cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hongkongdollar
Hongkongdollar (HK$, ISO 4217: HKD) er valutaenheten i Hongkong. Det er den niende meste handlede valutaen i verden. Dollaren er oppdelt i 100 cent. Kursen er bundet til amerikansk dollar siden 1983 slik at 7,8 HKD = 1 USD.
John Ruskin
Arv og ettermæle
Ruskins verker hadde blitt oversatt til en rekke språk, blant annet, i tillegg til de allerede nevnt, tysk, italiensk, spansk, portugisisk, ungarsk, polsk, svensk, dansk, nederlandsk, kinesisk, walisisk, og selv esperanto og kikuyu.
Kunst, arkitektur og litteratur
Teoretikere og praktikere i en bred rekke av fag anerkjente sin gjeld til Ruskin. Arkitekter omfattet Le Corbusier, Louis Sullivan, Frank Lloyd Wright og Walter Gropius som inkorporerte Ruskins ideer i sine verker. Forfattere så ulike som Oscar Wilde, G. K. Chesterton og Hilaire Belloc, T. S. Eliot, W. B. Yeats og Ezra Pound var åpen for Ruskins innflytelse. Den amerikanske poeten Marianne Moore var en entusiastisk leser av Ruskin. Kunsthistorikere og kunstkritikere, blant dem Herbert Read, Roger Fry og Wilhelm Worringer kjente godt til Ruskins arbeid og verker. Blant hans beundrere fantes fra den britiskfødte amerikanske akvarellmaleren og gravøren John William Hill til skulptøren, trykkeren og utopisten, Eric Gill. Foruten E. T. Cook, Ruskins redaktør og biograf, var andre ledende britiske journalister som var påvirket av Ruskin J. A. Spender, og krigskorrespondenten H. W. Nevinson.
Kunsthåndverkbevegelsen
William Morris og C. R. Ashbee (Guild of Handicraft, «håndverklauget») var ivrige disipler, og gjennom dem kan Ruskins arv bli sporet til den britiske kunsthåndverksbevegelsen Arts and Crafts. Ruskins tanker om bevaring av åpne rom og konservering av historiske bygninger og steder inspirerte hans venner Octavia Hill og Hardwicke Rawnsley til å bidra til å grunnlegge National Trust (Den nasjonale stiftelse for steder av historiske interesse eller naturskjønnhet»).
Samfunn og utdannelse
Edward Carpenters samfunn i Millthorpe i Derbyshire var delvis inspirert av Ruskin, og John Kenworthys koloni ved Purleigh, kortvarig et tilfluktssted for de russiske dukoborzere, kombinerte Ruskins ideer med de til Leo Tolstoj.
Den mest profilerte samleren av Ruskiniana var John Howard Whitehouse, som reddet Ruskins hjem Brantwood, og gjenåpnet det fast som et minnesmerke etter ham. Inspirert av Ruskins pedagogiske idealer etablerte Whitehouse skolen Bembridge School på Isle of Wight, og drev den etter Ruskins retningslinjer. Pedagoger fra William Jolly til Michael Ernest Sadler skrev om Ruskins ideer. Ruskin College, en skole etablert i Oxford, som opprinnelig hadde vært ment å fungere for arbeiderklassen, var oppkalt etter ham av dens amerikanske grunnleggere, Walter Vrooman og Charles A. Beard.
Ruskins innovative utgivelseeksperimenter, ledet av hans elev fra voksenopplæringskolen Working Men's College, George Allen, hvis forretning til sist ble slått sammen til å bli Allen & Unwin, foregrep etableringen av den britiske «Net Book Agreement», en prisavtale mellom bokhandlere og utgivere i Storbritannia.
Politikk og økonomi
Ruskin var en inspirasjon for mange kristne sosialister og hans tanker og informerte verkene til økonomer som William Smart og John A. Hobson, og positivisten Frederic Harrison. Ruskin ble diskutert på universitetene, lesesirkler og samfunn opprettet i hans navn. Han bidro til å inspirere den sosiale bosetningsbevegelsen i Storbritannia og USA. William Beveridge (forfatter av Beveridge-rapporten) og den framtidige statsminister Clement Attlee anerkjente sin gjeld til Ruskin i arbeidet med å opprette den britiske velferdsstaten. Også de tidligste medlemmene av det britiske arbeiderpartiet gjorde det samme. I nyere tid har Ruskins verker også påvirket Phillip Blond og Red Tory-bevegelsen i Canada.
Ruskin i dag
Interesserte og forskere på Ruskin kan besøke Ruskinbiblioteket ved Universitetet i Lancaster, også hans siste hjem Brantwood, og Ruskinmuseet, begge i Coniston i Lake District. Alle tre har faste utstillinger åpne for publikum året rundt. Ruskins Guild of St George fortsetter hans arbeid i dag.
Mange gater, bygninger, organisasjoner og institusjoner bærer hans navn. Priory Ruskin Academy i Grantham, Lincolnshire, Anglia Ruskin University i Chelmsford og Cambridge kan spore sine opprinnelser tilbake til Cambridge School of Art ved opprettelsen, og hvor Ruskin holdt tale i 1858. John Ruskin College, South Croydon, er navngitt etter ham. Ruskin Literary and Debating Society, (grunnlagt i 1900 i Toronto, Ontario, Canada), den eldste overlevende klubb av denne typen, promoterer fortsatt utviklingen av litterær kunnskap den dag i dag. Ruskin Art Club er den eldste dameklubben i Los Angeles. I tillegg finnes Ruskin Pottery, Ruskin House, Croydon og Ruskin Hall ved Universitetet i Pittsburgh.
Siden 2000 har forskning fokusert på aspekter av Ruskins arv, inkludert hans påvirkning på vitenskapene; John Lubbock og Oliver Lodge beundret ham. To betydelige akademiske prosjekter har sett på Ruskin og kulturturisme (undersøkt eksempelvis Ruskins forbindelse med grunnleggeren av verdens første reisebyrå Thomas Cook og sammenslutningen av vandrerhjem, Youth Hostels Association); Andre fokus er Ruskin og teateret. Sosiologen og mediateoretikeren David Gauntlett har argumentert for at Ruskins oppfatning av håndverk kan spores i dagens internettsamfunn som YouTube, og gjennom hele Web 2.0.
Av dagens kjente Ruskin-entusiaster er forfatterne Geoffrey Hill og Charles Tomlinson, og politikerne Patrick Cormack, Frank Judd, Frank Field og Tony Benn. I 2006 var Chris Smith, baron Smith av Finsbury, Raficq Abdulla, Jonathon Porritt og Nicholas Wright blant dem som bidro til symposiet There is no wealth but life: Ruskin in the 21st Century. Jonathan Glancey i The Guardian og Andrew Hill i Financial Times har begge skrevet om Ruskin, hvilket også fjernsynsmannen Melvyn Bragg har gjort.
Teori og kritikk
Ruskin skrev over 250 verker som begynte med kunstkritikk og historie, men som etter hvert ble utvidet til å dekke emner som strakte seg over vitenskap, geologi, ornitologi, litteraturkritikk, miljøeffekter av forurensning, mytologi, reiseskildringer, politisk økonomi og sosiale reformer. Etter sin død ble hans verker samlet i stor biblioteksutgave på 39 bind, fullført i 1912 av hans venner Edward Tyas Cook og Alexander Wedderburn. Bredden og kvantiteten i Ruskins skrifter, og dens komplekse metode for hentydninger og assosiasjoner fører til visse vanskeligheter. I 1898 observerte John A. Hobson at i et forsøk på å sammenfatte Ruskins tanker, og ved å trekke ut avsnitt fra hans verker ble «magien i hans talekunst brutt». Clive Wilmer har skrevet at «antologisere korte purpuravsnitt, fjernet fra deres tilsiktede sammenhenger» er «noe som Ruskin selv avskydde og som har forkludret hans omdømme fra begynnelsen». Uansett er det en del av Ruskins teori og kritikk som krever ytterligere betraktninger.
Porsche 944
Porsche 944 er en bilmodell fra den tyske bilprodusenten Porsche, som ble produsert mellom 1982 og 1991. Modellen erstattet 924 som bilmerkets innstegsmodell, til tross for at produksjonen av 924 fortsatte frem til 1988. 944 var opprinnelig ment å være i produksjon utover 1990-tallet, men store endringer i siste generasjon førte til at Porsche i stedet videreutviklet modellen til å bli 968, som erstattet 944. Porsche 944 var en stor suksess, og ble solgt som både coupé og cabriolet, med og uten turbolader.
Historie og modelloversikt
Porsches tidligere 924 var opprinnelig et prosjekt designet av Porsche på oppdrag fra Volkswagen. Da Volkswagen droppet prosjektet til fordel for sin egen Scirocco, kjøpte Porsche rettighetene til bilmodellen som en erstatter for 914. Modellen hadde gode kjøreegenskaper, og solgte relativt godt, men led under sin svake motor, som var hentet fra Volkswagen/Audi, og i et forsøk på å demme opp for dette lanserte Porsche en modell med turbolader. Heller ikke denne ble noen suksess, mye på grunn av problemer med kjøling samt høy pris. I stedet for å droppe plattformen og utvikle en ny modell helt fra bunnen av bestemte Porsches ledelse seg for å videreutvikle 924.
Porsches ingeniører tok dermed utgangspunkt i 924, og reviderte hele plattformen. Audi-motoren ble forkastet, og en ny 2,5-liters rekkemotor med fire sylindre, basert på V8-motoren fra 928, ble hentet frem. Et oppgradert eksteriør, ikke ulikt 924 Turbo og 924 Carrera GT, sammen med et nytt interiør og oppgraderte bremser og understell utgjorde de viktigste endringene. 944 ble introdusert til modellåret 1982, og forventningene var store. Ikke bare var modellen raskere enn 924, den var også mer luksuriøs enn 924, hadde bedre kjøre- og bremseegenskaper, og var mer komfortabel å kjøre.
Midt i 1985 gjennomgikk 944 første runde av store endringer. Modellen fikk nytt dashbord og nye dørpaneler, integrert radioantenne, oppgradert dynamo, økt oljekapasitet takket være en større bunnpanne, nye komponenter i hjuloppheng foran og bak, større bensintank, elektriske og oppvarmede seter som ekstrautstyr samt et nytt og bedre lydanlegg. Felgene ble også endret, og bilene med disse endringene kalles ofte «1985B» eller «1985 1/2».
944 Turbo (951)
I 1985 introduserte Porsche også 944 Turbo, en variant med høyere ytelser, med internkode 951 (venstrestyrt) og 952 (høyrestyrt). Denne var utstyrt med en turboladet utgave av standardutgavens motor, som leverte 220 hestekrefter. Dette var den første produksjonsbilen utstyrt med keramiske sylinderbelegg for å senke temperaturen inne i motoren. Turbo-utgaven hadde også en rekke andre endringer i forhold til standardutgaven, blant annet bedre aerodynamikk, sterkere girkasse, bredere dekk og oppgradert understell. Store forandringer ble også gjort i motoren for å kompensere for økt belastning og høyere temperatur.
I 1987 ble varianten 944S («S» for «Super») lansert. Denne varianten hadde en kraftigere motor (190 hk) uten turbolader, og var den første med fire ventiler per sylinder i 944-serien. Samtidig ble doble kollisjonsputer og blokkeringsfrie bremser introdusert som ekstrautstyr på basismodellen. Felgenes innpress ble endret fra 23 mm til 52 mm for å få plass til de blokkeringsfrie bremsene.
I 1988 lanserte Porsche varianten 944 Turbo S. Denne hadde en enda kraftigere motor på 247 hestekrefter, noe som ble oppnådd ved å bruke et større eksoshus i turboladeren samt en omprogrammert motorstyring. Understellet var vesentlig oppgradert med justerbare støtdempere foran og bak fra Koni, justerbar høyde foran, progressive fjærer, hardere fôringer i hele understellet samt kraftigere stabilisatorstag både foran og bak. Girkassen hadde forsterkede første- og andre-gir samt ekstern oljekjøler for å håndtere de ekstra kreftene. Bilens bremser var hentet fra 928 S4, og hadde større skiver og kalippere samt blokkeringsfrie bremser som standard.
I 1989 droppet Porsche «S»-betegnelsen fra 944 Turbo S, og alle 944 Turbo-modeller var nå utstyrt med «S»-pakken som standard. Sylindervolumet i grunnmodellen ble nå økt til 2,7 liter.
944 S2
944 S2 ble introdusert i 1989, og var utstyrt med en 211 hestekrefters motor på 3,0 liter. 944 S2 hadde den samme avrundede fronten og bakfangeren som Turbo-modellen, og var også tilgjengelig som cabriolet.
944 Cabriolet
I februar 1991 lanserte Porsche 944 Turbo Cabriolet, som kombinerte Turbo S-modellens 250 hestekrefter med cabrioletkarosseriet fra utgaven uten turbolader. Først annonserte Porsche at de kun ville bygge 500 eksemplarer, men da produksjonen stanset var 625 eksemplarer bygget, 100 av disse høyrestyrte.
Slutt på produksjonen
Tidlig i 1990 begynte Porsches ingeniører å arbeide med det som opprinnelig skulle være en tredje utgave av 944, kalt S3. På et visst punkt i utviklingsprosessen innså ingeniørene at så mange deler måtte endres at de nær hadde utviklet en helt ny bilmodell. Dermed bestemte Porsches ledelse at 944 skulle erstattes, og utviklingen endte i stedet i Porsche 968. 944s siste år i produksjon ble 1991, mens 968 debuterte i 1992. 968 ble solgt sammen med 928 frem til 1995, da de begge ble tatt ut av produksjon.
Ephemerythidae
Ephemerythidae er en familiegruppe av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Men de fleste lever lengre enn ett døgn.
Utseende
Hannens fasettøyne er udelte. Bakvinger finnes hos Limnokijara, men mangler hos Ephemerythus. Nymfen har bladformede trakégjeller på bakkroppsledd 2-5 eller 2-6.
Dean Holdsworth
Dean Holdsworth (født 8. november 1968 i Walthamstow) er en tidligere engelsk fotballspiller, og assistentmanager, som nå trener Aldershot Town.
Holdsworth startet sin karriere i Watford i 1986, og har senere spilt for Brentford, Wimbledon (nå AFC Wimbledon), Bolton, Coventry og Rushden & Diamonds. I tillegg har han hatt låneperioder i klubbene Carlisle United, Port Vale og Swansea City. Sommeren 2004 forlot han det profesjonelle ligasystemet, og ble spiller i Havent and Waterlooville. I februar ble han også utnevnt til assistent manager i denne klubben. Med 33 mål bidro han til at klubben rykket opp i Conference South.
Den 19. august 2005 sa han ja til å bli Phil Brown sin assistentmanager i Derby County. Selv om han er assistentmanager har han også spillerlisens, og han debuterte i ligasammenheng for Derby County den 14. september 2005 mot Coventry City.
Verdensmesterskapet i halvmaraton
Verdensmesterskapet i halvmaraton blir arrangert hvert år av IAAF.
Margaret Beaufort
Margaret Beaufort (født 31. mai 1443, død 29. juni 1509) var moren til Henrik VII av England.
Verdensmesterskapet i halvmaraton
Vertsbyer
Utgaver markert i gult ble arrangert som VM i gateløp
Margaret Beaufort
Bakgrunn
Hun var datter av John Beaufort, 1. hertug av Somerset, barnebarn av John Beaufort, 1. jarl av Somerset og oldebarn av John av Gaunt og hans elskerinne Katherine Swynford. Da John av Gaunst giftet seg med Katherine ble barna legitimisert, men uten å ha arverett til tronen; allikevel er alle monarker siden Edvard IV etterkommere etter denne linjen.
Biobrensel
Biobrensel er en fornybar energikilde som er basert på levende organismer. Biobrensel kan for eksempel være ved, torv, flis, brikett, pellets, biodiesel, bioolje eller bioetanol.
Margaret Beaufort
Ekteskap
Margaret giftet seg fire ganger, men fikk bare ett barn.
Hennes første mann var John de la Pole, 2. hertug av Suffolk. De giftet seg i 1450, da hun var syv år gammel. Ekteskapet ble annullert etter kort tid.
Biobrensel
Biobrensel fremholdes ofte som et miljøvennlig alternativ til fossilt brensel som olje og kull. Det tar millioner av år før planterester omdannes til fossile brensler, derfor regnes ikke fossile brensler som fornybare. Planter (og dermed biobrensel) oppstår i motsetning til fossile brensler i nåtiden, og regnes derfor som fornybar energi. CO2 blir kontinuerlig absorbert fra atmosfæren og lagret som karbon i plantene. Når planter som fjernes og brennes blir erstattet av ny plantevekst, øker ikke totalmengden av CO2 i atmosfæren.
Margaret Beaufort
Ekteskap
Hennes andre mann var Edmund Tudor, 1. jarl av Richmond, som hun giftet seg med i 1455, da han var 25 og hun 12 år gammel. Edmund var halvbroren til hennes første mann. Hun ble gravid året etter. Hennes mann ble tatt til fange av yorkistene under rosekrigene som brøt ut samme år som de giftet seg, og døde i november 1456 av pest mens han var i fangenskap. Sønnen Henry Tudor, den senere Henrik VII, ble født i januar 1457. Etter den vanskelige fødselen fikk hun ikke flere barn, sannsynligvis fordi hun var fysisk ute av stand til å bli gravid igjen.
Biobrensel
Energibruk
I det norske energiforbruket (2010) har cirka 17 TWh biologisk opprinnelse, og kommer i hovedsak fra jordbruk, skogbruk og avfall.
Margaret Beaufort
Ekteskap
Hun giftet seg snart etter med Henry Stafford, yngste sønn av Humphrey Stafford, 1. hertug av Buckingham. Han døde i 1471, og hun avla kyskhetsløfte. Dette gikk hun tilbake på en gang mellom 1473 og 1482, og giftet seg med Thomas Stanley.
Biobrensel
Biobrenselanlegg
Biobrenselanlegg produserer varme ved hjelp av biobrensel. Varmen overføres som oftest til fjernvarme. Biobrensel kan også benyttes i en vanlig vedovn, eller mer spesialtilpassede ovner, eksempelvis for pellets. Fyrkjeler til varmeanlegg kan også benyttes, eller ombygges til for eksempel pellets. Biologisk brensel er en fornybar og kretsløpsbasert ressurs som ikke bidrar til økte CO2-utslipp. Biobrenselanlegget anvender biologisk brensel som ved, bark, flis, torv, brikett, pellets,sagmugg og vegetabilske oljer. Det har også behov for vann og strøm (varmeanlegg og fjernvarme), for å kunne virke. Et pioneranlegg på Gardermoen ble anlagt i 2006. Enova yter økonomisk støtte til investeringer i anlegg som dette.
Margaret Beaufort
Ekteskap
Stanley hadde skiftet side flere ganger under rosekrigene, og valgte under slaget ved Bosworth Field å svikte Rikard III og i stedet støtte sin stesønn Henry Tudor. Som takk for dette ble han senere utnevnt til jarl av Derby. Henrik VII skal ha vært svært glad i sin mor. Ettersom hun ikke hadde vært dronning kunne hun ikke ta tittelen dronningmor, og ved hoffet ble hun tiltalt som My Lady the King's Mother.
I 1502 etablerte hun Lady Margaret's Professorship in Divinity ved University of Cambridge. Dette er det eldste professoratet i Cambridge, og et av de meste ettertraktede teologiprofessorater.
Et kjent portrett av Margaret viser henne alene i bønn, noe som stemmer overens med hennes rykte for gudfryktighet.
Kjøbmandsgaarden (Mandal)
Kjøbmandsgaarden ligger i Store Elvegate i Mandal (i Øvrebyen). Den ble bygd av kjøpmann Thønnes Reymert i 1836. Gården huser i dag et hotell med spisested, men var tidligere en kjøpmannsgård, først i slekten Reymert (inntil 1918), senere i slekten Gabrielsen (til ca. 1985). Gården lå tidligere på sjøtomt ned til Pølsesundet, som i dag er utfylt til rutebilstasjon. Den gamle rødmalte bua (Gabrielsens bu) på rutebilstasjonen hørte i sin tid til eiendommen. I en periode rundt 1900 ble Mandalsbladet utgitt i Kjøbmandsgaarden.
Solfrid Andersen Dahle
Solfrid Andersen Dahle (født 13. mai 1982 i Kirkenes) er en norsk tidligere fotballspiller fra Torvastad i Rogaland.
Karriere
Hun startet karrieren i klubbene Torvastad og Haugar i Haugesund, før hun flyttet til Trondheim og startet på Byåsens kvinnelag i fotball.
Dahle har spilt 37 kamper for aldersbestemte landslag, og tok blant annet sølv i EM for U18-landslaget i 2001. I 2002 tok hun et ytterligere steg i karrieren da hun dro til toppserielaget Trondheims-Ørn hvor hun raskt spilte seg inn til fast plass på laget, og hun er i dag en av klubbens mest rutinerte, meritterte og benyttede spillere.
Dahle ble også tatt ut på A-landslaget under Bjarne Berntsens ledelse, og var fra sesongen 2008 kaptein på Trondheims-Ørn. 1. mai 2009 pådro hun seg en kneskade i bortemøtet med Fløya, men ble skadefri igjen til høstsesongen.
Dahle er gift med den tidligere hovedtreneren til daværende Trondheims-Ørn, Thomas Dahle. Av utdannelse er hun fysioterapeut.
Meritter
Med Trondheims-Ørn:
Med U18-landslaget:
Saint-Amand-Montrond
Saint-Amand-Montrond er en by og kommune sentralt i Frankrike. Den er sous-préfecture (underprefektur) i departementet Cher i regionen Centre-Val de Loire. Byen ligger ved elva Cher og har om lag 11 000 innbyggere.
Geografi
Byen ligger ved Chers østlige bredd. Elva skiller byen fra kommunen Orval på den andre siden. To bruer knytter de to kommunene sammen.
Historie
Det har vært bosetninger ved Saint-Amand tilbake til førhistorisk tid. Tre byer ble delt i middelalderen, Saint Armand le Chastel, Montrond og Saint Armand sous Montrond.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Amand-Montrond
Pelsblomsterfluer
Pelsblomsterfluer (slekten Criorhina) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter ca. 50 kjente arter, to av dem forekommer i Norge. De er knyttet til skog.
Utseende
Middelsstore til store (8–18 mm) blomsterfluer, kroppsformen varierende, vanligvis ganske tett hårkledte. Ansiktet er påfallende forlenget nedover under fasettøynene – disse fluene er "side i geipen". Hodet er kort og bredt, fasettøynene er nakne og møtes i pannen hos hannene. Antennene sitter festet på et fremspring i pannen, men dette er nokså kort. Ansiktet er langt, tett bestøvet med en liten midtknøl. Thorax er tett kledt med oppstående hår av ulik farge – gulaktig, rødaktig eller svart. Bakkroppen er slank til kort oval, mer eller mindre tett hårkledt. Beina er relativt lange og slanke, baklårene litt fortykket, bakleggene litt krumme. Vingene har to eller tre brune tverrflekker hver.
Utbredelse
Slekten forekommer i den palearktiske sone og i Nord-Amerika.
Militærkorset
Militærkorset var en norsk militær dekorasjon innstiftet ved Forsvarssjefens beslutning 15. juni 2007, men ble gitt tilbakevirkende kraft til 1. april 2005. Etter at tildeling av St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen ble gjenopptatt, ble det i 2010 bestemt at tildeling av Militærkorset skulle opphøre. Mottakere av Militærkorset fikk dekorasjoner konvertert til andre utmerkelser. Militærkorset er fra 2014 ikke lenger godkjent båret på uniform.
Bakgrunn og utvikling
Militærkorset ble innstiftet ved Forsvarssjefens beslutning 15. juni 2007. Statuttene ble endret 20. mai 2009. Intensjonen med medaljen var ved innstiftelsen å supplere Krigskorset med sverd og Forsvarets medalje for edel dåd, som en tapperhets- og ledelsesmedalje. Ved en omfattende revisjon av Forsvarets system for dekorering av personell, ble det i 2009 innført en separat utmerkelse med navnet Militærkorset med sverd, som rangerte et trinn høyere enn Militærkorset uten sverd. Reglene om at Militærkorset kunne utstyres med inntil tre sverd, enten direkte i særlig tilfeller, eller til en person som på nytt blir tildelt medaljen, ble samtidig endret. Ved gjentatt tildeling ble Militærkorset etter reglene fra 2009 i stedet påført barrer på båndet.
Etter at regjeringen i 2009 besluttet å gjenoppta tildeling av Krigskorset, og i 2010 av St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen, varslet regjeringen at tildeling av Militærkorset med sverd og Militærkorset skulle opphøre. Forsvarssjefen besluttet å avslutte tildeling av Militærkorset fra 1. januar 2011. Dekorasjonene ble senere konvertert og fra de siste dekorasjonene ble konvertert i 2014 er Militærkorset ikke lenger godkjent båret på uniform.
I perioden den ble utdelt var utmerkelsen den tredje fremste i kategorien for utmerkelser som det norske Forsvaret tildelte for mot og tapperhet i direkte stridskontakt, etter Krigskorset med sverd og Militærkorset med sverd, men foran Forsvarets innsatsmedalje med rosett.
Utforming
Militærkorset og Militærkorset med sverd er lik i utformingen, bortsett fra at båndet for sistnevnte dekorasjon utstyres med sverd. Adversen er utformet som et forgylt kløverbladkors i metall med Forsvarets emblem i midten og med røde og emaljerte stråler fra sentrum. Reversen har innskriften «FOR TAPPERHET» og navnet til mottakeren inngravert. Medaljen er opphengt i et rødt bånd med gule kanter. Dersom en person flere ganger oppfylte vilkårene for tildeling, skulle medaljebåndet utstyres med en barre for hver nye tildeling. Det kunne tildeles inntil tre barrer. Båndstripen er rød med gule kanter og har barrer ved gjentatt tildeling. Den kunstneriske utførelsen av medaljen er ved militærheraldiker og pensjonert generalmajor Thorbjørn Bergersen.
Sammen med medaljen fulgte diplom undertegnet av Forsvarssjefen. Diplomet ble påført begrunnelse for tildeling.
Tildeling
Militærkorset ble innført 15. juni 2007 med tilbakevirkende kraft fra 1. april 2005. Medaljen ble tildelt for mot og tapperhet i direkte stridskontakt. Tildeling var ved Forsvarssjefen. Ifølge statuttene kunne Militærkorset «tildeles norsk og utenlandsk militært personell under militær kommando som under aktive kamphandlinger eller andre operasjoner kommer i særskilt risikofylte situasjoner og utmerker seg ved personlig tapperhet og innsats ut over det som normalt kan kreves. Militærkorset kan også tildeles for fremragende ledelse av avdeling eller fartøy i strid, eller ved utførelse av oppdrag som innebærer ekstrem fysisk og/eller psykisk belastning ved infiltrering i eller bak fiendens linjer.»
Militærkorset kunne også tildeles post mortem. Medaljen ble da overlatt til nærmeste etterlatte etter den som var tildelt utmerkelsen.
Innstilling om tildeling av Militærkorset ble framsatt av avdelingssjef og behandlet av Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd før Forsvarssjefen traff avgjørelse.
Hildegard Falck
Hildegard Falck (født Janze) (født 8. juni 1949) er en tysk tidligere friidrettsutøver (mellomdistanseløper).
11. juli 1971 ble Falck historisk da hun som første kvinne i historien brøt 2-minuttersgrensen og løp på 1.58,5, to sekunder raskere enn den tidligere rekorden til Jugoslavias Vera Nikolić.
I EM 1971 i Helsingfors var hun med på det tyske stafettlaget som tok sølv på 4 x 400 meter etter Øst-Tyskland.
Falcks fremste meritt er fra OL 1972 i München der hun vant gull på 800 meter og deltok på det tyske stafettlaget som tok bronse på 4 x 400 meter.
Trefningen den 13. august 1713
'''Trefningen den 13. august 1713''' var en av Peter Wessels mange kamper under elleveårskrigen 1709-1720 og dessuten et typisk sjøslag som skulle kjennpreges av en dumdristighet og en taktisk dugelighet sammen med rent flaks. Der hadde han blitt tatt under angrep av to linjeskiper hver på mellom 42 og 50 kanoner og overlevde.
Bakgrunnen
Etter Wessel fikk sin kjær tilkommende fregatten Løvendals Galei i mai 1712 etter å ha deltatt i slaget ved Fladstrand der hans rekognoseringsinnsats var meget viktig, var han innblandet i en affære omkring en krigslist fra svenskene på innseilingsruten mellom Nordsjøen og Göteborg i juni 1712 som ført til schoutbynacht Wilsters krigsrett der han var fradømt sin stilling. Han blir siden tilkalt sammen med deler av Nordsjøeskadren til København for å sluttet seg til hovedflåten under Ulrik C. Gyldenløve i september 1712.
I Østersjøen gjorde Wessel seg bemerket ved sine dyktige kryssertokter og grundig oppfølgning av varsel og observasjon med en fast hurtighet og deltok i den selsomme Rügen-affæren mot nordsiden av Rügen der manøvrering fremfor sjøslag avgjort utfallet og noen av de få sjøkamper sett under denne affæren var da Wessel for første gang støttet på Vita Örn den 29. september 1712 og måtte slo retrett en sjelden gang. Men han gjorde et godt innsats og blir som belønning forfremmet til kapteinløytnant i oktober.
Konfliktende opplysninger om aktivitetene av Gøteborgeskadren fulgt til en delvis uoversikt fra Wessels side fordi han ment etter å ha fått kontakt med spioner på Båhuslen at svenskene ikke kunne ha syv orlogsskip klar for tokt eller ha nok mannskap for to orlogsskiper som skulle ha blitt klartgjort for et tokt ved slutten av juli 1713. Derfor var han delvis uforberedert på en ubehagelige overraskelse den 13. august 1713 da han så to store orlogsskiper og et koffardiskip ( armerte handelsfartøy ) med dansk flagg.
Sjøtrefningen
Den 13. august 1713 var Wessel i konvoitjeneste i farvannet utenfor Göteborg da han så tre skip kom mot seg under dansk flagg og derfor naivt trodde det var de forvarslede linjeskipene Prins Wilhelm og Delmenhorst som var kommet. Men så snart de to orlogsskiper var kommet tett på hans fregatt heist de svensk flagg og angriper hans fregatt med bare 12 sekspunds og 6 firepunds kanoner å svare med mot mellom 88 og 94 kanoner av grovere kaliber. De to kom på hver side av den mindre fregatten som ble dublert eller satt under dobbelt ild fra hver side.
Wessel forsvarer seg hardnakket ved bruk av hans fregattens gode seilegenskaper og søkt å manøvrere seg unna mesteparten av svenskenes konsentrerte ildkraft. Under normale omstendigheter ville ikke Løvendals Galley ha overlevde et møte med to linjeskiper som var robuste todekkerne ved navn Kalmar og Nya Älfborg men kommandanten på den lette fregatten var alt annet enn normal.
Etter tre timers desperate kamp klart til slutt Wessel å reddet seg med svære skader på sitt skip hvis babord reling var skutt i biter, flere kanonkuler hadde slått seg gjennom stevnen og riggingen var hardt medbraket, formasten og baugspydet var skutt i filler. Men han unnslapp og kunne derfor regnet dette som en seier ved å unngår å blir oppbringet av de langt sterkere svenskene. Sjøkampen var hans første demonstrasjon på hans fremragende sjømannskap. Han hadde ufattelig flaks at svenskene var først interessant å erobre hans skip intakt og hadde rettet deres ildkraft mot hans rigging som var ganske medtatt med mange hull gjennom seilene.
Så vil Wessel går etter koffardiskipet som lå til lovart mens linjeskipene lå i le uten av stand til å slå opp i motvind. Men det ene av linjeskiper rettet tre knusende salver da koffardiskipet hastig sluttet seg til sin eskorte. Wessel måtte snur og trakk seg vekk med store skader, men bare en var såret med en skulder knust av en kanonkule. Hadde svenskene brukt skråsekk istedenfor kanonkule og hadde Wessel vært mindre dyktig, kunne trefningen ha blitt et blodbad.
Etterspillet
Sjøtrefningen satt sine spor på Peter Wessel som nå blir mistenksomt overfor fremmede skip selv med dansk flagg og var ikke lenge nølende ved å bruke falsk flagg for å kom nær sitt tiltenkte bytte. Dessuten skal overraskelsesangrepet ha fortørnet ham til slik grad at han skrive hardhendte brev til guvernøren i Göteborg lik etter trefningen og et annet brev i oktober 1713.
Han hadde fått hørt at det var satt dusør på hans person etter å ha ferdet i et år med stort hell mot svenskene og trodde at linjeskipene var sendt mot ham alene. Det var ikke riktig, men guvernøren etter det første brevet var rasende over tonen i innholdet og derfor tok kontakt med den danske kongen som fikk overrekket klagemål fra sin fiende. Så snart Frederik IV hadde forstått hvordan det lå an, kunne man ane en viss kongelige latter fra hans side idet han svare lettfattet at Wessel ikke skulle straffes for sin uforskammethet.
Etter trefningen vendt Wessel tilbake til konvoien på 22 skip som hadde blitt ført til Amsterdam i forveien og som nå vente på å blir ført tilbake til Flekkerøy fra Amsterdam i Nederland. I Nederland blir reparasjonene som var startet lik etter trefningen, fullført på hans regning dersom han var nødt til å ta et privat lån på 1338 gylden.
Katrin Krabbe
Katrin Krabbe (født 22. november 1969 i Neubrandenburg, Mecklenburg-Vorpommern i daværende Øst-Tyskland) er en tidligere tysk friidrettsutøver.
Krabbe tilhørte verdenseliten i sprint i slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet. Hun ble europamester på både 100 og 200 meter i 1990 i Split og året etter ble hun verdensmester på begge distansene i Tokyo. Hun deltok også på Tysklands stafettlag under VM på 4 x 100 og 4 x 400 meter. Begge lagene kom på tredjeplass.
Linje 1 (Mexico bys metro)
Linje 1 (Línea 1) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen rosa på rutekart og krysser sentrum av byen fra vest til øst. Linjen betjener 20 stasjoner mellom Observatorio og Pantitlán, og har over 16,6 km med spor.
Got7
Got7 var et koreansk boyband under JYP Entertainment. Det besto av syv medlemmer; lederen JB, Mark, Jackson, Jinyoung, Youngjae, BamBam og Yugyeom. De debuterte under JYP Entertainment i 2014. Got er presens perfektum av «get», og syv regnes som et lykketall, og meningen med navnet er at Got7 ønsker at alle har fått lykken. Got7s fans blir kalt «IGOT7». I 19. januar 2021 valgte de å slutte å være en del av JYPE.
Linje 1 (Mexico bys metro)
Linje 1 var den første linjen som ble konstruert. Den ble tatt i bruk den 4. september 1969 fra Chapultepec til Zaragoza; den 11. april 1970 fra Chapultepec til Juanacatlán; den 20. november 1970 fra Juanacatlán til Tacubaya; fra 10. juni 1971 fra Tacubaya til Observatorio og den 22. august 1984 fra Zaragoza til Pantitlán.
Linje 1 korresponderer med linje 7 og 8 ved Tacubaya, med linje 3 ved Balderas, med linje 8 ved Salto del Agua, med linje 2 ved Pino Suárez, med linje 4 ved Candelaria, med linje B ved San Lázaro og med linjene 5, 9 og A ved Pantitlán.
Got7
20. januar 2014 ga de ut sin første EP, Got It?. 22. oktober samme år debuterte de også i Japan med singelen «Around the World». Samme år ga de også ut EP-en Got Love og albumet Identify. I 2015 ga de ut EP-ene Just Right og Mad. I 2016 ga de ut Moriagatteyo, Flight Log : Departure, Flight Log: Turbulence, Home Run og Hey Yah. I 2017 ga de ut Flight Log: Arrival, My Swagger, 7 for 7 og Turn Up. I 2018 ga de ut Eyes on You, THE New Era, Present: YOU og Present: YOU & ME. I 2019 har de hittil gitt ut I Won't Let You Go, og et aktuelle med sitt nye minialbum som kommer ut 21. mai ved navnet SPINNING TOP: BETWEEN SECURITY & INSECURITY.
Linje 1 (Mexico bys metro)
Denne linjen er konstruert under følgende avenyer: Camino a Belén, Arq. C. Lazo, Av. Jalisco, Gral. Pedro Antonio de los Santos, Chapultepec, Arcos de Belén, Jose María Izazaga, San Pablo, Carretones, Esteban Martín, Juan Pablo, Gral. Emiliano Zapata, Av. Ing. Eduardo Molina, Calz. Ignacio Zaragoza og Río Churubusco,
Got7
Predebut
To av medlemmene, JB og Jinyoung (som da gikk under scenenavet Jr.), var i 2012 del av en prosjektduo kalt JJProject. De ga ut EP-en "Bounce" med tre sanger, før de gikk tilbake til idol-treningen for å forberede seg på debut med en større gruppe.
Linje 1 (Mexico bys metro)
Vognene som benyttes på linjen, er trenes MP-68 (laget i Frankrike i 1968), trenes NE-92 (laget i Spania i 1992) og trenes NM-83 (laget i Mexico mellom 1983 og 1991).
Got7
Predebut
I 2013 var Mark, Jackson, BamBam og Yugyeom en del av episode 4 av reality-serien WIN: Who is Next.
2014: Got it?, Got Love, Indentify og All Around the World
GOT7 ga ut sin første EP Got it? 20. januar 2014. Albumet klatret til en førsteplass på Billboards World Albums-liste og endte som nr. 2 på Gaon Album Chart. 16. januar debuterte de på sitt første TV-show, der de fremførste tittelsangen Girls Girls Girls på Mnets M!Countdown.
Linje 1 (Mexico bys metro)
Alle stasjonene er underjordiske bortsett fra Observatorio.
Got7
2014: Got it?, Got Love, Indentify og All Around the World
23. juni ga de ut sitt andre mini-album, Got Love. Samme dag ble også musikkvideoen til tittelsangen, A, tilgjengelig.
De kom tilbake med sitt første hele album i november 2014, kalt Identify. De ga også ut musikkvideoen for tittelsangen, Stop Stop It. Identify toppet Gaons ukentlige liste over albumsalg den første uken, og Stop Stop It klatret til en 4.-plass på Billboards liste World Digital Songs.
2015: Love Train, MAD, Laugh Laugh Laugh og Just Right
13. juli kom de tilbake med sin første koreanske utgivelse i 2015, og ga ut minialbumet Just Right med tittelsangen av samme navn som skulle bli deres første store hit i Korea. Minialbumet besto av 6 sanger; Just Right, Before the Full Moon Rises, My Whole Body is Reacting, Nice, Mine og Back to Me. Musikkvideoen til Just Right er til dags dato deres mest sette musikkvideo på YouTube med 268 mill. views (d.d. 14/05/2019).
23. september kom de ut med sin tredje japanske utgivelse Laugh Laugh Laugh. Minialbumet besto av 2 sanger og 2 instrumentale versjoner; Laugh Laugh Laugh, Be My Girl, Laugh Laugh Laugh (inst.) og Be My Girl (inst.).
Idrottslaget Hødd
Idrottslaget Hødd (stiftet 1. august 1919) er et norsk idrettslag fra Ulsteinvik i Ulstein kommune i Møre og Romsdal. Laget spiller sine kamper på Høddvoll med supporterklubben Blåsarane på tribunen. Hødd har et fokus på lokalmiljøet og satser på talentutvikling. De har tidligere spilt på øverste nivå i norsk fotball i kortere perioder.
Historie
Hødd rykket opp til toppserien for første gang i 1965 etter å ha vunnet serien foran storlag som Brann og Rosenborg. Det ble nedrykk året etter, men klubben Hødd kjempet seg tilbake til toppserien i 1968. Denne gangen klarte klubben å holde seg oppe på målforskjell. Tiden rundt 1970 ble storhetstiden for Hødd med storspillere som Kjetil Hasund og Otto Sundgot. Hødd rykket ned igjen i 1972.
Etter flere sesonger i 1. divisjon, med en visitt i Tippeligaen 1995 (3. sist), rykket klubben ned til 2.divisjon igjen etter 1999-sesongen. Det ble opprykk igjen året etter i 2000, men etter noen sesonger i 1.divisjon ble det nedrykk til 2. divisjon i 2006. Etter en katastrofal vårsesong og trenerskifte, fikk Hødd en god høst og sanket en del poeng.
Etter 2006-sesongen ansatte de årets tippeligatrener i 2002, Sture Fladmark, som ny hovedtrener. Klubben satset hardt på å nå målet om opprykk i 2007-sesongen. Klubben reduserte ikke budsjettet nevneverdig, styrket spillerstallen og ansatte hovedtreneren på fulltid. 20. oktober 2007, i nest siste serierunde, ble det klart at Hødd skal spille i 1. divisjon i 2008. Hødd er per dags dato det laget som har spilt flest sesonger på nivå 2..
Hødd ble norgesmester etter å ha slått Tromsø på straffer i Cupfinalen i fotball for herrer 2012. Dette førte til at Hødd skulle spille første kvalifiseringsrunde i Europaligaen året etter. Under trekningen i UEFAs hovedkvarter i Nyon, Sveits var Hødd spent på hvem de skulle møte. De ende opp med å møte kasakhstanske Aktobe, noe som var verst tenkelige for Hødd, med tanke på den stramme økonomien. Hødd overrasket en hel nasjon da de vant den første kampen 1–0 hjemme, men måtte til slutt se seg slått ut av Europaligaen da de tapte 0–2 borte.
Toppserielag: 1966, 1969–72 og 1995.
Spillerstall
Oppdatert 1. august 2023.
Sjakk-OL
Turneringen arrangeres i to klasser. En åpen klasse hvor deltakere av begge kjønn er tillatt og en dameklasse.
Rekorder
Flest deltakelser i sjakkolympiader har Lajos Portisch, som deltok 20 ganger og spilte 260 partier, der han scoret 176,5 poeng.
Det korteste gevinstpartiet varte i bare tre trekk: 1. e2-e4 g7-g5 2. d2-d4 f7-f6 3. Dd1-h5# (Rhoda Masiyasy, Zimbabwe – Akua Kosife Esse,Togo, 4. runde Tromsø 2014).
Stenodema holsata
Stenodema holsata er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Denne arten kalles ofte «gresstege», men har mange nært beslektede arter som ligner av utseende og som også lever på gress.
Denne arten er vanlig over hele Norge.
Utseende
Stenodema holsata er svakt gul-brun eller grønn på farge, Noen ganger kan den være rett brun og noe rødlig på farge. Ved visse tidspunkt i livssyklusen skifter de farge på kroppen. Den grønne fargen dominerer på forsommeren, og det er helst hunnene som er grønne. Hannene er generelt noe mer blast gulbrun av farge. Den rødbrune fargen er vanlig om høsten, noe som gir dyrene god kamuflasje. To uskarpe mørkere lengestrek finnes fra hodet, bakover kroppen, over brystpartiet til scutellum.
Den er en langstakt tege med smal bakkropp. Hos den fullt utvokste (imago) tegen finnes det flygevinger under de smale dekkvingene. Hunnene kan ha reduserte vinger.
Hodet er noe spist framover og de har en lengdefure på pannen (issen). Første antenneledd er litt kortere enn hodets bredde og tykkere enn resten av antennen.
Levevis
Stenodema holsata finnes helst i skog, på litt skyggefulle steder, der det er gress. Men det kan påtreffes også andre steder.
De sitter ofte på høye gresstrå, der de suger plantesaft fra frøene. Selv om det skulle blåse ganske mye, sitter de ganske godt.
De er gode flygere.
De overvintrer som voksne (imago) på bartrær. Derfor ser vi disse tegene helst tidlig om våren, forsommeren når de etter overvintringen er ute for å pare seg og legge egg. Men de er vanligst å se utpå sensommer og høsten.
Menneskerettsloven
Lov om styrking av menneskerettighetenes stilling i norsk rett (menneskerettsloven) er en norsk lov som skal styrke menneskerettighetenes stilling i norsk rett, jf lovens § 1. Loven representerer en gjennomføring av Grunnloven § 92 (opprinnelig vedtatt i 1994 som § 110c ). Loven innebærer at fem konvensjoner fra Europarådet og FN som er ratifsert av Norge, også gjelder som norsk lov. Konvensjonene er gitt det som ofte kalles en semikonstitusjonell karakter siden de går foran alminnelig norsk lovgivning dersom denne fører til resultater som er i strid med konvensjonen. Se Lex superior.
Loven gjennomfører følgende konvensjoner og tilleggsprotokoller og gir dem virkning som norsk lov:
Odelstinget behandlet loven 13. april 1999 og Lagtinget 27. april 1999. Loven ble sanksjonert og trådte i kraft 21. mai 1999.
Loven gjennomførte opprinnelig tre konvensjoner: EMK (med fire tilleggprotokoller), SP (med to tilleggsprotokoller) og ØSK. Ved lov 1. august 2003 ble FNs barnekonvensjon med to tilleggprotokoller innlemmet i loven, med virkning fra 1. oktober 2003. , Ved lov 10. juni 2005 ble trettende og fjortende tilleggsprotokoller til EMK tilføyd, med ikrafttredelse fra henholdsvis 1. desember 2005 og 18. juni 2010. Ved lov 19. juni 2009 ble loven utvidet til å omfatte FNs kvinnekonvensjon, som ble vedtatt satt i kraft samme dag.
Siden loven ble innført har den ført til en rekke høyesterettsavgjørelser der norsk lovgivning er tilsidesatt som konvensjonsstridig og det er særlig EMKs forbud mot dobbeltstraff som har stått sentralt i mange av disse avgjørelser.
Latino Orsini
Latino Orsini (født 1411 i Roma, død 11. august 1477) var en av en katolske kirkes kardinaler, og tilhørte den viktige romerske Orsinislekten.
I 1438 ble Latino biskop av Conza i Italia, og i 1439 ble han erkebiskop av Trani. Nikolas V utnevnte ham til kardinal i desember 1448. I 1454 ble han erkebiskop av Bari, og under Paul II ble han legat til Marche. Under Sixtus IV var han pavelig camerlengo. Fra 1472 var han dessuten erkebiskop av Taranto. Han ble utnevnt til øverstkommanderende over den pavelige flåte under krigen mot osmanene. Før han ble prest fikk han en sønn, Paulo. Han var Giambattista Orsinis onkel.
Blokkering (basketball)
thumb|[[Óscar Torres (nummer 13) er i posisjon til å blokkere et skudd]]
En blokkering, ofte bare kalt en blokk, er, i basketballsammenheng, et uttrykk som brukes når en spiller slår ballen lovlig tilbake fra en offensiv spiller som kaster den. Forsvarsspilleren må ikke være nær motstanderens hånd da dette blir blåst som en feil. For at blokkeringen skal foregå lovlig må forsvarsspilleren ta ballen mens den er på vei oppover i luften. Hvis ballen er på vei nedover når forsvarsspilleren treffer ballen, vil dette bli blåst som målforsvaring, og teller som et truffet skudd. I de fleste ligaer telles også en blokkering som målforsvaring dersom ballen kun har truffet tavlen bak kurven først. I engelsktalende land omtales blokkeringer oftetest som en «block», men også under navnene «checked», «denials», «rejections», «stuffs» og «swats». Fra og med 1973–1974-sesongen har blokkeringer blitt oppført i NBA.
Som oftest er det de høyeste spillerne som blokkerer mest. Dette er ofte centerene og power forwardene over 210 cm, men også mindre spillere med god spenst får blokkeringer. Et eksempel er den 206 cm høye Josh Smith. En blokkering anses som noe av det mest innflytelsesrike som skjer under en kamp, og en spiller som med muligheten til å blokkere mange skudd kan ha stor betydning for lagets forsvar da han ofte gjør det vanseklig for motstanderen å score nær kurven. Ofte blir motstanderlaget nødt til å sende ballen rundt på laget og holde den i spill. Etter en blokkering kan ballen føre til en rask scoringsmulighet i angrep for det forsvarende laget hvis ballen ikke går utenfor linjemerkingen av banen. Bill Russell var særlig kjent for å snappe ballen etter en blokkering, og for å score enkle og raske poeng. Ofte trenger en spiller høyde, spenst, god spillforståelse og beregning av tid, gjerne flere eller alle disse egenskapene. En spiller som er god til å blokkere er ofte god til å skremme motstanderen de gangene han ikke får blokkert skuddet slik at det resulterer i at motstanderen bommer.
De spillerne som er mest kjent for sine blokkeringer i NBA er Bill Russell, Wilt Chamberlain, Kareem Abdul-Jabbar, Bill Walton, Mark Eaton, Manute Bol, Hakeem Olajuwon, Tree Rollins, Patrick Ewing, Michael Redd, Tayshaun Prince, Shaquille O'Neal, David Robinson, Stromile Swift, Dikembe Mutombo, Alonzo Mourning, Ben Wallace, Theo Ratliff, Jermaine O'Neal, Andrej Kirilenko, Marcus Camby, Tim Duncan, Rasheed Wallace, Dwight Howard, Kevin Garnett, Elmore Smith, og Josh Smith.
Innerloop Studios
Innerloop Studios AS (vanligvis referert til som Innerloop) var en norsk utvikler av videospill i perioden 1996 til 2003. Selskapet ble stiftet som Innerloop Technologies AS 28. mai 1996 av seks tidligere ansatte i spillselskapet Funcom. Etter kort tid signerte Innerloop en avtale med det engelske spillselskapet Eidos Interactive, og på våren 1997 fusjonerte selskapet med DiMaga Studios samt endret navn til Innerloop Studios. Høsten 2000 ble selskapet kjøpt av det svenske mediaselskapet Vision Park. I 2002 ble Innerloop igjen et uavhengig selskap, men utviklingen ble lagt ned i juni 2003.
Innerloop ble opprinnelig kjent for sin grafikkteknologi, først benyttet i flysimulatoren JSF - Joint Strike Fighter. I desember 2000 lanserte Innerloop skytespillet Project I.G.I.: I'm Going In. At man måtte spille gjennom hvert nivå uten å kunne lagre fremdriften underveis var kontroversielt og omdiskutert. Med unntak av sportsspillet Extreme Sports for Sega Dreamcast konsentrerte Innerloop seg om å utvikle spill for PC.
Selskapet ble ledet av Henning Rokling frem til virksomheten ble nedlagt i 2003. Selskapet samarbeidet med Infogrames, Sega, Empire Interactive og Codemasters i tillegg til Eidos Interactive som også var deleier av selskapet fra 1996 til 2000.
Project I.G.I.
Project I.G.I. er et førstepersonsskytespill med et bredt utvalg av våpen. Spilleren tar kontroll over hovedpersonen David Llewellyn Jones, en tidligere soldat i spesialstyrken SAS og agent for I.G.I. (Institute for Geotactival Intelligence).
Vikingjarl
I 2004 ble prosjektet Vikingjarl startet opp, men prosjektet ble aldri fullført. Innerloop ble tildelt 1,2 millioner i støtte for utvikling av spillet av Statens Filmfond.
Miljøkriminalitet
Miljøkriminalitet er den juridiske betegnelsen på brudd på lover som beskytter natur og miljø, i Norge for eksempel friluftsloven av 28. juni 1957, naturvernloven av 19. juni 1970, lov av 10. juni 1977 om motorferdsel i utmark, kulturminneloven av 9. juni 1978, forurensningsloven av 13. mars 1981 og vassdrag og viltloven av 29. mai 1981. Naturmangfoldloven (2009), produktkontrolloven (1976), lakse- og innlandsfiskloven (1992), plan- og bygningsloven (2008), vannressursloven (2008), vassdragsreguleringsloven (1917), energiloven (1990), svalbardmiljøloven (2001) og genteknologiloven (1993) er også relevante.
Fra og med 1989 ble miljøkriminalitet i Norge lagt inn under Økokrim, og statistikk derfra viser en økning i antall miljølovbrudd fra år til år.