cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deg hi’tan (språk)
Deg hi'tan (også kalt deg xinag, «lokalt språk» eller «språk fra området») er et nordathabaskisk språk som snakkes av urfolket deg hitʼan i Yukon-Koyukuk Census Area i det indre av Alaska. Språkområdet kalles GASH og består av landsbyene Grayling, Anvik, Shageluk og Holy Cross langs den lavere delen av elven Yukon og langs elvene Anvik og Innoko. Språket anses som alvorlig truet, og i 2007 var det kun 40 talende igjen av en befolkning på 280.
Språket omtales som ingalik av Osgood (1936). Navnet forekommer i en del litteratur, men er idag betraktet som et pejorativ. Navnet "ingalik" stammer fra det eskimoiske språket alaskayupik og betyr «indianer».
Traktathavn
Traktathavner var havner eller havnebyer som ved traktat var åpne for utenlandsk sjøfart og handel i land som for øvrig var stengt for slik virksomhet. Vanligvis har det dreiet seg om havnebyer i Det fjerne østen som måtte underkaste seg påtvungne avtaler med andre land, det vil si Qingdynastiets Kina, keiserdømmet Japan og Kongedømmet Korea. Først tiltvang de europeiske koloni- og stormakter seg slike rettigheter, og senere også Russland, USA og så Japan; gjerne ved hjelp av kanonbåtdiplomati.
De første traktathavner i Østasia var britiske, og ble etablert etter første opiumkrig ved Nankingtraktaten i 1842. Foruten avståelsen av Hongkongøya til Storbritannia foreskrev traktaten også åpningen av traktathavner i Shanghai, Kanton, Ningpo, Fuchow og Amoy.
Foruten handelsprivilegier ble som regel de fremmede makter gitt retten til bosetting av sine borgere der og til å utøve konsularjurisdiksjon over sine undersåtter i traktathavnene. I de fleste traktathavner ble det definert bydeler som var formelle konsesjoner der den fremmede makt nøt ytterligere rettigheter, som for eksempel retten til å kontrollere ordensmakten og utøve eksklusiv domsrett over samtlige innbyggere. En del traktathavner, som Port Arthur og Qingdao, var i sin helhet del av større territorielle konsesjoner, nominelt forpaktede territorier, som fungerte som de facto kolonier.
I begynnelsen av 1900-taltet fantes totalt 92 traktathavner i Kina ved siden av flere forpaktede territorier og utenlandske interessesfærer.
GIMP (andre betydninger)
gimp og GIMP har flere betydninger, noen hentet fra engelsk:
DS «Andenæs»
DS «Andenæs» (kallesignal MBLF / LCLI) var et kombinert laste- og passasjerskip (kystruteskip) som ble overlevert Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS) i 1903. Skipet var byggnummer 89 ved Fredrikstad Mekaniske Verksted (FMV). Ved siden av kystruter og cruise, gjorde DS «Andenæs» også tjeneste som avløserskip i hurtigruten ved flere anledninger. I 1938 ble skipet pårent av DS «Leda» og sank i Stavanger. Hun ble kondemnert og senere hugget opp på stedet.
Historie
Underveis fra Oslo til Kirkenes med stykkgods, ble hun 20. mai 1938 pårent av Det Bergenske Dampskibsselskabs (BDS) DS «Leda» ved strandkaien i Stavanger. DS «Andenæs» sank dagen etter og ble stående på bunnen. Vraket ble solgt til Eilert Østbø i Stavanger med tanke på heving og reparasjon, men ble senere hugget opp der hun lå.
Misjonærmordene i Sungpu
Misjonærmordene i Sungpu, eller Sungpu-mordene, var et mord på to svenske missionærer fra Missionsförbundet, Anders Daniel Johansson og Otto Fredrik Wikholm, som fant sted den 1. juli 1893 i den lille markedsbyen Songbu i Macheng i Hubei-provinsen.
Hendelsesforløp
Wikholm kom til Kina i 1890 som en av de første fire misjonærene som SMF sendte ut til Kina. Etter en undersøkelsesreise utført av misjonærene Frans Edvard Lund og Karl Viktor Engdahl ble det bestemt at områdene Macheng og Songbu var særlig velegnet  for den svenske Kinamissionen. Otto Fredrik Wikholm, likesom Anders Daniel Johansson, ble deretter stasjonert i Songbu, et område der det i tiden 1892-1893 rådde en hel del uroligheter. Den 1. juli 1893 samlet det seg en folkemasse utenfor huset der svenskene bodde og krevde at de skulle komme ut. Otto Fredrik Wikholm og Anders Daniel Johansson ble mishandlet og myrdet i denne hendelsen.
Etterspill
Mordene fikk stor oppmerksomhet både i Kina og i Sverige og førte til lange forhandlinger mellom den svensk-norske generalkonsulen Carl Bock i Shanghai og generalguvernøren i Huguang, Zhang Zhidong. Etter forhandlingene ble til slutt to personer som var mistenkte for mordene henrettet. Flere andre fikk også straffer, og den øverste embedsmann i Macheng ble fjernet. Innen ett år skulle et nytt misjonshus istedet for det nedbrente, og det skulle betales emn skadeserstatning på 32.000 taël til den svenske regjerings disposisjon.
I Sverige rettet Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning følgende advarende ord til misjonsarbeidet i Kina: «Skal man absolutt misjonere i dette land, som har en gammel kultur og en høyt utviklet både religion og praktisk filosofi, så går det selvfølgelig ikke an å sende dit udannede og fordomsfulle svermere». Om denne kritikken og advarselen traff særlig godt på Otto Fredrik Wikholm og Anders Daniel Johansson, kan det settes spørsmålstegn ved, for de begge var modne menn og utdannede for oppgaven; den første hadde noen år bak seg i Kina. Avisen kan snarere ha tenkt på andre begivenheter.
Philip Jenkins
Philip Jenkins (født 3. april 1952) er en walisiskfødt amerikansk historiker og kriminolog. Han er kjent for sine bøker om religionshistorie, og har også skrevet en rekke bøker om kriminologiske emner, og bøker om amerikansk kulturhistorie, høyreekstremisme, terrorisme og walisisk historie, blant flere andre tema. Hans forskningsområder innen religionshistorie er særlig globale studier av kristendommen og nyreligiøse bevegelser og fenomener. Han er professor i historie (Distinguished Professor) ved Baylor University, der han også leder programmet i religionshistorie. Han var tidligere ansatt ved Pennsylvania State University, der han var professor, Distinguished Professor og Edwin Erle Sparks-professor i humaniora. Han tok doktorgraden sin i historie ved University of Cambridge i 1978. Han meldte seg ut av den katolske kirke da han var i tjueårene og i 1980 ble han medlem av den episkopale kirken, den amerikanske grenen av den anglikanske kirken.
Yanni Alexis Mardas
Yanni Alexis Mardas (gresk Αλέξης Μάρδας, født 2. mai 1942 i Athen, død 13. januar 2017 i Kolonaki), også kjent som Magic Alex, var en gresk elektroingeniør mest kjent for sin nære kontakt med medlemmene i The Beatles. Kallenavnet fikk han av John Lennon da han var involvert med gruppen mellom 1965 og 1969. Han var kjent for å love bandmedlemmene elektroniske gjenstander som «minnetelefonen» og «den komponerende skrivemaskin», Mardas hadde også lovet The Beatles, som måtte jobbe med en 4-båndsopptaker, en 72-bånds opptaker. Ifølge Martin hadde Alex gjentatte ganger kritisert Abbey Road Studios og trollbundet medlemmene med ideer, som en sonisk vegg, men da han hadde fått som oppdrag å sette opp et nytt studio til Apple Records, gikk det hele over styr, og Martin og Geoff Emerick måtte hjelpe til.
Superkondensator
En superkondensator er en kondesator med svært stor energitetthet sammenlignet med elektrolyttkondensatorer. Superkondensatorer lades raskt, kan lades mange ganger og kan lagre mye energi og brukes derfor i hybridbiler, tog og heiser for å lagre energien som skapes ved nedbremsing og bruke den når farten skal økes igjen. Navnet superkondensator ble først brukt i 1999 av Brian Evans Conway.
Anders Daniel Johansson
Anders Daniel Johansson (født 24. juli 1861 i Tånnö socken i Jönköpings län i Sverige, myrdet i byen Songbo i Kina) var en svensk protestantisk misjonær.
Superkondensator
Historie
De første superkondensatorene ble patentert i 1957 av General Electric og baserte seg på en porøs karbonelektrode. Dobbeltlagsmekanismen som gir svært høy kapasitans var da ukjent, noe som fremgikk av patentet. Standard oil fikk i 1966 et patent på elektrostatisk lagring av energi i dobbeltlag med ioner. Navnet "superkondensator" ble først brukt i 1999 av kjemiprofessor Brian Evans Conway.
Yanni Alexis Mardas
Mardas var selv skeptisk til The Beatles' tur til India, muligens fordi han mislikte at Maharishi Yogi hadde så stor innflytelse på bandmedlemmene.
Anders Daniel Johansson
Liv og virke
Etter at Johansson hadde gjennnomgått Missionsskolan i Kristinehamn, studerte han en tid ved en misjonsanstalt i Lübeck.
Superkondensator
Virkemåte
Superkondensatorer benytter et elektrisk dobbeltlag (Helmholtz dobbeltlag) for å lagre energi elektrostatisk. Senere er det kommet superkondensatorer som ved bruk av redoksreaksjon utnytter elektrokjemiske egenskaper i tillegg til de elektrostatiske, såkalt pseudokapasitans, for slik å ytterlige øke kapasitansen. Hybridkondensatorer forsøker å kombinere disse to effektene for slik å få fordelene fra pseudokapasitansen uten ulempene, som er høy pris og mindre stabilitet over tid.
Yanni Alexis Mardas
Cynthia Lennon opplevde Mardas som svært innpåsliten og manipulatorisk, og hun opplevde at han prøvde å kysse henne først, for så å følge etter henne til Italia og fortelle henne at John Lennon hadde bestemt seg for å skille seg fra henne og ta sønnen fra henne.
Anders Daniel Johansson
Liv og virke
Deretter reiste han til Witu i Østafrika som misjonær i Österhötlands Angsgasiitjänst. Denne forening besluttet imidlertid senere å underholde Johansson i Svenska Missionsförbundets tjeneste, hvorpå han ved Missionsförbundets årsmøte i Stockholm i 1891 ble avskilt til misjonær i Kina.
Superkondensator
Virkemåte
I forhold til batterier har superkondensatorer noen fordeler og noen ulemper:
Bruk
Superkondensatorer brukes for å stabilisere strømforsyningen i mange typer forbrukerelektronikk, for eksempel laptroper. Det brukes i defibrilatorer som skal lade ut relativt mye energi i full fart.
Toyota Yaris Hybrid-R brukte i 2013 superkondensatorer for å gi ekstra energi. Lamborghini Sián bruker superkondensatorer som lades når bilen bremser.
Hybrid-lokomotiver kan benytte superkondensatorer for å lagre bremseenergien og slik spare 20-25% drivstoff sammenlignet med vanlige diesel-lokomotiver. I Mannheim og Heidelberg har flere trikker kjørt uten kjøreledning siden 2003 og 2009. Trikken rekker å lade superkondensatorene mens den står på stoppestedene.
Vitas
Vitalij Vladasovitsj Gratsjov (født 19. februar 1979 i Daugavpils, Den latviske sosialistiske sovjetrepublikk), bedre kjent under sitt scenenavn Vitas er en ukrainsk popsanger, komponist og skuespiller. Han er vokst opp i Odessa.
Vitas' musikk har elementer av techno, dance, opera m.m. hvori han kombinerer særegen vokalisering med et ekstravagant billedspråk. Han designer sine egne scenekostymer.
Otto Fredrik Wikholm
Ole Fredrik Wikholm (født 9. september 1859 i Hedemora socken i Dalarna, død 1. juli 1893 i Songbu i Kina) var en svensk protestantisk misjonær som ble myrdet i Kina.
Bakgrunn
Han var sønn av Erik «Rolig» Wikholm, korporal i Västmanlands regemente, og hans hustru Dina, født Jansdotter. Wikholm studerte ved Missionsskolan årene 1885–1887 samt 1888–1889. I de mellomliggende årene virket han som predikant i Snaflunda i Örebro län.
Ved Svenska Missionsförbundets årsmøte i 1889 ble han utnevnt til misjonær, hvoretter han reiste til England for språkstudier.
Kina
Høsten 1890 reiste han til Kina. Etter en undersøkelsesreise utført av misjonærene Lund og Engdahl ble det bestemt at områdene Macheng og Songbu var særlig godt egnet til misjonsarbeide. Otto Fredrik Wikholm og Anders Daniel Johansson, ble stasjonert i Songbu, et område der det i årene 1892–1893 rådet en del uroligheter.
Den 1. juli 1893 samlet det seg en folkemasse utenfor huset der svenskene bodde og krevde at de skulle komme ut. Otto Fredrik Wikholm og Anders Daniel Johansson ble mishandlet og myrdet der.
Schizorhinini
Utseende
Middelsstore til store (opptil ca. 50 millimeter) gullbasser. Mange av artene er metallisk fargede, andre er farget i gult, brunt eller rødt. Gruppen kjennes på at «snuten» (clypeus) er innskåret i midten. Pronotum er noen ganger forlenget bakover i midten og dekker scutellum. Dekkvingene er ofte markert bredere enn pronotum ved roten, med markerte «skuldre».
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Gruppen har sitt tyngdepunkt i Australia og på Ny-Guinea, men noen få arter forekommer lenger vest i Sørøst-Asia.
Arangetra Velai
Arangetra Velai er en indisk film fra 1990 regissert av Fazil.
Peter M. Neumann
Peter Michael Neumann (født 28. desember 1940 i Oxford i Storbritannia, død 18. desember 2020 samme sted) var en britisk matematiker.
Bakgrunn
Peter M. Neumann var sønn av matematikerene Bernhard Neumann og Hanna Neumann og bror til Walter David Neumann. Han studerte ved Queens College ved Universitetet i Oxford (Bachelor 1963). I 1966 promoverte han for Graham Higman i Oxford (A Study of Some Finite Permutation Groups).
Karriere
Han var deretter fra 1966 tutor og fellow ved Queens College og fra 1967 lecturer ved universitetet i Oxford. I 2008 gikk han i pensjon.
Peter Neumann befattet seg fremfor alt med gruppeteori, dom for eksempel endelige og uendelige permutasjonsgruppet, oppløselige grupper, gruppeteoretiske algoritmer, kombinatorikk, matriser om endelige kropper, grupperteoriens historie (for eksempel om Issai Schur, og om Evariste Galois).
Sammen med Julia Thompson og A.J.S. Mann utgav ham i 2004 i to bind de samlede verker av gruppeteoriens pioner, William Burnside Oxford University Press),og i 2011 utgav han Evariste Galois' (1811-1832)s verker (European Mathematical Society).
I 1997 fant han en algebraisk løsning på Alhazens gamle problem om hvordan man ved fastlagt lyskilde og fastlang observasjonssted kunne finne lysets refleksjonspunkt i en sfærisk speil - løsningen fordret en ligning av fjerde grad.
I 2003 mottok han Senior-Whitehead-prisen. Han ble i 2008 mottager av Order of the British Empire (OBE). Fra 1996 til 2003 var han formann av United Kingdom Mathematics Trust. I 2008 ble han tildelt Lifetime Achievement Award fra Universitetet i Oxford, og i 2012 David Crighton-medaljen. Han er president for British Society for the History of Mathematics. I 1976 mottok han en D. Sc. fra Oxford. I 1987 fikk han Lester Randolph Ford Award fra Mathematical Association of America.
Død
Neumann døde 18. desember 2020 av covid-19.
Porta Capena
Porta Capena var en sørlig port i Serviusmuren i nærheten av Celiohøyden i Roma, Italia, og i henhold til den romerske tradisjon den hellige lund hvor Numa Pompilius og nymfen Egeria pleide å møtes. Det var en av hovedportene til byen Roma siden den ble åpnet ved den store romerske veien Via Appia. Opprinnelsen til navnet er ukjent, skjønt det er mulig at det viser til det faktum at veien fører til Capua, en betydningsfull by i Campania, sør for Roma. Ingenting gjenstår av porten i dag.
En brønn ved Porta Capena skaffet hellig vann for den årlige seremonien ved den religiøse festivalen Mercuralia.
I henhold til skribenten Juvenalis på 100-tallet e.Kr. var Porta Capena et tilholdssted for tiggere. I særdeleshet, sier han, var stedet vanlig for jødiske tiggere.
Ved plassen på Porta Capena lå hovedkvarterene til Organizzazione delle Nazioni Unite per l'Alimentazione e l'Agricoltura, FNs organisasjon for ernæring og landbruk (FAO). Mellom 1937 og 2004 sto obelisken fra Axum her.
Morimopsidius
Morimopsidius er en gruppe (slekt) av biller som tilhører gruppen vedbukker i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Bhutan.
Oppvaskmaskinlaks
Oppvaskmaskinlaks (engelsk: dishwasher salmon) er en amerikansk fiskerett som bruker varme fra en oppvaskmaskin, gjerne tørkefasen, til å varme opp laks. Laksen er pakket inn i aluminiumsfolie mens den varmes opp. Grønnsaker kan også varmes opp på samme måte for å serveres ved siden av. En fordel ved denne måten å tilbrede laksen på er at den ikke lager lukt. Gitt at det er plass og at laksen er godt nok innpakket kan oppvaskmaskinen brukes til å vaske som vanlig samtidig som laksen tilbredes.
Nordre Aker skole
Nordre Aker skole er en spesialskole i Oslo etablert i 2010. Skolen er en sammenslått enhet av de tre tidligere selvstendige skolene Sogn, Svebu og Sognsvann. Skolene ble samlet under én administrasjon som Sognsvann-Svebu-Sogn skoler i 2005. i 2010 ble sammenslåingen vedtatt av bystyret og skolen fikk navnet Nordre Aker skole.
Skolen gir skoletilbud til elever fra førskolealder til 18 år som får psykiatrisk behandling ved ulike barne- og ungdomspsykiatriske avdelinger i Oslo.
Oppvaskmaskinlaks
Ettersom oppvaskmaskiner ikke kan garantere å konsekvent oppnå temperaturer høye nok til å med sikkerhet drepe farlige bakterier som Salmonella, anbefaler ikke Consumer Reports å tilbrede mat som laks med oppvaskmaskin.
Nordre Aker skole
Avdeling Sogn
Avdeling Sogn består av de tidligere Sogn ungdomsskole i Sognsvannsveien 67 og Sognsvann skole i Sognsvannsveien 59. Sogn ungdomsskole ble etablert i 1965 for å gi et skoletilbud til ungdom under behandling ved Statens senter for barne- og ungdomspsykiatri. Ved avdelingen tilbys undervisning på ungdomsskolenivå og i enkelte tilfeller også på videregående nivå. Sognsvann skole ble etablert i 1970 for barn ved barneavdelingene på samme institusjon.
Oppvaskmaskinlaks
Matretten har sitt opphav i USA, og ble vist frem av Vincent Price på The Tonight Show i 1975.
Jared Harris
Jared Francis Harris (født 24. august 1961 i London) er en britisk skuespiller. Han er sønn av den avdøde skuespilleren Richard Harris.
Nordre Aker skole
Avdeling Nydalen
Avdelingen integrerer opplæring og pedagogisk utredning med den barnepsykiatriske behandlingen. Hovedmålet er å tilrettelegge for at elevene skal kunne vende tilbake til bostedsskolen. Et tett samarbeid med elevenes bostedsskoler er derfor sentralt i arbeidet.
Jared Harris
Harris spilte professor Moriarty i filmen Sherlock Holmes: A Game of Shadows (2011) med Robert Downey jr. og Jude Law. Han har også spilt en fremtredende birolle som Lane Pryce i TV-serien Mad Men.
I tillegg har han spilt i en annen TV-serie, Fringe. Andre filmer han har vært med i er Lost in Space (1998), Resident Evil: Apocalypse (2004), Den fantastiske historien om Benjamin Button (2008) og Extraordinary Measures (2010).
Nordre Aker skole
Avdeling Nydalen
Avdelingen tilbyr også utadrettede tjenester som blant annet oppfølging av elever ved tilbakeføring til bostedsskole, bistand til pedagogisk kartlegging og utredning, samt utarbeiding av individuelle opplæringsplaner. Videre tilbys veiledning til grupper og enkeltpersoner og informasjon på foreldre- og lærermøter.
Christian Greger Strøm
Christian Greger Strøm (født 4. desember 1971 ) er en norsk skuespiller. Han er utdannet ved Arts Educational Drama School i London.
Arne Christian Konradsen
Han har mastergrad i språkemner fra Det teologiske Menighetsfakultet og bachelor i Nordisk litteratur fra Universitetet i Oslo, samt Cand. mag Kandidatstudie i instrumentalutøving fra Norges musikkhøgskole.
Christian Greger Strøm
Strøm har arbeidet ved The Cherub Company i London, Riksteatret, Haugesund Teater, Teatret Vårt i Molde, Oslo Nye Teater, Nationaltheatret og Kruttårnteatret i Stavern. Han har gjort flere film og TV-opptredener. Han gir også stemmer i reklamefilmer og tegnefilmer.
Arne Christian Konradsen
Han har vært forlagsredaktør i Luther Forlag, produsent og forlegger i Mentor medier hvor han også ledet arbeidet med å utvikle Vårt Land Forlag som et forlag i større mediehus. Fra 2021 er han forlagssjef i Verbum Forlag.
Christian Greger Strøm
I 2008 ble han nominert til Heddaprisen i klassen for beste mannlige birolle for rollen som Leone i Volpone av Ben Jonson, i regi av Runar Hodne.
Kvernsteinsbruddene i Selbu
Kvernsteinsbruddene i Selbu i Trøndelag var storindustri og en viktig handelsvare i sin tid, med både eksport innlands og til utlandet. For å kunne male korn til mel var de runde steinene med «hull i midten» svært viktig. Kvernstein som ble solgt på slutten av 1800-tallet ble benyttet til formaling av sammalt korn, bygg, havre i gårdskverner og i små møllebruk (Rolseth,1947). Det var få kommuner som i Norge som drev kommersielt med kvernsteinsbrytning. Man vet at Hyllestad kommune drev aktivt ifra vikingtiden, usikre kilder mener at man her startet helt ned i 600 år e.Kr. Saltdal, Brønnøy, Vågå drev kommersielt i tillegg til Selbu som var en kommune som utmerket seg ved sin storstilte drift i fjellet og produksjon av kvalitetsprodukter.
Bakgrunn
Selbu kommune er en stor innlandskommune med ca. 4000 innbyggere i Trøndelag. Kvernsteinsdriften i Selbu var relativ ung i større tidsperspektiv og sammenlignet med de andre stedene i landet, man antar at her at oppstarten var på 1500-tallet (Rø, 2002). Dette er noe uklart da enkelte kilder mener at oppstarten kan dateres helt tilbake til 1200–1300-tallet som er i middelalderen (Rolseth, 1947). Dette var en viktig bygdenæring i sin tid, gjennom århundre skaffet dette arbeid til mange. Sesongarbeid på høsten og vinteren. Mange gårder hadde eierandeler i fjellbruddene, tilleggsnæring til gårdene, men dette var ett slit, hardt arbeid og en livsstil, men nødvendig for å skaffe mat på bordet til de hjemme. Kvernsteinsdrifta ekspanderte kraftig omkring 1700-tallet, på midten av 1800-tallet fikk den ett mer industrielt preg, men etter hvert ble driften nedtrappet på starten av 1900-tallet (Haarstad, 1972). Kvernsteinsdriften førte naturligvis til markante endringer i terreng og landskap, i dag er mange brudd vernet som kulturminner.
Kvernsteinsbruddene
Mange hadde jobben i kvernfjellet som tilleggsnæring og retten til hvert enkelt brudd fulgte ofte eierne av gårdsbruk. Mange husmenn hadde sitt virke i kvernfjellet, altså småbrukere som lå under hovedbruk, men disse var likestilte under arbeidet i fjellet. Hvert enkelt brudd kunne bli oppkalt etter eieren eller den som fant forekomsten og tok opp arbeidet, «finnerne var vinneren». Ett brudd ble vanligvis videre delt inn i 4-6 retter, noe som kaltes karslodder, 1 karslodd gav arbeid til to menn. Rettighetene gikk ofte i arv i familien, men likevel foregikk det en del eierskifter som følge av salg eller mislighold av gjeld. Utover 1800-tallet kjøpte forretningsmann Birch opp mye av rettighetene i fjellet, og mange begynte å jobbe under da han ble storprodusent (Haarstad, 1977). 5 ulike områder i kommunen hadde kvernssteinsdrift, totalt var det omtrent 300 brudd i fjellet. Man tror at kvernsteinsdrifta gav arbeid til ca. 200 mann i vinterhalvåret i 1818. I midten av 1800-tallet steg produksjonen på det høyeste og mellom 250-300 mann arbeidet på 40 ulike brudd (Haarstad, 1977). Det er vanskelig å tallfeste næringens økonomiske betydning, for bygda og nasjonen for øvrig, med bakgrunn i at det ikke fantes noen skriftlige regnskaper. Det antas at det var en relativ lønnsom næring, tross tidvis utfordrende tider, sesongens fortjeneste for de som var involvert i næringen ble påvirket av mange ulike faktorer (Rolseth,1947).
Drift av kvernsteinsbruddene
Arbeidet besto kort fortalt i forberedelser med innkjøp av varer og utstyr, selve  brytinga, tilhogginga, transporten og videreforedling med salg og byttehandler. Gruvene fyltes med vann på sommeren, vannet måtte fjernes før driften kunne tilta. Dette foregikk med håndmakt og hardt manuelt arbeid, videre ble pumper benyttet. Etter hvert fant også foregangsmannen Paul Birch opp heverten i 1885-årene, dette var en lettelse som forenklet arbeidet betydelig. I filmen om Sagaen om Selbu-steinen blir det fremvist hvordan man slår borehull i bruddet, og risser i berget for å avgrense. Man benyttet kiler for å løsne blokker fra berget, senere på starten av 1700-tallet ble sprengstoff benyttet (Haarstad, 1972). Man brøyt løs blokker og transporterte disse opp fra gruven på en stige. I senere tider ble det utformet en kran som dro steinen oppover. Steinen ble videre grovhugget i snøhytter, der den skulle bli plan på oversiden, den skulle samtidig bli mest mulig oval og videre ble det karakteristiske hullet hugget ut enten i fjellet eller senere nede i bygda. Finhogging og en prosess som kaltes sandmaling som gjort av 8-9 personer ble utført på tidligsommeren (Haarstad, 1977). Arbeidsvegen for å komme seg til fjellet kunne variere mellom 2-4 mil på ski, og en del oppholdte seg der i lang tid, i stedet for å dra hjem på helgefri. En arbeidsperiode kunne vare i 2 uker. Arbeidsdagene var ofte delt opp i 2 økter, men deler av vinteren ble det kun en kort økt pga. været, det ble derfor for mye tid inne i koiene. Det er kjent at minst 6 stk. måte bøte med livet i forbindelse kvernsteins-driften, som oftest i reiseveien. En del ble også varig skadet i selve driften og måtte leve videre med dette (Rolseth, 1947). Utbyttet fra arbeidet ble delt imellom eierne og arbeiderne på ulikt vis, oppgjøret skjedde ofte etter at vinterens drift var unnagjort. Det var få tvister rundt dette, da dette ble løst fortløpende og faktisk avgjort med loddtrekninger ved tvil (Haarstad, 1972).
Produktene fra Selbu
Selbusteinen var kjent for sin kvalitet, der det ble produsert steiner i ulike størrelser helt oppe i 1600 kg. Kvaliteten skyldes flere årsaker både naturgitte, kulturelle og forhold knyttet til selve arbeidet. Geologien hadde stor betydning for å kunne utvinne kvernsteiner. Selbu hadde gode forutsetninger for dette med bakgrunn i berggrunnen i kommunen, spesielt var det en geografisk del av kommunen som skilte seg ut. Dette var en sammenhengende lang sone som gikk på tvers av kommunen, denne tynne sonen inneholder bergarter som tilhører den såkalte «Gula-gruppen». Bergarten som førte til at Selbu var en svært egnet plass for kvernsteinsdrift, var en spesiell variant av glimmerskifer (Grenne & Meyer, 2002). De særegne krystallene i skiferen gjorde den spesiell siden den var ensartet og jevn, i tillegg til at det var fordelaktig med små harde korn (Rø, 2002). Varene til Selbyggene var etterspurt, men det ble i ulike perioder produsert mer enn det markedet hadde behov for, tidvis ble det også omsatt steiner til samme pris uavhengig av kvalitet. Dette medførte påfølgende prisfall og utfordringer knyttet til lønnsomhet. Dette undergravde deres eget produkt. Som storprodusent hadde selbyggene sterk påvirkningsevne, og igangsatte selv ulike tiltak for å bøte på utfordringene. Dette innebar begrensinger på produksjonen, kontrollvirksomhet, bøtelegging av ev. overtredelser samt forsøk på effektivisering av drifta og nyopprettede stillinger i forbindelse med dette (Haarstad, 1977).
Handel og distribusjon
Kvernsteinene fra Selbu ble hovedsakelig solgt på markeder i nærliggende strøk, dette var spesielt tilfelle før 1850-1860 årene. På vinteren gikk turen til markedet på Røros for å selge de små og mellomste steinene. Turen til Røros forgikk med hest og slede og var en lang og tidkrevende tur som foregikk over flere dager, godt over 10 mil. Ferden gikk etter ulike ruter igjennom skog- og fjellområdene mellom Selbu og nabokommunene og videre igjennom Gauldalen til Røros. Dette handelsmarkedet var viktig for mange, mange kom fra steder langt ifra dette gjaldt både nordmenn og svensker. Her møttes mange handelsmenn for å selge sine produkter. Byttehandel var vanlig og livsviktig, en vanlig byttehandel for selbyggene kunne være korn og mel med folk «sørpå» eller andre forretninger med svenskene. Disse varene kunne være forskjellige redskaper, utstyr, hester, skinnvarer, seletøy, klokker mv. (Rolseth, 1947). Kvernsteinene ble også solgt til utlandet i Skandinavia og andre land som Russland, Frankrike m.fl, men ikke i ett større omfang (Haarstad, 1977). Mange steiner ble også fraktet til Trondheim på vinteren enten med hest eller okser, da gikk ferden over Selbusjøen via Draksten og Amdal og videre. Ett annet viktig marked var Sankthans-martnan som foregikk i slutten av juni her gikk ofte en del av transportetappen med båt (Rolseth,1947).
VM i innebandy for menn 2012
Gruppespillet
Nummer 1 og 2 i hver gruppe går videre til kvartfinalen.
Kvernsteinsbruddene i Selbu
Dagens situasjon
Selbu Lasskjørerlag ble opprettet i 2012 og har gjenopptatt den gamle tradisjonen med transport av kvernsteiner med hest og slede, den første turen skjedde da det var 100 år siden sist. Dette skjer etter de gamle ferdselsårene ifra Selbu til Røros under Rørosmartnan i februar måned. De kjører de gamle kjøreledene fra Østrungen til Haltdalen, opp Drøylia og langs Gamle kongevei til Ålen, videre frem til Malmplassen på Røros. Kvernsteinsbruddene i Selbu er i dag vernet som kulturminner, der mange av bruddene ligger innenfor Skarvan og Roltdalen nasjonalpark som besøkes av mange da det er attraktive turmål. Historielag og lokale interesserte jobber og driver fremdeles aktivt med å finne stoff og bevare historien om den viktige og gamle næringen. På grunn av at de som arbeidet i kvernfjellet ikke etterlot seg noe skriftlig materiale, redskaper eller andre ting så er de få kilder som finnes viktige. I arkivet til Selbu kobberverk finnes det noe (Rø, 2002). Paul Birch hadde inngående kjennskap til Kvernsteindrifta og beskrev den. Gerhard Schøning, bergmestrene Strøm og Sinding besøkte og skrev også på 1800-tallet om kvernfjellet (Haarstad, 1972). Samtidig var P.O. Rolseth en sentral og viktig person i sin tid, ved skriving av bøker og delaktig i spillefilmen som ble laget i 1953 om Kvernfjellsdrifta i Selbu som forsøker å rekonstruere hvordan det var å jobbe i kvernfjellet.
VM i innebandy for menn 2012
Eksterne lenker
Offisiell side - wfc2012.ch
Tuftfjellet
Tuftfjellet er et fjell som ligger på begge sider av den kombinerte kommune- og fylkesgrensa mellom Holmestrand kommune i Vestfold og Kongsberg kommune i Buskerud. Det har en høyde på 475 meter over havet og har en primærfaktor på 120 m eller 125 m og er det tiende høyeste fjellet i Hof og det 29. høyeste i Kongsberg av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Skiskyting under Paralympiske vinterleker 2014
Tidsskjema
Lokale tider:
Jaroslav Drobný (fotballspiller)
Jaroslav Drobný (født 18. oktober 1979) er en tsjekkisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er keepertrener for den den tyske klubben Bayern München II. Han var også en del av. Drobný har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Hertha Berlin og VfL Bochum fra Tyskland.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Anders Norrback
Anders Johan Norrback (født 14. september 1963 i Övermark) er en finsk politiker for Svenska folkpartiet. Han har vært medlem av Finlands riksdag siden 2019 for Vasa valgkrets.
Johan Waem
Danzel (født 9. november 1976 i Beveren) er artistnavnet på den belgiske house, techno og dance-sangeren Johan Waem. I 2003 nådde han finalen i den belgiske utgaven av Idol. Hans debutsingel heter Pump It Up!. Det første albumet han ga ut høsten 2004. I 2006 deltok han i den polske kvalifiseringen av Eurovision Song Contest med sangen «Undercover». Danzel har gitt ut tre album, det siste i 2008.
Globicornis
Globicornis er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden. Det er kjent 24 arter fra Norge, mange av dem bare eller hovedsakelig innendørs.
Utseende
Middelsstore, avlangt-ovale, brunlige til svarte klannere, gjerne med tegninger av lyse skjell på dekkvingene. Antennene er klubbeformede. Oversiden er gjerne kledt med lange, oppstående hår og/eller mønster av lyse skjell. Hos noen arter er hunnene larvelignende hele livet (larviforme hunner). Hodet er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. Dekkvingene er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. Beina er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. Larvene er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.
Levevis
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Slekten Megatoma lever særlig i skog i billene kan påtreffes under løs bark på døde stokker, også fra gamle vepse- og humlebol. De kan også opptre som rovdyr og ete egg eller larver av andre insekter. De voksne billene besøker gjerne blomster for å ete pollen.
Systematisk inndeling
thumb|300px| Globicornis rufitarsis
Gnisten
Gnisten kan vise til:
3 Words
3 Words er debutalbumet fra den britiske popsangerinnen Cheryl Cole, som ble gitt ut den 23. oktober 2009 gjennom Fascination Records. Prosjektet er Cole's første soloalbum, etter en pause fra å ha gitt ut nytt materiale med bandet sitt, Girls Aloud, som hadde hatt fem suksessrike album og 20 top-10 singler over de siste syv årene.
Den første singelen fra albumet, «Fight for This Love», var den raskest selgende singelen i 2009 i Storbritannia, og lå på førsteplass i Irland, Danmark, Norge, Ungarn og Storbritannia. Albumet debuterte også på førsteplass på UK Albums Chart, og har i etterkant blitt sertifisert til trippel platina av British Phonographic Industry for å ha solgt over 900 000 kopier. De to andre singlene fra albumet, «3 Words» og «Parachute», havnet også på topp 5. I juni 2012 hadde albumet solgt totalt 995 209 kopier i Storbritannia.
Bakgrunn
Coles første forsøk som soloartist begynte da hun jobbet med will.i.am på hans sang, «Heartbreaker». Etter å ha tatt timer i streetdance under filmingen av serien Passions of Girls Aloud, ble Cole valgt til å være med i sangens video. Hun ble senere spurt om å spille inn den kvinnelige stemmen for den britiske utgivelsen av sporet. Utgaven med Cole kan finnes på albumet hennes, da den ikke ble gitt ut på will.i.am sitt album, Songs About Girls. Den 27. april 2009 ble det annonsert via MTV UK at Cole skulle jobbe på noe materiale som soloartist. Cole gikk tilbake til å jobbe med will.i.am, og jobbet også med Syience, Taio Cruz og Wayne Wilkins. Cruz ble spurt om å skrive to sanger for Cole, den første, «Break Your Heart», ble skrevet kun for Cole sin skyld, men plateselskapet Polydor syns den var for lik Heartbreaker, sporet Cole jobbet med Will.i.am på. Cruz bestemte seg for å ta singelen tilbake, og ga den heller ut som den første singelen til albumet Rockstarr. Sangen nådde 1.-plass på UK Singles Chart og på US Billboard 100. Den andre sangen, «Stand Up», endte opp med å bli kuttet fra albumet.
Da Cole ble spurt om tittelen på albumet sa hun at hun allered hadde tenkt på at tittelen skulle inneholde frasen 3 Words før sporet i det hele tatt var spilt inn. Han hadde også tenkt på albumtitler som Three Syllables og Unveiled, da Cole sa hun «følte ikke at hun hadde beskyttelse og sikkerhet uten jentene i Girls Aloud.», og fordi det passet med omslaget på utgivelsen. Albumets omslag ble fotografert av motefotografen Nick Knight. Knight sa at «selv om hun blir fotografert av paparazzi hele tiden er hun ikke som en profesjonell modell foran kamera - hun er ikke vant til prosessen.» Han fortsatte med å si at «Cheryl var fantastisk å jobbe med - det er bare veldig annerledes fra når man har photoshoot med en skikkelig modell.».
Komposisjon
Albumet begynner med tittelsporet, en duet med will.i.am og Coles favorittsang på hele albumet. Hun sa at sangen var «helt forskjellig fra alt jeg noensinne har gjort med Girls Aloud eller som jeg har likt før» og at den tok inspirasjon fra Coles nye forkjærlighet for dansemusikk på topplistene, især David Guetta og Kelly Rowlands «Whe Love Takes Over». «Parachute», skrevet av singer-songwriter Ingrid Michaelson og Marshall Altman, og produsert av Syience, ble deskrevet av Cole som unik. Hun nevnte at «you are your own worst enemy, you'll never win the fight» var favoritteksten hennes fra albumet. Cole sa også at det var vanskelig å bestemme seg for om dette skulle være den første singelen fra albumet. «Heaven», som også ble produsert av will.i.am, var den første sangen på 3 Words some Cole var med på å skrive og spille inn, og Cole mente derfor at denne sangen var særs spesielle for henne. På sangen finner du et sample fra D.I.M sin «Is You», som ble skrevet av Andreas Meid.
Cole avslørte at den første singelen, «Fight for This Love», først hadde en manlig vokalist på demotapen. Hun sa at hun umiddelbart visste at sangen var verdt en singel, og at hun hadde følt at sangen appellerte direkte til henne. «Rain on Me» som ble skrevet av Sam Watters og Louis Biancaniello, var en av de siste sangene som ble spilt inn for albumet 3 Words. Cole spilte sangen inn i Los Angeles og sa at prosessen var veldig følelsesladet, da det var et tegn på at innspillingen av albumet holdt på å avsluttes. «Make Me Cry» var den første sangen Cole spilte inn med will.i.am i Los Angeles. Cole skrev versene rundt will.i.am sine "hooks", som var inspirert av hans kjæreste. Cole sa at hun hørte på demoen for «Happy Hour», som først het «Sweet and Sour», om og om igjen flere ganger fordi hun likte sangen så godt. Hun snakket også om at sangen, som ble produsert av Soulshock & Karlin hadde en "60-tallslyd" og at det var et av sporene som du enten elsker eller ikke fatter. Den interpolerer elementer fra Renaldo Dominos «Nevermore», som ble skrevet av Richard Pegue.
Reklamekampanje
I mai og juni 2010 turnerte Cole som support for The Black Eyed Peas på deres The E.N.D. World Tour. Hun fremførte da «Fight for this Love», «Boy Like You», «Make Me Cry», «Parachute», «Fireflies», «3 Words» og «Rain on Me and Stand Up». Will.i.am. ble ofte med på 3 Words. Hun skulle også spille på V Festival, men måtte kansellere det på grunn av sykdom. Hun spilte under Radio 1's Big Weekend og Summertime Ball. Flere av sangene dukket opp lenger nede på topplister like etter albumet ble utgitt: «3 Words» (26.-plass), «Parachute» (116.-plass), «Boy Like You» (105.-plass), «Stand Up» (112.-plass), «Heaven» (122.-plass), «Rain on Me» (135.-plass), «Make Me Cry» (154.-plass), «Happy Hour» (165.-plass) og «Don't Talk About This Love» (177.-plass).
Singler
«Fight for This Love» var den første singelen fra albumet i Europa, som ble skrevet og produsert av Wayne Wilkins, Andre Merritt og Steve Kipner. Søndag 18. oktober var første gang sangen ble fremført live, under The X Factor i Storbritannia. Uken etter debuterte singelen på førsteplass i både Storbritannia og Irland. Singelen ble erklært den best selgende singelen for 2009, men ved slutten av året viste den seg å ende opp på 4.-plass. Den ble også erklært til å være den 29. best selgende singelen for tiåert. Internasjonal havnet singelen på topp 10-lister flere steder i Europa, samt på førsteplass i Norge, Ungarn og Danmark. Sangen ble gitt ut som den andre singelen i Australia. Den solgte til platina i Storbritannia, og solgte totalt 900 000 kopier.
«3 Words» (med will.i.am) var den andre singelen fra albumet i Storbritannia og Irland, og havnet på 4. og 7.-plass i disse landene. Sangen ble også gitt ut som den første singelen i Australia, og havnet på femteplass, som var en bedre plassering en alle utgivelser Cole hadde hatt med Girls Aloud i landet. I Italia toppet singelen på 7.-plass. Den solgte til sølv i Storbritannia og platina i Australia.
«Parachute», den tredje singelen fra albumet, ble kun utgitt i Storbritannia og Irland. I Storbritannia ble singelen den tredje sangen fra Cole som havnet på topp 5 på lister. Den kom først inn på listen i januar 2010, og klatret opp til den havnet på femteplass i mars samme år. Det var også den tredje singelen på rad som havnet på topp 10 i Irland, etter å ha plassert som nummer fire. Singelen solgte til sølv i Storbritannia.
Mottagelse
3 Words fikk blandet respons fra kritikere, med et snitt på 62/100 på Metacritic. The Guardian ga albumet 3 av 5 stjerner, og skrev at den var for grunn og slapp til å være mer enn en fotnote i historien om kjendisen Cheryl Cole. Tom Ewing sier at hvor deler av albumet var heller konservative, var det fremdeles viktig for Cole å utvikle seg fra den musikken hun tidligere hadde spilt. Anmelderen sier videre at 3 Words kan beskrives best som «low-key» og sier at den fort kan fly under radaren da ingen av sangene griper tak i en med en gang. Kim Dawson fra Daily Star skrev at albumet var nok en seier for Cole, og sa at «den simple 90s R%B/pop-lyden har den samme sjarmen som Coles smil.» Bladet Attitude stemte i, og skrev at albumet «introduserer oss til Cherly som et individ - kvinnen bak all glamouren. Veldig hipt, veldig nå, og veldig Cheryl.» Irske Hot Press skrev at «folkets prinsesse tilfredsstiller med catchy, generisk pop.» BBC Music ga albumet en blandet anmeldlse, men nevnte at albumet ikke overgikk de pessimistiske forventningene mange hadde for det.
Albumet fikk en del kritikk i forhold til Coles arbeid sammen med Girls Aloud. Digital Spy nevnte at albumet ikke var en dårlig plate, men at det heller ikke var en moderne popklassiker som kunne stilles opp mot de beste Girls Aloud-albumene. Videre ble det skrevet at det var en samling kule, samtidslåter som har sin egen sjarm. The Daily Telegraph beskrev albumet som en samling sexy, men lite overraskende R'n'B pop, og nevnte at det ikke hadde den samme overveldende personligheten som vant over X Factor-seerne, eller den elektriske gitaren som gjorde Girls Aloud kjente. Financial Times skrev at albumet var et meget kjedelig soloalbum, hvor Cole byttet ut den sprelske popen fra Girls Aloud med sanger som hadde små spor av R&B, kjedelig beats og sang uten noen personlighet eller entusisasme. Pete Paphides fra The Times var enig i at Coles personlighet var manglende i albumet, og nevnte at «selv om 3 Words har sine øyeblikk, vil den emosjonelle temperaturen knapt gå over "frossen".» The Independent skrev at albumet hadde en total mangel på oppfinsomhet og risiko, med R&B-produsenter som var kjente, og som gjorde arbeidet sitt uten entusiasme og la null sjel i arbeidet. Pierre Oitmann fra den nederlandske siden Nu.nl påpekte at «albumet stort sett karakteriseres av et sterkt A&R-arrangement, sanger som passer bra sammen, og en konsistent høy produksjonskvalitet.», men nevner også at «Cheryl Coles rolle er stort sett redusert til å være den "heite dama" på omslaget.»
Track listing
Om man satte CD-en i en datamaskin kunne man få tilgang til følgende:
«The B-Sides EP»
En digital EP med tre B-sider for singlene fra 3 Words, under navnet 3 Words - The B-Sides EP, ble gitt ut på nett den 18. april 2010 gjennom Fascination Records.
Lister og salgstroféer
Albumet debuterte på førsteplass i Storbritannia, etter å ha solgt 125 271 kopier. Albumet holdt føresplassen i to uker. Den 6. november 2009 ble albumet sertifisert til platina av British Phonographic Industry (BPI), og har i etterkant solgt over 1 000 000 kopier.
Schivemedaljen
Schivemedaljen er en belønningsmedalje for amatørnumismatikere innstiftet av Norsk Numismatisk Forening (NNF) februar 1947. Schivemedaljen var en gave fra medaljør Halfdan Rui til NNF med det formål å stimulere det vitenskapelige arbeide i foreningen.
NNF velger medlemmer til Schivekomiteen på generalforsamlingen. Komiteen består av tre medlemmer, og disse kan på forslag av andre eller på egen hånd tildele Schivemedaljen. Medaljen tildeles normalt på foreningens generalforsamling i mars. I Norge deles medaljen kun ut til medlemmer av NNF. Den kan også utdeles til utlendinger for avhandlinger vedrørende norsk numismatikk. Medaljen kan ikke tildeles numismatikere ansatt i forskningsstillinger ved for eksempel museer og universiteter.
BLNO 2012/13
BLNO 2012/13 var det øverste nivået i norsk basketball for menn 2012/13-sesongen. vant ligaen foran og.
Schivemedaljen
Schivemedaljen ble gravert av Halfdan Rui i 1947, og portrettet av Claudius Jacob Schive er også modellert av Rui. Portrettet er plassert på forsiden, og rundt står det: TOLDINSP. CLAUDIUS IACOB SCHIVE 1792-1878. På baksiden står øverst: Fra Norsk Numismatisk Forening og nederst: For amatørvitenskapelig arbeid. i mellom er det plass til å gravere mottakerens navn og årstall for tildelingen.
Schivemedaljen er 35 mm i diameter, og tildeles uten bånd. Mottakeren får en miniatyr i 15 mm med grønt bånd, som bæres på alle høytidsdager i foreninge samt sommermøte og julebord. Medaljen utdeles normalt i sølv og bronse, men kan unntaksvis tildeles i gull. Ingen har ennå mottatt medaljen i gull.
Mottakere:
Schivemedaljen i sølv: Schivemedaljen i bronse:
Mathieu Berckenhoff
Mathieu Johannes Berckenhoff (født 14. september 1888 i Fredrikstad, død 20. august 1966 i Oslo ) var en norsk kulturadministrator, sosialøkonom, operasanger og journalist. Han var TONOs første admninistrerende direktør (1931–1949).
Familie
Mathieu Berckenhoff var sønn av den innvandrede nederlandske bokholderen, revisoren og translatøren Mathieu Johannes Berckenhoff senior og hans hustru Anna Stousland. Han var bror av sangeren Lalla Møller og forfatteren Annie Berckenhoff. Han var fra 1918 gift med pianisten Misi Fricker (1895–1971).
Liv og virke
Etter å ha avlagt Examen artium i Fredrikstad flyttet Mathieu Berckenhoff til Oslo hvor han begynte å studere jus og sosialøkonomi. Samtidig begynte han å skrive for ulike aviser, spesielt for Dagbladet. I 1909 ble han ansatt som journalist i Dagbladet, hvor han ble i nærmere syv år fram til 1915. I denne perioden var han aktiv i pressens organisasjoner, blant annet deltok han aktivt i den første administrasjonen av Norsk Presseforbund.
Parallelt med studiene var Berckenhoff aktiv i Studentersangforeningen, og fra 1915 til 1918 studerte han sang ved Hochschule für Musik Köln og videre i Milano fra 1920 til 1921. Mellom 1917 og 1922 virket han som opera- og konsertsanger, og var ansatt ved Opera Comique i Oslo fra 1918 til 1920.
Etter å ha vurdert en videre operakarriere i Tyskland valgte Berckenhoff i stedet å ta imot en stilling som sekretær i Filharmonisk Selskaps Orkester i 1921. I 1924 rykket han opp til intendant, hvor han fikk ansvaret for den daglige driften av orkesteret. Våren 1929 ble han ansatt som forretningsfører i nystartede TONO, og jobbet parallelt både for Filharmonien og TONO. I 1931 ble stillingen i TONO omgjort til en administrerende direktør-stilling, og han var nødt til å forlate stillingen i Filharmonien. Berckenhoff virket som TONOs direktør fra 1931 til 1949, og gis æren for å ha bygget opp TONO som organisasjon.
Berckenhoff var også aktiv i speiderbevegelsen.
Granulhepomidion
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sentral-Afrika (Den demokratiske republikken Kongo).
Rebeca Valenzuela Álvarez
Rebeca Valenzuela Álvarez (født 1. september 1992) er en meksikansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F12/T12. Dette er en klasse for synshemmede utøvere i parafriidrett. Hun har to bronsemedaljer i kulestøt fra Para-VM i friidrett, og har flere gullmedaljer i kulestøt og spydkast fra Parapanamerikanske leker.
Bakgrunn
Valenzuela har medfødt glaukom (grønn stær). Hun drev tidligere med svømming, fotball og sprintløp, og begynte med kastøvelser da hun var 15 år gammel. Hun ble «oppdaget» av sin nåværende trener Raidel Lazaro Mantilla, og på klubbnivå representerer hun Sonora State. Hun debuterte internasjonalt i parafriidrett i 2011.
I tillegg til idretten studerer hun statsvitenskap og offentlig forvaltning ved Universidad de Sonora i Hermosillo.