cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Insulin
Oppdagelse og karakterisering
I løpet av de neste to tiårene ble flere forsøk gjort på å isolere sekretet fra øyene som et mulig behandlingsmiddel. I 1906 lyktes Georg Ludwig Zuelzer delvis i å behandle hunder med bukspyttkjertelekstrakt, men fikk dessverre ikke fullført arbeidet sitt. Mellom 1911 og 1912 eksperimenterte E.L. Scott ved University of Chicago med vandige bukspyttkjertelekstrakter og merket seg en svak nedgang i glykosurien, men klarte ikke overbevise sine overordnede og forskningen ble skrinlagt. Israel Kleiner viste lignende effekter ved Rockefeller University i 1919, men han ble avbrutt av første verdenskrig og kunne ikke returnere til arbeidet sitt. Fysiologiprofessor Nicolae Paulescu ved Romanian School of Medicine publiserte lignende arbeid i 1921 som var utført i Frankrike, og rumenerne har siden den gang hevdet at han var den rettmessige oppdageren.
Den praktiske ekstraksjonen av insulin er imidlertid tilskrevet en kanadiske forskergruppe ved University of Toronto i Canada. I oktober 1920 leste kanadiske Frederick Banting en av Minkowskis publikasjoner og konkluderte med at det svært sterke fordøyelsessekretet som Minkowski opprinnelig studerte nedbrøt selve sekretet og umuliggjorde en vellykket ekstraksjon. Han skriblet et notat til seg selv; ''Underbind hundens bykspyttkjertelganger. Hold hunden i live til kjertelvevet nedbrytes og øyene er igjen. Prøv å isolere det indre sekretet av disse for å behandle glykosuri.''
Han reiste til Toronto, Canada for å møte J.J.R. Macleod, som ikke var særlig imponert over ideen. Likevel tildelte han Banting et laboratorium ved universitetet og 10 hunder, samt assistenten Charles Best, mens han selv dro på ferie sommeren 1921. Med bakgrunn i den omtalte ideen klarte Banting og Best å holde liv i en av hundene hele sommeren. Metoden fungerte ved å binde et ligatur (knute av hyssing eller gut) rundt bykspyttkjertelgangene, og ved undersøkelse etter flere uker hadde bykspyttkjertelvevet dødd og blitt absorbert av immunsystemet, mens tusener av øyer var igjen. De isolerte proteinet fra disse øyene og fikk det de kalte isletin.
11. januar 1922 ble den første injeksjonen med insulin gitt til Leonard Thompson, en 14-årig gutt med diabetes. Uheldigvis var ekstraktet så urent at han fikk en alvorlig allergisk reaksjon, og videre injeksjoner ble avlyst. De neste 12 dagene arbeidet Collip dag og natt for å forbedre ekstraktet, og en ny dose ble injisert 23. januar. Denne var helt vellykket idet både åpenbare bivirkninger uteble, og symptomene på diabetes forsvant. Imidlertid samarbeidet Banting og Best dårlig med Collip da de anså ham for å mele sin egen kake, og Collip forlot snart arenaen.
I løpet av våren 1922 klarte Best å forbedre teknikkene slik at store mengder insulin kunne ekstraheres ved behov, men ekstraktet var fortsatt urent. De hadde imidlertid blitt kontaktet av legemiddelselskapet Eli Lilly med tilbud om hjelp etter sine første publikasjoner i 1921, og i april 1922 takket de ja til dette. I november gjorde Eli Lilly et større gjennombrudd og var da i stand til å produsere store mengder høyrent insulin. Insulin ble tilgjengelig for salg kort tid etter.
For dette forskningsgjennombruddet ble Macleod og Banting tildelt nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1923. Banting ble tydelig fornærmet over at Best ikke var nevnt og delte halve prisen sin med ham, og MacLeod delte straks noe av sin pris med Collip.
Den nøyaktige sekvensen av aminosyrer i insulinmolekylet, den såkalte primærstrukturen, ble påvist av den britiske molekylærbiologen Frederick Sanger. Det var den første primærstrukturen av et protein som var blitt fullstendig bestemt. For dette ble han tildelt nobelprisen i kjemi 1958. Etter tredve års arbeid påviste Dorothy Crowfoot Hodgkin romstrukturen av molekylet i 1967 ved hjelp av røntgendiffraksjonsstudier. Hun ble også tildelt nobelprisen i kjemi.
Struktur og biosyntese
Insulin produseres av beta-cellene i de Langerhanske øyer i bukspyttkjertelen (pankreas) hos mennesker og andre pattedyr. En til tre millioner Langerhanske øyer (pankreatiske øyer) utgjør den endokrine del av bukspyttkjertelen, som ellers er en eksokrin kjertel. Den endokrine delen har bare 2% av bukspyttkjertelens totale masse. Innen de Langerhanske øyer utgjør beta-cellene 60-80% av alle cellene.
Humant insulin har empirisk formel C254H377N65O75S6 (se figur øverst) og en molekylvekt på 5734 dalton. Det består av 51 aminosyrer og er et av de minste proteinene som er kjent; kortere proteiner kalles vanligvis polypeptider. Storfeinsulin som først ble brukt i diabetesbehandling skiller seg fra humant insulin bare i to aminosyrer, og svineinsulin som ble brukt frem til slutten på 1980-tallet er forskjellig i en enkelt aminosyre. Fiskeinsulin er også tilstrekkelig lik humant insulin til å være effektivt hos mennesker.
Insulin er bygget opp av 2 polypeptid-kjeder bundet sammen av 2 disulfidbindinger (se figur til høyre og øverst). A-kjeden består av 21 aminosyrer og B-kjeden av 30 aminosyrer. Insulin produseres først som et prohormon – proinsulin – som senere omformes ved proteolyse til det aktive hormonet. Den resterende delen kalles C-peptid. Dette polypeptidet slippes ut i blodet sammen med og i like store mengder som insulinproteinet. Siden kunstig tilført insulin pr. i dag ikke inneholder noe C-peptid, er serumnivået av C-peptid en god indikator på egenproduksjon av insulin. Det er nylig oppdaget at C-peptid i seg selv har en biologisk aktivitet og kanskje hjelper til med å forhindre og helbrede såkalte diabetiske senkomplikasjoner.
Effekter på cellulært og metabolsk nivå
Effektene av insulin på den totale metabolisme (stoffskiftet) omfatter:
Effektene av insulin på enkeltceller omfatter:
Blodsukkerregulerende effekt
Til tross for lang tid mellom måltider, eller tilfeldige måltider med høyt karbohydratinnhold (f.eks. kaker, potetgull, sukkertøy), holder det menneskelige blodsukkeret (blodglukosekonsentrasjonen) seg normalt innenfor et smalt område. Hos de fleste personer svinger blodsukkeret vanligvis mellom 3,9 og 6,7 mmol/l (mellom 70 og 120 mg/dl), unntatt like etter måltider da det kan stige til rundt 7 mmol/l en kort stund. Hos en frisk, voksen mann på 75 kg med et blodvolum på 5 liter vil et blodsukker på 5,5 mmol/l tilsvare ca. 5 gram glukose oppløst i blodet, eller ca. 45 gram glukose oppløst i hele kroppsvæsken (som hos menn utgjør ca. 60% av kroppsvekten). Denne likevekten er et resultat av mange faktorer, men hormonell regulering er den viktigste faktoren.
Det er to grupper av motvirkende hormoner som påvirker blodsukkeret:
Dette skyldes at det på kort sikt er mye farligere å ha for lavt blodsukker enn for høyt, og mekanismer for å gjenopprette et tilfredsstillende blodsukker etter hypoglykemi (lavt blodsukker) må være raske og effektive på grunn av de alvorlige konsekvensene av for lave glukosenivåer. Disse mekanismene er svært effektive, og merkbar hypoglykemi opptrer nærmest utelukkende hos diabetikere som behandles med insulin eller andre legemidler. Episoder med lavt blodsukker, såkalt føling, varierer sterkt fra person til person og mellom ulike følinger både med hensyn til alvorlighetsgrad og hvor raskt de setter inn. I alvorlige tilfeller er hurtig medisinsk behandling av avgjørende betydning, da altfor lavt blodsukker kan medføre døden.
Beta-cellene i de Langerhanske øyer er følsomme for variasjoner i blodsukkeret gjennom følgende mekanisme (se figur til høyre):
Signaloverføring
Det er bestemte transportkanaler i cellemembranene der glukose kan passere fra blodet og inn i kroppens celler. Disse kanalene er mer eller mindre direkte påvirket av insulin i visse kroppsvev. Når insulin aktiverer insulinreseptorer i cellene, igangsettes interne cellulære mekanismer som påvirker glukoseopptaket ved å regulere antallet og effekten av glukosetransportørene i cellemembranen.
Manglende insulinproduksjon og dermed mangel på insulin i den systemiske sirkulasjonen, det vil si ubehandlet Type 1 diabetes, hindrer glukose fra å komme inn i cellene i disse vevene. Mer vanlig er en reduksjon i følsomheten for insulin, eller ulike grader av insulinresistens, som er karakteristisk ved Type 2 diabetes, og som resulterer i redusert glukoseopptak til cellene. Alt dette gjør at cellene sulter og kan føre til vekttap, til dels ekstremt vekttap. I noen få tilfeller er det noe galt med insulinet som produseres eller det frisettes ikke slik det skal fra bukspyttkjertelen, men uansett medfører dette forhøyet blodsukker.
Fylkesvei 723 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 723 i de følgende fylkene:
Insulin
Signaloverføring
Et eget muskelhormon som dannes i muskler under fysisk aktivitet har noe av den samme virkningen som insulin med hensyn til antall og effekt av glukosetransportører i cellemembranene i selve musklene, og kan virke i musklene i flere timer etter avsluttet aktivitet. Dette innebærer at insulinbehovet under og etter fysisk aktivitet er lavere enn ellers ved tilsvarende næringsinntak.
Hjernen og hypoglykemi
Selv om andre celler i perioder kan bruke annen energi, i hovedsak fettsyrer, er nerveceller (nevroner) avhengige av glukose som energikilde hos et menneske som ikke sulter. Nevronene trenger riktignok ikke insulin for å ta opp glukose, men til forskjell fra muskel- og fettceller har de svært begrensede lagre av glykogen. Derfor viser et altfor lavt blodsukker seg først og mest dramatisk ved forstyrret funksjon av sentralnervesystemet (CNS) – svimmelhet, synsforstyrrelser og talevansker, til og med bevissthetstap, er vanlige. Dette fenomenet kalles hypoglykemi eller – ved bevisstløshet – hypoglykemisk koma, også kalt insulinsjokk etter den vanligste årsaken.
Fordi kroppsegne årsaker til insulinoverskudd er svært sjeldne, f.eks. insulinproduserende svulster, er et overveldende flertall av hypoglykemiske tilfeller forårsaket av menneskelige handlinger, f.eks. overdosering av medisin enten på egen hånd eller på sykehus, og skyldes vanligvis uhell. Det er rapportert enkelte tilfeller av drap, drapsforsøk eller selvmord ved bruk av insulin, men de fleste insulinsjokk ser ut til å skyldes feiladministrasjon av insulin (spiste ikke så mye som beregnet i forhold til insulindosen, eller var mer fysisk aktiv enn planlagt), eller feiltakelser (tok f.eks. 40 enheter insulin i stedet for 20).
Sykdommer og syndromer forårsaket av insulinforstyrrelser
Det finnes flere tilstander med patologiske insulinforstyrrelser:
Prinsipper
Insulin er absolutt nødvendig for alt dyreliv, inkludert mennesket. Mekanismen er nesten identisk hos rundormen (C. elegans), fisk og pattedyr. Hos mennesker vil insulinmangel på grunn av fjerning eller ødeleggelse av bukspyttkjertelen medføre døden i løpet av dager eller uker. Insulin må tilføres kunstig til pasienter som mangler hormonet av denne eller andre årsaker. Klinisk kalles dette diabetes mellitus Type 1. Uoppdagede diabetikere dør vanligvis ikke av insulinmangel fordi ødeleggelsen av de Langerhanske øyer skjer over tid.
Industriell insulinproduksjon
Innhenting av bukspyttkjertler fra menneskelik for å fremstille insulin var ingen farbar vei, og i stedet har man brukt insulin fra bukspyttkjertler fra storfe, svin eller fisk. Alle disse har en insulinaktivitet hos mennesker på nesten samme nivå som humant insulin; forskjellen i molekylene er kun 2 aminosyrer for storfeinsulin og 1 aminosyre for svineinsulin. Insulin er et protein som er sterkt bevart gjennom evolusjonen. Forskjellene i egnetheten av storfe-, svine- og fiskeinsulinpreparater for bestemte pasienter skyldes i første rekke preparatenes renhet og allergiske reaksjoner overfor stoffer utenom insulin som har vært igjen i disse preparatene etter rensing.
Humant insulin har siden 1980-tallet blitt fremstilt kunstig ved bruk av genetisk modifiserte mikroorganismer (sopp, gjær, bakterier) i tilstrekkelige mengder til utstrakt klinisk bruk, og dette har nærmest utradert problemene med urenheter. Eli Lilly og Novo Nordisk markedsførte i 1982 de første syntetiske insulinpreparatene fremstilt på denne måten. Teknikkene som ble brukt var utviklet av firmaet Genentech.
Med de samme teknikkene fremstilles nå også insulinanaloger som skiller seg fra humant insulin i 2 aminosyrer som ikke har noen betydning for virkningen av insulin på cellenes insulinreseptorer, men som gjør insulinet mer lettløselig og derfor absorberes raskere og virker raskere etter injeksjon. Det første preparatet på markedet i denne gruppen var insulin lispro fra Eli Lilly i 1997, og Novo Nordisk fulgte opp med insulin aspart i 2000.
I 2007 ble det rapportert at man har klart å genmodifisere planten Saflor til å produsere insulin billigere enn ved å bruke bakterier og gjær.
Insulindose-enheten
Insulindoser måles i (farmakologiske) Internasjonale Enheter. På norsk bruker man ofte forkortelsen: IU (av engelsk: «International Unit»), men på fransk og italiensk bruker man: UI (av henholdsvis «Unité Internationale» og «Unità Internazionali» mens man på tysk bruker IE av «Internationale Einheit».
Farmakologiske internasjonale enheter blir brukt for å angi stoffmenge for vitaminer, hormoner, noen medisiner, vaksiner, blodprodukter og tilsvarende biologisk aktive substanser.
I farmakologi er en «internasjonal enhet» en måleenhet basert på den stoffmengden som skal til for å oppnå en gitt målbar grad av en bestemt biologisk aktivitet eller effekt.
Standardiseringsmyndigheten leverer porsjoner av standardisert referansepreparat (som per definisjon inneholder et gitt antall enheter av stoffet) sammen med instruksjoner om hvordan produsenter skal utføre sammenligning og kalibrering av andre preparater av de aktuelle stoffene.
Til tross for navnet på «Det internasjonale enhetssystemet» SI som definerer grunnleggende internasjonale enheter for fysikk og kjemi, omfatter det ikke de farmakologiske internasjonale enhetene.
Internasjonale farmakologiske enheter blir derimot definert hos Verdens helseorganisasjon (WHO), av «Komiteen for biologisk standardisering» (engelsk: WHO Expert Committee on Biological Standardization).
Én internasjonal enhet insulin, er i dag definert som den biologiske ekvivalenten (effekten) av eksakt 1/22 mg (=ca. 45,5μg) ren krystallinsk insulin. Denne mengden bygger på og tilsvarer den tidligere enhetsdefinisjonen fra United States Pharmacopeia (se Farmakopé) som var «den mengden insulinpreparat som skal til for å senke blodsukkeret hos en fastende forsøkskanin ned til 45mg/dl (2,5mmol/L)». («Fastende» betyr i denne sammenheng at kaninen ikke har spist på åtte timer).
Formålet med en internasjonal standardenhet for en substans er at ulike preparater med samme biologiske effekt da vil inneholde det samme antallet internasjonale enheter og derfor lett kan brukes om hverandre (uansett om volum og vekt er forskjellig).
Insulinkonsentrasjon, U100-insulin, U40-insulin
En annen side av saken i forbindelse med standardisering, er at det brukes insulinpreparater i ulike konsentrasjoner, fra 30IU/ml og opp til 100IU/ml. Men i Europa har det nesten blitt de facto standard, eller i hvert fall vanlig, å alltid bruke U100-insulin ved insulinbehandling av mennesker.
I Norge i dag er det aller meste på markedet U100-insulin, men frem til 198? var det U40-insulin som var standard i Skandinavia. (U40-insulin har altså 40 internasjonale enheter per milliliter). Den gang ble insulindosene oppgitt i såkalte Nordiske Enheter som også var standard i Skandinavia.
Én nordisk enhet var definert som «én tiendedels milliliter (0,1ml) med U40-insulin». Det vil si at én Nordisk Enhet med insulin bestod av 4IU. Men fordi man brukte vanlige injeksjonssprøyter som kunne gi mer eller mindre nøyaktige doser helt ned til en hundredels milliliter ((0,01ml) ), kunne man i praksis gi så små doser som fire tidels internasjonal enhet (0,4IU).
Fortsatt finnes noen få produkter med U40-insulin (altså 40IU/ml). Disse kan brukes på for eksempel katter, som er så små at de trenger mye mindre insulindoser enn mennesker.
Administrasjonsmåter
Til forskjell fra mange medisiner kan ikke insulin tas gjennom munnen (peroralt). Det behandles nemlig som et hvilket som helst annet protein i fordøyelseskanalen, det vil si at det brytes ned til sine enkelte aminosyrer og all insulinaktiviteten blir borte. Det har vært forsket på å utvikle metoder for å beskytte insulinet i fordøyelseskanalen så det kan tas gjennom munnen, men ingen metoder har kommet frem til klinisk bruk. I stedet gis insulin vanligvis som injeksjon under huden ved hjelp av engangssprøyte med kanyle, eller flerdose insulinpenn med kanyle.
Det er flere problemer med bruk av insulin i klinisk behandling av diabetes:
Det har vært gjort flere forsøk på å forbedre administrasjonsmåten fordi mange synes sprøytestikk er ubeleilig eller smertefullt. Ett alternativ er jet-injeksjon uten kanyle, som også brukes ved noen typer av vaksinasjoner. Maksimaleffekt og varighet er annerledes enn ved konvensjonell injeksjon av samme mengde og type insulin. Noen diabetikere klarer å kontrollere sykdommen ved hjelp av jet-injektorer, men ikke med sprøyter og kanyler. Det finnes også insulinpumper av ulike typer som er elektriske injektorer koblet til periodevis utskiftbare kanyler (katetere) i huden. En del som ikke oppnår tilfredsstillende kontroll med konvensjonelle injeksjoner (eller noen ganger jet-injeksjoner), klarer dette med en passende pumpe.
En insulinpumpe er en fornuftig løsning for noen. Det er imidlertid en rekke hindringer; kostnader, faren for hypoglykemiske episoder, kateterproblemer, teknisk svikt og – så langt – ingen fungerende metoder for å avpasse insulintilførselen til blodsukkernivået. Hvis det gis for mye insulin, pasienten spiser mindre enn vanlig eller er mer aktiv, så kan hypoglykemi oppstå. På den annen side, hvis pumpen gir for lite insulin oppstår hyperglykemi. Begge tilfeller kan medføre livstruende situasjoner. I tillegg innebærer faste (periodevis utskiftbare) katetere en betydelig risiko for infeksjon og sårdannelse. Pr. idag krever insulinpumper betydelig vedlikehold og innsats for å fungere korrekt. Noen klarer imidlertid ikke å holde blodsukkeret under rimelig kontroll uten hjelp av insulinpumpe.
Forskere har fremstilt et apparat som ligner et armbåndsur som måler blodsukkeret gjennom huden og tilfører korrigerende doser av insulin gjennom porer i huden. Både elektrisitet og ultralyd har vist seg å gjøre huden midlertidig porøs. Insulinadministrasjon på denne måten var i 2004 høyst eksperimentell, men blodsukkermåling ved hjelp av slike «armbåndsur» var allerede kommersielt tilgjengelig.
Et annet fremskritt ville være å helt unngå periodisk insulinadministrasjon ved å installere en selvregulerende insulinkilde, for eksempel ved bukspyttkjertel- eller beta-celle-transplantasjon. Transplantasjon av en hel bukspyttkjertel som et enkelt organ er teknisk vanskelig og ikke vanlig. Vanligvis transplanteres bukspyttkjertel sammen med lever eller nyrer. Transplantasjon av kun beta-celler er en annen mulighet. I flere år har de fleste forsøk på dette vært mislykkede, men forskere i Alberta har utviklet teknikker som gir mye høyere sjanse for suksess; omkring 90% i en forsøksgruppe. Beta-celletransplantasjoner kan i nær fremtid bli mer praktisk og vanlig i bruk. Flere andre metoder enn transplantasjon for automatisk insulintilførsel er på utviklingsstadiet i forskningslaboratorier, men ingen av disse er for tiden i nærheten av klinisk godkjenning.
Det forskes aktivt på inhalasjon av insulin og flere andre, mer eksotiske teknikker.
Dosering og tidspunkt
Det sentrale problemet for dem som må ha tilført insulin kunstig er å velge rett dose til rett tid.
Fysiologisk regulering av blodsukkeret, som hos ikke-diabetikere, ville være det beste. Økt blodsukker etter måltider stimulerer hurtig frigjøring av insulin fra bukspyttkjertelen. Det forhøyede insulinnivået medfører opptak og lagring av glukose, nedsatt konvertering fra glykogen til glukose, reduksjon i blodsukkeret, og i sin tur redusert insulinfrigjøring. Resultatet er at blodsukkeret stiger noe etter at man har spist, men går tilbake til normalt nivå innen en time eller så. Selv den beste diabetesbehandling med humant insulin, uansett administrasjonsmåte, kommer til kort i forhold til den normale blodsukkerkontrollen hos ikke-diabetikere.
Det er enda mer komplisert fordi sammensetningen av maten (se glykemisk indeks) påvirker hvor raskt den absorberes i tarmene. Karbohydrater (glukose, sukker, stivelse m.m.) fra noen mattyper absorberes raskere eller saktere enn samme mengde karbohydrater fra andre mattyper. Dessuten vil både fett og proteiner forsinke absorpsjonen av karbohydrater som spises samtidig. I tillegg reduseres insulinbehovet ved fysisk aktivitet selv om alle andre faktorer er like.
I prinsippet er det umulig å vite sikkert hvor mye og hvilken type insulin som trengs til et bestemt måltid for å oppnå rimelig god blodsukkerkontroll i løpet av en time eller to etter måltidet. Beta-cellene hos ikke-diabetikere styrer dette automatisk ved kontinuerlig blodsukkermonitorering og justering av insulinfrisettingen. Alle slike avgjørelser tatt av diabetikere må baseres på veiledning fra leger og sykepleiere samt ens egen erfaring og øvelse. Dette er ingen plankekjøring og bør ikke gjøres etter gammel vane, men med den rette omsorg kan det tross alt gjøres ganske bra.
For eksempel trenger noen diabetikere mer insulin etter å ha drukket skummet melk enn de trenger etter å ha inntatt en tilsvarende mengde fett, protein, karbohydrater og væske i annen form. Deres reaksjon på skummet melk er gjerne annerledes enn på helmelk, som inneholder betydelig mer fett og noe mindre karbohydrater enn skummet melk. Disse reaksjonene varierer også mellom ulike diabetikere. Det er en kontinuerlig balansegang for alle diabetikere, spesielt de som bruker insulin.
Insulintyper
Medisinske insulinpreparater er aldri bare insulin oppløst i vann. Insulinpreparater er møysommelig sammensatte blandinger av insulin og andre stoffer som påvirker absorpsjonshastigheten til insulinet, justerer løsningens pH og tonisitet for å minske reaksjonene på injeksjonsstedet, og sikrer den kjemiske og mikrobiologiske stabiliteten. Preparatene inndeles vanligvis i følgende hovedgrupper:
Enkelte nyere insulinpreparater inneholder ikke egentlig insulin men såkalte insulinanaloger, hvor insulinmolekylet er modifisert så det:
Valg av insulintyper, dosering og doseringstidspunkter bør gjøres av profesjonelle diabetesspesialister, oftest indremedisinere (endokrinologer).
Å la blodsukkeret stige, dog ikke til nivåer som forårsaker akutte hyperglykemiske symptomer, er ikke fornuftig selv for å unngå hypoglykemi. Omfattende langtidsstudier har utvetydig fastslått at diabeteskomplikasjoner reduseres merkbart, lineært og konsekvent når blodsukkeret ligger nær det normale over lengre perioder. Kort sagt, hvis en diabetiker regulerer blodsukkeret sitt nøye både daglig og ukentlig og unngår høye topper etter måltider, reduseres faren for diabeteskomplikasjoner. Slike komplikasjoner omfatter hjerneslag, hjerteinfarkt, blindhet (diabetisk retinopati), skader på mikrosirkulasjonen, nerveskader (diabetisk neuropati) og nyresvikt (diabetisk nefropati). Disse studiene har vist over enhver tvil at så sant det er praktisk gjennomførbart, er såkalt intensiv insulinterapi overlegen i forhold til konvensjonell insulinterapi. Imidlertid krever nøye blodsukkerkontroll (som ved intensiv insulinterapi) tett opfølging og betydelig innsats, fordi hypoglykemi er farlig og kan være dødelig.
Misbruk
Det er rapportert noen tilfeller hvor pasienter har misbrukt insulin ved å ta store doser for å oppnå mild hypoglykemi, muligens av lignende grunner som autoerotisk kvelning. Dette er imidlertid svært farlig idet både akutt og langvarig hypoglykemi kan medføre hjerneskade eller døden.
I juli 2004 ble det meldt i nyhetene at den tidligere ektefellen til en fremstående internasjonal friidrettsutøver hevdet at vedkommende idrettsutøver hadde brukt insulin for å styrke kroppen. Slutningen syntes å være at insulin skulle ha en lignende effekt som enkelte steroider med hensyn til kroppsbygging. Som nevnt ovenfor spiller insulin en rolle i protein- og fettomsetningen i kroppen, men mer enn 80 års bruk av insulin har ikke gitt noen indikasjoner på at det er noe prestasjonsfremmende middel for ikke-diabetikere. Dårlig regulerte diabetikere er riktignok utsatt for utmattelse og tretthet, og i noen av disse tilfellene kan riktig tilførsel av insulin avhjelpe symptomene. Insulin er likevel ikke, verken kjemisk eller klinisk, noe anabolt steroid, og bruken av insulin hos ikke-diabetikere er ytterst farlig og alltid å regne som misbruk hvis det ikke gjøres i behandlingssammenheng innenfor rammene av en medisinsk institusjon. Bruk av insulin hos idrettsutøvere som ikke har diabetes er i beste fall idiotisk, i verste fall dødelig, og mellom disse ligger permanent hjerneskade.
Insulin brukt som doping
Insulin tas sammen med testosteron og anabole steroider i dopingøyemed, selv om kroppsbyggere vet at dette er farlig. Insulin virker ved å stimulerer opptaket av aminosyrer i mange ulike celletyper, bl.a. i muskelceller. Det skjer ved at insulin stimulerer et transportsystem for aminosyrer i cellemembranen. Det gjør at det blir større mengder aminosyrer inne i cellene, og det fører blant annet til økt proteinsyntese. Testosteron og anabole steroider stimulerer proteinsyntese og vekst i beinvev og muskulatur, men de synes ikke å ha direkte effekt på transporten av aminosyrer over cellemembranen og inn i cellene. Virkningen avhenger derfor av at målcellene har et lager av aminosyrer intracellulært. Dette er grunnen til at insulin potenserer virkningen av testosteron og anabole steroider. Insulin øker det cellulære opptaket av aminosyrer i muskelcellene, og dermed forsterkes effekten av testosteron og anabole steroider.
Raphael Diaz
Raphael Diaz (født 9. januar 1986) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Granvin
Granvin var en kommune i Hordaland. Den grenset i øst mot Ulvik, i sør mot Ullensvang, Kvam i vest og i nord mot Voss.
Geografi
Granvinsfjorden skjærer seg inn mot nordøst. Granvinsvatnet ligger 24 moh. Espelandsdalen følger østover til Ulvik. Granvinelva danner den 120 m høye Skjervefossen. Tettstedet Granvin, ved Granvinelvas utløp i fjorden, har innbyggere per 1. januar og ligger 20 kilometer sørøst for Vossevangen.
Historie
Granvin ble egen kommune i 1891, da kommunen ble utskilt fra Ulvik kommune. Det første navnet var Graven kommune, men i 1898 ble navnet endret til Granvin. Voss kommune og Granvin herad ble slått sammen til én kommune, med navn Voss herad, fra 1. januar 2020.
Politikk
Ved kommunevalget i 2015 var det 760 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 545, d.v.s. 71,7 prosent. Kommunestyret har 13 representanter. I perioden 2015-2019 er fem partier representert:
Fylkesvei 727 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 727 i de følgende fylkene:
Granvin
Politikk
Ingebjørg Winjum (V) er ordfører og Hans Jakob Mæland (H) er varaordfører.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er ungdomshuset Trudvang i Granvin sentrum. Huset har siden det sto ferdig i 1931 vært et sentralt samlingssted for innbyggere i Granvin. Ungdomslaget har bl.a. drevet lagsarbeid, fest, dans, kino, leikaring, skuespill. Huset brukes i forbindelse med 17. mai-feiringen og andre store hendelser i kommunen.
Trudvang eies av Granvin ungdomslag. Laget ble grunnlagt 10. desember 1893, og holdt de første årene til i herredshuset på Eide. På 1920-tallet meldte kravet om større plass seg, og i 1921 ble det valgt ei nemnd som skulle se etter en passende tomt. I 1927 ble det valgt ei byggenemnd, og det første denne gjorde var å skaffe lovnader om gratisarbeid fra innbyggere i grendene. Tilsammen ble det gitt tilsagn på nærmere 700 dagsverk, mens andre ga sin støtte gjennom materialer eller pengetilskudd.
Arkitekt Alvsåker fikk i oppdrag å lage tegninger for huset, og på et møte i ungdomslaget 12. januar 1930 ble det vedtatt å sette igang med byggingen. Det startet våren 1930 og i desember 1931 ble huset tatt i bruk. Vigselstalen ble holdt av fungerende sokneprest Nils Eide.
Huset kostet 40 000 kroner, og laget måtte låne 8 000 kroner. Granvin ungdomslag har stått for vedlikeholdet av huset siden.
Det var derfor naturlig for heradsstyret å velge Trudvang til kommunens tusenårssted.
Barthold A. Butenschøn
Hans Barthold Andresen Butenschøn (født 1. juli 1904 i Oslo, død 6. august 2001 i Enebakk) var en norsk forlegger og forfatter. Han var mangeårig forlagssjef i Dreyers forlag (fra 1942) og Andresen & Butenschøn.
Han var utdannet innenfor økonomi og bank, og var tiltenkt en ledende stilling i familiebedriften Andresens Bank, men valgte å skape seg en karriere innenfor bokbransjen. Butenschøn utga en rekke bøker med tema fra økonomi til lokalhistorie. Han mottok Enebakk kommunes kulturpris i 1993, for arbeidet med Enebakk bygdebok, bind 1-3. Han var leder av Enebakk historielag fra stiftelsen i 1955 og frem til 1987.
Barthold A. Butenschøn var gift med kunstneren Ragnhild Butenschøn. Han var far til statsviteren Nils Butenschøn og arkitekt Peter Butenschøn.
August Christian Mohr (1847-1918)
August Christian Mohr (født 10. august 1847 i Bergen, død 4. oktober 1918) var en norsk jurist, embedsmann og kammerherre.
Han var sønn av kjøpmannen Wilhelm Mohr og Antoinette Ulrikke født Mowinckel, som begge tilhørte kjente og innflytelsesrike Bergensfamilier av tysk avstamning. Han ble gift i 1873 med Karen Sundt (1853-1931), hvis søster Catharina Christine Sundt (1851-1932) ble gift i 1870 med Fredrik Wilhelm Stabell (1836-1900), ordførende mester i St. Johannes-Logen i Bergen, og disses datter, Caroline Andrea Stabell (1871-98), ble gift i 1894 med statsminister, utenriksminister og skipsreder Johan Ludvig Mowinckel (1870-1843). En annen søster av Karen Sundt ble mor til Sigurd Saxlund (1892-1986), byråsjef i innenriksdep., NS-mann og antisemitt.
Han tok juridisk embedseksamen i 1870, og ble dommerfullmektig i Midhordland. Deretter studerte han nasjonaløkonomi i Heidelberg og ble dr.phil. i 1872.
Fra 1917 til sin død året etter var han stormester i Den Norske Frimurerorden. Men allerede fra sin avskjed som byråsjef i 1903 hadde han vært leder av Centraladministrasjonen av de norske frimurerloger. Hans sønnesønn August Christian Mohr (1906–1998) var 1939-40 sekretær i Utenriksdepartementet og privatsekretær for utenriksminister Halvdan Koht.
August Christian Mohr var ridder av St. Olavs Orden, kommandør av Vasaordenen og av Dannebrogordenen, ridder av Nordstjerneordenen og offiser av Æreslegionen. Han var også innehaver av Kroningsmedaljen.
Snake Bite Love
Snake Bite Love er det 15. studioalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.
Paul Hausser
Paul Hausser (født 7. oktober 1880 i Brandenburg an der Havel i Brandenburg i Tyskland, død 21. desember 1972 i Ludwigsburg i Bayern) var en tysk SS-general under andre verdenskrig tilknyttet Waffen-SS. Han var offiser i den keiserlige hær under første verdenskrig.
Han markerte seg etter krigen som en ivrig forsvarer av Waffen-SS og var aktiv i SS' veteranorganisasjonen HIAG.
Object Management Group
Eksterne lenker
Object Management Group
Paul Hausser
Bakgrunn og utdanning
Hausser ble født i en prøyssisk militær familie. Hans far Kurt Hausser var major i den keiserlige tyske hær.
Han gikk inn i hæren i 1892 og til 1896 var han på kadettskole i Köslin. Fra 1896 gikk han på kadettakademiet i Berlin-Lichterfelde, der han fikk eksamen i 1899.
Tidlig militær karriere
Den 20. mars 1899 ble han utnevnt til løytnant og tilknyttet 155. infanteriregiment, som var stasjonert i Ostrowo ved Posen. Den 1. oktober 1903 ble han adjutant for regimentets 2. bataljon og gjorde tjeneste i den stilling inntil 1. oktober 1908. Han ble bemerket for sine militære evner og gikk på det prøyssiske militærakademi i Berlin fra oktober 1908 og til avgangseksamen den 21. juli 1911.
Fra 1912 (og også under første verdenskrig) hadde han en rekke generalstabsposter. Han forble ansatt i den sterkt reduserte tyske etterkrigshæren (Reichswehr), hvor han i 1927 ble utnevnt til oberst. I mellomkrigstiden nådde han graden generalløytnant i Reichswehr før han ble pensjonert den 31. januar 1932.
Som pensjonist sluttet han seg til veteranorganisasjonen Stahlhelm og ble leder av dens avdeling i Brandenburg-Berlin i 1933. Stahlhelm ble snart underordnet SA, og med SAs fall sommeren 1934 kom Stahlhelm under SS.
Andre verdenskrig
Hausser gjorde tjeneste under felttoget i Polen i 1939 som observatør i den blandede hær/SS panserdivisjon Kempf. I oktober 1939 ble SS-VT etablert som en motorisert infanteridivisjon med Hausser som sjef. Han ledet divisjonen, som senere ble omdøpt til 2. SS Division Das Reich under slaget om Frankrike i 1940 og i de første faser av Operasjon Barbarossa. For sin innsats i Russland ble Hausser tildelt Jernkorsets ridderkors i 1941 og eikeløv i 1943. Han fikk senere også sverd for sin innsats i Normandie.
Han ble alvorlig såret i Russland, og mistet et øye. Etter å ha kommet seg overtok han kommandoen av det nydannede SS-panserkorps (som senere ble omdøpt til II. SS-panserkorps i juni 1943), og i motstrid mot en direkte ordre fra Hitler trakk han sine tropper tilbake fra Kharkov for å unngå å bli omringet, for senere å gjenerobre byen i mars 1943. Han var sjef for SS-panzerdivisjonene 1., 2. og 3. under panserslaget ved Kursk.
Paul Hausser ble som en av fire forfremmet til SS-Oberstgruppenführer der Allgemeine-SS und Generaloberst der Waffen-SS i august 1944 og ledet Heeresgruppe G fra 28. januar til 3. april 1945.
Ved krigens opphør var han tilknyttet Feldmarschall der Luftwaffe Albert Kesselrings stab.
Etter krigen
Paul Hausser ble internert i Dachau i 1945, men ble ikke anklaget for krigsforbrytelser.
Senere etter andre verdenskrig var han aktiv i veteranorganisasjonen HIAG som arbeidet for rehabilitering og Waffen-SS-veteranenes status.
Arkeologiåret 1861
Arkeologiåret 1861 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1861.
Fylkesvei 767 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 767 i de følgende fylkene:
Rami Malek
Rami Said Malek (født 12. mai 1981 i Los Angeles) er en amerikansk oscarvinnende skuespiller, best kjent for rollen som Freddie Mercury i biografien Bohemian Rhapsody (film), Elliot Alderson i Mr. Robot, og som Ahkmenrah i filmene Natt på museet og Natt på museet 2. Han har rollen som skurken i James Bond-filmen No Time to Die som delvis ble tatt opp i Nittedal.
Karriere
I 2010 hadde Malek rollen som den egyptiske selvmordsbomberen Marcos Al-Zacar i den åttende sesongen av TV-serien 24 som i USA sendes på TV-kanalen Fox Broadcasting Company. Malek har en enegget tvilling-bror som er fire minutter yngre enn ham. Malek studerte ved Notre Dame High School i Sherman Oaks i California og han har mottatt graden Bachelor of Fine Arts fra Universitetet i Evansville i Evansville, Indiana. Malek er bosatt i Los Angeles.
I april 2019 ble det kunngjort på en pressekonferanse at Malek skulle spille skurken i James Bond-filmen som det skulle gjøres opptak til i Nittedal utenfor Oslo. Bond-filmen No Time to Die ble regissert av Cary Joji Fukunaga, og Daniel Craig spiller James Bond for femte gang. Premieren var først satt til april 2020, men ble utsatt til november på grunn av covid-19-pandemien.
Las Vegas Motor Speedway
Las Vegas Motor Speedway er et 4.9 km² stort anlegg bestående av fire forskjellige baner for billøp og motorsport. Anlegget eies av Speedway Motorsports, Inc., og ligger i 7000 Las Vegas Boulevard North i Las Vegas, Nevada.
Anlegget er hjemmebanen til flere team, og to kvelder i uken er banen åpen for lokale som ønsker å kappkjøre. Dette er et forsøk på å få denne aktiviteten vekk fra lokale gater, og inn i tryggere omgivelser.
Banen brukes også av politiet i Las Vegas, Las Vegas Metropolitan Police Department, som arena for deres kjøreopplæring.
I 2006 ble det kunngjort planer om å bygge om banen etter løpet i NASCARs Nextel Cup i mars.
Den 8. august 2006 åpnet den ombygde banen, og Kurt Busch, seriemester i Nextel Cup i 2004 ble den første til å kjøre bil på den nye banen.
Flying Colours
Flying Colours er det niende studioalbumet til den irske sangeren og låtskriveren Chris de Burgh. Albumet ble utgitt i 1988.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Chris de Burgh.
Mathias Seger
Mathias Seger (født 17. desember 1977) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Maskinell flateavdekking
Maskinell flateavdekking er en utgravningsmetode hovedsakelig brukt ved arkeologiske undersøkelser i dyrket mark. Metoden går ut på at man ved hjelp av en gravemaskin fjerner matjordlaget ned til den naturlige undergrunnen over et stort område. Ved å fjerne matjorden vil man kunne observere arkeologiske strukturer i eller over undergrunnen, som for eksempel nedgravninger eller kulturlag, da disse som regel har en annen farge eller konsistens enn undergrunnen.
Ved å bruke denne metoden vil man kunne få oversikt over hvor de forskjellige strukturene befinner seg i forhold til hverandre, og man vil kunne skille ut grupper av strukturer som for eksempel danner husanlegg eller aktivitetssoner.
Metoden ble først tatt i bruk i Danmark og England på 1960-tallet, og er i dag en standard metode over hele Europa. I Norge ble metoden først tatt i bruk i begynnelsen av 1970-årene, i og med Perry Rolfsens utgravninger på Oddernes i Kristiansand. Det var imidlertid først med undersøkelsene på Forsandmoen i Rogaland på 1980-tallet at metoden ble ordentlig anerkjent her i landet.
Aage A. Wilhelmsen
Aage Adolf Wilhelmsen (født 5. juni 1938 i Mandal, død 21. juni 2019 ) var en norsk forfatter og lokalhistoriker bosatt i Mandal.
Allerede 14 år gammel dro han til sjøs, men etter noen år ute, etablerte han seg i 1960 som drosjeeier i hjembyen. Fra ung alder har han samlet på historisk stoff, særlig det som har vært relatert til skip og sjøfart. Dette har han skrevet svært mange artikler om i lokalavisen Lindesnes, hvor han også har en fast spalte med omtale av gamle bilder som leserne sender inn.
Nino Niederreiter
Nino Niederreiter (født 8. september 1992) er en sveitsisk ishockeyspiller som spiller for Winnipeg Jets i NHL.
Han har tidligere spilt på NHL-nivå for Minnesota Wild, New York Islanders og Carolina Hurricanes.
Niederreiter representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
HIAG
Hilfsgemeinschaft auf Gegenseitigkeit der Angehörigen der ehemaligen Waffen-SS (HIAG), «Foreningen for gjensidig hjelp mellom tidligere Waffen-SS-medlemmer», var en organisasjon dannet i 1951 av tidligere medlemmer av Waffen-SS. Første leder av organisasjonen var tidligere generalmajor Otto Kumm, den siste kommandanten for Leibstandarte-SS Adolf Hitler. Andre sentrale medlemmer var Felix Steiner, Kurt Meyer, Sepp Dietrich, Paul Hausser, Herbert Otto Gille og Richard Schulze-Kossens, sjef for SS-Junkerschule i Bad Tölz.
Etter at de siste tyske krigsfangene ble løslatt i midten av 1950-årene, vokste organisasjonen og nådde sitt høydepunkt i 1960-årene med anslagsvis 70,000 medlemmer. Det var antatt at det på dette tidspunktet levde rundt 250,000 tidligere Waffen-SS soldater i Vest-Tyskland. Utover i 1980-årene vokste den politiske mistenksomheten til slike veteranorganisasjoner, og den ble til slutt lagt ned i 1992.
Alfonso Salmeron
Bakgrunn
Alfonso Salmeron studerte litteratur og filosofi ved universitetet i Alcalá, og fortsatte i Paris med filosofi og teologi. Gjennom Diego Laynez ble han kjent med Ignatius av Loyola, og ble en av Loyolas følgessvenner. Det lille fellesskapet forlot Paris den 15. november 1536, og kom til Venezia den 8. januar 1537. I fastetiden dro de til Roma. Der holdt han et foredrag for pave Paul III og fikk hans tillatelse til å ta imot prestevielsen så snart han var gammel nok.
Prest
Salmeron ble presteviet i 1537 og gjorde prestetjeneste i Siena blant barn og fattige. Høsten 1541 sendte Paul III ham og Broët som apostoliske nuntier til Irland. Dit kom de, via Skottland, den 23. februar 1542. Etter en drøy måned dro de via Dieppe til Paris.
I to år underviste Salmeron så i Roma; hans forklaringer av Efeserbrevet tre ganger i uken gjorde stort inntrykk. Senere, etter forkynneroppgaver i Bologna, deltok han sammen med pater Laynez under Tridentinerkonsilet som pave Paul IIIs teologiske eksperter. De hadde stor innflyelse på konsilets håndtering av rettferdiggjørelsesdogmet. Etterpå preket Salmeron i to år i Bologna, Venezia, Padova og Verona.
Den 4. oktober 1549 tok Salmeron doktorgraden i Bologna, og kunne deretter ta imot professorat i Ingolstadt. Der underviste han særlig i Romerbrevet. Men et år senere vendte han tilbake til Verona, der han foreleste over Matteusevangeliet.
I 1551 ble han kalt til Roma av Ignatius for å hjelpe med utviklingen av jesuittordenens konstitusjoner. Så ble han sendt til Napoli for å åpne jesuittenes første kollegium der. Så sendte Ignatius ham tilbake til Tridentinerkonsilet for å bistå pave Julius III. Da konsilet igjen tok pause, returnerte han i oktober 1552 til Napoli.
Pave Paul IV sendte ham til Riksdagen i Augsburg (mai 1555) med nuntien Lippomanus, deretter til Polen og senere (april 1556) til Belgia. Nok en reise til Belgia ble foretatt som rådgiver til kardinal Caraffa (desember 1557).
Lainez utnevnte Salmeron til første ordensprovinsial i Napoli (1558) og vikar-general (1561) da han selv dro til Frankrike. Da Tridentinerkonsilet trådte sammen på nytt i 1562, ble Salmeron og Laynez rådgivere for en tredje pave, Pius IV.
Fra 1564 til 1582 viet Salmeron seg hovedsakelig til undervisning og forfatterskap.
Tour of Qatar
Tour of Qatar er et sykkelritt over fem etapper som foregår i Qatar i Midtøsten i månedsskiftet januar/februar. Det er klassifisert som 2.1 i UCIs ranking, og er en del av UCI Asia Tour.
Jon Blund (film)
Jon Blund er det norske navnet på Unser Sandmänchen, «vår lille sandmann», en lang rekke korte dokkefilmer produsert for tysk barne-TV fra 1959 og sendt ved leggetid. Den nisseliknende tittelfiguren bygger på eventyrskikkelsen Jon Blund (Ole Lukkøye) som drysser magisk sand i øynene på barn for å få dem til å sovne og drømme søtt.
Tour of Qatar
Tom Boonen har vunnet sammenlagt fire ganger, og vært på pallen ytterligere fire ganger. Han har totalt 22 etappeseire i rittet.
Jon Blund (film)
Fram til 1989 kom serien i to konkurrerende versjoner: i den østtyske statskanalen Deutscher Fernsehfunk (DFF) ble figuren kalt Unser Sandmännchen, mens den vesttyske varianten fra Sender Freies Berlin (SFB), med skyggelue og rund skjeggkrans, hadde navnet Das Sandmännchen, «den lille sandmannen».
Tour of Qatar
Fra 2017 inngår det i UCI WorldTour-kalenderen, men 2017-utgaven ble avlyst.
Jon Blund (film)
Etter samlingen av Tyskland i 1990 har det sammenslåtte Rundfunk Berlin-Brandenburg (RBB) fortsatt å lage nye episoder. Mens de opprinnelige produksjonene benyttet stop-motion-teknikk, har det fra 1999 også blitt brukt dataanimasjon.
Serien har blitt eksportert til mange land. I Norge ble Jon Blund vist første gang av NRK i 1979.
Historikk
De tyske originalutgavene av dokkefilmene om Jon Blund ble sendt som introduksjon og avslutning til kveldssendingene for barneprogrammene på østtysk fjernsyn. Gjennomgangsfiguren Jon Blund ble på tysk kalt Sandmann eller Sandmännchen, det vil si «den vesle sandmannen», kjent fra folkelige godnatthistorier, E. T. A. Hoffmanns novelle Der Sandmann fra 1816 og H. C. Andersens vennligere Ole Lukøie fra 1841.
Animasjonsserien ble opprinnelig skapt i 1959–1960 i to versjoner i et kappløp mellom øst- og vesttysk fjernsyn. Den vesttyske versjonen hadde utgangspunkt i kringkastingsselskapet Berliner Rundfunk. Produksjonen av den østtyske fra DFF, statskanalen i DDR, kom i gang etter at den vesttyske ideen ble kjent, men fikk premiere 22. november 1959, en drøy uke før konkurrenten, og ble svært populær både i øst og vest. I DDR ble figuren i sosialistisk ånd kalt Unser Sandmännchen, «vår sandmann».
Etter at Øst-Tyskland (DDR) falt, har flere, blant annet Jannicke Systad Jacobsen i en dokumentarfilm om Sandmännchen fra 2005, beskrevet skikkelsen som en propagandafigur. Filmene skulle formidle en idealisert versjon av det sosialistiske fellesskapet i DDR, andre østblokkland og eksotiske kommuniststater. Flere episoder handlet om menneskerettigheter og viste fram et trygt hverdagsliv og tekniske fremskritt, ikke minst gjennom Jon Blunds fantasifulle framkomstmidler.
Jon Blund ble ambassadør og markedsføringsfigur for det kommunistiske statssystemet i østtysk barneunderholdning, men også selv et karakteristisk symbol på landets samfunnsliv og populærkultur. Seriens og figurens ikoniske rolle er blant annet vist i Wolfgang Beckers tragikomiske film Goodbye, Lenin! fra 2003 som handler om landets sammenbrudd og Tysklands gjenforening.
Da DDF ble lagt ned i 1990, krevde demonstranter at serien skulle fortsette. I dag blir Jon Blund produsert av den tyske TV-stasjonen RBB. Dokkefilmserien har omkring to millioner seere hver dag og er solgt til flere land.
Jon Blund på TV i Norge
Jon Blund har blitt vist på norsk barne-TV som en del av adventstiden før jul sju ganger, første gang i 1979 da han i 24 episoder i NRKs TV-serie Jul i Skomakergata presenterte punkter i FNs Erklæring om barns rettigheter (som senere ble til FNs barnekonvensjon) til denne sangteksten, som Edle Stray-Pedersen synger:
Melodien er laget av den østtyske komponisten Wolfgang Richter, som fikk teksten diktert over telefon da den skulle brukes første gang og tre timer senere hadde musikken ferdig. Rundfunk DDR mente opprinnelig at melodien var noe avansert for små barn.
Ahti Karjalainens andre regjering
Ahti Karjalainens andre regjering var republikken Finlands 53. regjering der opprinnelig fem partier inngikk: Centerpartiet, SDP, Svenska folkpartiet, Liberala folkpartiet og DFFF. Våren 1971 forlot DFFF regjeringen og SDP overtok de tre ministerpostene deres. Regjeringen styrte fra 15. juli 1970 til 29. oktober 1971.