cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Numb3rs
Sesong 5
Robin får tilbud om en forfremmelse, men velger snart avslå denne. Buck Winters (en kriminell, fra tidligere episoder) kommer seg ut av fengsel, og forsøker deretter å ta hevn på Don. Samtidig forsøker Defense Advanced Research Projects Agency å rekruttere Charlie, men han avslår tilbudet deres. Mot slutten av sesongen blir Don knivstukket, og Charlie klandrer seg selv for dette angrepet.
Ettervirkningene av Dons knivstikking, får Charlie til å fokusere enda mer på sine konsultasjoner med FBI. Mot slutten av sesongen blir Amita kidnappet, og FBI må handle veldig raskt i håp om å redde Amita i tide.
Sesong 6
Den sjette og siste sesongen hadde premiere i USA fredag 25. september 2009, og sesong-finalen ble sendt 12. mars 2010. Sesongen starter med forlovelsen til Charlie og Amita. Don oppdager at hans tidligere mentor fra FBI, var korrupt. Like etter avslår Larry muligheten til å møte andre berømte matematikere ved CERN, i Genève. Larry ønsker igjen å ta en pause fra resten av teamet, og overlater derfor alt arbeidet sitt til Charlie.
Charlie og Don innser at faren deres, Alan, har tapt en betydelig sum penger fra pensjonsavtalen sin. Etter en viss forsinkelse velger Larry å forlate Los Angeles, for å finne et ledig område han kan kjøpe innen kjøreavstand fra byen. Alan bestemmer seg for å gå tilbake til en annen jobb, og finner en jobb som programvare-teknisk konsulent. Larry kommer tilbake fra ørkenen, med en ny hypotese rundt universets skjebne.
Charlie og Amita begynner å planlegge bryllup. De gifter seg, kort tid før de skal flytte til England for å undervise ved University of Cambridge. Don mister pistolen sin, men finner den igjen etter at våpenet har blitt brukt til en rekke drap - og Don forlover seg med Robin. Han bestemmer seg også for å forlate resten av teamet ved felt-kontoret, og heller ta over en mer administrativ stilling i FBI. Før de reiser sin vei, bestemmer Charlie og Amita at familiens garasje burde gjøres om til et gjestehus - slik at Alan kan fortsette å bo hos dem.
Kjølnes gård
Oppblomstringen
Christian Paus var agronom og hadde stor interesse for gårdsbruk og husdyrhold. Han utvidet gården betraktelig og med sine 430 mål var den en av de største i bygda. Paus var videre en av de fremste gårdbrukerne i området og holdt i 1845 seks hester, 40 storfe, 16 sauer og tre griser. I 1852 vant en av gårdskarene på Kjølnes, Niels Flotterød, en konkurranse i pløying arrangert på Gjerpen Prestegård.
Spider
Om serien
Serien handlet kort og godt om Internett og hvordan bruke Internett, som i 1996 var i sin spede begynnelse for folk flest. Programstilen var like tøysete som seriøs og hadde barn og ungdom som målgruppe. Programmet var direktesendt og man kunne derfor sende inn e-post og chatte med programlederen.
Kritikk
Programserien provoserte/irriterte en rekke seere som hadde ventet et mer «edruelig show» når Internett skulle være hovedtemaet. Samtidig ønsket NRK at såvel den nye kanalen NRK2, som programserien Spider, skulle være eksperimentell.
Kjølnes gård
Brennevinsproduksjon
Fra 1816 ble brennevinsbrenning fritt på landsbygda. I 1833 hadde Kjølnes gård en produksjon av brennevin på 800 potter, noe som tilsvarer 772 liter. Råvarene var bygg og potet.
Spider
Kritikk
Etter første direktesending 2. september 1996 fikk Meyn mer enn 30,000 e-postmeldinger fra folk som tydelig hatet programmet. Samtidig hadde Spider noen av de høyeste seertallene for den nye kanalen NRK2. Etter 16 direktesendinger der mer enn 90 prosent utelukkende var basert på bruk av (et vaklende) Internett, valgte Meyn å slutte som programleder. Spider fortsatte i 1997 med programlederne Heidi Villmones Hundåla og Lars Sigurd Eide, som begge forsøkte å gjøre serien mer stueren.
Kjølnes gård
Utparselleringen
Etter Christan Paus død i 1869 overtok hans sønn Severin Johan Jacob Paus gården. I 1906 besluttet herredstyret i Gjerpen kommune å kjøpe Kjølnes gård for utparsellering til arbeidere og småbrukere. Den var da til salgs etter å ha blitt drevet av forpaktere, og kjøpesummen var 70 000 kroner. I 1907 solgte kommunen gården i 12 parseller. Hans Bækkevold kjøpte den delen av eiendommen som Elverhøy står på.
Da Hanna Koht Jensen (1859-1949) hadde eid tomten i et år brant det i store deler av bygningen. Arkitekt Wilhelm Svendsen skisserte gjenoppbygningen med tanke på hotellvirksomhet.
Etter brannen
Hanna Kohts sønn, Magnus Koth (1893-1968), hadde god erfaring med teater og arrangerte teater på Elverhøy i 1920-30 årene. Inngangsbilletten lød på 50 øre. Mange av skuespillerne var fra Porsgrunn og det var ofte skuespill av Ibsen som ble fremført. På kveldene ble det ofte arrangert dans på huset.
I 1937 kjøpte W. Sørensen gården for 20 000 kr. Huset hadde da vært brukt til hotellvirksomhet av Koht i noen år. Sørensen fortsatte å bruke huset til pensjonat. Det var ofte sirkusartister som bodde på pensjonatet, noe som tiltrakk mye oppmerksomhet fra byens ungdommer, spesielt de ville festene med utenbys mennesker.
Under krigen brukte tyskerne bygningen og etter krigen leide Sørensen bort to leiligheter i 2. etg. til to lektorer. Fra 1968 bodde pastor Bårdsen der og drev konfirmantundervisning for byens ungdommer.
Porsgrunn kommune kjøper gården
I 1973 kjøpte Stiftelsen Kjølnesgt. 18 huset for 375 000 kr, I 1978 kjøpte Porsgrunn kommune tomten for 377 815 kr.
Studentsamfunnet
13. november 1984 tok Porsgrunn Tekniske Studentsamfunn over huset. Avtalen med kommunen innebar at Studentsamfunnet skulle ha råderett over huset. På denne tiden hadde huset et stort behov for vedlikehold både utvendig og innvendig. Mesteparten av arbeidet ble utført på dugnad fra studentene. 12. mai 1985 arrangerte studentsamfunnet den første studentkroen.
Mark Latham
Mark Latham (født 28. februar 1961 i Aschcroft, New South Wales) er en australsk politiker. Han var partileder for Australian Labor Party i perioden 2003 til 2005.
Peter Crouch
Peter James Crouch (født 30. januar 1981) er en engelsk tidligere fotballspiller.
Med en høyde på 2,01 meter er han i 2010 den høyeste mannen som noensinne har spilt for og er den nest høyeste spilleren i Premier League etter Nikola Zigic.
Tidlige år
Peter Crouch ble født i Macclesfield i Cheshire men hans familie flyttet til Singapore da han var ett år gammel. De tilbrakte tre år der før de flyttet tilbake og bosatte seg i Ealing i London. Etter å ha gått på Drayton Manor High School i Hanwell, signerte Crouch en proff-kontrakt med Tottenham Hotspur 2. juli 1998, etter å ha spilt for deres juniorlag. Han spilte aldri på førstelaget til London-klubben. Som del av Tottenhams kjøp av Dave McEwan fra i amatørligaen, ble Crouch motvillig sendt motsatt vei på utlån. Utlånet til Dulwich Hamlet ga ham hans første befatning med seniorfotball. Da Tottenham hentet Jon Jönsson fra IFK Hässleholm i svensk Division 2, ble Crouch nok en gang sendt motsatt vei på utlån som del av overgangen. Denne gangen sammen med lagkameraten Alton Thelwell. Selv om lånoppholdet i Sverige ikke ble noen stor sportslig suksess for Crouch, opplevde han det som nyttig for egen personlige utvikling da det var hans første erfaring med å bo hjemmefra.
QPR & Portsmouth
28. juli 2000 solgte Tottenham Crouch til QPR for £60 000. Han gjorde inntrykk fra første kamp og skåret ti liga-mål, men det var ikke nok for QPR, som likevel rykket ned til Football League One. Nedrykket betød at QPR måtte selge flere av sine beste spillere, og Portsmouth kjøpte så Crouch for 1,25 millioner pund. Crouch fortsatte med å skåre mål, 18 ligamål på 37 kamper, mange av dem etter innlegg fra Robert Prosinečki.
Aston Villa og Norwich
I mars 2002, kjøpte Aston Villa Crouch for 5 millioner pund. Han skåret to ganger i debuten hjemme på Villa Park, og fortsatte med to mål til på syv kamper. Allikevel klarte ikke Crouch å spille seg til en fast plass på førstelaget i 2002-03 sesongen. Han ble derfor lånt ut til Norwich City, fra september til desember 2003. Selv om han bare laget 4 mål på 15 kamper, ble han svært populær hos supporterne til Norwich. Så populær at de laget en egen sang om ham: he's tall, he's lean, he's a freaky goal machine.
Southampton
Villa solgte Crouch i juli 2004 til Southampton for £2 millioner. Crouch signerte en fireårsavtale. Selv om Crouch skåret 16 mål på 33 kamper i løpet av 2004-05-sesongen, ble fremtiden hans usikker da Southampton rykket ned fra Premier League.
Liverpool
19. juli 2005 ble han solgt videre til Liverpool for 7 millioner pund, og signerte en fireårskontrakt. Han debuterte for Liverpool mot Kaunas 26. juli 2005 i Mesterligaen.
Crouch fikk medias søkelys på seg på grunn av en måltørke de første månedene hos Liverpool. I 19 kamper, over en periode på fire måneder, klarte han aldri å skåre. Crocuh ble rost for andre elementer av spillet sitt, men hans første mål for Merseyside-klubben uteble. Det faktum at Crouch hadde "god berøring for en stor mann" ble en klisje hos media i denne tiden. Liverpool-supportere komponerte en ny sang om Crouch i denne perioden: He's big, he's red, his feet stick out the bed, Peter Crouch, Peter Crouch..
Måltørken endte endelig 3. desember 2005 da han skåret to mål mot Wigan Athletic. Det første ble opprinnelig angitt som selvmål, men ble omgjort etter en anke fra Liverpool. Crouch hadde før disse to målene spilt over 24 timer for Liverpool uten å lage mål.
Crouch knakk nesen i en kamp mot Sheffield United i februar 2007. Selv om han fortsatte å spille kamper etter dette, ble det annonsert i mars at han skulle opereres, noe som ville holde han borte fra fotball i ca. en måned.
31. mars 2007 returnerte Crouch etter operasjonen og skåret sitt første hattrick i sin karriere, mot Arsenal i en 4-1-seier. Dette ble også kalt det «perfekte hat-trick» da han skåret med hhv. høyre fot, venstre fot og hodet. Han endte 2006-07-sesongen som toppskårer for Liverpool med 18 mål i alle turneringene som laget deltok i.
Etter ankomsten av den spanske spissen Fernando Torres i juli 2007 oppsto det rykter om at Crouch var på vei vekk fra Merseyside-laget. Etterhvert ble de avvist av manager Rafa Benitez.
I begynnelsen av sesongen 2006/07 ble det klart at Crouch var fjerdevalget blant spissene til Liverpool FC, etter den gode sesongstarten til Fernando Torres, Andriy Voronin og Dirk Kuyt. Han fikk imidlertid sjansen i en kamp i Mesterliga-kvalifisering mot Toulose, og det endte med skåring.
Askøybrua
Askøybrua er en hengebro i Vestland som gir fastlandsforbindelse fra Askøy til Olsvik i Bergen kommune. Broen har det tredje lengste brospennet i Norge, etter Hardangerbrua og Hålogalandsbrua, og var Skandinavias lengste hengebro da den ble bygget. Broen består av to kjørefelt, ett i hver retning, og en gang- og sykkelvei. Den har til sammen syv spenn.
Peter Crouch
Liverpool
Crouch ble høsten 2007 gitt et tilbud om en ny treårskontrakt, men han utsatte avgjørelsen om å signere.
Askøybrua
Den ble åpnet den 12. desember 1992 og er en del av fylkesvei 562.
Peter Crouch
Retur tilbake til Portsmouth
7. juli 2008 ble det bekreftet fra Liverpool FC at de og Portsmouth FC var enige om en overgang, og at Merseyside-laget hadde gitt tillatelse til at «Pompey» kunne forhandle med Crouch. 11. juli 2008 ble Crouch så presentert som ny spiller i Portsmouth FC. Crouch debuterte for sitt nye lag 18. juli, da han kom inn som innbytter i en treningskamp mot Swindon Town der «Pompey» vant 3–1, uten at Crouch skåret.
Askøybrua
Mjellem & Karlsen Verft
Eierne av Mjellem & Karlsen Verft anla 1993 (etter åpningen) sak mot samferdselsdepartementet fordi Askøybrua hindret borerigger adkomst til verftet. Laksevåg verft mente seg av denne grunn påført et tap på nærmere kr 100 millioner, og fryktet å måtte gå til flere oppsigelser. Staten vant likevel rettssaken i Midhordland herredsrett, og verftseierne måtte betale kr 106.500 i saksomkostninger.
Peter Crouch
Tottenham
27. juli 2009 skrev han under for Tottenham Hotspur. Han fikk trøyenummer 15. Senere har han fått fast plass på topp med Jermain Defoe og de har etter hvert også blitt et av de heteste spissparene i Premier League med en rekke mål.
Askøybrua
Slutt på innkreving av bompenger
18. november 2006, nøyaktig klokken 12:00, ble det slutt med innkreving av bompenger. Etter 22 år med innkreving av bompenger var det blitt betalt inn 1,2 milliarder kroner til broen. Åtte av disse årene var det forhåndsbompenger på fergen, og de siste 14 årene skjedde innkrevingen ved bomstasjonen på Bergenssiden.
Peter Crouch
Robotdans
Crouch har vært mye i medias søkelys for sin robotdans han har brukt for å feire sine mål. Dansen ble først fremført på banen av Crouch i en landskamp mot Ungarn 30. mai 2006 for å feire hans mål. Dansen ble så gjentatt to dager senere på en treningsøkt, etter at prins William, hertug av Cambridge selv var tilstede og personlig ønsket at Crouch skulle fremføre dansen for han. Crouch gjentok dansen 3. juni etter to mål i en kamp mot Jamaica. Etter dette har Crouch aldri fremført dansen på banen, men Crouch sa 12. juni 2006 at han skulle fremføre dansen igjen om England skulle vinne Fotball-VM i 2006. Dette skjedde ikke og Crouch har sagt at eneste mulighet for at han noen gang fremfører dansen igjen er om han skårer i en Mesterligafinale.
Askøybrua
Slutt på innkreving av bompenger
I 2014 ble det på nytt satt opp en bomstasjon ved brua og noen andre steder på Askøy som en del av Askøypakken. Dette finansierer veibygging i Askøy kommune. Bompengeinnkrevingen er planlagt avsluttet i 2033.
Peter Crouch
Meritter
Norwich City
Askøybrua
Konstruksjonen
Det er Statens vegvesen selv som har stått som hovedprosjekterende av broen. Aas-Jacobsen har hatt ansvaret for prosjekteringen av ståldekket, hengekablene og innfestingen av disse. Hovedspennet består av kassetverrsnitt i stål med en bredde på 15,5 m og en høyde på 3,0 m. Hovedkablene er i stål og består av 21 kabler bundet sammen, 7 stk. i 3 rader. Tårnene, pilarene og tilfartsdelene er bygd i betong. Den høyeste tillatte seilingshøyden under Askøybroen er 63,5 meter.
Peter Crouch
Meritter
Liverpool FC
Askøybrua
Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i over broen siden 2010.
Liste over stedsnavn på Nøtterøy
Dette er en liste over stedsnavn på Nøtterøy. Den omfatter kun stedsnavn på øya Nøtterøy, ikke på de andre øyene i tidligere Nøtterøy kommune.
Grunnkretser i Grue kommune
Grunnkretser i Grue kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Grue kommune, Hedmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Gillingham (Dorset)
Gillingham er en by og verdslig sogn i Dorset, England. Den er grevskapets nordligste by, og ligger i Blackmore Vale i distriktet North Dorset. Byen ligger ved jernbanelinjen mellom Exeter og London, og er noen få kilometer fra hovedveien A303. Det er den nordligste by i grevskapet. I folketellingen for 2011 hadde sognet en befolkning på 11 756 innbyggere. Nabogrendene Peacemarsh, Bay og Wyke har blitt en del av Gillingham etter hvert som den har ekspandert. Gillingham er uttalt innledende med en hard innledende G, som i Goat, i motsetning til Gillingham i Kent, som har en myk G som i Germany.
Chlef (provins)
Provinsen Chlef (arabisk: ولاية الشلف) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Chlef.
Gillingham (Dorset)
Historie
Det eldste sporet etter menneskelig aktivitet i området er en gravhaug fra steinalderen. Det finnes også spor etter romersk bosetning fra 100- og 200-tallet e.Kr., men byen ble ikke grunnlagt før i angelsaksisk tid.
Navnet Gillingham er kjent fra det 900-tallet, da det ble brukt i et bycharter. I 1016 er den nevnt i forbindelse med slaget ved Gillingham mellom Edmund II og danene. Domesday Book (1086) nevner den som Gelingham, og andre stavemåter som er kjent er Gellingeham (1130), Gyllingeham (1152) og Gilingeham (1209). Navnet betyr «Gyllas families bosted»; Gylla er et saksisk mannsnavn, og viser antagelig til en lokal leder omkring det 600-tallet.
I middelalderen lå det en kongelig jakthytte i Gillingham, som ble besøkt av blant annet Henrik I, Henrik II og Henrik III. I nærheten lå en kongelig skog hvor det ikke var tillatt for andre å jakte på rådyr. Hytta forfalt, og ble revet av Edvard III i 1369.
Gillingham ble et senter for jordbruk, og fikk Dorsets første skole i 1526. Deler av sognekirken er fra 1300-tallet, men det meste av den er resultatet av ombygging i 1800- og 1900-tallet. Det finnes en rekke bygninger fra tudortiden i byen. En silkemølle ble grunnlagt i 1769. John Constables maler av den gamle bybroen er utstilt i galleriet Tate Britain.
I 1850-årene kom jernbanen, og dette førte med seg ny industri og velstand. Blant det man produserte var teglsten, ost og såpe, og det ble også startet trykkerier. Mot slutten av 1800-tallet etablerte en av de første britiske produsentene av bensinmotorer i byen.
Under andre verdenskrig vokste byen kraftig, på grunn av beliggenheten ved jernbanen fra London. Da London og andre byer ble evakuert i 1940 og 1941 var nemlig Gillingham et av stedene mange reiste til. Selv om mange vendte hjem etter krigens slutt var det også mange som hadde mistet sine hjem i de større byene, og som derfor ble værende. Jernbanen og nærheten til A303 betyr at byen har mange innbyggere som pendler til London.
Edward Rawson, som var første sekretær for Massachusetts Bay-kolonien i den nye verden, var født i Gillingham.
Kvinneklinikken (Ullevål universitetssykehus)
Kvinneklinikken (tidligere Kvinnesenteret) er en del av kvinne-barn-divisjonen ved Ullevål universitetssykehus. Den består av to avdelinger: Gynekologisk avdeling og Fødeavdelingen.
Kvinneklinikken ligger rett ved siden av Barneklinikken.
Kvinneklinikken holder til i den såkalte nordfløyen, som opprinnelig ble bygget i 1964. Bygningen ble oppusset i forbindelse med opprettelsen av Kvinnesenteret i 1998 og 1999.
Santi Cazorla
Santiago «Santi» Cazorla González (født 13. desember 1984) er en spansk fotballspiller som spiller for den qatarske klubben Al-Sadd SC. Han har også spilt for det
Nederlandse Omroep Stichting
Nederlandse Omroep Stichting (ofte forkortet NOS, norsk oversettelse: nederlandsk kringkastingsstiftelse) ble stiftet 29. mai 1969 og er en av de nederlandske kringkasterne i det nederlandske kringkastingssystemet Nederlandse Publieke Omroep. NOS erstattet landets tv-kringkaster Nederlandse Televisie Stichting og radiokringkasteren Nederlandse Radio Unie i 1969.
NOS er ikke en medlemsorganisasjon, slik en del av de andre organisasjonene er, og har som lovfestet hovedoppgave å kringkaste sport og nyheter. Videre faller rapportasjer med hensyn til politikk og kongehuset under NOS.
Nederlandse Omroep Stichting sysselsetter rundt 700 journalister og andre medarbeidere i produksjonsarbeidene relatert til fjernsyn, radio, tekst-tv og diverse nettsteder.
Ved siden av produksjon av programmer, har NOS også ansvaret for å koordinere sendinger og prosjekter mellom de ulike kringkasterne i systemet. Dette kan for eksempel skje ved katastrofer, store ulykker og store begivenheter. Andre eksempler er temasendinger og ligende i forbindelse med valg, Olympiske leke r, Tour de France, Eurovision Song Contest og sendinger fra begivenheter som kongelige bryllup og begravelser.
GrensePosten
GrensePosten er en avis som gis ut i Røros i Trøndelag. Avisa dekker Røros, Os, Tydal og Holtålen i Norge og Härjedalen i Sverige.
Bak avisa står Svein Halvor Moe og Daniel Flaamo fra Meråker, som fra før eier Meråkerposten, KlæbuPosten og Gauldalsposten.
Avisa kom ut første gang i januar 2008 og kommer ut torsdager. Ansvarlig redaktør er Marit Manfredsdotter.
Anna Dalland
Anna «Annemor» Dalland (født Anna Hagerup Paulson; 23. november 1901 i Bergen, død 13. november 1973 ) var en av de mest kjente stemmene i Radio Moskvas norske sendinger under andre verdenskrig.
Hun kom fra et ressurssterkt hjem. Faren Andreas Paulson hadde bra jobb og inntekt fra Norges Bank. Han ble også kjent som en av Bergens mest sentrale kulturskribenter, først i avisen Arbeidet, deretter i Bergens Arbeiderblad. Yngstedatteren vokste opp i en familie der politikk, kultur og Sovjet var vanlige samtaleemner.
Dalland selv begynte å jobbe i Arbeidet etter endt skolegang. Det var den gang en sentral, radikal arbeideravis. Hun begynte i avisen som maskinskriver og stenograf, men fikk også jobbe som journalist. Hun hadde gått inn i arbeiderungdomsbevegelsen i ung alder, og fulgte liksom Norges Kommunistiske Ungdomsforbund og avisen det nye Norges Kommunistiske Parti ved partisplittelsen i 1923.
Midt på 1920-tallet møtte hun rørleggeren Randulf Dalland i det radikale miljøet i byen. Hun ektet mannen, tok etternavnet hans og fikk en datter med ham. Etter hvert flyttet den vesle familien til industribygda Odda, den gang et av NKPs sterkeste distrikter. Hun fikk seg jobb i bygdas NKP-avis Hardanger Arbeiderblad. Mannen drev egen rørleggerbedrift, ble formann i Odda NKP og redigerte avisen.
Med mannen til Sovjet
I 1935 fulgte Anna mannen til Moskva, etter at han hadde fått plass på en av Kominterns kaderskoler i den sovjetiske hovedstaden, den såkalte Lenin-skolen. Anna fikk jobb på skolen, deres åtte år gamle datter begynte på russisk skole. Familien tilpasset seg livet i den sovjetiske hovedstaden raskt, men verdensbegivenhetene innhentet dem.
I 1936 ble De internasjonale brigadene etablert i Spania, for å kjempe mot Franco-fascistene i den spanske borgerkrig. Tidlig i 1937 reiste Randulf Dalland fra Sovjet til Spania for å delta i striden som offiser. Sommeren samme året ble han overrumplet på et oppdrag bak fiendens linjer. Som krigsfange hos Franco satt mannen hennes nå med en dødsdom hengende over hodet.
Anna og datteren ble igjen i Moskva. Hun mistet jobben som maskinskriver ved skolen da de internasjonale Komintern-skolene ble nedlagt, men møtte som mor med ektemann i Francos fangehull mye forståelse. Hun fikk i første omgang nytt arbeid i et forlag som arbeidet med utgivelse av bøker på ulike språk.
Stemmen fra Moskva
I 1938 ble det imidlertid besluttet at de svenske, eller «skandinaviske», sendingene i Radio Moskva skulle ha norske innslag. Anna fikk jobb i radioen, først som maskinskriver, etter hvert foran mikrofonen. Dette var på en tid da sendingene gikk direkte, uten muligheter for opptak. «Det er Moskva som talar! Proletärer i alle länder, förena eder!» lød den svenske introduksjonen da Moskva-radioen først henvendte seg til lyttere i Norden i 1932. Nå, seks år senere, kunne man også høre en norsk bergensrøst blant innslagene.
Våren 1940 var den andre verdenskrig for lengst i gang. I Dallands hjemby Bergen marsjerte tyske soldater, i andre deler av landet kjempet norske styrker fortsatt mot tyskerne. I Spania ble ektemannen løslatt på sin 40-årsdag 4. mai 1940, etter langvarig press fra norsk arbeiderbevegelse og norske myndigheter. I Moskva ble imidlertid Molotov–Ribbentrop-pakten strikt respektert. I radioredaksjonen måtte Anna fortsatt sitte på sidelinjen, og passe på å ikke sende noe som kunne provosere tyskerne.
Dette endret seg over natta, da Tyskland gikk til angrep på Sovjet 22. juni 1941, og fronten bekymringsfullt raskt nærmet seg Moskva. Nå befant Dalland seg brått i første linjen i kampen mot fascismen, med sendinger som skulle få en helt spesiell betydning i det okkuperte hjemlandet. Hittil hadde hun bare stått for sporadiske innslag i de svenske sendingene. Nå ble hun med ett slag den norske stemmen fra Moskva, fra hun første krigsdag forkynte at Sovjetunionen nå var i krig med Tyskland.
Radiokrigen
Ved krigsutbruddet var hun fortsatt eneste norske medarbeider i radioen, men det varte ikke lenge. I Moskva ble de norske sendingene nå høyere prioritert, og Gilbert Furubotn - den norske motstandslederen Peder Furubotns sønn - ble sommeren 1941 utnevnt til radioredaktør og Annas sjef. I den kaotiske sovjetiske hovedstaden arbeidet den underbemannede norske redaksjonen det første krigsåret døgnet rundt for å få sendingene på lufta. Med luftangrep og portforbud sov medarbeidere på jobben, på gulv, på bord - eller under flygelet i studio. Ved ett tilfelle falt en bombe på gårdsplassen i selve radiobygget - uten å eksplodere. «Hadde den falt fem meter lenger vest, hadde det vært mine avskjedsord nordmennene hadde fått høre», fortalte Anna senere. Høsten 1941 ble hennes da 14 år gamle datter evakuert til en landsby nær Sverdlovsk bak Uralfjellene.
Det var ikke bare Stalins folk som innså viktigheten av radiosendingene, det gjorde også Hitlers regime. I det okkuperte Norge ble lyttingen forbudt og 538 000 radioapparater samlet inn, i et fåfengt forsøk på å stanse nyhetsstrømmen fra London og Moskva. Radioforbudet førte til en oppblomstring av den illegale pressa. Ved hjelp av unnagjemte radiomottakere tok man inn de «ulovlige» sendingene, og formidlet nyhetene videre i de enkle, primitive men svært så effektive illegale avisene.
Krigen hadde lenge isolert Anna fra ektemannen, og isolerte henne nå fra familien i Norge. I 1942 var hun spesielt bekymret for svogeren, som hun visste satt som tysk fange. Bekymringen var på sin plass. Bjarne Dalland ble skutt på Trandum året etter. Radiostemmen fra Moskva sørget imidlertid for at hennes nærmeste fikk en kjærkommen og uventet kontakt med Anna: Ektemannen Randulf Dalland hadde klart å ta seg til Storbritannia, hadde sluttet seg til de norske styrkene i Skottland og satt ved radioen i militærleiren da det brått gikk opp for ham at det var konas stemme han lyttet til. Også i Norge hadde familien opplevd det sterkt da den kjente stemmen brøt gjennom eteren.
Med tiden ble arbeidsforholdene for radiofolkene i Moskva noe bedre, både når det gjaldt organiseringen og personalsituasjonen. Flere nordmenn og norsktalende ble på ulikt vis tilknyttet de norske radiosendingene i krigsårene, blant andre Jelena Aspås, Leonard Aspås, Solveig Berg, Gotfred Hølvold, Hildur Hølvold, Håkon Sneve og Håkon Kahrs Sund. I 1943 ble Anna Dalland selv forfremmet til nestleder i den norske redaksjonen.
Inn i anonymiteten
Anna Dalland kom tilbake til hjemlandet og ektemannen først i november 1945, da krigen var over, radiojobben avviklet og alle byråkratiske hinder var passert. Hun var først bosatt en tid hos familien i Bergen, men etter at mannen ble valgt til Stortinget i 1945 klarte han å skaffe familien en bolig i Oslo.
Mens de som hadde stått for motsvarende sendinger fra London kom til å prege norsk radio i årene etter frigjøringen ble stemmene fra Moskva raskt glemt. Folk som Toralv Øksnevad og Hartvig Kiran kom hjem fra BBCs sendinger og ble legender i Norge og NRK, men i den kalde krigen ble erfaringene fra Sovjet lite å skilte med. Anna Dalland kunne høres på radio én gang i 1947, da hun i et kort NRK-intervju med fru Gran fortalte om årene i Moskva. Siden forsvant en av krigens mest kjente stemmer ut av offentligheten.
Mannens parlamentariske karriere endte i 1949, da NKP mistet alle sine plasser på Stortinget.
Anna Dalland beholdt sin tilknytning til NKP livet ut. Ved partiets 50-årsjubileum var hun til stede og ble tildelt veterannålen, - kort tid før hun døde. De siste leveårene var hun preget av sykdom og tilbrakte i rullestol.
Oliver Wakeman
Oliver Wakeman (født 26. februar 1972 i London) er en engelsk keyboardist, Rick Wakemans eldste sønn og bror til Adam Wakeman. Han er mest kjent som tidligere keyboardist i progressiv rock-bandet Yes, og for sitt samarbeide med flere tidligere kollegaer av sin far, blant annet Steve Howe fra Yes og bandet Strawbs. I 2008–2009 var han på turné med Yes som erstatter for sin far.
Etter turneen med Yes, som ble kalt In The Present, var han med Strawbs på turné og spilte på deres album Dancing to the Devil's Beat i 2009, før han 15. oktober 2009 ble presentert som offisielt medlem av Yes. I oktober–desember 2009 var Wakeman med på Yes' Europa-turné, og han var også med på USA-turnéen i februar og mars 2010. Han var videre med på bandets USA-turné i juni og juli 2010.
Høsten 2010 gikk Wakeman sammen med resten av Yes og produsent Trevor Horn i platestudio for å spille inn låter til et nytt album. Etter at Geoff Downes ble presentert som ny keyboardist i Yes 31. mars 2011, var det en stund usikkerhet om Wakemans posisjon i bandet. 9. april 2011 bekjentgjorde Oliver Wakeman på sitt offisielle nettsted at han ikke lengre er medlem av Yes. Yes-albumet Fly from Here inneholder bidrag fra Wakeman som keyboardist på «We Can Fly», «We Can Fly (reprise)» og «Hour of Need», samt at han er medkomponist på låten «Into the Storm». Han spiller også på Yes' konsertalbum In the Present – Live from Lyon, som ble innspilt i desember 2009 og utgitt november 2011. Mini-albumet From a Page, bestående av tidligere uutgitte låter fra Fly from Here-innspillingene, ble ferdigstilt av Wakeman og utgitt i forbindelse med nyutgivelsen av In the Present – Live from Lyon i 2019.
Romtemperatur
Romtemperatur er den temperaturen som er i vanlige oppholdsrom, omtrent 18 °C til 25 °C. Temperaturen er basert på hva som oppleves som komfortabelt for mennesker.
Innen fysikk og kjemi brukes normalt en romtemperatur på 25 °C, og inngår sammen med normalt atmosfæretrykk til å definere begrepet Standard trykk og temperatur.
Gauldalsposten
Gauldalsposten er en avis som gis ut i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag.
Avisa kom ut første gang i januar 2008 og kommer ut onsdager. Ansvarlig redaktør er Bjørn Ivar Haugen.
Venstrenasjonalisme
Venstrenasjonalisme er en form for nasjonalisme blant bevegelser på venstresiden på det politiske spektrum. Venstrenasjonalisme legger vekt på patriotisme, sosial likhet, nasjonalisering, folkelig suverenitet, nasjonal selvråderett og vanligvis motstand mot imperialisme. I motsetning til nasjonalistbevegelser på høyresiden, hvor rasisme, nasjonalessensialisme, xenofobi og fascisme er vanlig, er venstrenasjonalister generelt ikke rasistiske.
Constantine (provins)
Provinsen Constantine (arabisk: ولاية قسنطينة) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Constantine.
Lisbeth Pedersen
Lisbeth Pedersen (født 20. november 1975) er en norsk friidrettsutøver som representerer IK Tjalve.
Videre fikk hun bronse på 800 meter i 2005, og gull på 800 meter og bronse på 1500 meter i 2009.
Gauldalsposten
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Grunnkretser i Leikanger kommune
Grunnkretser i Leikanger kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Leikanger kommune, Sogn og Fjordane, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Guinea
Guinea, offisielt Republikken Guinea (fransk: République de Guinée), er et land i det vestlige Afrika, tidligere Fransk Guinea. Det grenser til Guinea-Bissau og Senegal i nord, Mali i nord og nordøst, Elfenbenskysten i sørøst, Liberia i sør og Sierra Leone i vest. Navnet Guinea stammer fra berbiske språk og kan oversettes til «de svartes land». Betegnelsen Guinea-Conakry brukes tidvis for å skille Guinea fra nabolandet Guinea-Bissau.
Med 245 857 km² er landet litt større enn Storbritannia, og Guinea består av syv regioner. En fjellrygg opptil 1 537 meter går i nord-sørlig retning midt i landet, og er utspring for elvene Niger, Gambia og Senegal. I øst og sørøst består Guinea av jungel, med høyland helt i sørøst opp til 1 752 meter på Mont Nimba, som står på UNESCOs verdensarvliste. Klimaet er varmt og fuktig, med 4 000 mm nedbør i Conakry, men gradvis noe mindre fuktig mot øst.
40 % av befolkningen på nærmere 10 millioner tilhører folket Fulani, mens om lag 30 % er Mandinka og rundt 20 % Soussou. Det største språket er fulfulde, men fransk og arabisk er også utbredt. Antallet som lever med hiv/aids ble anslått til 170 000 i 2004, andelsmessig lavere tall enn i mange andre land i Afrika.
Hovedstaden Conakry er eneste større by med mer enn én million innbyggere. Nzerekore følger med 150 000 og Kindia og Kankan har hver 125 000 mennesker. Halvparten av befolkningen er under 17 år, mens 88 % er muslimer og ca. 5 % kristne. Det antas at 56 % er analfabeter. Guinea har fengselsstraff inntil tre år for homofili.
Historie
Guinea kan føres tilbake til Ghana-riket omkring 900 e.Kr, avløst av kongeriket Sosso omkring 1100-1300. Etter slaget ved Kirina i 1235 tok riket Mali kontroll med hele regionen. Den første varige, sterke statsdannelsen i denne vestlige delen av Sahel-beltet var Songhai, men også denne statsdannelsen bukket under for borgerkrig etter slaget ved Tondibi i 1591. På denne tiden var allerede portugisere og spanjoler solid etablert langs kysten, og Guinea ble et av flere sentra for slavehandel.
Gull ble eksportert over Sahara til Middelhavet via karavaner fra 1300-tallet. På 1600-tallet startet gulleksporten til Vest-Europa, derav betegnelsen «guinea» for gullmynter i Storbritannia. På 1700-tallet ble en islamsk stat dannet i regionen og brakte etterlengtet stabilitet. Fulani-muslimer etablerte seg i høylandet på denne tiden. fransk kolonisering fra 1850-årene møtte tildels kraftig motstand, under ledelse av Samory Touré.
Formelt ble Guinea en internasjonalt anerkjent fransk koloni i 1890, med Noel Balley som guvernør. Samme år ble den nye hovedstaden Conakry grunnlagt på Tomboøya utenfor kysten. Franskmennene samlet sine besittelser i området i kolonien Fransk Vest-Afrika i 1895.
Ved grunnleggingen av den Femte republikken ga Frankrike under president Charles de Gaulle de afrikanske koloniene tilbud om uavhengighet, og som eneste koloni erklærte Guinea seg uavhengig 2. oktober 1958. Diktatoren Ahmed Sékou Touré stod for en nasjonalistisk og isolasjonistisk økonomisk politikk, slo ned indre opposisjon og sluttet landet til Organisasjonen av alliansefrie nasjoner. I global politikk pleiet Touré nære bånd til Sovjetunionen.
Et portugisiskstøttet kupp- og invasjonsforsøk i november 1970 mislyktes.
Etterfølgeren, oberst Lansana Conté styrte landet på udemokratisk vis siden 1984 fram til 2008, med gjennomføring av udemokratiske valg hvor det ikke var reelle alternativer til statslederen. Contés styre møtte bred internasjonal kritikk for korrupsjon og hardhendt undertrykking av opposisjonen. Bølger av flyktninger fra nabolandet Liberia gjorde situasjon verre. Avsetting av to statsministre 2005-2006 ble møtt med generalstreik på nyåret 2007. Conté måtte da godta lønnskrav fra statsansatte og prissubsidier for ris og bensin.
Mer enn 60 mennesker ble drept i demonstrasjoner og streiker våren 2007. Conté gikk 27. januar det året med på å utnevne en samlende statsminister – men innsatte sin nære allierte Eugene Camara i februar. Unntakstilstand ble erklært og det ble nye voldelige sammenstøt mellom fagorganiserte demonstranter og politiet. Overgrep mot sivilbefolkningen ble rapportert. Den 26. februar ble endelig en mer samlende kandidat, Lansana Kouyaté, innsatt som statsminister etter massivt press fra ECOWAS, EU og FN.
Conté ble etter sin død i 2008 etterfulgt av Moussa Dadis Camara, som tok makten gjennom et statskupp.
Moussa «Dadis» Camara pådro seg internasjonal kritikk da hans militære styrker åpnet ild mot pro-demokratiske demonstranter på et stadium i Conakry. Mer enn 150 mennesker ble massakrert, 1000 andre såret og rundt 100 kvinner ble voldtatt. En korrespondent for Al Jazeera beskriver dette som et vendepunkt i landets turbulente historie artikkel Guinea holds first free election (søndag 27. juni 2010)
27. juni 2010 ble det avholdt demokratisk valg i Guinea, og militæret har uttrykt at de vil stå bak den demokratisk valgte kandidaten. "For første gang i Guinea's historie har militæret fått rollen som demokratiets voktere heller enn undertrykkere av folket," rapporterer Al Jazeeras Andrew Simmons. Ifølge Al Jazeera var rundt 4000 utenlandske valgobservatører til stede og stemningen blant velgerne var positiv og håpefull. 24 kandidater kjempet om makten. Favoritter var Cellou Dalein Diallo og Sidya Toure, begge tidligere statsministere, og Alpha Conde, som lenge hadde vært en regjeringsopponent. Den nye presidenten ble Alpha Condé. 27. desember 2010 ble den første listen over medlemmer av regjeringen til Mohamed Said Fofana fremlagt. Totalt var det 17 navn, inkludert Idrettsminister Aboubacar «Titi» Camara, Finans- og Økonomiminister Kerfalla Yansané, Minister of State med ansvar for Energi og miljø Elhadj Papa Koly Kourouma og Minister of State for Public Works and Transport Ousmane Bah.
5. september 2021 gjennomførte de militære, ledet av spesialstyrkene i hovedstaden Conakry og deres øverstkommanderende oberst Mamady Doumbouya et statskupp. President Alpha Condé ble avsatt og arrestert, mens Doumbouya ble tatt i ed som ny fungerende president 1. oktober 2021. Statskuppet ble fordømt av en rekke land som også krevde at Condé skulle løslates. Den 6. oktober 2021 utnevnte presidenten Mohamed Béavogui til ny fungerende statsminister.
Økonomi
Guinea har rike mineralforekomster, med reserver på om lag 4 mrd tonn jernmalm, og 25 mrd tonn bauxitt – kanskje halvparten av verdensreservene. Det er også betydelige kilder av gull, diamanter, og uran. Forholdene for landbruk er svært gode, men korrupsjon hindrer investeringer og vekst. Den viktigste landbruksvaren er ris, mens det eksporteres kaffe, kakao, ananas og bomull. Fisket innbringer ca. 100 000 tonn årlig.
Compagnie des Bauxites de Guinea (CBG) er landets viktigste bedrift med 49% statlig eierskap og 51% eierskap av Alcoa, Alcan og andre utenlandske eiere. Compagnie des Bauxites de Kindia (CBK) er et joint venture mellom staten og Russki Alumina, og eksporterer bauxitt til Russland og Øst-Europa. Alumina Compagnie de Guinée (ACG) er det eneste som driver raffinering av alumina i Guinea. De andre selskapene eksporterer rå-bauxitt, men har gått med på avtaler om å anlegge aluminiumsverk i landet.
Andre viktige inntektskilder er gull- og diamantgruver. Jernmalm bli enda ikke brutt kommersielt i Guinea, men forberedelser blir gjort i jernforekomsten i Simandou i sørøst.
I 1990-rene gikk regjeringen med på visse reformer for å redusere statens store innslag i økonomi og produksjonsliv. Valutapolitikken er modernisert og handelen er gjort mer åpen. Men korrupsjon, uforutsigbar budsjettering og ustabilitet hemmer foreløpig private investeringer. I 1996 og 1998 drev IMF og Verdensbanken reformene videre, statens budsjetter ble redusert og fokusert på skole, utdanning, helse og basis infrastruktur og tjenester. Men man har ikke klart å få bukt med gråmarkedene og ineffektiviteten i en statlig dominert økonomi.
Bortsett fra vannkraften har utlendinger fulle konsesjons- og eiendomsrettigheter. Amerikanske investorer nyter godt av en avtale med USA om risikodeling og avlasting gjennom Overseas Private Investment Corporation (OPIC). det er også opprettet mer effektive ting- og voldgiftsdomstoler. Da IMF i 2002 kansellerte trekk-fasiliteter og stabiliseringsprogrammer på grunn av manglende måloppnåelse og store underskudd som følge av militært forbruk, oppstod det alvorlige problemer med å dekke inn budsjettunderskuddene. Reformforsøk fra 2004 har mislykkes i å redusere underskudd, inflasjonen eller svekket valuta.
Guinea har også oljefunn utenfor kysten som amerikanske oljeselskap har vist interesse for. Letevirksomhet og prøveboring ble innledet i 2006.
Jernbanen til Mali ble nedlagt i 2006, og de 20 000 km med veier er i dårlig forfatning, bare 10% er asfaltert. Conakry har havneanlegg for containere, olje og mineraler, mens bauxitteksporten går fra havnebyen Kamsar.
Viktigste handelspartner er EU, hvorav Frankrike er landets viktigste enkeltstående handelspartner, spesielt for import. Eksporten (bauxitt) er størst til USA, fulgt av Frankrike og Spania. Det eksporteres også noe kaffe.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Fiskåelva
Fiskåelva (også kalt Storelva) er ei elv i Vanylven kommune i Møre og Romsdal. Den har utspring fra Ringefjellsvatnet, og renner derfra mot nord som Fosseelva ned til Syvdseidet, hvor den snur mot vest og fortsetter til munningen i Vanylvsfjorden ved Fiskå. Elva er 7,64 km lang, og har et nedbørfelt på 15,83 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,91 m³/s.
Sportsåret 1910
Sportsåret 1910 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1910.
Saarijärvi-Viitasaari økonomiske region
thumb|200px|Saarijärvi-Viitasaari økonomiske region Saarijärvi-Viitasaari økonomiske region (svensk: Saarijärvi-Viitasaari ekonomiska region, finsk: Saarijärven–Viitasaaren seutukunta) er en finsk økonomisk region i landskapet Mellersta Finland. Regionens areal er 7,338 km², og i 2011 var folketallet 32,604. Saarijärvi-Viitasaari økonomiske region består av følgende kommuner:
Maud Reuterswärd
Hon var radiomedarbeider fra 1947 til 1980; og det vakte blant annet oppsikt da hun laget et radioprogram mens hun fødte sin sønn. Hun skrev i alt 17 bøker, hvorav 11 er oversatt til norsk mellom 1973 og 1982.
Dag Tønder
Dag Tønder (født 27. juni 1907, død 1989) er en norsk redaktør, jurist og embedsmann. Tønder var sorenskriver i Vardø. Fra 1951 til 1955 var han fungerende fylkesmann i Finnmark.
Tønder hadde også verv i det samiske avisaksjeselskapet Ságat/Samisk avis AS. Fra 5. november 1955 til 15. juni 1956 var han leder i Finnmark fylkestings utvalg for samisk avis. Fra 15. juni 1956 til 29. mars 1958 var han styreleder i selskapet.
Hudiksvall kommune
Hjørnestensbedriften i kommunen er papirprodusenten Holmen som sysselsetter 10% av kommunens arbeidsstyrke.
Europavei 4 og Ostkustbanan passerer igjennom kommunen.
Tettsteder
Hudiksvall kommune hadde ti tettsteder i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Thorstein Helstad
Thorstein Helstad (født 28. april 1977 i Hamar) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han startet i tredjedivisjonsklubben FL Fart, og har siden det spilt for Hamarkameratene, Brann, Austria Wien, Rosenborg, Le Mans, Monaco og Lillestrøm. Han hadde etter sesongen 2013 scoret 116 mål i Tippeligaen.
Hamarkameratene
Helstad begynte sin karriere i FL Fart før han ble plukket opp av den største klubben i distriktet, Hamarkameratene, i en alder av atten år. Helstad spilte for HamKam i første divisjon fra 1995 til 1997 da Brann, i hard konkurranse med andre toppklubber i landet, signerte den talentfulle ungutten.
Brann
I Brann fikk Helstad vist sine ferdigheter og potensial til hele landet, og det var i Bergen at Helstad hadde sin største suksess på en fotballbane. Med Helstad på laget vant Brann bronse i serien og sølv i Norgesmesterskapet.
Helstad ble toppscorer i eliteserien i 2000 og 2001 med henholdsvis 18 og 17 mål, og er den eneste Brann-spiller ved siden av Rolf Birger «Pesen» Pedersen som har vært toppscorer i Tippeligaen. Helstad ble en stor Brann-profil, og det var delte meninger om salget var riktig da Helstad ble solgt til Austria Wien i 2002.
Austria Wien
Selv om Helstad vant både den østerrikske serien, cupen og supercupen med Austria Wien var ikke oppholdet helt vellykket og to år etter å ha reist ut returnerte Helstad til Norge, denne gangen til Rosenborg.
Retur til Brann
I 2007-sesongen gjentok Helstad bedriften fra sesongene 2000 og 2001 og ble toppscorer i Eliteserien for tredje gang, og ble historisk ved at han scoret 22 mål. Ingen andre Brann-spillere har scoret flere mål i løpet av en sesong. Han fortsatte som en hyppig målscorer gjennom hele sesongen, og ble kåret til Branns beste spiller av flere medier, blant annet VG og BA. TV 2s fotballekspert og tidligere landslagssjef Nils Johan Semb kåret ham til årets beste spiller i eliteserien i 2007. Gjennom spillerorganisasjonen NISO ble han kåret til årets spiller av sine medspillere i Norge øverste divisjon. Det ble stilt spørsmål ved Helstads scoringsform i forkant av 2008-sesongen da han ikke puttet en eneste scoring på de 12 kampene Brann spilte den vinteren. Helstad feide tvilen til side ved å score tre ganger i åpningskampen mot Fredrikstad på Brann Stadion.
Le Mans
Helstads første kamp for Le Mans kom 2. august i et 3-0 tap i en treningskmap mot Nancy. Helstads første seriekamp kom 9. august i et 1-0 tap mot Lorient, mens Helstad sitt første seriemål kom i en 3-1 seier borte over Lille 16. august. Hvor Helstad ga Le Mans en 1-0 ledelse. Helstad fulgte opp med å bli matchvinner da Le Mans slo Saint-Etienne 1-0 den 23. august. Per 11. januar 2009 har Helstad spilt 16 klubbkamper og scoret fem mål. Sesongen 2009/10 rykket Le Mans ned i Ligue 2.
Monaco
22. juni 2011 skrev Helstad under på en kontrakt for den franske klubben Monaco. Med en årslønn på åtte millioner kroner tilbrakte han det meste av tiden på tribunen.
Lillestrøm
Helstad signerte for Lillestrøm 9. juli 2012 etter å ha blitt fristilt fra kontrakten sin med Monaco. Kontrakten gikk ut etter sesongslutt 2013, og tilbudet LSK ga Helstad var ikke bra nok.
Landslagsspill
I sesongoppkjøringen foran 2007-sesongen viste Helstad så god form at han på nytt fikk en plass på det norske fotballandslaget.
Helstad har per 15. april 2009 spilt 39 kamper og scoret 10 mål for.
Etter Helstad ikke fikk noe tilbud fra noen klubber, valgte han å legge opp.
Meritter
Austria Wien
Rosenborg
Brann
Personlige meritter
Alta lufthavn
Alta lufthavn (nordsamisk: Áltá, kvensk: Alattio) eies og drives av Avinor AS. Lufthavnen ligger ved bydelen Elvebakken, 4 km øst for Alta sentrum.
Flyplassen ble åpnet 4. mai 1963, sammen med Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen og Lakselv lufthavn, Banak. Opprinnelig ble flyplassen betjent av SAS med Convair CV-440 fly, men i 1969 ble Douglas DC-9 jetfly satt i drift på ruter til Alta, Banak og Høybuktmoen.
Per 2021 betjenes flyplassen av både SAS, Widerøe og Norwegian. På begynnelsen av 2000-tallet ble det klart at Alta lufthavn måtte få nytt terminalbygg. Det nye terminalbygget ble tatt i bruk 23. august 2009, men ble offisielt innviet i september 2009.
Terminalbygget består av fire gater (21-24) og to bagasjebånd. Den ene delen av terminalen kan gjøres om til ren utenlandsterminal.
Det er både kafé og kiosk i venteområdet etter sikkerhetskontrollen. Ved bagasjeutleveringen er det tre leiebilselskaper, samt en automat for kaffe, mineralvann og snacks.
Widerøe Ground Handling AS (WGH), opererer som handlingselskap, og utfører avtalte bakketjenester på vegne av flyselskapene.
Flyplassen betjente 378 891 passasjerer i 2017, mot 303 828 i 2004. Alta lufthavn er dermed den største lufthavnen i Finnmark målt i passasjertall. Flyplassen har én asfaltert rullebane på 2057 m.
Flyplassen betjenes av rutebuss, flybuss og drosje.