cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emmaboda
Emmaboda er et tettsted i Kalmar län i Sverige. Det er Emmaboda kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 4 824 innbyggere. Emmaboda ligger midt i triangelet Växjö, Kalmar og Karlskrona og derfor deles Kust till kustbanan i Emmaboda, en del går til Kalmar og den andre til Karlskrona.
Frem til 1875 het stedet Gantesbo og det var kun to hus der. Emmaboda har to større bedrifter, ITT Flygt som produserer pumper og Emmaboda Glasverk. Forfatteren Vilhelm Moberg ble født i Emmaboda og nevner ofte stedet i sine bøker. Emmabodafestivalen har blitt arrangert hver sommer siden 1990.
Den latinske patriark av Alexandria
Den latinske patriark av Alexandria var en av den romersk-katolske kirkens patriarker. Tittelen eksisterte fra 1215 til 1964, men var en ren ærestittel (titulærpatriark).
Digüeñe
Diguenje eller digüeñe (Cyttaria espinosae) er en art av spiselig sopp, hvit eller oransje på overflaten. Soppen vokser på barken av forskjellige arter av sørbøk i sentrale og sørlige Chile
Arvedui
Arvedui er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens litterære verden. Han var den femtende og siste kongen av Arthedain, og den siste kongen av nordens Dúnedain før Elessar.
Den latinske patriark av Alexandria
Alexandria var et av oldkirkens fem patriarkater. Etter det store skisma mellom den katolske og den ortodokse kirke anerkjente ikke den katolske kirke lenger rettmessigheten til de fire østlige patriarkene. Korstogene muliggjorde opprettelsen av latinske (katolske) patriarkater i Konstantinopel, Antiokia og Jerusalem, men deres eksistens var kortvarig. Titlene ble likevel videreført som æresbetegnelse for utvalgte biskoper eller kardinaler, og for å markere den katolske kirkens krav på disse bispesetene.
Arvedui
Arvedui ble født i år 1864 i tredje tideverv, og var sønnen til kong Araphant. Navnet hans er fra Sindarin, og betyr 'siste konge'. Dette navnet ble han gitt ved fødselen av Malbeth den synske, som sa følgende til hans far:
Austin Amissah
Austin Neeabeohe Evans Amissah (født 3. oktober 1930, død 20. januar 2001) var en ghanesisk advokat, dommer og akademiker. I 1983 vant han Noma-prisen for litteratur publisert i Afrika for Criminal Procedure in Ghana.
Amissah ble født Accra i Ghana. Han studerte ved Jesus College i Oxford og ble advokat ved Lincoln’s Inn i 1955. Han var riksadvokat i Ghana fra 1962 til -66, før han ble dommer i appellretten fra 1966 tiil -76. Mellom 1969 og 1974 var han professor, og rektor, ved juridisk fakultet ved University of Ghana og formann for den ghanesiske lovreformkommisjonen fra 1969 til 1975. Han ble utnevnt til regjeringsadvokat og justisminister i 1979 og var dommer for appelldomstolen i Botswana fra 1981 til 2001, inkludert en periode som preident for instansen.
Arvedui
"Arvedui er navnet du skal gi ham, for han blir den siste i Arthedain. Men det skal komme et valg for dúnendain, og dersom de velger det det synes dem minst håp i, da skal din sønn få et annet navn og bli konge over et stort rike. Hvis ikke skal det komme megen sorg og mange mannsaldre, før dúnendain atter reiser seg og blir ett."
Den latinske patriark av Alexandria
Det latinske patriarkatet av Alexandria var derimot fra grunnleggelsen av et rent titulært bispesete, siden korsfarerne aldri erobret Egypt. Pave Innocens III innførte tittelen i 1215, men det er usikkert hvem som var den første innehaveren av tittelen. Patriarkalbasilikaen som var knyttet til Alexandria, var Sankt Paul utenfor murene.
Austin Amissah
Han gav ut publikasjoner som Criminal Procedure in Ghana (1982, vinner av Noma-prisen), The Contribution of Courts to Government: a West African view (1981) og Arbitration in Africa (1996).
Arvedui
Det var en vanskelig tid for Arthedain, fordi det hadde blitt svekket av den over 500 år lange krigen med Angmar, og Heksekongens styrker utgjorde en stadig trussel. Selv om Arvedui sin far hadde dannet en allianse med kong Ondoher av Gondor, kunne ikke de to rikene av Dúnendain sende hjelp til hverandre, ettersom de var begge opptatt med hver sine kriger. Men alliansen resulterte med et ekteskap mellom Arvedui og Fíriel, Ondohers datter. Dette ekteskapet forente slektshusene til Isildur og Anárion. Sammen fikk de sønnen Aranarth.
Austin Amissah
Amissah døde i London i 2001, hvor han hadde bodd siden 1982.
Den latinske patriark av Alexandria
Den katolske kirkens krav på patriarksetet i Alexandria gjorde det vanskelig å oppnå forsoning med den ortodokse kirke. Etter 1954 ble patriarkatet derfor ikke lenger besatt. Pave Paul VI opphevet patriarkatet endelig i 1964.
Dagens latinsk-rituelle jurisdiksjon i Alexandria er det apostoliske vikariatet Alexandria (grunnlagt i 1839 som det apostoliske vikariat Egypt og Arabia). I tillegg eksisterer fra 1895 igjen en katolsk patriark av Alexandria (med sete i Kairo), men denne er overhode for den koptisk-katolske kirke og følger den aleksandrinske ritus, ikke den latinske.
Arvedui
I 1944 ble Ondoher og hans to sønner drept av Vognrytterne, og Arvedui så en mulighet om å forene de to rikene. Ifølge Númenors gamle lover skulle Fíriel nå bli den regjerende dronningen av Gondor, ettersom hun var Ondohers eneste gjenlevende barn. Arvedui brukte dette, i tillegg til det faktum at han selv var direkte etterkommer av Isildur, som et argument i hans krav til Gondors trone, og siden han ville arve Arnor trone ville han blitt den første høykongen siden Isildur. Rådet i Gondor, og dets Riksforstanderen Pelendur valgte i stedet å gi tronen til Ondohers fjerne slektning, Eärnil II, siden han var en etterkommer av Anárion. Pelendur begrunnet det med følgende: "Kronen og kongeligheten i Gondor tilhører bare ætlingene til Meneldil, sønn av Anárion, som Isildur tiltrodde riket til. I Gondor blir denne arvtakningen bare regnet gjennom sønner, og vi har ikke hørt at loven er annerledes i Arnor."
Men Earnil var en vis leder, og hans politikk var motsatt av den allmenne oppfatning i Gondor, som var å overse kongeligheten av det svakere kongeriket Arnor. Han sendte en beskjed til Arvedui hvor han informerte om at Eärnil hadde fått tronen, "men jeg glemmer ikke Arnors kongelighet, og heller ikke ditt slektskap, og ønsker ikke at Elendils riker skal være fremmede for hverandre. Jeg vil sende hjelp til deg om du trenger det så langt som det lar seg gjøre".
Arvedui ble konge av Arthedain da faren hans døde i år 1964. Arthedain var på sitt værste, og Arvedui strevde med å holde riket sitt samlet mot Angmar. I 1973 ba han Gondor om å sende hjelp, men hjelpen kom ikke før Arthedain hadde falt. I 1974 klarte Heksekongen å erobre Arthedains hovedstad, Fornost, og drev dúnendainene på flukt. De fleste, Aranarth blant dem, flyktet over Lhûn til Lindon. Arvedui holdt sin stand på Nordmoene en liten stund før han og hans etterfølgere ble tvunget til å gjemme seg i gamle dvergeminer i Ered Luin (Blåfjellene). Til slutt, på grunn av sult og desperasjon, dro de til isbukta Forochel for å spørre snømennene om hjelp. Arvedui hadde ikke så mye han kunne tilby disse menneskene, annet enn edelsteiner, som var uten verdi for dem. Men snømennene valgte å hjelpe dem, delvis på grunn av medfølelse de hadde for kongen og mennene hans, og delvis på grunn av frykt for våpnene deres.
I 1975 sendte skipsbyggeren Círdan et skip for å redde Arvedui etter at hans sønn ba om det. Skipet nådde Forochel, noe som forbauset snømennene som aldri hadde sett en slik farkost før. Men idet Arvedui skulle til å gå om bord forsøkte en av snømennene å advare ham mot å dra med skipet. Ifølge snømennene kunne Heksekongen sende frost eller tøvær som han selv ville, og hans krefter er sterkest om vinteren. Men Arvedui trosset denne advarselen, og dro ut med skipet. Før skipet hadde nådd åpent farvann ble det fanget i en snøstorm fra nord som sendte skipet inn mot isen. Círdans sjøfolk ble hjelpeløse, isen knuste skroget, og skipet gikk under. Arvedui, den siste kongen av Arthedain, døde, og forsvant sammen med to av Arnors Palantírer.
Samme året som Arvedui døde ble Angmar endelig beseiret i Slaget ved Fornost av en styrke fra Gondor som var ledet av prins Eärnur og en alvehær fra Lindon ledet av Glorfindel og Círdan. Heksekongen flyktet og dro tilbake til Mordor som nå hadde blitt gjenerobret av de andre Nazgûlene. Eärnur ble senere Gondors siste konge ettersom han godtok Heksekongens utfordring om en duel, og ble aldri sett igjen da han fro til Minas Morgul i år 2050 uten å etterlate seg noen arvinger. Men dette var ikke slutten på slektslinjen til Isildur og Anárion; Arvedui sin sønn, Aranarth, overlevde og ble den første høvdingen over Dúnedain. Mot slutten av tredje tideverv ble Sauron endelig beseiret for godt, og Aranarths etterkommer, Aragorn, ble kroner til Kong Elessar av det Gjenforente kongeriket.
John Patrick Dolan
John Patrick Dolan (født 8. juni 1962 i San Diego i California i USA) er en amerikansk katolsk prelat og biskop, først som hjelpebiskop i San Siego og så utnevnt til Phoenix i Arizona.
Prest
John Dolan studerte filosofi ved St. Francis Seminary og University of San Diego (1981-1985), og teologi ved St. Patrick Seminary i Menlo Park (1985-1989). Han mble presteviet den 1. juli 1989 av biskop Leo Thomas Maher. Etter pastoralt arbeid i bispedømmet San Diego ble han biskoppelig vikar for presteskapet og sogneprest i menigheten St. John i San Diego i 2016.
Hjelpebiskop i San Diego
Den 19. april 2017 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Uchi Maius og hjelpebiskop i San Diego. Han ble bispeviet av biskopen av San Diego, Robert Walter McElroy, 8. juni samme år. Medkonsekratorer var biskop emeritus av San Diego, Robert Henry Brom og biskop av Monterey i California, Richard John Garcia.
Biskop av Phoenix
Den 10. juni 2022 utnevnte pave Frans ham til biskop av Phoenix, etter biskop Thomas J. Olmsted som samme dag fratrådte av aldersgrunner, 75 år gammel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Amperemeter
Amperemeter er et elektrisk instrument for måling av elektrisk strøm. Enheten for elektrisk strøm er ampere (A). Nesten all strømmåling baserer seg i praksis på omvandling fra strøm til spenning og så måling av spenningen.
Likestrøm
Et galvanometer er i prinsipp en strømmåler, siden det er strømmen som setter opp magnetfeltet som gir kraften til viserbevegelsen. Slik kan strøm måles uten ytterligere komponenter.
Shuntmotstand
Direkte måling er dog praktisk bare for relativt svake strømmer. For større strømmer (grenseland ligger subjektivt ved 0,1 til 1 A) er det ikke fornuftig å sende strømmen gjennom instrumentet. Grunner er at det er flere kontaktoverganger som danner små motstander som gir varmetap, og at det ligger potensiell brannfare ved dårlige kontakter; en vil ikke risikeret å ødelegge et dyrt instrument. Det er derfor vanlig å sette en lavohmig målemotstand i strømveien i stedet for instrumentet selv. Motstanden kalles en shunt eller shuntmotstand og er i praksis en strøm-til-spennings-omvandler ved at U = I•R. Spenningen som oppstår over motstanden føres til et voltmeter for spenningsmåling og påfølgende omskalering til en strømverdi. Forskjellige utførelser av voltmetre er anført under voltmeter. Ofte er shuntmotstanden innebygget i amperemetret, eller der er flere for forskjellige måleområder.
For å forstyrre kretsen som skal måles minst mulig brukes så lavohmige shuntmotstander som mulig, analog til at voltmetre bør ha en så stor indre motstand som mulig.
Vekselstrøm
Det som er anført under voltmeter for vekselspenning gjelder også for vekselstrøm.
Shunt med null motstand
For små strømmer kan en lage en elektronisk kobling som ved hjelp av tilbakekopling presenterer en null Ohms shuntmotstand for måleobjektet. Slik forstyrres det ikke. Spenningen som måles kommer ut av kretsen og oppstår selvfølgelig ikke over den ideelle shunten. Omregningsfaktoren målt i V per A er kjent. Enkle slike kretser forlanger at den ene shuntsiden ligger til jord. I komplisertere koblinger kan shuntmotstanden 'flyte', som er fagsjargong for å kunne ligge på et hvilketsomhelst spenningsnivå.
Tangamperemeter
Elektrisk strøm gjennom en leder setter opp et magnetfelt rundt lederen. Dette blir utnyttet i et såkalt tangamperemeter som kan måle et slikt magnetfelt, både for veksel- og likestrøm. Det blir lagt en ferrittkjerne rundt lederen som en vil finne strømmen i. For å få dette til rent fysisk er kjernen delt i to halvdeler som føyes sammen ved måling, derav navnedelen 'tang'. Rundt kjernen befinner det seg viklinger og/eller andre mekanismer tilpasset avlesningsdelen av amperemetret. Tangamperemetret har sine begrensninger: Lederen må være enkel (altså ikke inneholde returledningen) og den må være fysisk tilgjengelig. Svake stømmer kan ikke måles slik.
Oscilloskop
For visualisering av hurtig endrende strømmer brukes for det aller meste en shuntmotstand foran et spenningsmålende oscilloskop. Oscilloskop med flytende (altså ikke jordbundne) innganger øker innsatsfeltet for instrumentet, men de er noe dyrere.
Engelskspråklig forkortes betegnelsen ofte til ammeter.
Per Fett
Per Harry Fett (født 10. november 1909, død 20. mars 1996) var en norsk arkeolog. Han tok magistergraden i 1934, og var hele sitt yrkesaktive liv ansatt ved Bergen Museum. Fett forsket mye på helleristninger og jernaldermateriale, men er best kjent for det gigantiske arbeidet han nedla i registeret over de vestnorske fornminnene. Dokumentasjonsprosjektet Førhistoriske minne på Vestlandet er utgitt i 80 hefter, ett for hvert prestegjeld i Hordaland, Sogn og Fjordane og Sunnmøre. Verket er tilgjengelig på som søkbar database fra Bergen Museum.
Harry Ryan
Harry Edgar Ryan (født 21. november 1893 i London død 14. april 1961) var en britisk syklist som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Ryan ble olympisk mester i sykling under OL 1920 i Antwerpen. Han vant konkurransen i tandemsykling sammen med Thomas Lance. I finalen beseiret de et lag fra Sør-Afrika. Ryan kom på tredjeplass i sprint 1000 meter.
Afonso Cláudio
Afonso Cláudio er en kommune i delstaten Espírito Santo i sørøstregionen av Brasil.
Irondale (Alabama)
Irondale er en by i Jefferson County i Alabama i USA. Den er en forstad til Birmingham med 13.497 innbtggere (pr. 2020).
Irondale er blitt kjent ved boken og filmen Fried Green Tomatoes av Fannie Flagg; forfatterinnen vokste opp i Irondale. Bok og film utspiller seg på Irondale Cafe, kalt «The Whistle Stop Cafe». Irondale er sete for det internasjonalt virkende katolske medieselskapet EWTN, som driver blant annet verdens største religiøse fjernsynssender.
Sykehus
Sykehus er en fellesbetegnelse på institusjoner som yter medisinsk hjelp. En annen betegnelse er hospital. I vestlig sykehusvesen er som regel somatiske og psykiatriske sykehus adskilt.
Men man behøver ikke være syk for å bli behandlet på et sykehus. I moderne tid foregår således de fleste fødsler på et hospital, og i de normale tilfeller behøver fødselslegen ikke å rekvirere hjelp fra operasjonsgangen til f.eks. keisersnitt.
Sykehusbygning
Sykehus er også en bygningstype som er oppført for å oppfylle institusjonens behov.
En sykehusbygning er avhengig av en rekke forhold: medisinske behov, kultur, sosiale forhold, religion, økonomi, stilperiode etc. Disse skifter gjennom tidene og gjør at byggeoppgaven endrer seg med hensyn til den tid sykehuset ble bygd i og befinner seg i.
Norske sykehus
I Norge er alle offentlige sykehus eid av staten ved sine fire regionale helseforetak. I det offentlige helsevesenet skilte man tidligere mellom regionssykehus og sentralsykehus, men disse begrepene gikk ut av bruk i 2002. Lokalsykehus betegner sykehus som gir grunnleggende tjenester til befolkningen i et avgrenset område. Alle norske regionsykehus er universitetssykehus. Noen, eksempelvis Rikshospitalet, har nasjonale funksjoner. I tillegg finnes en rekke private sykehus, som også i utstrakt grad har avtaler med de regionale helseforetak om refusjoner for medisinsk behandling. Ordningen «fritt sykehusvalg» gjør at pasienter i dag fritt kan velge å la seg undersøke og behandle ved ethvert lokalsykehus eller privat sykehus med avtale.
Musikkåret 1947
Hendelser
musikkprodusent, arrangør, maler og skuespiller ||align=center|69 ||align=center| ||
Big Chief Jazzband
Big Chief Jazzband (etablert 1. februar 1952 i Oslo) er et norsk jazzorkester, kjent for flere innspillinger i en Dixieland-stil, inspirert av den kontinentale «revival» som oppstod på 1950-tallet.
Besetning de første årene var Eivind Solberg trompet, Bjørn Pedersen bass, Per Lund (artist) banjo, Svein Sundby klarinett, Egil Fjelddahl/Einar Helgeby piano, Øystein Lund trommer, Gerhard Aspheim orkesterleder og trombone (-1978). I tidsrommet 1953 - 1963 var Gustav Kramer med på klarinett.
De antok kjenningsmelodien Big Chiefs battle axe (1952), spilte på deres egen Big Chief Jazzklubb (1953–65), før de ble fast husband og drivkraft bak Metropol Jazz Club (1960–65), i en tid da orkesteret også tok initiativ til NM i amatørjazz (1954–64). De flyttet til Down Town Key Club (1965–86). Orkesteret har vært et av landets mest populære jazz-orkester og benyttet som bursdagsgave fra Harald til Sonja (1982, 1997) og vice versa (1987), samt til Kongeparets feiring av sølvbryllup (1993). Orkesterets 40-årsjubileum ble sendt over det ganske land (NRK, 1992). Flere Nobels fredspris-seremonier har hatt deres musikkbidrag.
Inntil deres død var Solberg (1933–2008) og Pedersen (1935–2007) sentrale, i tillegg til nyere medlemmer av besetningen som
Móðuharðindin
Móðuharðindin (på norsk «Den vanskelige tåketiden») var en naturkatastrofe som rammet Island og andre deler av verden i årene 1783–1785 som følge av et voldsomt vulkanutbrudd i Lakisystemet på Island.
Lasse Tur
Lasse Tur (født 9. juni 1954 i Oslo) er en norsk flyfotograf. Han startet fotokarrieren i 1972, og har vært flyfotograf siden 1988.
Móðuharðindin
Den vanskelige tiden begynte ved utbruddet fra Lakivulkanen 8. juni 1783. Dette utbruddet var et at de største i historisk tid, og hadde vidtrekkende konsekvenser for Island. De miljømessige konsekvensene av utbruddet ble merket over store deler av verden på grunn av de meteorologiske forholdene som ble skapt av skyer som besto av svovel og fluor. En beretning fra samtiden er Eldrig som ble skrevet av presten Jón Steingrímsson, og ble trykket i 1788.
Lasse Tur
I 2010 ga han ut den første boken i flyfotobokserien Sett fra oven. Serien ble laget dels sammen med journalist og forfatter Odd Helge Brugrand og pilot Oddmar Stenhaug. Fra 2013 foregikk samarbeidet om utgivelser av bøker med flere aktører og i Estland. I 2021 ble samarbeidet med Cappelen Damm etablert med utgangspunkt i utgivelsen av en ny flyfotobok over Oslo.
I september 2021 startet han et omfattende arbeid vedrørende etablering at en stor serie med NFT-er.
Móðuharðindin
Vulkanen produserte en giftsky som la seg over hele Island, ødela beiteland og forgiftet buskap. Rundt 75 % av all storfe døde, og rundt 10 000 mennesker mistet livet, noe som sto for rundt 21 % av datidens befolkning på øya.
Se også
Móðuharðindin
Stuping under Sommer-OL 2012
Stuping under Sommer-OL 2012 fant sted fra 29. juli til 11. august 2012. 136 utøvere konkurrerte i grenene 3 meter, 3 meter sykron, 10 meter og 10 meter synkron. Alle øvelsene ble avholdt i London Aquatics Centre.
Kvalifisering
VM i svømming 2011 og verdenscupen i stuping 2012.
Program
M = Morgen, E = Ettermiddag, K = Kveld
Best of Heidi Hauge
Best of Heidi Hauge er et samlealbum med Heidi Hauge, utgitt den 7. september 2009.
Anastasia Kelesidou
Anastasia Kelesidou (gresk: Αναστασία Κελεσίδου, født 28. november 1972 i Hamburg) er en gresk tidligere diskoskaster som konkurrerte på 1990- og 2000-tallet.
Hennes første internasjonale mesterskap var VM 1995 i Göteborg der hun ble nummer 11. I EM 1998 ble hun nummer 7, og året etter i VM 1999 kom hennes første mesterskapsmedalje da hun tok sølvmedaljen bak tyske tyske Franka Dietzsch.
Ved OL 2000 i Sydney ble det igjen sølv, denne gangen bak hviterussiske Ellina Zvereva.
I VM 2001 vant Zvereva gull, og Kelesidou tok bronse, også slått av rumenske Nicoleta Grasu.
Videre ble det bronse under EM 2002 og nok en sølvmedalje i VM 2003.
Kelesidous siste mesterskap var OL på hjemmebane i 2004, her fikk hun igjen sølv. Denne gangen var det russiske Natalja Sadova som vant.
Tørris Heggelund
Tørris Heggelund (født 9. oktober 1872 i Etne, død 1. mai 1940) var en norsk sakfører, lærer, politikonstabel, borgermester, stortingsrepresentant, byskriver og høyesterettsadvokat.
Heggelund begynte sin utdanning ved amtsskolen i Førde. Han gikk deretter på Underofficersskolen i Kristiansand (1890-1892), Kristiansands katedralskole (1904) før han avsluttet sin utdanning med graden cand.jur. i 1906. Han var far til Erling Thorleif Heggelund.
Heggelund hadde en lang og aktiv yrkeskarriere. Han startet sin karriere som politikonstabel, før han deretter jobbet som politisekretær i to år. Han var en periode konstituert krigsadvokat, før han jobbet som lærer i sjørett og rettslære ved Kristiansands offentlige sjømannsskole i tolv år. Han jobbet deretter som lærer i handelsrett og veksellære ved Kristiansands kommunale handelsskole.
Fylkesvei 313 (Oppland)
Fylkesvei 313 (Fv313) i Oppland gikk mellom Saksum og Børkje i Lillehammer kommune. Veien var 9,0 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 2524.
Tørris Heggelund
Heggelund ble deretter direktør for Kristiandsands Handels- og Industribank. Han var magistratssekretær i Kristiansand fram til 1913. Heggelund var konstituert borgermester i Kristiansand «mange ganger» i perioden 1905-1917. Han var overrettssakfører i Kristiansand. Han ble deretter høyesterettsadvokat i 1911. I 1918 ble han igjen konstituert borgermester i Kristiansand, før han ble ordinært valgt borgermester i 1922. Han jobbet som byskriver i Kristiansand 1923-1929, og deretter som byskriver for Oslo vestre distrikt i 1929.
Han var medlem av bystyret i Kristiansand fra 1916 til 1918.
Heggelund besatt en rekke offentlige verv, blant annet:
Heggelund satt fire perioder som stortingsrepresentant for Høyre: 1919-21, 1922-24, 1925-27 og 1928-30. Han satt i jernbankekomiteen, konstiusjonskomiteen, næringskomiteen, militærkomiteen, utdannings- og fagskolekomiteen og veikomiteen.
Mandolins in the Moonlight
«Mandolins in the Moonlight» er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Aaron Schroeder og George David Weiss.
Perry Como with Mitchell Ayres' Orchestra and The Ray Charles Singers spilte den inn i RCA Victor's Studio A, New York City, 16. september 1958. Den ble utgitt på single i USA med katalognumrene 47-7353 (mono) og 61-7353 (stereo).
I Storbritannia ble den utgitt av RCA på 78-plate med katalognummer 1086.
I Japan ble den utgitt av RCA på stereosingle med katalognummer SX-1002.
I Frankrike ble den utgitt av RCA med katalognumer 45-326.
Den andre siden på de amerikanske, britiske og japanske utgivelsene var «Love Makes the World go Around», men på den franske utgivelsen var det «Glendora».
Norsk versjon
Rolv Wesenlund har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Mandoliner og måne».
Alegre
Alegre er en kommune i delstaten Espírito Santo i sørøstregionen av Brasil.
Line Miriam Haugan
Line Miriam Haugan (født 4. november 1969) er en norsk politiker (FrP). Fra 10. november 2017 var hun statssekretær, først for helseminister Bent Høie, og fra 17. januar 2018 til 23. november samme år for eldre- og folkehelseminister Åse Michaelsen i Helse- og omsorgsdepartementet.
Haugan har vært styreleder og festivalsjef for Finnsnes i fest.
Hun giftet seg med FrP-politikeren Per Sandberg i 2010. Ekteparet ble separert i 2018.
Hun meldte seg ut av Fremskrittspartiet den 2. april 2021.
The Open Championship 1984
The Open Championship 1984 ble arrangert på St. Andrews Links i St. Andrews, Fife i Skottland i 1984.
Virovitica-Podravina
Virovitica-Podravina (kroatisk: Virovitičko-podravska županija) er et fylke i Kroatia, beliggende ved elven Drava. Det ligger nordvest i regionen Slavonia og grenser mot nabolandet Ungarn i nordøst. I øst grenser det til fylket Osijek-Baranja, i syd til Požega-Slavonia, i sydvest til Bjelovar-Bilogora og i nordvest til Koprivnica-Križevci. Største by og fylkeshovedstad er Virovitica, nest største by er Slatina.
Byer og kommuner
Fylket er administrativ inndelt i 3 byer og 13 kommuner. Innbyggertall i følgende lister er fra folketellingen i 2001.
Kalmar
Kalmar er en by i Kalmar län i Småland i Sverige. Den er Kalmar kommunes og Kalmar läns administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 36 392 innbyggere.
Trypofobi
Trypofobi er et instinktivt ubehag hos enkelte forårsaket av uregelmessige hull, ujevnheter eller mønstre. For noen er fobien bare visuell.
Årsaken kan være biologisk assosiasjon av slike former med fare eller sykdom, og kan derfor stamme fra evolusjonen. Eksponeringsterapi kan være en mulig behandling. En studie har forelått at avskyfølelsen skjer grunnet redsel for hudinfeksjoner og parasitter.
Etymologi
Begrepet trypofobi (engelsk trypophobia) ble foreslått av en bruker på et internettforum i 2005, og er satt sammen av de greske ordene τρύπα (trýpa) "hull" og φόβος (phóbos) "skrekk".
Navnet har blitt populært på sosiale media. Navnet er omdiskutert.
Som diagnose
Flere tusen mennesker sies å lide av trypofobi, men det finnes fremdeles ikke som en offisiell diagnose i DSM-håndboken for psykiatri som utgis av American Psychiatric Association.
Medfødt eller lært frykt?
Arnold Wilkins og Geoff Cole fra senteret for hjerneforsning ved University of Essex var de første å publisere en vitenskapelig tekst om fenomenet. De tror at fobien er medfødt, snarere enn en innlært redsel. I en artikkel i Psychological Science i 2013 skrev Wilkins og Cole at reaksjonen har sin grunn i en respons i hjernen som assosierer hullene med fare, lik som hull skapt av insekt eller skadd vev hos et dyr som har blitt angrepet av spyfluen Cordylobia anthropophaga. De fant også at fleste giftige dyr, som for eksempel blåringade blekkspruter, har mønster av hull eller flekker som kan forårsake reaksjonen.
Mönsterås
Mönsterås er tettsted i Kalmar län i Sverige. Det er Mönsterås kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 4,731 innbyggere.
En sjømann går i land
En sjømann går i land (utgitt på Gyldendal forlag i 1931) var Aksel Sandemoses første roman på norsk etter at han og familien hadde emigrert til Norge senhøsten i 1929. Den beskriver Espen Arnakke fra Nykøbing Mors, Sandemoses hjemsted. Arnakke får hyre på en skonnert til Newfoundland der han går i land. På land havner Arnakke i diverse trøbbel med samfunnet og seg selv, blant annet på tettstedet Misery Harbour. Dette står på i seks år og Sandemose utgir i 1933 en fortsettelse i En flyktning krysser sitt spor.
På 90-tallet forberedte Sigve Endresen og Kenny Sanders et film-manuskript basert på Espen Haavardsholms bok Mannen fra Jante. Denne filmen om Arnakke ble til Nils Gaups film Misery Harbour i 1999.
Jocelyn Delecour
Jocelyn Delecour (født 2. januar 1935, fransk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.
Delecour vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det franske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett for menn bak USA og Cuba. De andre på laget var Paul Genevay, Bernard Laidebeur og Claude Piquemal.
Fire år senere under Sommer-OL 1968 i Mexico by vant han en ny bronsemedalje med det franske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett for menn bak USA og Polen. De andre på laget var Gérard Fénouil, Claude Piquemal og Roger Bambuck.
Hagen Stamm
Hagen Stamm (født 12. juni 1960 i Berlin), tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.
Stamm vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det vesttyske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Jugoslavia og USA. Stamm spilte sju kamper og scoret femten mål i OL-turneringen.
Barajevo
Barajevo er en forstad og en av de 17 kommunene i hovedstadsregionen Beograd i Serbia. Bydelen har 24,641 innbyggere (2002), og utgjør 213 km² av Beograd storkommune.
Tettstedet Barajevo har 9.231 innbyggere (2005).
Den ligger sør for byen, i området Šumadija som er den sentrale regionen i Serbia. Ibar-motorveien sørover, og Beograd-Bar-banen til Adriaterhavet, går gjennom kommunen. Kommunen vokser raskt i befolkning, uten at investeringene i infrastruktur følger med. Kommunen ble grunnlagt i 1956 og har tatt opp i seg flere andre småkommuner.
Folketallet i etterkrigstiden har vært:
Det er lite industri i kommunen utover en kulelagerfabrikk. Økonomien baserer seg på landbruk.
Miljøagentene
Miljøagentene er en miljøvernorganisasjon for barn. Organisasjonen er i dag selvstendig, men sprang opprinnelig ut av Norges Naturvernforbund og ble stiftet som Blekkulfs Miljødektektiver i 1992. Organisasjonen fikk sitt nåværende navn sommeren 2006 etter ekstraordinært landsmøte 22. april. Organisasjonen hadde i år 2022 omtrent 10 000 medlemmer og omlag 50 lokallag i Norge.
Barnas Klimapanel
I 2015 ble Barnas klimapanel startet av Miljøagentene. Barnas Klimapanel sammenfatter hvert år en rapport på holdninger og meninger om klimaendringer hos barn i Norge, og de deltar på arrangementer tilknyttet FNs klimatoppmøte om Paris-avtalen på klimaendringer.
Batterijakten
Hvert år arrangerer Miljøagentene skolekonkurransen Batterijakten. Konkurransen går ut på å samle inn flest mulig brukte batterier fra private husholdninger til gjenvinning. Alle 4. klasser i Norge kan melde seg på. Konkurransen har blitt avholdt hvert år siden 2013. I 2022 var over 800 klasser påmeldte, og totalt ble over 120 tonn batterier samlet inn.
Reklame for Alvor
I 2008 vant Miljøagentene hovedprisen i Reklame for alvor, reklamebransjens årlige dugnad for en sak eller organisasjon. Reklamebyrået Saatchi & Saatchi utviklet vinnerkonseptet, og i romjulen 2008 ble TV-reklamen "Ikke sint, bare veldig, veldig skuffet" sendt på TV2.
George Allison
George Allison (født 24. oktober 1883, død 13. mars 1957) var en engelsk fotballjournalist, kringkastingsmann og manager. Han var BBCs første sportskommentator og er Arsenals nest lengstsittende manager.
Journalistkarriere
George Allison ble født i Hurworth-on-Tees, County Durham og startet som advokatsekretær i Nordøst-Englang, der han spilte amatørfotball for Stockton-on-Tees. Allison begynte å skrive om lagets prestasjoner for lokalavisen og ble etterhvert overtalt av redaktøren til å ble journalist på heltid. Etter et år i Devonport, tilbrakte Allison mesteparten av tiden i Cleveland og Middlesbrough, og var delvis assistent for Middlesbrough FCs manager.
Allison flyttet til London i 1906, som sportsrepresentat for Hultons aviser. Fire år senere ble han greyhound-korrespondent for Sporting Life. Etter et tilfeldig møte med Lord Kitchener før kroningen av Kong George V i 1911, ble Allison London-korrespondent for New York Post og et år senere ble ansatt av William Randolph Hearst, der han ble fram til 1914.
Under første verdenskrig jobbet Allison for krigsministeriet og admiralitetet, med å produsere propaganda og sluttet seg senere til Royal Flying Corps (senere omdøpt til Royal Air Force). Etter krigen byttet Allison over til kringkasting, og startet i BBC. Der ble han den første personen til å kommentere på radio på sendinger fra The Derby og Grand National (med BBCs racingkorrespondent Meyrick Good). Han kommenterte også den årlige landskampen mellom England og Skottland, og FA Cup-finalen i 1927, mellom Cardiff City og Arsenal. På denne tiden hadde han allerede fått et sterkt bånd til sistnevnte klubb.
Fotballkarriere
Allison opptrådte i filmen fra 1939 som ble spilt inn på Arsenal Stadium, Highbury, The Arsenal Stadium Mystery, hvor han hadde en "talerolle" som seg selv. Blant hans replikker var en han uttalte etter første omgang av kampen: "It's one-nil to the Arsenal. That's the way we like it", en setning som passet inn med et kampresultat (1-0) som laget ofte hadde mange tiår senere. Allison hadde en "fingrene av fatet" holdning til sin rolle som manager, i motsetning til sin forgjenger Chapman. Joe Shaw og Tom Whittaker hadde ansvaret for trening og lagdisiplinen, mens Allison konsentrerte seg om overgangsmarkedet og klubbens forhold til media. Arsenalspilleren Bernard Joy fortalte senere: "Han var taktfull, vennlig og godhjertet. Men han kom til kort når det kom til behandlingen spillere, og han manglet profesjonelle dybden når det kom til kunnskap om spillet". Allisons tilhengere refererte til titlene som ble vunnet under hans ledelse, men mot slutten av 1930-tallet var ikke Arsenal lenger det altvinnende laget som de hadde vært. Allison klarte ikke å erstatte mange av stjernene som var på laget i første halvdel av tiåret, spesielt Alex James. I tiden under den andre verdenskrig var de offisielle turneringene i England suspendert, og etter krigens slutt så hadde mange av de suksessfylte spillerne (som f.eks. Cliff Bastin og Ted Drake) gitt seg med fotballen. Arsenal endte på en skuffende trettendeplass i 1946-47, og Allison som nå var godt oppe i sekstiårene og lei av å lede fotballag, bestemte seg for å tre tilbake og slutte med fotballen. Han døde i 1957 etter flere år med sykdom.
Iliadens historiske korrekthet
Iliadens historiske korrekthet angår graden av det historiske grunnlaget for Homers epos Iliaden.
De historiske vurderingene
Diskusjon for det historiske grunnlaget har vært diskutert i lang tid og allerede utdannede grekere på 400-tallet fortsatte å akseptere de menneskelige handlinger som ble beskrevet i Iliaden som sannheter, selv filosofiske skeptikere hadde en tro på den guddommelige innblanding i menneskelige gjøremål. På Strabos tid ble det gjort topologiske avhandlinger som diskuterte identifiseringen av det steder som ble omtalt av Homer. Interessen ble ikke stoppet da den gresk-romerske kulturen ble kristnet. Eusebius av Cæsarea tilbød en universal historie redusert til en tidslinje hvor Troja fikk samme vektlegging som Abraham som Eusebius begynte sin Chronologia med, rangerte Argos og Mykene blant de kongedømmer som rangert i vertikale kolonner og hvor han satte opp bibelsk historie til venstre (verso) og kongedømmenes verdslige historie til høyre (recto). Hieronymus' Chronicon etterfulgte Eusebius, og alle middelalderens kronikører begynte sin oversikter med den universelle historien til Hieronymus.
Med slike autoriteter bak fortsatte Troja og hendelsene fra trojakrigen å bli betraktet som historisk hendelser av europeere også etter Romerrikets fall. Geoffrey av Monmouths pseudo-genealogi sporet en trojansk avstamming for kongelige briter i Historia Regum Britanniae (Historien til kongene av Britannia). Også merovingerne fremmet en avstamming fra Troja i en litterær myte som først ble opprettet i Fredegars krønike (2.4, 3.2.9) og hvor det het at frankerne var av trojansk opprinnelse og hadde deres navn etter en kong Francio som hadde et reist et nytt Troja ved bredden av Rhinen. Selv før den rasjonelle opplysningstiden ble disse «fakta» som lå innbakt i middelalderens syn på historien betvilt av Blaise Pascal: «Homer skrev en romanse, for ingen mener at Troja og Agamemnon eksisterer mer enn eplene til Hesperidene». Etter opplysningstiden ble fortellingene om Troja nedvurdert til fabler av den engelske klassiske historikeren George Grote.
Rwandas provinser
Rwanda har siden 1. januar 2006 vært inndelt i fem provinser (kinyarwanda: ).
Iliadens historiske korrekthet
De historiske vurderingene
De oppdagelsene som ble gjort av Heinrich Schliemann ved Hisarlik åpnet derimot spørsmålet i moderne tid, og nyere oppdagelser har gitt mer brensel til diskusjonen på tvers av fagdisiplinene. De hendelsene som ble beskrevet i Homers Iliaden, selv om de var basert på historiske hendelser, skjedde før verket ble skrevet ned med rundt 450 år, og vil aldri bli fullstendig identifisert med historiske eller arkeologiske fakta, selv om det var en bronsealderby på det stedet som kalles Troja, og selv om denne byen ble ødelagt av brann eller krig på omtrent samme tid som er postulert for trojakrigen.
Rwandas provinser
Tidligere provinser
Før 2006 var det tolv provinser:
Iliadens historiske korrekthet
De historiske vurderingene
Ingen tekst eller kulturgjenstand har blitt funnet på stedet som helt klart identifiserer bronseladerstedet ved navn. Dette er sannsynligvis grunnet planeringen av et tidligere bygdeborg i løpet av ødeleggelsen av det hellenistiske Ilium (Troja IX), ødeleggelsen av deler som sannsynligvis inneholdt byens arkiver. Et enkelt segl av en luvisk skriver har blitt funnet i ett av husene og beviser tilstedeværelsen av skriftlig korrespondanse i byen, men det er ikke funnet tekster. Vår begynnende forståelse av det geografiske omfanget av hettitterriket gjør det svært sannsynlig at stedet tilsvarer med byen Wilusa. Men selv om det er akseptert, er det ikke i seg selv et positivt bevis for identiteten med det homeriske (W)ilios.
Iliadens status
Diskusjonene over Iliadens historiske korrekthet har vært meget opphisset til tider. Jo mer vi får kunnskap om bonsealderens historie, jo klarere blir det at det ikke er et spørsmål om ja-eller-nei, men et av en lærd bedømmelse av hvor mye historisk kunnskap som er tilstede hos Homer. Fortellingen i Iliaden er ikke en redegjørelse av krigen, men en fortelling om psykologi, om vrede, hevn og død til de enkelte heltene som forutsetter felles kunnskap om trojakrigen som bakgrunnsteppe. Ingen forskere forutsetter at de enkelte hendelsene i fortellingen (hvor mange er sentrert rundt guddommelig inngripelse) er historiske fakta. På den andre siden, ingen forskere hevder at sceneriet er fullstendig blottet fra minnene fra mykenske tider. Det er heller et subjektivt spørsmål om det faktiske innholdet er mer eller mindre enn det man kan anta.
Omfanget av en beviselig historisk korrekthet for Homers Troja møter hindre som er analoge til de historiske bevis for kong Arthur. Med Platons Atlantis som det mindre sammenlignbare sak er omfanget til hvilken mye som har blitt manipulert eller skapt, til å illustrere filosofiske generaliseringer. I alle tilfeller, en antikk mengde av kulturell enighet om «fakta» er legemliggjort i en utkrystallisert «klassisk» fortellende versjon, er nå sett på av mange som å være sann, av andre for å være en mytologi eller fiksjon. Det kan være mulig å etablere sammenhenger mellom enten fortellingen og faktiske steder og hendelser, men disse er alltid utsatt for risikoen å være basert på subjektive vurderinger.
Iliaden som vesentlig legendarisk
En del arkeologer og historikere, mest kjent, inntil hans død i 1986, Moses Finley, hevdet at ingen av hendelsene i Homers verker er historiske. Andre aksepterte at det kan være et grunnlag for historiske hendelser i Homers fortellinger, men opprettholder at fraværet av uavhengige bevis gjør det ikke mulig å skille fakta fra myte.
Det er også verd å sammenligne detaljene i Iliaden med de i den eldre mesopotamiske litteraturen, hovedsakelig eposet Gilgamesj. Navn, bestemte scener, og selv betydelig deler av fortellingen, er påfallende lik. De fleste forskere mener at skriftkulturen kom til de greske kystene fra øst via handelsmenn, og disse eldre diktene ble benyttet for å demonstrere bruken av alfabetet og således påvirket i stor grad den tidlige greske litteraturen.
Iliaden er hovedsakelig historisk
Et annet syn er at Homer var arvtager til en ubrutt tradisjon av muntlig episk poesi som strakte seg tilbake rundt 500 år inn i mykensk tid. I dette synet er diktets kjerne en refleksjon av en historisk krigstokt som skjedde rett før nedgangen til den mykensk sivilisasjon. Mye legendarisk materiale vil ha blitt lagt til i løpet av denne tiden, men i dette synet er det meningsfullt å spørre etter arkeologisk og tekstbevis som tilsvarer hendelsene som er referert til i Iliaden. En slik historisk bakgrunn gir en pålitelig forklaring på den geografiske kunnskapen om Troja (som kan, imidlertid, ha vært skaffet i Homers tid ved å besøke de tradisjonelle lokaliteten til byen som faktisk var Nye Ilium, bygd på fundamentet av høyden ved Hisarlik) og ellers umotiverte elementer i diktet, særlig den detaljerte oppramsingen av skipstyper.
Lingvistisk er det en del vers i Iliaden som antyder bakgrunn i oldtiden ettersom de kun tilpasses versemålene om de blir projisert tilbake til mykensk gresk, delvis grunnet det klassiske tapet av bokstaven digamma. Dette sporet av arkaisk språk antyder en poetisk tradisjon som går tilbake til den greske mørke tidsalder. På den annen side, det er velkjente innskudd i teksten som vi har. Selv om Homer var jonisk reflekterer Iliaden geografien som var kjent for mykenske grekere og viser detaljert kunnskap om fastlandet, men lite som strekker seg til De joniske øyer eller Anatolia, noe som antyder at Iliaden ble reprodusert på redegjørelser av hendelser som ble ført videre av tradisjon og hvor forfatteren ikke la til hans egen geografiske kunnskap.
Iliaden er delvis historisk
Som nevnt tidligere er det sannsynlig at den homeriske tradisjon inneholder elementer av historisk fakta og samtidig fiktive elementer vevd inn. Homer beskriver et sted, antagelig i bronsealderen, med en by. Denne byen lå nær fjellet Ida (Kaz Dağı) i nordvestlige Tyrkia. En slik by eksisterte på kollen av Hisarlık. Homer beskriver at stedet var svært vindfullt, noe Hisarlık bortimot alltid er, og flere andre geografiske trekk som også passer, slik at det synes som om Homer beskriver et faktisk sted, skjønt dette fakta er ikke nok i seg selv til at fortellingen er sann.
Homerisk bevis
Den listen eller katalogen av skip som nevnes viser en stor variasjon av byer, noen, inkludert Athen, var bebodd både i bronsealderen og i Homers tid, og noe, som Pylos, som ikke ble gjenoppbygd etter bronsealderen ettersom det er usannsynlig at Homer ville ha listet navnene fra betydelige bronsealderbyer om de bare var, på hans tid, kun ruiner på overflaten og ofte uten en gang et navn. En del bevis er blandet: lokaliseringen av bronsealderens palass i Sparta, det tradisjonelle hjemmet til Menelaos under den moderne byen har blitt utfordret.
Mykensk bevis
Tilsvarende opptrer en del homeriske navn i Linear B-tavler, blant annet Akilles som også var et vanlig navn i klassisk tid. Den Akilles på Linear B-tavlene er en hyrde, ikke en konge eller kriger, men det faktum at navnet er et autentisk navn fra bronsealderen er betydningsfullt. Disse navnene i de homeriske diktene antagelig husker, om ikke nødvendigvis et bestemt folk, er i det minste en eldre tid da folks navn ikke var de samme som de var da de homeriske diktene ble skrevet ned.
Lokale bevis
Det er svært sannsynlig at Homer nedtegnet en del informasjon som var faktiske, ting som viser til noe i det virkelige liv, selv om det ikke er klart at de ikke nedtegnet historie. Men hva med krigen i seg selv. Det er ingenting innebygget som er usannsynlig om et stor slag eller selv en krig om en by ved navn Troja. Det generelle området har alltid vært meget verdifullt og i stor grad et stridsspørsmål ettersom munningen av Dardanellene. Istanbul, byen på den andre siden av sundet som forbinder Egeerhavet og Svartehavet har vært åsted for mange konfrontasjoner for nøyaktig samme årsak. Det er imidlertid ikke en stor del av positive bevis for at Hisarlık, den beste kandidaten for Troja, ble ødelagt av krig. De egnete kronologiske jordlagene, «Troja VIh» og «Troja VIIa», synes begge å ha blitt ødelagt av brann, den første mest sannsynlig av et jordskjelv eller en naturkatastrofe, men det er vanskeligere å identifisere hva som ødela det sistnevnte. Det er mulig at «Troja VIIa» ble ødelagt i et slag, men det er ikke avgjort.
Hettittisk bevis
Hettittiske tekster er en viktig kilde for informasjon ettesom de ble skrevet uavhengig av den homeriske tradisjonen. Brevene Manapa-Tarhunda nevner kamp om Wilusa, antagelig greske Ilios, Ilion, det vil si Troja, men å datere det og tilpasse det med en bestemt ødeleggelse av et bestemt arkeologisk lag ved Hisarlık er ikke lett. Uansett, brevene nevner Piyama-Radu som den vanskelige herskeren av Wilusa; han er også nevnt i brevet Milawata og det samme navnet har en viss likhet med den homeriske kong Priamos. Alaksandu hersket over Wilusa en del tid etter Piyama-Radu, og Alexandros/Alexander var et alternativt navn for Priamos' sønn Paris. Alaksandu inngikk en avtale med den hettittiske konge, påberopte seg guden Appaliunas. Apollon var trojanernes fremste forkjemper i Iliaden, og i den hjalp han Paris å drepe den ellers usårbare Akilles.
Bevis fra kulturgjenstander
Således er detaljene nedtegnet i de homeriske diktene en blanding av fakta og fiksjon, og skille de to er sannsynligvis verket til mange framtidige generasjoner av arkeologer slik som det har vært arbeidet til mange foregående.
Geologisk bevis
I november 2001 presenterte geologene John C. Kraft fra Universitetet i Delaware og John V. Luce fra Trinity College, Dublin, resultatene  av undersøkelser i områdets geologi som hadde begynt i 1977. Geologene sammenlignet den nåværende geologi med landskapene og trekk fra kysten med trekk beskrevet i Iliaden og andre klassiske kilder, hovedsakelig Strabos Geographia. Deres konklusjon var at det er en regelmessig konsistens mellom stedet Troja som er identifisert av Schliemann (og andre lokaliteter som den greske leiren), geologisk bevis, og beskrivelser av topografi og redegjørelser av slaget som er nevnt i Iliaden.
Erik Hinsch
Erik Hinsch (født i Oslo 17. januar 1925, død 16. april 1958) var en norsk arkeolog. Hinsch arbeidet mest innenfor steinalderforskning, og utga blant annet magistergradsavhandlingen Yngre steinalders stridsøkskulturer i Norge i 1949.
Han tok artium i latin ved Oslo katedralskole i 1943 og ble samme år immatrikulert ved Universitetet i Oslo, der han begynte sine arkeologiske studier. Alt i januar 1944 begynte han som assistent ved Oldsaksamlingen, og tidlig etablerte han et nært samarbeide med Gutorm Gjessing som da var i gang med sine omfattende steinalderstudier. Her fikk han i oppdrag å utarbeide en oversikt over steinalderbosetningen på Mørekysten. Våren 1944 ble han sendt ut på sin første utgravning. På Heimdalsjordet like sør for Gokstadhaugen, hadde grunneieren funnet en del jernnagler og Hinsch reiste for å foreta en undersøkelse. Han hadde ingen erfaringer som feltarkeolog, men i løpet av tre kalde våruker gravde han fram en båtgrav fra vikingtiden. Resultatene fra utgravningen på Gokstad ble publisert i Viking året etter og står som den da 20-årige Hinsch' offisielle debut som vitenskapsmann.
Hinsch hadde i etterkrigstiden flere studieopphold i utlandet, deriblant i Frankrike, Sverige, Finland og England. I 1950 fungerte han som konservator ved Oldsaksamlingen i Oslo, og ved årsskiftet 1950-51 ble han ansatt som konservator ved Historisk Museum ved Universitetet i Bergen.
Alfredo Chaves
Alfredo Chaves er en kommune i delstaten Espírito Santo i sørøstregionen av Brasil.
Jovan Pavlovic
Jovan Pavlovic (født 20. juni 1975 i Beograd i Serbia) er en serbisk-norsk folke- og jazzmusiker (trekkspill), kjent fra flere innspillinger.