cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Telemark sjukepleierhøgskole
Sykepleierutdanningen ble flyttet til Porsgrunn i 2000.
Thyatirinae
Egentlige halvspinnere (Thyatirinae) er en underfamilie av sommerfugler som blir regnet til familien halvspinnere (Drepanidae). Før var det vanlig å regne dem som en egen familie, Thyatiridae. Disse kraftige spinnerne ligner på nattfly (Noctuidae), men høreorganets bygning tyder på at de beslektet med de egentlige sigdvingene (Drepaninae). Ulikt Drepaninae er forvingene forholdsvis smale uten sigdformet spiss, og bakvingene er bleke uten markert fargemønster. Larvene lever stort sett på busker og løvtrær.
Universal Soldier (1992)
Universal Soldier er amerikansk science fiction action film fra 1992 regissert av Roland Emmerich og med skuespiller Jean-Claude Van Damme og Dolph Lundgren som soldater som dreper hverandre i Vietnam, men er gjenopplivet for å delta i et hemmelig militærprosjekt sammen med en stor gruppe andre tidligere døde soldater.
Sammendrag
I 1969 blir en gruppe amerikanske soldater beordret til å sikre en landsby mot nordvietnamesiske styrker. Luc Deveraux (spilt av Jean-Claude van Damme) og oppdager flere medlemmer av troppen hans og flere landsbyboere drept - alle med ørene deres fjernet. Deveraux finner sin sersjant, Andrew Scott (spilt av Dolph Lundgren) som har blitt sinnssyk og lagd seg et halskjede med avkuttede ører, og han holder et ungt par som gissel. Deveraux forsøker å resonnere med Scott, som henretter et gissel, og beordrer Deveraux om å skyte jenta for å bevise hans lojalitet. Deveraux ønsker isteden å redde den unge kvinnen, men hun blir drept av en granat kastet av Scott. Etter å ha skutt hverandre og dødd av skadene, blir likene av Deveraux og Scott funnet av en annen tropp. Kroppene deres blir fryst ned, og dødsfallene deres ble klassifisert som «savnet under oppdrag».
Deveraux og Scotts lik blir senere re-animert flere tiår senere (med deres opprinnelige hukommelse har forsvunnet) og de blir valgt ut til programmet «Universal Soldier» (UniSol) en ny elite-enhet som skal bekjeme terrorisme. De blir snart sendt til Hooverdammen for å løse en gissel-situasjon. Teamet demonstrerer deres overlegne trening og fysiske evner mot terroristene, for eksempel når nummer GR 76 (spilt av Ralf Möller) tåler å bli skutt av en rifle gjentatte ganger på nært hold. Etter at hele området er sikret, begynner Deveraux å gjenvinne sin hukommelse fra hans tidligere liv etter å ha sett to gisler som minner ham om to landsbyboere han mange år tidliger å redde i Vietnam, noe som får ham til å nekte å adlyde kommandoer fra hans overordnede.
I det mobile kommando-senteret avsløres det at UniSol-soldatene er genetisk forsterkede soldater med selv-helbredende evner og overlegen styrke. Men de nye soldatene har også en tendens til å overopphetes, og slå seg av. De får et serum for å holde hodet mottakelig for ordre, og holde fortidens minner undertrykt. Woodward, en av teknikerne på prosjektet, tror det er bedre å fjerne Deveraux fra teamet frem til han kan analyseres videre. Men UniSol-sjef oberst Perry nekter. TV-reporter Veronica Roberts som fikk sparken mens hun dekket hendelsen ved Hoover-dammen, forsøker å få til en historie om UniSol-prosjektet for å få jobben sin tilbake. Roberts sniker seg inn på militærbasen sammen med en kamera-mann. De oppdager soldat GR 76 nedsenket i is, fremdeles i live til tross for skader som normalt ville vært dødelige.
De setter opp en felle, og når UniSol dukker opp eksploderer hele bensinstasjonen. Oberst Perry avslutter oppdraget etter denne fiaskoen, og Scotts tidligere sinnssyke personlighet dukker opp igjen. Dette får ham til å drepe Perry, og alle unntatt to leger. Deveraux og Roberts sniker seg inn på kommandosenteret, og stjeler flere UniSol-dokumenter. Scott tar deretter kontroll over UniSol-teamet, og gir soldatene ordre om ådrepe Deveraux og Roberts. Deveraux fortsetter å gjenvinne sin tidligere hukommelse, og Roberts forsøker å finne ut mer informasjon om UniSol-programmet. Ved hjelp av informasjon fra de stjålne dokumentene, får Roberts kontakt med en tidligere lege knyttet til programmet. Roberts og Deveraux møter Dr. Christopher Gregor som informerer dem om at UniSol-prosjektet ble grunnlagt på 1960-tallet, for å utvikle den perfekte soldaten. Selv om de var i stand til å gjenvinne døde mennesker, klarte de aldri å overvinne kroppens behov for å kjøle seg ned for å unngå over-oppheting.
Det andre store problemet med UniSol er at minnene fra de aller siste øyeblikkene i livene deres blir kraftig forsterket. Scott tror derfor at han fremdeles befinner seg i Vietnam, og kjemper mot opprørere. Deveraux og Roberts forlater doktorens hjem, blir de oppdaget og arrestert av politiet. På vei til fengsel havner politi-konvoien i bakhold av Scott og soldat GR 76. Politi-bussen og UniSol-lastebilen kjører utenfor en høy klippe i Grand Canyon og eksploderer, og soldat GR 76 blir drept. Deveraux og Roberts reiser til Deveraux sin gamle familie-gård i Louisiana.
Etter at Deveraux er gjenforent med foreldrene sine, dukker Scott opp og tar familien og Roberts som gissel. En brutal kamp følger. Roberts forsøker å komme seg unna, bare for å bli tilsynelatende drept av en granat kastet av Scott. Deveraux klarer å drepe Scott med en landsbruksmaskin. Det viser seg at Roberts overlevde eksplosjonen, og filmen ender med at hun og Deveraux omfavner.
Nikolaus Herman
Liv
Herman ble i 1518 kantor og lærer på latinskolen i Jáchymov (St. Joachimsthal). Han var tilhenger av reformasjonen, og det finnes bevart et brev til ham fra Martin Luther, datert 6. november 1524. I Jáchymov jobbet han blant andre sammen med Johannes Mathesius,som var rektor på skolen fra 1532 og prest i byen fra 1540. 24. juni 1557 pensjonerte Herman seg. Sangene hans, som hadde barna han underviste som hovedmålgruppe, ble utgitt i 1560 under tittelen Die Sonntagsevangelia über das Jahr in Gesänge verfasset für die Kinder und christlichen Hausväter.
Av sangene i de tyske salmebøkene Evangelisches Gesangbuch (protestantisk) og Gotteslob (katolsk) kommer følgende fra ham:
Tekst og melodi:
Myklebustdalselva
Myklebustdalselva (også kalt Myklebustelva) er ei elv som renner fra Myklebustdalen til Byrkjelo i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane. Elva har utløp fra Sanddalsvatnet, renner gjennom det grunne Lonevatnet, før den faller ned til Byrkjelo og munner ut i Breimselva. Elva er nederste strekning i vassdraget med samme navn.
Byrkjelo kraftverk nytter fallet i elva og ligger nærmere Byrkjelo sentrum.
Nikolaus Herman
Liv
I den norske Norsk Salmebok er han representert med en salme.
Heut sein die lieben Engelein springer ut fra en annen sang og en oversettelse av den latinske Nunc Angelorum Gloria fra Moosburgergradualen fra 1360. Først senere ble den av Michael Praetorius (Musae Sioniae, 1607) satt sammen med den anonyme oversettelsen av Quem Pastores Laudavere og Magnum Nomen Domini Emanuel til en salme. I denne formen står den i Evangelisches Gesangbuch.
Melodien til Wir danken dir, Herr Jesu Christ, dass du für uns gestorben bist (EG 79) skrev han til teksten Wir danken dir, Herr Jesu Christ, dass du vom Tod erstanden bist (EG 107, vers 1). Teksten Heut singt die liebe Christenheit (EG 143) av Detlev Blocker basert på Hermans tyske vesrjon av salmen Dicimus grates tibi av Philipp Melanchthon. En salme som ikke står i EG, men i forgjengerenEvangelischen Kirchengesangbuch fra 1950, er Bescher uns, Herr, das täglich Brot (EKG 376).
Arkeologiåret 1854
Arkeologiåret 1854 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1854.
Sippar
Sippar er det akkadiske navnet på en oldtidsby i Mesopotamia. På sumerisk het byen Zimbir. Stedet heter i dag Tell ed Der og Abu Habbah, og ligger i Irak.
Solgudens tempel E-babbar med sitt tempeltårn, zikkurat, ble oppdagert under utgravninger av byen. De første arkeologiske utgravningene ble gjennomført av Hormuzd Rassam i 1880-1881, og han ble etterfugt av franske og tyske arkeologer 1894 (Jean-Vincent Scheil) og 1927. Belgiske arkeologer fortsatte utgravninger av stedet på 1970-tallet. Arkeologene fant tempelbygninger, bymurer og tusentalls fragmenter av leirtavler med kileskrift fra tempelarkivene, bl.a. Nebusarsekiminnskriften.
Acanthocybium solandri
Acanthocybium solandri er en fisk i makrellfamilien. Den kalles wahoo på flere språk og er den eneste arten i slekten Acanthocybium. Den kan kanskje forveksles med barracuda, men barracudaen har større skjell og tenner og en bredere spord uten kjøler.
Kroppen er svært langstrakt, spoleformet og lite flattrykt fra sidene. Munnen er stor. Første ryggfinne har 23–27 piggstråler og andre ryggfinne 12–16 bløtstråler. Det er åtte eller ni småfinner på ryggsiden og ni småfinner på buksiden. Sporden er smal med en kraftig utviklet langsgående kjøl, som har to mindre kjøler på hver side.
Kroppen er dekket med små skjell, og det er ikke noe panser på forkroppen. Ryggen er skinnende blågrønn og sidene er sølvfarget med 24–30 koboltblå striper. Arten har svømmeblære. Maksimal lengde er 210 cm og maksimal vekt minst 83 kg. Vanlig lengde er 100–170 cm.
Det drives ikke kommersielt fiske etter Acanthocybium solandri, men den er ettertraktet blant sportsfiskere. Den kjemper hardt og kan oppnå en fart på 77 km/t. Arten regnes som en meget god matfisk.
Artsepitetet solandri viser til svensken Daniel Solander, som var med på kaptein Cooks første ekspedisjon. Georges Cuvier baserte sin artsbeskrivelse på en tegning og beskrivelse fra Solander.
Ankenes
Ankenes, tidligere også Ankenesstrand, regnes av Statistisk sentralbyrå som en del av tettstedet Narvik i Nordland fylke. Ankenes ligger på sørsiden av Beisfjorden som skiller stedet fra Narvik by. Ankenes oppfattes av innbyggerne normalt å inkludere Ankenesstrand (indre og ytre), Stranda og Emmenes/strekningen Millerjord - Emmenes. Narvik tettsted inkl. Ankenes hadde innbyggere (pr. 1. januar ), Ankenes hadde 3 006 innbyggere pr 1. januar 2022.
Navnet
Navnet Ankenes kommer fra gammel «Anki» som var et vanlig kallenavn for Arnkjell. For å skille tettstedet fra kommunen Ankenes, ble endelsen -strand lagt til navnet. I dag er Ankenes en del av Narvik kommune samtidig som at loven om at et kommunesenter ikke kan hete det samme som kommunen, er borte. Derfor har det vært i lengre tid jobbet med å tilbakeføre det gamle navnet på tettstedet, Ankenes. I praksis var det i lang tid kun Posten som brukte Ankenesstrand, mens Statens vegvesen valgte å skilte tettstedet med Ankenes. I 2011 gjorde Narvik kommune et vedtak om å endre stedsnavnet fra Ankenesstrand til Ankenes. I ettertid fattet også Posten vedtak om å endre poststedsnavnet til Ankenes.
Pistoia
Pistoia er en by i Italia, og er hovedstad i provinsen Pistoia i regionen Toscana. Byen har omtrent 90 000 innbyggere, og ligger ca. 30 km vest og nord for Firenze. Byen er borgermesterstyrt, og borgermesteren heter Renzo Berti. Totalarealet til byen er på 236 kvadratkilometer, og har en folketetthet på 391 personer per kvadratkilometer.
Historie
Pistoria (Pistorium eller Pistoriae på latinsk) var et senter for gallerne, liguarerene og etruskarne før byen ble en romersk koloni ca. 500 år f.Kr., langs den viktige veien Via Cassia. I år 62 f.Kr. ble demagogen Catiline og tilhengerne hans slaktet i nærheten. Fra 400-tallet var byen et bispesete og under langobardene var den en kongelig by med flere privilegium, Gullalderen til Pistoia startet i 1177, da stedet ble erklært en fri kommune, og de neste årene ble den et viktig politisk senter, og det ble reist bymurer og flere offentlige og religiøse bygg.
I 1254 mistet ghibellinerne i Pistoia makten til guelferne i Firenze. Pistoria ble under Firenze sett bort ifra en kort periode på 1300-tallet, da Castruccio Castracani erobret byen for Lucca. Den ble offisielt annektert til Firenze i 1530. På 1300-tallet var Ormanno Tedici en av herrene i byen.
I 1786 ble et kjent jansenisme-råd holdt i Pistoia.
Dante nevnte byen i Divina Commedia som hjemstaden til Vanni Fucci, som en møter i Inferno sammenfiltret i en knute av slanger mens han forbanner Gud.
Ifølge én teori har Pistoia gitt navn til pistolen, som ble produsert her på 1500-tallet. I dag er derimot byen mest kjent for sine mange hager som ligger rundt byen og blomstermarkene.
Hovedattraksjoner
Selv om byen ikke er så mye besøkt som andre byer i Toscana, mest på grunn av byens industrielle miljø, så presenterer Pistoia en velbevart og sjarmerende middelaldersby innenfor gamle vegger.
Piazza del Duomo
Det store Piazza del Duomo er på linje med attraktive originale bygninger som Palazzo del Comune og Palazzo del Podesta: det er stedet for (i juli) Giostra dell'Orso («Bjørnetvekamp»), når de beste rytterne i distriktet angriper et mål med lanse, holdt opp av en falsk bjørn.
Den originale San Zeno-katedralen (400-tallet) brant ned i 1108, men ble bygget opp igjen under neste århundre, og gjennomgikk store forbedringer inntil 1600-tallet. Fasaden har en prominent romansk stil, mens interiøret gjennomgikk store barokktilpasninger som ble fjernet på 1960-tallet. Dets enestående særpreg er Altar of St. James, et eksemplar av sølvsmedens kraft som ble påbegynt i 1287, men som ikke ble ferdigstilt før på 1400-tallet. Dets forskjellige seksjoner inneholder 628 figurer, men en totalvekt av nesten et tonn. Det romanske klokketårnet, som rager 67 meter, ble reist over et oldtids langobardisk tårn.
På plassen er også et 1300-talls døpested, i gotisk stil, med hvit-grønne marmordekorasjoner
Palazzo dei Vescovi («Døpernes palass») er karakterisert ved et gotisk loggiato i første etasje. Catilianas tårn er fra høymiddelalderen, og rager 30 m høyt.
Tvillingby
Pistoia er tvilling med:
Ankenes
Beliggenhet
Ankenes ligger på sørsiden av Beisfjorden. Bebyggelsen ligger langs en lang skråning opp mot Ankenesfjellet som strekker seg helt fra Emmenestangen i vest (ikke langt unna Håkvik) til Millerjordnes i øst hvor E6 krysser Beisfjorden over Beisfjordbrua.
E6 er hovedåren gjennom Ankenes som følger strandkanten til Beisfjorden hele strekningen gjennom Ankenes fra Emmenestangen i vest og til Beisfjordbrua i øst.
Landskapet på Ankenes fra Millerjord til Båtberget er varierende, fra bratte terreng på Millerjord og Nyborg via skogskledte lier i bakkene ovafor Ankenes sentrum og Ankenesstranda/Stranda. Disse skogklette og slakke områdene deles av Risnakken, også kalt Ramneberget, bak Ankenes kirke. Vest for Stranda danner Hatteberget et markert skille mellom Ankeneslia i øst og landskapet i vest mot Emmenestangen. Dette området skifter fra skogslier nær Hatteberget til et bergaktig område på selve Tangan. Ankenes Skiklubb og Ankenes Alpinklubb drifter lysløype og alpinanlegg. Det er tallrike stier og utfartsområder i skogsiden ovenfor bebyggelsen og opp til Ankenesfjellet.
Historie
Strandsonen fra Millerjord til Båtberget er historisk sett det viktigste kjennetegn ved Ankenes. Havneområdet var den sentrale kommunikasjonsområde mellom befolkningen på Narvikhalvøya og Ankenessiden. Kommunikasjonsmiddel var nordlandsbåter med landingsplasser i den langstrakte Ankenesfjæra fra Millerjord til Båtberget. Ankenesværinger med arbeid i Narvik rodde til arbeidet. Etterhvert ble det opprettet fergeforbindelse mellom Ankenes og Narvik. Den første brua mellom Millerjord og Fagernes var ei trebru bygd i 1943. Tidligere gikk E6 gjennom selve sentrumet. Ny E6 gjennom Ankenes ble tatt i bruk i 1987 og flyttet trafikken unna den største bebyggelsen på Ankenes. Det eneste urørte strandsonen som er igjen fra tiden da kommunikasjon foregikk med robåt, er Ankenesleira, ei naturlig fjære vest for naustene, og tilhørende badeområder.
Ola Byrknes
Olav Byrknes (født 4. april 1933 på Byrknesøy i Gulen kommune, død 30. november 2011) var en norsk politiker som representerte Senterpartiet. Han ble innvalgt i Gulen kommunestyre første gang i 1972 og satt frem til 1999. Byrknes var ordfører i to perioder, 1976–78 og 1983–99.
Sela
Sela (ladinsk) eller Sella (italiensk og tysk) er en fjellgruppe sentralt i Dolomittene. Den ligger i de italienske regionene Trentino-Syd-Tirol og Veneto. Selas høyeste topp er Piz Boè (3152 moh.). Andre viktige topper er Cima Pisciadù (2986 moh.), Piz Beguz (2974 moh.) og Sas de Mesdi (2967 moh.).
Over fire fjellpass grenser Sela til andre delgrupper av Dolomittene:
The Rockabilly Tribute to The Ramones
The Rockabilly Tribute to The Ramones er et tributealbum til The Ramones som ble utgitt september 2005. Sørstatsband fra USA spiller Rockabillyversjoner av diverse Ramones-låter.
Norsk statsvitenskapelig forening
Norsk statsvitenskapelig forening (NSF) er en faglig interesseorganisasjon for personer som har høyere utdannelse i statsvitenskapelige fag.
NSF ble siftet i 1956. Foreningens første formann var Stein Rokkan. Rokkans internasjonale engasjement gjorde seg også gjeldende for den norske statsvitenskapelige foreningen og denne ble fra starten starten av orientert mot internasjonal statsvitenskap. NSF er medlem av International Political Science Association (IPSA) og Nordic Political Science Association (NOPSA). Som forening favner NSF om både forskere og praktiserende statsvitere. For sistnevnte gruppe arbeider NSF for å fremme statsvitenskapelig etterutdanning, hovedsakelig gjennom regelmessige etterutdanningskonferanser. Foreningen utgir fra 1985 Norsk statsvitenskapelig tidsskrift i samarbeid med Universitetsforlaget.
Lantmännen
Lantmännen er et samvirkeforetak som eies av 36 000 svenske bønder, praktisk talt alle aktive bønder i Sverige. Foretaket består av et flertall mindre lokalforeninger. Lantmännen er i dag et av Nordens største konsern innen nærindsmidler, energi og landbruk. Foretaket har cirka 10 500 ansatte, er virksomt i 18 land og omsetningen i 2010 var 35,1 milliarder kroner.
Svenska Lantmännen ble omstrukturert 1. januar 2001 til ''Lantmännen ek. för'' gjennom en fusjon av en mengde lokale lantmännenforeninger som også tidligere hadde samarbeidet i stor utstrekning innen daværende Svenska Lantmännen.
Gitega (provins)
Gitega er en av Burundis 17 provinser. Hovedstaden er Gitega. Den ligger midt i landet og dekker 1 978,96 km². Det bor 797,554 innbyggere (2011) i provinsen.
Gitega er delt inn i 11 distrikter: Bugendana, Bukirasazi, Buraza, Giheta, Gishubi, Gitega, Makebuko, Mutaho, Nyanrusange, Ryansoro und Taba.
Ryōhei
Ryōhei (født 27. mars 1983) er en japansk gitarist. Han er tidligere kjent fra Ayabie, og spiller i dag i gruppa Megamasso.
Johanna II av Burgund
Johanna II av Burgund (født 15. januar 1292, død 21. januar 1330) var dronning av Frankrike og Navarra gjennom sitt ekteskap med Filip V av Frankrike. Hun var selv regjerende monark (grevinne) av Burgund.
Etter at Johanna ble enke i 1322 bosatte hun seg på sine egne eiendommer. I sitt testamente stiftet hun et universitet i Paris.
I sitt ekteskap med Filip fødte hun følgende barn:
St. Johanneslogen Astra til de syv Hav
St. Johanneslogen Astra til de syv Hav er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 32) som ble opprettet den 14. november 1980 i Sandefjord.
Dens historie begynner med Sandefjord broderforening, som ble grunnlagt den 28. mars 1899 underlagt St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard. Foreningen ble oppløst den 17. april 1907. 17. november 1908 ble deretter en ny Sandefjord broderforening opprettet, underlagt St. Johanneslogen Oscar til den Kronede Bøg.
Den 14. februar 1980 besluttet Den Norske Frimurerordens Stormester i det Høye Rådsmøte at broderforeningen skulle opphøyes til selvstendig loge.
Elgå
Elgå (sørsamisk: ) er ei bygd i Engerdal kommune i Innlandet. Den ligger ved østbredden av Femunden, 45 kilometer nord for kommunesenteret Engerdal (61 km kjørelengde). Elgå er endepunkt for fylkesvei 221, og om sommeren det sørligste anløpssted for rutebåten MS «Fæmund II». Bygda er utgangspunkt for fotturisme i Femundsmarka nasjonalpark.
Debbie Klijn
Debbie Klijn (født 29. desember 1975 i Amsterdam) er en nederlandsk tidligere håndballmålvakt, nå assistenttreneren til Henk Groener for Tysklands kvinnelandslag i håndball.
Karriere
Som spiller var Klijn målvakt for de nederlandske klubbene og Swift Roermond, de tyske klubbene,  og , den danske klubben , samt det nederlandske kvinnelandslaget.
Som trener har hun jobbet for de tyske klubbene og Stade, samt kvinnelandslagene til Nederland og Tyskland.
Norgesmesterskapet i bueskyting 1972
Norgesmesterskapet i bueskyting 1972 bestod av flere arrangementer som i 1972 kåret norgesmestere i bueskyting.
NM innendørs ble arrangert i Fredrikstad 19. mars. NM i skiveskyting ble arrangert i Fredrikstad 19.–20. august. NM i jakt- og feltskyting ble arrangert i Jessheim 8. oktober.
Kongepokalen ble vunnet av Jan Erik Humlekjær.
Valon Behrami
Han er av kosovoalbansk opphav.
Behrami spilte tre sesonger for West Ham United FC før han dro til ACF Fiorentina.
Landslaget
Han ble tatt ut i EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i ' tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Robert Serber
Robert Serber (født 14. mars 1907 i Philadelphia, død 1. juni 1997) var en amerikansk fysiker som deltok i Manhattanprosjektet. Han fikk sin B.S. fra Lehigh University i 1930, og en Ph.D. fra University of Wisconsin–Madison med John Van Vleck i 1934.
Han skulle i utgangspunktet begynne doktorgradsarbeidet ved Princeton University med Eugene Wigner, men underveis, forandret hans planer seg, og han dro for å arbeide med Robert Oppenheimer ved University of California, Berkeley (og pendlet med Oppenheimer mellom Berkeley og California Institute of Technology). I 1938 tok han en jobb ved University of Illinois at Urbana-Champaign, der han bodde til han ble rekruttert for Manhattanprosjektet. Han ble senere professor og leder av fysikkavdelingen ved Columbia University.
Schlern
Schlern (tysk; ladinsk Sciliër, italiensk Sciliar; uttales hhv. «sjlærn», «sjili- ə r», «sjili- a r») er et italiensk fjell (2563 moh.) og et av Syd-Tirols mest kjente landemerker. Det som kjennetegner Schlern er den karakteristiske formen bestående av et høyplatå med noen fjelltårn foran (bl.a. Santnerspitze og Euringerspitze, 2413 resp. 2394 moh.).
Schlern hører til Dolomittene og ligger mellom Gherdëina i nord, Eisacktal i vest og Tiersertal i syd. Andre fjell(kjeder) som grenser til Schlern, er Langkofel i øst og Rosengarten i syd. I nordøst grenser Schlern til Europas største fjellslått, Seiser Alm.
St. Johanneslogen Carl til den norske Løve
St. Johanneslogen Carl til den norske Løve er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 34) som ble opprettet den 10. desember 1980 i Bergen.
Opprettelsen ble foretatt etter en beslutning den 13. mars 1980 i det Høye Råds møte.
Johann Strassmaier
Johann Nepomuk Strassmaier S.J. (eller Strassmayer, født 15. mai 1846 i Hagenberg i Bayern, død 11. januar 1920 i London) var en tysk romersk-katolsk prest og assyriolog.
Strassmaier trådte inn i jesuittordenen i 1865 og var bosatt i England fra 1872.
Han skrev blant annet
Alexandra Popp
Alexandra Popp (født 6. april 1991) er en tysk fotballspiller som spiller for VfL Wolfsburg og det tyske landslaget.
Jupitertrojanere
Begrepet «Jupitertrojanere» ble opprinnelig brukt om trojanske asteroider (eller «trojanere») generelt, ettersom de første trojanske asteroidene ble oppdaget rundt Jupiter. Siden 1990 er det imidlertid oppdaget Marstrojanere og siden 2001 Neptuntrojanere. Saturn har fire trojanske måner, og en jordtrojaner (2010 T7) ble oppdaget i 2010.
Føderasjonen Bosnia-Hercegovina
Føderasjonen Bosnia-Hercegovina (bosnisk: Federacija Bosne i Hercegovine) er en av de to delstatene, kalt entiteter, i Bosnia-Hercegovina. Den andre er Republika Srpska. Befolkningen er hovedsaklig bosnjaker og bosniske kroater. Bosnisk, kroatisk og serbisk er offisielle språk.
Jupitertrojanere
Asteroidene ved Jupiters Lagrange-punkter kalles de trojanske asteroider ettersom de først oppdagede har navnene etter personer i Homers Iliaden; Achilleus, Agamemnon, Nestor, Odysseus, Patroklos, og i våre dager (juli 2004) kjenner man i alt 1.679 trojanske asteroider fordelt på de to Lagrange-punkter. Man skjelner mellom «den greske gruppe» i Lagrange-punktet L4 i forhold til Jupiters bane om Solen (hvorav man i dag kjenner 1.051), og «den trojanske gruppe» i punktet L5 (hvor man opp til vår tid har funnet 628) – Priamos, Hektor, Anchises, Æneas, Trolius.
Føderasjonen Bosnia-Hercegovina
Historie
Føderasjonen ble etablert som et fellesskap for bosnjakisk- og kroatiskkontrollerte områder etter den kroatisk-bosniske krig som var del av Bosnia-krigen. Den ble grunnlagt ved Washington-avtalen datert 18. mars 1994 og definert som føderal entitet i Daytonavtalen fra 1995.
Kommunestyrevalg i Fillan kommune
Kommunestyrevalg i Fillan kommune i perioden 1945 til 1959. Fillan var egen kommune fra 1. januar 1877 til 1. januar 1964. Da ble de tidligere kommunene Hitra, Fillan, Sandstad og Kvenvær slått sammen til den nye Hitra kommune.
Føderasjonen Bosnia-Hercegovina
President
Delstaten (entiteten) kalt Føderasjonen Bosnia-Hercegovina har en president og en visepresident, som begge er valgt av delstatens parlament.
Parlament
Valgene til Representantenes hus foregår ved valg på partilister. Sperregrensen er 5 %. Hvert av de konstituerende folkene i Føderasjonen (bosnjaker, kroater og serbere) skal være representert med minst 4 medlemmer i Representantenes hus. Valgperioden er fire år.
Folkenes hus velges av kantonenes folkevalgte organer, og består av lik representasjon (17 representanter) fra hver av de konstituerende folk og 7 representanter fra andre folkegrupper. Valgperioden i Folkenes Hus er fem år.
Regjering
Delstatens regjering består av statsministeren som er regjeringssjef og i tillegg 14 ministre. To av ministrene er uten portefølje.
Domstoler
Føderasjonen har et domstolssystem i tre instanser: I tillegg til domstolene i det ordinære instanssystemet, finnes en forfatningsdomstol med 9 dommere.
Administrativ inndeling
Administrativt er delstaten inndelt i ti kantoner, som igjen er inndelt i 79 kommuner.
Albin Ballad
Albin Ballad er en svenskprodusert seilbåt produsert av Albin Marin. Båten omtales ofte bare som «Ballad». Den ble først produsert av et verft i Arvika. Det verftet gikk konkurs og Albin Marin kjøpte opp formene og rettighetene til båten. De første modellene ble levert med blått skrog, senere gikk de over til hvitt skrog. Balladen ble produsert i rundt 1500 eksemplar.
Vepser
Vepser (tidligere årevinger) (Hymenoptera) utgjør en orden innen insektene og inkluderer trolig over 600 000 arter, hvorav mer enn 146 000 er beskrevet og trolig flere enn 8 000 lever i Norge. Noen av de mest kjente gruppene innen ordenen er maur, humler, bier og stikkvepser. Mange av artene spiller en viktig rolle i bestøvingen (pollinering) av planter. Flere grupper er sosiale.
Før ble gruppen kalt årevinger, men nå skal den kalles vepser. Navnet årevinger finnes ikke lenger i artsnavnebasen. Gruppen består i hovedsak av maur, bier og veps. Maur er vanligvis vingeløse vepser, med tydelig «midje». Vepsene er smale og slanke, ofte med et tydelig «midje». Bier omfatter humler og bier, de er ofte bredere og mer hårete.
Utseende
Vepser er delt inn i to grupper etter forbindelsen mellom forkroppen og bakkroppen. Hos plantevepser er de forbundet i hele bredden, mens de hos stilkvepser er de avskilt ved en innsnøring, en «midje», en tynn stilk. denne innsnøringen er egentlig mellom det første og andre bakkroppsleddet.
De som har vinger, har fire gjennomsiktige vinger, ofte med et tydelig årenett. Forvingene og bakvingene kan hektes sammen med ulike innrettninger, som kroker eller hemper. Forvingene er større enn bakvingene. Noen av årevingene mangler imidlertid vinger, som noen parasittvepser og hunnene av maurvepsene. Hos maur mangler arbeiderne vinger.
Hodet er festet til kroppen i en tynn hals og er vanligvis meget bevegelig. Humler og bier har omdannet noen av munndelene til en lang eller kortere sugesnabel eller tunge. De andre har vanligvis kraftige kjever. Hos flere arter har hunnen et kort eller langt eggleggingsrør, hos broddveps er dette omdannet til en giftbrodd.
Larver hos bladveps har et tydelig hode og vorteføtter, og er lett å forveksle med sommerfugllarver. Noen plantevepslarver lever inne i planten, de mangler bein. Hos stilkvepser er larvene pølseformet og fotløse.
Levevis
Vepser gjennomgår fullstendig forvandling.
Systematisk inndeling
Vepser er i tradisjonelt delt i to grupper (underordener), planteveps og stilkveps.
Lindesnes historielag
Lindesnes historielag er en lokalhistorisk forening stiftet 20. mai 1980. Laget har rundt 300 medlemmer (2010) og har hvert år siden starten gitt ut heftet Glimt fra Lindesnes med en samling av lokalhistoriske artikler. Heftet har over 500 abonnenter.
Lagets formål er å arbeide for at alt av historisk interesse innen lagets virkeområde blir tatt vare på og vernet om. Videre har laget som formål å vekke, øke og spre interesse for og kunnskap om kommunens historie.
Foreningen er et lokallag av Agder historielag.
Saslonch
Saslonch (ladinsk; italiensk Sassolungo, tysk Langkofel; alt betyr «Langfjellet») er et fjell (3181 moh.) i Dolomittene i Nord-Italia. Fjellet skiller dalene Gherdëina (Syd-Tirol) i nord fra Fascia (Trentino) i syd.
Sammen med bl.a. Grohmannspitze (3126 moh.) og Sasplat (Sassopiatto/Plattkofel, 2969 moh.) utgjør Saslonch den såkalte Saslonchgruppa. Denne grenser til Sciliër (Sciliar/Schlern) i vest, til Sela (Sella) i øst, og til Ciadenac (Catinaccio/Rosengarten) i sydvest.
Borchgrevink (slekt)
Slektsvåpen
Slektens våpenskjold kan spores tilbake til middelalderen i Nederland med en hund som hovedmotiv. I Danmark og Norge har slekten et våpen med i gull skjold en gående svart hund. På øvre skjoldkant er det en hjelm eller et dødningehode på hjelmens plass. Som hjelmtegn er det en oppvoksende svart hund.
Kjente slektsmedlemmer
Slekten har mange medlemmer som har gjort seg spesielt bemerket, bl.a.:
Presidentvalget i Tyskland 2012
Presidentvalget i Tyskland 2012 fant sted i Riksdagsbygningen i Berlin 18. mars 2012. Joachim Gauck ble valgt til Tysklands ellevte Forbundspresident. Valget ble foretatt for å erstatte forbundspresident Christian Wulff, som gikk av før utløpet av valgperioden. Presidentvalget er indirekte og gjøres av Forbundsforsamlingen, som er sammensatt av medlemmene av Forbundsdagen og et likt antall personer valgt av de tyske delstatenes parlamenter.
Forbundsforsamlingens sammensetning
Det var innkalt 1240 medlemmer av Forbundsforsamlingen med følgende sammensetning:
Joachim Gauck
Joachim Gauck var foreslått som kandidat av samtlige partier i Forbundsdagen (CDU/CSU, SPD, FDP og Bündnis 90/Die Grünen) bortsett fra die Linke. Gauck støttes også av SSW og Freie Wähler. Hans velgergrunnlag er dermed 1111 av tilsammen 1240 valgkvinner og -menn.
Gauck fikk 991 av 1228 gyldige stemmer og ble dermed valgt i første valgomgang.
Beate Klarsfeld
Partiet die Linke som hadde 124 medlemmer av Forbundsforsamlingen, foreslo Beate Klarsfeld. Hun fikk 126 av 1228 gyldige stemmer.
Andre
Olaf Rose var foreslått av partiet NPD. NPD er representert i Landdagen i Sachsen og Mecklenburg-Vorpommerns landdag. Dette ga partiet rett til å sende tilsammen tre representanter til Forbundsforsamlingen. I valget fikk Rose tre av 1228 gyldige stemmer.
Ikke avgitte og ugyldige stemmer
Ved stemmegivningen ble det registrert 108 ikke avgitte stemmer, mens fire stemmer ble kjent ugyldige.
Darfur-konflikten
Majoriteten av flyktningene er ikke-arabiske afrikanere på flukt fra angripende arabiske Janjaweed-grupper. Der er imidlertid også arabiske ofre og ikke-arabiske overgripere. Skillet mellom «arabere» og «afrikanere» i vestlige media er også blitt kritisert som misvisende merkelapper. Konflikten er ikke rasistisk begrunnet, men bunner i en langvarig kamp mellom bønder og kvegdrivende nomader om knappe ressurser.
Historisk bakgrunn
Konflikten brøt ut mellom to grupper i Darfur. Ikke-arabiske folkegrupper som Furfolket, Masalitt og Zaghawa kom i konflikt med arabiske stammer, kollektivt kalt baggara. Disse slo seg ned i regionen som nybyggere fra begynnelsen av det 13. århundre. Begge gruppene er muslimer.
Forholdet mellom de to gruppene har imidlertid lenge vært anspent. Før kolonitiden, var det mange sammenstøt mellom Fur-kongedømmet og Baggaraene (særlig Rizeigat).
Før det 20. århundre var Darfur et sete for slavehandel. Fur-folket og arabiske slavehandlere konkurrerte om å fange slaver i regionen Bahr el Ghazal.
Siden 1958 har det vært en rekke militære diktaturer i Sudan, og etter uavhengigheten i 1956 antok regjeringen en sterkt arabisk karakter. I 1955 brøt den første sudanesiske borgerkrig ut mellom den muslimske regjeringen og den overveiende ikke-muslimske befolkningen i Sør-Sudan. Borgerkrigen fikk sin slutt med Addis Abeba-avtalen i 1972.
Selve Darfur-konflikten bunner i ulike økonomiske behov. Bønder (Fur og Masalit) og kvegdrivende nomader (arabere og Zaghawa) har ført en langvarig kamp om adgangen til og bruken av land og overflatevann.
Tidlig i 2003 anklaget to lokale opprørsgrupper – Rettferdighets- og Likhetsbevegelsen (Justice and Equality Movement) (JEM) og Sudans Frigjøringsbevegelse (Sudan Liberation Movement) (SLM) – regjeringen for å undertrykke ikke-arabere til fordel for arabere. SLM blir generelt knyttet til Fur og Masalit mens JEM er knyttet til Zaghawa i den nordlige halvdelen av Darfur.
I mars 2004 ble Hassan al-Turabi arrestert i forbindelse med påståtte kupplaner i samarbeid med JEM. Han benektet anklagene, og beskyldte samtidig regjeringen for å «tilspisse situasjonen». Regjeringen frafalt anklagene den 3. desember 2004.
Konfliktens ofre
Vestlige medier har beskrevet konflikten som «etnisk rensing» og «folkemord». Nøyaktige tall på antall døde i konflikten har vært vanskelige å fastslå, delvis fordi Sudans regjering har skapt store problemer for journalister som prøver å dekke konflikten.
I september 2004 anslo Verdens helseorganisasjon (WHO) at 50 000 var omkommet i Darfur siden konflikten tok til, de fleste av sult. I oktober oppga WHOs ledelse et anslag på 71 000 døde av sult og sykdommer alene fra mars til oktober 2004. En rapport fra det britiske underhuset hevdet i februar 2005 at mer enn 300 000 mennesker var omkommet i konflikten. FN på sin side anslo i mars 2005 at 180 000 var omkommet i løpet av de siste 18 månedene av konflikten. På dette tidspunktet hadde mer enn 1,8 millioner mennesker flyktet fra sine hjem, og 200 000 flyktet til nabolandet Tsjad.
FN har samlet inn rapporter om mellom 6 000 og 7 000 døde i kamphandlinger fra 2004 til 2007. I april 2005 estimerte den frivillige organisasjonen Koalisjonen for internasjonal rettferdighet (Coalition for International Justice) i en rapport at 400 000 mennesker har mistet livet siden konflikten ble innledet.
I en rapport fra mai 2005, publisert av Centre for Research on the Epidemiology of Disasters ved Université catholique de Louvain i Brussel, Belgia, ble det estimert at konflikten hadde kostet mellom 98 000 and 181 000 menneskeliv fra september 2003 til januar 2005, hvorav mellom 63 000 og 146 000 skyldtes direkte voldsutøvelse. Disse tallene ble i november 2006 presentert som troverdige overfor kongressen i USA av en gruppe analytikere.
Den 28. april 2006 hevdet Dr. Eric Reeves at konflikten hadde kostet mer enn 450 000 menneskeliv, men dette er ikke blitt verifisert av uavhengige kilder.
Den 21. september 2006 erklærte FN at krigen hadde kostet mer enn 400 000 menneskeliv og drevet 2 millioner mennesker fra sine hjem. Den 22. april 2008 hevdet FN at så mange som 300 000 hadde mistet livet under konflikten mellom 2006 og 2008, og at den hadde resultert i 2,5 millioner flyktninger.
Reaksjoner fra det internasjonale samfunnet
Dessuten foregår det energisk korridorpolitikk i USA og Russland, såvel som i Storbritannia og Frankrike, som motsetter seg intervensjon i land der interne stridigheter ikke er klart koblet sammen med nasjonens egne interesser (USA og Frankrike har opplevd demoraliserende tap i Vietnam såvel som i henholdsvis Somalia og Algerie). Mangelen på fungerende fredsbevarere under Rwanda- og Liberia-krisene er et ferskere eksempel.
De som har begått krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten i regionen på alle sider av konflikten vil antakelig bli holdt ansvarlig. Det er imidlertid ikke bestemt om rettsforfølgelsen skal iverksettes gjennom den internasjonale straffedomstolen eller via et spesialoppnevnt tribunal slik som det som ble benyttet etter de etniske konfliktene i Rwanda og på Balkan. Bush-administrasjonen motsatte seg bruk av den internasjonale straffedomstolen (ICC) og støttet et spesialtribunal.
Konfliktens forløp
Konflikten i Darfur begynte i februar 2003 da opprørere fra JEM og SLM angrep regjeringsstyrker og -installasjoner. Regjeringen som ble tatt på sengen, hadde svært få troppestyrker i regionen og – ettersom en stor proporsjon av de sudanesiske soldatene var av darfurisk opprinnelse – hadde mistillit til mange av sine egne avdelinger. Regjeringens reaksjon var å iverksette en flybombingskampanje for å støtte bakkeangrep av en arabisk milits, Janjaweed, som er rekruttert blant lokale stammer og væpnet av regjeringen. (Regjeringen benekter imidlertid forbindelsen til Janjaweed-militsen og kaller dem «tyver og gangstere». ) Mens konflikten har en politisk basis, har den også tilegnet seg en etnisk dimensjon der sivile bevisst har blitt gjort til mål på grunnlag av etnisitet og en økonomisk dimensjon knyttet til konkurransen mellom hyrdebefolkninger (i alminnelighet arabere) og bønder (generelt ikke-arabere) om land og vann.
I 2004 meglet Tsjad i forhandlinger i N'Djamena, som førte til avtale om humanitær våpenhvile 8. april mellom den sudanesiske regjeringen og JEM og SLM. En gruppe brøt ut fra JEM i april – Nasjonalbevegelsen for Reform og Utvikling – som ikke deltok i våpenhvile-forhandlingene eller den påfølgende avtalen. Angrep fra Janjaweed og opprørere har fortsatt etter våpenhvilen. Den afrikanske union (AU) opprettet en våpenhvilekommisjon (CFC) for å overvåke etterlevelsen av våpenhvilen fra 8. april.
Et observatørteam fra Forente nasjoner rapporterte at ikke-arabiske landsbyer ble utsatt for angrep mens arabiske landsbyer forble urørt:
Janjaweed sies også å ha brent ned dusinvis av moskeer og revet opp og bæsjet på kopier av Koranen (The Economist, 15. mai 2004).
Begge sider har blitt anklaget for å begå alvorlige menneskerettighetsbrudd inkludert massedrap, plyndring og voldtekter av sivilbefolkningen. De bedre bevæpnede janjaweedene fikk imidlertid raskt overtaket. Da våren kom i 2004 hadde flere tusen mennesker – for det meste fra den ikke-arabiske befolkningen – blitt drept og så mye som en million til hadde blitt drevet fra hjemmene sine, noe som hadde ført til en stor humanitær krise i regionen. Krisen fikk en internasjonal dimensjon da over 100 000 flyktninger strømmet inn i nabolandet Tsjad forfulgt av janjaweediske militsmenn som støtte sammen med tsjadske regjeringsstyrker langs grensen. Mer enn 70 militsmenn og 10 tsjadske soldater ble drept i et væpnet sammenstøt i april.
Krisens størrelsesorden hadde ført til advarsler om en umiddelbart forestående katastrofe med advarsler fra FNs generalsekretær Kofi Annan om at faren for folkemord var skremmende reell i Darfur. Janjaweedkampanjens størrelsesorden har ført til sammenlikninger med folkemordet i Rwanda, en parallell som hissig benektes av den sudanesiske regjeringen. Uavhengige observatører har bemerket at taktikkene som inkluderer avkapping av kroppsdeler og drap på ikke-stridende og til og med barn og spedbarn likner mer på den etniske rensingen som ble brukt i krigene i det tidligere Jugoslavia, men har advart om at regionens fjerntliggende plassering betyr at hundretusener effektivt er avstengt fra hjelp. Den Brussel-baserte internasjonale krisegruppen (International Crisis Group, ICG) har rapportert at over 350 000 mennesker potensielt kan omkomme som et resultat av sult og sykdom. Intervensjonsnettverk mot folkemord (Genocide Intervention Network) har innsamlet private donasjoner for å finansiere fredsbevarere fra Den afrikanske union i Darfur.
Juli 2004
Tidlig i juli 2004 besøkte Annan og USAs daværende utenriksminister Colin Powell Darfurregionen og oppfordret den sudanesiske regjeringen innstendig om å slutte å støtte Janjaweed-militsen. Annan beskrev reisene som konstruktive.
Den afrikanske union og Den europeiske union har sendt monitorer (per 5. juli 2004) for å observere våpenhvilen som ble undertegnet 8. april 2004. Imidlertid har Janjaweed-angrepene ikke stanset slik USA og mer nylig Human Rights Watch har bemerket.
Ifølge BBC i juli, anslår analytikere at minst 15 000 soldater ville trenges for å gjøre slutt på konflikten.
St. Johanneslogen St. Olaus til den gyldne Murskje
St. Johanneslogen St. Olaus til den gyldne Murskje er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 33) som ble opprettet den 4. desember 1980 i stamhuset i Nedre Vollgt 19 i Oslo.
Darfur-konflikten
Juli 2004
Den 23. juli 2004 vedtok det amerikanske senatet og kongressen en felles resolusjon som erklærte den væpnede konflikten i den sudanesiske regionen Darfur for å være folkemord og oppfordret Bush-administrasjonen om å lede en internasjonal innsats for å sette en stopper for det.
St. Johanneslogen St. Olaus til den gyldne Murskje
Opprettelsen ble foretatt etter en beslutning den 13. mars 1980 i Det Høye Råds møte. "Murskjeen" sprang utfra de eksisterede loger i Stamhuset som en ny, selvstendig St. Johannesloge. "Murskjeen" har et vennskapspsforhold til St. Johanneslogen Astra til de syv Hav og St. Johanneslogen St. Nikolas til det gyldne Anker, og et samarbeidsforhold med St. Andreaslogen Akershus.
Darfur-konflikten
Juli 2004
Den 30. juli ga FN den sudanesiske regjering 30 dager på å avvæpne Janjaweed og bringe dem for retten i sikkerhetsrådets resolusjon 1556. Dersom denne fristen ikke overholdes om 30 dager «uttrykker [rådet] sin intensjon om å vurdere» sanksjoner. Den arabiske liga ba om en lengre periode og advarte mot at Sudan skulle bli et nytt Irak. Resolusjon 1556 påførte også Janjaweed og andre militser en våpenembargo.
Fra den sudanesiske regjeringens synspunkt er konflikten bare en skuddveksling. Sudans president Omar Hassan al-Bashir sa, «Den internasjonale bekymringen over Darfur er i realiteten å rette skytset mot den islamske staten Sudan.» Sudan har advart Storbritannia og De forente stater om ikke å blande seg i det østafrikanske landets indre anliggender og sier at landet vil avvise enhver militærhjelp men ber om logistisk støtte.
August 2004
''
I august 2004 sendte Den afrikanske unionen 150 tropper fra Rwanda inn for å beskytte våpenhvilemonitorene. Imidlertid «inkluderte mandatet deres ikke beskyttelse av sivile.» Rwandas president Paul Kagame erklærte at «hvis det ble fastslått at de sivile er i fare da vil våre styrker helt klart gripe inn og bruke makt for å beskytte sivilister». En slik innsats ville imidlertid kreve mer enn 150 soldater. De fikk følge av 150 nigerianske tropper senere i måneden.
Fredsforhandlinger som tidligere hadde brutt sammen i Addis Abeba den 17. juli ble gjenopptatt den 23. august i Abuja. Samtalene ble gjenåpnet i et bittert klima med anklager fra SLA mot regjeringen for brutte løfter som den ga ved den lite respekterte våpenhvilen i april.
Britiske imperie- og samveldeleker 1958
De britiske imperie- og samveldeleker 1958 (British Empire and Commonwealth Games) var de sjette lekene som senere (fra 1978) ble til Samveldelekene (Commonwealth Games). De foregående fire lekene het britiske imperielekene (British Empire Games). Lekene i 1958 ble arrangert i Cardiff i Wales i Storbritannia i perioden 18 til 26. juli 1958. Det var 1122 utøvere fra 35 nasjoner som deltok i ti sporter. England ble beste nasjon med 29 gullmedaljer foran Australia med tjuesju.
Darfur-konflikten
August 2004
FNs 30 dagersfrist utløp 29. august etterfulgt av generalsekretærens rapport om konfliktens tilstand. Ifølge ham hadde situasjonen «ført til enkelte forbedringer på bakken, men er stort sett av begrenset omfang». I særdeleshet bemerket han at Janjaweed-militsen fortsatt var bevæpnet og klar til å angripe sivile (i strid med resolusjon 1556), og avvæpning av militsen har blitt begrenset til en «planlagt» reduksjon på 30 % av en av militsene, de Folkelige Forsvarsstyrker (Popular Defense Forces). Han bemerket også at den sudanesiske regjerings forpliktelser vedrørende egne væpnede styrker bare delvis har blitt implementert med flyktninger som rapporterer om flere angrep som involverer regjeringsstyrker. Han konkluderer at:
Britiske imperie- og samveldeleker 1958
Deltakende nasjoner
Det var 36 nasjoner/land/lag som deltok i lekene i 1958
Darfur-konflikten
August 2004
og råder til «en betydelig økning i den internasjonale tilstedeværelse i Darfur» for å kunne «monitorere» konflikten. Han truet imidlertid ikke og antydet heller ikke sanksjoner, hvilket FN hadde uttrykt sine «intensjoner om å vurdere» i resolusjon 1556.
September 2004
Den 13. september 2004 publiserte WHO en dødelighetsstudie for Darfur som var den første pålitelige indikator om dødsfall i Darfur. Den rapporterte at 6 000 til 10 000 mennesker døde hver måned i Darfur. Mange ble knyttet til diaré, men den betydeligste årsak til dødsfall var voldelig død for de i aldersgruppen 15 til 49. Mortalitetsratene var betydelig høyere enn kriseterskelen og var 3 til 6 ganger høyere enn de vanlige afrikanske dødsratene. Den 18. september 2004 vedtok FNs sikkerhetsråd resolusjon 1564 som presset den sudanesiske regjering til å handle raskt for å forbedre situasjonen ved å true med muligheten for oljesanksjoner i tilfelle fortsatt ikke-etterlevelse av resolusjon 1556 eller hvis regjeringen skulle nekte å akseptere utvidelsen av kontingenten av fredsbevarende styrker fra Den afrikanske union. Resolusjon 1564 etablerte også en internasjonal undersøkelseskommisjon for å undersøke brudd på menneskerettighetene og for å avgjøre hvorvidt folkemord fant sted. I kjølvannet av denne resolusjonen skulle den fredsbevarende styrken utvides til 4 500 tropper.