cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bibelhumanisme
Erasmusbibelen
En ytterligere grunn til Erasmustekstens forsprang på den bedre gjennomarbeidede complutenserteksten var at keiser Karl V gav den et femårig monopol. Dette utsatte complutenserbibelen ytterligere noen år.
Thai ridgeback
Bruksområde
Rasen har godt utviklet luktesans og vil kunne bli en god sporhund eller ettersøkshund. Den bruker både syn, lukt og hørsel aktivt når den jakter. Siden denne hunden sjelden skjeller utenfor sitt eget domene, vil den trolig kunne utgjøre en ypperlig ledhund for den rette jegeren. Rasen er dessuten meget hurtig, spretten og utholdende, og vil også kunne brukes til en rekke aktiviteter innen hundesport.
Bibelhumanisme
Erasmusbibelen
Complutenserbibelen hadde også innflytelse på en del senere bibeloversettelser, som f.eks. den engelske Douaibibelen.
Thai ridgeback
Lynne og væremåte
Thai ridgeback er en livlig, aktiv og svært spenstig hund som krever en mye mosjon og nok med psykiske utfordringer for å trives. Den skal være en habil hund for barnefamilier, men passer trolig best i familier som er aktive og som består av medlemmer som vet å respektere denne hunden for hva den er – litt primitiv (selvstendig og skeptisk til fremmede). Den har vokterinstinkter som langt overgår mer vanlige hunderaser, og er således neppe en passende hunderase for nybegynnere. Det er også viktig å være klar over at det er distinkte forskjeller mellom de thai ridgeback som oppdrettes i vesten og de som lever i en mer eller mindre halvvill tilstand i østen. Sistnevnte er langt mindre domestiserte.
Annet
Thai ridgeback er en sunn hunderase, med få eller ingen arvelige sykdommer og defekter.
Improvisert bombe
En improvisert bombe eller veibombe (IED, fra engelsk improvised explosive device) er en kategorisering av improviserte bomber som til dels er laget under relativt primitive forhold, i motsetning til produksjonsforholdene hos kommersielle fabrikanter av landminer og andre sprenglegemer.
Den enkelte bombe kan sammensettes av militære sprenglegemer, for eksempel en artillerigranat, som kobles til en utløser. Improviserte bomber er blitt benyttet til terroristhandlinger, samt ukonvensjonell krigføring av gerilja- eller kommandosoldater. Det er ikke uvanlig å plassere IED ved veier for detonering når kjøretøy eller fotgjengere passerer. Denne typen IED kalles derfor veikantbomber (engelsk: roadside bombs). De kan utløses ved hjelp av lys-sensor, elektrisk kabel, lunte eller radiosignaler.
Større, kraftigere IED-er blir også plassert i biler, i den hensikt å skade de som er inni eller utenfor bilen. Da kalles IED-en en bilbombe, og den kan utløses av en vekkerklokke, sentrallåsen, tenningen eller en fjernkontroll.
Bakgrunn
Begrepet «IED» har vært brukt siden 1970-tallet av den britiske hæren, etter at den paramilitære organisasjonen IRA produserte bomber inneholdende semtex (smuglet fra Libya) og kunstgjødsel, som ble benyttet til bombefeller og fjernstyrte bomber.
Denne typen bomber ble benyttet i Irak og Afghanistan på 1990- og 2000-tallet.
I 1992 ble den italienske magistraten (dommer) Giovanni Falcone drept av en fjernstyrt bombe (350 kg) som lå begravet i en veiskulder.
Eagle (krater)
Eagle-krateret er et lite nedlagskrater som Mars-roveren Opportunity landet i på Mars i 2004. Krateret er lokalisert på Meridiani Planum. Vitenskapsfolk var glade for at Opportunity landet der den gjorde, da krateret inneholder utspring av steiner, som hjalp til med å bevise at Meridiani hadde en gang vært bunnen av en sjø.
Navnet
Navnet har tre ulike referanser: til ære for den første bemannede romskip som landet på Månen; til ære for landet som sendte Opportunity dit (USA), hvis symbol er en ørn; og den tredje er golf-referansen "eagle", der en refererer til et golfslag to under par. Den tredje referanse begynte med at vitenskapsfolk beskrev landingen av Opportunity i Eagle til å være "a hole in one".
Oppdagelser i krateret
Vitenskapfolkene involvert i ferden var fascinerte av mengden av stein-utspring overalt i krateret og materialene i selve krateret. Ved nærmere undersøkelser av utspringene, viste lagene seg å være ikke noe tykkere enn en menneskelig finger, ble det bekreftet at Meridiani Planum var en gang en gammel, men syrlig og salt-holdig sjø, selv om mye av denne informasjonen om dette ikke ville bli funnet før flere måneder senere, når Opportunity besøkte det mye større Endurance-krateret lenger øst. Hematitten, som en hadde observert fra verdensrommet, noe som var med på å bestemme hvor Opportunity skulle landes, ble funnet til å være innekapslet i millioner av små hematitt sfærer, som fikk kjølenavnene "blåbær" av vitenskapsfolkene, på grunn av dere form, selv om de var svært mye mindre enn riktige blåbær. Disse sfærene ble funnet, ikke bare i selve Eagle-krateret, men ut over hele området ellers. Opprinnelsen av "blåbærene" ble snart funnet. De så ut til å bli erodert ut av stein-utspringene av vinden. Bilder fra roverens mikroskop avdekket "blåbær" i ulike stadier i denne prosessen, med mesteparten fullstendig separert fra steinen, men noen fremdeles festet med en liten "stilk".
Detaljer i krateret
Flere steiner og utspring ble undersøkt av Opportunity sine instrumeneter. De ble gitt uformelle navn av vitenskapsfolkene, bl.a: Disse kan alle sees i panoramaet overfor.
Hamarkameratene
Hamarkameratene (Ham-Kam, eller HamKam som er registrert varemerke, andre skrivemåter er avarter av dette merket) er en fotballklubb fra Hamar, stiftet i 1918. Laget spiller sine hjemmekamper på Briskeby gressbane, og supporterklubben har navnet Briskebybanden.
I 1969 rykket klubben for første gang opp til norsk fotballs høyeste nivå, og oppnådde året etter sin hittil største sportslige prestasjon da laget debuterte med bronsemedalje i serien. Siden har klubben vekslet mellom de tre øverste nivåer, uten noen større sportslige resultater å vise til. Med åtte nedrykk er HamKam den klubben som flest ganger har måttet ta steget fra toppserien og ned i divisjonen under. Laget har kommet til semifinalen i norgesmesterskapet seks ganger, men aldri tatt seg til finalen.
Briskebyen Fotball-Lag
De startet med å spille i C-klassen i 1928, men rykket med en gang opp til B-klassen. Etter å ha vunnet kvalifiseringen mot det dårligste laget i A-klassen, Fram, i 1930, rykket de opp enda et nivå.
I 1928–29 lånte de banen til Vang Fotballag, og de neste tre årene Ottestad Idrettslags bane. I 1933 spilte HamKam på Hamar Idrettsplass, og fra 1936 har de spilt på Briskeby gressbane.
Hamar Arbeideridrettslag
Hamar Arbeideridrettslag ble stiftet 17. desember 1927, under navnet Arbeidernes Idrettslag, Hamar. Laget hadde fra starten 21 medlemmer, men slet med å skaffe baner. De fikk til slutt leie plass på Utstillingsplassen. De deltok i Arbeidermesterskapet i fotball i 1929, og deltok også under egne faner i 1. mai-toget samme år. Ved slutten av året hadde de 120 medlemmer. Foruten fotball drev idrettslaget med friidrett, skiidrett og sykling. Etter hvert startet de også med boksing, bryting, skyting, skøyter, Ishockey og turn.
I 1938 hadde idrettslaget over 500 medlemmer. Året etter arrangerte de Arbeidermesterskapet på skøyter. Under krigen ble idrettslaget forbudt.
Sammenslåing
I april 1946, da klubbene ble slått sammen, var medlemstallet 719. Hamar kommune ønsket at alle idrettslagene i byen skulle slå seg sammen, men Storhamar Arbeideridrettslag sa tidlig fra at de ikke ville være med. Hamar Idrettslag ville derimot ha en sammenslåing, men de kom ikke til enighet med BFL og HAIL, som sto hverandre nærmest politisk.
Det nye idrettslaget fikk navnet Hamarkameratene, og den hadde også avdelinger for friidrett, bandy, håndball, turn, ski og miniatyrskyting.
Den tidligere Wolverhampton-spilleren Roy Wright ble fotballklubbens første trener, men han var en stor skuffelse.
1946–1969: Kamp om å bli best i byen
Juniorlaget, med blant andre Finn Thorsen på laget, vant i 1958 kretsmesterskapet. Dette lagets spillere skulle senere bli sentrale på A-laget. I femtiåra var det kamp mellom HamKam og Hamar Idrettslag om hvilket lag som var best i byen, men i løpet av 1960-årene inntok HamKam lederposisjonen.
Fra 1956 til 1961 spilte HamKam i 1. divisjon, distrikt tre, det som da var det tredje nivået i seriesystemet. I 1957 ble distrikt tre delt opp igjen, slik at de spilte i 1. divisjon, distrikt tre, gruppe A, som også var kjent som Oplandene. I 1961 vant de avdelingen sin, og spilte kvalifisering mot vinneren av gruppe B, Ytre Rendal. HamKam vant henholdsvis 1–0 og 4–1, og var klare for Landsdelsserien. I 1963 ble det gjort endringer i seriesystemet igjen, som førte til at laget spilte i 3. divisjon, Østland Nordre. Der spilte de til og med 1967, da de vant gruppa, og rykket opp til andredivisjon. To år senere rykket de opp til 1. divisjon.
1970–1980: Klubbens storhetstid
I 1970 spilte HamKam for første gang på øverste nivå i norsk fotball. Det endte med tredjeplass, bare to poeng bak vinneren Strømsgodset. I 1970-årene ble laget anført av spillere som Finn Thorsen, Edgar Malman, Stein Karlsen, Tore Antonsen og Pål og Tom Jacobsen. Før 1971-sesongen hentet Ham-Kam inn den østerrikske treneren Karl Adamek fra Bodø/Glimt. Etter halvspilt sesong lå Ham-Kam på andreplass med ett tap og en uavgjort. Adamek var likevel så misfornøyd at han dro hjem til Østerrike. I en artikkel i Hamar Arbeiderblad etter 4-0-tapet for ble det skrevet om Adamek: «Adamek hadde god grunn til å være misfornøyd. Det er han forsåvidt alltid, men denne gangen var det bare resignasjon.» I 1973 ble Karlsen toppskårer i 1. divisjon med 17 mål, og han var også lagets toppskårer fra 1971 til 1974. Laget var stabile i 1. divisjon fram til 1974, da de kom på 10.-plass og rykket ned. De rykket opp igjen året etter, men de fikk bare to sesonger før de nok en gang måtte ta turen ned en divisjon. I 1978 kom de på andreplass i 2. divisjon (bak Rosenborg), og rykket opp på ny. Gleden var kortvarig; i 1979 rykket de ned igjen. De kom på 10.-plass og fikk 18 poeng – det samme som nedrykket i 1977. I 1980 rykket klubben opp til landets øverste divisjon for tredje gang på seks år.
1981–1990: Økonomiske problemer og fremvekst av nye talenter
Det gikk også opp og ned i 1980-årene, med to nedrykk (1983 og 1987) og ett opprykk (1985). Spillere som Terje Kojedal, Cato Erstad og Vegard Skogheim slo igjennom. Det gjorde også spissen Tor Arne Granerud, som ble toppskårer i serien i 1981. I 1984 ble det bygd tribune med 2,300 sitteplasser på Briskeby. Klubben tok opp et lån på to millioner kroner som førte til økonomiske problemer de neste ti årene, blant annet på grunn av renteoppgang. I 1994 reddet Hamar kommune klubben fra konkurs ved å kjøpe hele anlegget.
1991–1995: Tiden under Peter Engelbrektsson
Foran 1991-sesongen ble svenske Peter Engelbrektsson hentet inn som ny trener, da Alf Inge Notkevich måtte gi seg på grunn av sykdom. Forsvareren Leif Nordli, som senere skulle bli kaptein for laget, ble hentet inn sammen med Erling Ytterland. Etter endt sesong var HamKam klare for Tippeligaen, med 51 poeng – ni flere enn Strindheim. Da hadde de blant annet vunnet 12–0 over Pors Grenland. Etter sesongen la kaptein Terje Kojedal opp.
HamKam vant sin første kamp i det som nå var blitt hetende Tippeligaen 3–1 over Brann, men skulle slite med å holde seg oppe. Etter halvspilt sesong hadde de kun 14 poeng, og fire seire. På de siste elleve kampene fikk de bare seks poeng. Faren for nedrykk var såpass overhengende at Terje Kojedal valgte å gjøre comeback. Han fikk med seg de tre siste seriekampene, og HamKam endte på tiendeplass med 20 poeng – det samme som Sogndal, som rykket ned. Begge lagene hadde skåret 30 mål, men mens HamKam bare hadde sluppet inn 46, hadde Sogndal sluppet inn 53. HamKam måtte spille kvalifisering mot Strømmen og Drøbak/Frogn. De spilte 4–4 mot Strømmen i den første kampen, og vant 2–1 mot Drøbak/Frogn i den andre. Dermed beholdt de plassen.
I 1993-sesongen skulle det gå mye bedre, selv om det startet dårlig, med bare ett poeng på de tre første kampene. Høydepunktene kom med 4–3-seier over Lillestrøm, hvor Petter Belsvik skåret fire mål – de to siste i det 82. og 90. minutt. Et annet høydepunkt var seier 2–1 over Bodø/Glimt med nærmere 8 000 tilskuere på Briskeby. Etter den kampen i august hadde HamKam bare ett lag over seg på tabellen. Men det ble en liten nedtur de siste åtte kampene med fem tap og kun to seire (som begge endte 6–0). Den siste seriekampen, mot Fyllingen, ble bare sett av 800 tilskuere. Sesongen hadde likevel vært en opptur, og laget endte på femteplass.
1996–2002: Bølgedal
Målet var likevel å rykke opp, og før 1997-sesongen ble Ivar Hoff hentet inn som hovedtrener. Han tok med seg Kenneth Nysæther fra Vålerenga. Andre spillere som kom var Mads Brannstorph, Truls Vaagan og Fredrik Garshol. Hoff ble ingen suksess på Hamar, og 21. mai gikk han av etter bare seks serierunder. HamKam hadde da fire poeng etter like mange uavgjorte. Knut Hagen ble igjen hovedtrener, mens Kenneth Nysæther ble solgt til Lillestrøm. Laget endte til slutt på niendeplass, med ni seire, og kun ett poeng over nedrykksstreken. Da sesongen var over, gikk stortalentet Thorstein Helstad til Brann, mens keeper Clas André Guttulsrød gikk til Bodø/Glimt.
Økonomiske problemer
1998 var preget av problemer. Før sesongen ble klubben reddet fra konkurs av private investorer, og spillerne måtte gå kraftig ned i lønn. Knut Hagen fikk etter hvert hjelp av sportslig leder Pål Jacobsen som trener, før Hagen måtte gå av helt. Før 18. serierunde ble Jacobsen sportslig leder igjen, mens de gamle HamKam-spillerne Terje Kojedal og Viggo Sundmoen tok over, uten at det gikk noe bedre. Laget tapte de ni siste kampene, havnet på sisteplass og rykket ned til 2. divisjon. Etter sesongen sluttet trenerne, samt kaptein Leif Nordli.
Foran 1999-sesongen hentet man inn svenske Conny Karlsson, som tidligere hadde gjort underverker i Haugesund. HamKam skulle rykke opp, men det så dårlig ut i starten. Tapet for Grei på hjemmebane i tredje serierunde regnes av klubbens supportere som den største ydmykelsen i klubbens nyere historie. HamKam lå midt på tabellen etter halvspilt sesong, og Vegard Skogheim, som egentlig hadde lagt opp, gjorde comeback. Etter at han kom, vant HamKam 14 av de 16 siste kampene, og rykket opp igjen med 53 poeng. Midt i sesongen gikk Stian Berget til Lillestrøm.
Conny Karlsson fortsatte som HamKam-trener i 2000. Han hentet inn den tidligere Haugesund-spilleren Felix Ademola, Kongsvinger-kjempen Charles Berstad og svenske Per Johansson. Målet var å bli et stabilt førstedivisjonslag, og klubben var fornøyd med sjetteplassen. Spesielt med tanke på at de hadde måttet bytte trener halvveis i sesongen – da spillerne kom til Briskeby før kamp mot Sogndal fikk de vite at Karlsson var blitt lagt inn på sykehus med hjerteinfarkt. Assistenttrener Stein Arne Ingelstad og rekruttrener Tom Stensrud ledet derfor laget. Det endte med tap 2-5, noe som også ble tilfelle i kampen etter – da med Tom Jacobsen som ny hovedtrener.
Nesten opprykk
Med en slik sesong var målet for 2002 klart – opprykk til Tippeligaen. Espen Haug, Espen Olsen og Marius Gullerud kom til klubben. Men sesongen ble likevel en stor skuffelse for både supportere og spillere. HamKam endte på åttendeplass, og Bakkemo måtte slutte som trener. Klubben slet igjen med dårlig økonomi, og etter sesongen måtte flere spillere gå.
2003–2005: Tiden under Ståle Solbakken
Forventningene var store foran 2005-sesongen, og ble ikke mindre med 3–1-seier over Vålerenga i første serierunde. Men med flere tap og mange langtidsskader måtte HamKam allikevel kjempe for å beholde plassen i Tippeligaen, og endte til slutt på 10.-plass. Tiden under Ståle Solbakken ga mange troen på at HamKam var gitt en ny start, og optimismen var større enn på lenge. Blant tilhengerne fikk Solbakken således tilnavnet «Salvatore» på grunn av sin innsats i klubben, både sportslig og for å bygge opp en sunn og profesjonell kultur innad i organisasjonen.
2006: Ny trener, store utskiftinger i stallen, nedrykk
Etter 2005-sesongen avsluttet Ståle Solbakken kontrakten ett år før tiden for å bli ny hovedtrener i FC København. Dermed ble Frode Grodås ansatt som ny hovedtrener, og Lars Tjærnås ble ny sportssjef. I likhet med Solbakken hadde ikke Grodås noen tidligere erfaring som fotballtrener på toppnivå da han fikk ansvaret. I tillegg til nye trenere var det store utskiftinger i spillerstallen foran 2006-sesongen. Nøkkelspillere som Jarl André Storbæk, Petter Vaagan Moen, kaptein Peter Sørensen, Glenn Leif Ståhl, Eddie Gustafsson, Kenneth Dokken, Axel Smeets og Geir Frigård forlot alle klubben.
For å erstatte disse spillerne ble Tommy Øren kjøpt fra Sogndal, Ivar Rønningen, ny førstekeeper, fra RBK og den finske landslagsspilleren Juha Pasoja fra Haka. Rune Buer Johansen var også tilbake i A-lagstroppen etter blant annet å ha slitt med skader i to år. Tre uker før seriestart ble belgiske Steve Cooreman hentet fra Gent, mens ungarske Balázs Nikolov ble klar for klubben kun to uker før seriestart. Som følge av skader på to av tre spisser, sikret HamKam også, kun timer før overgangsvinduet stengte 31. mars, en avtale med Rapid Wien om å låne østerrikske Roman Kienast fram til sommeren. Han ble senere kjøpt av klubben da utlånsperioden utløp. Stallen for 2006-sesongen var dermed klar, med seks nye spillere til å erstatte de elleve som hadde forlatt klubben etter 2005-sesongen. Mens overgangsvinduet var åpent på sommeren, forlot Espen Haug klubben til fordel for Hønefoss, mens Morten Bertolt kom til Hamar på utlån fra FC København.
Selv om HamKam med dette etter manges mening hadde en bedre spillerstall enn på flere tiår, og spillerne var lite skadet sammenlignet med særlig 2005-sesongen, greide laget aldri å komme seg vekk fra nedre halvdel av tabellen. Klubben lå på 9.–10.-plass gjennom store deler av sesongen. Høydepunktene var seirene mot gullvinner Rosenborg, 3-0 på Lerkendal, og daværende serieleder Brann, 4–0 på Briskeby. Etter 1–5-tap mot Stabæk i siste serierunde ble det klart at HamKam endte på 13.-plass, og klubben rykket dermed direkte ned til Adeccoligaen – for syvende gang. Som et resultat av dette kom klubben og daværende hovedtrener Frode Grodås til enighet om å avslutte samarbeidet etter en kort evalueringsprosess 8. november 2006.
2007–2008: Erlandsen, opprykk og nytt stadion
Uken etter, 13. november, ble det kunngjort at Arne Erlandsen overtok jobben som hovedtrener. Med seg som assistenttrener og spillerutvikler fikk han den tidligere HamKam-spilleren Vegard Skogheim. Erlandsen og Skogheim kom fra stillinger som hovedtrener i henholdsvis IFK Göteborg og Kongsvinger IL. Lars Tjærnås fortsatte som sportssjef. Ved halvspilt sesong i begynnelsen av juli lå HamKam på andreplass i Adeccoligaen. Det ble også startet riving av et par hus rundt Briskeby gressbane for å forberede byggingen av nytt stadion. 20. august ble angrepsspilleren Espen Olsen solgt til Stabæk. Etter 6–0-seieren over Mandalskameratene på Briskeby 28. oktober ble det klart at klubben rykket opp til Tippeligaen med andreplass i serien, etter å ha kjempet i toppen av tabellen i store deler av sesongen. Hamarkameratene satte for øvrig ny scoringsrekord i de to øverste divisjonene med sine 82 mål i løpet av sesongen. Etter sesongslutt skrev HamKam kontrakt med blant annet Arnar Førsund, Jon Masalin og Olivier Karekezi.
Sesongen endte nok en gang med nedrykk. HamKam vant bare fem kamper, mot Viking, Rosenborg, Strømsgodset, Aalesund og Lyn. 2–1-seieren mot Rosenborg, hvor den lokale helten Marcus Pedersen skåret i siste spilleminutt ble stående som høydepunktet i sesongen. Den brasilianske nyervervingen Leonardo Ferreira da Silva kom i medias fokus under kampen mot Fredrikstad 18. august da han skallet ned FFKs Abgar Barsom. da Silva hevdet det var tilfeldig. Doms- og sanksjonsutvalget var til dels enig, men han måtte likevel sone to kamper. I august kom kroaten Ante Vitaić og ble raskt populær. Han skåret to mål direkte fra cornerflagget, og fikk også orden på midtbanen.
2009–2010: Utskiftninger, nedrykk og økonomiske problemer
Før sesongen ble det gjort store utskiftninger i administrasjonen til HamKam. Klubbdirektør siden 1999, Truls Haakonsen, sluttet til fordel for Vålerenga, mens styreleder Erik Stensrud også trakk seg. Tor Rullestad erstattet Haakonsen, mens tidligere statsråd Morten Andreas Meyer ble ny styreleder. Også sportssjef Lars Tjærnås kunngjorde at han sluttet i HamKam. Nye spillere som ble hentet inn var unggutten Thomas Lehne Olsen fra Moelven IL Fotball, samt Tippeligaveteranene Olav Råstad og Jørgen Jalland fra henholdsvis Bodø/Glimt og Vålerenga. 11. juni, etter flere middelmådige resultater og misnøye fra både egne spillere, lokalpresse og supportere, ble HamKam og Erlandsen enige om å avslutte samarbeidet. Han ble erstattet umiddelbart av Erlandsens assistent og tidligere klubbprofil Vegard Skogheim.
I september var klubben på randen av konkurs, men klarte å samle inn nok penger til å holde det gående ut sesongen. Færre tilskuere på hjemmekampene enn budsjettert, samt at de ikke fikk solgt verken spillere eller eiendom var blant grunnene til at budsjettet ikke holdt. Dessuten hadde det tidligere vært en dårlig betalingskultur på Briskeby. Sportslig gikk det også dårlig, og én serierunde før slutt ble det klart at HamKam rykket ned til andre divisjon. HamKam var igjen tilbake i 2. divisjon, slik de også var i 1999. Konsekvensene av nedrykket var at det ble kuttet i antall stillinger i administrasjonen, og at klubben valgte å sette et lønnstak på spillerlønningene til 200 000 samt reforhandle alle spillerkontrakter. Følgene ble at flere spillere enten valgte å forlate klubben eller fikk sin kontrakt sagt opp, og dermed sto fritt til å forhandle med andre klubber. Med en klubb nærmest ribbet for spillere, ble flere unge spillere hentet opp fra rekruttlaget, og sammen med etablerte spillere som Ivar Rønningen og Vegar Bjerke (som valgte å fortsette) skulle disse ungguttene utgjøre grunnstammen i sesongen som skulle komme. Også Lars Eirik Bredvold samt de tidligere HamKam-spillerne Hai Lam og Pål Ekeberg Schjerve ble hentet inn fra Nybergsund.
Treningskampene som oppkjøringen til neste sesong startet bra med 8 seire, 2 uavgjorte og ett tap (0-1 mot Lørenskog). Klubben hadde serieåpning 19. april mot Tromsø 2 og tapte kampen 0-1 foran snaut 1700 tilskuere. Etter fem kamper sto laget med 2-0-3 og hadde tapt 3 av 3 mulige hjemmekamper og lå i bunnsjiktet av tabellen. 1–2-tapet hjemme mot lillebror Brumunddal ble regnet som det mest ydmykende tapet for klubben noensinne. 4–0-seieren hjemme mot KFUM ga derimot ny optimisme og Kamma nærmet seg mer og mer serielederen Raufoss. I bortekampen mot nevnte Raufoss 29. august vant HamKam 4-1, med fire mål av 19-åringen Thomas Lehne Olsen, og HamKam lå på tabelltopp.
Ut sesongen ble det aldri skikkelig spennende om opprykket, selv om KFUM de siste kampene var bare noen få poeng bak. HamKam sikret opprykket i siste seriekamp 23. oktober hjemme mot Lørenskog, hvor de vant med sifrene 6-0 foran over 3000 tilskuere. HamKam vant dermed 2. divisjon, avdeling 4 med 59 poeng, kun tre poeng foran KFUM. Av spillere som markerte seg i 2010-sesongen var spissene Thomas Lehne Olsen og Pål Alexander Kirkevold for henholdsvis 26 og 19 mål, samt midtstopperen Edmir Asani, som spilte samtlige kamper.
2011–2014: Optimisme til total kollaps
Etter at HamKam ble reddet fra konkurs på tampen av 2010, ble klubben dermed klar for Adeccoligaspill i 2011. Gjennom redningspakken som ble presentert, ble det dog lagt fram føringer fra næringslivet om at den lokale profilen skulle fortsette som sesongen før, og at det primært skulle satses på lokale og regionale talenter. Også på toppnivå i klubben ble det gjort nye forandringer som følge av at det gamle styret hadde stilt sine plasser til disposisjon, og et nytt styre ble satt med den tidligere daglige lederen Tor Rullestad som ny styreleder. HamKam røk ut av Norgesmesterskapet i andre runde mot Byåsen, men i serien var laget i medvind og i den 13. serierunden lå HamKam på førsteplass. Høstsesongen startet i midlertidig med moderate resultater, men mot slutten av sesongen var laget i opprykkskampen helt til de to siste serierundene, da de tapte stort mot henholdsvis Sandefjord hjemme og Hødd borte.
2012-sesongen startet dårlig for Ham-Kam med tre tap på rad, men etterhvert snudde det, og de lå på tredjeplass halvveis, etter blant annet å ha vunnet 7-2 over Tromsdalen. 20. september ble det avgjort at laget ble trukket to poeng på grunn av negativ egenkapital. Hadde ikke Ham-Kam blitt trukket poengene, ville de havnet på kvalifiseringsplassen. Både Tore Andreas Gundersen og Thomas Lehne Olsen skåret tosifret antall mål for klubben i løpet av sesongen, og sistnevnte gikk til Strømsgodset før 2013-sesongen.
2013-sesongen startet relativt bra, men det jevnet seg ut i løpet av sesongen. 5. mai spilte de hjemmekamp mot Elverum, hvor inngangsprisen ble satt ned og begge lagene delte en større pott med sponsorpenger. Med over 5 000 tilskuere var det den mest besøkte hjemmekampen på fem år. En liten oppsving i september og oktober gjorde at de lå på tredjeplass da det gjensto to kamper, og hadde mulighet til å rykke opp direkte. Men de klarte bare ett poeng på de to siste kampene, og endte fire poeng bak Stabæk som sikret den siste opprykksplassen. I kvalifiseringen møtte HamKam Ranheim, en kamp de tapte 2-0.
2014 startet med en ikke-sportslig gladnyhet for Hamarkameratene — for første gang på mange år gikk klubben i pluss, med et overskudd på 25 000 kroner for året 2013. Gleden skulle likevel vise seg å være kortvarig. I sesongens første kamp fikk Emil Sildnes en karrieretruende skade. To kamper senere hadde HamKam ett poeng, og trener Vegard Skogheim trakk seg. I midten av mai ble tidligere Kamma-spiller Peter Sørensen ansatt som ny trener. Laget tok sin første seier 25. mai, men etter halvspilt sesong i slutten av juni hadde laget fortsatt bare fem poeng, og sirenene gikk på Briskeby. 26. juni holdt styreleder Morten Kristiansen pressekonferanse hvor han sa at klubben hadde fem dager på å skaffe seg 3,2 millioner kroner, eller så ville de gå konkurs. Sviktende sponsorinntekter, publikumsinntekter og inntekt basert på tabellplassering fikk skylda. Klubben klarte seg så vidt, etter å ha sagt opp alle ansatte i administrasjonen, og gitt spillerne krav om lønnskutt på minimum 50 prosent. I løpet av sommeren forlot åtte av spillerne klubben. Det samme gjorde Sørensen, og Svein Inge Haagenrud tok over trenerjobben. 30. august trakk Haagenrud seg som hovedtrener, fordi han mente han ikke hadde styrets tillit. Chris Twiddy tok over. Sesongen endte med nedrykk, og klubben hadde et underskudd på 1,38 millioner ved årets slutt.
2015–2020: Fra andre til første divisjon
Kent Bergersen ble i november 2014 ansatt som ny trener. 2015-sesongen ble preget av en økonomisk snuoperasjon, og få spillere hadde kontrakter som gikk lenger enn ett år. Ham-Kam endte på en fjerdeplass, og Bajram Ajeti ble toppskårer med 15 mål. Bergersen fortsatte som trener i 2016, men fikk sparken etter fire serierunder. 5-0-tap for nabo var dråpen som fikk begeret til å renne over. Kevin Knappen ble hentet fra. Han førte Ham-Kam til andreplass, åtte poeng bak Elverum. Ivar Sollie Rønning ble hentet fra 1.-divisjonsklubben før sesongen, og ble toppskårer med 17 mål. Sollie Rønning ble klubbens toppskårer også i 2017-sesongen, da Ham-Kam rykket opp til 1. divisjon. Ham-Kam vant avdelingen suverent, 18 poeng foran rivalen.
I den første sesongen i førstedivisjon siden 2014 endte laget på niendeplass, ett poeng bak kvalikplassen. Foran 2019-sesongen gjorde laget endringer på trenerfronten: Gaute Helstrup ble ny trener mens Espen Olsen ble ny sportssjef. Laget endte til slutt på 10. plass med 38 poeng. 2020-sesongen ble kaotisk på mange måter, med tre måneders utsettelse på grunn av Koronaviruspandemien med begrenset antall tilskuere og til sammen fire trenere. 19. mai 2020 sluttet Gaute Helstrup i jobben for å tiltre som hovedtrener for. Espen Olsen tok i tillegg til sportssjefstilling over hovedtreneransvaret. Laget startet sesongen med fem strake tap, hvor fire ble tapt på overtid. Den 7. august, etter 0 seire på 7 kamper, ble Espen Olsen erstattet med Geir Frigård som midlertidig trener. Han ledet laget i 4-2-tapet borte mot. Kjetil Rekdal tok deretter over hovedtreneransvaret og ledet laget gjennom 10 seire, 7 uavgjort og 5 tap og tilslutt en 9. plass med 39 poeng.
2021– : Eliteserien
HamKam holdt seg som nummer én på tabellen i 27 av 30 mulige serierunder i 2021-sesongen. På 28 kamper sto Hamkam med et snitt på 2,25 poeng per kamp og 6. november 2021 vant Hamkam over Stjørdals-Blink som sikret dem opprykk til Eliteserien. Den 20. desember 2021 ble det kjent at Kjetil Rekdal forlater klubben og blir trener for Rosenborg Ballklub (RBK), etter at de kjøpte Rekdal fri fra kontrakten med HamKam. RBK kjøpte også Geir Frigård som var assistenttrener i HamKam. På jakten etter ny hovedtrener falt valget på Jakob Michelsen fra Danmark. Det ble inngått en toårs-kontrakt. 2022-sesongen endte på en trettendeplass, som sikret plass i Eliteserien for 2023-sesongen.
Spillerstall
Oppdatert 15. august 2023.
Statistikk
Største tap og største seier gjelder fra 1968-sesongen.
Rekruttlaget og Yngres avdeling
HamKam 2 spiller i 3. divisjon fotball for menn 2023, og trenes av Stig Holmen. Laget består hovedsakelig av juniorspillere og spillere som ikke spiller fast på A-laget.
Rekruttlaget vant 3. divisjon avdeling 6 i 2005 med 19 seire og tre uavgjorte kamper. I kvalifisering til 2. divisjon var Stryn motstander. Hjemme på Briskeby vant de 1–0, mens returkampen endte 5–5. I 2006-sesongen klarte laget i utgangspunktet å beholde plassen i 2. divisjon, men som følge av A-lagets nedrykk fra Eliteserien til 1. divisjon ble rekruttlaget flyttet ned i 3. divisjon. Fra 2007 til 2011 har HamKam 2 vært i 3. divisjon.
I 2008 ble juniorlaget til HamKam nummer to bak Lyn i Interkrets junior. I 2009 klarte derimot Kamma endelig å vinne interkretsserien.
HamKam hadde 1. januar 2006 480 medlemmer i yngres avdeling, og har lag i alle aldersgrupper opp til juniorlag
Film og TV
I den norske filmen Buddy fra 2003 er to av hovedpersonene HamKam-supportere, og dette er et gjennomgående tema i filmen. En av de to spilles av Anders Baasmo Christiansen, som selv er fra Hamar.
I 2005 ble dokumentaren Viktigere enn fotball vist på TV2. Den handlet om HamKams første sesong i Tippeligaen på mange år, og fulgte særlig Ståle Solbakken, kaptein Peter Sørensen, nevnte Baasmo Christiansen og supporteren Øystein Blystad. Dokumentaren ble senere gitt ut på DVD.
I Brødrene Dal og legenden om Atlant-is vinner de tre brødrene henholdsvis en svinekam, en reinskam og et bilde av HamKam i et samisk game-show.
Musikk
Den mest kjente HamKam-sangen er Storbandet Flærrs versjon av «Der hvor HamKam-gutta er». Denne er opprinnelig skrevet av den tidligere HamKam-spilleren Kristian Finborud, og originalversjonen er ved bandet Nemesis. I tillegg er det laget en rekke andre sanger, blant annet:
Bergil
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er Bergil den eldste sønnen til Beregond, en mann fra Minas Tirith i Gondor.Bergil er ti år på den tiden da krigen om ringen herjet, men han hadde kjempet seg til å få lov til å bli igjen i byen selv om de andre kvinnene og barna reiste vekk. Han får i oppgave å vise Peregrin Tók (Pippin) rundt i byen. I film trilogien Ringenes herre er dessverre verken Bergil og hans far tatt med, og deres viktigste handlinger er overført til Pippin og Gandalv.
Historien forteller ikke noe om Bergils senere skjebne. Hans yngre bror Borlas er sentral i The New Shadow, den raskt forkastete oppfølgeren til Ringenes herre som ble utgitt i The Peoples of Middle-Earth.
Bergil Bergil
Harry Slegga
Harry Slegga var en norsk tegneserie som ble tegnet og skrevet av forfatter, bokillustratør og tegneserietegner Thore Hansen.
Historiene om detektivhelten Harry Slegga gikk i det norske satiriske tegneseriebladet Pyton og ble utgitt i blad nummer 1 i 1989 og i nummer 2 og 4 i 1992. Harry Slegga-historiene besto av 2-4 helsider og var en satire over detektiv-genren.
Brun båndmåler
Brun båndmåler (Xanthorhoe quadrifasiata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten er funnet nord til Møre og Romsdal i Norge.
Levevis
Brun båndmåler lever hovedsakelig i skog. Larven kan leve på mange ulike lave urter, blant andre maurer (Galium spp.). De voksne målerne flyr i juni – juli, fra skumringen og utover natten. De kommer av og til til lys.
Vintereventyret
Vintereventyret (eller Vintersoga, original The Winter's Tale) er et av de siste skuespillene av William Shakespeare, antagelig skrevet i 1610 eller 1611.
The Winter's Tale er klassifisert som en komedie, men de tre første aktene er mer en tragedie om sjalusi og skuespillet inneholder en del dødsfall av uskyldige mennesker. De to siste aktene er imidlertid komedie og foregår seksten år etter de tre første aktene.
Stykket ble først oversatt til nynorsk som Vintersoga i 1933, av Henrik Rytter, og senere til riksmål av André Bjerke i 1973.
Handling
Skuespillet åpner på Sicilia der Kong Leontes og Dronning Hermione har vært vertskap for Kong Polixenes av Böhmen. Polixenes skal snart reise tilbake til Böhmen, og Leontes prøver å overtale ham til å bli litt til. Først når Hermione snakker med Polixenes blir han overtalt.
Leontes blir grepet av en ukontrollert og helt irrasjonell sjalusi, og overbeviser seg selv om at Hermione har vært utro. Han beordrer en av de adelige, Camillo, til å ta Polixenes av dage, men i stedet rømmer Camillo sammen med Polixenes til Böhmen.
Leontes kaster så Hermione i fengsel og planlegger en rettssak for å få henne brent på bålet. Når Hermione føder en prinsessedatter i fengselet beordrer Leontes enda en av lordene, Antigonus, til å kaste spedbarnet ut av landet, til et sted der hun kan dø. Antigonus gjør dette, og legger spedbarnet ved Böhmens kyst, men blir selv drept av en bjørn.
Under rettssaken mot Hermione kommer det frem at den unge prinsen, syk av bekymring for sin mor har dødd. Sjokket får Hermione til å besvime, og Leontes til å innse at han har tatt feil hele tiden. Hermione omkommer av sjokket og Leontes, med sin kone og sine to barn borte, går inn i 16 sorgfulle år.
Spedbarnet Leontes sendte vekk, Perdita, blir funnet av en gjeter i Böhmen og hun vokser opp der som en vanlig bondejente. Hun og den böhmiske prins Florizel, sønn av Polixenes, har forelsket seg. Når Polixenes får vite om dette mister han besinnelsen og truer med å drepe Perdita, fremfor å tillate prinsen å gifte seg med en bondejente.
Camillo, som reddet Polixenes fra Leontes vrede, hjelper nå Perdita og Florizel, samt resten av gjeterens familie, med å rømme fra Böhmen til Sicilia. En illsint Polixenes følger etter, men på Sicilia blir det avslørt at Perdita er datter av Leontes. Det blir videre oppdaget at Hermione ikke var død, men har blitt holdt skjult i de 16 årene, og skuespillet ender med en lykkelig gjenforening.
Geografisk feil
Antigonus etterlater spedbarnet Perdita ved Bøhmens kyst. Bøhmen ligger midt inne i Sentral-Europa og utgjør den vestlige delen av dagens Tsjekkia, og har ingen kystlinje.
Krka nasjonalpark
Krka nasjonalpark (kroatisk: Nacionalni park Krka) er en av Kroatias nasjonalparker. Nasjonalparken er oppkalt etter elven Krka. Nasjonalparken Krka ligger i Šibenik-Knin fylke i midtre Dalmatia, noen kilometer nordøst for byen Šibenik.
Krka ble opprettet som nasjonalpark i 1985 og er en av Kroatias åtte nasjonalparker. Den er kjent for sine sjøer og fosser og er en populær turistdestinasjon.
Danmark under Sommer-OL 1992
Danmark under Sommer-OL 1992. 110 sportsutøvere, syttisju menn og trettitre kvinner fra Danmark deltok i fjorten sporter under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Danmark kom på 30.-plass med en gull-, en sølv- og fire bronsemedaljer. Seileren Jørgen Bojsen-Møller var Danmarks flaggbærer under åpningsseremonien.
On-Line Encyclopedia of Integer Sequences
On-Line Encyclopedia of Integer Sequences (OEIS) er en database for heltallsfølger, tilgjengelig på Internett. Den er et hyppig brukt hjelpemiddel i matematisk forskning.
Databasen
Databasen inneholder beskrivelse av følger av heltall som har interesse innen matematikk. I desember 2006 inneholdt den informasjon om rundt 125 000 følger. Sammen med en definisjon av følgen finnes nøkkelord, litteraturhenvisninger, lenker til beslektede følger med mer.
Historie
Neil Sloane begynte å samle heltallsfølger på 1960-tallet for å lette arbeidet sitt i kombinatorikk. Han offentliggjorde deler av databasen to ganger i bokform: Disse bøkene ble tatt i mot med begeistring, og etter den andre offentliggjøringen begynte andre matematikere å utfylle samlingen med nye tallfølger. Samlingen ble etterhvert for stor til at den kunne bli offentliggjort i bokform igjen, og da databasen inneholdt 16 000 følger, bestemte Sloane seg for å gjøre databasen tilgjengelig på Internett, først som en epostsørvis i 1995, og deretter som en websørvis i 1996. Etter dette har databasen vokst med rundt 10 000 følger i året.
Etter at Neil Sloane hadde hatt ansvaret for databasen i nesten 40 år, overtok en gruppe av redaktører den største delen av arbeidet i 2002, men Sloane er fremdeles øverste instans for hvorvidt en ny følge skal innlemmes i databasen eller ikke.
Super Mario Bros. 2
Super Mario Bros. 2 (ofte forkortet til Super Mario 2 og SMB2) er et plattformspill utviklet og utgitt av Nintendo til Nintendo Entertainment System. Det ble lansert i Nord-Amerika i oktober 1988, i Europa 28. april 1989 og i Japan 14. juli 1992. Spillet ble siden utgitt til Wiis Virtual Console.
Beregond
Beregond, sønn av Baranor, er i J.R.R. Tolkiens roman Ringenes herre en soldat i den tredje vaktbataljonen i Minas Tirith. På en spasertur gjennom den hvite by (Minas Tirith) blir han kjent med Pippin, som på denne tiden er i Gondors tjeneste. Beregond har en tiårig sønn ved navn Bergil, som også Pippin blir kjent med.
Super Mario Bros. 2
Handlingen er at Mario har en drøm. I drømmen åpner han en dør til en uvanlig verden. Han hører noen toader som sier at de har blitt forhekset av Wart og er fanget av han. Så drar Mario sammen men Peach, Luigi og Toad gjennom verdenen så de snart kommer til slottet, beseirer Wart, slipper vokterne fri og skaper fred og ro i flashverdenen.
Beregond
Beregond kjemper i slaget om Gondor for å redde Faramir sitt liv, og sammen med Pippin klarer han det. Senere deltar han i kampen om Mordor og blir etter krigen den første høvedsmann av Det hvite forband, livgarde for fyrst Faramir av Ithilien. Denne posisjonen får han etter at han ofret alt for å redde Faramirs liv i beleiringen av Minas Tirith under Ringkrigen i det tredje tidevervet, som beskrevet i Atter en konge.
I historien er han og Bergil veiviserne til Peregrin Tók (Pippin) i Minas Tirith. I Ringenes herre filmene er dessverre ingen av dem tatt med, og deres viktigste dåder er overført til Gandalv og Pippin. Beregond var faktisk skrevet inn i screenplayet i en kort scene med replikken: ''It is as the Lord Denethor predicted. Long has he foreseen this doom''. I denne scenen blir Beregond spilt av Ian Hughes. I løpet av produksjonen bestemte likevel filmskaperne å forandre denne figurens navn til Iorlas, som ikke dukker opp i filmen, men som blir identifisert av Bergil som hans onkel, og dermed antakelig Beregonds bror.
Super Mario Bros. 2
Spillet ble gjenskapt til Super NES som en del av Super Mario All-Stars sammen med Super Mario Bros. og Super Mario Bros. 3, i tillegg til Super Mario Bros.: The Lost Levels, som var en ny-utgivelse av det originale Super Mario Bros. 2 fra 1986, og den ble også gjenskapt til Game Boy Advance som Super Mario Advance, som også inkluderer en ny versjon av Mario Bros.
Beregond
Beregond Beregond Beregond Beregond
Willie Gault
Willie James Gault (født 5. september 1960) i Griffin, Georgia er en tidligere utøver av amerikansk fotball og friidrettsutøver. Gault spilte i National Football League i elleve sesonger for Chicago Bears og Los Angeles Raiders. Han har vunnet Super Bowl for Chicago Bears, og var uttatt på det olympiske laget som boikottet OL i Moskva i 1980.
College og Olympiske leker
Griffin er unik i det at han har vært stjerne både i friidrett og amerikansk fotball. Som student på University of Tennessee var Gault med på sette verdensrekord på 4 x 100 meter stafett. Han var kvalifisert til å delta på 110 meter hekk under OL 1980 i Moskva, som ble boikottet av de fleste vestlige land. I boikott-lekene tok han bronsemedalje på 100 meter.
NFL-karriere
Gault ble draftet av Chicago Bears i første runde (#18) i NFL Draft i 1983, og fikk umiddelbart vist seg frem som nykommer. Han tok imot fire pasninger for 103 yards og en touchdown i Bears' tap mot New Orleans, fem pasninger for 103 yards og en touchdown i Bears' tap mot Baltimore, og fire pasninger for 129 yards og en 87-yard touchdown i Bears' tap mot Green Bay. Gaults tjente godt på sin høye toppfart når han sprang nedover banen.
I Bears' dominerende 1985-sesong tok Gault imot 33 pasninger og ledet laget med 704 yards. Hans beste kamp i sesongen var da Bears' vant 33–24 over Minnesota, hvor han tok imot seks pasninger for 146 yards, inkludert en 70-yard touchdownpasning. I Bears' 46–10 seier over New England i Super Bowl XX tok Gault imot fire pasninger og ledet kampen med 129 yards, og returnerte fire avspark for 49 yards. Etter seriespillet i 1985 hjalp Gault med å organisere lagkamerater for fremføringen av «The Super Bowl Shuffle», en raplåt hvis inntekter gikk til en lokal veldedighet. Han sang ett vers i sangen.
Innen 1986-sesongen hadde det oppstått en konflikt mellom Gault og bears' quarterback Jim McMahon. I McMahons selvbioografi, som ble publisert samme år, mente McMahon at Gault ikke var pålitelig, og at han kun spilte sitt beste når kampen ble sendt på riksdekkende TV. I et intervju med Sports Illustrated sa Gault at han var usikker på hvorfor McMahon ikke kastet ballen til ham oftere (forfatteren av artikkel, Bruce Newman, foreslo at Gault ikke fikk like mange pasninger kastet mot seg fordi han ofte hadde to motspillere som dekket ham). Til tross for denne konflikten avsluttet Gault 1986-sesongen med 42 mottakelser for 818 yards, inkludert 7 mottakelser for 174 yards i en kamp mot Cincinnati og fire mottakelser for 116 yards mot Tampa Bay.
Før 1988-sesongen ble Gault byttet til Los Angeles Raiders. Han tok imot fire pasninger for 102 yards i Raiders' nederlag mot Cincinnati 2. oktober 1988. Han tok imot fire pasninger for 131 yards og en touchdown i sesongåpningen mot San Diego i 1989, og hadde 147 yards på kun to mottakelser da Raiders slo Cincinnati 5. november 1989. Han tok imot fire pasninger for 103 yards da han hjalp Raiders til en seier mot sitt forrige lag den 30. september 1990. Etter sesongen valgte Raiders å ikke signere Gault til ny kontrakt.
Til tross for sin høye hastighet vant Gault aldri NFLs "Fastest Man"-konkurranse. Han var nummer to bak Darrell Green i 1986 etter å ha slått den olympiske sprinteren Ron Brown i semifinalen. I konkurransen i 1990 havnet Gault igjen på andreplass med et tap mot Brown i finalen (Green var i rehabilitering etter en skade og deltok ikke). Green (en cornerback) dekket ofte Gault når lagene deres møttes. I Bears' 23–19 seier over Washington i sluttspillet i 1984 vant Gault over Green og sikret en 75-yard touchdownpasning etter å ikke ha tatt imot en pasning i hele første halvdel av kampen. I Bears' nederlag mot Redskins i sluttspillet i 1986 tok Gault imot fem pasninger for 82 yards, inkludert en 50-yard touchdowns, mens han ble dekket opp av Green. I Redskins' 21–17 seier over Bears i sluttspillet i 1987 hindre Green Gault i å få noen mottakelser frem til han måtte forlate kampen med en skade. I Raiders' 21–20 seier over Redskins i 1992 gikk Gault mesteparten av kampen uten en mottakelse før han klarte å slå Green på en 50-yard pasning, som satte scenen for en kampvinnende touchdown.
Etter hans 11 sesonger hadde Gault 333 mottakelser for 6 635 yards. Han returnerte også ni punts for 60 yards, løp for 154 yards, returnerte 45 avspark for 1 088 yards, og scoret 45 touchdowns (44 mottakelser og 1 på retur av avspark).
Etter idrettskarrieren
Gault la opp tidlig på 1990-tallet og satset på en skuespiller-karriere. Han spilte Willie the Sweeper in NBC-serien The Pretender. Willie hadde også et innhopp i komedien Still Standing. 24. juni 2006 satte Gault ny verdensrekord på 100 meter i klasse 45 – 49 med tiden 10.72. 26. april 2008 satte han verdensrekord som 47-åring på 200 meter med tiden 21.80 i klassen M45-49.
Figurer i Final Fantasy VII
Figurer i Final Fantasy VII omhandler karakterene fra konsollrollespill Final Fantasy VII, som ble utviklet og utgitt av Square (nå Square Enix) i 1997. Det er det sjuende spillet i Final Fantasy-serien, og er det første spillet i serien som ble gitt ut til Sonys spillkonsoll PlayStation og Microsofts Windows-baserte datamaskiner.
Johan Castberg
Johan Castberg (født 21. september 1862 i Brevik i Telemark, død 24. desember 1926 i Oslo) var en norsk jurist og politiker. Han er kjent som forslagsstiller og pådriver for de Castbergske barnelover.
Figurer i Final Fantasy VII
Cloud Strife
Cloud Strife (21) (クラウド・ストライフ) er hovedfiguren i Final Fantasy VII-spillet. Han er en tidligere SOLDIER (Shin-Ras elitestyrke) og nå livnærer hans seg av å være en leiesoldat som jobber for den som betaler best. I spillets begynnelse blir dette altså øko-terroristgruppa AVALANCHE. Hans utseende er et blondt, stritt hår. Han har blå øyne som bærer preg av Mako-energi, slik som alle som har vært med i SOLDIER har. Klærene hans er en lilla SOLDIER-drakt og på ryggen bærer han et stort sverd ved navnet «buster sword», et tohåndsverd med et enormt sverdegg.
Johan Castberg
Familie
Han var sønn av Johan Christian Tandberg Castberg.
I 1892 giftet han seg med Karen Anker, som var eldste datter av Herman Anker (1839-1896) og danskfødte Marie Elisabeth «Mix» Bojsen (1843-1892).