cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Devil Wears Prada
Sammendrag
Når Andrea bruker stadig mer tid på jobben oppstår det problemer i forholdet til vennene hennes og hennes kjæreste, Nate, en kokk som forsøker å arbeide seg opp på karrierestigen. Miranda er imponert over Andrea, og hun får etterhvert mer ansvar og oppgaver. Andrea får instruksjoner av Mirandas assistent Emily, om enkelte oppgaver som skal gjøres på en bestemt måte. En dag kommer Andrea hjem til Mirandas hjem med utstyr hun skulle levere, men hennes instruksjoner er alt for vage. Når hun forsøker å finne ut hva hun egentlig skal gjøre, begynner Andrea å få panikk. Mirandas tvillinger-døtre, Caroline og Cassidy, forteller henne hvor hun skal legge fra seg sakene. Men der avbryter hun Miranda og ektemannen hennes i en heftig krangel. Ydmyket legger Andrea igjen utstyret sitt, og løper ut av huset.
Dagen etter krever Miranda at Andrea skal få tak i et foreløpig upublisert Harry Potter-manuskript som Mirana ønsker å gi til døtrene sine, før boken skal offisielt publiseres. Dersom Andrea ikke klarer å få tak i et eksemplar, vil hun få sparken. Andrea forsøker desperat å finne et eksemplar av boken og gir nesten opp, men oppnår det til slutt gjennom Christians kontakter. Hun overrasker Miranda ved å finne ett eksemplar, og sende kopier til døtrene hennes. Hun klarte Mirandas "umulige" oppgave, og redder dermed jobben sin. Andrea begynner gradvis å utkonkurrere Emily i jobben hennes. Hun blir sakte, men sikkert mer glamorøs, og begynner å virkelig finne seg til rette i jobben.
Miranda belønner henne ved å tilby henne en reise til Paris for å delta ved "Fashion Week" i stedet for å ta med Emily. Andrea nøler med å ta dette privilegiet bort fra Emily. Men hun blir tvunget til å akseptere tilbudet etter å ha blitt fortalt at Miranda at hun vil miste jobben sin hvis hun avslår. Andrea planlegger å fortelle Emily om saken på vei til jobb. Men Emily er mer fokusert mer på en telefon-samtale, enn på omgivelsene rundt henne. Emily ender med å gå rett ut foran en møtende bil når hun skal krysse en gate. Hun havner på sykehus med ett brukket bein, og flere mindre skader. Når Emily ligger på sykehus må Andrea levere henne nyheten om at Miranda har valgt henne til oppdraget i Paris - istedenfor å ta med seg Emily.
Andrea forteller kjæresten Nate at hun skal til Paris. Men han blir irritert over at Andrea nekter å innrømme at hun har blitt nøyaktig det hun tidligere latterliggjorde, og de velger å gå fra hverandre. I Paris åpner Miranda seg opp for Andrea, om hvordan Mirandas nært forestående skilsmisse kommer til å gå ut over døtrene hennes. Senere samme kveld forteller Nigel Kipling at han har takket ja til en ny jobb hos en annen mote-designer, James Holt. Fra Christian får Andrea også vite at magasinet planlegger å gi Miranda sparken, og erstatte henne med en annen redaktør, Jacqueline Follet. Til tross for alle de høye kravene og problemene Andrea har måtte tåle på grunn av Mirandas oppførsel, forsøker hun å advare Miranda om planene mot henne.
Senere, når Miranda og Andrea er på vei til et mote-show, forklarer Miranda at hun er takknemlig for Andreas advarsel, men hun var allerede klar over planene som legges mot henne. Fornøyd med Andreas lojalitet, forteller Miranda at hun ser mye av seg selv i Andrea. Men Andrea blir stadig mer frastøtt over Mirandas ego-sentriske og kravstore oppførsel, og hun velger å forlate jobben hos Miranda. Hun kaster mobiltelefonen sin i en fontene, og legger deretter Miranda, magasinet, og hele mote-bransjen bak seg.
En stund senere møter Andrea tilfeldigvis sin tidligere kjæreste Nate, som nylig har flyttet til Boston. Samme dag blir Andea intervjuet og akseptert for å arbeide i et større publikasjonsselskap i New York. Andrea passerer kontoret til magasinet Runway, og hun ser Miranda komme ut og setter seg i en bil. Andrea vinker til henne, men Miranda anerkjenner henne ikke. Andrea er vant til denne oppførselen etter jobben hos Runaway, og hun går videre. Men når hun sitter i bilen, smiler imidlertid Miranda før hun beordrer sjåføren hennes til å kjøre.
Varzob
Varzob er en elv som renner gjennom Varzob-dalen nord for hovedstaden Dusjanbe i Tadsjikistan. Elven og dalen er 72 km lang og har et fall på 1500 m fra sin start i fjellene til sitt utløp på slettelandet. Før elven når slettelandet hvor Dusjanbe ligger, skifter den navn til Dusjanbinka. Fra Dusjanbe renner elven vestover til sitt utløp i elven Kofarnihon.
Dalen som Varzob renner gjennom er et yndet rekreasjonsområde for innbyggerne i Dusjanbe. Spesielt i helgene strømmer folk til Varzob for adspredning, hvile og for å slippe unna varmen i hovedstaden. Mange av sommerhusene og hagene i dalen utenfor Dusjanbe eies av folk fra Dusjanbe som et hjem nummer to. Lokale innbyggere driver restaurant og tehus i dalen om sommeren, og reiser til Dusjanbe om vinteren på jakt etter arbeid. Gjennom dalen går også veien (M34) som knytter Dusjanbe til de nordlige deler av Tadsjikistan: Ferganadalen, Istaravshan, Khujand og Panjakent.
Gjennom Hissor-kanalen renner vann fra Varzob-elven til vanning av landbruksområdene i Hissor-dalen. Ved sitt utløp har Varzob-elven bare 20% av sin egentlige vannføring.
Det er en rik og mangfoldig flora langs Varzob-elven. Her vokser blant annet einer, valnøtt, lønn, eple, kirsebærplomme og hagtorn.
Varzob-elven har et forurensningsproblem. Kloakk og søppel føres med elven mot Dusjanbe, og bringer med seg infeksjoner, virus og sykdommer som bl.a. tyfus og gulsott. Selv om vannet renses og filtreres før det når Dusjanbe, har mange den oppfatning at infeksjoner ofte når byen og forurenser vannet der.
Johannes Brochmann
Bodvar Fredrik Johannes Brochmann (født 19. april 1852 i Kvinesdal, død 25. mars 1930) var prest, forfatter, dramatiker og skribent. Han bodde i Ullensvang, Røldal og Sogndal.
Johannes Brochmann ble cand.theol. i 1876, og arbeidet som lærer i Oslo fra 1877 til han i 1885 av helbredsgrunner flyttet til Vestlandet. Han bodde i Ullensvang fra 1885, ble sogneprest i Røldal i 1900 og i Sogndal fra 1908 til 1923. I Ullensvang arbeidet han som fri skribent, journalist, prestevikar og foredragsholder. I denne tiden bidro han til å stifte ungdomslag i bygda. I Røldal skal han ha bidratt til å bevare Røldal stavkirke.
Han skrev dikt og en komedie allerede i studietiden. Dramaet Haakon Adelsteinsfostre (1878) er basert på Heimskringla, og er aldri oppført. Hans forfatterskap omfatter ellers polemikk med Bjørnson om Over Ævne, biografier over teologene E.F.B. Horn og Anton Christian Bang, dikt, sanger og eventyr.
Han var sønn av sogneprest Diderik Hegermann Brochmann (1808–1875) og Sara Jessine Louise Brock (1811–1891) fra Nannestad. Han giftet seg i 1878 med Elisabeth Falsen Smith (1855–1915) fra Molde, som også var litterært interessert og oversatte Sherlock Holmesbøker. De var foreldre til Diderik Brochmann og Georg Brochmann, og gjennom Diderik besteforeldre til Zinken Hopp og Odd Brochmann Også onkel til Bertram Dybwad Brochmann.
Beichuan Qiang
Beichuan autonome fylke for qiangfolket (kinesisk: 北川羌族自治县; pinyin: Běichuān Qiāngzú Zìzhì Xiàn) er et fylke i byprefekturet Mianyang i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Beichuan ligger ved elven Tongkou He (通口河), en sideelv til Fu Jiang (涪江). Også elvene Jianjiang (湔江), Baicao He (白草河), Qingpian He (青片河), Duba He (都坝河), Subao He (苏宝河) og Pingtong He (平通河) strømmer gjennom området. Her er fire store dalfører: Xiaozhaizigou (小寨子沟), Taibaigou (太白沟), Houyuangou (后园沟) og Bainigou (白坭沟).
Jordskjelvet i Sichuan den 12. mai 2008 utløste et lordskjelv ovenfor Beichuan som blokkert en elv aslik at det dannet seg en innsjø. Faren for dambrudd førte til at mange tusener av innbyggere ble evakuert.
Jenny Don’t Be Hasty
«Jenny Don't Be Hasty» er en sang av den skotske artisten Paolo Nutini. Singlen var hans andre og ble lansert 25. september 2006. Sangen er fra Nutinis debutalbum These Streets, og var oppfølgeren til debutsinglen «Last Request».
Beichuan Qiang
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Jenny Don’t Be Hasty
Teksten, som er en personlig opplevelse av artisten, handler om en 18 år gammel mann som vil ha et forhold til ei eldre kvinne, som er sint på ham for å ha løyet om sin egentlige alder, og nå sier han er for ung. Sangen nådde plass nummer 20 på UK Singles Chart og plass nummer 40 på ARIA Charts i Australia 8. april 2007.
Trillium Lake
Trillium Lake er en kunstig innsjø ved fjellet Mount Hood i delstaten Oregon i USA. Stedet er en populær attraksjon for turister som liker fiske og friluftsliv.
Avløsning
Begrepet ble innført av semiologen Roland Barthes gjennom hans kjente artikkel «bildets retorikk».
Koman Coulibaly
Koman Coulibaly (født 4. juli 1970 i Bamako) er en fotballdommer fra Mali. Han har vært FIFA-dommer siden 1999.
Han ble valgt til å dømme i Afrikamesterskapet i fotball 2004 i Tunisia, Afrikamesterskapet 2006 i Egypt, Afrikamesterskapet 2008 i Ghana, Afrikamesterskapet 2010 i Angola og Afrikamesterskapet 2012 i Gabon og Ekvatorial-Guinea. I Afrikamesterskapet i fotball 2010 dømte han finalen mellom og.
Han er forhåndsvalgt som dommer i fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Elevasjon
Elevasjon (eller høyde: Alt) innen astronomi er vinkelen (0-90°) mellom horisontalplanet (horisonten) og objektet. Elevasjon 90° er rett opp og benevnes senit. Elevasjon under horisonten har negativt fortegn, og -90° kalles nadir
I horisontalkoordinater er den andre koordinaten Asimut
For artilleri og ballistikk betegner elevasjon vinkelen mellom horisontalplanet og løpets lengderetning. Dersom løpet senkes under horisontalplanet (negativ elevasjon) plongeres kanonen
Jógvan Isaksen
Jógvan Isaksen (født 25. august 1950 i Tórshavn) er en færøysk forfatter og litteraturhistoriker. Han er særlig kjent for sine kriminalromaner og for boken Færøsk Litteratur (1993).
Isaksen har siden 1986 vært lektor ved Universitetet i København. Han fikk litteraturprisen M.A. Jacobsens Heiðursløn i 1994 i kategorien Faglitteratur og i 2011 i kategorien Andre kulturelle verk.
María Zambrano
Zambrano studerte under og ble kraftig påvirket av professor José Ortega y Gasset før hun begynte å undervise i metafysikk ved universitetet i Madrid mellom 1931 og 1936. Hennes engasjement under den spanske borgerkrigen forårsaket hennes eksil da Francisco Franco og hans regime kom til makten. Etter å ha bodd i Cuba, Puerto Rico, Italia, Frankrike og Sveits var Zambrano endelig tilbake til Madrid i 1984. Zambrano var høyt respektert av sine kolleger, og hun holdt kontakten med flere italienske intellektuelle fra denne tiden samt sine egne landsmenn Rafael Alberti og Jorge Guillén.
En langsom prosess med anerkjennelse av arbeidet hennes begynte i Spania på 1960-tallet med utgivelsen av artikkelen "Los Sueños de María Zambrano" (María Zambranos drømmer) som ble publisert i den viktige kulturelle og vitenskapelige avisen Revista de Occidente som var grunnlagt av Ortega y Gasset og som flere moderne filosofer også har fått publisert sine artikler i. I 1981 ble Zambrano tildelt utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora og i 1983 kåret Universitetet i Malaga henne til Doctor honoris causa. En film om hennes liv og virke ble regissert av José Luis García Sánchez og kom ut i 2004.
Hurdal Glassverk
Hurdal Glassverk (Hurdal Glasværk) var et glassverk etablert i 1755, hvilket var i drift inntil 1895. Glassverket var fra starten til det ble nedlagt spesialisert i å produsere kronglass til vinduer. Det produserte også drikkeglass og var fra 1842 en del av Interessentskapet for Hurdal, Biri og Hadeland Glasværker, selskapet som seinere ble Christiania Glasmagasin. Etter at glassproduksjonen stanset og frem til 2. verdenskrig ble stedet brukt som herregård og hotell. Under krigen brukte tyskerne det som Mutterheim i sitt Lebensbornprogram. Da krigen var slutt kjøpte Norsk Luthers Misjonssamband Hurdal Verk og startet Hurdal Verk folkehøgskole.
Tomine
Tomine er et norsk kvinnenavn dannet av mannsnavnet Thomas, som har arameisk opprinnelse og betyr «tvilling».
Utbredelse
Tomine har siden 2014 hatt norsk navnedag 12. november.
Sykling under Sommer-OL 1952
Sykling under Sommer-OL 1952. Sykling var med for tolvte gang på det olympiske programmet 1952 i Helsingfors. Det ble konkurrert om totalt seks olympiske titler, to på landevei og fire på bane, kun for menn. Italia ble beste nasjon foran Australia og Belgia alle med to gullmedaljer hver.
Tomine
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Elin Pikkuniemi
Elin Pikkuniemi (født 15. august 1895, død 7. mai 1988 i Trönö) var en svensk kvinnelig skiløper og folkeskolelærerinne.
Pikkuniemi konkurrerte for IFK Haparanda, og tilhørte den svenske eliten i langrenn for damer på slutten av 1910-tallet og begynnelsen av 1920-tallet. Hun vant fem strake SM-gull på 10 kilometer for damer i årene 1918–1922.
One for the Thumb
One for the thumb var et lokalt Pittsburgh-uttrykk og kamprop i påvente av Pittsburgh Steelers femte Super Bowl seier. Vinnerlaget får en ring etter en seier i Super Bowl, og uttrykket spiller på det. «One for the thumb» ble først uttalt av Steelers' defensive tackle «Mean» Joe Greene da han sa «One for the thumb in '81» etter Steelers' seier i Super Bowl XIV i 1979 (Super Bowl spilles tidlig i januar det påfølgende år). Steelers måtte likevel vente i 26 år fra de vant Super Bowl i 1979 til neste gang i 2005. Greene, som la opp etter 1981 sesongen fikk likevel sin tommelring, da han var ansatt som special assistant for player personnel i Steelers. Han fikk også en i 2008, og er dermed en av bare fire stykker utenfor Rooney-familien (Pittsburgh Steelers' eiere) med ringer fra alle Steelers' seks Super Bowl seiere.
Madonna di Campiglio
Madonna di Campiglio er et italiensk vintersportssted i Trentino, om lag 30 kilometer nordvest for Trento og 60 km nord for Gardasjøen (i luftlinje). Stedet ligger ca. 1550 moh, og tilhører kommunene Pinzolo og Ragoli. De snaut 1800 innbyggerne lever hovedsakelig av turisme, etter at stedet ble populært blant den østerrikske og mellomeuropeiske adelen og borgerskapet på siste halvdel av 1800-tallet.
Årlig arrangeres det renn i verdenscupen i alpint i Madonna di Campiglio.
Røykens venner
Røykens venner er en norsk interesseorganisasjon som ble stiftet i forbindelse med at røykeloven trådte i kraft 1. juni 2004. Organisasjonen ønsker en liberalisering av røykeloven for sine medlemmer. Helge Skogstad var initiativtaker og leder. Medlemstallet økte etter hvert til vel 2 000 og kontingenten var øremerket rettslig avklaring av hvorvidt det fortsatt skulle være lov å røyke i lokaler hvor kun medlemmer har adgang.
Foreningen opprettet en del røykeklubber i samarbeid med utesteder. Men da disse ble pålagt å stenge i 2005, dabbet interessen for medlemskap av. Hardanger Hotel, som hadde en slik klubb, gikk imidlertid til sak mot staten. Hotellet tapte i første rettsintans, Oslo tingrett, våren 2006, men vant i Borgarting lagmannsrett i august 2007. Røykens venner har vært en støttespiller for Hardanger Hotel under den rettslige behandlingen av saken.
Georg Brochmann
Georg Jacob Brochmann (født i Ullensvang 15. mai 1894, død i Oslo 5. januar 1952) var en norsk sakprosaforfatter. Han var nestformann i Den norske Forfatterforening 1938–1945, og deler av tiden fungerende formann.
Han tok artium i 1913, var ferdig utdannet ingeniør fra NTH 1918. Etter fem års arbeid som skipsingeniør 1918–1922, begynte han å arbeide som journalist og forfatter. Bokdebut i 1923 med Onkel ingeniør fortæller. Et hovedverk var ''De store opfindelser. Forskning og fremskridt'' i seks bind (1929–1930). Han skrev også skuespill, og oversatte Vidunderlige nye verden av Aldous Huxley til norsk i 1948. Jubileumsberetningen Den norske Forfatterforening gjennom 50 år ble delvis skrevet på Grini under krigen, men utkom først posthumt i 1952.
Han var sønn av Johannes og Elisabeth Brochmann, bror av Diderik Brochmann og onkel til Zinken Hopp og Odd Brochmann, og fetter av Bertram Dybwad Brochmann.
Charlotte Thorstvedt
Charlotte Thorstvedt (født 31. oktober 1986) fra Stavanger er en norsk modell, designer, disc jockey og den første norske programleder (VJ, video jockey) i MTV. Hun er Erik Thorstvedts datter. På MTV ledet hun MTV News, Spanking New, Sunday Supreme, Superstar Saturday og Euro Top 20. Euro Top 20 ble sendt over hele Europa.
Hun har også deltatt i Asias største modellkonkurranse, New Silk Road Model Look International, hvor hun kom på tredjeplass.
Thorstvedt startet sin modellkarriere i Prestige modellbyrå og hadde flere oppdrag gjennom byrået. Gjennom Prestige deltok hun i «Årets Ansikt» og New Silk Road Model Look International. Hun har prydet titalls forsider, og vært kampanjepike for Moods of Norway.
Hun var også programleder for TV 2s X Factor.
I 2012 slapp hun sitt debutalbum, Salomé, som stort sett fikk kritikker midt på treet i pressen.
I 2013 utga hun essayet «#Selfie» i Aschehougs Stemmer-serie i forbindelse med 100-årsjubileet for kvinners stemmerett i Norge.
Thorstvedt har mastergrad i antropologi fra London School of Economics fra 2012.
Camp Molloy
Camp Molloy er en norsk reality-tv-serie som gikk på TV3 i 2003, og som ble ledet av tidligere Robinson-deltager Ole Andre Sivertsen. Serien gikk ut på at 17 deltakere skulle overleve 12 uker i Australias villmark, og delta i en rekke konkurranser underveis. Til slutt ble det kåret en vinner av hvert kjønn som fikk 250 000 kroner hver. Programmet gikk mandag til torsdag.
Serien fikk svært lave seertall. Premieren ble sett av 143 000, men etter det gikk tallene betraktelig ned og var enkelte ganger under 50 000. Seersnittet endte på 74 000. Programmet har i ettertid blitt ansett som en av de største norske reality-floppene (sammen med Kråkeslottet og Ville Vesten). En svensk versjon av serien ble kjørt parallelt på TV4. Heller ikke den ble noen suksess.
Serien kostet over 20 millioner kroner å produsere og var kanalens dyreste produksjon det året.
Konsept
Det var 17 deltagere, der to vinnere (en mann og en kvinne) til slutt vant 250 000 kroner hver. I tillegg kunne man opparbeide seg «tags» verdt 10 000 kr under hver delkonkurranse, om man var en av de tre på hver finaleetappe (jaktstarten) som vant. Det var dog kun den totale vinneren av Camp Molloy som fikk disse poengene omgjort til cash.
Etter hver konkurranse ble to deltagere fra taperlaget nominert (i tillegg ble personen som måtte stå over jaktstarten automatisk nominert), og en av disse tre ble stemt ut av de (det) andre lag(ene). Selve leiren hadde egne forlegninger hvor deltagerne sov og spiste, og der det var sanitetstilbud samt et eget utstyrsdepot. Hver uke ble deltagerne valgt inn på ulike lag basert på kapteinenes strategiske muligheter. Etter briefing ble lagene sendt ut på en 48-timers beinhard konkurranse i den australske bushen.
Gjennom de første ukene konkurrerte deltagerne i tre lag. Deretter ble det to lag, før det helt på slutten ble kjempet mann mot mann og kvinne mot kvinne.
Serien var veldig konkurransepreget. Samtidig var den mer sivilisert enn Robinsonekspedisjonen, ettersom deltagerne fikk mat. Deltagerne ble dessuten plukket ut etter fysikk og egnethet, og var mellom 19 og 33 år.
Come Out and Play
Come Out and Play er et musikkalbum fra hardrock/metal-bandet Twisted Sister, utgitt i 1985. «Leader of the Pack», som var en hit for jentegruppa The Shangri-Las i 1964, ble utgitt som singel. Verken den eller den andre singelen, «Be Chrool to Your Scuel», der Dee Snider synger duett med Alice Cooper, gjorde det godt på salgslistene. Det ble laget musikkvideoer for begge singelene. Senere kom også «You Want What We Got» ut på singel, men ikke ledsaget av musikkvideo.
RELAX NG
RELAX New Generation (RELAX NG) er et enkelt, men elegant skjemaspråk for XML, basert på TREX, som er spesifisert av Murata Makoto og James Clark. Et RELAX NG-skjema spesifiserer et mønster for struktur og innhold i et XML-dokument. Skjemaet er selv et XML-dokument, men RELAX NG tilbyr også en populær DTD-inspirert kompakt ikke-XML-syntaks.
Émile Durkheim
David Émile Durkheim (født 15. april 1858, død 15. november 1917) var en fransk vitenskapsmann, kjent som en av grunnleggerne av sosiologien. Han var empiriker, realist, positivist og metodologisk kollektivist. Arbeidet hans hadde stor betydning for utviklingen av strukturfunksjonalismen.
Biografi
Émile Durkheim ble født i byen Épinal i departementet Vosges og kom fra en jødisk familie der både hans far og bestefar hadde vært rabbinere. Durkheim selv førte et fullstendig sekulært liv, og i flere av arbeidene sine forsøkte han å vise at religiøse fenomener kommer av sosiale forhold.
Durkheim ble elev ved École normale supérieure i Paris etter gymnaset (lycée), og i 1882 tok han høyere lærereksamen (agrégation) i filosofi. Hans doktorgradsavhandling handlet om «Forholdet mellom individualisme og sosialisme» som ble et viktig forarbeid til hans senere verker. Han ble professor med ansvar for undervisning i samfunnsvitenskap og pedagogikk ved universitetet i Bordeaux fra 1887 og der skrev han tre av sine mest betydningsfulle verk, Om den sosiale arbeidsdelingen, Sosiologiens metoderegler og Selvmordet. I 1898 startet han tidsskriftet L'Année sociologique og samlet rundt seg en gruppe forskere som i ettertid har blitt kalt «Annéeskolen» i fransk sosiologi.
I 1902 ble han professor ved Sorbonne i Paris, men han måtte vente til 1912 før undervisningen hans også offisielt omfattet sosiologi. Durkheim ville tone ned at mye av arbeidet hans omfattet pedagogikk, og forelesningene hans i dette faget ble først utgitt etter hans død. Pedagogikkurset var det eneste ved Sorbonne som var obligatorisk for alle, og Durkheims idéer fikk således mye å si for kommende lærere i gymnas og i høyere utdanning.
Ved utbruddet av første verdenskrig i 1914 la han all sin energi inn i krigsinnsatsen, men to år senere ble han syk. Han ble forverret etter nyhetene om sin sønns død ved fronten i Bulgaria og døde 59 år gammel.
Hässelby Gård
Hässelby Gård er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører bydelsområdet Hässelby-Vällingby. Bydelen grenser til Hässelby Strand, Hässelby Villastad, Vinsta, Vällingby og Grimsta.
Émile Durkheim
Durkheims sosiologi
Durkheim søkte å få sosiologien anerkjent som en egen vitenskap, uavhengig av psykologien og biologien. Mange på Durkheims tid betvilte at dette kunne være en egen vitenskap, fordi samfunnet jo er bygd opp av individer og dette er psykologiens domene. Durkheim mente at når individer samhandler så skjer det noe nytt, som er helt annerledes enn hvert enkelt individ hver for seg, og det er disse fenomenene som sosiologien har til oppgave å undersøke.
Han blir ofte omtalt som positivist, selv om han aldri har beskrevet seg selv som dette,, men mente at alle vitenskaper burde bruke samme metode og naturvitenskapens metode var det store idealet. Han var sterkt inspirert av de nye ideene om kausalitet som vokste frem i Europa etter Isaac Newton i opplysningstiden og ønsket å bruke samme empiriske metode for å avdekke sosiale fakta – altså lovmessige sammenhenger mellom sosiale fenomener. Han anerkjente at sosiologien ikke kunne bruke samme eksperimentelle metode som hadde vært så avgjørende for naturvitenskapens gjennombrudd, men mente at han kunne utelukke årsaksforklaringer ved å manipulere statistikk om sosiale fenomener og hans mest kjente bok Selvmordet var en pioner innen bruk av statistikk.
Hässelby Gård
Hässelby Gård er nevnt allerede på 1300-tallet, og blant eierne kan nevnes Nils Nilsson (Natt och Dag). Omkring 1640 kjøpte Carl Bonde gårdene på stedet, og begynte på 1650-tallet å bygge Hässelby slott, sannsynligvis etter tegninger av Jean De La Vallé.
Émile Durkheim
Durkheims sosiologi
Durkheim var en metodologisk kollektivist som betyr at han mente at et sosialt fenomen alltid måtte forklares med et annet sosialt fenomen, og ikke av individuelle årsaker. I boka Selvmordet forklarer han for eksempel selvmordsratene i et samfunn med graden av sosial integrasjon. I boka Om den sosiale arbeidsdelingen forklarer han overgangen fra det tradisjonelle til det moderne samfunnet med befolkningskonsentrasjon og ny kommunikasjonsteknologi. Han mente at en som prøvde å forklare et sosialt fenomen ved å snakke om psykologiske årsaker alltid ville ta feil.
Hässelby Gård
Hässelby Slott ble solgt till Stockholms stad 1931.
Émile Durkheim
Durkheims sosiologi
Han så på sosiologiens oppgave å være en slags terapeut for samfunnet, og diagnostisere det, for å hjelpe det med å bli friskere. Han var svært skeptisk til David Humes skille mellom er og bør – Han sa blant annet «Jeg hadde ikke brukt én time på sosiologi om ikke jeg mente det skulle omsettes til praktiske resultater». For Durkheim skulle ikke vitenskapen bare forholde seg til fakta, men ta stilling til verdier, og om man bare undersøkte samfunnet godt nok så ville resultatene av seg selv si hva som er lurt å endre.
Hässelby Gård
Byggingen av det moderne Hässelby Gård skjedde hovedsakelig i perioden 1953–1955.
Like sør for sentrum blir det oppført nye boliger, disse ventes innflyttingsklare i løpet av 2006.
Émile Durkheim
Sosiale fakta
Durkheim var realist og for ham var fakta noe som eksisterer uavhengig av hva vi måtte mene eller tro om det,, og det er dette som da er poenget med vitenskapen: Å determinere disse faktaene. Ved å systematisk undersøke et fenomen vil man kunne oppdage at det ikke er slik det fremstår for oss umiddelbart, akkurat slik som naturvitenskapen overraskende hadde avslørt planetenes bane rundt Sola. Det var slike fakta han ønsket å finne, sosiale fakta, som vil gi oss en ny forståelse av samfunnet.
Sosiale fakta er altså noe som eksisterer uavhengig av oss, akkurat som fakta om naturen, men ikke nok med det, sosiale fakta er også noe som begrenser oss, som en kraft utenfra, akkurat slik som tyngdekraften og andre krefter i naturen.
Sosiale fakta er noe som begrenser oss på to måter.
For Durkheim er likevel ikke det sosiale en overnaturlig kraft som eksistere uavhengig av alle menneskers, men det sosiale blir noe mer enn enkeltindividene hver for seg gjennom emergente prosesser. Likevel snakket han om sosiale fakta fordi han mente det var mulig å avdekke lovmessigheter i sosiale fenomener som eksisterte uavhengig av individet. I Selvmordet sammenligner han dette med at man ikke kan forklare mennesket ut ifra hvordan dets byggestener, cellene, fungerer, og derfor heller ikke kan forklare hvordan samfunnet (det sosiale) fungerer ved å snakke om dets byggestener, individene. Durkheims hadde et holistisk verdenssyn.
I boken Det religiøse livets elementære former framstiller Durkheim dette litt annerledes. Det sosiale framstår her som et kollektivt ideal: «Et samfunn kan verken skapes eller gjenskapes uten, på samme tid, skape et ideal» Dette tar form av en kollektiv bevissthet skapt gjennom en syntese av de enkelte bevissthetene, men denne syntesen har en særegen eksistens. En kan ikke gå fra de enkelte bevissthetene til den kollektive bevisstheten. Tvert om vil de enkelte bevissthetene ofte bare ytre seg som varianter av den kollektive bevisstheten.
Modernitetsteori
Han mente at det viktigste kjennetegnet ved det moderne samfunnet var arbeidsdeling og at jo mer spesialiserte jobbene våre blir, jo mer avhengig blir vi av hverandre. Derfor gjør det moderne samfunnet at vi blir mer individualistiske og uavhengige av hverandre samtidig som vi blir mer kollektive og avhengige av hverandre. Han mente at det kun er i et samfunn menneskene kan være et ekte individ.,, For Durkheim var det moderne samfunnet som en stor organisme hvor alle var en viktig unik del i en stor helhet.
I boka Om den sosiale arbeidsdelingen  søkte Durkheim å forklare overganger fra det tradisjonelle til det moderne samfunn. For å forklare hvorfor samfunnet hadde utviklet seg bort fra det tradisjonelle bondesamfunnet måtte Durkheim ha sosiale forklaringer. Han pekte særlig på to faktorer: Durkheim mente å finne korrelasjoner mellom hvor befolkningstettheten var størst og folk samhandlet mer med hverandre, og hvor fremveksten av moderne samfunn kom først. Ut fra denne forståelsen av årsakene til fremveksten av det moderne samfunnet utviklet han ideene sine om mekanisk og organisk solidaritet.
Mekanisk og organisk solidaritet
Han mente at tradisjonelle samfunn, som bondesamfunnet, var segmentert differensierte. Folk var splittet opp i storfamilier som var uavhengige av hverandre og ganske selvforsynte. De hadde hver sin flekk å dyrke mat på, hentet vann fra bekken, bygget sitt eget hus osv. Dette gjorde at folk hadde like arbeidsoppgaver, levde like liv, fikk samme erfaringer og de samme ideene og verdiene. Det var altså lite arbeidsdeling og familiene var ikke veldig avhengig av hverandre, men de lignet hverandre. I et slikt samfunn ville folk utvikle en mekanisk solidaritet – en solidaritet bygget på at man identifiserer seg med hverandre på grunn av likhet. Folk ville derfor ha en streng kollektiv bevissthet med sterk sosial kontroll, lite aksept for avvik og folk som brøt reglene ville bli straffet hardt. Dette kom blant annet til uttrykk i lovgivningen som besto av enkle regler som gjaldt for alle.
Konsekvensen av at befolkningstettheten etterhvert økte og at folk spesialiserte seg var funksjonell differensiering, altså høyere arbeidsdeling og større gjensidig avhengighet, og dette er for Durkheim det som kjennetegner det moderne samfunnet mest. Gjennom arbeidsdelingen blir individene ulike, vi får forskjellige arbeidsoppgaver, forskjellige erfaringer, lever forskjellige liv, utvikler forskjellig smak – vi får en individualitet – samtidig som vi blir mer avhengige av hverandre. Vi er avhengig av hverandre akkurat som forskjellige organer i en organisme, men samtidig er vi forskjellige, individuelle og uavhengige. Samfunnet får en mindre streng og konkret moral og man samles om mer abstrakte verdier. Det blir en svakere solidaritet innad i gruppen, samtidig som det blir større tillit til folk utenfra gruppen og mindre frykt for det fremmede. Dette resulterer i en ny type samfunnskontrakt: organisk solidaritet. Dette kommer til uttrykk i samfunnets lover hovedsakelig på to måter:
Prekontraktuelle betingelser
Durkheims store oppgave blir nå å finne ut av hva det er som holder det moderne samfunnet sammen, hva bygger denne organiske solidariteten på? Ettersom folk i større grad har fått et individuelt særpreg så kan ikke solidariteten bygge på at folk er like og identifiserer seg med hverandre. En av Durkheims store skyteskiver i sin samtid, Herbert Spencer, mente at samfunnet var bygd opp av kontrakter mellom mennesker, rasjonelle individer som jobber for å maksimere sin egen lykke. Et syn som bygger på et utilitaristiske menneskesyn i tradisjon fra blant annet Adam Smith. Ifølge dette synet inngår mennesker frivillige kontrakter med hverandre (feks. arbeidsdeling gjennom handel) fordi det er noe alle vil tjene på. Dette var Durkheim uenig i.
Durkheim fremholdt at for å i det hele tatt kunne lage kontrakter så må man kunne stole på at de andre fyller sin del av avtalen. Om menneskene kun er rasjonelle vesener som prøver å maksimere sine egne interesser eller lykke må de anta at den andre parten de skal lage en avtale med også er det. Når en avtale skal inngås må de beregne hva de kan tape om den andre ikke fyller sin del av avtalen, eller hva de vinner om de ikke følger sine egne forpliktelser. Rasjonelt sett har man mest å vinne om man ikke følger opp sin del av avtalen, mens den andre gjør det: da vil man vinne noe uten å ha gitt noe selv. Med dette utgangspunktet blir det vanskelig å ha tillit til hverandre og i det hele tatt å lage avtaler. Med andre ord: hadde individene kun vært rasjonelle og tenkt på sine egne interesser ville ingen noen gang ha inngått en sosial kontrakt med hverandre og verden ville bestått av isolerte individer som var skeptiske til alle andre. Durkheim anerkjente at kontrakter var en viktig del av det moderne samfunnet, men mente at kontrakter er en institusjon som selv har samfunnet som betingelse. Kontrakter hviler altså på andre prekontraktuelle betingelser.
Han mente at for at folk i det hele tatt skal kunne inngå kontrakter med hverandre så trengs det:
Her er den interne reguleringen (internaliserte moral) den viktigste. Samfunnet kan ikke holdes sammen bare av at folk er redde for konsekvensene av å ikke følge samfunnets moral (ekstern regulering), men de må ville samfunnets moral. For Durkheim blir samfunnets moral internalisert gjennom ritualer. Durkheim har en bred definisjon av ritualer, hovedsakelig bygget på fire kriterier: fysisk tilstedeværelse mellom mennesker, felles fokus, felles føleleser/humør og felles symboler. Ved at man har et felles fokus sammen med andre mennesker, gjør det at man kan føle seg mer mektig enn man gjør hver for seg og man utvikler en gruppeidentitet som man ønsker å tilhøre fordi det tilfører individet energi og pågangsmot. Den felles solidariteten bygger altså på felles moral, men den kan ta flere forskjellige former og handler altså ikke om rasjonelle valg, men et irrasjonelt følelsesmessig ønske om å være en del av en gruppe.
Mens menneskene i bondesamfunnene har en mekanisk solidaritet hvor de har felles fokus fordi de er like hverandre, samles menneskene i det moderne samfunnet rundt mer abstrakte verdier som i hovedsak handler om individet. For Durkheim er selve individualismen i det moderne samfunn et resultat av sosial struktur. Våre ideer om individet, uavhengighet og mangfold er i seg selv en sosialt delt og standardisert ideologi. Vi har utviklet en moralsk individualisme, fordi det eneste vi alle i det moderne samfunnet kan være enige om at er hellig er individet.
Analyse av samtiden
Durkheim mente at sosiologens oppgave var å diagnostisere samfunnet. Ved å sammenligne statistikker fra mange land kunne han finne ut av om et samfunn hadde store avvik fra andre. Ved store avvik var samfunnet i en patologisk tilstand (et begrep hentet fra legevitenskapen), det var altså sykt. Feks. mente han at et visst antall selvmord i et samfunn var normal. Litt kriminalitet var også normalt, det var faktisk sunt: fordi det gjorde at samfunnet fikk en sterkere gruppefølelse i avsky fra de som brøt de moralske reglene for samfunnet.
I boka Selvmordet sammenligner han statistikk fra forskjellige land i Europa og prøver å finne sosiale årsaker selvmordsratene. Han finner ut av at selvmordsratene synker under revolusjoner og politiske kriser (feks. kriger), men at de øker under økonomiske svingninger: både oppgangstider og nedgangstider. Han sammenlignet også yrkesgrupper og kom frem til at folk som jobbet med handel var mest utsatt for selvmord. Videre mente han at folk som hadde store familier (mange barn) var mindre utsatt for selvmord.
Durkheim så på den økende selvmordsratene i det moderne samfunnet som et sykdomstegn og mente den kom av for lav sosial integrasjon – den organiske solidariteten i hans samtid ikke var blitt tilstrekkelig realisert. Dette skyldtes den uregulerte økonomien. Økonomien var preget av anomi (lovløshet) og dette skapte kriser, streiker og ustabile samfunn som igjen påvirket familiene.
Den eneste som kunne ta kontroll over økonomien var korporasjonene (yrkessammenslutninger). Han vurderte om familiene kunne gjøre det, men mente de var for små. Han var uenige med sosialistene i at staten var løsningen, fordi han mente den var for fjern fra vanlige folks liv. I korporasjonene ville folk utvikle en mekanisk solidaritet internt i gruppen, fordi folk jobber med like ting og identifiserte seg med hverandre, samtidig som de ville få en organisk solidaritet utad ved å se seg selv som en del av en større helhet. Durkheim mente også at samfunnet burde utvikle en høyere sosial mobilitet (han var for 100% arveavgift) og at skole burde undervises i sosiale fakta for at menneskene skulle få en bedre forståelse av seg selv.
Religion
I boka Det religiøse livets elementære former søker Durkheim å forklare hva religion er. Han går løs på oppgaven ved å sammenligne forskjellige religiøse former og finner ut av at religionene er svært ulike. De har forskjellig antall guder, måter å se gud på, og noen av dem har ikke en gang en guddommelighet, slik som i Buddhismen. Det mest karakteristiske for religion er altså ikke hva slags trossystem de promoterer, men hva slags handling de er.
Videre går han inn på en nærmere studie av aboriginene i Australia. Han blir fascinert av hvordan de klarer å bevare samfunnet og religionen når menneskene er spredt over et utrolig stort landområde. Durkheim hadde et hierarkisk syn på samfunnsutvikling hvor samfunnet utvikles fra en lav form (samfunn med mekanisk solidaritet) til et høyere utviklingsstadium (samfunn med organisk solidaritet). Slik så han også på religionene, og plasserte aboriginenes religion nederst i utviklingsstigen, et stadium som andre religioner var utviklet fra. Ved å forstå aboriginenes religion bedre kunne vi altså forstå bedre hva fenomenet religion egentlig er.
Aboriginene hadde totemiske religioner, det vil si at hver familie eller klan hadde et spesielt naturlig objekt knyttet til seg: en stein, en innsjø eller et dyr. Dette var et vesentlig poeng for Durkheim: at det overnaturlige var knyttet til ordinære ting. Det var objekter det egentlig ikke knyttet seg noe spesielt ved, men de ble behandlet med respekt på grunn av det de representerte. Hver klan hadde en Totem knyttet til seg, og de fungerte på mange måte som et flagg for gruppen.
Slik Durkheim så det så var religionen egentlig samfunnet som ser symbolsk på seg selv. Samfunnet skiller oss fra naturen, og dette tilsvarer religionens inndeling av hellige og profane objekter. Det man tilber er en anonym og upersonlig kraft, som ikke er dødelig slik som oss selv, men som også var en del av mennesket. Det gudommelige er noe vi er avhengig av, samtidig som det er uavhengig av oss, akkurat slik som samfunnet.
Durkheim mente med dette ikke å si at religionen var gal, tvert imot så mente han at vitenskapen var en videreutvikling, en mer perfekt versjon, av religionene. Han mente at de i bunn og grunn hadde samme funksjon: å danne samfunn (gruppefølelse) og å hjelpe oss mennesker med å kategorisere verden. Religion og vitenskap var altså begge forklaringsmodeller som var vokst ut av sosiale strukturer, og dette mente Durkheim beviste at vi henter vår mest grunnleggende måter å kategorisere verden på, som feks. tid og rom og ideer om oss selv, fra samfunnsstrukturen vår.
Virkninger av Durkheim
Innvirkningen til Durkheim både på sosiologiens utvikling og for fransk samfunnsliv har vært omfattende. Mange senere samfunnsforskere har bygget på arbeidene hans. Ikke minst gjelder dette funksjonalismen som retning innen sosiologien. Noen av de mest kjente videreutviklingene i dag er Talcott Parsons og hans sosiale systemteori og Pierre Bourdieus teori om sosiale felt.
I sin egen samtid var synspunktene til Durkheim og elevene hans svært omstridt blant andre samfunnsforskere som kritiserte ham for å legge for myke vekt på det kollektive nivået. I stede mente en at individene burde være startpunktet for alle samfunnsvitenskapelige analyser. Gabriel Tarde var en av de fremste kritikerne til Durkheim. Tarde og Durkheim var imidlertid enige om mange utgangspunkt, bl.a at kriminalitet er et resultat av hvordan samfunnet er organisert.
Boken Om den sosiale arbeidsdelingen hadde en omfattende politisk effekt i Frankrike i årene etter at den kom ut. Den ble tolket som et vitenskapelig grunnlag for solidarismen som var en viktig radikal politisk retning på 1890-tallet og hadde politikeren Léon Bourgeois som fremste leder. Denne perioden var preget av store streikebevegelser, den opprivende Dreyfus-affæren og konflikt mellom republikken og den katolske kirke. Denne konflikten førte til i skille mellom stat og kirke i 1905. De radikale som styrte staten i denne perioden, såg solidaritet som et nytt sekulært grunnlag for republikken. Den usikre situasjonen til republikken ville finne en løsning i den organiske solidariteten og den primære oppgaven til staten ble fra denne perioden å fremme denne sosiale samfølelsen.
Kritikk av Durkheim
Flere har kritisert Durkheim for ikke å følge sin egen regel om å forklare sosiale fenomener ved hjelp av sosiale fenomener: Feks at han forklarer utviklingen av det moderne samfunnet med befolkningspress, som er en biologisk årsak sterkt inspirert av Charles Darwin. Flere ganger går han også ned på individnivå for å sannsynliggjøre tesene sine, og det kan virke som om han ikke helt tror på sine egen strenge metodologiske kollektivisme: Feks. forklarer han protestantenes selvmordtilbøyelighet ved at de har fått et mer individuelt forhold til Gud.
Han er blitt anklaget for tingliggjøring av det sosiale, altså at han beskriver det sosiale som noe uavhengig av menneskelig handling.
Elsker – elsker ikke
Elsker – elsker ikke (fransk:Domicile conjugal) er en fransk film fra 1970 regissert av François Truffaut
Antoine Doinel (Jean-Pierre Léaud) befinner seg nå i midten av tjueårene, er gift med Christine (Claude Jade) og sammen venter de barn. I forbindelse med en ny jobb møter han den yndige japanske kvinnen Kyoto (Hiroko Berghauer), og faller for fristelsen og henne. Christine oppdager affæren, og Antoine flytter ut av huset. Han må nå lære seg å takle forpliktelsene som følger med det voksne liv på egen hånd.
Lakkegata skole
Lakkegata skole er en barneskole (1.–7. trinn) i bydel Grünerløkka i Oslo. Den hadde 452 elever i 2019.
Proscopiidae
Proscopiidae er en gruppe av rettvingene (Orthoptera) og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene. De har ofte blitt regnet som en underfamilie av familien Eumastacidae.
Lakkegata skole
Skolen er anlagt på den tidligere Tøien kolerakirkegård i Lakkegata 79. Bygningene, som er tegnet av arkitekt Henrik Nissen, ble tatt i bruk i 1902. Skolens første overlærer ble imidlertid tilsatt fra 1. april 1900, og skolen hadde en del provisorisk undervisning i området fra da av. Den offisielle innvielsen skjedde 27. august 1903. Høyeste elevtall hadde skolen i 1913 med hele 1851 elever.
Proscopiidae
Utseende
Gjerne ganske store, lange og tynne, pinnelignende gresshopper, grønne eller brune på farge. De ligner på spøkelsesinsekter (Phasmida), men skiller seg fra disse på det kjegleformede hodet og de lange, fortykkede baklårene. Hannene er vanligvis vesentlig mindre enn hunnene. De er vanligvis vingeløse. Hodet er smalt og kjegleformet med runde, litt utstående fasettøyne. Antennene er ganske korte, gjerne litt sigdformede. Kroppen er lang og tynn, pinneaktig. Beina er lange og tynne, baklårene er noe fortykket, bakbeina er formet som hoppebein selv om disse artene gjerne ikke hopper så godt. Bakleggene er piggete.
Lakkegata skole
Lakkegata skole har hatt skolekorps fra 1920. I dag er det musikkskoletilbud, trommegruppe og aktivitetsskole på skolen. På området ligger også Slurpen kulturhus. Her holder Dragen juniorklubb til. I tillegg brukes lokalet til teater- og musikkøvinger, idrett og bruktmarked.
Proscopiidae
Levevis
Proscopiidae er planteetere som kryper langsomt rundt i vegetasjonen. De ligner pinner og er utmerket kamuflert.
Lakkegata skole
Utenfor skolen, mellom Lakkegata og Trondheimsveien, ligger parken Mosse Jørgensens plass med inngjerdet lekeplass.
Proscopiidae
Utbredelse
Familien finnes bare i Sør-Amerika.
Fossile arter
Inntil nylig hadde denne familien ingen kjente, fossile arter, men i 2008 ble det publisert én art, Eoproscopia martilli, fra tidlig kritt, Brasil. Denne har den samme, pinnelignende kroppsformen som de moderne artene, men skiller seg fra dem på at hodet er ganske kort og vingene velutviklede.
Fengselet
Fengselet kan sikte til:
Pinar del Río (provins)
Pinar del Río er den vestligste provinsen (eller fylkeskommunen) på Cuba. Jordsmonnet og klimaet her regnes for å være det beste for tobakksdyrking i hele verden, og en rekke av Cubas absolutt fineste sigarer kommer fra nettopp denne provinsen.
Provinsen har et storslått landskap med en rekke små åser i lavlandet, Cubas største korallrev og lave tåkeskyer mellom åsene og over markene om morgenen som gir landskapet et skjær av tropisk ro. Det sies at Colombus en gang skulle ha sagt at hvis paradiset på jord skulle finnes noe sted, måtte det ligge i Pinar del Rio.
På grunn av sin spesielle flora og fauna har provinsen to naturreservat – Guanahacabibes (1.192 km²) og Sierra del Rosario (251 km²). I tillegg er Parque Nacional Viñales med sine 111 km² et beskyttet kulturlandskap.
Befolkning
Provinsen består av 14 kommuner. I år 2000 bodde det rundt 740.000 mennesker i provinsen. De største byene er San Cristóbal, (ca. 26 000 innbyggere), Consolación del Sur (ca. 25 000 innbyggere), Los Palacios (ca. 20 000 innbyggere), San Juan y Martínez (12 000 innbyggere) og Viñales med ca. 10 000 innbyggere.
Ulikt landsdistriktene i Norge der kjønnsfordeling er temmelig skjev med et overskudd av menn, bor det omtrent like mange kvinner som menn i Pinar del Rio. Går man ned på kommunenivå vil man likevel se at kvinnene søker mot byene. Omtrent 64 % av befolkningen bor i byene i provinsen og folketettheten er på 68 innbyggere pr. km².
Næringsliv
Landbruket er den viktigste næringen med produksjon av tobakk, ris, sukker, fjærkre, frukt og grønnsaker. Når det gjelder industri, synes hermetikkindustri (frukt og grønnsaker) og produksjon av bygningsartikler å dominere. Folk i Havanna pleier å omtale Pinar del Rio som «Cubas hage» og folket i regionen som de roligste og sindigste menneskene på Cuba. Kort sagt, i Pinar del Rio stresser man ikke, men tar det med ro og lever livet.
Fylkesvei 512 (Akershus)
Fylkesvei 512 (Fv512) i Akershus gikk mellom fylkesgrensen mot Hedmark ved Budalsbekken bru og Langsetenga i Eidsvoll.
2019 ble veien del av fylkesvei 1591.
Joel Aguilar
Joel Aguilar (født 2. juli 1975 i San Salvador) er en fotballdommer fra El Salvador. Han har vært FIFA-dommer siden 2001.
Sargon I
Sargon I (akkadisk: Šarru-kēn, «den rettmessige konge», Sargon er hans bibelske navn) var en konge av det gamleassyriske kongedømme fra ca. 1920 f.Kr. til 1881 f.Kr.
Joel Aguilar
Han ble valgt som dommer i U-20 VM 2007 i Canada, hvor han dømte kampene mellom og Sør-Korea 30. juni 2007, og  5. juli 2007 og til slutt oppgjøret mellom Østerrike og 8. juli 2007.
Sargon I
Han nevnes for å ha forsterket forsvarsmurene i byen Assur.
Joel Aguilar
Aguilar var forhåndsvalgt som dommer i fotball-VM 2010 i Sør-Afrika, men han dømte ingen kamper.
Sargon I
Navnet Sargon har også blitt benyttet for å referere til Sargon av Akkad, og den assyriske Sargon kan ha vært navngitt etter denne store kongen. Det er ellers svært lite som er kjent om denne kongen. Det eksisterer dog en årlig limmu-liste over myndighetspersoner fra det året Sargon kom på tronen og fram til hans død.
Phillyrea
Phillyrea er en slekt i oljetrefamilien.
De er eviggrønne busker. Bladene er motsatte, og fruktene er en steinfrukt som er blåsvart når den er moden. De vokser i åpen skog, maquis og på steinete steder. Slekta har to arter som er vanlige i middelhavsområdet.