cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MS «Petronila Mata»
I tidsrommet 1996 - 1998 betjente hun ruten  Moss -  Horten for rederiet Bastø Fosen med navnet «Einar Tambarskjelve» oppkalt etter sagafiguren Einar Tambarskjelve.
Smalviklere
Skadedyr
Denne slekten er ikke regnet som skadedyr, da artene er små og uvanlige.
Helene Marie Fossesholm
Karriere
I junior-NM på ski 2018 tok hun gull i samtlige tre konkurranser, og på 5 km fristil var hun også raskest uansett aldersklasse. I senior-NM ble hun nr. 11 på den samme distansen. Hun tok bronse på 15 km fellesstart i NM 2020. I februar 2020 gikk hun inn til 5. plass på 10 km fellesstart i Falun. Under senior-NM i Granåsen i Trondheim januar 2021 tok hun gull på 10 km fri med intervallstart og bronse på 15 km med skibytte.
Smalviklere
Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa og det nordlige Asia.
Helene Marie Fossesholm
Karriere
I januar 2019 het det i en pressemelding fra Norges Skiforbund at Fossesholm hadde gjennomgått hormonbehandling i perioden 2014–2017 grunnet lav vekst. Siden preparatet som ble benyttet sto på den internasjonale dopinglisten, måtte det søkes om dispensasjon fra Verdens antidopingbyrå, noe som ble innvilget.
I tillegg til å gå langrenn har hun også konkurrert i terrengsykling. Hun tok bronse på Rundbane for juniorer under VM i terrengsykling 2019.
Under VM 2021 gikk hun ankeretappen på Norges lag som tok gull på 4 × 5 km stafett. Tiril Udnes Weng, Heidi Weng og Therese Johaug gikk de tre første etappene.
Ane Dyrkorn
Ane Dyrkorn (født 1999) er en norsk orienteringsløper som representerer NTNUI.
Hun vant fem NM-gull og fire NM-sølv i perioden 2019–2023. Hun kom på 4.-plass på mellomdistanse i EM i orientering 2022.
L’oracolo in Messenia
L'oracolo in Messenia er en opera av Antonio Vivaldi fra 1738 til en libretto av Apostolo Zeno. Operaen ble komponert for høstens venetianske karnevalsesong i 1738 etter at Vivaldi tok over Teatro Sant'Angelo fra impresarioen som hadde styrt det året før.
Prue Halliwell
Prudence «Prue» Halliwell er en fiktiv person i fjernsynsserien Charmed. Hun ble spilt av Shannen Doherty.
Prue var den eldste av Halliwellsøstrene, og ble sett på som den modigste og den sterkeste av de fire. Hennes evner baserer seg på å flytte objekter med tankekraft og å projisere seg selv i en astralform. Hun har også de vanlige evnene som heks, som å skrive og kaste forbannelser, brygge trylledrikk og å finne savnede objekter og personer med krystall og kart.
Slaget ved Torviolli
Slaget ved Torviolli stod 29. juni 1444 og var et slag i det nåværende Albania mellom de invaderende styrkene fra Det osmanske rike og de albanske styrkene organisert i Lezhaligaen under ledelse av Skanderbeg.
Jeong Hang-ju
Jeong Hang-ju (født 21. september 1979) er en sørkoreansk landhockeyspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 9.
Slaget ved Torviolli
Denne seieren virket styrkende for moralen blant de kristne fyrstene i Vest-Europa og den albanske seieren viste at den osmanske fremrykningen i Europa kunne stoppes.
Martin Mæland
Martin Mæland (født 24. september 1949 i Haugesund) er en norsk industrileder som var konsernsjef for OBOS fra 1983 til 2015.
Han er utdannet cand.mag. i realfag og cand.oecon. ved Universitetet i Oslo, henholdsvis i 1972 og 1977. Mæland var utdanningskonsulent i Oslo Energi fra 1977 til 1979 og kommunalråd for helse- og sosialpolitikk i Oslo kommune 1979. Mæland representerte Arbeiderpartiet i Oslo bystyre 1975–1983, fra 1979 som vararepresentant.
Martin Mæland ble ansatt i OBOS fra 1980. I 1982 ble han viseadministrerende direktør og overtok som administrerende direktør/konsernsjef i 1983. Han gikk av i 2015 etter 32 år som konsernsjef.
Han har vært medlem av en rekke styrer, utvalg og komiteeer, bl.a. i NBBL (Norske Boligbyggelags landsforbund), Kreditkassen ASA, AF Gruppen, Oslo Byhall, Oslo Byfornyelse og Veidekke ASA, hvor han var styreleder 2009–2019.
VM i friidrett 2017 – Maraton kvinner
Øvelsen Maraton kvinner ved VM i friidrett 2017 ble avholdt på Olympiastadion i London 6. august 2017.
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1985
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1985 ble arrangert i Tunis i Tunisia i 1985.
Andrew Stanton
Andrew Christopher Stanton jr. (født 3. desember 1965 i Rockport, Massachusetts) er en regissør, manusforfatter, filmprodusent og stemmeskuespiller fra USA, kjent for å ha regissert Pixars animerte langfilm Oppdrag Nemo fra 2003, som vant Oscar for beste animasjonsfilm og science fiction animasjonsfilmen WALL·E fra 2008.
Hjernen er alene i Operaen
Hjernen er alene i Operaen er et dobbelt konsertalbum med deLillos, utgitt den 29. november 2010. Konserten ble tatt opp desember 2009 i Operahuset i Oslo i forbindelse med at det var 20 år siden albumet Hjernen er alene ble gitt ut.
På konserten i Operaen ble alle sporene fra det originale albumet framført av deLillos og et timanns orkester med strykere og blåsere. Bandet ble nominert til Spellemannprisen 2010 i kategorien pop for konsertalbumet.
Tamdaoana
Tamdaoana er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Ulrik Astrup Arnesen
Ulrik Astrup Arnesen (født 1997) er en norsk orienteringsløper som representerer NTNUI.
Tamdaoana
Utseende
Små (2,5-3,5 millimeter), avlange, blankt brunrøde til svarte jordlopper med lysere antenner og føtter.
Ulrik Astrup Arnesen
Han vant fire NM-gull i perioden 2019–2023.
Tamdaoana
Utbredelse
Artene er kjent fra Vietnam og Borneo.
Ole Brumm – Nye eventyr i Hundremeterskogen
Ole Brumm – Nye eventyr i Hundremeterskogen (originaltittel: Winnie the Pooh) er en amerikansk animert fantasymusikal og filmkomedie for barn fra 2011 produsert av Disney. Filmen handler om bjørnen Ole Brumm og hans venner i hundremeterskogen. Ugla sender både Brumm, Tigergutt, Petter Sprett, Nasse Nøff, Kengu, Kengubarnet og Tussi ut på en vilter jakt for å finne en ny hale til Tussi og for å redde Kristoffer Robin fra den skumle «Tebake». Filmen ble laget ved hjelp av tradisjonell animasjon og er den andre animerte langfilmen for kino som Disney har laget om Ole Brumm. De har i tillegg produsert noen kortfilmer, noen animerte langfilmer for video, samt en realfilm.
Handling
Ole Brumm våkner en morgen, og oppdager at han har gått helt tom for honning. Når han går ut for å skaffe mer honning, oppdager han at Tussi har mistet halen sin. Dere gode venn Christopher Robin bestemmer seg å gjennomføre en konkurranse for å se hvem som kan finne en erstatning for halen til Tussi.
Prisen som vinneren kan få er en stor gryte med fersk honning. Etter et mislykket forsøk på å skaffe honning fra en bikube, spiser Ole Brumm ved et uhell litt gjørme. Men han og alle vennene hans må også forsøke å redde Kristoffer Robin fra noe de tror er et skummelt monster.
Popularitet og økonomi
Ole Brumm ble ingen publikumsuksess. Den innbragte $49,9 millioner på verdensbasis, hvorav $26,7 millioner i USA, $1,2 millioner i Storbritannia og $1 million i Norge. I tillegg innbrakte den $21,3 millioner på DVD-salg i USA. Ifølge The Numbers havnet på den på 110. plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 2011 og på 103. plass i USA.
Produksjonskostnadene var på $30 millioner.
Anmelderne
Den ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 91 % på Rotten Tomatoes.
De norske anmeldelsene var jevnt over gode.
Priser
Den ble tildelt én Annie-pris under Annie Awards.
Muttjønn naturreservat
Muttjønn naturreservat dekker et område fra Ramsås i sør og rundt Øvre og Nedre Muttjønn samt Stulsdalen, sørøst for Follsjå i Notodden kommune.
Skogen i området er gammel, og verneverdiene er særlig knyttet til gammel brannpåvirket lavlandsfuruskog, med et mangfold av arter.
Det har i gammel tid vært skogsdrift i området. Fløting foregikk i vårflommen på Lona som løper ut fra Muttjønna. Det var reguleringsdammer i både Øvre og Nedre Muttjønn.
Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Dyr og planter er vernet, men forskriften gir en del unntak. Blant annet er det tillatt å sanke matsopp og bær, og dessuten "forsiktig rydding av småbusker" i forbindelse med storviltjakt. Bålbrenning er tillatt i samsvar med øvrig lovverk.
Irene Nordli
Irene Nordli (født 23. desember 1967), professor i keramisk kunst ved KHIO, er en norsk billedkunstner og kunsthåndverker fra Lørenskog. Hun er bosatt i kunstnerborettslaget Trolltun på Bøler i Oslo og arbeider i Oslo og i Heestrand i Sverige.
Irene Nordli lager porselensfigurer og skulpturer hvor hun blant annet kombinerer det dyriske og det menneskelige - gjerne i et burleskt uttrykk. Hun har hatt en rekke separatutstillinger og har deltatt på en lang rekke gruppeutstillinger nasjonalt og internasjonalt. Hun har også laget flere offentlige utsmykninger, blant annet ved Asker kulturhus, Lillestrøm sentrum, Halden fengsel, Mesterfjellet skole og Bodø videregående skole.
Irene Nordli har siden uteksamineringen fra Kunst- og designhøgskolen i Bergen i 1996 hatt en rekke galleri- og museumsutstillinger i inn- og utland. Nordli underviser også i keramisk kunst på avdelingen Kunst- og håndverk ved Kunsthøgskolen i Oslo.
Irene Nordli fikk Statens Garantiinntekt for kunstnere i 2010. I 2017 mottok hun Kunsthåndverkprisen fra Bildende Kunstneres Hjelpefond.
Vaterlandsveita
Vaterlandsveita er en 103 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som strekker seg sørover fra Olav Tryggvasons gate, gjennom Thomas Angells gate før den gjør en 90 grader sving vestover frem til Jomfrugata. Veita er delvis brosteinsbelagt og asfaltert. Den består i hovedsak av bakgårder til bygårder og eneboliger på begge sider av veita med en blanding av tregårder og murgårder.
Historie
Det eldste veiteløpet av Vaterlandsveita er fra middelalderen og gikk i retning nord-sør hvor den fungerte som en forbindelse mellom Nedre allmenning og Øvre allmenning. Denne traséen gikk i kanten av byens indre løkker og sumpområdet nord for den nåværende Stiftsgårdsparken. Veita fikk sitt navn etter sumpområdet Vaterland som lå i dette området. Arealet ble drenert utover 1600-tallet og deretter benyttet til åker og eng, blant annet til dyrking av korn, før den ble utstikket til eiendommer etter bybrannen i 1681.
Den øst-vestlige traseéen til Vaterlandsveita er en rest etter et gammelt veiteløp som gikk sør for sumpområdet og som ble en del av dagens Dronningens gate vestover. Den øst-vestlige delen av Vaterlandsveita gikk opprinnelig fra Nordre gate og frem Jomfrugata. Den østligste delen av veita mot Nordre gate gikk under navnet Stamgårdsveita og denne forsvant etter riving av Møllergården i 1954 og den påfølgende byggingen av Gjensidigegården i Nordre gate 12.
Friidrett under Sommer-OL 1984 – 3000 meter hinder menn
3000 meter hinder menn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles ble arrangert i august 1984 på Los Angeles Memorial Coliseum.
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1987
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1987 ble arrangert i Casablanca i Marokko i 1987.
Anochilia
Anochilia er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore, forholdsvis slanke gullbasser, beina er forholdsvis lange med tynne føtter. På farge er de gjerne svarte med gule eller røde tegninger. "Snuten" (clypeus) er dypt innskåret i midten. Dekkvingene er noe innsnevret bak "skuldrene" slik at disse blir ganske markerte.
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Sverre Petlund
Sverre Petlund (født 29. februar 1960) er en norsk tidligere padler som representerte Oslo Kajakklubb.
Han vant 13 NM-gull og 35 NM-medaljer i perioden 1988–1999. 14 av medaljene kom i K2 med Knut Holmann som makker. De øvrige medaljene kom i K4, også da alltid sammen med Knut Holmann.
Heidi Greni
Heidi Greni (født 3. juli 1962 i Ålen i Sør-Trøndelag) er en norsk politiker (Sp). Hun har vært innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag siden 2013. Hun var vararepresentant i perioden 2009–13 og møtte fast for statsråd Ola Borten Moe fra mars 2011. Greni var valgt til ordfører i Holtålen fra 2011 til 2015, men fungerte ikke i vervet.
Greni ble historisk ved kommunestyrevalget i Holtålen i 2011, da hun ble både første kvinnelige ordfører og første ordfører på mange tiår uten tilknytning til Arbeiderpartiet. Hun ble valgt inn i kommunestyret på en fellesliste mellom Venstre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Hun hadde permisjon fra vervet som ordfører ut valgperioden (til 2015) ettersom hun møtte på Stortinget. Jan Håvard Refsethås var fungerende ordfører. Refsethås ble valgt til ordfører i 2015.
Før hun ble ordfører og stortingsrepresentant, var Greni ansatt ved samvirkelaget i Ålen.
Vaterland (Trondheim)
Vaterland (fra lavtysk eller nederlandsk, Waterland) var et myr- og sumpområde i Midtbyen i Trondheim som lå nord og øst for Stiftsgården og Stiftsgårdsparken. Sumpområdet lå noe lavere enn omkringliggende områder, noe som førte til at det samlet seg vann her. Fra Vaterland rant Gautbekken nordover og ned mot fjorden.
Vaterland ble drenert ved siste halvdel av 1600-tallet av kjøpmannen Peder Leth, som deretter benyttet området som åkerland. Hans sønn Hans Pedersen Leth utstykket jorda til 40 eiendommer etter bybrannen i 1681 og området ble siden gradvis utbygd til en etter hvert bymessig karakter.
Eluering
I analytisk og organisk kjemi er eluering prosessen ved å ekstrahere ett kjemisk stoff fra et annet ved å "vaske" det i en løsning.
I væskekromatografi forsøk vil for eksempel en analytt bli adsorbert eller bundet til en adsorbent i væskekromatografikolonnen. Adsorbenten er ofte et fast stoff (stasjonærfasen) i pulverform som er belagt på en fast bærer. Eluering er deretter proessen med å fjerne analytter fra adsorbenten ved å la et løsemiddel renne gjennom kolonnen (mobilfasen). Når mobilfasen «eluerer» eller går ned gjennom kromatografikolonnen, kan de enten passere gjennom adsorbenten/ analytkomplekset eller de kan forskyve analyten ved å binde til adsorbenten i stedet. Forskjellige stoffer vil bruke forskjellig tid gjennom kolonnen. Dette har med hvordan de forskjellige stoffene binders seg med mobilfasen. Vanligvis vil en ha en type detektor etter kolonnen for å sjekke hva som blir eluert.
Barbed Wire Waves
Barbed Wire Waves er et album av det norske progbandet Aunt Mary. Det ble tatt opp 23. oktober 1971, i forbindelse med et svensk radioprogram, og utgitt i 2009 av Pan Records.
Stjerner lyser hvite
Stjerner lyser hvite – sanger av Jens Gunderssen er en norsk dobbelt-CD som inneholder viser av visedikteren og teatermannen Jens Gunderssen framført av kjente norske sangartister og visesangere. Plata ble utgitt av Grappa Musikkforlag ved 100-årsdagen for Jens Gunderssens fødsel 19. mai 2012. Tittelen er hentet fra refrenget i Vuggevise, Gunderssens mest kjente vise: «Noen kommer, noen går, noen dør i livets vår, stjerner lyser hvite.»
Barbed Wire Waves
Utgivelsen inneholder blant annet to tidligere uutgitte spor og en ekstra lang versjon av «In the Hall of the Mountain King».
Stjerner lyser hvite
Produksjon, artister og mottakelse
Jens Gunderssens grandnevø Karl-Henrik Gunderssen var prosjektansvarlig for plateutgivelsen. Den ble innspilt i Lydkjøkkenet Studio i Oslo fra mai 2011 til mars 2012. Tekniker var Øystein Vesaas. Plata ble mastret av Morten Lund i Lunds Lyd i Oslo. På plata deltar blant andre Jan Erik Vold, Lars Bremnes, Helene Bøksle, Lars Lillo-Stenberg, Lars Beckstrøm, Aasmund Nordstoga, Lars Klevstrand, Alf Cranner, Finn Coren, Eivind Bøksle, Pål Angelskår, Harald Are Lund, Espen Beranek Holm, Trygve Mathiesen, Chris Erichsen, Arvid Skancke-Knutsen, Ola Bremnes, Geirr Lystrup, Kari Iveland, Ivar Bøksle, Geirr Lystrup, Jørn Simen Øverli og Karl-Henrik Gunderssen. Av andre musikere kan nevnes Tone Hulbækmo, Geir Jenssen, Åsmund Reistad, Terje Nohr, Øivind Hånes, Ole Bendik Eilertsen, Eivind Lorentzen, Helge Lien, Stian Carstensen, Petter Waldemar Nohr Unstad, Hector Novas og Tine Asmundsen. Cover er av Emil Torjul og coverbilde er tatt av Per Fronth.
Barbed Wire Waves
Willy B. har skrevet liner notes til utgivelsen. Fotografiene på coveret er gjort av Jan Persson
Stjerner lyser hvite
Produksjon, artister og mottakelse
Plata kom inn under innkjøpsordningen for musikk fra Norsk kulturråd høsten 2012, og fikk god omtale i flere norske medier.
Barbed Wire Waves
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Aunt Mary, unntatt hvor annet står.
Arganchy
Arganchy er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Bayeux som ligger i arrondissementet Bayeux. I hadde Arganchy 0 innbyggere. Kommunen grenser til kommunene: Subles, Guéron, Ellon, Juaye-Mondaye og Saint-Paul-du-Vernay.
Befolkningsutvikling
Referanse: INSEE
Austfjorden (Svalbard)
Austfjorden er den innerste delen av Wijdefjorden på nordkysten av Spitsbergen på Svalbard. Fjorden er rundt 32 km lang og 4-6 km bred. Den starter på østsida av Kapp Petermann. Vest for Kapp Petermann går Vestfjorden mot sørvest.
Innerst i Austfjorden munner Mittag-Lefflerbreen ut i fjorden. På vestsida ligger Høegdalen og Zeipeldalen, og på østsida Smutsdalen. På østsida av fjorden munner Stubendorffbreen ut i fjorden. Tryggvebreen er en annen bre som strekker seg nedover mot fjorden.
IBM System/360 modell 85
IBM System/360 modell 85 var en modell i IBMs System/360-familie av stormaskiner. Modellen ble annonsert av IBM den 30. januar 1968, og ble lansert i desember 1969. Den var en høyytelsesversjon med et hurtigminne på 16 eller 32 Kb og utvidet presisjon for flyttall.
Det ble bare bygd omkring 30 eksemplarer av denne modellen.
Gorsachius
Gorsachius (dvergnatthegrer) er ei slekt i hegrefamilien (Ardeidae) og består av tre arter (hvorav to monotypiske) med mellomstore pelikanfugler (Pelecaniformes). Artene opptrer i den gamle verden. Gorsachius blir av og til slått sammen med Nycticorax.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Oda Scheele
Oda Scheele (født 2002) er en norsk orienteringsløper som representerer Nydalens SK.
Hun vant tre NM-gull i perioden 2020–2023.
Don’t Be Cruel
Innspilling
«Don't Be Cruel» var den første sangen som Presleys forleggere, Hill and Range, brakte til ham for innspilling. Blackwell var mer enn lykkelig over å gi fra seg 50 prosent av royaltyinntektene for å forsikre seg om at ''«the hottest new singer around covered it».
Presley spilte den inn 2. juli 1956 under en session i RCA Studios i New York City. I samme session spilte han også inn «Hound Dog» og «Any Way You Want Me». På sangen spilte Presleys regulære band med Scotty Moore på sologitar (Elvis Presley bidro som vanlig med rytmegitar), Bill Black på kontrabass, D. J. Fontana på trommer og backingvokaler fra The Jordanaires. Han insisterte på 28 opptak av sangen før han var fornøyd. Produsent var Steve Sholes.
Arv
Mange artister, innbefattet Bill Black's Combo (1960), Cheap Trick, Neil Diamond, The Judds, Jerry Lee Lewis, John Lennon, Ringo Starr (1992), Billy Swan, Jackie Wilson og sist, men ikke minst svenske Roland Cedermark, har spilt inn sangen. Presley var så imponert over Wilsons versjon at han senere innlemmet flere av hans mannerismer i sine fremtidige opptredener.
Sangens hovedbassriff blir også anvendt som bakgrunnsmusikk i Nintendos videospill, Donkey Kong.
Jonathan Rhys Meyers mimet til sangens originalversjon i en scene i TV-serien Elvis, som viser ham opptre på the Jacksonville Theatre.
Norsk versjon
Thor Sigbjørn Greni har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Vær litt lur».
Two Way Monologue
Two Way Monologue er et musikkalbum med Sondre Lerche, utgitt i 2004.
John Michael Geoffrey Manningham Adams
John Michael Geoffrey Manningham Adams (født 24. september 1931, død 11. mars 1985) var en barbadisk politiker som var statsminister på Barbados fra 1976 til 1985.
Adams ble utdannet ved Harrison College, hvor han ble tildelt et stipend til Magdalen College ved University of Oxford. Han fungerte som den andre statsministeren på Barbados mellom 1976 og 1985. Hans parti, Barbados Labour Party (BLP), hadde utnyttet befolkningens ønske om en endring fra Errol Barrow og hans Democratic Labour Party (DLP), som hadde vært det ledende partiet på øya siden landets uavhengighet fra Storbritannia den 30. november 1966.
Adams flyttet landets politiske retning fra Margaret Thatchers Storbritannia til Ronald Reagans USA på 1980-tallet. Da statsminister Maurice Bishop på Grenada ble veltet ved hjelp av den amerikansk-ledende invasjonen av Grenada i 1983 ble Barbados brukt som et springbrett for flere av de amerikanske styrkene.
Adams døde av hjerteinfarkt ved Ilaro Court, statsministerens offisielle residens, den 11. mars 1985. Han var den første sittende statsministeren for Barbados som døde ved statsminister-kontoret. Adams ble etterfulgt av Bernard St. John.
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1989
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1989 ble arrangert i Port Louis på Mauritius i 1989.
Geir Inge Sivertsen
Geir Inge Sivertsen (født 29. august 1965 ) er en norsk politiker (H) og forretningsmann. Han var fiskeri- og sjømatminister i Erna Solbergs regjering fra 24. januar til 2. mars 2020. Han er Senja Høyres ordførerkandidat ved kommunevalget 2023.
Fra 2011 til 2019 var han ordfører i Lenvik kommune, hvor han hadde sittet i kommunestyret siden 1999. Fra 2020 er han varaordfører i den sammenslåtte Senja kommune, og han er fylkestingsrepresentant i Troms og Finnmark. Fra 4. november 2019 til han ble fiskeriminister 24. januar 2020 var Sivertsen statssekretær for næringsminister Torbjørn Røe Isaksen i Nærings- og fiskeridepartementet.
Før han ble ordfører, var Sivertsen administrerende direktør i Nor-Team Entreprenørforretning på Finnsnes. Han er utdannet bygningsingeniør fra Narvik ingeniørhøgskole fra 1989 og sivilingeniør i bygningsteknikk fra Norges tekniske høgskole fra 1992. Han har også gått befalskurset ved Befalsskolen for Infanteriet i Nord-Norge.
Sivertsen var frimurer av 9. og nest høyeste grad («Høyt opplyste St. Johanneslogens betroede broder» og «Canonici Inferiores og kommandør av vår Herre Jesu Kristi hellige og fattige tempelorden»). Han meldte seg ut av Den Norske Frimurerorden den 26. februar 2020.
Geir Inge Sivertsen var fra han ble statssekretær 4. november 2019 til ut året 2019 samtidig ordfører i Lenvik, og fikk lønn fra begge steder. Den 11. desember 2019 innvilget Senja kommunestyre én og en halv måneds etterlønn til Sivertsen, som han hadde søkt om etter at han ble statssekretær. Ifølge kommuneloven skal etterlønn avkortes mot annen lønn, men dette skjedde ikke – selv om dette var omtalt i saksframlegget for kommunestyret. Dagbladet omtalte Sivertsens etterlønn 14. februar 2020. Deretter ble Sivertsen presset fra mange hold. Det ble avslørt at han også hadde mottatt godtgjørelse fra fylkestinget, selv om han hadde sagt til statsministeren at han skulle gå ut av dette vervet. Mange krevde Sivertsens avgang. Om kvelden fredag 28. februar 2020 sendte Sivertsen ut en pressemelding der han kunngjorde at han hadde bedt om å gå av. «– Sakene om styreverv og etterlønn har tatt all fokus bort fra den jobben jeg som fiskeri- og sjømatminister ønsker å gjøre for å utvikle Norges viktigste næring. Næringen fortjener en minister som kan ha fullt fokus på de oppgaver som må gjøres for å få dette til. Sakene har også blitt en belastning for regjeringen og for mitt parti Høyre», het det. Da han gikk av som statsråd søkte han om tre måneder etterlønn. Statsministerens kontor innvilget etterlønn i en måned.
Ixobrychus
Ixobrychus (smårørdrummer) er ei slekt i hegrefamilien (Ardeidae) og består av ti arter (hvorav seks er monotypiske og én utdødd) med små pelikanfugler (Pelecaniformes). Artene opptrer i Amerika, Eurasia og Australasia.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Joachim Calmeyer
Joachim Calmeyer (født 23. juni 1931 i Oslo, død 26. desember 2016 i Grue) var en norsk skuespiller.
Calmeyer var statist ved Folketeatret (1952) og arbeidet deretter under Claes Gill ved Rogaland Teater (1953–60), under Tormod Skagestad ved Det norske teatret (1960-63, 1990-91) og dessuten ved Nationaltheatret under åtte teatersjefer (1964–2001).
Han hadde flere roller i Fjernsynsteatret og Riksteatret, og kortere opphold ved Hålogaland Teater (1972–73), Den Nationale Scene (1973–76) og Trøndelag Teater (1985–86).
Hans 26 Henrik Ibsen-roller er rekord. Calmeyer hadde også en rekke filmroller.
Han var gift med Elisabeth Høye Calmeyer, og de hadde gård på Namnå. Han var (sammen med blant andre Anne Marie Ottersen, Jan Erik Vold og Peter Lindbæk) med i «S-klubben af 1980», en forening for tilhengere av skøyteløp.
Calmeyer var bror til jazzmusiker Ola Calmeyer, tekstilkunstner Sidsel Calmeyer og kulturjournalist Bengt Calmeyer, samt far til Thomas Calmeyer, Gitte Calmeyer, Jacob Calmeyer og Mathias Calmeyer.
Calmeyer vokste opp i Tromsø. Moren var danser.
NIR
NIR kan være en forkortelse for
Andre betydninger
Don’t Be Shallow
Don't Be Shallow er en musikk-EP med Sondre Lerche, utgitt i 2003.
Ali Al Gashamy
Ali Al Gashamy (født 20. november 1989 i Samawa i Irak) er en norsk fotballspiller som spiller for  FC Flora. Kristiansanderen har tidligere spilt for Våg, IK Start og Vindbjart og er midtbane- og angrepsspiller. Han kommer fra bydelen Vågsbygd i Kristiansand.
Al Gashamy spilte for Start før han dro videre på lån og permanent overgang til Vindbjart. April 2010 signerte Al Gashamy for FC Flora Tallinn i Estland.
Han har siden spilt for Jerv, GW Bulldogs og Detroit City FC.
Han er assistenttrener for GW Bulldogs.
Rosolio
Rosolio er en italiensk likør framstilt av rosenblader, og som ofte benyttes som basis for forberedelsen av likører av andre smaker. Likøren fremstilles av alkohol, sukker og vann i like deler, og dertil kommer rosenessens.
Likøren er vanlig i Piemonte og i Sør-Italia. Den er spesielt populær på Sicilia, der den er blitt fremstilt siden 1500-tallet og blir servert til gjester som en lykkønskning.
Concerti er et kommersielt merka av likøren som kommer fra Amalfikysten.
Donald Gibb
Donald Richard Gibb (født 4. august 1954 i New York City) er en amerikanskfødt skuespiller som er særlig kjent for sine opptredener sammen med Jean-Claude van Damme i Bloodsport og i Nerdenes hevn. Han er 193 cm. høy.
Roy Angelvik
Angelvik tok fagbrev som kokk i 1994, og jobbet som kokk fram til 2001 og har vært næringsdrivende med restaurant, catering og kantinevirksomhet i flere år.
Han har vært lokallagsleder, fylkesleder og deretter kommunestyrerepresentant for FrP i Sør-Trøndelag. Han var politisk rådgiver i Nærings- og fiskeridepartementet desember 2015 til mai 2016. Deretter var han statssekretær i samme departement fra mai 2016.
Han var medredaktør for kokeboka Matgleder fra Trøndelag som kom ut i 2002.
Kildebeskyttelse
Kildebeskyttelse er kravene om samt de tiltak som iverksettes for å beskytte identiteten, plasseringen og aktivitetene fra en kilde. Kildebeskyttelse er viktig i forbindelse med håndteringen av etterretningskilder og i journalistikk.
Kilder som journalister benytter kan tradisjonelt regne med journalistens fortrolighet, slik at opplysninger kan gis «til bakgrunn» og brukes «utenfor sitat». Det vil si at journalisten enten kun benytter opplysningene indirekte eller ved ikke å nevne kilden, for eksempel ved bruk av frasene «anonym kilde» eller «fra vanligvis velunderrettet kilde».
Kildebeskyttelse er normalt ikke en taushetsplikt. Journalisten kan selv velge om hun vil bryte kildebeskyttelsen uten at det vil få rettslige konsekvenser.
I Danmark i retsplejeloven er det bestemmelser (paragraf 172) som kan frita journalister fra å vitne i rettssaker. Siden 1916 har redaktør og redaksjonssekretær vært beskyttet. Men ved en kontroversiell sak i 1986 mot Kurt Madsen fra Radio Århus fastslo Vestre Landsret og Højesteret at paragraf 172 ikke kunne beskytte i forbindelse med radio- og fjernsynsvirksomhet. Etter denne saken ble det stilt forslag til endring av loven. Nå har «redaktører og redaktionelle medarbejdere ved et radio- eller fjernsynsforetagende» ikke plikt til å avgi vitneforklaring i kildebeskyttelsessaker. I 2011 tok Højesteret stilling i den såkalte lekkasjesaken hvor anklageren ønsket at en nyhetssjef og en journalist fra TV 2 skulle avgi forklaring om hvem som hadde lekket fortrolige opplysninger fra Forsvaret. Højesteret fant at journalistene ikke hadde vitneplikt, således at de bevarte deres kildebeskyttelse.
Enkeltsaker i Danmark
I 2010 valgte journalisten Kurt Lassen å sitere Danmarks Radios generaldirektør Kenneth Plummer på tross av at Plummer hadde gitt opplysninger «til bakgrunn». Saken førte til Plummers avgang og en del kritikk av Kurt Lassen.
I en portrettbok om Tøger Seidenfaden utgitt i 2011 ble kildebeskyttelsen brutt da Seidenfaden fortalte at en kilde til Weekendavisens artikler om Tamilsagen tilbake i 1990 var Folketingets ombudsmann Hans Gammeltoft-Hansen. Seidenfaden ble i den forbindelse kritisert for ikke å beskytte sin kilde, og en advokat foreslok å gjøre det straffbart og erstatningspliktig hvis en journalist brøt kildebeskyttelsen.
Ekstra Bladet brøt kildebeskyttelsen i desember 2011 da de skrev at deres journalist Jan Kjærgaard hadde forhandlet med Skatteministeriets spindoktor om lekkasjen i Helle Thorning-Schmidts skattesak. Dette bruddet ble både rost og kritisert.
Teknologisk forlag
Teknologisk forlag var en utgiver av faglitteratur som ble grunnlagt i 1958 av Rudolf Jenssen. Det spesialiserte seg på produksjon av smalere teknisk orientert litteratur og praktiske veiledninger for et bredere publikum. Forlaget ble overtatt av Egmont i 1988 og siden fusjonert med J.W Cappelen, som på sin side ble del av det større konsernet Cappelen Damm. Cappelen Damm fortsatte med å utgi bøker under Teknologisk Forlags imprimatur.
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1991
Afrikamesterskapet i volleyball for kvinner 1991 ble arrangert i Kairo i Egypt i 1991.
Mubarak Al-Besher
Mubarak Al-Besher (født 15. juli 1988) er en emiratisk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 100 meter bryst.
Amini Fonua
Amini Fonua (født 14. desember 1989) er en tongansk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 100 meter bryst.
Lillevannsskogen (Oslo)
Lillevannsskogen (1-85, 10-42) er en vei i Vestre Aker (tidl. Vindern) bydel i Oslo. Veien starter ved Lillevannsveien og er en blindvei på sørsiden av Lillevann med flere grener.
Heierstadloftet
Heierstadloftet på Slottsfjellmuseet i Tønsberg er Vestfolds eldste og eneste profane bygning fra middelalderen. Loftet er flyttet til museet fra gården Heierstad i Hof (i dag Holmestrand) i 1957, den gang museet het Vestfold fylkesmuseum.
Loftsetasjen var før demonteringen i svært dårlig stand og var dessuten av nyere dato. Derfor er dagens loftsetasje en rekonstruksjon. Bygningen består av et tømret rom i underetasjen og en loftsetasje med to tømrede rom og svalganger på begge langveggene.
Grapholitini
Grapholitini er en delgruppe av viklere (Tortricidae). Det er en mangfoldig gruppe av viklere som omfatter 62 arter som er registrert i Norge.
Utseende
De fleste Grapholitini er forholdsvis små viklere, mange med vingespenn 10-12 millimeter. De aller fleste er mer eller mindre brunlige, gjerne med en lys flekk ved forvingens bakkant eller et lyst tverrbånd.
Levevis
Gruppen viser et bredt spekter av levesett, men alle har largver som lever på levende planter. Både bartrær, løvtrær og urter blir brukte. Mange lever på frukter eller frø, men det er også tallrike arter som spiser blader eller borer i røttene på vertsplanten. Noen lever i galler produsert av andre insekter, eller bare på trær som er skadet av angrep fra andre insekter, gjerne andre viklere. Noen arter er regnet som skadedyr, mest ved fruktdyrking.
Håvard Eidsmo
Håvard Sandstad Eidsmo (født 1998) er en norsk orienteringsløper som representerer SK Freidig og IFK Göteborg.
Han vant to NM-gull og tre NM-bronse i perioden 2020–2022. Han vant kongepokalen i 2020.
Eidsmo kom på 4.-plass på sprinten i VM i orientering 2022.
Fredskonferansen i Paris (1919)
Fredskonferansen i Paris ble gjennomført for å regulere oppgjøret mellom vinnere og tapere av den første verdenskrigen. Konferansen fant sted i og utenfor Paris fra 18. januar 1919 til 21. januar 1920. Den ble avholdt av seiersmaktene, men konferansedeltakerne kom fra 32 stater. Sentralmaktene som hadde tapt krigen, ble ikke invitert.
De viktigste beslutningene under konferansen ble truffet av «de fire store» som var regjeringssjefene David Lloyd George, Storbritannia, Georges Clemenceau, Frankrike, Vittorio Orlando, Italia og USAs president Woodrow Wilson. Hovedtemaet for konferansen var behandlingen av hovedkrigsmotstanderne Det tyske keiserrike og Østerrike-Ungarn. I tillegg dreide konferansen seg om en total nyordning av Sentral- og Øst-Europa og etableringen av Folkeforbundet.
Konferansedeltakernes ulike interesser gjorde det vanskelig å oppnå praktiske kompromisser. Konferansen samlet seg likevel om meget harde krav på krigserstatning mot Sentralmaktene. Særlig førte traktatteksten som ble overlevert til Tyskland 7. mai 1919 til sterke reaksjoner. Tyskernes mange motforslag møtte imidlertid ingen forståelse hos de allierte og 23. juni ble Versaillestraktaten, akseptert av den tyske Riksdagen som holdt møte i Weimar. Da riksutenriksminister Hermann Müller og rikssamferdselsminister Johannes Bell undertegnet Versaillestraktaten 28. juni, var den første del av fredskonferansen avsluttet.
Versaillestraktaten var den første av flere traktater etter den første verdenskrigen. Senere fulgte blant annet Saint-Germain-traktaten med Østerrike, Trianon-traktaten med Ungarn, Neuilly-sur-Seine-traktaten med Bulgaria og freden i Sèvres med Tyrkia. Traktatene fikk sine navn etter den forstad til Paris hvor de ble undertegnet eller hvor forhandlingene ble ført, de såkalte «forstadstraktatene».
Oversikt og direkte resultater
Fredskonferansen ble åpnet 18. januar 1919. Datoen var symbolsk, da det var samme dato som Tysklands samling ble fullført ved at Vilhelm I ble utnevnt til Tysk keiser i speilsalen i Slottet i Versailles i 1871, kort før slutten av beleiringen av Paris, under den fransk-tyske krigen.
Delegatene fra 27 nasjoner (delegater fra fem nasjonaliteter ble for det meste ignorert) ble fordelt på 52 kommisjoner. De holdt 1 646 møter for å forberede rapporter, med hjelp av mange eksperter, om emner fra krigsfanger til undersjøiske kabler, internasjonal luftfart, til ansvar for krigen. Sentrale punkter ble lagt inn i Versaillestraktaten, den hadde 15 kapitler og 440 punkter, i tillegg til traktater med de andre nasjonene som hadde tapt krigen.
De fem stormaktene (Frankrike, Storbritannia, Italia, USA og Japan) kontrollerte konferansen. Japan spilte en mindre rolle og i praksis var det de fire andre landenes ledere som dominerte konferansen. De fire lederne hadde 145 formelle møter i løpet av konferansen og tok alle de avgjørende bestemmelsene, som igjen ble ratifisert av andre deltakere. Konferansen ble avsluttet den 21. januar 1920 med opprettelsen av generalforsamlingen i Folkeforbundet.
Fem fredsavtaler ble forberedt ved Pariskonferansen (under, i parentes, med berørte land):
De viktigste avgjørelsen var etableringen av Folkeforbundet, de fem fredstraktatene, overdragelse av tyske og osmanske områder som mandatområder (i hovedsak til Storbritannia og Frankrike), erstatninger pålagt Tyskland, og etablering av nasjonale grenser som bedre reflekterte folkegrupper. Hovedresultatet var Versaillestraktaten med Tyskland, som i seksjon 231 la skylden for krigen på «Tysklands og hennes alliertes aggresjon». Dette punktet var ydmykende for Tyskland og la grunnen for høye tyske krigsskadeserstatninger (landet betalte kun en mindre andel før krigsskadeserstatninger opphørte i 1931).
Siden konferansens avgjørelser ble iverksatt unilateralt, og stort sett av de fire stormaktene, så var Paris i praksis sete for en verdensregjering, som diskuterte og iverksatte omfattende endringer i Europas politiske geografi. Konferansen la strenge begrensninger på Tysklands forsvar, sammen med skyld for krigen og krigsskadeserstatninger bidro det til en svært negativ stemning i Tyskland, som ga gode vilkår for fremveksten av NSDAP (nazistene) og ledet til andre verdenskrig. Folkeforbundet ble omstridt i USA da kritikere mente at det undergravde Kongressens makt til å erklære krig. USA ratifiserte ingen av fredsavtalene og sluttet seg aldri til Folkeforbundet. I stedet inngikk USA under president Warren G. Harding, i årene 1921 til 1923, separate avtaler med Tyskland (Traktaten i Berlin, 1921), Østerrike og Ungarn. Tyskland ble ikke invitert til å delta i konferansen i Versailles. Representanter for Den hvite armé, men ikke de røde (kommunistene), var tilstede. En rekke andre nasjoner sendte delegasjoner for å hevde sitt syn, ulike organisasjoner forsøkte å tilvirke alt fra uavhengighet for landene sør i Kaukasus til Japans forslag om likestilling mellom ulike raser.
Mandatområder
Et viktig tema for konferansen var fordelingen av Tysklands kolonier. Østerrike-Ungarn hadde ikke kolonier og Det osmanske riket var et eget emne når det gjaldt mandater.
De britiske dominiene (selvstyrte stater innen det britiske imperiet) ønsket belønning for deres innsats i krigen. Australia ønsket Ny Guinea, New Zealand ønsket Samoa og Sør-Afrika ville ha Sørvest-Afrika (dagens Namibia). USAs president Wilson ville la Folkeforbundet administrere alle de tyske koloniene inntil de var rede for uavhengighet. Den britiske statsministeren Lloyd George innså at han måtte støtte dominiene og han foreslo et kompromiss med tre grupper av mandatområder. Mandater for Det osmanske rikets provinser var én kategori, de anså Storbritannia og Frankrike at de to landene skulle dele.
Den andre kategorien, blant de Ny Guinea, Samoa og Sørvest-Afrika var så nær ansvarlige stater at mandatene vanskelig kunne gis til andre enn Australia, New Zealand og Sør-Afrika. Avslutningsvis trengte afrikanske stater grundig oppfølging med mandater som bare kunne gis av erfarne kolonimakter som Storbritannia, Frankrike og Belgia, mens Italia og Portugal fikk små landområder. Wilson og resten av fredskonferansen ble etterhvert med på dette. Dominiene fikk såkalt klasse C mandater for koloniene de krevde. Japan fikk mandater over tyske kolonier nord for ekvator. President Wilson ønsket ingen mandatområder for USA, hans rådgiver House var dypt involvert i fordelingen av mandatområder til de andre statene.
Storbritannias posisjon
Sikring av det britiske imperiets enhet, områder og interesser var det overordnede mål for de britiske delegatene til fredskonferansen, men de begynte forhandlingene med noen klare delmål, i prioritert rekkefølge:
Japans forslag om rasemessig likestilling kom ikke i direkte konflikt med britiske hovedinteresser. Men etterhvert som konsekvensene av det japanske forslaget og mulig innvandring til de britiske dominiene (noe Australia spesielt var mot), økte motstanden mot forslaget.
Storbritannias posisjon ble til sist at man ikke så det japanske forslaget som et av konferansens sentrale mål. Den britiske delegasjonen gikk derfor mot forslaget for å blidgjøre den australske delegasjonen, og derved underbygge det overordnede målet om enhet innen det britiske imperiet.
Selv om Storbritannia motstrebende gikk med på deltakelse av separate delegasjoner fra de britiske dominiene, så klarte britene å avskjære utsendinger fra den nylig proklamerte Den irske republikk å legge sin sak frem om selvstyre, diplomatisk anerkjennelse og medlemskap i Folkeforbundet. De irske utsendingenes avsluttende krav om anerkjennelse i et brev til den franske statsministeren Clemenceau, formann for konferansen, ble ikke besvart. Storbritannias plan var å lovfeste to irske stater (uten status som dominion), og gjennomførte det i 1920.
Den britiske statsministeren David Lloyd George bemerket etter konferansen at han «ikke hadde gjort det dårlig, med tanke på at jeg var plassert mellom Jesus Kristus og Napoléon Bonaparte». Dette var med bakgrunn i de idealistiske vyene til Wilden, den amerikanske presidenten, og den sterke realismen til den franske statsministeren Clemenceau, som var fast bestemt på at Tyskland skulle straffes for krigen.
Delegasjonene fra dominiene
Dominiene ble opprinnelig ikke gitt egne invitasjoner til fredskonferansen, men ble forventet å ha representanter som en del av den britiske delegasjonen.
Overbevist om at Canada hadde utviklet seg til en nasjon ved dets deltakelse på slagmarkene i Europa, krevde landets statsminister, Robert Borden, at Canada skulle ha en egen delegasjon under fredskonferansen. Dette ble motarbeidet både av Storbritannia og USA, sistnevnte så en delegasjon fra Canada som en ekstra britisk stemme. Borden svarte med å vise til at siden Canada hadde mistet nesten 60 tusen menn, en langt større andel av sin befolkning enn USAs 50 tusen mann, så hadde landet i det minste krav på bli representert som en «mindre makt». Den britiske statsministeren David Lloyd George ga etterhvert etter for Canadas krav og fikk de skeptiske amerikanerne til å godta delegasjoner fra Canada, Britisk India, Australia, Newfoundland-dominionen, New Zealand, og Sør-Afrika. De fikk også egne delegasjoner i Folkeforbundet.
Selv om Canada hadde mistet nær 60 tusen mann i krigen, ba landet hverken om kompensasjon eller mandatområder.
Frankrikes posisjon
Den franske delegasjonen til fredskonferansen ble ledet av statsminister Georges Clemenceau, hans hovedmål var å svekke Tyskland strategisk, militært og økonomisk. Etter å ha opplevd to tyske angrep mot Frankrike i løpet av førti år (den fransk-tyske krig og første verdenskrig), var Clemenceau fast bestemt på at Tyskland ikke igjen skulle ha anledning til å angripe Frankrike. For å forebygge et tysk angrep ønsket Clemenceau blant annet britisk og amerikansk garanti for fransk sikkerhet.
Clemenceau var skeptisk og frustrert over Wilsons 14 punkter: «Mr. Wilson kjeder meg med sine fjorten punkter», klaget Clemenceau. «Den allmektige Gud har bare ti!» President Wilson undertegnet en gjensidig forsvarsavtale med Frankrike, men vel tilbake i Washington unnlot han å legge avtalen frem for senatet til ratifisering, og den trådte aldri i kraft.
En alternativ fransk linje var å søke en normalisering av det fransk-tyske forholdet. I mai 1919 ble den franske diplomaten René Massigli sendt på flere hemmelige oppdrag til Berlin. På vegne av den franske regjeringen tilbød Massigli endringer i de territoriale og økonomiske punktene i den kommende fredsavtalen. Massigli la frem ønsket om møter mellom franske og tyske representanter, som ville lede til et «fransk-tysk samarbeid». Massagli fortalte tyskerne at franskmennene anså «de anglo-saksiske maktene», altså Storbritannia og USA, for å være den største trusselen mot Frankrike etter krigen. Han hevdet at både Frankrike og Tyskland hadde en felles interesse i å motsette seg «anglo-saksisk dominans» over verden og advarte at «fordypelsen av motstand» mellom franskmennene og tyskerne «ville lede til ødeleggelse av begge land, til fordel for de anglo-saksiske maktene».
Tyskerne avviste det franske tilbudet fordi de anså de franske sonderingene som en felle, for å lure de til å akseptere fredsavtalen og fordi den tyske utenriksministeren Ulrich von Brockdorff-Rantzau antok at USA var mer åpen for å begrense kravene i fredsavtalen enn Frankrike. Til sist viste det seg å være Storbritannias Lloyd George som forsøkte å få gunstigere vilkår for Tyskland.
Italias posisjon
Ved utbruddet av første verdenskrig i 1914 forholdt Italia seg nøytralt, til tross for landets allianse med Tyskland og Østerrike-Ungarn. Året etter, i 1915, sluttet Italia seg til ententemaktene. Bakgrunnen var ønsket om landområder lovet av Storbritannia og Frankrike i den hemmelige Londonavtalen. Mot å støtte ententen skulle Italia få Trentino, Tirol så langt som til Brenner, Trieste og Istria, det meste av kysten i Dalmatia (bortsett fra Fiume, dagens Rijeka), Vlorë og et protektorat over Albania, Antalya i dagens Tyrkia og eventuelt kolonier i Afrika eller Asia.
De tre andre stormaktene var bare villig til å gi Italia Trentino til Brenner, havnebyen Zara (dagens Zadar i Kroatia) og noen øyer i Dalmatia. Selv om Italia fikk det meste av hva landet krevde, ble særlig spørsmålet om Fiume betent, og den italienske statsministeren Orlando forlot fredskonferansen i sinne. Det var alminnelig skuffelse i Italia over at landet ikke fikk Fiume. Nasjonalistiske partier brukte skuffelsen til å fremme ideen at Italia ble forrådt av ententemaktene og avviste hva de omtalte som den mishandlede seieren. Dette ledet til fremveksten av den italienske fascismen.
USAs posisjon
Før USAs president Wilsons ankomst til Europa i desember 1918 hadde ingen amerikansk president besøkt kontinentet i embetsperioden. Wilsons 14 punkter som han la frem våren 1917 hadde gjort han populær blant mange, både blant ententemaktene og motstanderne i sentralmaktene.
Wilsons diplomati og hans fjorten punkter hadde bidratt til grunnlaget for våpenhvilen, som avsluttet første verdenskrig. Det var store forventninger til Wilsons planer for perioden etter krigen. Ved USAs engasjement i krigen og fredsforhandlingene ledet Wilson landets utenrikspolitikk mot intervensjonisme, noe som ble sterkt motarbeidet blant en del amerikanere.