cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brystkreft
Brystkreft hos menn
Brystkreft rammer svært sjelden menn. Det er kun 15–20 tilfeller i året (oncolex ). Tredve prosent av menn som er rammet av brystkreft har en familiær genetisk arvelighet. Det betyr at såvel kvinner som menn i familien er rammet av brystkreft.
Genetisk disposisjon er høyere hos menn enn hos kvinner. Hos kvinner er tallet om lag fem prosent. Det vil sjelden være to menn i samme familie med brystkreft, men hvis det hender viser dette trolig en sterk grad av arvelighet.
Menn som har Klinefelter syndrom blir hyppigere rammet av brystkreft. Likevel er det ikke grunnlag for å hevde at menn som har brystkreft er mer feminine enn andre menn.
Risikoen øker med alderen. Halvparten av pasientene er over 67 år.
Phymatodes alni
Dvergløvbukk (Phymatodes alni) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norge har den en begrenset utbredelse langs kysten av Sørlandet og Østlandet.
Utseende
En liten (4-7 mm), tettbygd trebukk med et karakteristisk mønster på dekkvingene. Den kan minne om Anaglyptus mysticus men er mindre og mer tettbygd. Antennene er knapt så lange som kroppen, gulbrune på farge. Pronotum er bredere enn langt med rundede sider, svært finmt punktert og blankt svart, med mørke, oppstående hår. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, er parallellsidige, middels fint punkterte og blanke. Fargen er gulbrun i den fremste tredjedelen og i en smal stripe langs sømmen. Lenger bak er den svart med to buede, hvitaktige tverrbånd, det fremste av dem avbrutt på midten. Beina er korte og kraftige, mørke, lårene sterkt fortykkede.
Levevis
Larveutviklingen skjer i tynne, nylig døde greiner av løvtrær, særlig eik. Både hogstavfall og døde greiner som fortsatt henger på trærne kan brukes. Greinene er ofte bare 1-2 centimeter tykke. Larven lever først under barken, men gnager seg snart inn til kjernen i greina. Utviklingen tar ett år. De voksne insektene kan finnes løpende rundt på egnede greiner i mai-juni, de besøker også av og til blomster. Arten kan finnes sammen med flere andre trebukker: Phymatodes pusillus, Xylotrechus antilope, vepsebukk Clytus arietis, Anaesthetis testacea og Exocentrus adspersus.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, i Nord-Afrika og i Asia østover til Iran. I Norge finnes den langs kysten av Sør- og Østlandet.
Jacob Lerche Johansen
Jacob Lerche Johansen (født 2. september 1818 i Fredriksvern, død 19. januar 1900) var en norsk offiser og statsråd.
Militær karriere
Johansen ble sekondløytnant i marinen i 1839. 1840–42 var han elev ved militærhøyskolen, før han i 1846 ble lærer ved Sjøkrigsskolen. Denne stillingen hadde han inntil 1856, da han ble utnevnt til tøymester i marinen. I denne stillingen var han sjef for marinens artilleriverksteder og laboratorium. Marinemateriellet i Norge gjennomgikk i disse årene en betydelig utvikling; for eksempel ble det innført monitorer, riflede kanoner og undervannsminer. Johansen ble premierløytnant i 1852, kaptein i 1868. I 1870 ble han utnevnt til verftssjef og kommandant på Karljohansvern festning. Selv om han ikke hadde vært aktiv innenfor politikken ble han i 1872 utnevnt til statsråd og sjef for Marine- og postdepartementet, som Ole Jacob Brochs etterfølger. I 1879 ble han kontreadmiral.
Statsråd
Som statsråd sto Johansen nokså isolert i forhold til de andre statsrådene. Flere ganger truet han med å gå av, første gang i 1873. I april 1880 fikk hans marinebudsjett hard medfart i Stortingets militærkomité, og Johansen truet igjen med å gå av. Som sjef for marinedepartementet hadde han store vanskeligheter med å få sine budsjetter vedtatt, siden venstrepartiet i Stortinget ønsket å redusere bevilgningene til forsvaret, og dessuten brukte bevilgningsnektelser som et våpen mot regjeringen. I 1877 fikk han imidlertid gjennomført en plan for utviklingen av Norges kystforsvar. Postvesenet, telegrafvesenet, havnevesenet og fyrvesenet hørte også inn under hans departement.
Ved riksrettsdommen 29. mars 1884 var Johansen den eneste av statsrådene som bare ble dømt til bøter, ettersom han hadde stemt for sanksjon i statsrådssaken i 1880. Han fikk en bot på 8 000 kroner og kunne gå inn i Aprilministeriet under Christian Homann Schweigaard, men gikk av før dette ministeriet falt. Han fikk avskjed med vartpenger 28. mai 1884, og ble etterfulgt av Johan Koren (Bøicke Johan Rulffs Koren). Siden levde han som privatmann.
28 Bellona
28 Bellona er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 1. mars 1854 av Karl Theodor Robert Luther fra Sternwarte Bilk i Düsseldorf. Den er oppkalt etter den romerske gudinnen Bellona.
Vinjes Transport
Historie
A. Vinjes vognsmandsforretning ble etablert i Nordre gate 1 i Trondheim, ved Adresseavisens nåværende gård den 1. juli 1889. I 1896 ble gården Apotekerveita 8 kjøpt og virksomheten flyttet dit. Forretningen hadde på det tidspunktet seks hester og eiendommen ble bygget om til vognmannsgård med 10 spilltau. Ugifte kusker og stallkarer bodde i gården og hadde kost og losji hos vognmannen. I 1907 hadde antall hester økt til 15 og den gamle stallen ble revet til fordel for en ny stallbygning i mur. I 1912 var en oppe i 22 hester. Naboeiendommene Apotekerveita 6 og Apotekerveita 10 ble ervervet i 1910 for å gi gode forhold både for hester og kjøretøyer.
På begynnelsen av 1900-tallet blomstret turistkjøringen opp etter hvert som turistskip begynte å besøke Trondheim. Dette var turer som ble ordnet gjennom det norske Bergs Bureau i Paris. Turistene betalte med kuponger som ut på høsten ble sendt til Frankrike for å løses inn. Da reisebyrået Thomas Cook for alvor kom inn i bildet, var det Vinjes som ble den faste forbindelsen og administrerte all kjøring under turistskipenes opphold i byen. Ved ankomst av turistskip ventet Vinjes landauere i Ravnkloa for å ta turistene på den tradisjonelle turen om Fossestuen til Fjellseter. Av reisehåndboken over Norge i 1912 fra Bennett Reisebureau var vognmand Vinje anbefalt drosje i byen.
Antons sønn Oscar S. Vinje, trådte inn i firmaet i 1904, og det ble hans oppgave å motorisere driften. Han var tidlig ute på dette feltet, med chaufførskole i Kristiania i 1913 og norsk sertifikatnummer 675. I 1914 ble de to første drosjebilene kjøpt og satt inn i trafikken. Byens andre bilholdeplass ble opprettet i Søndre gate og det fantes totalt fire drosjebiler i byen på denne tiden. Den første holdeplassen var på Torvet og den tredje kom litt senere på Verftstomta. Fremdeles stod hestedrosjene for det meste av trafikken.
I 1917 var det slutt med bensintildeling. Vinjes biler ble utstyrt med store rørgrinder på taket, og i disse ble store impregnerte sekker av lakenlerret plassert. Vanlig lysgass var drivstoff og påfyllingen fant sted fra gassrør i gaten. I tiden etter første verdenskrig var både hest og bil vanlig i bruk. Men den ene etter den andre byttet ut hest og vogn med lastebil og fikk sin del av velstandsutviklingen. I 1919 startet selskapet Vinjes Ambulansetjeneste med driftsavtale Trondhjems sykehus. I samme år ble Westermannsveita 4 kjøpt for å skaffe leiligheter for faste sjåfører. Samtidig var det i Apotekerveita 8 stallplass til 20 hester, vognboder, verksted og garasjer, møbellager m.m. Bygningsmappen til Apotekerveita 8 viser en blanding av tegninger og søknader for ombygging av staller, vakt- og forværelse. Så sent som i 1953 bodde det ikke mindre enn åtte familier i gården.
Fra 1924 hadde selskapet rutebiltrafikk og den første bussruten gikk til Fjellseter og Skistua. Fra 1930 ble rutene til Wullumsgården, Sverresli og langs Vestoppfarten bygget opp. Også ruten til Brøttem ved Selbusjøen ble drevet av Vinjes i ti år. Rutebilbransjen gjennomgikk en rivende utvikling fra 1930 og Vinjes rutebilkontor i Dronningens gate 16 var etter hvert betjent hele dagen. Okkupasjonstiden var en vanskelig tid for alle i transportbransjen. Bilparken kunne ikke fornyes og generatordrift, rasjonering, restriksjoner og varemangel preget hverdagen. Oscar S. Vinje greide å holde både de livsviktige sykebilene og de andre avdelingene i gang.
Nye bestemmelser gjorde det nærmest umulig å drive rutebiltrafikk som ledd i en allsidig transportforretning. Rutebilene ble derfor skilt ut som eget selskap og overtatt av Anton J. Vinje, sønn av Oscar. Samferdselsmyndighetenes krav om større enhet i rutebiltrafikken presset snart selskapet inn i en større sammenslutning. Dette fikk navnet AS Busstrafikk, som siden ble en del av Trondheim Bilruter. I 1945 hadde Vinje seks hester som ble brukt til blant annet brudekjøring og begravelsesvogner. I 1949 hadde selskapet seks hester, 23 biler og 40 ansatte. I 1953 ble de tre siste hestene tatt ut av tjeneste etter 65 sammenhengende år.
På starten av 1950-årene hadde det blitt trangt i Apotekerveita og den gamle fordel ved den helt sentrale beliggenhet var i noen grad oppveid av trafikkmessige problemer. Forhandlinger med Adresseavisen resulterte i et makebytte. Vinjes Transport fikk overta fem mål tomt i Nardovegen 6 mot å gi avkall på sine eiendommer i Apotekerveita. I dag er noe av virksomheten til Vinjes Transport fremdeles lokalisert på Nardo, mens hovedkontoret og det meste av virksomheten ligger på Østre Rosten. I tillegg har Vinjes Transport underavdelinger i Verdal, Orkdal, Selbu og ved Batnfjordsøra.
Vinjes Ambulansetjeneste
Vinjes Ambulansetjeneste ble etablert av Oscar S. Vinje i 1919 og hadde driftsavtale med Trondhjems sykehus, Regionssykehuset og St. Olavs hospital. Selskapet hadde også driftsavtaler med Rikstrygdeverket og Sør-Trøndelag fylkeskommune. Avtalene omfattet i tillegg til Trondheim også Klæbu og Malvik. I 2005 og 2008 ble det i tillegg inngått avtale med henholdsvis Orkdal og Selbu. I Trondheim var det for øvrig også tjeneste med legevaktbiler. Ambulansetjenesten hadde på det meste 85 ansatte og dekket rundt 60 % av alle ambulanseoppdrag i Midt-Norge. Det statlige regionale helseforetaket Helse Midt-Norge overtok driften av ambulansetjenesten i 2013.
Grenada under Sommer-OL 1984
Grenada under Sommer-OL 1984. Seks sportsutøvere, fire menn og to kvinner fra Grenada deltok i to sporter, friidrett og boksing under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var første gangen Grenada deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
7. juni
Navnedag
Robert, Robin.
Fødsler
Se flere som er født 7. juni i Kategori:Fødsler 7. juni.
Dødsfall
Se flere som døde 7. juni i Kategori:Dødsfall 7. juni.
Tornefuglene
Tornefuglene (engelsk: The Thorn Birds) er en bestselgende roman av Colleen McCullough som ble publisert i 1977.
I 1983 ble boken tilpasset en mini-serie som gikk på TV. Den ble USAs nest mest sette mini-serie av alle tider. Serien ble produsert av TV-veteranen David L. Wolper.
Både boken og mini-serien fant sted på en fiktiv sauestasjon i villmarken i Australia og fokuserer historien på familien Cleary og spenner over en periode på 54 år fra 1915 til 1969.
Handling
Historien begynner i New Zealand den 8. desember 1915, og Meghann "Meggie" Cleary feirer bursdag som den eneste datteren til Padriac ("Paddy") en irsk gårdsarbeider, og Fiona ("Fee") hans kone. Familien inkluderer også hennes fem eldre brødre. Hennes favoritt-bror er den eldste, Frank, en opprørsk ung mann som ønsker å begynne som smed. I motsetning til de andre brødrene, har Frank svart hår og øyne, antatt å være arvet fra deres oldemor fra Maori.
Paddy har en velstående søster, Mary Carson, enke som bor i New South Wales, Australia - på Drogheda, en enorm sauestasjon. En dag mottar Paddy et tilbud fra Mary om jobb på eiendommen hennes. I 1921 flytter hele Cleary-familien fra New Zealand til Australia. I Drogheda møter de snart Ralph de Bricassart, en ung, dyktig og ambisiøs prest. Som straff for å fornærme en biskop, har han blitt forvist til et avsidesliggende sogn i byen Gillanbone - i nærheten av Drogheda. Ralph har blitt venn med Mary Carson, og håper at en stor donasjon fra henne til den katolske kirken kan frigjøre ham fra hans eksil.
Franks forhold til faren hans, Paddy, har aldri vært fredelig. De to slåss ofte om Fees oppmerksomhet. Paddy forteller Frank at han ikke er hans biologiske sønn. Det avsløres at Fee, datteren til en fremtredende New Zealand-borger, hadde en affære med en gift politiker. Resultatet, Frank, var allerede atten måneder gammel når Fee giftet seg med Paddy. Fee føder senere tvilling-gutter, James og Patrick, men viser veldig liten interesse for sønnene sine. Kort tid senere dør Meggies elskede lillebror, Hal. Med Frank borte og Hal død, klamrer Meggie seg til Ralph de Bricassart, som har vært hennes konstante mentor og venn. Når hun blir en voksen kvinne, begynner noen å stille spørsmål ved deres nære forhold, inkludert Ralph og Meggie selv.
Mary Carson, motivert av misunnelse, utarbeider en plan for å skille Ralph fra Meggie. Maggie skriver ett nytt testamente, som avslører den egentlige størrelsen på hennes rikdommer. Drogheda er ikke sentrum for hennes formue, slik Ralph og Paddy lenge har trodd, men er bare en hobby. Maggies rikdom kommer fra et gigantisk finansimperium, verdt over tretten millioner pund. Størrelsen på hennes legat kan garantere Ralphs raske vekst innenfor kirken. Hun tvinger derfor Ralph til å velge mellom Meggie, eller hans egen ambisjon. Hun sørger også for at hennes bror og alle barnebarna hans får et hjem på Drogheda så lenge noen av dem lever. Ralph reiser kort tid senere til Sydney, for å begynne sitt nye liv.
The Thorn Birds
Bismer
Bismervekt er et enkelt, flyttbart redskap for veiing. Bismervekten har en vannrett arm med et opphengspunkt. Vekten er ulikearmet med et lodd på den ene siden av opphenget og en skål eller krok for det som skal veies på den andre. Det finnes to typer bismervekter: På romersk bismervekt er loddet flyttbart langs den lengste, graderte delen av vektarmen. På nordiske bismervekter står loddet fast i den ene enden og objektet henges opp i den andre. Vekten holdes oppe i et forskyvbart oppheng. Opphengets posisjon ved likevekt leses av på den graderte skalaen. En enkel bismere av nordisk type kan være laget av en trestang med lodd i ene enden, en snorløkke til oppheng og objektet hengt opp i den andre enden. Snorløkka flyttes til en finner likevekt.
På begge typer vil merker langs vektens arm angi hva objektet veier. Vektenheten bismerpund har direkte sammenheng med bismervekten, det samme kan sies om vektenheten mark.
Vektarmen hadde 24 merkestreker hvor ett merke tilsvarte 249 gram. To merker ble kalt pund eller skålpund. Vanligvis hadde en bismervekt kapasitet på ett bismerpund, 5,977 kg, 24 merker.
Bismeren fungerte på samme måte som punderen der sistnevnte kunne veie langt tyngre varer eller gjenstander. Bismeren var vanligvis begrenset til et bismerpund (vel 5 kg), mens punderen kunne veie over 100 kg vare. Bismere og pundere ble brukt til å veie blant annet smør, kjøtt, fisk, korn og mel. Mer verdifulle varer som edelmetall, silketråd og krydder ble veiet på mer nøyaktige skålvekter.
Navnet bismer har trolig opphav i slaviske språk som i sin tur kan ha lånt ordet fra tyrkisk. På engelsk kalt bismar, på dansk bismer, på tysk besemer (eller desemer) og på gammel svensk bisman. Bismerer har i stor grad blitt laget av tre og det finnes begrenset arkeologisk materiale. Fra rundt 1500 ble bismerene etterhvert laget av jern etter pålegg fra myndighetene.
Forskjellige verdier
Fra 1683 var 1 bismerpund = 12 pund (= 24 merker) = 5,997 kg. Lov av 28. juli 1824 satte 1 bismerpund =5,977 kg.
Skjolds Plads metrostasjon
Skjolds Plads er en metrostasjon på Københavns metro. Skjolds Plads stasjon ligger i Haraldsgade, med hovedtrapp ut mot Tagensvej. Den blir betjent av Linje M3 på Cityringen.Før Nordhavnslinjen ble åpnet i april 2020 ble den også betjent av linje M4.
Skjolds Plads Station ligger i takstsone 1.
Byggingen vil begynne i midten av 2010 med ledningsarbeider og arkeologiske utgravninger. Selve utgravningen forventes å begynne i slutten av 2011 og stasjonen forventes å stå ferdig i starten av 2016.
Gåsøya/Geitholmen naturreservat
Gåsøya/Geitholmen naturreservat ligger nord for Skogsøya i Øksnes kommune i Nordland. Naturreservatet består av Gåsøya, Geitholmen og flere andre små holmer og skjær. Området har et areal på 6 655 dekar, hvorav 6 170 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta en rik hekkebiotop for sjøfugl.
Tubbergen
Tubbergen er en kommune i den nederlandske provinsen Overijssel.
Steenwijkerland
Steenwijkerland er en kommune i den nederlandske provinsen Overijssel. Steenwijkerland ble til i 2001 og består av de tidligere kommunene Brederwiede, Steenwijk og IJsselham. Den nederlandske seilbåttypen giethoornse punter også kjent som gieterse punter (en lokal variant av den nederlandske punteren), kommer fra landsbyen Giethoorn i Steenwijkerland.
Tore Sagen
Tore Sagen (født 7. november 1980 i Oslo ) er en norsk programleder, skuespiller, komiker og stand-up-artist.
Han er bror til programleder Steinar Sagen, og vokste opp på Holmlia i Oslo. Han gikk på Holmlia ungdomsskole og Nordstrand videregående skole, og var med to år på Nordstrandrevyen som lystekniker. Han fikk deretter jobb som redaksjonsassistent i NRK P3 og fikk sin første reporterjobb i programmet Holger Nielsens Metode. Samtidig begynte han på en utdannelse ved Westerdals Reklameskole, men avbrøt denne da han fikk full stilling som produsent i radioprogrammet Kyrre med Kyrre Holm Johannessen som programleder. Han medvirket også i radioprogrammet Onkel Happy sammen med Steinar Sagen og Håvard Lilleheie.
Han er gift med programleder Live Nelvik.
Twenterand
Twenterand er en kommune i den nederlandske provinsen Overijssel.
Villandskarene
De fire eldste var sønner av Ola Tolleivson Uppsata, eller Blank-Ola (1668–1724, mens de fire yngste var sønner av Ola Larsson Fossgard (1694–1753). Alle var svært sterke, og kjente for sine mange slagsmål.
Sønnene til Blank-Ola:
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Dette er en liste over norske mestvinnende deltagere i vinter-OL siden starten i 1924.
Villandskarene
Sønnene til Ola Fossgard:
Også om barna til disse åtte finnes det sagn.
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Listen sorterer etter antall gullmedaljer, deretter sølv og bronse, som forøvrig tilsvarer IOKs måte å rangere medaljelister på. Alle nordmenn med minst en gull- og to sølvmedaljer i vinter-OL inkluderes.
Oppdatert per Vinter-OL 2022 {{legend|lightblue|Aktive utøvere}}
Trollspinner
Trollspinner (Harpyia milhauseri) er en sommerfugl som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Denne arten forekommer ikke i Norge, nærmest finnes den i Småland i Sverige, men den ser ut til å være i spredning. Som mange andre arter i familien tannspinnere (Notodontidae) har den en merkelig utseende larve.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 42 – 53 mm), kraftig, lyst grå spinner som neppe kan forveksles med noen annen nordisk art. Hodet er nokså lite. Antennene er ca. 1/3 så lange som forvingen, fjærformet hos begge kjønn, smale hos hunnen og ganske brede hos hannen. Som hos de fleste Heterocampinae er den ytterste tredjedelen av antennene trådformede. Brystet er lysegrått på sidene, nokså mørkt brunt foran, og i et kileformet område i midten som er ganske smalt foran, men dekker hele brystets bredde i den bakre delen. Hos hannen er det i tillegg to lyse lengdestriper midten. Bakkroppen er kledt med ganske lange, lysbrune hår, på ryggsiden med diffuse tverrbånd av blekere hår. Forvingen er avlang og temmelig smal, ganske tynt kledt med skjell, grå på farge. I den ytre delen er det et krumt, ofte utydelig, grågult tverrbånd. Bakkanten er mørkebrun i nesten hele vingens lengde. Bakvingen er hvit med en sjokoladebrun flekk ved bakhjørnet, ytterkanten er noe mørkere. Larven er kort og kraftig, skarpt grønn, ryggsiden delvis brun. Hodekapselen er uvanlig stor og brun. På ryggsidene av det fjerde til og med åttende kroppsleddet sitter gaffeldelte, kjøttfulle utvekster, der den på det fjerde leddet er større enn de andre. De to siste leddene er forstørret, og holdes opp fra underlaget. Begge har spisse utskudd som til sammen danner en firkant. Larven sitter som oftest med kroppen i S-form.
Levevis
Trollspinneren finnes i varme, lysåpne skoger med innslag av eik. Larvene lever først og fremst på sommereik (Quercus robur), noen ganger også på bøk (Fagus sylvatica) eller andre løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr i mai – juni, oftest bare en kort periode på kvelden. De kommer gjerne til lys, spesielt hannene. Etter paringen legger hunnen 150 – 200 egg i små grupper på bark eller kvister, mest høyt oppe i kronene på eiketrær. Larvene lever enkeltvis og holder seg på undersiden av bladene. Det merkelige utseende gjør at de ligner visne blader. Larven er utvokst i august. Den kryper da noe nedover på stammen og spinner en kokong av silke og opptygget bark, plassert i en barksprekk. Kokongen er hard og motstandsdyktig, og man kan fortsatt finne den flere år etter at puppen er klekket – dette er gjerne den mest effektive måten å registrere arten på, da både larver og voksne er vanskelige å finne. Puppen har en spiss tagg på undersiden som den bruker til å skjære ut et rundt vindu i kokongen når den skal klekke – på dette kan man kjenne utklekte kokonger av denne arten fra andre arter.
Utbredelse
Trollspinneren forekommer i Sør- og Mellom-Europa østover til Volga og Moskva-området. I Norden er den kjent fra øyene og det østlige Jylland i Danmark, og fra Öland, Småland, Blekinge, Östergötland og Skåne i Sverige. I Sverige ble den tidligere regnet som en stor sjeldenhet, men den har blitt funnet i en god del nye områder de siste årene. Etter alt å dømme er arten i spredning, men de nye funnene kan også komme av at man er blitt bedre til å registrere denne arten.
Bhutan under Sommer-OL 1984
Bhutan under Sommer-OL 1984. Seks sportsutøvere, tre menn og tre kvinner fra Bhutan deltok i bueskyting under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var første gangen Bhutan deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Wierden
Wierden er en kommune i den nederlandske provinsen Overijssel.
Julian Francis
Julian Wentworth Francis (født 31. oktober 1946) er en bahamansk økonom.
Han var sentralbanksjef for Bahamas' sentralbank fram til juni 2005, da Wendy Craigg overtok denne stillingen. Han gikk da til en lederstilling i Bahamas' havnemyndigheter. Francis begynte hos sentralbanken 1. juli 1993, og var sentralbanksjef fra 1997.
I 2000 utnevnte dronningen av Bahamas Francis til kommandør (CBE) av Order of the British Empire for innsats for finansnæringens vekst og utvikling.
Kvakk-slekten
Kvakkslekten er en oppdiktet slekt i Disney-tegneseriene.
Slekten er mest kjent for sin stamfar Kornelius Kvakk, som var Andebys grunnlegger. Hans sønn Clinton Kvakk grunnla den verdensomspennende speiderorganisasjonen Hakkespettene, og var far til Bestemor Duck. Hun giftet seg med en bonde ved navn Hilmar Duck som var en etterkommer av den legendariske sjørøveren Sortebill Duck.
Clinton Kvakk
Clinton Kvakk var Kornelius Kvakks sønn, og er mest kjent som grunnleggeren av speidergruppen Hakkespettene. Clinton ble skapt av Don Rosa i 1992, da kun nevnt med navn i historien Visdommens voktere. Han er oppkalt etter Bill Clinton.
I andre halvdel av 1800-tallet hadde han sammen med kona Gjertrud Godvilje en egen butikk i Andeby, «Gjertruds Oase», som var kjent for sin utmerkede iskrem. De var foreldre til Bestemor Duck og Konrad Kvakk. Ifølge Don Rosas personlige notater levde Clinton ca. 1830–ca. 1910.
Bestemor Duck
Bestemor Duck (i norske oversettelser har fornavnet variert, de vanligste er nok Anna og Elvira) er Donald Ducks bestemor og Duck-familiens overhode. Hun var gift med Hilmar Duck, og ble mor til Didrik, Dora og Eddy. Hun bor på en gård utenfor Andeby.
Hun opptrådte for første gang i avisstripen for 27. september 1943, skapt av Bob Karp og Al Taliaferro.
Konrad Kvakk
Konrad Kvakk er gift med Gretchen Gans, og far til Casi Kvakk og fetter Anders. Han prøvde seg som gullgraver i Klondike, og solgte Daudhestbakken til Skrue McDuck.
Han ble skapt av Don Rosa, og opptrådte for første gang i Siste hundeslede til Dawson, første gang utgitt i Uncle Scrooge Adventures nr. 5 i 1988.
Fetter Anders
Fetter Anders eier en kvegranch. Han ble skapt av Carl Barks, og opptrådte for første gang i Den fødte cowboy, først utgitt i Walt Disney's Comics & Stories nr. 55 i 1945.
Casi Kvakk
Casi Kvakk er gift med Gunnar Gås, og mor til Guffen. Hun ble for første gang nevnt i avisstripen for 9. mai 1938, laget av Bob Karp og Al Taliaferro.
Guffen
Guffen er gårdsarbeider hos Bestemor Duck. Han er kjent for å være lat og glad i mat.
Han opptrådte for første gang i avisstripen for 9. mai 1938, laget av Bob Karp og Al Taliaferro.
Se også
Pistacchio Coot Wouter Waterhoen
Jill Johnson
Jill Anna Maria Werner Johnson (født Johnsson 24. mai 1973 i Ängelholm i Sverige) er en svensk country- og popsanger. Hun deltok i 1998 i den svenske Melodifestivalen, der hun vant med låten «Kärleken är», hvoretter hun representerte Sverige under Eurovision Song Contest samme året og nådde tiendeplass.
Jill Johnson giftet seg med den svenske musikeren Håkan Werner i 1999. De ble skilt i 2016.
Blåpraktvannymfe
thumb|upright 1.2|Hunnen har nesten klare vinger Magne Flåten thumb|upright 1.2|Under paringen danner de en hjul- eller hjertefigur. Magne Flåten
Blåpraktvannymfe (Calopteryx virgo) er en vannymfe som tilhører familiegruppen praktvannymfer (Calopterygidae).
Utbredelse
Blåpraktvannymfe er utbredt i Europa, øst gjennom Asia til Japan. Den finnes i Sibir, men ikke lengst nord. I lavlandet i det sørøstlige Norge, fra Hedmark rundt kysten til Hordaland, men mangler nord på Vestlandet. Finnes på egnede lokaliteter i Trøndelag.
Utseende
Kjønnene er ulike. Hannen har metalisk blå kropp og glinsende blå vinger ved roten og ut mot spissen. Hunnene har brunlig kropp og brunlige vinger.
Vingene holdes bakover kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 60 og 70 millimeter.
Levevis
Nymfene lever i bekker og små elver i lavlandet, med renere bunn av sand eller grus. De voksne (imago) Blåpraktvannymfene finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Blåpraktvannymfe har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte vannymfen  blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Flygetiden er fra slutten av juni til ut august.
Espen Møkkelgjerd
Espen Møkkelgjerd (født 16. oktober 1979) er en norsk frisbeeutøver. Han har blant annet vunnet flere norgesmesterskap i frisbeegolf. Han har i 2015 deltatt i blant annet Oslo Open, Sula Open, Scandinavian Open og European Open, han har en PDGA-Rating på 996, per. 23. juni 2015.
Ingebjørg Håkonsdatter
Ingebjørg eller Ingeborg Håkonsdatter (1301-ca 1360, senest 1364) var en norsk prinsesse, datter av kong Håkon V Magnusson av Norge (sønn av Magnus Lagabøte) og Eufemia av Arnstein. Ingebjørg ble gift med svenske hertug Erik Magnusson av Södermanland. Hun kalles Ingebjørg eller Ingeborg på moderne norsk, og kalles Ingeborg i Sverige.
Biografi
Ingebjørg var fra tidlig alder forlovet med hertug Erik Magnusson. Da Erik krevde bryllup i 1308, vegret kong Håkon å gi bort sin datter, ettersom han allerede hadde støttet Eriks bror, kong Birger Magnusson av Sverige, i den svenske maktkampen kjent som Håtunaleken. Den norske kongen så rimelig nok ikke med blide øyne på en som utfordret kongsmakten, selv i et naboland.
Erik gjorde senere en pilegrimsferd til Wien og hevet deretter sin forlovelse med Sofia av Mecklenburg-Werle (død 1339), søsterdatter til kong Erik Menved av Danmark. Deretter presset han på for sin forlovelse med Ingebjørg, hvilket han klarte å gjennomføre, til tross for at han hadde brutt alle sine løfter til Norges konge og nylig vært i krig med ham. Erik og Ingebjørg ble gift i 1312 i Oslo. Ingebjørg var da 11 år gammel og fødte sitt første barn, en sønn, da hun var 15 år gammel.
Etter Eriks død i Nyköping fikk Ingebjørg Varberg slott som bosted, samt Axvalls slott og len i Vestergøtland, foruten Hunehals sør for Kungsbacka. Hennes sønn, tronfølgeren Magnus Eriksson, vokste opp på Varbergs slott under hennes overoppsyn. Sønnen ble norsk konge i 1319, etter at morfaren, kong Håkon V Magnusson, døde i 1319. Samme år ble han i Uppsala også valgt til svensk konge, sittende på armen til riksstyreren Mats Kettilmundsson. Norge og Sverige var da i offisielt forent i en personalunion, og gjennom Oslotraktaten ble de nærmere detaljene regulert. Ingebjørg fikk etter kongevalget sitte i det svenske riksrådet.
På Varbergs slott omga hun seg med hoff av hertug Eriks tidligere medhjelpere, blant andre dansken Knut Porse, hertug av Halland og Estland, som hun giftet seg med i 1327, men denne lykken ble kortvarig, da han døde allerede i 1330.
Segl
Hennes segl er kjent fra flere dokumenter og har et flott gravert og særpreget seglbilde. Det viser både den norske løve med øks og folkungeættens opprette løve lagt på skråbjelker - begge i form av lansefaner eller våpenbanner som blir holdt av en kvinneskikkelse med hodeklede og åpen krone og kledd i lange gevanter. Nedenfor armene hennes og på hver side er det en tønnehjelm med hjelmtegnene til hver av de to slektene. Seglets omskrift er
29 Amphitrite
29 Amphitrite er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 1. mars 1854 av Albert Marth fra George Bishop's Observatory, Regent's Park i London. Den er oppkalt etter den greske gudinnen Amfitrite.
UFC 67
UFC 67: All or Nothing var et MMA-arrangement i regi av UFC i Las Vegas, Nevada, USA 3. februar 2007. UFC 67 var det første arrangementet siden UFC 60 som ikke inneholdt en tittelkamp. Travis Lutter var satt opp i en tittelkamp mot Anderson Silva, men veide 1 kg for mye og kampen ble endret til en vanlig kamp. Matt Serra var også satt opp i en tittelkamp mot weltervekt tittelholder Georges St-Pierre, men på grunn av en kneskade på St-Pierre ble den kampen utsatt. UFC 67 markerte òg UFC debut for fremtidig lett tungvekt tittelholder Lyoto Machida, samt tidligere PRIDE FC veteranene Mirko Filipović og Quinton Jackson.
I livets vår
I livets vår er en svensk stumfilm fra 1912 regissert av Paul Garbagni.
Handling
Et morløst barn har en omtumlende tilværelse, men hun blir etter hvert en berømt internasjonal operasangerinne. Fortid og nåtid møtes når hun opptrer på sitt opprinnelige hjemsted.
Om filmen
Filmen hadde premiere 16. desember 1912 på kinoen Victoria i Malmö. Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö med eksteriører fra Stockholm med omegn av Willi Neumaier. Filmen bygger på August Blanches roman Första älskarinnan som ble gitt ut i 1848.
30 Urania
30 Urania er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. juli 1854 av John Russell Hind fra George Bishop's Observatory, Regent's Park i London. Den er oppkalt etter musen Urania fra gresk mytologi.
8. juni
Navnedag
Renate, René.
Fødsler
Se flere som er født 8. juni i Kategori:Fødsler 8. juni.
Dødsfall
Se flere som døde 8. juni i Kategori:Dødsfall 8. juni.
Trần-dynastiet
Trần-dynastiet (hán việt: 陳朝; Trần Triều; vietnamesisk: Nhà Trần) var et keiserdynasti i Vietnams historie som styrte Vietnam, da kjent som Đại Việt, fra 1225 til 1400. Riket sto imot tre mongolske invasjoner i det trettende århundret, og under de to siste invasjonene ble Trần-dynastiets styrker kommandert av Trần Hưng Đạo, som har blitt særlig kjent for seieren i det tredje slaget på Bạch Đằng. Rikets hovedstad var Thăng Long (i dagens Hà Nội) fram til 1397 og deretter Thanh Hóa.
Trần-dynastiet ble opprettet på månekalendernes første dag i den tolvte måned i 1225, da Trần Cảnh overtok tronen fra Lý-dynastiets siste hersker, Lý Chiêu Hoàng, etter at hans onkel Trần Thủ Độ, Trần-klanens leder, hadde fått Trần Cảnh, den senere Trần Thái Tông, til å gifte seg med keiserinneregenten Lý Chiêu Hoàng, Lý-klanens siste keiser og den eneste kvinnelige keiserinneregenten i landets historie. Trần Thủ Độ beholdt den egentlige makten som regent fram til han døde i 1264. Trần-dynastiet gjennomførte en maktsentralisering slik at skatteinndrivelse og utskrivning til militærtjeneste kunne effektiviseres. De første Trần-keiserne abdiserte frivillig til fordel for sine sønner, og den pensjonerte keiseren fungerte da som rådgiver for sin sønn.
Etter de mongolske invasjonene i 1257, 1285 og 1287 gikk Đại Việt med på å betale skatt til og anerkjenne overherredømmet til Yuán-dynastiet for å unngå fremtidige konflikter. Etter de tre invasjonene opplevde riket en lengre fredsperiode under Trần Anh Tông, Trần Minh Tông og Trần Hiến Tông, og ekspanderte sørover på bekostning av Champariket.
Under styret til Trần Dụ Tông på midten av 1300-tallet ble riket svekket av oversvømmelse, tørke og sykdommer og mislykkede militære felttog mot Lan Xang og Champa. Dette førte til at Champa vokste seg sterkere, og under kong Po Binasuor (Chế Bồng Nga på vietnamesisk) hadde de midlertidig militær framgang, og plyndret Thăng Long i 1371 og 1378.
Dynastiet hadde styrt i tilnærmet 175 år da det ble styrtet på månekalendernes tjueåttende dag i den andre måned i 1400, da den fem år gamle keiseren Trần Thiếu Đế ble tvunget til å abdisere til fordel for sin morfar Hồ Quý Ly, som grunnla det kortvarige Hồ-dynastiet. Sju år senere ble landet okkupert av Míng-dynastiets Kina i omtrent tjue år før opprørslederen Lê Lợi beseiret kineserne og opprettet Lê-dynastiet.
De første Trần-keiserne var buddhister, og buddhismen ble regnet for å være rikets statsreligion, men konfucianismen fikk etter hvert sitt mer innflytelse, og daoismen var også representert. Trần-litteraturen ble regnet som overlegen den tidligere Lý-litteraturen både i kvalitet og kvantitet. For første gang ble litteratur skrevet på vietnamesisk, skrevet med chữ nôm (hanzi), og det første vietnamesiskspråklige diktet ble skrevet av embedsmannen og offiseren Hàn Thuyên i 1282. Tidligere hadde all litteratur blitt skrevet på klassisk kinesisk. Flere Trần-keisere var også dyktige diktere, som Trần Minh Tông og Trần Nhân Tông. Sammen med Lý-dynastiet regnes Trần-dynastiet som en gullalder for vietnamesisk musikk og teaterkultur. Selv om teatret lenge ble sett ned på, fikk det en voldsom utvikling mot slutten av dynastiets styre. Et eksaminasjonsystem ble opprettet basert på det kinesiske, og den første av totalt fjorden eksaminasjoner ble holdt i 1232, den siste i 1347.
Fylkesvei 2630
Fylkesvei 2630 går mellom Sundbrua og Sandbu i Vågå kommune. Veien er 2,7 km lang. Veien var tidligere en del av riksvei 15 før riksveien ble lagt utenom Vågåmo sentrum.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 452 (Oppland).
Frances Sternhagen
Frances Hussey Sternhagen (født 13. januar 1930 i Washington, D.C., USA) er en amerikansk skuespillerinne. Sternhagen har dukket opp i mange teateroppsetninger, filmer, og TV-serier siden 1950-tallet. Hun vant en Saturn Award for beste kvinnelige birolle i 1981 for filmen Outland.
Trygve Mathiesen
Trygve Mathiesen (født 14. januar 1962 i Oslo) er en norsk forfatter og musiker.
Artist
Mathiesen har tidligere spilt i bandene Squirms, Negativ/Positiv, i Angst, LiK, Nekropolis, Søvn og Ym:Stammen og spiller i dag i et gjenforent Nekropolis.
Journalist- og forfattervirke
I perioden 1978-1984 ga Mathiesen ut en rekke punkfanziner, som Illegal, Bored Teenagers, '79-Kriser og Zink. I 2000-2001 var han ansatt som nyhetsredaktør i musikkavisen puls.no, før han var redaktør for spot.no fra september 2001 fram til mars 2003.
I 2007 utga Vega forlag Mathiesens bok Tre Grep og Sannheten – Norsk Punk 1977-1980, om norsk punks historie fra årene 1977 til og med 1980.
MajorStudio
MajorStudio AS er et norsk selskap som driver plateselskapet Majorselskapet. Selskapet har forretningskontor i Bøverbru.
MajorStudio AS omfattet også et musikkforlag som bar navnet MajorForlaget. Med virkning fra 1. januar 2016 ble MajorForlaget overdratt til Norsk Musikforlag.
Trygve Mathiesen
Journalist- og forfattervirke
I november 2011 utga Mathiesen boka Fra hardcore til A-ha – Norsk postpunk 1980-1985, som har fått skarp kritikk for metodiske svakheter. Mathiesen ble blant annet anklaget for å ha gjengitt tilfeldige samtaler som intervjuer, brukt fotografier uten tillatelse og for å ha gitt seg selv en ufortjent fremtredende rolle i norsk musikkhistorie. Musikeren Morten Jørgensen fra bandet Morten Jørgensen og Spekkhoggerne gikk så langt som å opprette en egen blogg for å påvise feil og mangler i Mathiesens bøker.
MajorStudio
MajorStudio AS startet som TUMA Holding i 1988, men endret navn til MajorStudio i 1990 da det kjøpte et studio på Majorstuen. Samtidig kom Jan Paulsen inn i selskapet som daglig leder, noe han har vært siden. Sammen med Øyvind Staveland er Paulsen hovedaksjonær i selskapet. Torbjørn Økland, Carl Øyvind Apeland og Rita Eriksen har mindre eierposter.
Studiodelen ble solgt i 1999 og selskapet fortsatte som et rent plateselskap og musikkforlag. Musikken distribueres gjennom Musikkoperatørene og Diskos Distribusjon AS.
Selskapet har spesialisert seg på norskspråklig, akustisk musikk og gir blant annet ut Vamp, Eriksen og Maj Britt Andersen.
Inderøy Idrettslag
Inderøy Idrettslag ble stiftet i 1863 og er et av Norges eldste idrettslag. Klubben driver med idretter som fotball, volleyball, friidrett, sykling, håndball, vektløfting men har skiskyting og langrenn i hovedsetet. Inderøy har også et godt orienteringsmiljø, med store profiler som blant annet Per Morten Kvam. Langrennsmiljøet har også fått fram mange talenter som Ole-Marius Bach, Kristin Gausen, Eirik Lorentsen og Julie Gausen. I fotballen har Daniel Vist stått frem som den mest nevneverdige for sine legendariske bragder på idrettslagets A-lag.
Inderøy Idrettspark har kunstgressbane med løpebane rundt, en tennisbane og en basketballbane. Inderøy har 3 lysløyper. Disse er på Lyngstad (Kjerknesvågen, Rostad (Utøy) og Gran (Vuddu).
Hammarnesflåget naturreservat
Hammarnesflåget naturreservat ligger på østsiden av Langvatnet i Rana kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 548 dekar. Området er vernet for å sikre en av de største og botanisk rikeste almeforekomstene på indre Helgeland.
Sangoltshornet
Sangoltshornet (også kalt Songalhornet, på folkemunne Hødne) er et fjell ved Skogsvåg i Øygarden kommune i Vestland fylke. Det har en høyde på 186,6 meter over havet.
Karin Singstad
Karin Irene Singstad Vidal (født 29. desember 1958 i Trondheim) er en norsk tidligere håndballspiller. Hun spilte for Sverresborg Idrettsforening. Singstad spilte 83 kamper og skåret 33 mål for Norges damelandslag i håndball, og tok sølv under Sommer-OL i 1988 i Seoul samt bronse i VM i 1986 i Nederland.
Hazarajat
Hazarajat eller Hazaristan er en region i fjellkjeden Hindu Kush i det sentrale Afghanistan, hjemmet til den etniske gruppen hazarene. Hazarajat betyr "hazarenes område", et området som tidligere ble kalt Hazarastan, som betyr "hazarenes land", et navn mange ønsker tilbake.
Historie
Bamiyan er viktigste byen i Hazarajat og blir regnet som den kulturelle hovedstaden til hazarene. Fra 500 f.Kr til 1100-tallet e.Kr var området en del av kongeriket Ghandara, og var en del av Kush-riket. Ghandara-riket eksisterte frem til det frem til det ble erobret av de persiske sassanidene på 1100-tallet.
Hanne Hogness
Hanne Hogness (født 16. februar 1967 i Trondheim) er en norsk tidligere håndballspiller. Hun spilte for Sverresborg Idrettsforening, Ås Idrettslag og Toten Håndballklubb. Hogness spilte hovedsakelig på høyre kant, og spilte 186 kamper og skåret 378 mål for Norges damelandslag i håndball. Hun vant sølv under Sommer-OL i 1988 i Seoul og i 1992 i Barcelona, og tok bronse i VM i 1986 i Nederland. Hun la opp som aktiv håndballspiller i 1994.
Hazarajat
Historie
Kusherne var et indoeuropeisk nomadisk folkeslag fra Tarimbekkenet i den autonome regionen Xinjiang, helt vest i Kina, rett nord for Tibetplatået. Indosassanidene tok riket på 200-tallet, og herskere kalte seg Kushansha. De ble slått av mongol-asiatiske heftalittene, de hvite hunerne i år 410. De tok Bamiyan som sin hovedstad, og hunerne holdt regionen frem til de ble erobret av de persiske saffaridene i år 870.
Byen er best kjent for de to Buddha-statuene som ble bygget i det 6. århundret av gandharene, og sprengt av Taliban i 2001, samt som et sentralt buddhistisk kultursenter langs Silkeveien.
Ghaznavid-dynastiet, et rike av turko-persisk opprinnelse, etablerte Ghazni som sin hovedstad på slutten av 900-tallet. Ghaznavidene ble på midten av 1100-tallet drevet bort av ghuridene, et afghansk dynasti fra dagens hazar-provins Ghor.
Geografi
Hazarajat består av de afghanske sentral-provinsene samt store deler av omkringliggende provinsene
Alnsjøfeltet
Alnsjøfeltet i Oslo er en del av Nittedalkalderaen og strekker seg fra Årvoll-Tonsen i vest til Grorud i øst. Kalderaen ble dannet ved vulkansk aktivitet i permtiden og senere kollaps av vulkankjeglen.
Tornerose
Tornerose er et eventyr som ble nedskrevet på katalansk i Frayre de Joy e Sor de Placer på 1300-tallet, og som Troylus og Zellandine på fransk på 1500-tallet.
Handling
Et barnløst kongepar ønsker seg et barn, og en dag røper en frosk at dronningen skal få en datter. Det skjer, og kongen inviterer hele riket til dåpsfest, inkludert tolv feer. Riktignok er det tretten feer i riket, men kongsgården har bare tolv gulltallerkener.
Dåpsfesten blir storslått, og hver fe gir den nyfødte sin spesielle gave: dyd, skjønnhet, ynde, rikdom, visdom og så videre. Da den ellevte feen har gitt sin gave, ankommer plutselig den trettende feen. Hun vil hevne seg for at hun ikke ble bedt, og hennes gave er en forbannelse: I sitt femtende år skal prinsessen stikke seg på en spinnetein og dø. Alle fortviler, men den tolvte feen har ikke gitt sin gave ennå, som hun gjør til en endring av forbannelsen; prinsessen skal ikke dø, men sove i hundre år.
Kongeparet gjør sitt beste for å beskytte datteren, og beordrer alle spinneteiner i kongeriket til å brennes. Prinsessen vokser opp, og den dagen hun fyller femten, vandrer hun alene rundt i slottet. I et avsidesliggende tårn møter hun en gammel kone som spinner på en rokk. Prinsessen stikker seg ved et uhell på teinen, og faller i dyp søvn sammen med resten av slottets beboere.
Årene går, og tornebusker vokser over murene og skjuler slottet, mens folk i riket forteller sagn om den vakre, sovende kongsdatteren som kalles Tornerose. Nå og da kommer prinser og prøver å kjempe seg gjennom tornekrattet uten hell, og med døden til følge.
Eldre varianter
De tyske brødrene Grimm skrev ned en versjon i Kassel i 1812. Enda en versjon av Charles Perrault, La Belle au Bois Dormant, ble trykt i 1697. Perraults versjon skiller seg fra brødrene Grimms, særlig i form av hva som vekker Tornerose. Her er det ikke kysset som vekker henne, men ni måneder etter at prinsen har besøkt henne, føder hun to tvillinger, og vekkes når de kravler rundt henne. Prinsen er også redd for å bringe sin brud hjem, ettersom moren hans er et troll. Først da faren hans dør, og han selv blir konge, tør han å ta med seg kone og barn hjem. Men så kalles han ut i krigen, og hans mor prøver straks å få slaktet og servert de to barnebarna sine og Tornerose. Kokken lykkes i å hindre dette, slik at den gamle dronningen i stedet ramler i et kar fullt av slanger og padder. Denne slutten er utelatt hos brødrene Grimm.
I Norge kjennes kun en eneste variant av denne eventyrtypen: Jenta som sov so lengje (ATU 410), skrevet ned av Rikard Berge etter Hæge Berge i Fyresdal. Den onde stemoren påfører sin stedatter en magisk søvn. Hun loves til den som kan vekke henne igjen, og det skjer da prinsen kommer og kutter henne i lillefingeren.
Yngre versjoner
Tornerose (på russisk Спящая красавица, Spjasjtjaja krasavitsa) er en ballett i en prolog og tre akter med musikk av Pjotr Tsjajkovskij. Balletten ble satt opp første gang i 1890. Historien om Tornerose er også blitt til tegnefilm av Walt Disney med tittelen Sleeping Beauty i 1950. Det er også laget to spillefilmer der historien følger den onde feen Maleficent.
Tolkning
Tornerose er blitt tolket som et minne om en hedensk gudinne; eller som et symbol på naturen som sover seg gjennom vinteren og vekkes av vårsolens kyss; eller et minne om overgangsritualer til markering av overgangen fra barn til voksen.
Temaet at ingen kan flykte fra skjebnen, er velkjent i Østens litteratur. På tross av alle kongens forholdsregler og forbud, stikker prinsessen seg likevel på en tein, som oppbevares av en gammel kone i et bortgjemt tårnrom på slottet. Alle slottets beboere faller i dyp søvn. Perraults gode fe sørger for at prinsessen vender tilbake til en uendret verden, i kontrast til munken Felix i et annet eventyr. Han fulgte etter en fugl i 300 år. Motsatt Tornerose kom han tilbake til en verden som var helt fremmed for ham.
Stig Hansén
Stig-Olof Arne Hansén (født 17. mars 1954 i Malmö) er en svensk forfatter og journalist.
Han har bakgrunn fra den svenske ml-bevegelsen, og var med i Sveriges Kommunistiske Parti fra 1976. På slutten av 1970-tallet arbeidet han en periode som industriarbeider ved Volvo, før han begynte å skrive på heltid. Han var ansatt i SKPs avis Gnistan i 1981-82, og arbeidet for avisen fram til 1987. Han har besøkt Kina flere ganger, og skrevet reportasjer derfra.
Felag
Felag er en gammel betegnelse på et formuesfellesskap, fra 1500-tallet mest brukt om felleseie mellom ektefeller.
Etymologi
Substantivet felag (gno félag) er satt sammen av substantivet fé (fe, også i overført betydning formue) og verbbasen lag (som har sammenheng med legge). Bokstavelig betyr det «å legge fe sammen», fellesdrift; i overført betydning «å sammentille verdier til et felles foretagende», et fellesforetak.
Det gammelnorske substantivet félagi har opprinnelig betydning «en som er i formuefellesskap med en annen», en kompanjong, har også betydninger som kamerat, våpenbror og ektefelle, og var dessuten en eufemisme for det mannlige lem. Det norske ordet felle (i betydningen kumpan) kommer av félagi, det samme gjør det engelske .