cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den danske gullalder
Embetsborgerstanden
Embetsborgerstanden i gullalderen har vært betegnet som den harmoniske embedsborgerstand, hvor man med harmonisk har villet understreke at det ikke bare var geniet – som i den radikalere form for dualisme hos Steffens – som kunne overskride dualismen og få innblikk i den åndelige verden. Man kunne i den danske omplantning av denne tankegangen bli bevisst om historien og sin egen rolle i den ved dannelse, som kunne være åpen for alle, og som samfunnet kunne skape rammene for, selv om dannelsesprosessen ble ansett for å være knyttet til det enkelte individ og derfor prinsipielt var den enkeltes ansvar. Oppdragelse ble forstått som oppdragelse til en høyere, åndelig sfære.
Dette beskrives som grunntanken i det utdanningssystemet som ble bygget opp på 1800-tallet og det er med basis i dette idékomplekset, at de harmoniske embetsborgere etablerer seg på de ledende postene i samfunnet, slik at ideologi og administrasjon kommer til å virke sammen på en så overbevisende måte, at det kan snakkes om et hegemoni, som fram til slutten av 1830-årene stort sett ikke blir motsagt. De harmoniske embetsborgerne karakteriseres som den beåndede stand, som hjelper folket til å bli dannede borgere.
Ettersom disse embetsborgerne ikke var isolert fra det øvrige åndslivet, men omgikk og delte oppfatninger med ledende personer innenfor det skapende kulturliv som for eksempel Oehlenschläger, Thorvaldsen og Eckersberg, dannet de en bro mellom kultur og aktiv politikk, som var så sterk, at de dominerte åndslivet.
Det nevnes en viktig forskjell mellom Danmark og Tyskland, hvor grunntankene jo var kommet fra rundt århundreskiftet med Steffens, nemlig at teoriene i Danmark ble utviklet gjennom en utadvendt praksis innenfor statsadministrasjon, vitenskap og kunst i motsetning til i Tyskland, hvor universitetene var sentrum og utgangspunkt for diskusjonene. I København spilte universitetet ikke samme rolle som normgivende for den kulturelle og åndelige utvikling, og dette sees som en grunn til at den danske avleggeren av den tyske dualismen kunne forbli så uimotsagt.
Salonglivet
Flere kvinner drev salonger i København på begynnelsen av 1800-tallet; Kamma Rahbek, Friederike Brun, Charlotte Schimmelmann og Louise Hegermann-Lindencrone. De hadde alle stor betydning for Gullalderens kunstnere og vitenskapsfolk. I disse salongene kunne de få råd og veilledning og møte andre kunstnere og vitenskapsmenn.
Blant gjestene i Kamma og Knud Lyne Rahbeks salong i Bakkehuset var Adam Oehlenschläger, som var gift med Kammas søster Christiane, A.S. Ørsted, som var gift med Oehlenschlägers søster Sophie, H.C. Andersen, Jens Baggesen, Jonas Collin, Frederikke Brun, N.F.S. Grundtvig, J. L. Heiberg, Poul Martin Møller, biskop Jacob Peter Mynster, Henrich Steffens, B.S. Ingemann og Christian Winther.
Friederike Brun hadde salong i Sophienholm ved Bagsværd Sø i sommersesongen og i Moltkes palé i vinterhalvåret. Blant gjestene var blant annet Baggesen og hans kone Sophie samt komponistene J.A.P. Schulz og C.E.F. Weyse. Dessuten kom Mynster, Oehlenschläger, Heiberg, Rist og flere dit.
Charlotte Schimmelmann hadde salong i paléet i Bredgade om vinteren og om sommeren på landstedet Sølyst nord for København. Her var også europeiske kulturpersonligheter som den tyske filosofen J.G. Fichte, den sveitsiske teologen Johann Caspar Lavater og den franske forfatteren Charles Vanderbourg. Blant danske diktere hjalp Schimmelmann Henrich Steffens, Schack von Staffeldt, Jens Baggesen, Adam Oehlenschläger og B.S. Ingemann fram. Men også komponisten J.A.P. Schulz, fysikeren H.C. Ørsted, naturforskeren Joakim Frederik Schouw og arkeologen P.O. Brøndsted hørte til blant dem som fikk støtte hos mesénekteparet, og biskop J.P. Mynster og billedhuggeren Bertel Thorvaldsen inngikk også i kretsen deres.
I sommerhalvåret holdt Louise Hegermann-Lindencrone selskaper på eiendommen Rolighed ved Kalkbrænderiet i København og om vinteren i kommandantboligen på Kastellet. Blant gjestene var Adam Oehlenschläger, J.P. Mynster, Heinrich Steffens, F.C. Sibbern, B.S. Ingemann, M.F. Liebenberg, Andreas Nicolai de Saint-Aubain, Peder Hjort, Rudolph Bay, Nicolai Christian Levin Abrahams og A.S. Ørsted.
Private selskaper
Jonas Collin, Anders Sandøe Ørsted, N.F.S Grundtvig, Johan Ludvig Heiberg, Johan Buntzen, faren til Thomasine Gyllembourg, og Hans Heger, faren til Christiane Oehlenschläger og Kamma Rahbek, holdt selskaper med opplesing og diskusjon.
På Kunstakademiet ble mange av kunstnerne utdannet under Eckersberg, blant annet Wilhelm Bendz, Constantin Hansen, Wilhelm Marstrand, Ernst Meyer, Fritz Petzholdt, Jørgen Roed og Martinus Rørbye. I tillegg til dette arrangerte studentene private selskaper, såkalte «tobakkselskaper» eller diskusjonsklubber, et slikt «tobakkselskap» har Bendz brukt som motiv.
Reitzels Boghandel
C.A. Reitzels Boghandel og Forlag var samlingssted for byens skrivende ånder, ettersom C.A. Reitzel utga en stor del av verkene deres. Hit kom H.C. Andersen, J.L. Heiberg, Christian Winther, Søren Kirkegaard, kvinnesaksforkjemperen Mathilde Fibiger (faller litt utenfor Gullalderen, hennes debutroman, Clara Raphael, kom ut 1851) og mange andre. Købmagergade, hvor C.A. Reitzels Boghandel lå, og området mellom Rundetårn og Højbro Plads og tilhørende sidegater, var Gullalderens kommunikasjonssenter; her startet Studenterforeningen og i tillegg til Reitzel lå Gyldendals forlag her og blader og aviser som Fædrelandet, Berlingske Tidende og Corsaren.
Abd al-Rahman Jami
Nur ad-Din Abd ar-Rahman Jami eller Abd al-Rahman Jami (persisk: نورالدین عبدالرحمن جامی), bedre kjent som bare Jami (født 7. november 1414 i en landsby i nærheten av Jam i det daværende Khorasan, nå Ghowr-provinsen i Afghanistan, død 9. november 1492 i Herat) var en av de største persiske poetene i det 15. århundre og en av de siste store sufipoetene, samt en mystiker.
Han var også sufimester i Naqshbandi-ordenen og hans berømmelse hviler like mye på hans skriving som hans åndelige utstråling.
Bakgrunn
Av Jamis selvbiografi fremgår at han allerede i ung alder fikk skoleundervisning. Ved siden av lesing og skriving studerte han der også Koranen, og dessuten lingvistikk, logikk, filosofi, matematikk, astronomi, islams rett (shari'a) og hadithlitteratur. Bakgrunnen for dikternavnet forklarer han selv slik:
Dikter, vismann
Senere slo han seg ned i Samarkand og fortsatte der sin utdannelse under den kjente lærde Tabrizi. JGjennom hans bekjentskap vakte Jami oppmerksomhet og ble prominent i Samarkand, og hans verker ble svært godt kjent.
Ryyrt mni år dro han tilbake til Herat og overtok en lærestol ved en skole opprettet av kong Shahrukh. Man sa at Jami behersket alle datidens vitenskapsretninger og dertil var en aktet forfatter av kommentarverker.
Hans viten omfattet også sufismen, og det hender at han sammenligens med den berømte sheik Ibn Arabi († 1240). Han forfattet faktisk også en rekke kristiske kommentarer til og forklaringer av ett av dennes verker.
I alder av ca 60 år, ewller ca 64 år, begav han seg pilegrimsreise til Mekka. I tilknytning til dette besøkte han Syria, Egypt og Irak.
Jami betrådte de vanskelige trinn på Naqshibandi-ordenens sti på relativt kort tid og oppnådde en gøy grad av fullkommenhet. Etter hans sheik Kashgharis død ble han undervist av Khwaja Ahrar. Disse begge sufier synes å ha vært de som influrete sterkest på hans egen spiritualitet.
Sin ettertid etterlot Jami i alt 81 verker om de forskjelligste emner, deriblant diktsamlinger, historier, forklaringer av andre kjente sufiers verker, filosofiske og filologiske traktater og til og med en gåtebok som ble meget godt likt i den daværende persisktalende verden.
Jamis beskjedne grav i Herat er blitt besøkt av troende muslimer fra viden hen.
Verker
Hans viktigste verker er:
NM i terrengløp 2011
NM i terrengløp 2011 var en del av NM i friidrett 2011, men ble arrangert som to egne stevner; NM i kort løype og stafetter ble arrangert 9. – 10. april 2011 i Modum kommune, arrangert av Modum Friidrettsklubb, mens NM i lang løype ble arrangert i Trondheim 18. september av Strindheim Idrettslag.
Ara (innsjø)
Ara (også kjent som Aremarksjøen) er en innsjø som ligger i Aremark kommune i Viken. Den hører til Haldenvassdraget og dekker 7,47 kvadratkilometer. Fylkesvei 21 går langs østsiden av sjøen. Aremark kommunesenter ligger langs Fv21 i søndre ende av Ara. Sjøen er omkranset av jordbruksarealer og skog.
Mellom Brekke sluser i Halden kommune, og Strømsfoss sluser i Aremark, har Haldenkanalen samme vannspeil gjennom Stenselva, Aspern, Skotsbergelva og Ara. Strømsfoss sluser forbinder Aremarksjøen med Strømselva og Øymarksjøen, som begge ligger to meter høyere.
Cessna 525 CitationJet
Cessna 525 CitationJet er et amerikansk passasjerfly.
525 CitationJet var en helt ny modell, selv om den delte deler av skroget med den tidligere Cessna Citation. Prototypen fløy første gang 29. april 1991, og serieproduserte fly ble levert fra 30. mars 1993. I alt 359 CitationJet ble produsert freem til 2000, da den ble erstattet av den forbedrede varianten Cessna CJ1.
Hans-Olav Solli
Hans-Olav Solli (født 13. mars 1964) er en norsk hardrock-vokalist fra Molde.
Han har sunget i band som norske Sons of Angels, 21 Guns (med Scott Gorham fra Thin Lizzy), Psycho Motel (med Adrian Smith fra Iron Maiden) og sist med Moldebandet Araya Heep. Han er også markedssjef og sponsorsjef for Moldejazz, og festivalsjef fra 2015 til 2020.
Matre kraftverk
Matre kraftverk ligger ved Matre i Masfjorden kommune i Vestland.
Kraftverket benytter vann fra Matrevassdraget og bruker Stordalsvatnet som reguleringsmagasin. Reguleringshøyde er mellom 476 og 444 moh. I tillegg reguleres vassdraget lenger oppe i forbindelse med andre kraftstasjoner.
Nedslagsfeltet er på 321 km², og tilsig er på 1 066 millioner m³.
Installert effekt er 150 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 793 GWh. Fallhøyden er 464 meter.
Det overføres også vann fra Førdevassdraget og flere andre mindre vassdrag, som ellers ville ha rent ut i Sognefjorden.
Kraftverket var bygget som to adskilte kraftverk i samme fjellhall, Matre M og Matre H. I 2016 sto et nytt Matre Haugsdal ferdig, og det gamle Matre H fra 1959 ble nedlagt.
Anlegget er eid og driftes av BKK.
Shire
Shire kan bety flere ting;
Akne
Akne, også kalt filipenser, er en betennelsessykdom i huden. Den er lokalisert til hudens sebakøse kjertler (kjertler som sitter rundt en hårfollikel). På norsk kalles de også kviser. Tilstanden har et karakteristisk utseende, og det er derfor oftest lett å stille diagnosen. Den vanligste formen kalles på latin acne vulgaris (vanlig akne).
Bakgrunn
Acne vulgaris er svært vanlig, spesielt i vestlige samfunn. Den debuterer vanligvis i puberteten. Den antas å være utløst av hormonelle forandringer. Tilstanden blir vanligvis bedre over flere år, og kan hos mange bli helt borte. Det lar seg ikke gjøre å forutsi når eller hvor fort denne normaliseringen vil skje. Noen er plaget med akne i mange tiår. Aknelesjonene går over, men vil ofte forårsake permanente arr. Det forekommer en spontan normalisering, og ikke all akne trenger behandling. Leger er derimot spesielt interessert i de som har arrdannende akne, fordi man da kan unngå permanente arr og det er en betydelig behandlingsgevinst. Et generelt budskap til befolkningen er at de fleste kan bli bedre med kyndig behandling i samråd med doktor.
Nesten alle tenåringer har elementer av akne. De mest alvorlige tilfellene ser vi som regel hos personer i alderen 17-19 år. Menn er hardere rammet enn kvinner. Problemet forsvinner som regel i 25-årsalderen.
Utseende og symptomer
Som for mange hudsykdommer består akne av enkeltelementer (lesjoner) i huden, som har en karakteristisk fordeling på kroppen. Man beskriver enkeltelementene. Hudsykdommens karakteristika, basert på enkeltelementenes utseende, fordeling og det tidsmessige forløp, brukes så til å klassifisere aknesykdommen hos den enkelte.
Typiske aknelesjoner klassifiseres som følgende:
Fordelingen av akne er karakteristisk: ansiktet, brystet, ryggen, skuldrene og overarmene er mest affisert, men enkelte har opplevd å få det i øret, føttene, kjønnsorganene, halsen etc.
Aknevarianter
Det finnes forskjellige varianter av akne. Akne Vulgaris er den vanligste formen, som er komedoner og røde knuter med og uten pussdannelse. Kvisene forkommer oftest fra øvre del av brystet og ryggen og opp i ansiktet, som er de områdene hvor de forekommer mest talgproduksjon.
Akne Conglobata og akne cystica er mer alvorlige former for akne. Her kan det føre til dyptliggende betennelsesforandringer på ryggen, brystet eller ansiktet. Det er mye puss. Det kan også oppstå skorper som kan føre til arrdannelser i ettertid.
Årsaker
Årsakene til akne er ikke fullstendig kjent. En del medisiner forårsaker eller betydelig forverrer akne (kortikosteroider og litium). Miljøgiften dioksin forårsaker et helt karakteristisk utslett, men er svært sjelden. Det er en betydelig arvelig komponent i akne. Hverken dårlig hygiene eller sex er påvist å være en årsak.
Risikofaktorer for utvikling av akne, annet enn genetikk, er ikke endelig bekreftet.
Behandling
Mange behandlingsformer fås kjøpt uten resept, for eksempel i dagligvarehandel. Effekten av disse er oftest ikke godt dokumentert. Den medisinske behandlingen kan deles inn som følger:
De mest brukte behandlingene er med kremer. Reseptfrie kremer inkluderer produkter med bensoylperoksid som basiron og brevoxyl. Av lege kan man få utskrevet kremer med A-vitamin syre eller derivater som aberela eller epiduo. Av tablettbehandling brukes mest såkalte tetracycliner. Dette er antibiotikatabletter man må ta over flere uker. For de med kraftige akneplager brukes isotretinoin (roaccutan). Det er et retinoid, som betyr at det er relatert til vitamin A, og finnes i små mengder naturlig i kroppen. Det inntas som piller. Medikamentet er svært effektivt, men har også potensielle kraftige bivirkninger og derfor anbefalt som siste behandlingsalternativ. Isotretinoin må skrives ut av hudlege.
Jessica Dubé
Jessica Dubé (født 29. oktober 1987 i Drummondville i Quebec) er en canadisk kunstløper med parløp som spesialfelt. Sammen med sin partner Bryce Davison vant de Canadamesterskapet tre ganger (2007, 2009 og 2010), fått bronse i verdensmesterskapet i 2008, og sølv i de fire kontinentenes mesterskap i 2009.
Etter Canadamesterskapet i 2010 kom de med i Canadas OL-tropp for Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Biografi
Dubé begynte med kunstløp som fireåring, og hun og hennes partner begynte tidlig å konkurrere. Begge konkurrerte også individuelt. Paret kom på tiendeplass under vinter-OL 2006 og sjuendeplass under verdensmesterskapet i 2006. De vant sitt første mesterskap i Nova Scotia ved Canadamesterskapet i 2007.
Sesongen 2006/2007 begynte med en ulykke på isen sommeren 2006. Jessica blei frakta ut av arenaen på båre. Hun fikk tatt en kneoperasjon i september samme år. Paret forberedte seg til både korte og lange program for nasjonale mesterskap, mens Jessica selv trente for konkurranser individuelt.
Par
(sammen med Tetrault)
Individuelt
J. står for juniornivå.
Kinematograf
Kinematograf har flere betydninger:
Aksjonsforskning
Aksjonsforskning er en form for forskning som utføres ved at den som forsker er tett på virksomheten eller området det forskes på. Retningen står i motsetning til forskning der forskeren trer inn i et område som utenforstående. Formålet med aksjonsforskning er å ha en direkte og umiddelbar påvirkning av forskningsområdet. Målet er å bidra til å finne løsninger på menneskers praktiske problemer i en virkelig situasjon.
Paul Émile Léger
Paul Émile Léger (født 26. april 1904 i Salaberry-de-Valleyfield i Canada, død 13. november 1991 i Montréal) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Québec (1950–1968).
Aksjonsforskning
Den klassiske aksjonsforskningen kommer fra ideen om at en problematikk forstås best i forsøket på å endre den. Det er viktig at det er et velfungerende samarbeid mellom aksjonsforskeren og de som forskningen omhandler. Hensikten er at de som utfører forskningen og de som det forskes på skal oppnå en form for gjensidig innsikt i hva som vil fungere best for å oppnå ønsket endring. Dette er mest effektivt i samarbeid med enkeltpersoner eller mindre grupper. Siden samarbeidet mellom forskeren og forskningssubjektet er tett, er det sannsynlig at begge parter vil ha læringsutbytte av forskningsprosessen. Aksjonsforskere håper at lærdommen vil komme gjennom frivillig deltakelse. Ideen om aksjonsforskning bygger på forestillingen om at ny kunnskap om egen situasjon stimulerer individet til økt nysgjerrighet og ønske om å lære enda mer.
Paul Émile Léger
Han ble kreert til kardinal av Pius XII i 1953.
Han deltok under konklavet 1958 som valgte Johannes XXIII, og konklavet 1963 som valgte Paul VI til nye paver, og han var også med under Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Han deltok under konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II til nye paver.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Gerald Emmett Carter
Gerald Emmett Carter (født 11. mars 1912 i Montréal i Canada, død 6. april 2003 i Toronto) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Toronto 1978–1990.
KNM «Rauma» (1939)
«Rauma» var, sammen med «Otra», en av to spesialbygde minesveipere bygd av Nylands Verksted i Oslo før andre verdenskrig.
Da krig virket å være i anmarsj i Europa ble det bestemt at Norge skulle forsterke sine styrker innen minekrig. Først ble eksisterende skip omgjort til mineskip, men det ble fattet at mer egnede skip trengtes.
Gerald Emmett Carter
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
KNM «Rauma» (1939)
Begge skipene ble fullført kort tid før den tyske invasjonen av Norge i april 1940.
Før krigen
Skipet ble bygget sammen med søsterskipet «Otra» og ble fullført i september 1939.
Under invasjonen av Norge
«Rauma» og «Otra» var på vei til vestlandet for å rydde minefelt. «Rauma» kom med skipet «Olav Tryggvason» i kamp mot de tyske Räumboote-skipene «R-17» og «R-27» på Horten havn. Rauma tok kraftig beskytning fra R-27, og kaptein Itn. l. K. Winsnes ble drept sammen med en annen dekksmann. Seks andre ble skadet. .
I tysk eierskap
Tyskerne tok «Rauma» som krigsbytte den 9. april 1940. Skipet ble satt inn i tysk tjeneste den 18. april som «NO 01 Kamerun».
I 1941 ble skipet omdøpt til «V 6512 Kamerun». Navnet kommer av den tidligere tyske kolonien Kamerun, som ble tapt etter første verdenskrig.
Etter krigen ble «V 6512 Kamerun» satt inn i mineryddingsarbeidet i Norge og Østersjøen.
Tilbakelevering til Norge
I 1947 ble skipet gitt tilbake til Den kongelige norske marine og ble omdøpt til KNM «Rauma».
Den 21. august 1959 ble skipet lagt opp i Horten, og skipet ble solgt til en skraphandler i april 1963.
Ballycastle (Mayo)
Ballycastle (irsk: Baile an Chaisil, som betyr «Borgbyen») er en landsby i grevskapet Mayo, Irland, med beliggenhet nordvest for Ballina, i nærheten av den nordlige kysten av Mayo. Ballycastle er lokalisert på kysten av nordlige Mayo med sin nordlige grense utsatt for Atlanterhavet. Vest for byen ligger Broadhavenbukten, i øst ligger Killalabukten, mens byen Crossmolina ligger i sør. Ballycastle er også i ytterkanten av Gaeltacht, som er et irsksprålig distrikt. I henhold til folketellingen i 2016 har landsbyen en befolkning på 219 innbyggere.
Historie
Området har hatt bosetning siden neolittisk tid (bondesteinalderen). Céide Fields som ligger rundt 7 km nordvest for Ballycastle er arkeologisk beskrevet som det mest omfattende neolittiske området i Irland. I dette området var der de første steinalderbosetterne begynte å dyrke i bakkene til Behy/Glenurla-åsen for over 5000 år siden. Det er et system av jorder, boligområder og megalittiske graver som til sammen utgjør et av de mest omfattende levninger fra et steinaldersamfunn i verden.
Feltene er nesten helt skjult under et torv- og myrteppe, som har beskyttet stedet mot både naturlige og menneskelige ødeleggende krefter, ettersom at det er vanskelig å erodere eller plyndre noe under fire meter med tettpakket plantemateriale. Et primitivt ploghode ble også avdekket innenfor innhegningen, noe som ga ytterligere bevis på dyrehold, sannsynligvis storfe, ettersom hesten ennå ikke var introdusert til Irland.
Den moderne bosetningen Ballycastle har et navn som stammer fra 1609 da jarlen av Antrim bygde et borg her. Byen vokste fra en liten landsby og slipp ved munningen av elven Margie som var kjent som Margietown, det er også referanser til den blir kalt Market Town og Port Brittas. De eldste bevarte strukturene er klosteret Bonamargie Friary tilknyttet fransiskanerordenen og som bygget antagelig på 1480-tallet av en Rory MacQuillen, som kan spores til den normanniske slekten de Mandevilles.
Sognet Ballycastle er dannet av en kombinasjon av de to gamle områdene Kilbride og Doonfeeney. Navnet Ballycastle var i bruk så tidlig som i 1470 og ble omtalt som et sogn i den katolske katalogen fra 1836.
Kjente innbyggere
Kjente personer fra Ballycastle inkluderer den gæliske fotballspilleren Tommy Langan. Han vant to All-Ireland Senior Football Championship (øverste nivå for gælisk fotball i Irland) for Mayo GAAs seniorlag, og var også listet på en oversikt over tusenårets beste utøvere inne galisk fotball, utarbeidet av journalister og tidligere presidenter i det gæliske fotballforbundet.
Faulvatnet
Faulvatnet (lulesamisk: Låddejávrre eller Giebnávrre) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland. Vannet er regulert og er magasin for Lakshola kraftverk.
Elias Akselsen
Elias Marenius Akselsen (født 27. september 1947 på Årnes i Nes, Akershus) er en norsk vokalist og tradisjonsformidler, kjent fra flere plateutgivelser.
Bakgrunn
Akselsen tilhører den nasjonale minoriteten tater (romanifolket). Han er oldebarn av Stor-Johan og grandnevø av Tater-Milla.
Sammen med familien ble han utsatt for forfølgelse av myndigheter og kirken. Som tenåring dro han derfor til Sverige.
Musiker
I Sverige var han på vandring gjennom store deler av 1960- og 1970-årene. Her samarbeidet han også blant annet med trubadurene Cornelis Vreeswijk og Fred Åkerström. Han returnerte til Norge og startet en omfattende tradisjonsformidling med flere plateutgivelser.
Akselsen har også opptrådt på konsert sammen med Stian Carstensen på Kongsberg Jazzfestival, der Akselsen for øvrig også opptrådte sammen med Ravi og DJ Løv. Han har opptrådt på Telemarkfestivalen, og Spellemannprisen 2002, hvor han også ble nominert i visesang for albumet Hjemlandsklokker. Han ble også nominert til Spellemannprisen 2003 i samme klasse for Her kommer dine arme små og til Spellemannprisen 2022 i klassen tradisjonsmusikk for Horta sammen med Ola Kvernberg og Stian Carstensen.
I 2000 innledet han et nært samarbeid med produsenten Sigbjørn Tveite i plateselskapet Via Music. Tveite har sammen med den norsk-canadiske filmfotografen Benjamin Loeb laget TV-dokumentaren En tater på vandring (NRK 2012) om Akselsens liv. Akselsen har også medvirket i dokumentarfilmen Tradra – i går ble jeg tater, som er regissert av Karoline Frogner og hadde premiere i 2004.
Annet
Elias Akselsen er enkemann og har tre barn, deriblant musikeren Veronica Akselsen. Han er bosatt på Skarnes i Hedmark. Akselsen er også engasjert som lekpredikant i Pinsebevegelsen.
Biografi fra 2004
Musikkjournalist i VG Stein Østbø ga i 2004 ut biografien Deilig er jorden om Elias Akselsen på Aschehoug forlag.
Albin Lavén
Albin Lavén (født Isidorus Albin Lavén 16. april 1861 i Klara församling i Stockholm, død 3. september 1917 i Stockholm), var en svensk skuespiller.
Biografi
Han begynte som skuespiller 19 år gammel og var i ti år knyttet til ulike omreisende teaterselskap. 1890-93 tilhørte han ensemblet til Stora teatern i Göteborg. Deretter var han ansatt av Albert Ranft i ti år. Lavén drev sammen med Axel Engdahl Folkteatern i Göteborg 1903-06. Deretter flyttet han til Dramaten i Stockholm. Han filmdebuterte 1910 i Gustaf Lindens kortfilm Bröllopet på Ulfåsa og medvirket i et 20-talls lang- og kortfilmer.
Bømlo gamle kirke
Bømlo gamle kirke (Bømlo gamle kyrkje) er en langkirke fra 1621 i Bømlo kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 150 plasser.
Donald (navn)
Donald er et mannsnavn med opprinnelse i det gæliske navnet Domhnall som er sammensatt av de keltiske ordene dumno, «verden», og val, «herske».
Donald har navnedag 15. juli i Frankrike.
Utbredelse
Donald var et populært navn i England på begynnelsen av 1900-tallet.
I USA var Donald et populært navn fra 1910-årene til 1970-årene.
I Norge har Donald aldri slått an. De som heter Donald i Norge er som regel født i et annet land, og tegneseriefiguren Donald har ikke påvirket bruken av navnet i Norge i positiv retning. Det er antakelig tilfeldig at 1934 var det året navnet Donald var mest populært i Norge, samme år som figuren Donald dukket opp for første gang i kortfilmen Den kloke lille høna.
Donald er i dag et vanlig navn på Filippinene og i USA.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Donald Donald Donald Дональд Donald
Bien (på Trianglen)
Bien er en bygning på Trianglen på Østerbro i København. Den er tegnet av arkitekt P.V. Jensen Klint.
Opprinnelig ble bygningen oppført som ventesal for sporvognene, senere ble det drevet kiosk i den. Det er muligens navnet på kiosken som har hengt ved slik at bygningen kalles for Bien. Bygningen ble fredet i 1986.
Jensen Klint kom med opp til fem forslag til utformingen før Østerbros Grundejerforening var tilfreds og byggingen ble vedtatt i 1907.
På grunn av kobbertakets markante utforming ble Bien på folkemunne døpt Terrinen eller Suppeterrinen. Allerede i 1904 uttalte Borgerrepræsentationens formann og ordfører Slomann:  På toppen av taket sitter to fabeldyr.
Dømmesmoeika
Dømmesmoeika er et stort eiketre som står på Dømmesmoen ved Grimstad. Et tungt snøfall i mars 1985 knekte flere av de største grenene, og en nyttårsrakett antente treet omkring år 2000. Likevel er treet fremdeles et av de mest markante av gamle norske trær. Eika er innhul, men bladverket er likevel svært frodig.
Eika er sannsynligvis en blanding av sommereik (quercus robur) og vintereik (quercus petrea).
Hulrommet er dannet av svovelkjuke (Laetiporus sulphureus).
Et sagn forteller at mestertyven Gjest Bårdsen unnslapp lensmannen ved en anledning ved å gjemme seg inne i eika.
Data:
Palmerston
Palmerston er en av de sørlige øyene i øygruppen Cookøyene.
Dette er den eneste rene atollen i den sørlige gruppen av øyer, og har samlet landareal på kun 2,6 km². Den består av 6 små sandøyer på et korallrev på 1.457 hektar. Dette er den av Cookøyene som ligger lengst unna de andre øyene.
Øya ble oppdaget av Kaptein Cook 16. juni 1774, på sin andre reise til Stillehavet, men var ikke i land før på sin tredje og siste reise i 1777. Da var Palmerston ikke bebodd, men misjonæren William Gill fant 12 gamle graver her, som tyder på at det har bodd folk her før europeerne kom hit. Han var misjonær fra London Missionary Society, og jobbet på Cookøyene fra 1845 til 1860.
Det bor kun 50 mennesker på øya, som alle avstammer fra den engelske eventyreren William Marsters og hans tre koner fra Cookøyene. Han bosatte seg her i 1862 og døde i 1899, men hans etterkommere lever her fortsatt, og driver bl.a. plantasjene her. Alle på øya har den dag i dag etternavnet Marsters, og de snakker fortsatt Olde English her. På det meste har det bodd 150 mennesker her. Det er ingen gjestehus å leie her for turister, men man kan bo hos lokale, noe som organiseres av den lokale kirken. Man kan kun komme hit med båt, og Taoi Shipping sender lastebåt hit fra Rarotonga annenhver måned.
Øyas elektrisitetsforsyning blir besørget av en dieseldrevet generator. Den lokale skolen ble gjenåpnet i 2001.
Karl Theodor von Dalberg
Karl Theodor Anton Maria von Dalberg (født 8. februar 1744 i Worms-Herrnsheim eller Mannheim, død 10. februar 1817 i Regensburg) var en tysk fyrstbiskop og statsmann. Dalberg var (erke)biskop av Konstanz, Mainz, Regensburg og Worms, kurfyrste og erkekansler av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, fyrste av Regensburg, fyrstprimas av Rhinforbundet og storhertug av Frankurt. Dalberg var også skribent, populærfilosof og en venn av diktermiljøet i Weimar. I 1806 ble han utnevnt til æresmedlem av Det bayerske vitenskapsakademiet.
Dalberg, som stammet fra en friherreslekt, studerte rettsvitenskap samt noe filosofi og teologi. Etter å ha jobbet i embetsverket til flere geistlige stater ble han presteviet i 1788 og utnevnt til titulærerkebiskop samme år. 1800 ble han innsatt som fyrstbiskop av Konstanz, 1802 også som fyrstbiskop av Worms og fyrsterkebiskop av Mainz. Den sistnevnte stillingen, som var knyttet til kurfyrste- og erkekanslertittelen, var Det tysk-romerske rikes nesthøyeste embete etter keiseren. Men Mainz og Worms hadde på dette tidspunktet allerede mistet alle besittelser på Rhinens venstre side til Frankrike. Og allerede 1803 ble disse geistlige statene helt opphevet gjennom Reichsdeputationshauptschluss.
Den samme loven bestemte imidlertid at erkekansler-, kurfyrste-, og erkebiskoptittelen som var knyttet til Mainz, ble overført til Regensburg bispedømme. Den nye erkebiskopen skulle samtidig bære tittelen fyrstprimas og bli Tysklands metropolitt og primas (med unntak av Preussen og Østerrike). Ved siden av fyrst(bisp)edømmet Regensburg inngikk dessuten fyrstedømmet Aschaffenburg (som utgjorde restene av erkestiftet Mainz) og grevskapet Wetzlar (som var en tidligere fri riksstad) i kurerkekanslerens territorium.
Dalberg ble innsatt som biskop og kurfyrste av Regensburg noe senere samme år, etter at den forhenværende biskopen hadde dødd. Tittelen erkebiskop brukte han først fra 1805, da pave Pius VII hadde godkjent overføringen fra Mainz. Paven godtok også primastittelen, men bekreftet den aldri skriftlig. Da Det tysk-romerske rike ble oppløst i 1806, mistet erkekansler- og kurfyrstetitlene sitt innhold, og planene om et tysk metropolitanbispedømme ble gjenstandsløse. Dalberg, som nå var blitt fyrste over en suveren stat, ble i stedet Rhinforbundets fyrstprimas.
Da Napoleon i 1810 ga Regensburg til Bayern, ble også dette siste fyrstbispedømmet opphevet. Dalberg fortsatte imidlertid som erkebiskop av Regensburg (dog uten verdslig makt i bispedømmet) og som verdslig hersker av det nyopprettede storhertugdømmet Frankfurt. Han la ned sine verdslige titler i 1813, og konsentrerte seg utelukkende om sine kirkelige embeter. Etter Napoleons fall ble Dalberg beskyldt for å ha samarbeidet med franskmennene og ha sveket paven. Valgene hans må imidlertid heller ses på som fortvilte forsøk på å inngå kompromisser som kunne bevare den katolske kirken i Tyskland fra en fullstendig sekularisering. Han døde av hjerneslag i 1817 og ble gravlagt i Regensburgs domkirke.
Blodordenen
Blodordenen (der Blutorden) er en tysk utmerkelse fra det tredje rike, offisielt navn er ''Medaille zur Erinnerung an den 9. November 1923 (Medalje til minne om 9. november 1923'').
Historie
Medaljen ble utgitt av Adolf Hitler i mars 1934 til personer som deltok i ølkjellerkuppet, nazistenes mislykkede forsøk på å ta makten i Bayern, som hadde blitt medlem av NSDAP før januar 1932. I 1938 ble utmerkelsen utvidet til å også kunne bli tildelt personer som hadde sittet i fengsel for nasjonalsosialistiske aktiviteter før 1933, hadde fått dødsstraff, senere omgjort til livstidsstraff for nasjonalsosialistiske aktiviteter før 1933, eller var blitt alvorlig skadet i tjeneste for partiet før 1933.
Design
Medaljen er rund i rent sølv. På advers er en ørn som holder en krans med datoen 9. november i klørne. På høyre side står inskripsjonen: «München 1923-1933». På revers er bilde av Feldherrnhalle i München med et hakekors over. Øverst står inskripsjonen: «UND IHR HABT DOCH GESIEGT» (og dere seiret allikevel). Alle medaljene ble merket med nummer + tallet 800 nederst på revers.
Verdi
I 2009 ble det solgt en medalje med originaleske og tildelingsbevis på Wehrmacht-Awards for £10 250 inklusiv frakt (95 000 norske kroner).
I november 2019 ble Hitlers egen blodorden-medalje solgt gjennom et tysk auksjonshus for 215,000 britiske pund, et beløp som da tilsvarte over 2,5 millioner norske kroner. En av Hitlers brune uniformsskjorter med slips, såretmedalje, jernkors og forgylt partinål gikk for 540,000 pund.
Ingrid Ødegård
Ingrid Amalie Ødegård (født 1. mars 1983 i Trondheim) er en norsk tidligere håndballmålvakt, som spilte både håndball og strandhåndball.
Ødegård hadde spilt for, , og  da hun meldte overgang til , hvor hun spilte tre sesonger frem til sommeren 2008.
Fra 2008 til 2012 spilte hun for, fra 2012 til 2013 for , og fra 2013 til 2015 for.
Hun debuterte på det norske landslaget mot Danmark 5. juni 2010, og la opp i 2015.
Birger Kildal (redaktør)
Birger Kildal (født 2. april 1904 i Ringebu, død 24. september 1983) var en norsk pressemann og politiker (H).
I sin barndom og ungdom bodde han i Stavanger der han tok examen artium ved Kongsgård skole i 1924 og var cand.jur. fra 1928. Kildal var fylkessekretær i Hedmark Høyre og Oppland Høyre 1935–1940, politisk medarbeider i Morgenavisen i Bergen 1940–1942, journalist i Morgenbladet i Oslo 1945–1946, London-korrespondent for Morgenbladet og London-kronikør for NRK 1946–1950, politisk redaktør i Morgenbladet 1950–1958, utenrikskronikør for NRK fra 1952, ansvarshavende redaktør i Morgenbladet 1958–1966, freelancejournalist 1966–1971 og kommentator for Høyres Pressebyrå fra 1972. Han var også styremedlem i Anglo-Norse Society i London 1948–1950, styremedlem i Den norske atlanterhavskomité til 1973 og medlem av rådet for Radio Free Europe i München fra 1974.
Blant hans politiske verv kan nevnes sekretær i Fedrelandslaget 1928–1935, medlem av Frisinnede Venstres hovedstyre i 1933, medlem av Oslo Høyres representantskap fra 1950, medlem av Oslo bystyre 1955–1959 og 1. vararepresentant til Stortinget fra Oslo 1958–1961. Kildal møtte over 200 dager på Stortinget.
Kildal var ridder av den franske Æreslegionen, offiser av den britiske Order of the British Empire, kommandør av den polske Ordenen Polonia Restituta og offiser av den belgiske Kroneordenen.
De internasjonale brigadene
De internasjonale brigadene (spansk: las Brigadas Internacionales) var militære enheter bestående av utenlandske mannskaper som støttet den andre spanske republikkens militære styrker under den spanske borgerkrigen mellom 1936 og 1939. Den var utgjort av mennesker fra land som ikke var innblandet i krigen. Man regner med at cirka 32 000 mennesker fra 53 land var med i brigadene. En stor del av soldatene var kommunister. Det fantes også andre republikanske internasjonale avdelinger blant annet hos anarkistene (CNT). Rundt 350 nordmenn var med i de internasjonale brigadene, hovedsakelig tilknyttet det skandinaviske kompaniet i Thälmann-bataljonen.
Brigadene ble opprettet av Komintern på et møte i Paris, men det var allerede da en rekke utlendinger i Spania som ønsket å kjempe på republikkens side.
Den viktigste rekrutteringssentralen var i Paris, hvor arbeidet ble koordinert av ledelsene i de franske og italienske kommunistpartiene. En av nøkkelpersonene i arbeidet var blant andre Josip Broz, som på dette tidspunktet oppholdt seg i Paris. Den militære treningen og erfaringen blant disse mannskapene var svært varierende, mange kom rett fra kroppsarbeid eller arbeidsledighet hjemme. Mange av dem som vervet seg var også flyktninger fra andre høyre-orienterte autoritære stater, som Miklós Horthys Ungarn, Jerngarden i Romania og Kongeriket Jugoslavia. Først ved årsskiftet 1936/37 kom det frivillige fra Nord-Amerika.
Særlig innledningsvis ble behandlingen av de som ble rekruttert som soldater noe tilfeldig. Etter hvert ble de transportert til Alicante med båt fra Marseille, eller over Pyreneene. I Alicante fikk de internasjonale soldatene en viss grunnleggende militær trening, politisk opplæring og ble utstyrt med enkle, tilfeldige uniformseffekter og sportsutstyr. Rundt 30 av kommandantene var fra Den røde hær, men kamuflert som frivillige og med dekknavn. Totalt kan det til enhver tid ha vært rundt 800 sovjetiske militært personell til stede, til sammen, krigen sett under ett, rundt 2 150, hvorav rundt 600 ikke-stridende, blant annet som tolker. I alt ble 189 sovjetiske statsborger meldt drept eller savnet.
Goodness Gracious Me
«Goodness Gracious Me» er en komisk britisk sang med melodi og tekst av David Lee og Herbert Kretzer. Den er spilt inn med Peter Sellers i rollen som en indisk lege og Sophia Loren som hans velstående italienske pasient. De forelsker seg i hverandre. Skuespillerne hadde de samme rollene i filmen Millionøsen (The Millionairess) fra 1960.
De internasjonale brigadene
Mangelen på militære ferdigheter, spenninger i forhold til de spanske avdelingene på den republikanske siden, hvor spanerne opplevde dem som inntrengere, og vekslende disiplin og kampmoral, førte til uro innen brigadene. Videre ble de internasjonale brigadene rammet av en paranoia for utenlandske spioner, forsterket av den generelle frykten som Moskvaprosessene skapte blant de sovjetiske lederne. Særlig etter den mislykkede republikanske offensiven mot landsbyen Brunete i juli 1937, var kampmoralen i de berørte styrkene svært dårlig, de ble omfattende straffeaksjoner og henrettelser av offiserer og menige, og mange soldater, hvor seks måneders kontraktene hadde løpt ut, ikke fikk reise hjem.
Goodness Gracious Me
Peter Sellers og Sophia Loren spilte inn sangen med Ron Goodwin som dirigent for akkompagnementet. Den ble utgitt på singlen Parlophone 45-R 4702 i 1960.
De internasjonale brigadene
Kampene, den militære ledelsen og oppfatningen om at propagandaen var viktigere enn menneskelivene, var katastrofal for kampmoralen innen de internasjonale brigadene, og det måtte tys til sterke maktmidler for å holde disse under kontroll og slå ned tilløpene til mytteri. Blant annet ble det opprettet en egen «konsentrasjonsleir», hvor rundt 4 000 mann ble sendt i tre måneder fra 1. august. Både Modesto og general Walter utplasserte maskingeværposisjoner bak fronten med ordre om å skyte enhver som trakk seg tilbake, uansett begrunnelse. Spenningene mellom de spanske og de internasjonale soldatene økte, hvor spanierne så de internasjonale soldatene som fremmedlegemer, kunne ikke fordra å stå under kommando av utlendinger som ikke snakket deres språk. Samtidig følte de internasjonale soldatene at de bare kunne ofres da de alltid ble satt til de farligste oppgavene.
Goodness Gracious Me
I 1990-årene ble sangen benyttet som inspirasjon til tittel- og temasang i komedieprogrammet med samme navn på BBC radio og TV
De internasjonale brigadene
Desillusjonerte soldater fra de internasjonale brigadene, herunder skandinaver ble holdt fengslet i såkalte «omskoleringsleire» blant annet i Albacete, Murcia, Valencia og Barcelona, hvor de satt innesperret i konsentrasjonsleirlignende tilstander på ubestemt tid, passene ble fratatt dem da de vervet seg, og disse skal ha blitt sent til Moskva for bruk for NKVD-agenter på oppdrag. Mange ble henrettet, også for bagatellmessigse forseelser. Samlet gjorde disse forholdene at mange opplevet at de var fanget i en felle, som gjorde at noen til og med deserterte over til nasjonalistene eller påførte seg selv alvorlige skader under kamp.
Goodness Gracious Me
Norsk versjon
Alfred Næss har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jo, jo – bevares vel».
De internasjonale brigadene
I september 1938 ble de til slutt trukket ut, og 9 934 hadde falt, 7 686 var savnet, og 37 541 var blitt såret. Fortsatt i januar 1939 fant de internasjonale kommisjonene som overvåket tilbaketrekkingen rundt 400 internasjonale soldater fengslet av sine egne i Barcelona og andre steder, til dels på svært tvilsomt grunnlag.
Goodness Gracious Me
Listeplassering
Versjonen med Sellers og Loren kom på den britiske singlelisten 12. november 1960 og lå der i fjorten uker med nummer fire som høyeste plassering.
De internasjonale brigadene
Det er fortsatt svært usikre tall på deltakelsen for hvert land, men denne er den mest nøyaktige :
Scott Dobie
Robert Scott Dobie (født 10. oktober 1978) er en skotsk fotballspiller som spiller for fotballaget St. Johnstone.
Karriere
Dobie kom til Carlisle United sommeren 1995, og rykket opp på A-laget i 1997. Han gjorde det så bra i debutsesongen at han på overgangsmarkedet ble verdsatt til £2 mill.
Clydebank
Senere ble han lånt ut til Clydebank hvor han bare fikk 6 kamper og ingen mål. Det var en stor nedtur for Dobie
West Bromwich Albion
I august 2001 ble han solgt til den engelske storklubben West Bromwich Albion for £150.000. Han debuterte mot Walsall 11 august 2001 og fikk sitt første mål den 22. august i Ligacupen mot Cambridge United, da han lobbet over målvakten fra utrolige 20 meter. Hans første seriemål kom i en kamp mot Manchester City som West Bromwich Albion vant 4-0. Etter det scoret han 8 ganger på 7 kamper i strekk. I 2001-sesongen scoret han 11 mål i serien, og 13 totalt. Det året rykket West Bromwich Albion opp til Premier League og Dobie scoret 5 mål. Han var i WBA til 2004 da klubben hentet superspissene Kanu og Robert Earnshaw. Da følte han at han ikke klarte å kjempe seg til en plass på laget og gikk til Millwall FC.
Millwall
Han ble solgt for £750.000 til Millwall FC i 2004. Der scoret han tre mål på 16 kamper. Han forlot Millwall etter bare en sesong og ble da solgt til sin nåværende klubb, Nottingham Forest.
Nottingham Forest
I begynnelsen av karrieren i Forest fikk han en stor skade, men kom tilbake. Det året fikk han bare 1 mål og 18 kamper. Senere ble Dobie usikker igjen da Forest hentet inn Junior Agogo, Grant Holt og Nathan Tyson. I sesongen 2006/2007 rykket Forest ned fra 1. divisjon etter tap i Play-off mot Yeovil hvor de tapte 5-4 etter ekstraomganger. Hittil har han spilt 41 kamper og scoret 3 mål.
Han har spilt 6 kamper for Skottland og scoret 1 mål
Bønsnes kirke
Bønsnes kirke er en liten langkirke på Bønsnes, ytterst på Røysehalvøya i Hole kommune, Viken fylke. Kirken har ikke vært sognekirke, men sagn og tradisjon beskriver den som votiv- eller gavekirke, reist som en takk til Gud. Dateringen av kirken har variert gjennom tidene, men de fleste mener nå at den er fra omkring 1300.
Datering
På folkemunne heter det seg at det var Olav den hellige som bygget kirken. Det står en bauta til hans minne like foran klokketårnet. Noen mener også at Olav kan ha vokst opp på Bønsnes, som er en gammel storgård (nå delt). Andre mener at det var på Stein gård han vokste opp.
Kirken har tidligere blitt datert til slutten av 1000-tallet, og man mente endog å vite at den var bygd av kong Olav Kyrre til minne om St Olav.
Kirkehistorikerne Sigrid og Håkon Christie mente at kirken «tilhører en gruppe langkirker som vant innpass i andre halvdel av 1200-tallet». Øystein Ekroll mente at kirken knapt kan være bygget før 1300, men kanskje heller senere. Riksantikvarens datering er «Ut fra den bevarte og trolig opprinnelige vestportalen som har spissbue, bør kirken kunne antas å være reist etter ca. 1300».
Bygningen
Den middelalderske steinkirken var forfallen og ute av bruk i 1500 og 1600-årene. Fra 1680 begynte en oppbygging av kirken fra gaver som ble gitt den, og fra ca. 1727 ble Bønsnes kirke tatt i bruk igjen.
Murene er ca. 130 cm tykke og pusset utvendig og innvendig. Den øvre delen av begge gavlmurene ble tatt ned da kirken fikk et nytt tak med mindre takvinkel på 1800-tallet. Et vesttårn av tre ble oppført foran vestgavlen i 1862. Prekestolen ble skjenket av Anders Christensen og hustru fra Grinaker stavkirke i 1726, da denne fikk en ny.
Vestportalen er opprinnelig, men den ble omarbeidet i 1952 da den fikk nye dører.
I 1743 noterte sogneprest Iver Wiel at det var en runeinnskrift på en av kirkeklokkene: «þorgeir:prester:let:gera:mik:ion:gerde:mik:med:guz:misku» På moderne norsk blir det: ''Torgeir prest lot gjøre meg. Jon gjorde meg med Guds nåde''. Klokken ble sendt til Nederland for omstøping i 1753. Runene og språket i innskriften dateres til middelalderen.
Mohs skala
Mohs skala er en skala for å måle materialers hardhet, eller ripefasthet. Skalaen gikk opprinnelig fra 1 til 10, der 10 er mest ripefast. Et materiale med hardhet f.eks. 7 etter Mohs skala kan lage riper i et materiale med samme hardhet og lavere, men ikke i et materiale med en høyere verdi.
Historie
Mohs skala har navn etter den tyske mineralogen Friedrich Mohs, som utarbeidde skalaen i 1812. Selv om det var han som utarbeidde skalaen, var det ikke han som oppdaget metoden for å påvise mineralers ripefasthet. Theofrastos (ca. 372 f.Kr. - 287 f.Kr.) beskrev den i sitt verk Peri ton lithon biblion i ca. 300 f.Kr. Plinius den eldre, (23 e.Kr. – 25. august 79 e.Kr.), beskriver i ca. 77 e.Kr hvordan falske diamanter lar seg ripe av ekte, og hvordan noen mineraler lar seg ripe av en jernfil, mens andre ikke.
Identifisering av mineraler
Sammen med testing av brudd- og kløv egenskaper, er Mohs skala et viktigt verktøy for å identifisere mineraler. Mohs skala er godt egnet for bruk uti felten for både geologer og steinsamlere. Den er konstruert slik man kan bruke materialer som er lett tilgjengelige for å fastslå hardheten. En fingernegl har en hardhet på 2,2, en kobbermynt har 3,2, et knivblad 5,1, en glassplate 5,5, en stålfil eller stålnål har 6,5 og en strekplate eller porselenssikring har 7,0. Ved å sammenligne med disse tingene er det lett å gi et anslag på hvor mineralet befinner seg på skalaen.
Mohs skala for ripefasthet
Mohs skala er utviklet for å finne hardheten til et mineral ved å måle ripefastheten. Den er utviklet slik at man kan bruke godt kjente mineraler eller lett tilgjengelige materialer, for å finne fastheten til andre. Den er derfor ikke lineær og hardheten mellom nivåene på skalaen kan variere. Mellom nivå 3 og 4 er forskjellen ikke større enn ca. 25 %, mens forskjellen mellom nivå 9 og 10 er på drøye 300 %. Det er dessuten vanskelig å teste hardheten på sprø materialer ved å ripe i dem. Derfor er Mohs skala et godt egnet verktøy å ha uti felten, men mindre praktisk til bruk i industrien, for å måle materialer som metaller og keramer. Målingene blir rett og slett ikke nøyaktige nok. Der bruker man heller et sklerometer for å måle absolutt hardhet. Man kan også bruke Vickers hardhet eller Knoop hardhet for å lage nøyaktige målinger av hardheten til mineraler. I tabellen under ser vi Mohs skala, sammenlignet med den absolutte hardheten målt med et sklerometer.
Referanser
Härte