foreninger som eiere: Odda Arbeiderforening, avd. 5, Odda Kjemiske Arbeiderforening, avd. 61, Odda Bygningsarbeiderforening, Odda Handel- og Kontorfunksjonærers Forening, Odda Elektrikerforening, Odda Kommunale Forening, Indre Hardanger Transportarbeiderforening, Odda Baker- og Konditorforening og Odda Typografiske Forening.
George Estman
George Anders Estman (født 8. september 1922, død 16. september 2006 i Alberton) var en sørafrikansk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Exauce Mukubu
Mukubu vant tre NM-gull og to NM-bronse i perioden 2019–2023. Han vant kongepokalen i 2020.
Mukubu vant gull i 82-kilosklassen under U23-VM 2022.
Mukubu er født i Den demokratiske republikken Kongo. Han kom til Norge som flyktning sammen med mor og fire søsken i 2009. Han startet med bryting i Vadsø Atletklubb da han var ni år.
Feltkjøkken
Et feltkjøkken er et mobil anlegg for matlaging i felt. Feltkjøkken anvendes først og fremst av militære avdelinger, men også av sivilforsvar og ved store arrangementer. Formålet er å tilberede mat i områder hvor nødvendig infrastruktur mangler eller ikke kan anvendes, for eksempel på krigsskueplasser eller i katastrofeområder.
De tre teologale dyder
De tre teologale dyder, eller guddommelige dyder, er kristne hoveddyder som er oppført i Bibelen som er assosiert med frelse, som resultat av Guds nåde, noe som opplyser det menneskelig sinn. Disse dydene er:
Feltkjøkken
Moderne feltkjøkken kan drives såvel med faste brensler (ved) som flytende eller gassformige brensler (dieselolje, gasol, fotogen, gass). Feltkjøkken, som i sin enkleste form fortsatt kan bestå av slepekjerrer, kan også være kjøretøysbaserte eller være utformet som containerbaserte løsninger for matlagning til større avdelinger. Større feltkjøkken har vanligvis ovner, stekeplater, dampkjeler og oppvarmingssystemer samt vann- og avløpssystem.
Sverige
Svenske feltkjøkken finnes i forskjellige former, såvel som slepevogn for traktor, lastebil og beltevogn, som båret på lastebil, ofte en Scania L50 eller som containerløsninger, de sistnevnte vanligvis benyttet ved operasjoner i utlandet. En typisk forekommende bestykning for mindre feltkjøkken er, unntatt nødvendig utstyr som beredningsbord, husgeråd og lignende, komfyr 102 og lavtrykkpanne 101. Komfyren kan enten utrustes med et stekebord eller med to kjeler på 35 liter hver. Det finnes også særskilt utstyr for å lage pannekaker. Til lavtrykkpannen kobles opptil tre trykkokekjeler på 35 liter hver. Både komfyren og lavtrykkpannen kan fyres med ved eller drives med oljebrenner.
De tre teologale dyder
De er oppført samlet i Bibelens 1. Korinterbrev 13,13:
De teologale dyder i katolsk teologi
I katolsk teologi skjelnes det mellom disse dyder om kardinaldydene, ettersom de utelukkende kan mottas av mennesket ved hjelp av guddommelig nåde.
De teologale dyder kalles teologale ettersom objektet for disse dydene er guddommen (theos). Andre dyder har laster som vrengebilde. Men når det gjelder de teologale dyder er det ikke noen lastefulle vrengebilder som kan sies å svare til grenseløs tro, håp eller kjærlighet så lenge Gud er objektet for disse dyder.
Xiahou Dun
Xiahou Dun (tradisjonell kinesisk: 夏侯惇; forenklet kinesisk: 夏侯惇, pinyin: Xiàhóu Dūn; født i landet Qiao - nå Bozhou i provinsen Anhui, død 13. juni 220), stilnavn Yuanrang (元讓) var en kinesisk general som tjente under krigsherren og Hàn-statsministeren Cao Cao før og i de tre rikers tid i Kinas historie.
Familie og bakgrunn
Xiahou Dun drepte som fjortenåring en mann som hadde fornærmet hans lærer. Hans voldsomme temperament var allerede da forlengst viden kjent.
Hans fetter Xiahou Yuan ble i likhet med ham også en av Cao Caos offiserer. Cao Caos far, Cao Song, var også opprinnelig et medlem av Xiahou-klanen, men ble adoptert av evnukken Cao Teng. Det var følgelig slektskap mellom Cao Cao og xiahouene.
Hærfører
I 190 sluttet Xiahou Dun seg til krigsherren Cao Cao og deltok med ham i kampene mot Dong Zhuo, som hadde tatt den unge keiser Xian som gissel.
Xiahou Dun ble en av Cao Caos fremste generaler, og han støttet sin herre i felttogene mot Lü Bu, Sun Quan og Liu Bei.
Xiahou Dun mistet sitt venstre øye i slaget ved Xiapi mot Lü Bu i 198, og ble siden kjent blant soldatene som blinde Xiahou. Dette tilnavnet irriterte ham. Forestillingen om Dūn som en enøyd kriger ble senere populær på grunn av Luo Guanzhongs historiske roman Beretningen om de tre kongedømmer fra 1300-tallet, hvor det blir sagt at han dro ut pilen som den fiendtlige generalen Cao Xing hadde skutt mot øyet hans og spiste sitt eget øyeeple for å skape frykt hos sine motstandere.
Etter Cao Caos død i 220 tvang hans sønn og arving Cao Pi den siste Han-keiseren til å abdisere, og etablerte Wei-dynastiet. Han utnevnte Xiahou Dun til overgeneral. Men få måneder etter ble Xiahou Dun syk og døde.
Askebeger
Askebeger er betegnelsen på en beholder til å deponere rester fra tobakksrøyking, samt til midlertidig oppbevaring av snadder, sigaretter og sigarer mens røyking pågår.
Askebegere finnes i mange former og farver, og er normalt laget av ikke-brennbart materiale, og kan være beregnet for bruk både innendørs og utendørs.
VM i innebandy for menn 2002
Verdensmesterskapet i innebandy for menn i 2002 ble arrangert i Finland 18 til 25. mai. Åtte lag deltok i A-VM. Det var fjerde gang som det ble arrangert verdensmesterskap i innebandy. Sverige beseiret Finland i finalen og ble verdensmester for fjerde gang.
EM i duatlon 2005
EM i duatlon 2005 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Debrecen i Ungarn i 2005.
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Soledade (Paraíba)
Soledade er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Press
Press har flere betydninger:
Trampoline under Sommer-OL 2008
Trampoline under Sommer-OL 2008 ble arrangert fra 21. til 24. august i Beijing nasjonale innendørsstadion.
En dag uten krig
En dag uten krig (fransk Joyeux Noël, tysk Frohe Weihnachten, engelsk Merry Christmas) er et fransk krigsdrama fra 2005 regissert av Christian Carion. Den er basert på faktiske begivenheter som skjedde i forbindelse med julevåpenhvilen 1914, da franske, tyske og skotske soldater la ned våpnene og feiret jul sammen ved fronten under første verdenskrig.
Filmen ble nominert til både Oscar og Golden Globe i kategorien «beste fremmedspråklige (ikke-engelske) film».
Handling
Som millioner av andre unge menn drar også den tyske stjernetenoren ved Berlin-operaen, Nikolaus Sprink, i krigen ved vestfronten. Ved siden av sin karrière må han forlate sin store kjærlighet, den danske sopranen Anna Sørensen.
Krigen mellom franskmenn, briter og tyskere har kjørt seg fast i skyttergravene og tallet på døde i de sølete markene i Flandern nærmer seg milliongrensen. Soldatene er slitne og desillusjonerte. Den forestående julen forekommer dem parodisk. Men om julaften blir våpnene som ved et under senket ved vestfronten. Da Nikolaus Sprink synger Stille Nacht for sine kamerater, svarer franskmennene og skottene med applaus.
Soldatene forlater sine skyttergraver, og mennene som før var bitre fiender utveksler julegaver. En skotsk anglikansk prest holder sin vakreste messe noensinne. Hendelsene får ikke bare stor betydning for Nikolaus' og Annas skjebne.
Soldatenes handlinger var forbundet med dødsstraff i alle landene og avdelingene som deltok ble straffet ved å bli oppløst og sendt til andre kampområder.
Produksjon
Filmen er en samproduksjon mellom Nord-Quest Production, Senator Film Produktion, The Bureau, Artemis Productions, Media pro Pictures, TF1 Films Production, Les Productions de la Guéville i samarbeid med fjernsynskanalene Canal+, Ciné Cinéma og Sat.1.
Filmen har fått støtte av Berlin-Brandenburgs mediestyre, Filmförderungsanstalt FFA, Le Centre National de la Cinématographie, Eurimages, La Région Nord-Pas de Calais, Le C.R.R.A.V., Tax Shelter du gouvernement fédéral de Belgique i samarbeid med Soficinéma, Cofimage 16, Cofinova 1, Uniétoile 2, Sogecinema 3, Groupe Un, Scope Invest og Cinéart.
Den hadde et budsjett på ca. 23,34 millioner euro (193,16 millioner norske kroner).
Den sicilianske ekspedisjon
Den sicilianske ekspedisjon var en athensk ekspedisjon til Sicilia, fra 415- til 413 f.Kr., under Peloponneskrigen. Etter en umiddelbar suksess, gikk ekspedisjonen til å bli en absolutt katastrofe for de athenske styrkene. Thukydid hevder, i sin bok Peloponneserkrigen, at generalene, som ledet kampanjen, hadde liten kjennskap til Sicilia og dets befolkning, noe som førte til at styrkene som dro for dets erobring var utilstrekkelige.
Appell fra Segesta
Den første fasen av Peloponneskrigen endte med Nikiasfreden i 421 f.Kr., og Athen og Sparta var nominelt i fred i 415. Ambassadører fra den sicilianske byen Segesta (gresk: Egesta) ble sendt til Athen for å be om hjelp i deres krig mot Selinus. Segesterne hadde med seg nok penger til Athen til å betale for seksti skip i en måned. Athenerne hadde tidligere i krigen sendt flåter til Sicilia og var tiltrukket av øyas rikdom i korn og andre ressurser. Ved å hjelpe Segesta, følte de at de kunne få et fotfeste i Sicilia som til slutt kunne føre til erobring. Så lenge Perikles fremdeles levde, hadde han rådet Athen om ikke å overutstrekke deres imperium, men nå hadde dette rådet blitt glemt.
Debatten
Nikias, Alkibiades og Lamakos ble valgt til å lede ekspedisjonen, selv om Nikias ikke hadde noen interesse i å lede den. Fem dager etter at de ble valgt, var det en debatt i folkeforsamlingen mellom de som var mot ekspedisjonen, ledet av Nikias, og de som støttet den, ledet av Alkibiades. Nikias hevdet at de ikke burde blande seg inn i en krig som ikke angikk dem, og at Athen ikke skulle føle seg så trygge til tross for fredsavtalen han hadde fremforhandlet bare noen få år tidligere. Sparta var fremdeles deres fiende, og de kunne ikke tillate seg å kaste bort tid og menn ved å kjempe en fjern krig mens deres egne fiender var så nær. Selv om de erobret Sicilia, som Nikias mente var det underliggende poenget med ekspedisjonen, ville øya være umulig å styre. Athens svake og fattige allierte fortsatte å gjøre opprør mot dem, og de var mye nærmere enn Sicilia. Sicilianerne, sa han, ville frykte Athen mer dersom Athen ikke ble testet i kamp, akkurat som Athen hadde fryktet Sparta før de klarte å beseire spartanerne i krig. Til slutt håpet han at hans medborgere ikke ville overtales av den unge og arrogante Alkibiades, som han hevdet kun søkte personlig ære.
Flere talte, de fleste til fordel for ekspedisjonen, før Alkibiades svarte Nikias. Etter å ha forsvart sin ungdommelighet og arroganse, argumenterte han med at situasjonen lignet Athens kamp mot Persia da de hadde fiender som var nærmere hjemmet. Deres seier mot perserne hadde ført til athensk ære og hjalp også til med å holde Athen aktivt i fredstid, slik at de kunne være klar for fremtidige spartanske angrep.
Nikias talte så for andre gang. Han sa at Athen ville trenge en mye større flåte og hær for å gjennomføre sitt mål, langt mer enn de seksti skipene som Segesta tilbød å utruste. Han håpet at athenerne ville begynne å tvile da de realiserte dette, men i stedet ble de enda mer entusiastiske. Nikias foreslo nølende at de burde dra med minst 100 triremer og 5000 hoplitter, i tillegg til tusenvis av lettere styrker og andre forsyninger.
Ødeleggelsen av hermaene
Etter lengre forberedelser var flåten klar til å sette seil. Natten før de skulle dra, ble flere hermaer ødelagt. Dette var steinmarkører som representerte Hermes, og var symboler for godt hell. Dette ble regnet som et dårlig tegn for ekspedisjonen. I den påfølgende undersøkelsen hevdet noen politiske fiender av Alkibiades at han var ansvarlig, men der var ingen bevis for dette, og Alkibiades meldte seg frivillig til å bli stilt for retten med dødsstraff som mulig følge for å bevise sin uskyld. Alkibiades var derimot ellers ekstremt populær og hadde hele hærens støtte. Han hadde også fått støtte fra Argos og Mantinia under forberedelsene. Han ble ikke anklaget, og flåten seilte dagen etter. Hans motstandere ventet derimot på at Alkibiades satte seil før de fremsatte sine anklager mot ham. Dette gjorde de fordi hæren, hans hovedkilde for støtte, ville være borte, og hans tilhengere ville være tallmessig underlegne da stemmene ble gitt. Det var den største militærekspedisjonen som noen gresk stat på det tidspunktet hadde satt sammen.
Reaksjonen i Siracusa
Mange i Siracusa, den rikeste og mektigste byen i Sicilia, følte at athenerne faktisk kom for å angripe dem under unnskyldning av å hjelpe Segesta i en mindre krig. Den siracusiske generalen Hermokrates foreslo at de skulle be om hjelp fra andre sicilianske byer og fra Karthago. Han ønsket også å møte den athenske flåten i det joniske hav før de ankom. Andre argumenterte med at Athen ikke var noen trussel for Siracusa, og noen trodde ikke der var en flåte i det hele tatt, siden Athen ikke ville være så dumme å angripe dem mens de fremdeles var i krig med Sparta. Athenagoras anklaget Hermokrates og andre for å forsøke å skape frykt blant befolkningen og forsøke å kaste styresmakten.
Athenerne går i land
De lyktes ikke i å finne allierte langs kysten av det sørlige Italia, og da de tre andre skipene returnerte fikk de høre at Segesta ikke hadde pengene de hadde lovet. Nikias hadde forventet dette, men de andre kommandantene var bedrøvede. Nikias foreslo at de skulle vise makt og så returnere hjem, mens Alkibiades sa de burde oppmuntre til opprør mot Siracusa og så angripe Siracusa og Selinus. Lamakos sa de burde angripe Siracusa umiddelbart.
Robert Fowler
Robert Gerald Fowler (født 5. desember 1931 i Krugersdorp, død 27. desember 2001 i Johannesburg) var en sørafrikansk syklist som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne. Fowler vant en olympisk sølvmedalje i banesykling under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sørafrikanske laget som kom på andreplass på 4000 meter forfølgelseritt bak Italia. De andre på laget var Thomas Shardelow, Alfred Swift og George Estman.
Den sicilianske ekspedisjon
Athenerne går i land
Flåten fortsatte til Catana hvor et athensk skip ankom for å informere Alkibiades at han var arrestert, ikke bare for ødeleggelsen av hermaene, men også for å ha profanisert eleusinske mysterier. Alkibiades gikk med på å returnere i sitt skip, men da de stoppet i det sørlige Italia ved Thurii flyktet han og seilte til Peloponnes hvor han til slutt søkte om asyl i Sparta. Politisk sett var Alkibiades mer velkommen i det oligarkiske Sparta enn i det demokratiske Athen, og han begynte snart å gi råd til spartanerne om hvordan situasjonen i Siracusa kunne komme dem til nytte på Athens bekostning. I Athen ble det utstedt en dødsdom in absentia, hans skyld så ut til å være bevist.
Femundslia landskapsvernområde
Femundslia landskapsvernområde ligger mellom innsjøen Femund og Femundsmarka nasjonalpark i Engerdal kommune i Innlandet. Formålet er å ta vare på et særpreget naturlandskap. Området ble opprinnelig vernet som Femundsmarka landskapsvernområde i 1971. Men en stor del ble innlemmet i den tilliggende nasjonalparken da denne ble utvidet i 2003.
Den sicilianske ekspedisjon
Athenerne går i land
På Sicilia ble flåten delt på nytt i to deler, og hæren gikk i land og sluttet seg til kavaleriet til Segesta. Men de angrep ikke Siracusa umiddelbart, og idet athenerne satte opp sin leir ved Catana den vinteren, forberedte siracuserne seg til å angripe. Da siracuserne marsjerte til Catana, fikk de høre at athenerne faktisk hadde bordet skipene sine igjen og seilt inn i havnen ved Siracusa. Siracuserne skyndte seg tilbake og forberedte seg til slag.
Det første slaget ved Siracusa
De athenske styrkene gikk i land utenfor Siracusa og stilte opp sine åtte mann dype rekker med argivene og mantinianerne på høyre side, resten av de allierte til venstre og athenerne i sentrum. Siracuserne var oppstilt med rekker som var seksten mann dype, for å stå imot athenernes fordel i erfaring. De hadde også 1200 kavalerister, langt tallrikere enn det athenske kavaleri, selv om det totale antallet menn var akkurat det samme. Athenerne angrep først, siden de trodde de var sterkere og mer erfarne, og etter noe uventet sterk motstand, skjøv argivene den siracusiske venstre flanken bakover. Dette førte til at resten flyktet. Det siracusiske kavaleriet forhindret athenerne fra å jage dem, dermed ble en katastrofe for siracuserne som mistet rundt 260 menn, forhindret. Athenerne mistet rundt 50 og seilte tilbake til Catana for vinteren.
Femundslia landskapsvernområde
Innenfor området ligger turisthytta Svukuriset og Haugen gård. Det er anløp av rutebåten MS «Fæmund II» ved Revlingen og ved Haugen.
Den sicilianske ekspedisjon
Vinteren 415–våren 414 f.Kr.
Imens reiste både Hermokrates og Eufemos, arkonten av Athen, begge til Camarina for å forsøke å danne en allianse med byen. Hermokrates ønsket at Camarina og andre byer skulle forene seg med Siracusa mot Athen, men Efemos sa at Siracusa bare ønsket å herske over Camarina og at de burde slutte seg til Athen dersom de ønsket å forbli frie. Camarinerne bestemte seg for ikke å slutte seg til noen av dem.
Athen sendte så bud om hjelp fra karthagerne og etruskerne, og både Athen og Siracusa forsøkte å skaffe seg assistanse fra de greske byene i Italia. Representanter fra Siracusa møtte Alkibiades i Korint. Alkibiades informerte Sparta om at der ville bli en invasjon av Peloponnes dersom Sicilia ble erobret, og at de burde sende hjelp til Siracusa i tillegg til å befeste Dekelia nær Athen. Athenerne, sa han, fryktet ingenting mer enn okkupasjonen av Dekelia. Spartanerne tok hans råd med i vurderingen og utnevnte Gylippos til å lede deres flåte.
Begge sider begynte så å bygge en rekke murer. Den athenske circumvallation, kjent som «Sirkelen», var ment å blokkere Siracusa fra resten av øya, mens siracuserne bygget et antall motmurer fra byen til deres forskjellige fort. En styrke på 300 athenere ødela deler av den første motmuren, men siracuserne begynte å bygge en annen, denne gang med en voll som blokkerte athenerne fra å utvide sin mur til sjøen. Ytterligere 300 athenere angrep denne muren og tok den, men ble drevet bort av et siracusisk motangrep hvor Lamakos ble drept, noe som etterlot Nikias som den eneste av de opprinnelige kommandantene.
Siracuserne ødela over 300 meter av den athenske muren, men kunne ikke ødelegge Sirkelen som ble forsvart av Nikias. Etter at Nikias beseiret angrepet, utvidet athenerne endelig sin mur til sjøen og blokkerte siracuserne fullstendig over land, og deres flåte gikk inn i havnen for å blokkere den til sjøs. Siracuserne svarte med å fjerne Hermokrates og Sikanos som generaler og erstatte dem med Heraklides, Eukles og Tellias.
Spartas intervensjon
Kort tid etter dette svarte den spartanske generalen Gylippos på bønnen om hjelp og gikk i land ved Himera. Han marsjerte mot Siracusa med 700 marinesoldater, 100 hoplitter, 100 kavalerister og 1000 sicilianere. De bygget enda en motmur ved Epipolai, men ble drevet tilbake av Athenerne. Men i et nytt slag beseiret Gylippos athenerne, og siracuserne fullførte sin motmur og gjorde den athenske muren ubrukelig. Den korintiske flåten ankom også under kommandoen til Erasinides.
Nikias var utmattet og led av sykdom og trodde nå at det ville være umulig å ta Siracusa. Han skrev et brev til Athen siden han ikke stolte på at budbringerne ville gi en nøyaktig rapport, og foreslo at de enten skulle kalle ekspedisjonen tilbake eller sende forsterkninger under Demosthenes og Eurymedon. Eurymedon dro umiddelbart med ti skip, og Demosthenes dro noe senere med en mye større styrke. Imens, tidlig i 413 f.Kr., fulgte Sparta rådet til Alkibiades om å befeste Dekelia, og den athenske styrken som ble sendt for å unnsette Dekelia ble ødelagt.
Mens Eurymedon seilte, angrep Gylippos 80 siracusiske skip, inkludert 35 triremer, 60 athenske skip (25 triremer) i havnen. Gylippos ledet et samtidig angrep på de athenske styrkene på land. I havnen lyktes athenerne og mistet bare tre skip mens de siracusiske mistet elleve. Men Gylippos beseiret athenerne på land og erobret to athenske fort. Etterpå lyktes Gylippos i å overbevise alle de nøytrale byene på Sicilia om å slutte seg til ham, men de allierte til Athen drepte 800 korintere, inkludert alle med unntak av en korintisk ambassadør.
Demosthenes' ankomst
Demosthenes og Eurymedon ankom så med 73 skip og 5000 hoplitter. Da de ankom, angrep 80 siracusiske skip de 75 athenske skipene i havnen deres. Dette slaget pågikk i to dager uten resultat, før siracuserne lot som de trakk seg unna og angrep athenerne mens de spiste. Men bare syv athenske skip ble sunket.
Demosthenes gikk i land med sine styrker og angrep den siracusiske motmuren ved Epipolai. Han lyktes i å bryte muren, men ble beseiret av en styrke boeotianere i den spartanske kontingenten. Mange athenere falt i døden utfor klippen, og noen av de resterende ble drept da de flyktet ned skråningen.
Demosthenes' ankomst gav lite hjelp for de andre athenerne. Deres leir lå nær en myr og mange av dem var blitt syke, inkludert Nikias. Da Demosthenes så dette, tenkte han at de alle burde returnere til Athen for å forsvare Attika mot den spartanske invasjonen som hadde tatt Dekelia. Nikias som hadde motsatt seg ekspedisjonen til å begynne med, ønsket nå ikke å vise noe svakhet hverken overfor siracuserne og spartanerne eller athenerne hjemme som mest sannsynlig ville stille ham for retten for ikke å klare å erobre øya. Han håpet at siracuserne snart ville gå tom for penger, og han hadde også blitt informert om at der var proathenske fraksjoner i Siracusa som var klar til å overgi byen til ham. Demosthenes og Eurymedon gikk nølende med på at Nikias kunne ha rett, men da forsterkningene fra Peloponnes ankom, gikk Nikias med på at de burde forlate øya.
Det andre slaget ved Siracusa
Athenerne var nå i en desperat situasjon. 3. september begynte siracuserne å fullstendig blokkere inngangen til havnen og fange atherne på innsiden. Utenfor Siracusa bygget athenerne en mindre mur for sine syke og sårede, og satte alle andre (inkludert mange av soldatene som var igjen på øya) i skipene sine til et siste slag, den 9. september. Flåten ble nå ledet av Demosthenes, Meander og Euthydemos, mens den siracusiske flåten ble ledet av Sikanos og Agatharkos på flankene og Pythen fra Korint i sentrum. Hver side hadde rundt 100 skip i slaget.
De athenske skipene var ekstremt tett presset sammen og hadde ikke rom til å manøvrere i. Kollisjoner skjedde jevnlig, og siracuserne kunne enkelt ramme de athenske skipene uten at athenerne kunne bevege seg for å ramme dem i sidene slik de foretrakk. Spydkastere og bueskyttere skjøt fra hvert skip, men siracuserne frastøtte athenske enterhaker ved å dekke dekkene med dyreskinn.
Slaget fortsatte en stund uten noen klar vinner, men siracuserne presset til slutt de athenske skipene mot kysten, og de athenske mannskapene flyktet til leiren bak muren deres. Demosthenes foreslo at de skulle borde skipene igjen og forsøke å tvinge seg ut, siden begge flåtene nå hadde mistet rundt halvparten av skipene, men Nikias ønsket å søke tilflukt på land. Hermokrates sendte noen antatte informanter til athenerne for å feilaktig rapportere at der var spioner og veisperringer lenger inne i landet, slik at athenerne ville være tryggere dersom de ikke marsjerte av sted. Gylippos brukte denne forsinkelsen til å bygge veisperringene som ennå ikke eksisterte, og siracuserne brente eller slepte bort de athenske skipene på stranden, slik at de ikke hadde noen måte å komme seg bort fra øya.
Endelig siracusisk seier
Fangene som nå talte rundt 7000, ble holdt i steinbruddene nær Siracusa siden der ikke var plass til dem andre steder. Demosthenes og Nikias ble henrettet mot Gylippos' ordrer. Resten tilbrakte ti uker i forferdelige forhold i deres provisoriske fengsel, til alle unntatt athenerne, italienerne og sicilianerne ble solgt som slaver.
Benno Fürmann
Benjamin «Benno» Fürmann (født 17. januar 1972 i Berlin-Kreuzberg) er en tysk skuespiller. Han studerte skuespill ved Lee Strasberg Institute i New York, har en datter, Zoe, og bor i Berlin.
Den sicilianske ekspedisjon
Athensk reaksjon
Det athenske demokrati ble kastet til fordel for et oligarki, og Persia sluttet seg til krigen på spartansk side. Selv om situasjonen så svært stygg ut for Athen, klarte de å hente seg inn i noen få år. Oligarkiet var snart kastet, og Athen vant slaget ved Kynossema. Men nederlaget til den sicilianske ekspedisjon var i realiteten begynnelsen på slutten for Athen. I 404 f.Kr. ble de beseiret og okkupert av Sparta.
Dahme (Øst-Holstein)
Dahme er en by i kretsen Øst-Holstein i Schleswig-Holstein, Tyskland. Dahme er en av de minste kommunene i Øst-Holstein, og har status som Ostseeheilbad.
Cheng Hao
Cheng Hao (kinesisk: 程顥; født 1032 i Yichuan ved Luoyang i Henan i Kina, død 1085 i Henan) var sammen med sin bror Cheng Yi med på å omdanne det som skulle bli kalt neokonfucianismen til en egen skole innen konfucianismen under Song-dynastiets Kina.
Cheng Hao studerte buddhismen, daoismen og så konfucianismen. Etter at han ble oppsagt fra sin post i det offentlige embedsverk fordi han var motstander av Wang Anshis reformer, sluttet han seg til sin bror i Henan, og der samlet de en disippelskare rundt seg. Brødrene bygde sine filosofier rundt begrepet li (= grunnleggende sannheter, prinsipper). Cheng Hao la mer vekt på rolig introspeksjon mens Cheng Yi la vekten på granskning av universets myriader av ting og på aktiv deltagelse i samfunnslivet.
Dermed ble Cheng Hao og Cheng Yi eksponenter for hver sin retning som skulle utvikle seg til forskjellige skoler innen neokonfucianismen. Cheng Haos «idealisme» ble fortsatt utviklet av Lu Xiangshan og Wang Yangming, og Cheng Yis «realisme» ble videreutviklet av Zhu Xi.
Ingvild Flugstad Østberg
Ingvild Flugstad Østberg (født 9. november 1990) er en norsk langrennsløper som representerer Gjøvik Skiklubb. Hun har to OL-gull og to VM-gull og vant Tour de Ski sammenlagt i 2019. Hun vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2018/19.
Til sammen har hun vunnet sju gull og tre sølv i junior-VM, noe som er rekord. Hun har også et U23-VM-gull i dobbel jaktstart fra 2011 i Otepää, Estland.
Sesongen 2006/07
Østberg spilte tre fotballkamper for Norge Jenter U17 i 2006.
Østberg debuterte i Skandinavisk Cup på Sjusjøen i februar 2007, med en 58.-plass på 10 km klassisk og sjetteplass på 5 km fri teknikk. Hun deltok også i to FIS-renn på Hovden, der fikk en 16.-plass og en 40.-plass. Under Junior-NM på ski 2007 kom hun på andreplass på 7,5 km fri teknikk i K17-klassen, bak Tuva Toftdahl. Hun kom på fjerdeplass på sprinten og femteplass på 5 km klassisk, og deltok på Opplands førstelag som kom på fjerdeplass på stafetten. Hun kom på andreplass i Norgescupen i langrenn for junior 2006/07 (J17), med 465 poeng, etter én seier og fire andreplasser i enkeltrenn.
Sesongen 2007/08
I februar 2008 deltok hun i Junior-VM på ski 2008, som ble arrangert i Italia og Polen. Der fikk hun to medaljer; sølv på 5 km klassisk, der Therese Johaug vant, og Norge vant 4 x 3,3 km stafett med Østberg på laget. På sprinten kom hun på ellevteplass, og på 10 km fellesstart kom hun på fjerdeplass.
Hun debuterte i verdenscupen i Drammen 5. mars 2008, der hun endte på 31.-plass på sprinten. Den 15.-plass fikk hun sin første pallplass i et FIS-renn, med en andreplass på 5 km fri teknikk på Røros. Under Junior-NM på ski 2008 kom hun på tredjeplass på sprinten. Hun vant Norgescupen i langrenn for junior 2007/08 (J18), med 520 poeng, etter tre seire i enkeltrenn.
Sesongen 2008/09
Under sesongåpningen på Beitostølen i november 2008 kom hun på tredjeplass på 5 km klassisk. Hun deltok i flere renn i Verdenscupen i langrenn 2008/09, og fikk en 14.-plass i sprinten i Otepää som beste enkeltresultat. Hun fikk til sammen 56 poeng og endte på 60.-plass totalt i verdenscupen denne sesongen. Hun kom på 41.-plass i distansecupen og 49.-plass i sprintcupen. Verdenscupfinalen i langrenn 2008/09 gikk i Falun, og Østberg kom der på 36.-plass.
I Skandinavisk Cup 2008/09 vant hun to av rennene, og endte på femteplass sammenlagt med 319 poeng. Under NM på ski 2009 i januar vant hun 15 km skiathlon, 18 år gammel, og vant med det sitt første NM-gull. I tillegg kom hun på fjerdeplass på sprinten og sjetteplass på 10 km klassisk. På 3 x 5 km stafett kom Gjøvik på femteplass, der Østberg gikk sammen med Marthe Katrine Myhre og Oda Wardenær Lunder.
Hun deltok i junior-VM på ski 2009 i Praz de Lys-Sommand i Frankrike. Der vant hun alle fire øvelsene; sprint klassisk, 10 km skiathlon og 5 km fri teknikk individuelt, og Norge vant også 4 x 3,3 km stafett, der Østberg gikk sammen med Maiken Caspersen Falla, Marthe Kristoffersen og Hilde Lauvhaug. Hun deltok også i Ski-VM 2009, der hun kom på 36.-plass på 30 km fellesstart og femteplass på sprintstafett klassisk sammen med Astrid Uhrenholdt Jacobsen.
Hun deltok i klassen K19/20 under Junior-NM på ski 2009 i mars, og kom der på andreplass på sprinten, bak Maiken Caspersen Falla. Hun kom på andreplass i klassen J19-20 under Norgescupen i langrenn for junior 2008/09, og hun kom på fjerdeplass i seniorklassen i Norgescupen i langrenn 2008/09.
Sesongen 2009/10
Østberg deltok i sesongåpningen på Beitostølen i november, og fikk der en 13.-plass og en 32.-plass. Hun deltok i Skandinavisk Cup 2009/10, der hun fikk to enkeltseire, og hun vant Skandinavisk Cup sammenlagt med 775 poeng. I Verdenscupen i langrenn 2009/10 fikk hun 80 poeng totalt, som holdt til 64.-plass i sammendraget. Hennes beste plassering individuelt ble en 14.-plass på 10 km klassisk i Otepää.
Under NM på ski 2010 kom hun på åttendeplass på 10 km fri teknikk. I Norgescupen i langrenn for junior 2009/10 kom hun på sjuendeplass i klassen J19-20, og i Norgescupen i langrenn 2009/10 vant hun sammenlagt, etter at hun vant tre av rennene.
Sesongen 2010/11
I sesongåpningen på Beitostølen kom hun på femteplass på 10 km klassisk og niendeplass på sprinten. Hennes beste enkeltplassering i Verdenscupen i langrenn 2010/11 ble en sjuendeplass på sprint i Oberstdorf, og hun kom på 25.-plass i verdenscupen sammenlagt. Hun kom på 22.-plass i sprintcupen og 28.-plass i distansecupen. I Tour de Ski 2010/11, som var en del av verdenscupen, kom hun på 14.-plass.
Hun deltok i U23-VM på ski 2011, og vant der 15 km jaktstart foran hhv. Britt Ingunn Nydal fra Norge og Kerttu Niskanen fra Finland. Under Norgescupen i langrenn 2010/11 kom hun på åttendeplass i U23-klassen og 17.-plass i seniorklassen.
Under NM på ski 2011 fikk hun bronse på sprinten, og hun kom på åttendeplass på 10 km klassisk og 13.-plass på 15 km skiathlon. Under NM del 2 kom hun på 18.-plass på 30 km fellesstart.
Sesongen 2011/12
Østberg kom på niendeplass på 10 km fri teknikk og andreplass på stafetten under verdenscupåpningen på Sjusjøen. I den påfølgende minitouren i Kuusamo i Finland kom hun på 20.-plass. I Tour de Ski 2011/12 kom hun på 15.-plass sammenlagt, og hun kom på 19.-plass totalt i Verdenscupen i langrenn 2011/12, der hun også kom på åttendeplass i sprintcupen.
Under NM på ski 2012 kom hun på 13.-plass på 10 km fri teknikk og sjetteplass på sprinten, og i Norgescupen i langrenn 2011/12 kom hun på 42.-plass. Hun deltok også i Norgescupen på rulleski 2011/12, der hun kom på sjuendeplass.
Sesongen 2012/13
Sesongåpningen i langrenn i Norge ble som vanlig arrangert på Beitostølen i november, og Østberg kom der på sjuendeplass på sprinten og 12.-plass på 10 km klassisk. Den 1. januar 2013 fikk hun sin første individuelle pallplass i verdenscupen, da hun kom på andreplass på sprinten i Sveits. 12 dager senere fikk hun sin første verdenscupseier, da hun vant lagsprinten i Liberec sammen med Maiken Caspersen Falla. Hun kom på 15.-plass sammenlagt i Verdenscupen i langrenn 2012/13, og hun kom på tredjeplass i sprintcupen og 28.-plass i distansecupen.
Under NM på ski 2013 kom hun på fjerdeplass på sprinten og sjetteplass på lagsprinten, der hun gikk sammen med Ingrid Sørumshaugen. Hun ble tatt ut til å delta i Ski-VM 2013, og hun kom der på 17.-plass på sprinten, og hun kom på fjerdeplass på lagsprinten sammen med Maiken Caspersen Falla. I Norgescupen i langrenn 2012/13 kom hun på 30.-plass.
Sesongen 2013/14
Hun kom på sjetteplass på sprinten og 12.-plass på 10 km klassisk under sesongåpningen på Beitostølen i november 2013. Hun kom på 13.-plass sammenlagt i minitouren i Kuusamo, og under Tour de Ski 2013/14 vant hun den ene sprinten, og hun vant dermed sin første individuelle verdenscupseier. Etapper i Tour de Ski og etapper i mini-tourer ble tidligere ikke regnet som egne renn, men etter at FIS endret reglene med tilbakevirkende kraft i desember 2015, regnes også disse som enkeltstående renn i verdenscupen. Sammenlagt i Verdenscupen i langrenn 2013/14 kom hun på tiendeplass, og hun kom på fjerdeplass i sprintcupen.
Under NM på ski 2014 kom hun på femteplass på 10 km klassisk og fjerdeplass på sprinten. Under Vinter-OL 2014 i Sotsji tok Østberg sølv i den individuelle sprinten bak Maiken Caspersen Falla og gull i lagsprinten sammen med Marit Bjørgen. Hun kom på 24.-plass i Norgescupen i langrenn 2013/14.
Sesongen 2014/15
Østberg tok sin andre individuelle verdenscupseier på sprinten i Davos 14. desember 2014, dette var hennes første verdenscupseier som ikke var en etappeseier i en tour. Hun fulgte opp med å vinne sin tredje verdenscupseier en måned senere på den klassiske sprinten i Otepää 17. januar 2015.
Under NM på ski 2015 vant hun den klassiske sprinten, og hun kom på sjetteplass på lagsprinten sammen med Anne Marthe Brenden. På 10 km fri teknikk kom hun på ellevteplass. Under VM 2015 i Falun tok hun gull sammen med Maiken Caspersen Falla i lagsprint fristil.
Hun kom på 31.-plass i Norgescupen i langrenn 2014/15, og hun kom på sjuendeplass i Norgescupen i rulleski 2014.