cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Purpurgullvinge
Utseende
Vingespennet er mellom 25 og 30 millimeter. Framvingeundersiden er oransje, med mørke flekker. Bakvingenes underside er brun-grå med flere mørke runde flekker i smale hvite ringer. De har et guloransje bånd langs vingekanten og antydning til et blågrønt fargefelt ved vingeroten.
Friedrich-Wilhelm-Platz undergrunnsstasjon
Friedrich-Wilhelm-Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Friedrich-Wilhelm-Platz er på linjen U9. Stasjonen befinner seg under Friedrich-Wilhelm-Platz.
Norsk-Russisk Kunstsenter
Historie
Lokalene ble også hyppig brukt til musikk og dansegrupper fra Russland. Etterhvert blir også den samiske og den finske kulturen inkludert. Det er blitt antydet at prosjektet har vært en av inspirasjonskildene for Pikene på broen i Kirkenes som i 2009 høstet slik offentlig anerkjennelse for sitt arbeide på tvers av grensene der nord.
Purpurgullvinge
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Brystet og bakkroppen er brunsvart og lite håret på oversiden. Undersiden har tett hårbekledning av gråhvite hår.
Fasettøynene er mørke. Hodet er smalt foran, palpene er store og fremoverrettet. Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene sitter over og helt inntil fasettøynene. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet. Leddene er farget slik at antennen får små ringer i svart og hvitt.
Beina er godt utviklet hos hunnene, som bruker alle beina til å gå med. Mens hanner har noe reduserte frambein og går på de fire bakerste beina. Det doble kloleddet på frambeina mangler eller er redusert. På det mellomste beinparet er børsten på skinnbeinet (tibia) godt utviklet.
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Egg og larver
Egget er noe flatt, med et ganske grovt punktert mønster.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Den er grønnlig på farge, med utydelige, svake tegninger og uten markerte lengdestriper. Undersiden er flat, mens oversiden er velvet. Larvens kropp smaler litt bakover.
Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen
Puppene er lys beige på farge og bønneformet, urørlig, den ligner plantedeler som frø eller lignende.
Levevis
Purpurgullvinge finnes på fuktige gresskledde og blomsterrike enger både i skog og åpent landsskap.
Glansvinger har normalt en rolig og gjerne flagrende flukt. Ofte flyr de korte turer fra blomst til blomst. Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Flygetiden er fra juni til august. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og den noe spraglete vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Forplantning
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Under paring utskiller hannene en duft fra små duftskjell på vingene, dette kan være med å gjøre hunnen mer villig til å pares. Om et par forstyrres under paring, flyr vanligvis hannen, mens hunnen blir hengende passivt. Hunner som har paret seg inntar ofte en spesiell stilling, hvor vingene holdes noe flat og utbredt, mens bakkroppen løftes opp. Eggene legges enkeltvis på næringsplanten. De klekkes etter noen uker.
Larvene
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larven er trege og ikke særlig sky. De har ingen synlige forsvarsfunksjoner, som å kaste hodet til siden fram og tilbake eller å rulle sammen kroppen, ved berøring. Larvene overvintrer som unge, og fortsetter å vokse til våren. Lengst nord skjer overvintringen i eggstadiet, og trolig må arten ha ennå en overvintring som larve eller puppe, før den det tredje året endelig er utvokst.
Larven lever som plantespiser, særlig på engsyre.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Puppen
Purpurgullvinge tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt, begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen, vanligvis mellom to til tre uker.
Utbredelse
Purpurgullvinge finnes i Danmark, Sverige og Finland. I østlige Norge, lengst sør og nord på østlandet, vanlig på Hardangervidda. I Midt-Norge, nordover til Finnmark. Den er sjelden helt ute på kysten. Finnes i Europa og østover i Asia.
Systematisk inndeling
Slektskapet innen gruppen glansvingene er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Det har vært ulike måter å dele gruppen inn i. (Systematikken følger Fauna Europaea )
Mayo-Kebbi Ouest
Mayo-Kebbi Ouest er en av 23 regioner i Tsjad. Regionens hovedstad er Pala. Regionen består av det som en gang var deler av prefekturet Mayo-Kebbi (underprefekturene Pala og Léré).
Inndeling
Mayo-Kebbi Ouest-regionen er inndelt i to departement:
Demografi
Regionen hadde i 2009 en befolkning på 564,470, hvorav 564,375 var fastboende og 95 nomader.
De viktigste etnisk-språklige gruppene er moundangene, fulaene og ngambayene.
Bibliotekar
Bibliotekar er en yrkestittel for personer som arbeider med bibliotekfaglige oppgaver. De fleste bibliotekarer utøver yrket i et bibliotek, hvor de organiserer og vedlikeholder forvaltningen av informasjonsbærende dokumenter som bøker, tidsskrifter, digitale dokumenter, lydopptak, film og fotografier. Formidling og tilrettelegging av bibliotekets materiale overfor publikum er en viktig del av bibliotekarens arbeid. Yrkesgruppen nevnes første gang i antikken i forbindelse med Biblioteket i Alexandria.
Tittelen er ikke beskyttet i Norge, men i mange ansettelser kreves det utdannelse i bibliotek- og informasjonsvitenskap. I fag- og forskningsbibliotek er det mange bibliotekarer som i stedet har utdanningsbakgrunn fra fagområder som samlingene deres betjener, og som bygger på med bibliotekfag etter behov. Etter folkebibliotekloven skal biblioteksjefer i utgangspunktet ha bibliotekfaglig utdannelse, men det gis dispensasjon.
Arbeidsoppgaver
Bibliotekaren registrerer alle relevante opplysninger om dokumenter på kontrollert form, og innordner informasjonen i kataloger. Bibliotekaren bruker internasjonalt standardiserte katalogiseringsregler og koder for å bygge opp kataloger som er enten hierarkisk eller assosiativt strukturert. Etter katalogisering blir de fysiske eller interaktive dokumentene plassert i samlinger som er informasjonsvitenskapelig konstruert. Dette gjør det mulig å finne tilbake til materialet senere.
Et grunnleggende fag i yrket er klassifikasjon. Bibliotekaren bruker sin kompetanse i dette faget i kombinasjon med ulike søketeknikker for å lete frem både katalogisert og ukatalogisert materiale. Kunnskapen om forskjellige informasjonskilder og databaser, samt bibliotekorganisasjonenes tette samarbeid gjennom nasjonale og internasjonale biblioteknettverk, gjør bibliotekaren i stand til å frembringe opplysninger om nesten hva det skal være.
Mange bibliotekarer har sitt daglige virke i biblioteker som folkebibliotek, skolebibliotek, eller et fag- og forskningsbibliotek ved en utdanningsinstitusjon. Andre jobber med mer spesialisert informasjonsarbeid i offentlig og privat sektor hvor de bruker sine ferdigheter innen research, systematisering, arkivering og formidling.
Informasjonssamfunnets økende behov for rask og presis kunnskap, gir bibliotekarer nye oppgaver. Selv om de vet hvordan man finner frem i en kompleks informasjonsjungel, er de avhengige av elektroniske søkeverktøy. Dette forutsetter at moderne bibliotekarer alltid er oppdaterte på den seneste informasjonsteknologiske utviklingen. Den stadige håndteringen av informasjon på detaljnivå, gjør mange av dem til kompetente formidlere. Rutinerte bibliotekarer er gode på muntlige og skriftlige fremstillinger, og har lett for å trekke essensen ut av en informasjonsmengde. Yrket stiller absolutte krav til nøyaktighet og kildekritisk vurderingsevne. Informasjonskompetansen gjør bibliotekaren i stand til å anslå verdien av ulike kilder.
Utdanning
I Norge utdannes de fleste bibliotekarer ved Høgskolen i Oslo og Akershus, avdeling for journalistikk, bibliotek- og informasjonsfag som tilbyr utdanning i bibliotek- og informasjonsvitenskap som bachelorgrad og mastergrad. Bachelorstudiet inkluderer obligatoriske praksisperioder. Fra 2013 tilbys også PhD-grad innen fagretningen.
Dokumentasjonsvitenskap ved Universitetet i Tromsø er også godkjent utdanning for bibliotekarer. I Tromsø kan bibliotekarutdanningen tas som 3-årig bachelorgrad eller 5-årig mastergrad og det er også mulig å fortsette med ph.d.-grad.
Det tilbys også bibliotekarrettede fag ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim, Høgskolen i Bergen og Høgskolen i Agder (skolebibliotekarutdanning).
Av fagene som inngår i bibliotekarutdanningen kan nevnes litteraturvitenskap, katalogisering, klassifikasjon, database, samfunnsfag, tekstanalyse, forskningsmetodikk, gjenfinning (research), formidlingsteknikk og nettdesign.
I tillegg finnes det stillinger som universitetsbibliotekar ved de fleste universitetene i Norge. Disse er fagansvarlige for et større eller mindre fagfelt. Her kreves det mastergrad, doktorgrad eller annen relevant utdannelse innen det fagfeltet man har ansvar for. I tillegg må man ha bibliotekrelevant kompetanse, denne får man gjerne som internopplæring ved det aktuelle bibliotek eller som formell tilleggssutdannelse.
Realverdi
Realverdi er en gjenstands eller en enhets verdi uttrykt i faste priser. Realverdier er fast eiendom og gjenstander i motsetning til finansverdier som utgjøres av penger, aksjer, obligasjoner og gjeldsbrev.
Gelion
Gelion var en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Denne elva rant i Midgard i det første tidevervet, og var den største elva i øst Beleriand.
Gelion hadde to opphav, og det ene startet ved åsen Himring, mens den andre startet i Ered Luin (Blåfjellene). Disse to elvene var Lille Gelion, som hadde sitt utspring i Himring, og Store Gelion, med utspring i Blåfjellene. Fra det stedet hvor disse elvene møttes rant den mot sør, og skilte Estolad i vest fra Thargelion i øst, og ble deretter krysset av den gamle dvergeveien ved Sarn Athrad (Vadested av stein). Etter dette fløt den videre inn i Ossiriand, landet av de syv elver, hvor det var mange elver fra Ered Luin som fløt inn i Gelion. Disse elvene var Ascar, Thalos, Legolin, Brilthor, Duilwen og Adurant.
Legolin
Legolin var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Den hadde sitt opphav i Blåfjellene (Ered Luin). Legolin rant inn i den store elva Gelion, som var den største elva i øst Beleriand.
Gelion
List of Middle-earth rivers Lista di fiumi del Beleriand Platser i Tolkiens värld Gelion
Legolin
Legolin ble regnet som den fjerde av de syv elvene i Ossiriand. De andre seks elvene i Ossiriand var Gelion, Ascar, Thalos, Brilthor, Duilwen og Adurant.
Glitsjøen
Glitsjøen (også kalt Glisjevannet) er et vann i Kjosen, øst i Drangedal kommune i Telemark. Hovedtilløpet kommer fra Nakksjøelva, utløpet går til Nos- og Tveitvatnet. Glitsjøen tilhører Kragerøvassdraget.
Ascar
Ascar eller Rathlóriel er en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Den hadde sitt opphav i Blåfjellene (Ered Luin). Ascar rant inn i den store elva Gelion, som var den største elva i øst Beleriand. Denne elva lå der hvor Lune gulfen senere kom til å ligge, hvor Blåfjellene ble brudt i to.
Ascar ble regnet som den andre av de syv elvene i Ossiriand. De andre seks elvene i Ossiriand var Gelion, Thalos, Legolin, Brilthor, Duilwen og Adurant.
List of Middle-earth rivers
Mohammad Hashim Khan
Sardar Mohammed Hashim Khan (født 1884, død 1953) var en afghansk politiker som var statsminister i Afghanistan fra 14. november 1929 til 9. mai 1946. Han var en yngre bror til kong Mohammed Nadir Shah, onkel til Mohammed Zahir Shah og den eldre broren til Sardar Shah Mahmud Khan som etterfulgte ham som statsminister (1946–1953).
Hashim iverksatte politikken som var staket ut av Nadir Shah med fokus på å styrke landets forsvar og økonomi, inkludert transport og kommunikasjoner. Til dette krevdes utenlandsk bistand, og Hashim ønsket ikke å knytte landet sterkere til Sovjetunionen eller Storbritannia. Han vendte seg derfor til Nazityskland og fikk hjelp både derfra og dessuten noe støtte fra Japan og Italia.
Nystaleinae
Nystaleinae er en gruppe (underfamilie) av sommerfugler som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). De finnes bare i Amerika, med de fleste av de ca. 250 kjente artene i Sør-Amerika. Voksne Nystaleinae ligner sterkt på nattfly (Noctuidae). De er brun- eller gråspraglete, har lange, trådformede antenner og mangler en "tann" ved forvingens bakkant.
Emir
Emir (arabisk: kommandør) er en adelig historisk tittel i islamske nasjoner i Midtøsten og Nord-Afrika. Opprinnelig ble den brukt som en ærestittel gitt til etterkommerne etter Muhammed via hans datter Fatima Zahra. Århundrer etter Muhammed ble det brukt i en videre betydning, som for eksempel tittelen brukt av høvdinger av beduinene i Arabia og av adelsmenn og tjenestemenn i Det osmanske riket.
Ordet emir blir også brukt mindre formelt for ledere i enkelte kontekster, for eksempel blir lederen av en gruppe pilegrimer til Mekka kalt en emir hadji.
Kalifen brukte tittelen emir ul-mu'mineen, «kommandør av de trofaste». Den vestlige marinegraden admiral kommer fra det arabiske uttrykket amir al-bahr, «sjøkommandør».
Consumer Financial Protection Bureau
CFPB er en autonom organisasjon underlagt og finansiert av Federal Reserve, USAs sentralbank. I en overgangsperiode har byrået vært administrert av Finansdepartementet.
Emir
Emir er også begrepet brukt av kuwaitiske al-Sabah-dynastiet for å henvise til deres herskende monark siden uavhengigheten 19. juni 1961. Qatar har på samme måte brukt tittelen siden 1971 og Bahrain gjorde det fra 1971 til 2002.
På arabisk og persisk er en annen betydning av ordet «emir» prins, mer nøyaktig, den mannlige etterkommeren av en monark. Det kunne også bety «kronprins». Før kong Abdullah av Jordan, sønn av kong Hussein, ble kronet, ble han kalt «emir Abdullah». I denne betydningen er et land som er styrt av en emir kalt et emirat, som De forente arabiske emirater.
Emir er også et vanlig muslimsk mannlig navn i Albania, Kosovo, Nord-Makedonia (albanere, tyrkere, bosniere som bor der bruker det) og Bosnia, tatt fra arabisk. Navnet staves også med a; Amir.
En berømt person som har navnet Emir er Emir Kusturica.
Keurusselkä
Keurusselkä er en innsjø sentralt i Keski-Suomi i Finland, med beliggenhet mellom tettstedene Keuru i nord og Mänttä i sør. Den dekker et areal på 117,30 km². Gjennomsnittsdybden er 6,4 meter, men på sitt dypeste er den 40 meter. Innsjøens overflate ligger 105,4 meter over havnivå. Innsjøen er 27 km lang, og er en del av Kumo älvs nedslagsfelt.
Sebastian Coe
Sebastian Newbold Coe, baron Coe, (født 29. september 1956 i Chiswick i London) er en tidligere britisk friidrettsutøver og politiker, og er fra 19. august 2015 leder for det internasjonale friidrettsforbundet. Han har tidligere ledet arbeidet for å få Sommer-OL 2012 til London, og var leder i organisasjonskomitéen LOCOG.
Sportslige meritter
Coe vant fire olympiske medaljer og forbedret åtte verdensrekorder utendørs på mellomdistansene, første gang i 1979 på 800 meter og en engelsk mil. Han er den eneste som har hatt verdensrekorden på alle fire mellomdistansene samtidig. Han satte også tre verdensrekorder innendørs.
Coes fremste rival var landsmannen Steve Ovett, som han første gang møtte i et internasjonalt mesterskap under EM i Praha i 1978, på 800 meter. Gullet gikk imidlertid til østtyskeren Olaf Beyer. Coe tok bronse, etter en altfor optimistisk åpning. Året før hadde han blitt europamester på 800 meter innendørs. Foran OL 1980 i Moskva var det Coe og Ovett alles oppmerksomhet var rettet mot. Coe var favoritt på 800 meter, men etter et meget svakt taktisk løp måtte han nøye seg med sølv bak Ovett. Coe fikk sin revansje med gull på 1500 m noen dager senere.
I 1981 satte han ny verdensrekord på 800 meter på 1.41,73. Det tok 16 år før denne rekorden ble slått, av kenyanskfødte Wilson Kipketer. Han satte også verdensrekord to ganger på en engelsk mil (beste tid 3.47,33) og én gang på 1000 meter (2.12,18; på Bislett stadion). Med disse fire rekordene, samt at han forble ubeseiret hele sesongen, må dette trolig regnes som hans aller beste sesong. I tillegg vant han 800 meter i Verdenscup-finalen i Roma i suveren stil.
Coe var storfavoritt til å ta sin første internasjonale tittel på 800 meter (utendørs) ved EM i Aten i 1982, men ble henvist til sølv bak den ukjente vesttyskeren Hans-Peter Ferner. Han lå an til å vinne men sluknet på oppløpssiden. Det viste seg at han var smittet av kyssesyken. Derfor trakk han seg fra 1500 m i mesterskapet.
Han innledet 1983-sesongen lovende ved å sette to verdensrekorder innendørs (på 800 m og 1000 m). Sesongen ble imidlertid kort da det viste seg at han hadde fått toxoplasmose. Dette førte til at han ikke kunne delta i det første verdensmesterskapet i friidrett i Helsinki.
Den påfølgende sesongen kom Coe i form tidsnok til at han fikk sjansen til å delta under OL i 1984. Det var imidlertid kontroversielt og sterkt kritisert i britisk presse at han ble foretrukket framfor Peter Elliott på 1500 meter, da Elliott hadde slått ham på distansen under det britiske mesterskapet. Coe forsvarte sitt sølv på 800 meter (denne gang vant Joaquim Cruz fra Brasil) og gullet på 1500 meter, noe ingen andre utøvere hittil har klart om man ikke regner med ekstralekene i 1906. Han spurtbeseiret forhåndsfavoritten Steve Cram og satte ny olympisk rekord (3.32,53), og viste at det var riktig å ta ham ut.
Coe ble endelig europamester på 800 meter i 1986, og tok sølv på 1500 meter ved samme anledning. Denne sesongen gjorde han også sin bestenotering på 1500 meter (3.29,77) i et stevne i Rieti, Italia. En skade hindret hans deltakelse ved verdensmesterskapet i 1987, og han la opp i 1990, etter å ha blitt nummer to på 1500 meter i Verdenscup-finalen i 1989.
Medlem av parlamentet
Han ble ved parlamentsvalget i Storbritannia 1992 valgt inn det i det britiske Underhuset, hvor han representerte Det konservative parti fra valgkretsen Falmouth and Camborne i Cornwall, men mistet plassen ved parlamentsvalget i Storbritannia 1997.
Utmerkelser
Coe ble utnevnt til æresdoktor i teknologi ved sitt alma mater-universitet, Loughborough University i 1985. I november 2009, ble han tilsvarende æresdoktor som doctor scientiarum ved University of East London.
Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire (MBE) i 1982 og forfremmet til offiser (OBE) i 1990. Til nyttår i 2006 ble han forfremmet til kommandørridder (KBE) av samme orden for sin innsats for sport. Den 16. mai 2000 ble han utnevnt til life peer som baron Coe av Ranmore i Surrey. I nyttårslisten for 2013 ble Coe utnevnt til medlem av Order of the Companions of Honour.
Coe ble som den første tildelt Fyrsten av Asturias' pris for sport i 1987. I desember 2005 fikk han en spesiell ærespris på BBC Sports Personality of the Year.
Schloss Charlottenburg
Slottet ble bygget i italiensk barokkstil mellom 1695 og 1699 av arkitekten Arnold Nering på oppdrag fra Sophie Charlotte, kurfyrst Fredrik IIIs hustru. Etter kroningen av Fredrik til prøyssisk konge og Sophie Charlotte til dronning i Königsberg i 1701, ble Charlottenburg, som opprinnelig hadde vært anlagt som sommersted, utviklet til et praktfullt anlegg av arkitekten Eosander von Göthe. Etter dronningens død i 1705 fikk slottet navnet Charlottenburg. Mellom 1709 og 1712 fulgte en videre utbygging, hvor bl.a. den markante slottskuppelen og orangeriet oppstod.
Etter Fredrik Is død i 1713 førte slottet en skyggetilværelse under etterfølgeren Fredrik Wilhelm I. Men da Fredrik den store kom til makten i 1740, lot han slottet utvide under ledelse av arkitekten Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Bl.a. ble den østlige «nye fløyen» bygget. Senere konsentrerte Fredrik seg imidlertid mest om sitt slott Sanssouci i Potsdam, ferdigstilt 1747.
Sebastian Coe
Utmerkelser
I 2003 ble han hedret som «tidenes Bislett-utøver».
Schloss Charlottenburg
Slottspark
Slottsparken ble anlagt på slutten av 1600-tallet av Simeon Godeau som fransk barokkhave. På slutten av 1700-tallet ble den delvis omdannet til engelsk landskapspark. I slottsparken befinner seg bl.a. tehuset «Belvedere» bygget av Langhans i 1786, den nynapolitanske villaen «Neue Pavillon», bygget 1824, og mausoleet for dronning Louise, bygget 1810.
Magnus Johansson
Erik Göran Magnus Johansson («Lill-tidan»), født 5. oktober 1964, er en svensk fotballtrener med fortid som spiller i klubber som IFK Göteborg, Brann og Västra Frölunda. Han vant UEFA-cupen i 1987 med IFK Göteborg, og har også to SM-gull med samme klubb. «Lill-tidan» har representert Sverige i aldersbestemte landslag opp til OL-laget.
19. juni 2007 måtte han trekke seg fra trenerjobben i Bryne Fotballklubb. Den 16. juli 2007 ble han ansatt som trener for andredivisjonsklubben Åsane Fotball. Johansson lyktes med å redde klubben fra nedrykk etter en flott høstsesong. Sesongen 2008 startet tungt, men Åsane reiste seg og endte til slutt på en 6.-plass.
I 2012 ble Magnus Johansson ansatt som spiller- og trenerutvikler for NFF Hordaland. Johansson er også UEFA-A-trenerveileder for NFF.
Johansson har de siste årene vært fotballekspert for bl.a NRK Hordaland.
Mediebedrift
Mediebedrift kan vise til:
Åndalsnes stasjon
Åndalsnes stasjon er Raumabanens nordlige endestasjon. Den ligger i Åndalsnes i Rauma kommune, og ble åpnet i 1924 da Raumabanen var ferdig. Stasjonen er utstyrt med en havneterminal som eies av Rauma kommune.
Om sommeren går det turisttog mellom Bjorli og Åndalsnes i tillegg til regiontogene.
Franz-Neumann-Platz undergrunnsstasjon
Franz-Neumann-Platz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Franz-Neumann-Platz er på linjen U8.
Vanntråkkere
Vanntråkkere (Haliplidae) er en liten familie av små, vannlevende biller som gjør lite av seg. De svømmer rundt mellom vannplantene, men er relativt dårlige svømmere sammenlignet med familier som vannkalver og virvlere. De voksne billene er temmelig altetende mens larvene lever av alger. Det er funnet 14 arter i Norge.
Utseende
Små (2,5 – 4,5 mm), båtformede biller, høyt hvelvet på oversiden. Fasettøynene er utstående, antennene 11-leddete, korte og trådformede. På farge er billene vanligvis brungule, med rekker av mørke punkter på dekkvingene. Beina er ganske korte, mellom- og bakleggene er ikke avflatet som hos andre vannlevende biller, men er utstyrt med hårfrynser som er til hjelp ved svømmingen. Bakhoftene er utviklet til et par store plater som er festet til buken. Disse dekker de fremste leddene av bakkroppen og de innerste leddene (hoftering (trochanter) og lår (femur)) av bakbeina. Disse platene avgrenser et kammer som fungerer som lunge og luftlager.
Levevis
Vanntråkkerne lever i vegetasjonsrike ferskvann og holder seg mellom vannplantene. De voksne spiser ulike slags organismer som ikke er for raske for dem, for eksempel insekt-egg, fåbørstemark, små krepsdyr, hydroider og alger. De kan minne om små vannkalver men kjennes lett på sin høye kroppsform og "hjelpeløse" svømming.
Kapp til Kairo-jernbanen
Kapp til Kairo-jernbanen (Cape–Cairo Railway) var et jernbaneprosjekt som ble lansert av Cecil Rhodes på slutten av 1800-tallet i kolonitiden. Banen skulle forbinde de britiske kolonier og nærmest danne en ubrutt korridor gjennom Afrika fra sør til nord. Mens mesteparten av strekningen i dag er operativ mangler det en vesentlig forbindelse mellom Sudan og Uganda.
Bakgrunnen for planen
I kappløpet om Afrika var den britiske kolonisering av Afrika nært knyttet opp til planene om en sammenhengende jernbane fra  Cape Town til Kairo. Cecil Rhodes var en av flere imperiebyggere som sikret kontinentets sydlige stater for den britiske Kronen. Han så for seg en «rød korridor» av britiske dominons fra nord til sør og en jernbane ville være det viktigste element til å forene de britiske besittelser, både politisk og militært. Men byggingen av banen ville bli en stor utfordring på grunn av de topografiske og klimatiske forhold og – ikke minst politisk og forholdet til andre kolonimakter.
Hvorfor ble den ikke bygget?
De britiske interesser måtte ikke bare ovevinne de formidable hindre i landskap og klima. men også intervenere i andre stormakters interesser og planer. Frankrike hadde planer om en jernbane vest-øst fra sine besittelser i Vest-Sahara eller det franske  Nord-Afrika til Djibouti. Portugal forsøkte uten hell å forbinde sine kolonier på vest- og østkysten, Angola og Mosambik, med en jernbanelinje. Motstanden til britisk herredømme i Sør-Afrika ble løst etter to boerkriger. Tyskland som før første verdenskrig hadde herredømme over Tysk Øst-Afrika (dagens Tanzania, Rwanda og Burundi), stoppet videre planer etter at Tyskland mistet Øst-Afrika, etter krigen i 1918 fikk britene hånd over dette område. I tiden mellom de to verdenskriger satte depresjon og økonomiske problemer en stopper for videre arbeide og etter andre verdenskrig og Afrikas frigjøring fra kolonimaktene ble det opprinnelige grunnlaget for banen fjernet.
Det nordlige område
Egypt fikk sin første jernbane så tidlig som 1856 en forbindelse mellom Alexandria og Kairo, og i dag går denne så langt sør som til Aswan. Banen er bygget med normalspor 1 435 mm. Etter en jernbaneferjeforbindelse på Aswandammen, fortsetter banen til Sudan fra Wadi Halfa til Khartoum nå med 1 067 mm spor. Denne del av banen ble bygget under Lord Kitchener i 1897. Videre er det lagt spor så langt syd som til Wau. En stor del av nettet i Sudan er forfalt og for tiden uten trafikk på grunn av den politiske uro i landet
Forbindelsen Tanzania–Zambia
Fra Dar-es-Salaam, ble TAZARA bygget på 1970-tallet, en jernbane på 1 860 km frem til Kapiri Mposhi i Zambia hvor den kunne knyttes opp til jernbanenettet i det sørlige Afrika. Jernbanen ble bygget av Folkerepublikken Kina for å bistå Zambia. Etter at landet fikk sin selvstendighet i 1964 ble landet utestengt fra de viktige havnebyene Durban i det apartheid kontrollerte Sør-Afrika og Beira i det portugisisk kontrollerte Mosambik Selv om denne forbindelse ikke på noen som helst måte var en lenke i Kapp til Kairojernbanen så dekker den en viktig sektor. Banen har den samme sporvidde, 1 067 mm. som ellers i det sørlige Afrika.
Overgangstasjon i Kidatu
i 1989 ble det bygget en forbindelse mellom Kidatu på TAZRA og Kilosa på den tenzanianske jernbanen. En ca. 100 km. lang forbindelse med meterspor, slik at all omlasting foregår i Kidatu.
Den sørlige delen
Strekningen i sør ble bygget av britene under kolonitiden før første verdenskrig. Det er i dag forbindelse så langt nord som til Kisangani i Kongo Byggingen startet i Kappstaden og linjen fulgte «Great North Road» til Kimberley, videre gjennom deler av dagens Botswana til Bulawayo. Fra dette knutepunktet videre nordover gjennom Sør-Rhodesia, dagens Zimbabwe, og krysser Zambezi over Victoria Falls Bridge som ble bygget i 1905. til Nord-Rhodesia, dagens Zambia. hvor banen ble bygget frem til Ndola og  de rike koppeforekomstene i «Copperbelt». Syv år etter Cecil Rhodes død, i 1909 var det lagt spor frem til grensen mot Kongo, 20 km. nord for Ndola. Hele den sørlige delen er bygget med såkalte Kappspor, dvs. sporvidde på 1 067 mm.
Forbindelsen til TAZARA tar av ved Kapiri Mposhi, ca, 15 mil nord for Lusaka.
Fremtiden
Konseptet Kapp til Kairojernbanen er ikke lagt dødt. Men med den nåværende situasjon i Sudan er det ikke praktisk mulig å bygge noen jernbane gjennom Sudan. Om banen noensinne vil bli en realitet er dette ikke for å fullføre Cecil Rhodes visjoner, men for å skaffe Sør-Sudan en jernbaneforbindelse til havner ved Det indiske hav og Middelhavet. Strekningen som gjenstår mellom Uganda og Wau i Sudan er om lag 100 mil i luftlinje.
Sørbyhaugen (Oslo)
Veien fikk navn i 1933 etter en tidligere husmannsplass under Sørby (Søndre Huseby).
Sørbyhaugen 33 er i to etasjer. Kirkenær ballettskole holder til i første etasje, mens det er bolig i andre etasje. Huset er bygd i 1960 og tegnet av arkitektene Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas. Det er oppført på Byantikvarens gule liste over bevaringsverdig bebyggelse og vurderes i 2021 regulert til bevaring.
Howard Zinn
Howard Zinn (født 24. august 1922 i Brooklyn i New York, død 27. januar 2010 i Santa Monica i California ) var en amerikansk historiker og statsviter. Han hadde siden 1960-tallet vært en markant forkjemper for borgerrettigheter og mot krig. Politisk var han inspirert av både marxisme, anarkisme, sosialisme og sosialdemokrati. Hans mest kjente bok, A People's History of the United States er gitt ut på norsk under tittelen USA: Folkets historie: 1492 - i dag.
Bakgrunn
Howard Zinns foreldre var jødiske innvandrere. Faren, Eddie Zinn, født i Østerrike-Ungarn, immigrerte til USA med sin bror Samuel før utbruddet av Første verdenskrig. Moren, Jenny (Rabinowitz) Zinn, emigrerte fra den østsibirske byen Irkutsk. De bøtte hverandre på fabrikkgulvet i sitt nye hjemland. Under Depresjonen arbeidet faren som grrøftegraver og vindusvasker, en kort tid drev de en godterikiosk, og slet med¨å få endene til å møtes. I mange år vat faren i kelnernes fagforening og arbeidet som kelner på brylluper og bar mitzvaher.
Begge foreldr var fabrikkarbeidere med begrenset utdannelse da de giftet seg, og det var ingen bøker eller blader i den serie av hjem der de oppdro sine barn. Howards foreldre introduserte ham til litteratur ved å sende 10 cents pluss en kupong til The New York Post for hvert av de 20 bind av Charles Dickens' samlede verker. Som ung mann ble Howard Zinn kjent med mange unge kommunister i sitt nabolag i Brooklyn. De inviterte ham med til et politisk møte på Times Square. Trass i at det var et fredelig møte, gikk ridende politi til angrep på dem da de begynte å marsjere. Zinn ble slått bevisstløs. Episoden fikk stor betydning for hans politiske og sosiale innstilling.
Studier
Howard Zinn studerte kreativ skriving på Thomas Jefferson High School i et spesialprogram etablert av dikteren Elias Lieberman.
I 1958 skrev han doktoravhandlingen sin om Fiorello H. LaGuardias karriere i Kongressen, men det var som politisk aktivist han skulle bli kjent. I 1963 ble han fratatt stillingen fra Spelman College ved Atlanta University Center etter å ha støttet et studentopprør mot collegets filosofi om å utdanne «unge fruer».
Engasjement mot amerikanskledede kriger
I 1964 begynte han ved Boston University der han raskt ble aktiv i motstanden mot Vietnamkrigen. Zinn hadde erfaring fra den annen verdenskrig og hadde selv vært med første gang napalm ble brukt, og visste derfor av egen erfaring at det ikke bare dreper soldater, men også sivile. Han har også sagt at denne erfaringen fikk ham til å sette kraftige spørsmålstegn ved andre tilfeller av bombing av sivile, som i Dresden, Hiroshima og Nagasaki.
Icacinaceae
Se teksten
Howard Zinn
Engasjement mot amerikanskledede kriger
I 1968 besøkte han Hanoi og bidro til å få frigitt de første tre amerikanske krigsfangene. Sammen med Daniel Ellsberg og Noam Chomsky bidro han i 1971 til å offentliggjøre hemmeligstemplede dokumenter om de diplomatiske relasjonene mellom USA og Vietnam siden 1945. Zinn har siden vært en av de fremste amerikanske ekspertene på Vietnamkrigen. I tråd med dette har han også kritisert amerikanskledet krigføring i Jugoslavia, Afghanistan og Irak.
Icacinaceae
Tidligere ble det regnet 54 slekter og om lag 400 arter til denne familien, men i APG II-systemet har man konkludert at den opprinnelige familien var parafyletisk, og det har blitt skilt ut tre familier fordelt på to ulike planteordener. Familiene (med ordensplassering) som ble skilt ut, er: Pennantiaceae (i ordenen Apiales), Stemonuraceae (orden Aquifoliales) og Cardiopteridaceae (også den i Aquifoliales).
Howard Zinn
A People's History of the United States
Zinn var mest kjent for A People's History of the United States som har solgt over én million eksemplarer i USA. I motsetning til tradisjonell amerikansk historieskriving så Zinn her utviklingen fra de undertryktes side – fra Columbus og de første kolonialistenes forsøksvise utrydding av urbefolkningen, via slavehandelen og de uverdige forholdene amerikanske arbeidere har levd under til borgerrettigheter og krigsmotstand. I 2003 deltok blant andre Danny Glover, Alice Walker, Kurt Vonnegut og Marisa Tomei på en tilstelning i forbindelse med salget av eksemplar nummer én million. Boken er også lest inn som lydbok av skuespilleren Matt Damon som også har uttrykt at Zinn gjorde et meget sterkt inntrykk på ham.
Icacinaceae
Slekter
De 31-34 slektene som fortsatt anerkjennes i denne familien, omfatter blant annet:
Howard Zinn
A People's History of the United States
Zinn har gitt ut flere verbalplater, samt en plate sammen med bandet Resident Genius, og han har også skrevet skuespill.
Natalie Zahle
Hun hadde selv fått sin utdannelse ved en «Højere Dannelsesanstalt for Damer» som var blitt opprettet i København av noen av tidens og byens kjente pedagoger.
I 1851 grunnla hun en privatlærerinneutdannelse som senere utviklet seg til et lærerseminarium. N. Zahles Skole eksisterer fremdeles.
Steinsgrenda
Steinsgrenda er en liten bygd som ligger på innersiden i Averøy kommune. På Steinsgrenda er det en liten Matkroken butikk. Nærmeste byer er Molde og Kristiansund.
Natalie Zahle
Skussmål fra elever og lærere
Flere av elevene og lærerinnene ved Natalie Zahles Skole ga uttrykk for sin store beundring for Zahle. Den tidligere eleven Lis Jacobsen skrev at elevene så opp til henne:"«Man så på henne som en mester, og likevel kunne man snakke til henne som til en likestilt, ja, man kunne overhodet ikke snakke til henne på noen annen måte.»"Lærerinnen Ida Falbe-Hansen skrev:"«Hun hadde en høvding-natur – men ikke en tyrann-natur; den friheten hun ga sine medarbeidere, den tilliten hun viste dem, var noe av det som forbauset de yngre mest når de begynte i skolens tjeneste.»"
Forbindelser til Norge
Natalie Zahles Skole hadde også mange norske elever ; blant annet gikk Constance Nygaard, født Wiel, og hennes søstre på denne skolen.
Natalie Zahle stod på vennskapelig fot med den norske dikteren Bjørnstjerne Bjørnson. De ble kjent da Bjørnson og hans familie bodde i København i 1867-1868. I flere av sine brev til ekteparet Margrete og Gotfred Rode avslutter han med å be dem hilse Natalie Zahle. Henriette Skram fortalte i sin biografi N. Zahle i sit Liv og sin Virken at vennskapet mellom Bjørnson-familien og Natalie Zahle ble stadig varmere og nærere. Det var ifølge Skram mange av tidens «kendte mænd» som besøkte skolen, men «merkedager i skolens annaler» ble først og fremst de dagene da Bjørnson kom på besøk. "«I begyndelsen kom han kun en enkelt gang og efter særlig indbydelse, men snart fandt han og hans hustru vei til frk. Zahle som husvenner, som kom og gik alt som det faldt. Navnlig mindes jeg svært godt vinteren 1868-69 da det blev en fast skik at de begge med sine to ældste sønner kom hver søndag til frokost efter gudstjenesten i Vartov. De hygget sig svært godt hos frk. Zahle, hvor dog forholderne endnu var saa smaa og beskedne at hun ikke raadede over nogen spisestue; en skolestue maatte tjene til det bruk, anretning og servering stod i forhold hertil, og naar man betænker, hvor mangt et hjem paa den tid heller end gjerne vilde slaa døren op paa vid gap for den „norske digterkonge“, blev Bjørnsons og hans hustrus glæde ved at være hos frk. Zahle paa én gang et talende vidnesbyrd om den hygge hun formaadde at sprede over sit beskedne hjem og om hendes vindende elskværdighet»."Den 10. juli 1900 trykket Aftenposten følgende notis::"«Frk. Natalie Zahle,""den høit agtede Overbestyrerinde af 'N.""Zahles Skole' i København, tog i Lørdags""Afsked med sin Skole og afsluttede saaledes""efter 49 Aars Virksomhed den store, betyd-""ningsfulde Gjerning, som hun har skabt""og med aldrig svigtende Tro til Sagens""Seier og aldrig trættet Energi gjennem tunge""og lette Tider ofret næsten hele sit Livs""Arbeide.""Frk. Zahle er nu 74 Aar. Flere af de""københavnske Blade bringer hende i Lørdags""en varm Tak for, hvad hun har været for""Danmark og mange af dets Kvinder.»"
Forfatterskap
Natalie Zahle publiserte i 1872 manifestet Om den kvindelige Uddannelse her i Landet. I 1914 utga hun erindringsboken Mit Liv på Det schønbergske Forlag.
Minnesmerker
Ludvig Brandstrup har utført en skulptur av Zahle som står oppstilt i Ørstedsparken i København.
Fylkesvei 5352
Fylkesvei 5352 går mellom Dokken og Nygård i Bergen kommune.
Før 1. januar 2010 hadde fylkesveien også en trasé mellom riksvei 555 og Bergen havn, denne har blitt omklassifisert til riksvei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 272 (Hordaland).
544 Jetta
544 Jetta er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. september 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en legendarisk skikkelse fra Heidelberg.
Eduardo Francisco Pironio
Eduardo Francisco Pironio (født 3. desember 1920 i Nueve de Julio i Argentina, død 5. februar 1998 i Vatikanet) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Mar del Plata i Argentina da han ble kalt til Roma. Der var han prefekt for Kongregasjonen for ordensfolk og sekularinstitutter 1974–1984, deretter president for Det pavelige råd for legfolket 1984–1996, og samtidig delvis overlappende president for Den pavelige kommisjon for sjelesorgen blant helsearbeidere 1985–1989.
Han deltok under konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og under konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Komagfjord kirke
Komagfjord kirke er en korskirke fra 1960 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke. Den erstattet en kirke fra 1887 som var tegnet av Jacob Wilhelm Nordan, og som brant i 1944.
Byggverket er i bindingsverk og har 250 plasser.
Nord-Makedonias flagg
Nord-Makedonias flagg består av en gul sol på et rødt felt, med åtte solstråler i ulike retninger mot flaggets kanter. Solen skal forestille «frihetens nye sol», som omtales i Nord-Makedonias nasjonalsang:
Tidligere flagg
Etter at Nord-Makedonia ble selvstendig fra Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia i 1991 brukte man frem til 1995 et flagg med en gul Verginastjerne i midten. På grunn av symbolets opprinnelse førte dette til protester fra gresk hold. Som jugoslavisk sosialistrepublikk brukte man et rødt flagg med en stjerne med gult omriss i det ene hjørnet.
VM i ishockey for menn 1989
VM i ishockey 1989 var det 60. verdensmesterskapet i ishockey og ble arrangert på fire nivåer. Det egentlige VM (pulje A, eller «A-VM») med deltakelse av tolv land ble avholdt i Södertälje og Stockholm i Sverige og kampene spilt i perioden 15. april til 1. mai 1989. VM på lavere nivåer ble arrangert på forskjellige terminer i mars og april 1989. I alt var det 29 deltakende nasjoner ved mesterskapet.
Ishockey-VM 1989 pulje A
Ishockey-VM 1989 pulje A  ble arrangert i Södertälje og Stockholm i Sverige og kampene spilt i perioden 15. april til 1. mai. Kampene ble spilt i. Åtte lag deltok, det ble først spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. De fire beste lagene møttes deretter pånytt en gang. Det var det 53. verdensmesterskapet og samtidig var turneringen også det 64. europamesterskapet i ishockey. Sovjetunionen ble verdensmestere for 21. gang og de tok også sitt 26. europamesterskap. I europamesterskapet telte kampene mellom de europeiske lagene i den innledende serien.
Ishockey-VM 1989 pulje B
Ishockey-VM 1989 pulje B ble avholdt i Oslo og Lillehammer i Norge i perioden 30. mars til 9. april 1989. Norge vant B-puljen og rykket opp til A-puljen for første gang siden 1965. Danmark tapte alle sine kamper og rykket dermed ned til C-puljen for 1990.
Ishockey-VM 1989 pulje C
Ishockey-VM 1989 pulje C ble avholdt i Sydney i Australia i perioden 18. til 27. mars 1989. Nederland vant C-puljen og rykket opp til B-puljen, mens vertsnasjonen Australia rykket ned til D-puljen.
Ishockey-VM 1989 pulje D
Ishockey-VM 1989 pulje D ble avholdt i Geel og Heist-op-den-Berg i Belgia i perioden 16. til 21. mars 1989. Belgia og Romania endte på første- og andreplass i puljen og rykket opp til C-puljen.
Empire State Building
Empire State Building er en skyskraper som ligger langs Fifth Avenue, mellom 33. og 34. gate på Manhattan, New York. Bygningen har 102 etasjer og er 381 meter høy (443 meter, inkludert antennen). Bygningen stod ferdig i 1931, og hadde den gang en prislapp på 45 millioner dollar. Skyskraperens navn kommer fra «Empire State», som er et kallenavn til delstaten New York.
Bygningen var den første bygningen på over 100 etasjer. Den har 6,500 vinduer og 73 heiser. Den var rangert som verdens høyeste bygning gjennom 39 år, frem til det første av to tårn i World Trade Center (417 meter, eller 521 meter med antennen) lenger sør på Manhattan stod ferdig i 1972. Skyskraperen er oppført i karakteristisk Art deco-stil, og låner sitt navn fra et kallenavn til staten New York: The Empire State. Byggeprosessen ble blant annet dokumentert av fotografen Lewis Hine.
Toppetasjene er lyssatt i ulike farger hver kveld, for å markere ulike hendelser i byen. I flere måneder etter 11. september 2001 lyste bygningen i rødt, hvitt og blått – fargene i det amerikanske flagget. Empire State building har også en spesiell plass i filmverdenen, hvor den er kjent som kulisse, bl.a. i filmen King Kong.
Hvert år finner Empire State-løpet sted. Løpet går opp trappene fra bakkenivå til et utkikksrom 380 meter over bakken. Empire State Building blir truffet av lynet ca. gjennomsnittlig 26 ganger per. år.
Se også
Liste over skyskrapere
Arundhati Roy
Arundhati Roy (født 24. november 1961 i Shillong i India) er en indisk forfatter og politisk aktivist. Hennes første roman, Guden for små ting, vant Bookerprisen i 1997 og hennes andre roman, Ministeriet for den høyeste lykke, ble publisert på norsk i 2017. Hun har gjort seg bemerket som en markant radikal kritiker.
Danakilørkenen
Danakilørkenen er en ørken som ligger i det nordøstre Etiopia, søndre Eritrea og mye av Djibouti.
Arundhati Roy
Liv og virke
Roy har blant annet kritisert demningsprosjektet i Narmada i India, det indiske atomvåpenprogrammet, Indias innsats i Kashmir, krigen mot Irak og Israels angrep på Libanon sommeren 2006. Hun er også en markant kritiker av globalisering og nyliberalisme. Denne aktivismen har gjort henne upopulær i visse kretser. Hun er blant annet blitt beskyldt for å være anti-indisk og anti-hinduistisk, noe som forsterkes av hennes familiemessig bakgrunn i den kristne minoriteten i India. Hun er også blitt beskyldt for anti-amerikanisme.
Danakilørkenen
Danakilørkenen er hjemlandet til afar-folket, er kjent for sin hete og for Afar-riften, ligger 100 m under havnivå. Det drives gruvedrift etter salt. Ørkenen har dyreliv, blant annet afrikansk villesel.
Arundhati Roy
Liv og virke
Arundhati Roy har gitt ut flere politiske bøker, og også en verbalplate sammen med Howard Zinn.
Danakilørkenen
Det er mange vulkaner i området, blant andre Erta Ale og Dabbahu-vulkanen.
Joakim Milder
Joakim Milder (født 24. september 1965 i Stockholm) er en svensk jazzmusiker (tenorsaksofon) og professor i musikk.
Han ble tidlig kjent for medvirkning i Fredrik Noréns band, men har også gitt ut egne skiver. Fra 1984 til 1987 studerte han ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm. Året efter utkom hans første, Life in Life. Hans andre egne utgivelse var Still in Motion (Dragon 1990) og ga ham Gyllene Skivan, en svensk jazzpris delt ut av Orkesterjournalen. På Consensus (Opus 3, 1995) spiller han med Johan Hörlén altsax Anders Persson piano, Christian Spering bass og Magnus Gran trommer. Han utga med Red Mitchell og Roger Kellaway (Live in Stockholm, Dragon, 1995), samt med Tomasz Stańko Septet (Litania – The Music of Krzysztof Komeda, ECM, 1997). I Palle Danielssons «Nordan» har han utgitt jazzifisert svensk folkemusikk. Hans egne Ways (Dragon, 1993), Remains (Dragon, 1995) og New Spring (Dragon, 2000) kan også nevnes. Joakim Milder Quintet utga Monolithic (Apart Records, 2004) med Peter Dahlgren trombone, Peter Danemo trompet, Christian Spering bass og Staffan Svensson trompet. I 2014 tok han del i en utgivelse med den polakkiske trio Marcin Wasilewski, Slawomir Kurkiewicz og Michal Miskiewicz.
I 2006 ble Milder utnevnt til professor i jazz og improvisasjon ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm, der han har undervist siden 1994.
Tønsberg–Eidsfossbanen
Tønsberg-Eidsfossbanen var en sidelinje til Vestfoldbanen som gikk fra Tønsberg til Eidsfoss. Banen åpnet i oktober 1901 og var i drift fram til 1938. Mellom Hillestad og Hof fulgte Holmestrand-Vittingfossbanen samme trasé.