cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cambridge Scholars Publishing
Cambridge Scholars Publishing er et forlag i Newcastle upon Tyne i Storbritannia. Forlaget har ingen tilknytning til det mer kjente Cambridge University Press eller til byen Cambridge. Forlaget har blitt beskrevet som et røverforlag som bevisst prøver å bli forvekslet med Cambridge University Press, men hevder å ikke ta penger fra forfatterne. Forlaget har også blitt kritisert for å bruke epostspam i stor utstrekning. Ifølge David H. Kayes Flaky Academic Journals tilhører forlaget det nedre kvalitetsmessige sjiktet av akademiske forlag, bare marginalt bedre enn røverforlag. Fra 2019 er forlaget registrert som «nivå 0» (ikke vitenskapelig) i Norsk vitenskapsindeks.
Toini & the Tomcats
Bandet ble startet i 1991, og siden den gang har de sluppet seks CD-er med eget repertoar. De har turnert Norge, Sverige, Danmark, Finland, Holland, England og USA.
Joo Ji-hoon
Joo Ji-hoon (eller Ju Ji-hoon, født 16. mai 1982) er en populær modell og skuespiller fra Sør-Korea. Han er kjent for å spille rollen som kronprins Lee Shin i filmen Princess Hours (Goong), som også var hans skuespillerdebut.
Før han begynte i underholdningsbransjen ble han uteksaminert fra Tongwon College, med hovedfag i e-Business.
Han startet i 2003 som modell og deltok i reklame for kjente varemerker som Calvin Klein, Levi's og Reebok.
Han debuterte som skuespiller i dramaet Old Love, men slo ikke igjennom før i Princess Hours. Der spilte han rollen som kronprins Lee Shin, en kald prins som ble tvunget til å gifte seg med en vanlig landsbyjente. Han spilte sammen med blant annet tidligere medlem i Baby V.O.X., Yoon Eun-hye og UN-medlemmet Kim Jeong-hoon.
Arben Kucana
Arben Kucana (født 18. september 1967) er en albansk skytter som konkurrerer i luftpistol. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 20 i 10 meter luftpistol.
Flygeøgler
Vingene bestod av en hudflate som var spent mellom kroppen, over- og underarmen og den sterkt forlengede fjerde fingeren. Hodet var lite, med store øyne og meget lange kjever, som hos noen av artene var besatt med tenner.
Med opptil tolv meter mellom vingetuppene var noen så store som småfly. Flygeøglene manglet det store kileformede brystbenet som hos fugler er feste for flygemuskelaturen.
Fossiler har blitt funnet på alle kontinenter unntatt Antarktis.
Soteriologi
Soteriologi, fra gresk soteria frelse + logi læren om betegner de forestillinger en bestemt religiøs gruppe gjør seg om hvor «frelsen» kommer fra, til hvor den fører og hvordan.
I kristen teologi ligger også begreper som forsoning, gjenfødelse og rettferdiggjørelse under soteriologien.
Kristen soteriologi
Læren om frelsen i kristendommen, soteriologien, er forskjellig i de forskjellige kirkesamfunnene, men har et felles utgangspunkt, nemlig forsoningen mellom Gud og syndige mennesker ved Jesus Kristus, Guds sønns død og oppstandelse. Den katolske kirkes syn på menneskets oppnåelse av forsoning og frelse gjennom en samhandling mellom tro på Jesus Kristus og å leve etter de ti bud, blei utfordra av Martin Luthers lære om Sola fide, troen alene.
Kontinentalbanan
Kontinentalbanan er en svensk jernbanestrekning som går mellom Malmö og Trelleborg. Den ble opprettet i 1898.
I 1909 ble linjen overtatt av den svenske staten, og det ble opprettet en jernbaneferge mellom Trelleborg og Sassnitz i Tyskland. Strekningen brukes særlig til godstrafikk, men også til nattoget mellom Malmö og Berlin. Fergestrekningen trafikkeres av MF «Sassnitz» og MF «Trelleborg». Det går også jernbaneferger mellom Trelleborg og Rostock i Tyskland. Denne strekningen trafikkeres av MF «Skåne» og MF «Mecklenburg-vorpomern», som er verdens største kombiferger (jernbane/bil). Sjødelene av Kontinentalbanan er drevet av Scandlines.
Sjøstrekningen kalles populært for Koeningslinie (Kongelinjen). Linjen var, da den ble åpnet, Skandinavias første jernbaneforbindelse med Europa, derav navnet Kontinentalbanen. Tilnavnet på sjøstrekningen, «Koeningslinie», kom da sjøstrekningen fylte 100 år. Da den åpnet, gikk det passasjertog fra Malmö til både Berlin, Praha og Moskva. Disse opphørte (ikke Malmö-Berlin) på 1970-tallet.
På banen går det over 450 kilometer godstog fram og tilbake hvert år.
Nedrebø kraftverk (Bjerkreim)
Nedrebø kraftverk (Bjerkreim) er et vannkraftverk i Bjerkreim kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 30 meter fra Fuglestadvatnet.
Installert effekt er 100 kW fra en horisontal francisturbin. Årsproduksjon er 0,7 GWh.
Det har vært kraftverk på stedet siden 1914.
Noriko Inada
Noriko Inada (født 27. juli 1978) er en japansk tidligere svømmer.
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i semifinalen på 100 meter rygg.
Le Tour de Londres ou les Derniers Moments d’Anne de Boleyn
Le Tour de Londres ou les Derniers Moments d'Anne de Boleyn er en fransk stumfilm fra 1905 regissert av Georges Méliès.
Wendy Chen Hsuan-Yu
Wendy Chen Hsuan-Yu (født 1. juni 1993) er en australsk badmintonspiller. Hun har ingen større internasjonale titler, men har blant annet gull fra det oseanske mesterskapet i 2015.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble hun utslått i gruppespillet i singel.
28. serierunde i Tippeligaen 2011
28. serierunde i Tippeligaen 2011 ble det spilt en kamp fredag 28. oktober, seks kamper på søndag 30. oktober og en kamp på mandag 31. oktober. Runden begynte klokka 19:00 med kampen mellom Haugesund og Tromsø Idrettslag på Haugesund Stadion, og ble avsluttet med mandagskampen mellom Vålerenga og Fredrikstad Fotballklubb, klokken 19:00. Hovedkampen denne runden var mellom Rosenborg og Brann, 30. oktober klokken 20:00 på Lerkendal stadion.
Chatarina Larsson
Ingrid Chatarina Larsson (født 2. april 1947 i Storkyrkoförsamlingen, Stockholm) er en svensk skuespiller.
Larsson debuterte på scenen sammen med sin far på Lisebergsteatern i 1964 i revyen Far i luften. Hun studerte ved Scenskolan i Malmö 1967–70 og ble siden engasjert ved Stockholms stadsteater 1970–76 og seinere ved Skånska teatern. Larsson er en av Sveriges ledende pedagoger innen skuespillerkunst og blir flittig benyttet rundt om Sverige. Hun har blant annet arbeidet som lærer og pedagog på Teaterhögskolan i Stockholm. I 1979 ble hun tildelt Teaterförbundets Daniel Engdahlstipendium. Hun er datter av skuespilleren og artisten Egon Larsson og sangerinnen Gun Larsson, og dessuten søster til pianisten Lalle Larsson og skuespillerinnen Gunilla Larsson.
Høsten 2005 kunne hun sees tv-serien Kommissionen som folkpartiledaren Grete Ancker.
Play Club
Play Club var et norsk pyramidespill etablert i 2004. Selskapet ble ledet av Kjell Are Eilertsen.
Selskapet frontet en forretningsmulighet gjennom salg av helseprodukter, DVD-filmer og finansrådgiving. Inntektene skulle komme fra aksjehandel i tillegg til at medlemmene kunne unndra inntekter fra beskatning ved å plassere eiendeler i såkalte "trust". I virkeligheten var fokus utelukkende på verving av flere deltakere til konseptet. Selskapet oppga selv at de hadde flere tusen medlemmer.
Etter kritisk omtale i NRK-programmet Brennpunkt, kollapset pyramiden. Det ble da avslørt hvordan selskapets ledelse bevisst forledet medlemmene, blant annet viste opplysningene om at pengene ble plassert i J.P. Morgan Bank å være en ren bløff. Selskapet hadde ingen konto i denne banken, og pengene havnet i stedet i et indianerreservat i USA der hvitvasking av penger var et kjent problem.
Vilnjansk
Vilnjansk (ukrainsk: Вільнянськ) er en by i Zaporizjzjia oblast i Ukraina. Byen har omkring 16 000 innbyggere (2011).
Historie
Stedet ble grunnlagt i 1840 som Sofijevka. Første navneskifte fant sted i 1935. Da fikk landsbyen navnet Krasnoarmejskoje. Allerede i 1939 fikk den navnet Tsjervonoarmejsk.
I 1966 fikk til slutt landbyen bystatus, og fikk sitt nåværende navn Vilnjansk.
Båtheisen ved Niederfinow
Båtheisen ved Niederfinow (tysk: Schiffshebewerk Niederfinow) er en båtheis i Niederfinow i Brandenburg i Tyskland, beliggende rundt 70 km nordøst for Berlin og 13 øst for Eberswalde-Finow. Båtheisen er i dag verdens eldste som fortsatt er i kommersiell drift, og ble åpnet 21. mars 1934. Den er en del av Oder-Havelkanalen, og har en løftehøyde på 36 meter.
Dagens båtheis
Konstruksjonen er totalt 60 meter høy, 27. meter bred og har en lengde på 94 meter. Allerede det første året ble det fraktet 2,832,000 tonn gjennom heisen. 26. januar hadde 100,000 båter passert gjennom båtheisen.
Båtheisen har en kapasitet på 11,000 fartøyer i året, og denne kapasiteten er nå sprengt. Det ble derfor i 1997 besluttet å bygge en ny båtheis ved siden av dagens, og denne er planlagt ferdigstilt i 2014.
Båtheisen er en stor turistattraksjon med over 150,000 besøkende fra hele Tyskland årlig.
Ny båtheis
Den store trafikkøkningen på Oder-Havelkanalen gjør da kapasiteten på dagen båtheis er alt for liten. I 1997 ble det derfor besluttet å supplere denne med en ny og større båtheis. Høsten 2006 begynte gravearbeidene i området mellom dagens heis og en av den tidligere slusene. Den nye båtheisen blir bygget av entreprenørselskapet Bilfinger Berger og området blir utviklet i samarbeid med Johann Bunte. Den nye båtheisen skal stå ferdig i 2014, og vil være 112 meter lang, 11,6 meter bred og veie over 9,000 tonn, med en kostnad på 285 million euro. Dagens båtheis vil fortsatt være i bruk fram til minst 2025.
Gerundium
Gerundium er en substantivisk eller adverbialsk form av et verb, som brukes blant annet på latin, nordsamisk og engelsk. Formen har en funksjon som ligner bruk av infinitiv eller verbalsubstantiv på norsk.
Engelsk
På engelsk ender gerundium på -ing, og er dermed til forveksling lik presens partisipp. En gerundiumform kan fungere som verb innenfor en del av setningen, men inngår i subjektet for hele setningen. I norsk vil slike former kunne oversettes til infinitiv.
Glenfinnan Viadukt
Glenfinnan viadukt er en jernbane viadukt på West Highland Line i Glenfinnan, West Highlands, Skottland. Viadukten krysser elven Finnan og har fin utsikt over Glenfinnan-monumentet og vannet i Loch Shiel.
Gerundium
Latin
På latin fungerer gerundium som et verbalsubstantiv. Det dannes med presensstammen pluss -nd- pluss kasusendelse. Det finnes ingen nominativ-form, da denne erstattes av infinitiv presens aktiv.
Glenfinnan Viadukt
Konstruksjon
West Highland Railway ble bygget til Fort William men det ble forsinkelser på den videre strekningen, fra Fort William til Mallaig, på grunn av manglende statlige bevilgninger. Når pengene ble bevilget i 1896 var entreprenøren og arbeiderne, som hadde bygget jernbanen så langt, flyttet sørover. Det var Robert McAlpine & Sons og ingeniørene i Simpson & Wilson som overtok arbeidet.
Byggingen av forlengelsen fra Fort William til Mallaig begynte i januar 1897, og linjen åpnet 1. april 1901. Glenfinnan viadukten var imidlertid så ferdig i oktober 1898 at den kunne brukes til å transportere materialer til jernbanen.
Gerundium
Nordsamisk
På nordsamisk brukes også gerundium, ved hjelp av endelsen -dettiin for likestavelses- og kontrakte verb, og -ettiin for ulikestavelsesverb.
Glenfinnan Viadukt
Design
Viadukten har 21 betongbuer med et spenn på 15 meter. Det er den lengste betongbroen i Scotland, 380 meter, og krysser elven Finnan i en høyde av 30 meter. Broen er 5,5 meter bred og har en kurve form (sving) på 241 meter.
Betongen som ble benyttet var uten armering.
Jernbanestrekningen
Strekningen trafikkeres av persontog som drives av ScotRail mellom Glasgow Queen Street og Mallaig, vanligvis dieseltog. I tillegg blir det om sommeren kjører et gammelt Jacobite damplokomotiv på linjen. Damptoget er populært for turister og viadukten er en av linjens store attraksjoner.
Filmer og sedler
Viadukten har blitt brukt som lokasjon i flere filmer og TV-serier, som
Ring of Bright Water, Charlotte Gray, Monarch of the Glen, Stone of Destiny og The Crown. Den er også med i fire av Harry Potter filmene, det førte til flere nestenulykker med ungdom som gikk på viadukten, så politiet måtte gå ut med en advarsel til fansen.
Den er også med i videospillet Forza Horizon 4 fra 2018.
Marita
Marita er et kvinnenavn med opphav enten som en nordisk form av Margarita eller en spansk kjæleform av Maria.
Etymologi
Marita har flere opprinnelser. Det er:
Utbredelse
Marita er kjent brukt i Norge fra 1400-tallet, i Finland fra 1860 og i Sverige fra 1891. I Norge har navet tradisjonelt vært brukt mest i Hordaland, Sogn og Fjordane og i Nord-Norge. I Sverige var navnet mest brukt i perioden 1950–1969, spesielt i sørlige deler av landet. I Norge var Marita et populært navn på jentebarn født på 1980-tallet.
Marita er i dag et vanlig navn på Færøyene og i Finland.
Marita har navnedag 25. mars i Latvia, 13. juli i Estland, 27. juli i Norge og på Færøyene, 15. august i Finland og 22. oktober i Sverige.
Eksterne lenker
Marita Marita
HMCS «Sackville»
HMCS «Sackville» (K 181) er den siste Flower-klasse korvett som fremdeles eksisterer. Skipet ble sjøsatt den 15. mai 1940, og ble omgjort til et museumsskip. Skipet er det eneste av sitt slag i hele verden, og ligger for anker i Halifax i Nova Scotia, Canada. Etter krigens slutt ble skipet brukt som et sivilt forskningsskip, men ble restaurert og omgjort til museumsskip i 1983.
Peder Martin Bragstad
Peder Martin Sivertsen Bragstad (født 6. juli 1862 på Sandvollan, død 6. mai 1926 i Levanger) var en norsk overrettssakfører og politiker (V).
Etter middelskoleeksamen og studentereksamen avla han juridisk embedseksamen i 1892. Han hadde praksis som fullmektig, og åpnet deretter egen sakførerforretning i Levanger som 32-åring. Bragstad var mangeårig formann i Levanger og Skogns Sparebanks forstanderskap, og fungerte en tid også som banksjef, og nedla dessuten en betydelig innsats i Indherreds Aktie-Dampskibsselskab.
Han var medlem av Levanger bystyre 1894–1911, i årene 1902, 1909 og 1910 som Levangers ordfører, deretter administrativt ansatt som magistrat i rundt seks år. Bragstad kom tilbake som medlem av bystyret, i 1923 også som ordfører.
Han var sønn av ordfører i Inderøy Sivert Bragstad og hadde flere brødre og andre slektninger som også hadde offentlige verv.
Ukraina under EM i friidrett 2018
Ukraina deltok under EM i friidrett 2018 som ble arrangert 6.–12. august 2018 i Berlin.
Glans (mineralogi)
Glans eller luster (eller lustre) er i mineralogien en beskrivende karakteristikk ved mineraler, krystaller og steiner. Glans avhenger av brytningsindeks og (mikroskopisk) overflatestruktur, men ikke av fargen. I mineralogien brukes blant annet begrepene glass-, og harpiksglans, silke-, og perlemorglans, diamantglans, fett-, voks-, og metallglans brukt. Mineraler uten glans kalles matte.
Glans blir også benyttet for å karakterisere andre ting som har glinsende overflater, for eksempel metaller og stoff, særlig silke og sateng. Generelt kan et materials glans sees på som en karakterisering av hvordan lys vekselvirker med materialets overflate.
Ordet luster har sine røtter i det latinske ordet lux som betyr «lys». Generelt omfatter det radians, glans eller brillians.
Terminologi
En lang rekke termer brukes for å karakterisere glansen til ulike mineraler. Glansen varierer i praksis kontinuerlig og det er ingen klart definerte grenser mellom de ulike fagordene. Dette gjør at ulike kilder kan omtale glansen til det samme mineralet ulikt. Denne tvetydigheten blir ytterligere forverret ved at glansen kan variere innenfor samme mineral. Fagordene kan kombineres til å karakterisere mellomtyper av glans, for eksempel «glassaktig fet» glans.
Diamantglans (Adamantinglans)
Diamantglans eller adamantin brukes om mineraler med en ekstraordinær glans, slik som diamant. Disse mineralene er transparente eller translucente. De har en høy brytningsindeks (1.9 eller mer). Mineraler med ekte diamantglans er uvanlige, men inkluderer for eksempel cerusitt og zirkon.
Mineraler med en mindre, men likevel høy grad av glans omtales av og til som subadamantin. Dette gjelder for eksempel granat og korund.
Fettglans
Fettglans brukes om mineraler som minner om fett eller smøring. Fettglans finner en ofte på mineraler med en stor del mikroskopiske mikroskopiske inklusjoner, og fortrinnsvis på spalteflater. Opal og cordieritt er typiske eksempler på mineraler med fettglans. Mange mineraler med fettglans kjennes også fete å ta på.
Voksglans
Voksglans brukes om mineraler som minner om voks. Jade er et typisk eksempel og kalsedon. Noen referanser, slik som Norsk Steinhåndbok, skiller ikke mellom fettglans og voksglans.
Metallglans
Metallaktige (eller splendent) mineraler har glans som polert metall. Dersom overflaten er perfekt vil den være som et speil). Typiske eksempler er galena, pyritt og magnetitt.
Perleglans
Perleaktige mineraler er bygget opp av tynne, transparente, flate lag som ligger oppå hverandre. Lys reflektert fra disse lagene gir opphav til en glans som minner om glansen fra en perle. Disse mineralene har perfekt kløv, som for eksempel muskovitt og stilbitt.
Porselensglans (Harpiksglans)
Porselenaktige eller harpiksaktige mineraler ser ut som harpiks, tyggegummi eller plast med glatte flater. Et hovedeksempel er rav, som er en form for fossilt harpiks.
Silkeglans
Silkeaktige mineraler har parallelt ordnede og ekstremt fine fiber, noe som gir de en glans som minner om silke. Typiske eksempler inkluderer asbest, ulexitt og satin spar varianten av gips. En fiberaktig glans er ganske lik, men har en grovere tekstur.
Halvmetallglans
Halvmetallaktige mineraler har glans som minner om metall, men er mattere og reflekterer mindre. Halvmetallglans er vanlig for nesten opake mineraler med høye brytningsindekser. Typiske eksempler inkluderer sinkblende, sinober og kupritt.
Glassglans
Glasaktige mineraler har glansen av glass. Denne typen glans er en av de en ser oftest, og er vanlig for transparente eller translucente mineraler med relativt lave brytningsindekser. Typiske eksampler er blant annet kalsitt, kvarts, topas, beryll, tourmalin og fluoritt.
Matt
Matte (eller jordaktige) mineraler har liten eller ingen glans. Det skyldes granulat (små korn) som sprer det reflekterte lyset i alle retninger, tilnærmet en lambertreflektor. Et eksempel er kaolinitt. Noen ganger skiller en mellom matte og jordaktige mineral, der det siste er grovere og har enda mindre glans.
Referanser
Glaceo 光沢 Gleem Połysk ความวาว
ABM-avtalen
ABM-avtalen, eller Anti-Ballistic Missile Treaty, var en avtale mellom USA og Sovjetunionen om begrensning av anti-rakettsystemer brukt for å beskytte områder mot raketter med kjernefysiske ladninger.
Avtalen ble undertegnet den 26. mai 1972 av USAs president Richard Nixon og Sovjetunionens generalsekretær Leonid Bresjnev. Avtalen var virksom i 30 år, fra 1972 til 2002.
Den 13. juni 2002, etter å ha gitt de nødvendige 6 måneders forhåndsvarsel, trakk USA seg ensidig fra avtalen.
Krageholms slott
Krageholm slott (tidligere dansk: Krogholm) er et slott i Ystads kommun, Skåne län, Sverige, ca. 8 km nordvest for Ystad, ved Krageholmssjön i Skåne. Det nåværende slott stammer fra 1720-tallet.
Bygningshistorie
Det middelalderlige gods Krogholm kjennes fra 1200-tallet, opprinnelig et bindingsverksanlegg, hvortil det i høygotisk tid ble tilføyd et høyt, forsvarsinrettet hjørnetårn. Stentårnet er formentlig oppført i Axel Pedersen Brahes eiertid, i den annen halvdel av 1400-tallet. Tidlig på 1500-tallet ble tårnet bygget ut med fløyer mot syd, vest og nord, således at borgen omkring 1530 fremsto som et trefløyet anlegg i den særegne, danske overgangsstil man har betegnet gotisk renessanse. Omkring 1640 ble borggården fullstendig omsluttet, da en østfløy kom til. På begynnelsen av 1700-tallet lot den svenske adelskvinnen Christina Piper slottet bygge helt om til barokkslottet Krageholm.
Eiere
Krogholm gods tilhørte på 1300-tallet den dansk-skånske adelsslekten Due, på 1400-tallet familien Thott, og senere Braheslekten. En av disse var Tyge Axelsen Brahe, en av sin tids rikeste og mest betydningsfulle menn, som også eide Tosterup slott og Hvidskøvle. En annen slektning var riksrådet Lave Brahe, gift med den stenrike fru Gørvel Fadersdatter.
Senere overtok Otte Marsvin (som også bygget Marsvinholm) i 1644-48), og først fra hans tid finnes opplysninger om slottsbyggeriet. Han skal i 1639 ha bygget opp eller reparert det som var. Mest sannsynlig er dog slottet oppført under en av hans forløpere.
Otte ble mens han levde etterfulgt av svigersønnen av svigersønnen Iver Krabbe, som også var en av samtidens rikeste og mest ansette menn. I 1670 overlot han eiendommen til sønnen Jørgen Iversen Krabbe. Denne var en lærd og velstilt mann som også var leder for den skånske adelen. Foruten Krageholm hadde han Høgestad, Baldringe, Tostrup og Fulltofta. Han har i ettertiden komme til å fremstå som noe av en martyr. Etter en nærmest parodisk rettergang, ble han dømt til døden, og portene til Malmø ble stengt, for å forhindre en evt benådning i å nå frem. Han ble arkebusert i Malmø den 16. januar 1678. En av årsakene til dødsommen har muligens vært at svenskene traktet etter Krageholm, og at Krabbe ikke ville selge den frivillig.
I forbindelse med hendelsene i Malmø ble Krogholm angrepet av en trolig påsatt brann, og forble deretter ubebodd i nesten 30 år. Under prosessen med Krabbe hadde den svenske kongen Karl XI overlatt Krageholm til sin feltmarskalk Rutger von Ascheberg for manglende lønn. Det lyktes Ascheberg på få måneder høsten 1677 å ribbe godset for alt, inklusiv innbo og husdyr. Tyveriet omfattet også årets kornhøst og alle øvrige inntekter fra Krabbes omfattende skånske gods. Krabbes kone Jytte, født Thott, egnet resten av sitt liv til å forsøke overbevise verden om sin manns uskyld. Det fortelles at hun etter hans død gikk kledd i sort og bodde i sortdraperte rom. Hun ville ikke lenger bo på Krageholm, men flyttet først til Høgestad, hvor hun lot alle vinduer som vendte mot Krogholm mure igjen, og siden til Baldringe, hvor hun døde i 1707.
Nåværende slott er ombygget av Nicodemus Tessin d.y. på oppdrag av Christina Piper, som også overtok Jytte Thotts andre gods.
Třinec
Třinec (tsjekkisk uttale: ˈtr̝̊ɪnɛts; polsk: Trzyniec, tysk: Trzynietz) er en by i distriktet Frýdek-Místek i Mähren-Schlesien i Tsjekkia. Den ligger ved elven Olše i den historiske regionen Cieszyn Schlesien. Byen hadde 35,760 innbyggere i 2016, og i 2001 var 17,7 prosent av befolkningen polakker. Byen er kjent for sitt stålverk, Třinecké železárny. Verket er det største av sitt slag i Tsjekkia og har fremdeles stor betydning for byens demografi, karakter og luftforurensning.
Třinec ligger på grensen mot Sør-Polen og er et viktig kultursenter for den polske minoriteten i Tsjekkia.
Navnet stammer fra sivplanter som vokser i området (polsk: trzcina, lokalt navn trzena // trzyna, strzena, trzcena).
Kate Foo Kune
Kate Foo Kune (født 29. mars 1993) er en mauritisk badmintonspiller. Hun har ingen større internasjonale titler, men ble blant annet nummer tre i det afrikanske mesterskapet i 2014 i både singel og dobbel.
Ilona Hlaváčková
Ilona Hlaváčková (født 15. mars 1977) er en tsjekkisk svømmer.
Andrej Voronitsjin
Andrej Nikiforovitsj Voronitsjin (russisk: Андрей Никифорович Воронихин; født [17. oktober jul.] 28. oktober 1759 [greg.] i Novoje Ussolje, guvernementet Perm; død [21. februar jul.] 5. mars 1814 [greg.] i St. Petersburg) var en russisk arkitekt, billedhugger og maler. Han var en av de fremste representanter for den nyklassisistiske arkitektur i St. Petersburg. Til hans huvudverk hører Kazankatedralen (1801–1811) og Gruveinstituttet (1806–1811) i St. Petersburg.
Søramerikanske leker 1990
Søramerikanske leker 1990 (søramerikanske leker) ble arrangert i Lima i Peru i 1990.
Emily Cherotich Tuei
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 800 meter der hun ble utslått i førsøksheatet.
Mehmed Talat
Mehmed Talat Pasja (tyrkisk: Mehmet Talat Paşa) (født i 1. september 1874 i Kardjali i Edirne vilajet i det som nå er Bulgaria, drept 15. mars 1921 i Berlin) var den 280. storvesiren av Det osmanske riket. Han var en av lederne i Ungtyrkerne og kom til makten ved et statskupp i 1908. Han er også kjent for sin rolle i deportasjonen av armenere, også kjent som folkemordet på armenerne, der han pekes ut som en mulig hovedmann bak ugjerningene.
Han ble drept på åpen gate i Berlin av Soghomon Tehlirjan, en overlevende armener. Raphael Lemkin fikk kjennskap til saken og mente manglende mulighet til å rettsforfølge Talat var en uholdbar svakhet i internasjonal rett.
Bakgrunn
Talat stemmet fra enkle kår og representerte et sosialt skikt som var på vei oppover og som skulle komme til makt med den ungtyrkiske revolusjon. Som seksåring opplevde han den russisk-tyrkiske krig og den russiske okkupasjon av egene hjemtrakter. Disse bardomsopplevelser satte et sterkt preg på ham - den førte til en meget sterk nasjonalisme hos ham, og den skulle følge ham livet gjennom.
I studentårene sluttet han seg til ungtyrkerne, som propagerte for redning av Det osmanske riket fra de imperialistiske stormakters truende styrkeoppbygging.
Politisk virke
Uten slutteksamen fra skolegangwn gikk han inn i statlig tjeneste. Ved utbruddet av den ungtyrkiske revolusjonen sommeren 1908 arbeidet Talaat Bej, som han da het, som telegraf tjenestemann i Saloniki og hadde en ledende stilling innen «Komitérn for enighet og framsteg», som var sentralpunkt for den ungtyrkiske revolusjonærr bevegelse. Etter denne bevegelses seier ble han medlem av det tyrkiske parlamentet og en av dets visepresidenter, samtidig som han var ordførende for den ungtyrkiske komité, og dermed innehadde han den høyeste posisjonen i bevegelsen.
Etter å innledningsvis ha virket i bakgrunnen, tok Talaat Pasja i august 1909 over som innenriksminister i Hilmi Pasjas regjering, der han ble Ferid Pasjas etterfølger. En av hans tiltak på denne post var at for de lokale forvaltningsmyndighetene å påpeke at det var av vekt med hensynsfull behandling av alle utlendinger, og at dette hadde utenrikspolitiske konsekvenser. Talaat Pasja fortsatte som minister under storvesiren Hakki Pasja, men i februar 1911 gikk han av etter konflikter mellom den ungtyrkiske komitéen og krigsministeren Mahmud Schefket Pasja. Også en splittelse innen komitéen mellom en moderat fløy og en nasjionalistisk-chauvinistisk fløy bidro til avgangen.
Etter mordet på storvesiren Mahmud Schefket i juni 1913 kom Talaat Pasja tilbake som innenriksminister i den nye regjeringen under prins Said Halim, og ble der den faktiske lederen, også i utenriksanliggender, selv om de formelt ble tatt hånd om av storvesiren selv. Dette innebar attdet var Talaat Pasja som sammen med den nye krigsministeren Enver Pasja høsten 1914 gjennomdrev at Tyrkia sluttet seg til Sentralmaktenes pakt, til tross for at den ubesluttsomme storvesiren i det lengste nølte om dette. Dette innebar at Tyrkia under første verdenskrig havnet på Tysklands og Østerrikes side.
Molde Fotballklubb i 1991
Juniorlag
Molde røk ut i 4. runde i sesongens junior-NM, hvor de måtte se seg slått med 1-3 på bortebane for på Kråmyra stadion.
Mehmed Talat
Politisk virke
''I admit that we deported Armenians from our eastern provinces, and we acted in this matter upon a previously prepared scheme. The responsibility of these acts falls upon the deported people themselves. Russian ... had armed and equipped the Armenian inhabitants of this district [Van] ..., and had organized strong Armenian bandit forces. ... When we entered the Great War, these bandits began their destructive activities in the rear of the Turkish army on the Caucasus front, blowing up the bridges and killing the innocent Mohammedan inhabitants regardless of age and sex... All these Armenian bandits were helped by the native Armenians.''
Etter første verdenskrig, i 1918, rømte han til Berlin med Enver Pasja og Djemal Pasja etter å ha underskrevet en våpenhvile med ententemaktene. Talat ble drept av en armener, Soghomon Tehlirjan, i et attentat på åpen gate i Berlin, hvor han så ble gravlagt til 1943, da graven ble åpnet og levningene ført til Istanbul.
Ken Block
Ken Block (født 21. november 1967 i Long Beach, California, død 2. januar 2023 i Park City, Utah) var en amerikansk profesjonell rallykjører og medlem av Monster World Rally Team. Han var også en av grunderne bak DC Shoes. Han har også konkurrert innen rullebrett, snøbrett, og motocross. Han var spesielt kjent for å være dyktig innen drifting.
Lungesnegler
Lungesnegler (Pulmonata) er bløtdyr med et spiralvridd skall. Noen arter har ikke et synlig skall og omtales som «nakensnegler».
Lungesnegler utgjør en gruppe snegler som har utviklet lunger. I klassisk biologi regnes lungesneglene som en orden innenfor snegler. Alle de landlevende sneglene tilhører lungesneglene, men det finnes også lungesnegler i ferskvann.
Snegler er viktige i næringskjede da de er mat for flere dyr, som insekter, gnagere spissmus, fisk og fugler.
Utseende
Alle lungesnegler har skall eller et anlegg til skall. Flere arter omtales som «nakensnegler» fordi de ikke har skall, men disse har rudimentært (lite utviklet) skall som kan være helt overvokst av kappen.
Cyriaco av Ancona
Cyriaco av Ancona eller Cyriacus av Ancona (italiensk: Ciriaco d'Ancona eller Ciriaco Pizzecolli) (født 31. juli 1391 i Ancona, død 1452 i Cremona) var en italiensk arkeolog, humanist, og epigrafisk reisende. Cyriaco vurderes, selv av sine egne samtidige, som antiquitatis pater (far til arkeologi); som faktisk gjenoppdaget Delphi, Parthenon, Apollonia i Albania.
Liv og virke
Han var autodidakt, men med stor lærdom. Han var blant de tidligste humanister som personlig studerte de fysiske rester av den greske og romerske verden; og han var den første lærde som gjenoppdager den greske oldtids berømte steder, så som Parthenon og Delfi, et at de fire store kultsentre i antikkens Hellas. Cyriacus besøkte også Egypt, hvor han så pyramidekomplekset med sfinksen ved Giza.
Lungesnegler
Utseende
Lungesneglene har en kappehule som er en del av åndedrettet til sneglen. Kappehulen har mange blodårer og fungerer som en lunge. Kappehulen mangler gjeller. På nakne arter kan man lett se åpningen til kappehulen som et hull, normalt på høyre siden av kappen.
Cyriaco av Ancona
Liv og virke
På sine mange reiser til Italia, Dalmatia, Hellas, Lilleasia og Egypt utarbeidet Cyriacus detaljerte beskrivelser av fortidsminner, ledsaget av illustrasjoner som han selv utførte. Han førte en detaljert dagbok, Commentaria, hvor han også noterte de mange steder han besøkte, samt de betydningsfulle personer han møtte. Han illustrerte ofte med skisser av monumenter og transskriberte inskripsjoner.
Lungesnegler
Utseende
Landlungesnegler har to par (fire) tentakler og på spissen av det bakerste paret finnes øynene. For at de skal kunne bevege seg fremover, utskiller de landlevende sneglene, et slim fra kjertler foran på foten. Ikke alle har skall.
Ferskvannslungesnegler har bar ett par (to) tentakler og øynene er plassert ved basis. Alle ferskvannssnegler har et synlig skall.
Levevis
Snegler beveger seg sakte. Få av artene er rovdyr. Snegler stiller krav til sitt habitat (leveområde), både til maten de spiser, underlaget de lever på (sand, berg eller jord) og vannkvaliteten.
Snegler i vann
Ferskvannsnegler beiter på alger på planter og stein. Snegler i vann er føde for fisk og fugler. De legger egg i lange eggkapsler omgitt av gelé og festet til steiner og planter.
Snegler på land
Landsneglene lever av planter, bær, sopp, moser og døde dyr (åtsler), som makk og snegler.
Middag
Middag eller middagsmat er benevnelsen for hovedmåltidet i de fleste kulturer. Middagen var tradisjonelt det eneste varme måltidet på hverdager i Norge og ble inntatt midt på arbeidsdagen (cirka kl. 12), men det har etter hvert blitt mer vanlig å spise middag i tidsrommet 14-20 på ettermiddagen.
Det å spise middag har tradisjonelt blitt uttrykt på norsk som eta til middags. I Norsk ordbog (1873) hevder Ivar Aasen at middag egentlig er å betrakte som et måltid kort etter middag. Dette begrunner han med at middag egentlig ikke var betegnelse på selve måltidet, men betydde i begynnelsen av middagsstunden omtrent klokken 3. En annen betegnelse for det samme måltidet har vært non, avledet fra latinsk nona som betyr den niende timen på dagen, og sies å ha vært ved tretiden. Samme ord er i engelsk form noon, og er etter Ivar Aasens oppfatning betegnelse på spisetid midt på ettermiddagen.
I boken Om kostholdet i Norge fra omkring 1500-tallet og op til vår tid (utgitt av Det Norske Videnskaps-Akademi, 1942) nevner Fredrik Grøn at non antakelig er det måltidet som i nyere tid har blitt kalt for middag.
Eksempler på typiske norske middagsretter er fårikål, rømmegrøt, fisk, poteter, lapskaus og lutefisk. Middagskulturen i Norge har endret seg ved globaliseringen hvor matvarer som pasta, pizza, sushi, kebab og annen utenlandsk mat har blitt vanligere.
Valfarjåhkå
Valfarjåhkå eller Valffarjohka er en elv som renner ut i Balmielva, som igjen renner ut i Langvatnet i Sulitjelma i Fauske kommune, Nordland, og del av Sulitjelmavassdraget. Elva har sin opprinnelse i fjellområdene mellom Låmivatnet og Kjelvatnet, og renner gjennom Válfarjåkdalen.
Lungesnegler
Snegler på land
Fordi luftfuktigheten er større om natten, er de landlevende artene vanligvis nattaktive. Om dagen eller i varme perioder er de passive og søker til fuktige omgivelser. Snegler med skall trekker seg inn i skallet, eller huset og venter på fuktigere vær. Med foten tetter de åpningen. Om vinteren ligger de i dvale under røtter, stokker, steiner eller i kompost (blant råttnende planterester).
Snegler er viktige i næringskjede da de er mat for flere dyr, som insekter, gnagere spissmus og fugler.
Formering
Lungesnegler er tvekjønnet, hermafroditter. De har kompliserte kjønnsorgan. De utvikler ofte hannlige kjønnskarakterer før de hunnlige. De hannlige organene tilbakedannes samtidig med at de hunnlige utvikles. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig.
Valfarjåhkå
Det er i 2013 søkt konsesjon for utbygging av Valffarjohka. Et eventuelt kraftverk vil utnytte et fall på 235 m med inntak 370 moh og kraftstasjonen 135 moh. Inntaksdammen blir 2,5 m høy og 15 m lang. Kraftstasjonen blir lagt i gamle Fagerli kraftstasjon. Middelvannføringen er 380 l/s ved inntaket. Kraftverket vil ha en installert effekt på 1,5 MW og skal etter planen produsere 3,9 GWh/år. Utbyggingen vil fraføre vann på en 1600 m lang elvestrekning i Valffarjohka. Søker planlegger å slippe minstevannføring på 80 l/s sommerstid og 20 l/s vinterstid. I konsesjonssøknaden er det vurdert at inngrepet vil ha liten til middels negativ for landskapet. For kulturminner og kulturmiljø er konsekvensen vurdert til liten til middels positiv.
Lungesnegler
Formering
Vanligvis legger de egg, men noen føder «levende» unger. Sneglene kan legge opptil 700 egg. Snegler dør ofte like etter paring og egglegging. Når eggene klekkes er de små sneglene fullt utviklet og ser ut som miniatyrer av de voksne individene. Noen arter blir to år, men de fleste lever bare ett år. Voksne snegler har liten eller ingen vekst.
Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005., ned til familienivå. Antall arter for Europa er hentet fra Fauna Europaea Web Service
Lungesnegler deles ofte inn i bare to hovedgrupper, ferskvann lungesnegler og land lungesnegler, etter hvor de lever.
Inndelingen inkluderer familiegrupper som er utdødde, basert på funn av fossiler. De er merket med †.
Lungesnegler (Pulmonata)
Gerry Byrne
Byrne var med i troppen til som ble verdensmester på hjemmebane i 1966 og fikk sin gullmedalje i etterkant, i likhet med de elleve andre i troppen som ikke spilte finalen. Han spilte to landskamper for England.
I 1969 la han opp som aktiv spiller etter 274 ligakamper og to mål for Liverpool.
Scolebythidae
Scolebythidae er en familie av stilkvepser. De er en svært sjelden og artsfattig familie, med bare fem kjente, nålevende arter fordelt på fire slekter. I tillegg er det hittil beskrevet sju fossile arter, de eldste fra kritt-tiden.
Utseende
Små (ca. 4 mm), spinkle, brunlige vepser. De kan kjennes på de korte antennene og den nokså lange halsen. Hodet er middels stort og avrundet med middelsstore, ovale fasettøyne. Antennene er trådformede, forholdsvis korte (bare litt lengre enn hodet) og består av 13 ledd. Hodet sitter festet på en lang "hals" (egentlig et forlenget forbryst), i så måte ligner de mye på planteveps-familien Xiphydriidae. Forkroppen (thorax) er temmelig liten og smal. Beina har kratfig fortykkede lår og legger. Vingene er velutviklede, med tydelig, to-delt vingemerke (pterostigma) og tre lukkede celler midt i forvingen. Utenfor disse cellene er vingeårene knapt synlige. Bakkroppen (gaster) er nokså lang og slank, med seks synlige ryggplater (tergitter). Den er festet til bakkroppen med en meget kort stilk (petiolus), men innsnevringen (vepsetaljen) mellom forkropp og bakkropp er tydelig. Ho hunnen stikker giftbrodden litt ut fra bakkroppsspissen.
Levevis
Denne familien lever som parasitoider på billelarver som borer i ved.
Utbredelse
Denne svært sjeldne familien er utbredt i tropene. Scolebythus madecassus lever på Madagaskar, mens slekten Ycaploca er kjent fra Sør-Afrika, Australia og Fiji, det er mulig at de to sistnevnte forekomstene skyldes introduksjoner i nyere tid. De to andre, nålevende artene, Pristapensia stricta og Clystopsenella longiventris, lever i Sør- og Mellom-Amerika nord til Belize. De siste årene har det blitt beskrevet sju fossile arter fra rav, dette stammer fra Nord-Amerika, Europa og Libanon og viser at familien før har vært vidt utbredt.
Peter Hersleb Harboe Castberg
Peter Hersleb Harboe Castberg (født 22. juli 1794 i Bergen, død 10. juni 1858 i København ) var en norsk prest og politiker.
Produktplassering
Produktplassering er en form for markedsføring der et selskap betaler for at deres produkt vises i ett eller flere medier. Balasubramanian (1994) definerte begrepet som «et betalt produktbudskap med den hensikt å påvirke film- (eller TV-) publikum gjennom planlagt og diskré plassering av et produkt i en film eller TV-program». Denne definisjonen har senere blitt modifisert til å inkludere plassering i andre medier, som bøker, musikkvideoer og videospill. Det som ofte forbindes med produktplassering er egentlig merkeplassering, hvor en merkevare er tydelig representert i mediet.
Eksempelvis kan en TV-serie mot betaling gi en gitt tidslengde der logo, produktet selv eller selskapets navn vises visuelt eller nevnes.
Peter Hersleb Harboe Castberg
Personlige liv
Peter Hersleb Harboe Castberg ble født i Bergen som sønn av Tycho Didrich Castberg (1755–1801) og hans kone Helene Margaretha Calmeyer (1764–1830). Han hadde flere brødre og søstre.
Peter Hersleb Harboe Castberg giftet seg med Anne Margrethe Zimmer Henchel. De fikk fire sønner og tre døtre, men to av barnene vokste ikke opp. Deres sønn Johan Christian Tandberg Castberg ble en tolltjenestemann og politiker. Via ham var Peter bestefar til politikeren Johan Castberg og fiolinisten Torgrim Castberg, og oldefar til professor Frede Castberg. Gjennom den andre sønnen, legen Tycho Fredrik Edvard Castberg, Peter Hersleb Harboe faren til bankmannen Peter Harboe Castberg og skulptøren Oscar Ambrosius Castberg.
Karriere
Castberg ble valgt inn på Stortinget i 1830 og 1833 som representant for Bratsberg Amt, og i 1836, 1839 og 1842 for Laurvik og Sandefjord.
The Train Wreckers
The Train Wreckers er en amerikansk stumfilm fra 1905, regissert av Edwin S. Porter.
Handling
Romantikk utvikler seg mellom en jernbane-ingeniør og skiftemannens datter.
Madeleine (kake)
Madeleine er en småkake som er bakt av en deig av hovedsakelig hvetemel, egg, sukker og honning. Kakene blir stekt i særegne små metallformer, madeleine-former, som likner muslingskjell. De blir ofte servert i forbindelse med desserter, for eksempel iskrem, men blir også brukt som godteri for barn og som enkelt tilbehør til en kopp kaffe.
Madeleine-kakene har fått en plass i litteraturhistorien og blitt berømte etter at den franske skjønnlitterære forfatteren Marcel Proust skildret i boken Du côté de chez Swann, første del av romanserien À la recherche du temps perdu hvordan smaken av en madeleine dyppet i te laget av lindeblomster vekker sentrale barndomsminner hos hovedpersonen. På denne måten er madeleine blitt en slags generell metafor for hendelser som vekker til live minner, særlig minner fra barndommen.
Madeleine-kaken har ifølge tradisjonen fått navn etter Madeleine Paulmier, tjenerinnen til marki Perrotin de Baumont i det daværende hertugdømmet Lorraine i Frankrike, som i 1755 skal ha bakt slike kaker for hertug Stanislas Leszczyński da han var vert for en stor middag på slottet sitt, Château de Commercy.
Institutt for vann- og miljøteknikk
Institutt for vann- og miljøteknikk (IVM, tidligere: Institutt for vassbygging) var inntil 2017 et institutt under Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi (IVT) ved NTNU, lokalisert på Valgrinda i Trondheim. Instituttet ble etablert ved NTHs opprettelse i 1910, og var dermed et av NTNUs eldste institutt.
Faglig var instituttet delt i to områder: Vassdragsteknikk og Vannforsynings- og avløpsteknikk, og det ble forsket og undervist innen følgende felt: Hydraulikk og vannkraft, hydrologi og vannressurser, vannrensing og vann- og avløpssystemer.
Instituttet hadde et toårig internasjonalt masterprogram i Hydropower Development, samt undervisning på alle nivå av det femårige mastergradsstudiet i Bygg- og miljøteknikk, der det særlige ansvaret for studieretningen Vann og miljø lå til instituttet.
Organisering fra 2017
Som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik), Høgskolen i Sør-Trøndelag og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund) ble det store endringer i institutt- og fakultetsstrukturen ved NTNU fra 1. januar 2017.
Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsatte med små endringer i 2016, samtidig som det ble arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt var klart 1. januar 2017.
Virksomheten ved instituttet ble fra 1. januar 2017 videreført i Institutt for bygg- og miljøteknikk, under Fakultet for ingeniørvitenskap. Andre tidligere enheter som inngår i dette instituttet, er Bygg, anlegg og transport (institutt IVT) og Bygg og miljø (institutt Fakultet for teknologi).
Smalgnagbiller
Smalgnagbiller (Trogossitinae) er en underfamilie av biller som lever i død ved, på råtnende plantedeler, i lagrede matvarer eller på sopp. Larvene er rovdyr. Disse billene varierer sterkt i kroppsform, fra lange og tynne til brede og flate, og det er ikke lett å se at de ulike slektene er beslektet med hverandre. Flere av de norske artene er knyttet til urskog og derfor sterkt truet i dag.
Utseende
Små til ganske store (3 – 30 mm) biller, snaue og som oftest noe blanke, mørke på farge, av og til metallglinsende. Kroppsformen varierer sterkt, de fleste er avlange og noe flate, noen sylindriske, noen ganske smale. Hodet er temmelig stort og bredt, med små fasettøyne som sitter langt fram på hodet og kraftige, fremoverrettede kjever. Antennene er 10- eller 11-leddete med en svak, tre-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) varierer sterkt i form, men framhjørnene er nesten alltid i alle fall litt fremskytende. Dekkvingene er sterkt punktert, og har ofte opphøyde lengdelister. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen, men er tvert avkuttet. Beina er slanke og forholdsvis korte, med fem-leddete føtter. Larvene er sylindriske, tynnhudete, marklignende, lyse på farge. Framkropp (thorax) leddene har tydelige, mørke ryggplater (tergitter), hodekapselen er også mørk.
Fossiler
Det er beskrevet en god del arter i denne familien fra fossiler, tilbake i alle fall til kritt-tiden.
Systematisk inndeling / norske arter
thumb|300px| Svart korngnager, Tenebroides mauretanicus
Etruskere
Etruskerne var et kulturfolk i antikkens Italia og Korsika fra 700-tallet f.Kr. De holdt til i Etruria (det nåværende Toscana og det nordlige Latium). Roma var i starten så påvirket av etruskere at fastlandsgrekerne i lang tid var usikre på om Roma var en gresk eller etruskisk by. Etruskernes kultur fikk med Romerrikets utbredelse stor innflytelse på ettertiden. Antikkens romere kalte dem etrusci eller tusci, og dette romerske navnet er opprinnelsen til stedsnavnene Toscana og Etruria. Den attisk greske betegnelsen var Τυρρήνιοι (Tyrrhēnioi) hvorfra latin tok navnene tyrrhēni (etruskere), Tyrrhēnia (Etruria) og Tyrrhēnum mare (Tyrrenhavet eller Det tyrrenske hav, italiensk Mar Tirreno). Etruskerne selv kalte seg rasenna, en avledning av rasna eller raśna.
Etruskernes sivilisasjon regnes fra perioden til de tidligste etruskiske inskripsjonene, rundt 700 f.Kr., og fram til assimilasjonen inn i den romerske republikk på slutten av 300-tallet f.Kr. Etruskisk sivilisasjon ble på 600-tallet f.Kr. sterkt påvirket av greske handelsmenn og greske naboer i Magna Græcia.
Innledning
Folkegruppen snakket et ikke-indoeuropeisk språk som er gått tapt, selv om det kjennes fra mer enn 10.000 inskripsjoner. Genetiske studier de senere årene støtter Herodots versjon om at etruskerne kom fra Lydia i Lilleasia. Det er blitt avdekket at befolkningen på steder i Toscana som er kjent for sin etruskiske historie har en høy forekomst av et bestemt gen som ellers bare finnes hos befolkningen i Anatolia i det nåværende Tyrkia. Videre støttes teorien av tilsvarende genetiske funn hos kveg fra Toscana, som viser seg å ha et mitokondrielt DNA som bare finnes hos kveg i Midtøsten.
Roma lå like inntil etruskisk område, siden Tiberen markerte grensen mellom de to folkeslagene. I sin første tid ble romerne styrt av en rekke etruskiske konger, og ifølge Strabo var den romerske fasces opprinnelig et etruskisk maktsymbol. Villanovakulturen ble på 600-tallet f.Kr. påvirket av greske handelsmenn og greske naboer under ekspansjonen fra Magna Græcia, med anleggelsen av greske kolonier som Syrakus og Cumae i Sør-Italia. I nord hadde etruskerne etablert seg ved villanovaenes gamle senter Bologna, og brutt igjennom til Podalen, grunnlagt byen Marzabotto, og satt opp handelsstasjoner på adriaterhavskysten i Rimini for handel med Istria. Etruskerne var splittet mellom sin beundring for gresk kultur, og frykt for grekernes hensikter. Mens de hadde et godt forhold til fastlandsgrekerne, var forholdet til Magna Græcia anspent med tidvis voldelige sammenstøt.