cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gegen Vergessen – Für Demokratie
Samarbeidende organisasjoner
Foreningen samarbeider med Friedrich-Ebert-Stiftung, Konrad-Adenauer-Stiftung, Hanns-Seidel-Stiftung, Friedrich-Naumann-Stiftung, Bundeszentrale für politische Bildung, Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur, Bundesministerium für Familie, Senioren, Frauen und Jugend, Presse- und Informationsamt der Bundesregierung, Stiftung „Erinnerung, Verantwortung und Zukunft“, Anne Frank Zentrum, Aktion Sühnezeichen Friedensdienste, American Jewish Committee, Zentralrat der Juden in Deutschland og Internationale Auschwitz-Komitee.
Wink Davenport
Wink Davenport (født 12. april 1942) er en amerikansk volleyballspiller.
Han representerte USA under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor han ble nummer 7.
Óleo
Óleo er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Iranocypris typhlops
Denne arten i karpefamilien ble oppdaget i en underjordisk vannforekomst i nedslagsfeltet til elva Dez i det vestlige Iran. Her lever den sammen med en annen hulefisk, smerlingen Paracobitis smithi. Dette tilsvarer situasjonen i en hule ved Haditha i Irak, der hulefiskene Typhlogarra widdowsoni og Caecocypris basimi lever sammen. I forbindelse med bygging av en kraftverkstunnel i 2005 ble Iranocypris typhlops funnet 131 km unna typelokaliteten i nedslagsfeltet til elva Simareh, som er starten på Karkheh.
Arten har som andre hulefisker mistet øynene og pigmentet i huden. Det er to par skjeggtråder ved munnen. Noen eksemplarer har en sugeskive under haken, mens andre mangler denne. Totallengden er opptil 55,0 mm.
De danske forskerne som beskrev arten, plasserte den i en monotypisk slekt og mente at Barbus var de nærmeste slektningene. Både morfologiske trekk og analyse av mitokondrielt DNA viser derimot at arten hører til midt i slekten Garra. De nærmeste slektningene er Garra rufa, som lever oppe i dagen i det samme området, og den delvis grottelevende Garra barreimiae fra Den arabiske halvøy. Den somaliske hulefisken Phreatichthys andruzzii hører til en annen gren av Garra.
Santa Isabel
Santa Isabel kan vise til:
Mikael Nilsson (1968)
Mikael Nilsson (født 28. september 1968 i Falköping) er en svensk tidligere fotballspiller som spilte midtstopper og venstreback for IFK Göteborg og på 1990-tallet. Han var også en del av den svenske troppen under VM i fotball 1994.
Suna
Suna (russisk: Суна, finsk: Suunujoki) er ei elv i republikken Karelia i Russland. Den er 280 km lang, med et tilsigsfelt på 7 670 km².
Mikael Nilsson (1968)
Klubbkarriere
Nilsson spilte i den lokale klubben IFK Falköping frem til 1987, da han i en alder av 19 år meldte overgang til storklubben IFK Göteborg. Han tilbragte hele sin karriere i IFK Göteborg og spilte totalt 609 førstelagskamper som midtstopper og venstreback for klubben frem til han la opp i 2000, noe som er nåværende klubbrekord. Av disse er 306 seriekamper.
Suna
Elva løper ut fra innsjøen Kivi-Jarvi og munner ut i Kondopogabukta i Onega. 27 km fra munningen ligger den kjente, 11 meter høye Kivatsjfossen.
Mikael Nilsson (1968)
Landslagskarriere
Nilsson fikk sin landslagsdebut for den 17. april 1991 i en vennskapskamp mot. Han var også med i den svenske troppen under EM i fotball 1992, som ble arrangert på hjemmebane, hvor det svenske landslaget spilte seg til en plass i semifinalen som de til slutt tapte mot. Han var også med i den svenske troppen til VM i fotball 1994 i USA, hvor Sverige ende opp på en overraskende bronseplass etter å ha vunnet bronsefinalen mot. Han fikk likevel ikke noen kamper i disse to mesterskapene. Fra 1991 og frem til 1996 fikk han tilsammen 22 landskamper for Sverige.
Opus Dei
Prelaturet av Det Hellige Kors og Opus Dei, best kjent som Opus Dei (latin, Guds verk), er en romersk-katolsk organisasjon grunnlagt 2. oktober 1928 av Josemaría Escrivá, en spansk prest som senere ble kanonisert av pave Johannes Paul II.
Beskrivelse
Opus Deis målsetning er å spre budskapet om at arbeidet og alle hverdagslivets situasjoner er en mulighet til å møte Gud, tjene andre og forbedre samfunnet. Opus Dei samarbeider med de lokale kirkene ved å tilby kristen undervisning (kurs, retretter, sjelesorg), som retter seg mot mennesker som vil fornye sitt åndelige liv og apostolat.
Opus Dei har omkring 85 000 medlemmer i 60 land, med hovedkontor i Roma. Organisasjonen ble gjort til et personalprelatur av pave Johannes Paul II i 1982, som også kanoniserte dens grunnlegger 6. oktober 2002.
Opus Deis medlemmer kan deles i to hovedgrupper, de såkalte «numeraries» som utgjør 20 prosent og lever i om lag 1700 sentre. Disse sentrene er kjønnssegregerte og livet her minner mye om livet i et kloster, bortsett fra at beboerne har vanlige jobber ute i samfunnet på dagtid, og gir store deler av lønnen sin til organisasjonen. Den andre store gruppen «supernumeraries» som utgjør 70 prosent av medlemmene lever «vanlige familieliv», men setter av minst to timer om dagen til rosenkransen, lesning i Det nye testamente og annen åndelig litteratur, stille bønn, samvittighetsransakelse osv.
Opus Dei er blitt beskyldt for å være organisert som en frimurerlosje, og ha til hensikt å skaffe den katolske kirke den makt den hadde i middelalderen. Disse beskyldningene er mange ganger tilbakevist av kurien i Vatikanet. Opus Dei har tidligere uttrykt ønske om å etablere seg i Norge, men fikk avslag av de norske katolske biskopene i 1984 og av presterådet i Oslo katolske bispedømme i 2003. Til tross for dette har en prest fra Opus Dei holdt retretter i Oslo katolske domkirke eller en nærliggende kirke en gang i måneden siden 1984. Den nye biskop, Bernt Ivar Eidsvig, er derimot mere positiv til Opus Dei. Janne Haaland Matlary anbefaler også at Opus Dei får etablere seg i Norge. Den mye negative omtale av Opus Dei gjennom Dan Browns bøker, har ført til en oppblomstring og vitalisering av organisasjonen i mange land.
Santo André
Santo André kan vise til:
Ida Matton
Ida Elisabeth Matton (født 24. februar 1863, død 7. juli 1940) var en svensk kunstner og skulptør.
Ida Matton ble født i Gävle og studerte i årene 1882–1886 ved Tekniska skolan i Stockholm, samt i Paris i 1887 hvor hun var virksom det meste av sitt liv. Hun debuterte ved Parissalongen i 1888. To år senere hadde hun sitt gjennombrudd med skulpturen «Bébé» som ble stilt ut i Chicago i 1892.
I Sverige gjorde hun blant annet gravmonument, idrettspriser og plaketter. Hun fikk også bestillinger fra Gävle i løpet av sin tid i Paris, blant annet en staute av Gustav Vasa som ble avduket i 1924 i Kvarnparken i Gävle. Hun skapte flere gravmonument, deriblant for familiene Matton og Westergren, samt byster av Karolina Själander i Rådhusesplanaden og i Katolska kyrkan av kirkens første prest, Giovanno Carlo Moro.
Ida Matton var også landskapsmaler. Hennes arbeid fra Lappland stilte hun ut i 1927. Et annet kjent verk av Matton er skulpturen «Lokes straff», som i 1905 ble utført i marmor og stilt ut på Parissalongen i 1909, og 1936 ble den støpt i bronse. Marmorskulpturen ble i 1923 plassert i restene av Gamla Riddarholmsbron, den såkalte «Palmstedts grottan», innenfor Stockholms stadshus park. En annen utgave av «Lokes straff» ble donert av broren Emil Matton på hennes 75-årsdag 1938 til det kommende Gävle Länsmuséet. I 1963 opprettet museet en større minneutstilling av henne med rundt 60 arbeider. Hun fikk flere utmerkelser i Frankrike og Italia og Litteris et artibus i 1927.
Finn Walther
Finn Walther (født 10. februar 1988) er en norsk filmregissør og dokumentarist.
Bakgrunn
Finn Walther er utdannet dokumentarfilmregissør fra Høyskolen i Lillehammer (2013). I 2019 etablerte han filmselskapet Walther Bros med sin bror Martin A. Walther.
Karriere
Finn Walther står bak en rekke prisvinnende kortfilmer; Han og Hund (2014) ,Velkommen hjem bror (2015) og Frittgående (2016) mottok alle «Den Gyldne Saks» ved Minimalen Kortfilmfestival. Walther har vært involvert som regissør/co-regissør og fotograf på flere dokumentarserier, Kulturskolen (2014), Trd.by night (2015) , Ingen banker RBK (2017) , Banebryterne (2020) og Britannia Hotell (2021).
Walther var co-regissør og fotograf for filmproduksjon i og rundt teaterforestillingen Utafor på Det Norske Teatret i 2018. Forestillingen mottok to Heddapriser - blant annet for «særlig kunstnerisk innsats» under Heddaprisen 2018.
Walther har deltatt i og vunnet kortfilm-konkurranser både i Norge og internasjonalt. Kortfilmen Hytteforbud (engelsk tittel: Cabin Ban) hadde premiere på Kortfilmfestivalen i Grimstad ; den mottok flere priser internasjonalt og ble vist på NRK i 2020.
Susan Huggett
Susan «Sue» Huggett (født 29. juni 1954 i Bulawayo), zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Huggett ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Huggett spilte fire kamper i OL-turneringen.
Kenya under Vinter-OL 1998
Kenya under Vinter-OL 1998. Én mannlig sportsutøver fra Kenya deltok i langrenn under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Kenya, som deltok for første gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 92.-plass i langrenn på 10 km klassisk stil for menn. Philip Boit var Kenyas flaggbærer under åpningsseremonien.
Euscorpius carpathicus
Euscorpius carpathicus er en art av skorpioner.
Utseende
Nokså små (gjerne 30–50 mm), middels kraftige skorpioner med kraftige pedipalper (klør). Kroppen er temmelig jevnbred, halen kort og tynn med et temmelig slankt broddsegment (dermed også små giftkjertler).
Levevis
Disse skorpionene finnes gjerne i tørre, åpne områder, for eksempel maquis.
Utbredelse
Slekten finnes i familien Euscorpiidae som er den artsrikeste skorpiongruppen i Europa, der det er funnet 14 arter i denne slekten. Arten finnes fra fra Spania til Tyrkia.
Alberga stadsbana
Alberga stadsbana er en del av det finske jernbanenettet og strekker seg fra Helsingfors sentralstasjon, via Hoplax jernbanestasjon til Alberga jernbanestasjon. Banen betjener hovedstadsregionens nærtrafikk og den ble klar i august 2001. Den går parallelt med Kustbanan Åbo-Helsingfors og utgjør i praksis spor 3 og 4 på Kustbanan.
Smitty Duke
Smitty Duke (født 12. juni 1942, død 18. september 2010) var en amerikansk volleyballspiller.
Han representerte USA under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor han ble nummer 7.
Alt går i stykker
«Alt går i stykker» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 1. mars 1999 på Sundes musikkalbum Nå er begeret nådd. Sangen ble spilt på forestillingen Ja takk, begge deler som Sunde og Halvdan Sivertsen spilte på Dizzie Showteater med showstart høsten 1998. Da var tittelen «Alt går i stykker på en søndag».
Teksten beskriver humoristisk tidspunktene hvor uhell inntreffer. De skjer som regel fra stengetid på fredag fram til søndag kveld. Og dette er de tidspunktene hvor det er nærmest umulig å få hjelp fra kyndig fagfolk, siden de selv har fri fra jobb.
Både tekst, noter og tilhørende tegning til «Alt går i stykker» ble publisert i notaboka Sånn er'e bare i 2006.
Pholioxenus
Pholioxenus er en slekt av biller som tilhører familien stumpbiller (Histeridae).
Utseende
Små, bredt ovale, blankt brune til svarte stumpbiller. Hodet er rundet med middelsstore kjever, antennene korte med en én-leddet klubbe. Pronotum er rundet, ytterkanten danner en kontinuerlig kurve med de rundede dekkvingene. Disse er blanke med fire punkstriper på sidene, et blankt parti i midten, og når nesten til bakkroppsspissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Palearktis.
35. serierunde i Premier League 2020/21
35. serierunde i Premier League 2020/21 startet fredag 7. mai med og  på King Power Stadium i Leicester, og avsluttet mandag 10. mai med kampen mellom og  på Craven Cottage i London. .
University of Hartford
University of Hartford er et privat universitet i West Hartford i delstaten Connecticut, USA. Det ble opprettet i 1877 av kvinner i Connecticut, inklusive Mark Twain's kone Mrs. Samuel Clemens og abolisjonisten Harriet Beecher Stowe. Stedet ble valgt nær Wadsworth Atheneum – USAs første kunstmuseum.
Lærestedet er særlig spesialisert innen musikk, dans, skuespillerutdanning og andre kulturfag. I 1991 gikk Hartford College for Women inn som en underlagt del av universitetet gjennom sammenslåing.
Collegene er:
Ved universitetet var det 7 308 studenter og 787 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 26 996 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Macrophysis
Macrophysis er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En meget stor (80-over 100 millimeter), slank, brunlig trebukk. Det er betydelig forskjell mellom kjønnene, hannene er slankere enn hunnene med lengre bein og antenner. Forkroppen er svart. Hodet er rektangulært med forholdsvis små, litt utstående fasettøyne og litt forstørrede kjever. Antennene er slanke, rundt to tredjedeler så lange som kroppen hos hunnene og tydelig lengre enn kroppen hos hannene. Det første leddet er kraftig og konisk, det andre ganske lite og knappformet, det tredje leddet er langt og rørformet, leddene lenger utover gradvis minkende i størrelse. Ledd tre til fem har kraftige, tornelignende børster på innersiden. Pronotum er nærmest klokkeformet med noen skarpe pigger langs ytterkanten, nær midten med to blanke knøler. Dekkvingene er uvanlig lange, gulbrune, med stumpvinklede "skuldre" og avrundede spisser. Hver dekkvinge har tre fine, opphøyde lengderibber. Beina er temmelig lange og tynne, svarte, med skarpe torner på innersiden av lår og legger.
Levevis
Larvene lever i død ved, utviklingstiden er flere år.
Utbredelse
Arten er utbredt på Filippinene.
Handel og vandel
Handel og vandel er en norsk-svensk situasjonskomedie som ble sendt på TVNorge i 1996. Regi var ved Bo Hermansson, mens hovedrollene ble spilt av Rolv Wesenlund, Brit Elisabeth Haagensli og Dan Ekborg.
Handel og vandel var en samproduksjon mellom TVNorge og den svenske TV-kanalen TV 4 (5. november - 24. desember 1996), og ble skapt av Bo Hermansson og Rolv Wesenlund, som tidligere hadde hatt stor suksess sammen med Fleksnes fataliteter. Serien er basert på den engelske komedien , som første gang ble vist av BBC i 1973.
I Norge slet den med dårlige seertall og ble kun sendt én sesong.
Handling
Serien handler om den eldre butikkinnehaveren Kåre Nervang (spilt av Rolv Wesenlund) som driver den gamle butikken "Kår-ner" som selvsagt ligger på hjørnet. Ansatt som butikkassistent er Kåres svenske nevø Kent Olav (spilt av Dan Ekborg), som er en stor drømmer. Kent Olav er Kåres rake motsetning og kommer ofte på kant med sin konservative onkel. I nabolaget bor helsesøsteren Svanhild Jordangen (spilt av Brit Elisabeth Haagensli), som Kåre er håpløst forelsket i. Kåre forsøker stadig vekk å innynde seg hos Svanhild, og later ofte som om han lider av diverse sykdommer i håp om å kunne motta intim pleie fra henne.
Seertall og omtale
Seermessig ble serien – til tross for populære skuespillere – en stor fiasko. Den første episoden hadde brukbare tall med 242 000 seere, mens andre episode kun ble sett av 95 000 nordmenn. På det laveste hadde serien kun 77 000 seere i Norge.
Aftenpostens Per Haddal gav premieren god omtale.
Liebfrauenkirche
Liebfrauenkirche (Vår kjære frues kirke) er navnet på en rekke kirker i Tyskland og andre land.
Bradford
Bradford er en by i West Yorkshire i England. Den utgjør kjernen i distriktet City of Bradford. Byen fikk status som city siden 1897, men denne ble overført til distriktet da det ble opprettet i 1974, og selve Bradford er nå en town innenfor bydistriktet. Distriktet Bradford er det fjerde største storbyområde i henhold til befolkning i England (etter Birmingham, Sheffield og Leeds). Befolkningsstatistikk fra 2015 viser et beregnet antall på 528 200 innbyggere i distriktet. Det etniske blandingen har vokst og har nær doblet siden 1991. Bortimot en fjerdedel av befolkningen (24,7 %) er muslimske, og byen har fått et omdømme for å være et vekstområde for radikal islamisering.
I byen ligger St George's Concert Hall med plass til ca 1500 besøkende, og Odsal Stadium (hjemmebane for rugbyklubben Bradford Bulls) hadde verdensrekord i antall tilskuere på en rugbykamp (102 569 tilskuere i 1954); det er fremdeles britisk rekord. Ellers er byen kjent for Bradford-tragedien. Det var en brann som brøt ut på en tribunen på Bradford City AFCs stadion Valley Parade under en kamp i 1985. 56 mennesker omkom.
Finavia
Finavia er et finsk statsaksjeselskap som driver lufthavner og leverer lufttrafikktjenester. Selskapet har 2 814 ansatte (2013) og hovedkontor i Vanda.
Bradford
Historie
Trolig begynte mennesker å bosette seg i området i bronsealderen. Fra omkring 300-tallet f.Kr. var briganterne bosatte i området. I Ilkley, nord for selve byen, var det i romersk tid et fort. I øvrig var det romerske nærvær trolig av ringa omfang.
Finavia
Finavia eier 24 lufthavner, hvorav den største er Helsingfors–Vanda lufthavn.
Bradford
Historie
De fleste småsteder i Bradfords nærhet ble antagelig grunnlagt av angelsaksere og de har angelsaksiske navn. Omkring år 1000 var Bradford blitt den dominerende byen i området og stedets gods utøvet innflytelse over omgivelsen. Ifølge Domesday Book ble Bradford, likesom mange andre gods, eid av godsherren Gamel før normannernes erobring. Deretter havnet byen, likesom det øvrige Yorkshire, under Ilbert de Lacy. Likesom mange andra deler av det nordlige England ble Bradford ødelagt under Vilhelm Erobrerens herjing av det nordlige England, der Ilbert spilte en viktig rolle.
På 1300-tallet gikk det tilbake med stedet, dels på grunn av svartedauden, dels fordi føydalherrer kjempet om makten over byen og økte hyrer og andre avgifter til den grad at de bosatte sultet. Samtidig var dette den tid da ullnæringen begynte å bli etablert, og da også utvinning av kull begynte.
I huset Tudors regjeringstid kom byen til å vokse betydelig.
Byen kom etter reformasjonen til å bli et sterkt puritansk feste og byen stod på parlamentets side under den engelske borgerkrig. Da den rojalistiske side forsøkte å erobre byen i slutten av 1642 klarte innbyggerne trass i mindre antall, færre våpen og svært liten militær opplæring å slå dem tilbake. De kom imidlertid til, i strid mot gjeldende konvensjoner, å drepe noen av de rojalister de hadde tatt til fange, noe de senere skulle få betale dyrt for. Da rojalistene inntok Bradford sommeren 1643 utplyndret de ettertrykkelig byen. Dette gjorde, samtidig som pesten atter begynte å plage byen, at den i de nærmeste hundre år atter hadde en nedgangsperiode.
På 1800-tallet, fremfor alt den første halvdelen, hadde byen ytterligere en storhetstid. Befolkningen i det nærmeste eksploderte og på bare noen tiår gikk byen fra å være en mindre by til å bli en storby.
På 1900-tallet hadde byen relativt store problemer idet tekstilindustriens store andel av sysselsetningen ble vendt til en ulempe med den hardere internasjonale konkurranse.
Militærnekting
Militærnekting er et vellykket forsøk på å unnvike en verneplikt - det å tjenestegjøre i egen nasjons militære styrker.
Noen ganger innebærer slike unndragelser å nekte å overholde loven om verneplikt for ens nasjon. Ulovlige unndragelser av verneplikt kan sies å ha preget hver militær konflikt i det 20. og 21. århundre, der minst en av partene i disse konfliktene har tvungen verneplikt. Slike unndragelser er generelt ansett for å være en straffbar handling, og en lov mot dette går tilbake tusenvis av år.
Tom Haine
Han representerte USA under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor han ble nummer 7.
Militærnekting
I Norge kan den som nekter å gjøre pliktig militærtjeneste straffes med fengsel fra tre måneder inntil to år, men inntil tre år hvis det skjer i tjenestetiden med fartøy på tokt. I gjentagelsestilfeller er straffen fengsel fra ett til tre år og for alltid fradømmelse av retten til å gjøre tjeneste i rikets krigsmakt (militære straffelov av 22. mai 1902, § 35, sist endret 22. april 2016).
Ålefisker
Ålefisker (Anguilliformes) er en orden av egentlige beinfisker. De fleste er marine, mange er bathypelagiske, men en del lever også i ferskvann. De deles i femten til omkring tjue familier og omfatter i alt omkring 740 arter.
Det fins flere typer fisk med et lignende utseende som også kalles åler, men som ikke er i slekt med disse fiskene. Til disse hører slimåler som er kjeveløse fisker, elektrisk ål som er en slektning av mallene, samt flere populære akvariefisker som f.eks. ildål (en gjelleål), kuhliiål og øreål (en bikir).
Baodemningen
Bao-demningen er en demning med vannkraftverk i Spania. Det ligger i elva Bibey. Demningens bruksområde er flomkontroll og vannkraft.
Selve damanlegget er 107 meter høyt, og er en gravitasjonsdam. Den stod ferdig utbygd i 1960.
Shidongkou-2 kullkraftverk
Det finnes også et nyere Shidongkou-1 kullkraftverk like ved.
Rizhao kullkraftverk
Rizhao kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shandong i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 700 MW fordelt på 2 turbiner. Anlegget stod ferdig i 2000.
Weifang-1 kullkraftverk
Weifang-1 kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shandong i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 660 MW fordelt på 2 turbiner. Anlegget stod ferdig i 1994.
Stenovalgus
Stenovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Levevis
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Artene blir noen ganger plassert i slekten Microvalgus.
Eksterne lenker
Stenovalgus
Gotlandsflyg
Gotlandsflyg er et svensk flyselskap med hovedsete i Visby. Det ble stiftet i 2001. Gotlandsflyg har Visby lufthavn som hovedbase.
Krill
Krill (Euphausiacea) er en gruppe rekelignende virvelløse dyr, og er en viktig art zooplankton.
I henholdsvis Nord-Atlanteren og Stillehavet er Meganyctiphanes norvegica og Euphausia pacifica viktige krillarter. Antarktisk krill er en nøkkelart i det antarktiske økosystem i Sørishavet.
Krill er en viktig matressurs for bardehvaler, djevelrokker, hvalhaier, seler og noen få sjøfugl-arter som eter nesten utelukkende krill.
Munkefly
Munkefly (Pantheinae) er en gruppe av sommerfugler som hører til den store gruppen Noctuoidea. De blir enten regnet som en egen familie, Pantheidae, eller som en underfamilie av nattfly, Noctuidae. De skiller se fra de fleste nattfly ved at hannene har tydelig fjærformede antenner.
Krill
Krill finnes i alle hav i verden. De er en viktig art nær bunnen av næringskjeden, fordi de eter plante- og dyreplankton, og omdanner dette til en form som passer for mange større dyr, og utgjør sådan en betydelig mengde biomasse til disposisjon for predatorer. De fleste artene holder seg på dypt vann om dagen, og stiger opp nærmere overflaten om natten.
Opplysningstiden
Opplysningstiden var en samfunnskritisk åndsretning i Europa på 1700-tallet (fra 1688 til 1789) som uttrykte en tro på alle menneskers evner og fremmet renessansens humanistiske idealer i et samfunnsmessig perspektiv. Bruken av ordet opplysning (tysk Aufklärung) kan være en idé fra den tyske filosofen Immanuel Kant.
Krill
Kommersiell krill-fiske er utbredt i områdene rundt Japan og i Sørishavet. Mesteparten brukes i landbruk og akvariefôr, som åte innen sportsfiske, eller i farmasiindustrien. I Japan og Russland brukes krill også som menneskemat, og er kjent som okiami (オキアミ) i Japan.
Opplysningstiden
Perioden forut for opplysningstiden var preget av tiltagende brytninger. Borgerskapet var i framvekst og begynte å stille krav om andel i den politiske makten og utfordret dermed eneveldet. Kirken og kristendommen mistet mye av sin troverdighet i takt med at naturvitenskapen ble utviklet og kunne gi andre svar og forklaringer på naturfenomener enn dem som kirken tradisjonelt hadde stått for. Opplysningstiden samlet og fokuserte på disse allerede eksisterende tendensene og stilte krav om avskaffelsen av eneveldet, om folkestyre, om menneskerettigheter, reduksjon av kirkens makt over samfunnslivet, og endelig bygget den på en tillit til at gjennom opplysning – om naturvitenskap og filosofi – kunne man danne et bedre menneske og et bedre samfunn.
Krill
Med dagens kvoter er krillfisket meget bærekraftig. Antarktisk krill og ressursenen i Sørishavet forvaltes og reguleres av "Convention for the Conservation of Antarctic Marine Living Resources" (CCAMLR). For å forhindre overfiske og dermed at næringsgrunnlaget for arter som pingvin og sel blir redusert, benyttes føre var prinsippet i forvaltningen av denne viktige ressursen. Vitenskapskomiteen tilknyttet CCAMLR anslår at biomassen av Antarktisk krill i Sørishavet er mellom 400-500 millioner tonn.
VM i freestyle og snøbrett 2023 - Freestyle big air menn
Freestyle big air for menn under VM i freestyle og snøbrett 2023 ble arrangert 3 og 4 mars.
Krill
Taksonomisk plassering
Taksonomien til storkrepser er komplisert og flere av gruppen er utdødd. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. En vanlig oppdelning anerkjenner storkrepser som en av seks ulike klasser av krepsdyr, og storkrepser er den mest artsrike gruppen. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin og Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life , men stort sett WoRMS-databasen. . Utdødde grupper er markert med †.
M*A*S*H (roman)
M*A*S*H er en serie romaner som inspirerte både filmen MASH og TV-serien M*A*S*H.
VM i freestyle og snøbrett 2023 - Freestyle big air menn
Heat 1
Det ble kjørt 2 omganger og beste enkeltresultat ble tellende. De 5 beste gikk videre til finalen.
M*A*S*H (roman)
Den første romanen. MASH: A Novel About Three Army Doctors (uten stjerner i tittelen). ble skrevet av H. Richard Hornberger under pseudonymet Richard Hooker, og gitt ut i 1968. Han brukte egne erfaringer som militærkirurg på et feltsykehus under Koreakrigen som bakgrunn for boken som ble lagt til den virkelige MASH-enheten 8055. Karakteren Hawkeye baserte han på seg selv, men han likte aldri måten Alan Alda spilte rollen i TV-serien. Boken fikk en oppfølger; M*A*S*H Goes to Maine i 1972.
VM i freestyle og snøbrett 2023 - Freestyle big air menn
Heat 2
Det ble kjørt 2 omganger og beste enkeltresultat ble tellende. De 5 beste gikk videre til finalen.
M*A*S*H (roman)
Etter suksessen til TV-serien ble det utgitt flere romaner kredidert Hooker og William E. Butterworth. Først ut var M*A*S*H Goes to Paris i 1974. Tross forfatternavnene var bøkene trolig skrevet av en skyggeforfatter, trolig Butterworth.
Etter hvert bar romanene preg av stadig nye karakterer og med vekt på de originale. Butterworths romaner har mye større preg av humor og komedie og mindre realisme enn Hookers.
Kheperkheprure Ai
Kheperkheprure Ai eller Aye var den nest siste farao av det 18. dynasti i oldtidens Egypt. Han holdt den egyptiske trone i en kort tid på rundt fire år, omtrentlig 1323–1319 f.Kr. eller 1327–1323 f.Kr., avhengig av hvilken kronologi som blir fulgt. Han var en nær rådgiver av to og kanskje tre av de faraoer som styrte før ham, og det var sagt at han var makten bak tronen under barnekongen Tutankhamons styre. Hans kongelige navn, Kheperkheperure, har betydningen «Evigvarende er Ras manifestasjoner». Hans fødenavn Ai it-netjer leses som «Ai, far av guden». Inskripsjoner og monumenter som utvilsomt kan tilskrives til Ai er sjeldne, ikke bare hans korte regjeringstid, men også grunnet hans etterfølger, Horemheb, satt i gang det som romerne kalte for damnatio memoriæ, «fordømmelse av minne», mot ham og andre faraoer som var assosiert med den upopulære Amarna-perioden.
M*A*S*H (roman)
Etter at «Butterworth»s serie ble avsluttet i 1977 med M*A*S*H Goes to Montreal skrev Hooker en siste «M*A*S*H»-roman, M*A*S*H Mania som gikk tilbake til det originale plottet og fortalte historien som en fortsettelse av romanen M*A*S*H Goes to Maine.
Kheperkheprure Ai
Opphav
Ai eller Aye er generelt antatt å være en innfødt egypter fra Akhmim (Panopolis). I løpet av hans korte regjeringstid bygde han et kapell hogd ut av berget i Akhmim og dedikerte det til den lokale guddommen Min. Han kan ha vært sønn av Yuya, som tjenestegjorde som et medlem av presteskapet til min byen foruten å ha vært kontrollør av tamdyrene i byen. Moren var da Tjuyu. Om det var tilfelle er det mulig at Ai var delvis ikke-egyptisk, kanskje syrisk da navnet Yuya var uvanlig i Egypt og antyder en utenlandsk bakgrunn. Yuya var en innflytelsesrik adelsmann ved det kongelige hoffet til farao Amenhotep III som ga det sjeldne privilegiet at han fikk bygge en grav for seg i Kongenes dal, antagelig for at han var far til Teje, Amenhoteps førstehustru. Det er også bemerkelsesverdige fysiske likheter i monumentene tilskrevet Ai og de til Yuvas mumie, og begge holdt tilsvarende navn og titler.
Amarna-perioden
Alt som er kjent for sikkerhet var at på den tiden da han fikk tillatelse til å bygge en grav for seg selv (sørgraven 25) ved Amarna, hadde han oppnådd tittelen som «Oppsynsmann for alle hestene til hans majestet», den høyeste rangen i elitedivisjon for hestestridsvogner i hæren, noe som var kun under rangen av general. Før denne forfremmelsen synes han først å ha vært troppkommandant og deretter en ordinær oppsynsmann av hestene, titler som ble funnet på en boks som er antatt å ha vært en del av det opprinnelige møblementet til graven hans. Andre titler listet i denne graven var «Viftebærer på kongens høyre side», «Fungerende skriver for kongen, elsket av ham» og «Guds far». Viftebæreren var meget viktig posisjon og forstått som å være faraos øre. Den siste tittelen, Guds far, er den som mest knyttet til Ai og ble senere lagt til hans kongelige navn da han ble farao.
Denne tittelen kan bety at han faktisk var svigerfar til farao, antyder også at han var sønn av Yuya og Tjuyu, og således en bror eller halvbror av dronning Teje, svoger av Amenhotep III og onkel på morssiden av Akhnaton. Om Ai var sønn av Yuya som var en militær senioroffiser i regjeringstiden til Amenhotep III, da er det sannsynlig at han fulgte i sin fars fotspor og til sist arvet sin fars militære funksjoner ved dennes død. Alternativ kan det også bety at han kan hatt en datter som ble gift med farao Akhnaton, muligens være far til Akhnatons førstehustru Nefertiti. Til sist er det ingen bevis som endelig beviser noen av disse hypotesene. De to teoriene er ikke gjensidig motstridende, men begge forholdene vil forklare den opphøyde status som Ai steg til under Akhnatons styre i Amarna-perioden da den kongelige familie snudde ryggen til Egypts tradisjonelle guder og eksperimenterte i rundt tolv år med en tidlig form for monoteisme; et eksperiment som Ai, enten det var av overbevisning eller anvendelighet, synes å ha fulgt under Akhnatons styre.
Den store Atonhymnen er også funnet i hans Amarna-grav som ble bygget i hans tjenestetid under Akhnaton. Hans hustru Tey kom fra vanlige kår, men ble gitt tittelen «Amme til faraos store hustru». Om hun var mor til Nefertiti ville hun ha vært forventet isteden å ha fått tittelen «Mor til faraos store hustru»; hadde Ai vært far til Nefertiti, da ville Tey ha vært hennes stemor. I flere gravkapeller i Amarna er det en kvinne med et navn som begynner med «Mut» som hadde tittelen «Søster av faraos store hustru». Det kunne også være en datter av Ai ved hans hustru Tey, og det er kjent at hans etterfølger Horemheb giftet seg med en kvinne ved navn Mutnodjimet.
Tutankhamon
Før Ais styre var Tutankhamon farao. Han kom på tronen da han var åtte eller ni år gammel, og på en tid da det var stor spenning mellom den nye monoteisme og den gamle polyteisme. Tutankhamons fremste rådgivere var visir Ai og general Horemheb. Tutankhamons ni år lange styre, hovedsakelig med Ai som makten bak tronen, førte til en gradvis tilbakevending til de gamle guder – og med det en gjenopprettelse av makten til Amons presteskap, som hadde tapt deres innflytelse over Egypt under Akhnaton.
Egyptologen Bob Brier har foreslått at Ai myrdet Tutankhamon for selv kunne overta den egyptiske tronen, en påstand basert på røntgenundersøkelser av mumien i 1968. Han hevdet også at Ankhesenamon, gift med sin halvbror Tutankhamon, og den hettittiske prinsen hun var i ferd med å gifte seg med, også ble myrdet på hans ordre. Denne drapsteorien er ikke allment akseptert av alle forskere, og mer detaljerte computertomografi av mumien som ble gjort av National Geographic (publisert i slutten av 2005) antyder at Tutankhamon ikke døde fra et slag mot hodet som Brier hadde foreslått. Forskerne i kildesporing (engelsk: forensic) til National Geographic presenterte isteden en ny teori om at Tutankhamon døde fra en infeksjon fra en brukket fot ettersom han jevnlig ble framstilt gående med en stokk grunnet ryggmargsbrokk (medfødt utviklingsforstyrrelse), et arvelig trekk i hans familie på farssiden. De beinfragmenter som ble funnet i Tutankhamons hode var skader mest sannsynlig påført post mortem ved Howard Carters innledende undersøkelser av barnefaraoen «ettersom de viste ingen bevis på å ha blitt oversvømmet av balsameringsvæske benyttet for å bevare farao for etterlivet.» Imidlertid hadde Brier uttalt at beinfragmentene i skallen ikke var relevant for om Tutankhamon ble myrdet eller ikke, og mente at skaden kunne ha vært påført av de som mumifiserte ham. De bevis som Brier henviste til er en mørk flekk på nede på baksiden av skallen, noe som kan indikere et slag mot hodet.
Da resultatene av undersøkelsene med computertomografi ble publisert, var det mange forskere som aksepterte dem, men en del mente mysteriet med Tutankhamons død var langt fra løst og fortsatte å støtte den gamle teorien om at han var blitt myrdet. Andre teorier ble også lagt fram, blant annet død ved forgiftning. I 2010 rapporterte et team ledet av Zahi Hawass at han døde fra komplikasjoner påført av malaria og Köhlers sykdom, mens et annet team fra Hamburg, Bernhard-Nocht-Institut für Tropenmedizin (BNITM) mente at hans død hadde sin årsak i sigdcelleanemi (nedarvet blodsykdom). Tutankhamon kan ha dødd fra dette, kombinert med infeksjonen i kneet.
Ai ble også gravlagt i graven tiltenkt Tutankhamon vest Kongenes dal (grav KV 23) og Tutankhamon i Ais tiltenkte grav øst i Kongenes dal (grav KV 62).
Som farao
Tutankhamon døde da han var 18 eller 19 år gammel, og da han ikke hadde frambrakt en arving, ble det etterlatt et maktvakuum som storvesir Ai var rask i å fylle. Ai er avbildet mens han ledet gravritualene for den avdøde farao og tok rollen som arving. Grunnlaget for at Ai kunne bli arving og ta tronen er ikke klar. General for hæren, Horemheb, hadde blitt utsett som idnw, «Guvernør for herren av de to land», under Tutankhamon og var antatt å ha vært faraos arving og utpekte etterfølger. Det kan synes som om Horemheb ble utmanøvrert til tronen av Ai som legitimerte sitt krav på tronen ved å være den som gravla Tutankhamon foruten muligens giftet seg med Tutankhamons enke Ankhesenamon.
Ettersom han allerede var en eldre mann da han ble farao, styrte Ai Egypt i egen rett kun fire år. I løpet av denne perioden sørget han for at landet gikk tilbake til de gamle religiøse levevis som han hadde tatt initiativet til som fremste rådgiver og bygget et dødestempel ved Medinet Habu for eget bruk. Ene stele for Nakhtmin (Berlin 2074), en militær offiser under Tutankhamon og Ai, og som var Ais utpekte etterfølger, er datert til År 4, IV Akhet-dag 1 av Ais regjeringstid. Manethos tekst har oppgitt et styre på fire år og en måned til Horemheb, men det ble vanligvis tilskrevet Ai grunnet dateringen av denne stelen; imidlertid er det nå antatt at denne dateringen kan bli økt til fjorten år og en måned og tilskrives Horemheb, akkurat slik Manetho hadde til hensikt. Den nøyaktige lengden på Ais regjeringstid er ukjent og han kan ha styrt så lenge som sju til ni år ettersom de fleste av hans monumenter og gravtempel ved Medinet Habu ble enten ødelagt eller tilranet av hans etterfølger Horemheb.
Opplysningstiden
Verden kan beregnes
Med Nikolaus Kopernicus antagelse framsatt allerede i 1543 at jorden ikke er universets midtpunkt, men bare en bi-planet til solen, var verdensbildet i endring.
Kheperkheprure Ai
Etterfølger
Før sin død hadde Ai utpekt Nakhtmin til å etterfølge ham som farao. Imidlertid gikk hans plan ikke slik han hadde forutsett da Horemheb ble farao framfor Nakhtmin. Det faktum at Nakhtmin var Ais utpekte etterfølger er sterkt antydet av en inskripsjon hogd på gravstatue av Nakhtmin og hans ektefelle som antagelig ble framstilt under Ais styre. Nakhtmin er helt klart gitt tittelen rpat, «kronprins», og zA nzw, «kongens sønn». Konklusjonen som kan trekkes er at Nakhtmin var enten en sønn eller en adoptert sønn av Ai, og at Ai hadde fremmet ham på bekostning av Horemheb. Egyptologene Aidan Dodson og Dyan Hilton har studert den før nevnte statuen:
Opplysningstiden
Verden kan beregnes
Giordano Bruno argumenterte for at solsystemet ikke var det eneste, men bare ett av uendelig mange.
Kheperkheprure Ai
Etterspill
Det synes som om et av Horemhebs grep som farao var å få fjernet alle referanser til det tidligere eksperimentet med monoteisme, en prosess som omfattet å fjerne navnene på hans umiddelbare forgjengere, særlig Ai, fra de historiske nedtegnelsene. Horemheb skjendet Ais grav (WV 23) og fikk de fleste av Ais kongelige kartusjer i gravmalerier ble slettet og hans sarkofag bli knust i tallrike fragmenter. Imidlertid ble sarkofagens lokk gjenoppdaget i 1972 av Otto Schaden, den amerikanske egyptologen som åpnet fra KV62 i Kongenes dal i 2006. Den hadde fortsatt Ais kartusj. Sarkofagen hadde blitt begravd under grus og avfall i dennes faraos grav. Horemheb hadde også overtatt Ais dødstempel ved Medinet Habu for eget bruk. Uvo Hölscher, som hadde utgravd og undersøkt tempelet tidlig på 1930-tallet, ga følgende detaljer om dette dødstempelet:
Opplysningstiden
Verden kan beregnes
Johannes Kepler argumenterte i sin epokegjørende avhandling om planeten Mars i 1609 for at Kopernicus’ påstand var riktig: himmelen var ikke styrt av guddommelig kraft, men av naturen og denne kunne måles og beregnes. Ved at verden bevegde seg som en maskin ble verdensoppfatningen mekanisk og satte sitt preg på alle vitenskaper; på historie, økonomi, religion og moral søkte man en naturlig sammenheng.
Kheperkheprure Ai
Familie
Det er antatt at Ai var sønn av Yuya and Thuya, og derfor bror av dronning Teje, hustru av Amenhotep III. Således var han onkel av faraoene Akhenaton og muligens av Smenkhkare (om man antar at Smenkhkare var Akhenatons bror framfor hans sønn). Hans antatte hustru var Iuy, mor til Nakhtmin, utpekt etterfølger av Ai. Hans kongelige hustru var Tey, amme til dronning Nefertiti.
Det er også antatt at Ai var far til dronning Nefertiti, førstehustru av Akhenaton, og Mutbenret eller Mutnodjmet, avhengig av hvordan navnet skal leses, som var hustru av Horemheb. Deres mor er sannsynligvis «Dyrker av Min, Sangerinne av Isis», Iuy, som ble kjent som mor til Nakhtmin, Ais valgte etterfølger, og antatte sønn eller adopterte sønn. Derfor er Ai antatt å ha vært bestefar til Nefertitis døtre Meritaten, Meketaten, Ankhesenamon, Neferneferuaten Tasherit, Neferneferure og Setepenre.
Opplysningstiden
Verden kan beregnes
Et betydningsfullt verk i denne sammenhengen er Isaac Newtons Principia som ble utgitt i 1687.
Fornuften
Sentralt i opplysningstidens ideologi sto fornuften. Med fornuft kunne mennesket forstå verden bedre. Fornuften ble satt over fortidens folketro og religion. Målet for opplysningstroens rasjonelle menneske var viten, frihet og lykke.
Ved hjelp av opplysning ble befolkningen satt fri fra det formynderskap som autoritetene og tradisjonene øvde, blant annet uttrykt gjennom Kants tanker om at mennesket må opplyses for å vinne selvbestemmelse og «myndighet». Kants filosofi kritiserer rasjonalistenes fornuftsbegrep ved at han mener at den basale fornuft ikke forteller om virkelighetens beskaffenhet, men kun om fenomenene.
Utgangspunktet skjer i rettsfilosofien med Hugo Grotius som uttrykker tanken om likhet mellom mennesker gjennom sitt begrep om naturrett og hvor han anser at Gud og Bibelen ikke er umiddelbar kilde for samfunnets moralske lover, men fornuften.
Tankene videreutvikles av blant annet John Locke i verket Two Treatises on Government (1690), men også av tenkere som David Hume, Adam Smith og Jeremy Bentham. I Frankrike kommer blant annet Jean-Jacques Rousseau med tilsvarende tanker i Om samfunnspakten (1762); i Tyskland er Samuel Pufendorf, Christian Thomasius, Gottfried Leibniz, Gotthold Ephraim Lessing og Immanuel Kant fremtredende. Sistnevnte, med sine filosofiske undersøkelser av begrepet fornuft, står som dreiningspunktet i europisk filosofi etter antikken.
Frihet, framskritt og myndighet var noen av de nye nøkkelbegrepene; myndige mennesker skulle treffe rasjonelle valg til samfunnets beste, noe som blant annet frambrakte menneskerettighetserklæringen. Det rådet en optimistisk tro på vitenskapens framskritt som veien til økonomisk utvikling.
All viten i et leksikon
Opplysningstankegangen tok seg forskjellig ut i de europeiske nasjonene. I britisk sammenheng betraktet opplysningstenkerne samfunnsforholdene i et historisk perspektiv, og blant annet Adam Smith fremmet en liberal forståelse av det borgerlige samfunn og var mindre stats- og kirkekritisk enn de franske encyklopedister som hadde til mål å kartlegge den aktuelle viten om alle teoretiske vitenskaper og praktiske emner i det franske leksikonet L'Encyclopédie.
Verket besto av 35 bind og ble påbegynt i 1750 av Denis Diderot og matematikeren Jean le Rond d'Alembert, og var en utvidet og politisert utgave av engelskmannen Ephraim Chambers' encyklopedi fra 1728. Encyklopedien ble utgitt mellom 1751 og 1772 og ble berømt for redaktør Diderots mange konflikter med sensuren fra kirke og stat. Den store krets av bidragsytere teller blant annet Charles Montesquieu, Jean-Jacques Rousseau og François de Voltaire.
Opplysningstiden i Danmark-Norge
Den første representanten for opplysningstiden på dansk jord er sønderjyden Matthias Knutzen (født cirka 1646), som var preget av en bibelkritisk lære og en radikal rasjonalisme. Han nedfelte blant annet sine tanker i skriftet Amicus, Amicis, Amica, En venns vennlige ord til vennene, i 1670-årene, som talte for klarhet i troen og en avvisning av de mange selvmotsigelsene i De hellige skrifter. Knutzens ideer var den del av "Radical Enlightenment", "den radikale opplysning", som var en forløper for 1700-tallets opplysning inspirert av filosofen Spinozas verker, men Knutzens ideer hadde ikke stor gjennomslagskraft i Danmark og hans skrifter foreligger i dag kun i avskrift fra motstandernes motskrifter.
Den første i Danmark som var preget av opplysningen, og som lyktes i å få spredt sine ideer til et større publikum, er den norskfødte Ludvig Holberg. På sine reiser til Europas store universitetsbyer fikk han et godt innblikk i de nye strømningene som begynte i de første årtiene av århundret. Han leste blant annet Pierre Bayles leksikon mens han oppholdt seg i Roma, og gjorde seg også kjent med andre av tidens kontroversielle forfattere. Med verket Morals Kierne eller Introduction til Naturens og Folke-Rettens Kundskab (1716) viste han sin forankring i teorien om naturretten. Holberg var først og fremst opptatt av filosofien som kjernen til all vitenskap, metoden var den sokratiske. Han anså mennesket for å være et fornuftsvesen, men han tilsluttet seg ikke noe spesifikt rasjonalistisk system, han anvendte i stedet snarere en form for empirisk psykologi i sine verker.
Både den danske og den norske litteraturen var mangelfull på Holbergs tid og han prøvde å endre på dette ved å skrive og gi ut verker om mange forskjellige emner: historie, essays og skjønnlitteratur. Det var også en del av hans opplysningsprosjekt at han skrev komedier; på den måten kunne han opplyse den delen av befolkningen som ikke leste bøker. Han fikk samtidig vist at han ikke delte opplysningstidens karakteristiske tanker om politisk frihet idet hans moral i f.eks. Den politiske Kandestøber (1722) viste at den alminnelige borger ikke burde delta i politisk debatt.
I Norge var det først og fremst prester som var opplysningsmenn. Blant de mest kjente er Erik Pontoppidan, Johan Ernst Gunnerus og Gerhard Schøning. De to sistnevnte grunnla Det Throndhjemske Selskab, senere Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (fra 1767). Det ble skrevet naturvitenskapelig verker, topografisk litteratur og historie, samt oversettelser av Snorre Sturlasons Heimskringla til dansk og latin. Det opp­sto ingen radikal lit­ter­a­tur i Norge, kun litteratur som hadde til hensikt å styrke og forbedre det eneveldet som fantes. Det var heller ikke ytringsfrihet eller trykkefrihet, bortsett fra en kort trykkefrihetsperiode under den inn­flyt­elses­rike danske livlegen og politikeren Johann Friedrich Struensee. Opplysningsarbeidet som ble gjort var likevel viktig for spredning av kunnskap og vitenskap i Norge.
Dusty Cowshit
Bandet er kjent for å gjøre humoristiske/parodiske coverversjoner av gamle sanger i sin meget særegne hillbilly/americana/country-stil, som for eksempel deres meget spesielle versjoner av «Splitter pine» (originalt fremført av DumDum Boys) og "Nocturne (sang)" (originalt fremført av Secret Garden under Eurovision Song Contest 1995 der de vant).
Medlemmer
Dusty Cowshit består i dag av ni «cowboyer»:
Diskografi
Album:
Singler og EP-er:
Enkelte av platene er utgitt under navnet «Døsty Cåwshit».
Nye County
Nye County er et fylke i den amerikanske delstaten Nevada. Det ligger i sør i staten og det grenser mot Esmeralda County og Mineral County i vest, Churchill County i nordvest, Lander County og Eureka County i nord,  White Pine County i nordøst, Lincoln County og Clark County i øst og mot delstaten California i sør.
Nye Countys totale areal er 47,031 km² hvorav 31 km² er vann. Det er Nevadas største fylke og det tredje største av alle USAs kontinentale fylker. Det har større areal enn de fire delstatene Massachusetts, Rhode Island, New Jersey og Delaware tilsammen. I 2010 hadde fylket 43,946 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Tonopah. Fylket har fått sitt navn etter guvernør og senator James W. Nye.
Nina Misvær
Nina Misvær (født 12. februar 1954 og oppvokst i Oslo) er helsesykepleier og forfatter.
Misvær er utdannet helsesøster og har mange års erfaring fra helsestasjoner og skoleskolehelsetjenester flere steder i landet. Hun er forfatter av flere foreldrebøker og lærebøker, og har siden 1985 vært forfatter og medforfatter av en rekke brosjyrer, hefter og bøker om ulike temaer til bruk på helsestasjoner og apotek. Hun har i flere år hatt ukentlige innslag om barns helse på TV 2s God morgen Norge. Nå arbeider hun som førstelektor på helsesøsterutdanningen på OsloMet – storbyuniversitetet, hvor hun forsker og underviser.