cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norges klima
Temperatur
Klimadata for enkelte målestasjoner i Norge, basert på perioden 1961–90 (temperaturene er døgnmiddel). Vekstsesong: Tallet på dager i året med døgnmiddeltemperatur på minst 5 °C Sommer: Tallet på dager i året med døgnmiddeltemperatur på minst 10 °C. Snø: Tallet på dager med minst 25 cm snødekke på bakken, basert på perioden 1971–2000. Snødata fra nærliggende stasjoner: Skrova er brukt for Svolvær, Repvåg for Honningsvåg, Neiden for Kirkenes. Tromsø: Snødata er fra målestasjonen utenfor Værvarslinga beliggende 100 moh., Langnes har noe mindre snø. Honningsvåg er på sørsida av Magerøya, Nordkapplatået (307 moh.) er om lag 2–3 °C kaldere.
Som man kan se i tabellen har Norge store klimavariasjoner. Maritimt klima (i Köppens klimaklassifisering Cfb) langs store deler av kysten, som i Bergen; fuktig kontinentalklima (Dfb) på Østlandet, som i Oslo; subarktisk maritimt klima (Cfc) som i Svolvær, Subarktisk klima (Dfc) som i Kirkenes og arktisk tundra klima (ET) som langs nordøstkysten fra Nordkapp til Vardø. I tillegg har de fleste fjellområdene alpint klima.
Varmesum er et mål for hvor gunstige vekstvilkårene er på et sted og måles i døgngrader for året, jo høyere tall desto gunstigere vilkår for dyrking. Rundt Oslofjorden, på Ringerike, i nedre Telemark og på Sørlandskysten er denne på 1200 døgngrader. Lavlandet rundt Mjøsa og fjordstrøkene på Vestlandet ligger på 1000 til 1200. Lavlandet rundt Trondheimsfjorden og østlandsdalene under 300 m.o.h. ligger på 850 døgngrader. Basert på tall for perioden 1931-1960 har Oslo (Blindern) 1254 døgngrader, Kise ved Mjøsa 1000, Alvdal 660, Vinstra 930, Løken i Østre Slidre 700, Grimstad 1300, Ullensvang og Bergen 1100, Tingvoll 900, Ørland 800, Mo i Rana 750, Bodø 700, Alta og Karasjok 580, og Vardø 230.
Stigende temperatur rundt år 2000
Temperaturene har vært høyere de siste årene. For årene 1991 til 2011, er middeltemperaturen for januar 1,4–3,0 °C høyere enn i tabellen over, mens julitemperaturene er 0,3 til 1,3 °C høyere. Månedsmiddeltemperaturene for januar, juli og hele året er da i Oslo (Blindern) –2,4 °C, 17,5 °C og 6,7 °C. For Bergen (Florida) 2,6 °C, 15,5 °C og 8,3 °C, og for Trondheim (Værnes) –1,0 °C, 15,1 °C og 6,0 °C. Tromsø får en månedsmiddeltemperatur i januar på –2,5 °C, mens julitemperaturen bare øker til 12,1 °C og årsmiddeltemperaturen til 3,5 °C. Vintrene har blitt en god del mildere, og snødekket har minket litt i lavlandet der temperaturene ofte har vært rundt frysepunktet (inkludert de fleste større byene).
Snø og is
Knapt 1 % av hovedlandets areal er dekket av isbreer eller varig snø, og isbreene får påfyll av snø i øverste del og minker i nederste del. Hovedlandets isbreer er temperte eller varme breer der temperaturen er nær 0 °C fra overflaten til bunnen. I Norge kan det falle snø i hele landet. I de ytre kyststrøkene er det vanlig at snøen blir liggende bare i kortere perioder. Fjellskråninger med mer enn 30° helling er utsatt for snøskred med tilstrekkelig snødybde.
I 2022 ble det meldt at isbreene er i ferd med å reduseres i antall, areal og volum.
På Norges hovedland finnes det platåbreer (for eksempel Jostedalsbreen og Svartisen), dalbreer (med forbindelse til platåbre eller uten som i Jotunheimen) og små botnbreer. Isbreer og varig snø dekker 1 % av hovedlandets areal. Etter istiden forsvant trolig alle isbreer fra Norge, bare de høyeste delene av Jostedalsbreen og Jotunheimen kan ha hatt små rester av isbreer. De store breene i Norge oppsto trolig omkring 500 f.Kr. da klimaet ble dårligere. Over 60 % av Svalbard er dekket av isbre.
Nordiske grener under Vinter-OL 1928
Under Vinter-OL 1928 i St. Moritz ble det arrangert fire øvelser i nordiske grener. Langrenn 18- og 50 kilometer, kombinert og skihopping normalbakke.
18 km
Dato: 17. februar
50 km
Dato: 14. februar
Langrenn (18 km)
Dato: 17. februar
Hopprenn
Dato: 18. februar
Skihopping
Dato: 18. februar
Verdensmesterskap
Under FIS-kongressen i 1965 ble det besluttet at nordiske grener under vinter-OL fra og med vinter-OL 1924 også skulle ha status som verdensmesterskap. Det siste vinter-OL som også var verdensmesterskap i nordiske grener var vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA.
Resultatene og medaljefordelingen for verdensmesterskapet er nøyaktig den samme som for OL. Den eneste forskjellen er resultater og medaljer oppnådd i OL av Det forente Tyskland (EUA) i perioden 1956–1964, hvor FIS har registrert resultatene og medaljene under Tyskland (GER).
Sigurd Friis
Sigurd Friis (født 27. juli 1937, død 8. mars 2022 ) var en norsk offiser. Han var sjef for Befalsskolen for Infanteriet i Sør-Norge, bataljonssjef for kontingent XVI i Norbatt fra november 1985 til mai 1986 og senere sjef for Krigsskolen. Friis var også aktiv i Rotary i Kongsberg.
Yrkje
Yrkje er ei bygd ved fylkesvei 515 og Yrkjefjorden i Tysvær kommune i Rogaland. Bygda har ca. 115 innbyggere i det som tidligere var Yrkje skolekrets, som innbefatter Yrkje, Lindanger og Stølsvik. Yrkje lå før kommunesammenslåingen i 1964 i daværende Søre Skjold kommune.
Historie og virksomheter
Yrkje er rikt på fornminner og flintstein.
Tidligste omskrevne bosetning er fra ca. 1500 e.kr., men det er funnet flintredskaper som tyder på langt tidligere bosetning. Folk rundt fjorden har i alle tider basert livsoppholdet på fiske, jakt og jordbruk. På 1600-tallet var tømmerhandel med skottene en viktig inntektskilde, herav navnet «Skåtavik», «Skottevik». Yrkje fikk elektrisk strøm i 1957 og asfaltert veiforbindelse til Haugesund rundt midten av 1970-tallet.
Tidligere var det også anløp av rutegående båt fra Stavanger, butikk, skole, bakeri og postkontor i Yrkje, postadressen var dengang 5565 Yrkje. Idag tilhører Yrkje postnummer 5567 og poststedet er Skjoldastraumen.
I 1986 begynte Aker og Norwegian Contractors (NC) utbygging av bofasiliteter til arbeidere ved Troll, Draugen og Gullfaks C plattformene som også er bygget i Yrkjefjorden. Dette anlegget innbefattet 54 mål, nå i 2008 er det nesten ingen spor etter anlegget på grunn av skogvokst.
Nå er det fiskeoppdrett, fiskemottak og fiskerøkeri igjen i bygda.
Navn
Eneste godkjent skrivemåte ifølge Statens kartverk er Yrke, men innbyggerne sier og skriver Yrkje. Tidligere skrivemåter har vært bl.a. Ørcke. Navnet utspringer fra elva Yrkjeselva (løper ut fra Yrkjesvatnet), som i tidligere tider het Ork, og derav Orkesfjorden. Et annen forklaring er at det er fjorden i seg selv som het Orkesfjorden og at dette betydde en "strevsom fjord".
Dolcetto
Dolcetto er en vindrue som i all hovedsak kun dyrkes i regionen Piemonte i Nordvest-Italia. Druen forekommer også noen få andre plasser i Italia og ellers i verden er det kun plantet noen mindre områder i Australia og Argentina.
Selv om druens navn er italiensk og betyr en søt liten en, er vinen slett ikke søt, men tørr. Dolcetto er den mest populære hverdagsvinen, eller bordvinen, i Piemonte og kommer litt i skyggen av de mer berømte nebbiolo og barbera som distriktet er så berømt for.
Fleetwood
Fleetwood er en by i Lancashire i England. Den ligger på den nordlige spissen av Fylde-halvøya. Byen inngår i distriktet Wyre, men regnes også en del av Stor-Blackpool. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 25 939 innbyggere.
For mange er byen mest kjent som opphavsstedet til halspastillen Fisherman's Friend; den produseres fortsatt der.
Blant severdigheter i byen finner man piren, to fyrtårn og The Mount, en paviljong med klokke. Det finnes også et bymuseum.
Det er fergesamband over elven Wyre til Knott End-on-Sea og til Larne i Nord-Irland. På sommeren er det også fergeavganger til Douglas på Man.
Fotballklubben Fleetwood Town FC spiller sine hjemmekamper på stadionet Highbury.
Eupen-Malmédy
Eupen-Malmédy (tysk: die Ostkantone, fransk: les Cantons de l'Est, nederlandsk, de Oostkantons,vallonsk, les Redîmés Payis) er et område i Belgia mot grensen til Tyskland som består av de forhenværende prøyssiske og senere tyske kretsene Malmedy og Eupen i tillegg til det Nøytrale Moresnet. Etter å ha vært under belgisk administrasjon siden 1919, ble områdene annektert av Belgia i 1925 i henhold til Versaillestraktaten og etter en folkeavstemning.
Under Tysklands okkupasjon av Belgia under andre verdenskrig ble områdene igjen annektert av Tyskland, men etter de alliertes seier ble områdene tilbakeført til Belgia.
Idag bor det 100,000 tysktalende innbyggere på omrade. Tysk er offisielt språk.
Historie
Historisk sett, har ikke disse områdene vært en enhet. Den nordlige delen rundt Eupen var opprinnelig en del av Hertugdømmet Limburg og ble senere eid av det østerrikske Huset Habsburg som en del av De østerrikske Nederlandene.
Den sørlige delen, særlig rundt dagens Sankt-Vith, var en del av Storhertugdømmet Luxembourg. Den lille landsbyen Manderfeld-Schönberg tilhørte Trier bispedømme, mens Malmedy og Waimes, bortsett fra landsbyen Faymonville, var en del av riksklosteret i Stavelot-Malmedy som tilhørte Det tysk-romerske riket, akkurat som Luxembourg.
1795
Dette endret seg i 1795, da hele området ble inntatt av Frankrike som en del av deres krig mot De østerrikske Nederlandene og lagt samlet inn i det franske departementet Ourthe.
Inn under Preussen etter Wienerkongressen
Etter Wienerkongressen 1814-1815 ble området lagt inn som en del av Rhinland under administrasjon av Preussen. På grunn av stridighetene med Nederland om det mineralrike Moresnet, ble dette området erklært nøytralt. Etter 1830 ble den nederlandske delen av administrasjonen av dette området overtatt av den nye staten Belgia, og dette fortsatte også etter 1839, da Belgia gjorde krav på nederlandske Limburg.
Området forble tysk fram til avslutningen av første verdenskrig, og en rekke soldater i den tyske hæren ble rekruttert fra dette området. Etter fredsslutningen, presset særlig Frankrike på at Belgias territorium ble utvidet på Tysklands bekostning for å skape en noe større buffer mellom Frankrike og Tyskland.
Tiago Monteiro
Tiago Vagaroso da Costa Monteiro (født 24. juli 1976 i Porto) er en portugisisk racerfører som kjørte i Formel 1 for Jordan, Midland F1 og Spyker F1. Disse teamene var egentlig det samme teamet, som to ganger i løpet av hans karriere ble kjøpt opp og navnet endret. I sitt første år i Formel 1 (2005) satte han rekord for flest fullførte løp i en sesong (18), og fikk en tredjeplass i det svært kontroversielle USAs Grand Prix 2005.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Muhlis Tayfur
Muhlis Tayfur (født 1922 i Erzurum, død 21. juli 2008) var en tyrkisk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Tayfur vant en olympisk sølvmedalje i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på andreplass i vektklassen mellomvekt opp til 79,0 kg, i gresk-romersk stil bak Axel Grönberg fra Sverige.
Antidiuretisk hormon
Antidiuretisk hormon (ADH) er et hormon som blir dannet i hypothalamus og som lagres i hypofysens baklapp. Reguleringen av urinutskillingen virker ved hjelp av ADH.
Hormonet får nyrene til å spare vann, og slippes hovedsakelig ut når kroppen mangler vann. Dette gjøres ved å konsentrere urinen og redusere urinens volum. ADH blir ført med blodet til nyrene. Hormonet har også diverse funksjoner i hjernen og i blodårene. Når det gjelder hjernen fører ADH til: Ved inntak av alkohol, reduseres produksjonen av ADH, og en må fortere på toalettet.
Francesco Di Pietri
Francesco Di Pietri eller 石方西 Shi Fangxi (født 1562 i Badia di Farfa nær Roma i Italia, død 5. november 1593 i Shaozhou i Kina) var katolsk kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen. Han kom til Macao i 1590 og skulle egentlig videre til Japan. I stedet ble han sendt inn til misjonen i Shaozhou i Guangdong, der han kort etter døde.
Samvirkeveien (Oslo)
Samvirkeveien (1–23A, 4–28C) er en vei på Holtet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Erlandstueveien til Sandstuveien.
Veien fikk navn i 1928 etter fagforeningssamvirket Holtet hageby, som har oppført en rekke hus i begynnelsen av veien. Tidligere het veien Tempelløkkveien.
Fabrizio Tescari
Fabrizio Tescari (født 6. april 1969 i Asiago) er en italiensk tidligere alpinist. Han var en rendyrket slalåmspesialist. Han markerte seg for første gang i internasjonal sammenheng under junior-VM 1987 i svenske Sälen, der han ble nummer 4 i slalåmrennet, som ble vunnet av landsmannen Roger Pramotton.
Tescari debuterte i verdenscupen 10. desember 1991 i et slalåmrenn i Sestriere, der han ble nr. 15. 29. november året etter vant hans karrierens eneste verdenscupseier.
Han kjørte sitt siste renn 23. januar 2001 i Schladming (Østerrike), der han ikke greide å kvalfisere seg til finaleomgangen.
Emperial Live Ceremony (album)
Emperial Live Ceremony (utgitt 2000) er et konsertalbum til det norske black metal bandet Emperor. Albumet ble spilt in på LA2 i London. Albumet ble gjenutgitt med et annet plateomslag og med bonuslåter.
Madeira (vin)
Madeira er en sterkvin fra øya Madeira. Den brukes både som drikk og til matlagning og benyttes i konfekt og desserter, som «plomme i madeira».
Produksjon
Produksjonsmetoden ligner den som brukes for portvin, men i madeiraproduksjonen brukes en spesiell og karakteristisk metode for å fremskynde modningen. Vinen blir, i bygninger kjent som estufas som er bygd spesielt for formålet, utsatt for høy temperatur gjennom flere måneder. Prosessen etterligner effekten av en lengre sjøreise hvor vinen modnes på tønner i tropisk klima. Opprinnelig var ikke madeira en sterkvin, men man begynte å tilsette brennevin for å øke holdbarheten.
Temperaturen i en estufa ligger på ca. 37 til 60° celsius, varierende med vinens kvalitet. De beste vinene lagres i lave temperaturer. Bygningene er i sten, og er delt inn i mindre rom der varm luft føres inn gjennom luftekanaler fra ovner.
Holdbarhet
Det at vinen blir utsatt for høye temperaturer og oksygen fører til at den blir meget stabil i ferdig tilstand. En åpen flaske madeira har derfor meget lang holdbarhet, gjerne opptil et år. I en forseglet flaske er den en av de vinene som holder aller lengst, og det finnes eksempler på at madeira har vært i utmerket tilstand etter 150 år. I spesialistforretninger er det ikke uvanlig å finne madeira på rundt 100 år.
Før man hadde tilgang til kunstig kjøling var madeira svært populært i områder hvor man ikke lett kunne anlegge vinkjellere, fordi den klarte seg gjennom varme somre uten nevneverdig kvalitetsforringelse.
Madeira kan selges som årgangsvin når den har ligget i tønner i minst tyve år, eller den kan selges som en blandet vin med minimumsalder, for eksempel tre, fem, ti eller femten år. Det finnes også soleraviner, som ble startet i et angitt år.
Noen nye typer, inkludert Harvest og Garrafeira, selges med henvisning til et spesifikt år, men har vært lagret i langt kortere tid enn de egentlige årgangsvinene.
Typer
Det finnes fire hovedtyper Madeira: Malvasia, boal, verdelho og sercial. De to sistnevnte er de tørreste typene. Man kan også finne noen andre typer, men disse er sjeldne på grunn av sykdommer på druebestanden. Blant disse er terrantez, moscatel, bastardo og tinta negra mole.
Aperitiff
En aperitiff er en drikk som nytes før et måltid, ofte sammen med kjeks, oliven eller lignende. Begrepet brukes både generelt om enhver drikk som fortrinnsvis nytes på denne måten, og spesifikt om en gruppe sterkviner som er laget av uferdig vin tilsatt brennevin og aromatiske stoffer.
Navnet kommer fra latin aperire, som betyr «å åpne», ettersom drinken åpner måltidet.
Historie
Opprinnelsen til aperitiffer er ikke kjent, men enkelte mener at konseptet med å innta en alkoholholdig drikk før et måltid går tilbake til oldtidens Egypt.
Den første drikken ble solgt spesifikt som en aperitiff var vermut, en sterkvin som ble oppfunnet av Antonio Benedetto Carpano i Torino året 1786. I løpet av det 19. århundre spredde skikken med å ta en aperitiff seg over hele Vest-Europa og den ble også svært vanlig i USA.
Typer
De vanligste aperitiffene er sterkviner; hvilke varierer fra et sted til et annet. Man finner også andre drikker som brukes, for eksempel brennevinet ouzo i Hellas og pastis i Frankrike.
Countryrock
Countryrock er en musikksjanger av populærmusikk som er dannet av en blanding av country og rock. Den ble utviklet av rockemusikere som begynte å spille inn en form for country på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet. Disse musikerne spilte inn rockeplater med countrytemaer, vokalstil og ekstra instrumenter, vanligvis pedal steelgitar. Countryrock begynte med Bob Dylan og The Byrds, og nådde sin største popularitet på 1970-tallet med musikere og sangere som Emmylou Harris, Eagles, Linda Ronstadt, Michael Nesmith, Poco og Pure Prairie League. Countryrock har også påvirket musikere i andre sjangre, inkludert The Band, Grateful Dead, Creedence Clearwater Revival, The Rolling Stones, og George Harrisons soloutgivelser. Den spilte også en andel i utviklingen av sørstatsrock.
Karaktertrekk
Rock and roll har ofte blitt forstått som en kombinasjon av rhythm and blues og countrymusikk, en sammensmeltning som ble særlig åpenbar med rockabilly på 1950-tallet, og det har vært krysspollinering gjennom hele historien til begge sjangre. Imidlertid har betegnelsen countryrock generelt vært benyttet for å referere til bølgen av rockemusikere på slutten av 1960-tallet og tidlig på 1970-tallet som begynte å spille inn plater som benyttet countrytema, vokalstiler og ekstra instrumenter, hovedsakelig pedal steelgitar.
Bob Dylans åpenbare countryinspirerte album John Wesley Harding (1967) og Nashville Skyline (1969) var en reise tilbake til røttene og forstått som å utvikle sjangeren countryfolk, en vei som ble fulgt av en rekke musikere, hovedsakelig musikere som spilte akustiske folkemusikk. Dylans ledelse ble også fulgt av The Byrds, som slo seg sammen med Gram Parsons i 1968. Parsons blandet country direkte med rock, blues og folkemusikk for å skape hva han forsøksvis kalte «kosmisk amerikansk musikk». Tidligere det samme året hadde Parsons utgitt albumet Safe at Home, skjønt det meste av innspillingen hadde skjedd tidlige på midten av 1967 sammen med International Submarine Band, som gjorde omfattende bruk av pedal steelgitar. Dette albumet har blitt forstått som det første virkelige countryrock-album. Resultatet av Parsons’ kortvarige tid med The Byrds var albumet Sweetheart of the Rodeo (1968), som generelt er betraktet som et av fineste og mest innflytelsesrike innspillinger i sin sjanger. I henhold til John Einarson, «Fra et mangfold av perspektiver og motivasjoner, disse musikerne spilte enten med en rock and roll-holdning, eller la en countryfølelse til rock, eller folk, eller bluegrass, det var ingen formel.»
Countryrocken har også inspirert mange senere artister både innenfor rock og alternativ country, i Norge av eksempelvis Hellbillies.
Anders Stadheim
Anders Fossøy Stadheim (født 14. august 1980) er en norsk tidligere fotballspiller som har spilt for Sogndal og Fredrikstad FK. Han spilte i Sogndal fra til, deretter var han i FFK og ble lånt tilbake til Sogndal igjen. Etter -sesongen ønsket ikke Sogndal å forlenge kontrakten med Stadheim.
Anders fikk sin landslagsdebut 22. januar mot Sverige. Kampen ble spilt i Hongkong. Norge vant 3-0.
Han er sønn av tidligere landslagstrener Ingvar Stadheim.
Halil Kaya
Halil Kaya (født 1920) var en tyrkisk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Kaya vant en olympisk bronsemedalje i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den nest letteste vektklassen, bantamvekt opp til 57,0 kg, i gresk-romersk stil bak Kurt Pettersén fra Sverige og Mahmoud Ali Hassan fra Egypt.
Uruguays flagg
Flagget hadde opprinnelig sytten striper, men antallet ble redusert til ni i 1830, og de lyseblå stripene ble mørkere. Mens flagget hadde sytten striper, var det det ni hvite stripene som symboliserte departementene. I perioden fra landet erklærte seg uavhengig av Keiserdømmet Brasil i 1825 til det ble anerkjent som offisiell stat i 1828, hadde det et helt annerledes flagg, en trikolor med en blå, en hvit og en rød vannrett stripe.
Boston Red Sox
Boston Red Sox er et baseballlag, grunnlagt i 1901 som spiller i den nordamerikanske ligaen MLB. Red Sox spiller i Eastern Division i American League. Boston Red Sox vant World Series i 2004, for første gang siden 1918, en ventetid på 86 år! En av Red Sox store stjerner var Ted Williams.
Lagets hjemmebane er Fenway Park, som ble innviet i 1912 og er således den eldste banen i MLB. I perioden 1901-1911 spilte laget på Huntington Avenue Grounds.
Vinner av American League
12 ganger: 1903, 1904, 1912, 1915, 1916, 1918, 1946, 1967, 1975, 1986, 2004, 2007
Vinner av World Series
7 ganger: 1903, 1912, 1915, 1916, 1918, 2004, 2007, 2013
Kvæfjordeidet
Kvæfjordeidet er et eid som går mellom Kvæfjorden og Harstad i Troms. Fylkesvei 83 går over eidet.
På Kvæfjordeidet finnes en del utmarksslåtter tilhørende gårdene på Vikeland i Kvæfjord, og også enkelte myrområder. Eidet er et utgangspunkt for skigåere vinterstid.
Ben
Ben, bein og bena har flere betydninger:
Ben
Grossisthandel
Grossisthandel er handel som ivaretar funksjoner som er nødvendige for vareflyten mellom produsenter og importører på den ene siden og detaljister og andre aktører på bedrifts- eller institusjonsmarkedet på den andre. Uttrykket grossist henger sammen med det gamle tallbegrepet gross, som beskriver tolv dusin, det vil si 144 enheter.
Grossisten tok inn varer i større partier og fordelte til detaljistene som i sin tur solgte til kunder som bare skulle ha få enheter av gangen.
Grossisten er et mellomledd som kan dekke administrative, økonomiske og tekniske logistikkfunksjoner:
En som driver grossisthandel blir også betegnet som «grosserer», særlig i eldre språkbruk; forskjellen på ordene er at «grosserer» betegner en person og historisk ofte ble brukt som tittel, mens «grossist» betegner selve virksomheten. Slik næringsvirksomhet kan drives som enkeltmannsforetak eller i aksjeselskap som er det mest vanlige.
Ifølge De forente nasjoners statistikkavdeling er grossist (engros)-virksomhet videresalg (salg uten bearbeiding) av nye eller brukte varer til detaljister og industrielle, kommersielle, institusjonelle eller profesjonelle brukere, eller til andre grossister. Det kan også innebære å opptre som en agent eller megler for kjøp eller salg av varer for slike personer eller selskaper. Grossister er ofte involvert i innhenting, sortering og gradering av varer i store partier, som deretter brytes opp, ompakkes og redistribueres i mindre partier.
Førsteamanuensis
Førsteamanuensis er en vitenskapelig stilling og et formelt akademisk kompetansenivå (betegnet førsteamanuensiskompetanse ) under professornivå ved universiteter og høyskoler i Norge. Fra 1995 er førsteamanuensis (med overgangsordninger) gradvis standardisert som den nest øverste vitenskapelige stillingen i Norge, med formalkrav om forskningskompetanse på doktorgradsnivå. Stillingen er faglig og administrativt likeverdig med stillingen seniorforsker (forsker II) i instituttsektoren, med identiske krav til vitenskapelig kompetanse. I European Framework for Research Careers tilhører førsteamanuensis og seniorforsker idag generelt den nest høyeste kategorien, R3. Stillingen førsteamanuensis rommer likevel et sprik fra relativt nyutdannede forskere med doktorgrad (særlig ved mindre institusjoner og i mer praktiske fag) til forskere som nesten er på professornivå med vitenskapelig arbeid tilsvarende mange doktorgrader (særlig ved de mest etablerte universitetene).
Førsteamanuensis var opprinnelig en underordnet lærer ved universitetene. Den var gjennom mye av 1900-tallet den tredje høyeste vitenskapelige stillingen ved universitetene i Norge etter professor og dosent, frem til disse stillingene ble slått sammen i 1985. Førsteamanuensis rangerte over de såkalte mellomstillingene, ved universitetene amanuensis og universitetslektor. Stillingen ble i etterkrigstiden også tatt i bruk ved høgskolene. Kompetansekravene til stillingen var forskjellige ved universitetene og høgskolene. Ved universitetene skjedde opprykket på grunnlag av forskningskompetanse, mens opprykket til førsteamanuensis ved høgskolene la betydelig vekt på ren ansiennitet innen undervisning, uten samme krav om forskerkompetanse. Ved høgskolene var førsteamanuensis frem til 1995 den nest høyeste stillingen etter høgskoledosent. I 1995 ble universitetene og høgskolene underlagt samme regelverk og uniforme krav om forskerkompetanse på doktorgradsnivå for alle førsteamanuensisstillinger ble innført, mens høgskoledosent som en stilling mellom førsteamanuensis og professor ble utfaset fra 2006. Den tidligere førsteamanuensisstillingen ved høgskolene ble i praksis videreført som den nye stillingen førstelektor. Kravet om forskerkompetanse på doktorgradsnivå ble ikke gitt tilbakevirkende kraft for allerede ansatte førsteamanuenser. Førsteamanuenser ved universitetene fikk fra 1993 mulighet til å søke personlig opprykk til professor etter kompetanse; fra 1995 fikk førsteamanuenser ved høgskolene også denne muligheten.
Dagens førsteamanuensisstilling oversettes til engelsk som associate professor, og tilsvarer generelt den amerikanske stillingsbetegnelsen associate professor og den britiske stillingsbetegnelsen senior lecturer.
Historie
Førsteamanuensis (tidligere skrevet kalt 1ste Amanuensis, første Amanuensis og 1. amanuensis) ble innført i andre halvdel av 1800-tallet som en litt høyere variant av stillingen amanuensis, og det ble opprinnelig ikke skilt så sterkt mellom stillingene. Forskjellen var primært av lønnsmessig art. Opprinnelig ble stillingen amanuensis og dermed også førsteamanuensis bare brukt ved universitetet. Begge var underordnede stillinger, og innføringen av en førsteamanuensisstilling var omstridt ved universitetet. I debatter i Stortinget ble det sagt at «en første Amanuensis kunde umulig erstatte en Professor, da han manglede den nødvendige Autoritet». Frem til midten av 1900-tallet ses tittelen førsteamanuensis sporadisk brukt, men det var først i 1950-årene at førsteamanuensisstillingen begynte å bli en viktig del av den vitenskapelige stillingsstrukturen ved landets universiteter og vitenskapelige høyskoler. Stillingen var den tredje høyeste vitenskapelige stillingen etter professor og dosent. Ikke alle universitetene hadde førsteamanuensisstillinger, og førsteamanuensisstillingen var frem til 1990-årene et mindre markant innslag i stillingsstrukturen enn amanuensis og andre «grunnstillinger». Lenge ble akademiske stillinger delt i tre hovedgrupper, professor-/dosentgruppen (toppstillinger), mellomstillinger og rekrutteringsstillinger, der førsteamanuensis inngikk i mellomgruppen sammen med grunnstillingen amanuensis. Stillinger på dette nivået ble normalt utlyst som amanuensis, mens førsteamanuensis primært var en opprykksstilling. Fra siste del av 1900-tallet ble «førstestillinger» i økende grad forstått en egen gruppe, over mellomgruppen og under dosentnivået.
I etterkrigstiden begynte distriktshøgskolene og de andre høgskolene etterhvert å delvis kopiere stillingsstrukturen fra universitetene (med noen unntak; bl.a. hadde ikke høgskolene rett til å bruke professortittelen før i 1995). Førsteamanuensis ble dermed også brukt som opprykksstilling for amanuensis ved distriktshøgskolene og lektor (høgskolelektor) ved de andre høgskolene. Opprykk til stilling som førsteamanuensis skjedde etter forskjellige regelverk ved universitetene og høgskolene, og det var ikke krav om doktorgrad eller forskningsnivå på doktorgradsnivå ved høgskolene. I stedet ble det ved høgskolene lagt vekt på ren ansiennitet innen undervisning. Hernesutvalget (NOU 1988:28) foreslo å definere stillingen som en undervisningsstilling og endre stillingsbetegnelsen fra førsteamanuensis til førstelektor, og samtidig innføre en ny stilling plassert over den eksisterende førsteamanuensisstillingen, kalt assosiert professor (jf. associate professor i USA) med krav om doktorgradsnivå. Etter utvalgets forslag ville eksisterende førsteamanuenser ved alle institusjoner kunne søke om opprykk til assosiert professor etter kompetansebedømmelse, eller bli innplassert som førstelektorer. Forslaget ble ikke vedtatt i denne formen. I 1995 ble universitetene og høgskolene underlagt den felles lov om universiteter og høgskoler, og dagens krav om forskerkompetanse på doktorgradsnivå uavhengig av institusjon ble innført. Samtidig ble det fra 1995 innført en ny stilling som førstelektor som i praksis var en videreføring av førsteamanuensisstillingen ved høgskolene, der vekten ble lagt på pedagogisk kompetanse. Stillingen førsteamanuensis har siden 1990-årene blitt forstått som likeverdig med associate professor i det amerikanske stillingssystemet, og blitt oversatt med denne betegnelsen. Gjennom innføringen av uniforme krav til vitenskapelig kompetanse på doktorgradsnivå ble førsteamanuensis fra 1995 også regnet som likeverdig med forsker II (seniorforsker) i instituttsektoren, som lenge hadde hatt et slikt krav.
Hierarki faset inn fra 1995
«Mobilitet på tvers» i figuren viser til at de formelle utdannings- og vitenskapelige kompetansekravene er de samme og at det er mulig å veksle mellom stigene fordi man har den samme vitenskapelige kompetansen, ikke til at den enkelte ansatt har en ubetinget rett til omgjøring av egen eksisterende stilling. Mobilitet vil normalt skje ved søknad på ny stilling, eller ved kallelse i professor II-stillinger. Eksempelvis vil en førsteamanuensis ha den vitenskapelige kompetansen som kreves for å bli ansatt som seniorforsker (forsker II) og omvendt; det er også mulig å ha stillinger i begge stigene samtidig, mest typisk som forsker I og professor II. En stor andel forskere med professorkompetanse er tilkjent professorkompetansen ved et universitet.
Utvikling fra andre halvdel av 1900-tallet
Ikke alle universiteter brukte samme hierarki. Ved noen universiteter ble f.eks. ikke førsteamanuensisstillingen brukt i 1970-årene. Det fantes en rekke spesialiserte titler (av typen prosektor, geolog, sjefpsykolog og lignende). Den første figuren gir dermed et bilde av den relative plasseringen av de mest typiske stillingene i andre halvdel av 1900-tallet, før 1985. Dosentstillingen fylte før 1985 den funksjonen som er definert som R3 i rammeverket, mens førsteamanuensis tradisjonelt ble forstått som opprykksstilling innen amanuensisgruppen med krav til en viss forskningserfaring, men ikke nødvendigvis doktorgrad og klart under dosentnivået som gjerne ble regnet som forskningsarbeid tilsvarende to doktorgrader. Etter 1985 hadde ikke Norge noen egentlig stilling på R3-nivået, men førsteamanuensisstillingen har i praksis overtatt denne funksjonen i hierarkiet i tråd med at kravene til og konkurransen om disse stillingene ble skjerpet fra 1990-årene, og at stillingen da ble definert som den nest høyeste stillingen i stedet for den tredje høyeste stillingen. Formalkravet til førsteamanuensis (vitenskapelig kompetanse på doktorgradsnivå) er likevel lavere enn kravene til R3-stillinger i andre land.
Kompetansekrav
Grunnlaget for ansettelse i stillingen ved institusjoner under lov om universiteter og høyskoler er forskrift om ansettelse og opprykk i undervisnings- og forskerstillinger § 1-4, som slår fast at kravet er Innen kunstneriske fag er kravet i stedet Disse fem kvalifiseringsveiene er likestilt. Ofte blir de tre vitenskapelige kvalifiseringsveiene mindre formelt omtalt som «doktorgrad eller tilsvarende kompetanse», «doktorgradsnivå» eller upresist bare som «doktorgrad» (som da er å forstå som et kompetansenivå som viser til norsk doktorgrad eller tilsvarende kompetanse). Det er imidlertid ikke et krav å ha en grad betegnet som doktorgrad, og det er heller ikke slik at en hvilken som helst grad betegnet som doktorgrad kvalifiserer for stillingen; det avgjørende er at graden/kompetansen er norsk doktorgrad eller anerkjent som likeverdig med dette.
Det kompetansenivået man må inneha som førsteamanuensis betegnes i forskriften som førsteamanuensiskompetanse. Det kompetansenivået man må inneha for å ha stilling som førsteamanuensis eller førstelektor betegnes med samlebetegnelsen førstestillingskompetanse. Man kan oppnå førsteamanuensiskompetanse på grunnlag av forskriften ved å avlegge norsk doktorgrad, eller ved å avlegge utenlandsk grad på tilsvarende nivå, eller ved å bli erklært kompetent til stilling som førsteamanuensis (førsteamanuensiskompetent) av sakkyndig komité i forbindelse med søknad på utlyst slik stilling eller etter opprykkssøknad. Det sistnevnte er spesielt vanlig i humanistiske og samfunnsvitenskapelige fag, hvor det er mer vanlig at forskere ikke har formell doktorgrad (særlig personer utdannet før Bolognaprosessen); samtidig er det viktig å merke seg at nivået på grader betegnet som «doktorgrad» varierer sterkt i tid og sted, og at tidligere tiders grader som f.eks. lisensiatgrad og magistergrad holdt et nivå fullt på høyde med grader betegnet som doktorgrad/ph.d. i dag og grader betegnet som doktorgrad i andre land (eksempelvis USA, Storbritannia (PhD) og Tyskland). Også en del hovedfag, f.eks. den gamle cand.real.-graden, holdt et høyt forskningsmessig nivå som godt kunne tilsvare nivået på grader betegnet som doktorgrad i andre land. Forskrift om ansettelse og opprykk i undervisnings- og forskerstillinger stiller ikke bestemte krav til hvilken grad man skal ha for ansettelse som førsteamanuensis, idet det er de akademiske publikasjonene som legges til grunn; en norsk doktorgrad innebærer at man automatisk oppfyller kravet til tilstrekkelige publikasjoner. Er man først erklært kompetent som førsteamanuensis ved en institusjon gjelder dette ved alle andre institusjoner under lov om universiteter og høyskoler, jf. f.eks. forskriftens § 2-3(5). Det er ingen forskjell på kompetansenivået til personer med formell grad betegnet som doktorgrad (norsk eller utenlandsk) i forhold til personer som er tilkjent tilsvarende kompetanse av sakkyndig utvalg.
Det kompetansenivået som forskriftens § 1-4 legger til grunn, dvs. norsk doktorgrad eller tilsvarende kompetanse, betyr innen de fleste fag i dag at man har publisert vitenskapelig arbeid som i omfang samlet tilsvarer fire fagfellevurderte artikler av full lengde som man er eneforfatter eller hovedforfatter av, som er et vanlig omfang for en doktorgrad innen de fleste fag. I praksis er det ofte nødvendig å ha et høyere kompetansenivå enn dette minstekravet for å bli ansatt i utlyste førsteamanuensisstillinger, særlig ved de mest sentrale universitetene, fordi konkurransen om slike stillinger ofte kan være stor ved de mest attraktive institusjonene. Ved opprykk og kompetansebedømmelse legges kun minstekravet til grunn.
I dag er førsteamanuensis den nest øverste vitenskapelige stillingen, etter professorer. Tidligere fantes det ved norske universiteter den vitenskapelige stillingen som dosent, som var plassert umiddelbart under professorer og over førsteamanuenser. Selve tittelen dosent ble gjeninnført i 2006 som en opprykksordning fra førstelektor, men har i dag et annet innhold og inngår ikke i det vitenskapelige stillingshierarkiet, men i et parallelt hierarki basert på pedagogiske kvalifikasjoner.
Personer som er fast ansatt som førsteamanuensis kan etter forskriftens § 2-1 få opprykk til stilling og tittel som professor dersom de blir tilkjent professorkompetanse av en sakkyndig komité i det faget de er ansatt som førsteamanuensis i. Dette kan enten skje ved søknad på utlyst professorat ved egen eller annen institusjon (dvs. uavhengig av om de får stillingen), eller gjennom søknad om opprykk ved institusjonen hvor de er ansatt. Frem til 2010 ble opprykkssøknader sendt gjennom en nasjonal opprykksordning, som utnevnte komitéen. Fra 2010 utnevner institusjonene selv komitéen.
Tilsvarende kan ansatte amanuenser, høyskolelektorer og universitetslektorer etter forskriftens § 2-3 søke opprykk til stilling som førsteamanuensis når de oppnår slik kompetanse. Det gis automatisk opprykk uten bedømmelse dersom søkeren har avlagt norsk doktorgrad, utenlandsk doktorgrad godkjent som likeverdig med norsk doktorgrad, eller dersom søkeren har blitt erklært kompetent til stilling som professor, høyskoledosent eller førsteamanuensis av sakkyndig utvalg på sitt fagområde ved institusjon under lov om universiteter og høyskoler (eksempelvis ved søknad på stilling ved annen institusjon, uavhengig av om søkeren fikk stillingen), jf. § 2-3(5). Det oppnevnes sakkyndig utvalg for å vurdere opprykkssøknader fra søkere som ikke allerede har avlagt doktorgrad eller blitt erklært kompetente til stilling som førsteamanuensis (ev. professor eller høyskoledosent), tilsvarende fremgangsmåten ved professoropprykk. Søkerens publikasjoner og kompetanse ellers danner da grunnlaget for vurderingen. Minst et av komitémedlemmene må ha kompetanse over førstestillingsnivå, og de øvrige må ha førsteamanuensiskompetanse, jf. § 2-3(4).
Den norske stillingen førsteamanuensis er sammenlignbar med den amerikanske stillingsbetegnelsen Associate Professor og den tradisjonelle tyske außerordentlicher Professor (den som innehadde en lærestol ble betegnet som ordentlicher Professor eller Ordinarius). På engelsk brukes oversettelsen Associate Professor.
Universitetslektor/høyskolelektor er tilsvarende stillinger i Danmark og Sverige (i Norge er dette stillinger plassert under førsteamanuensis).
Førsteamanuensis II brukes noen ganger om førsteamanuenser med deltidsstillinger (som regel 20 %), tilsvarende professor II.
Den som har kompetanse som førsteamanuensis er også kvalifisert for stillingen forsker SKO 1109 (som tilsvarer førsteamanuensis). Denne stillingen blir også betegnet som seniorforsker.
Personer som har kompetanse som førsteamanuensis, eller en vitenskapelig produksjon som reelt sett tilsvarer slik kompetanse, kan ikke ansettes som stipendiater.
Birger Gunvaldsen
Birger Fredrik Gunvaldsen (1930–2001) var en norsk offiser. Han tjenestegjorde 40 år i Hæren, og nådde oberstløyntnants grad.
Gunvaldsen ble uteksaminert fra Befalsskolen for Infanteriet i 1950, Krigsskolen i 1954 og Stabsskolen i 1965.
Han tjenestegjorde i utlandet i flere omganger. Gunvaldsen var sersjant i Tysklandsbrigaden i 1952, var ved den dansk/norske batljonen i Gaza i 1962, og var bataljonssjef for kontingent X i Norbatt i Libanon fra november 1982 til mai 1983. I Norge var han sjef for Befalsskolen for infanteriet i Sør-Norge 1975–1978, og deretter sjef for Befalsskolens høyeste avdeling på Heistadmoen. Etter Libanon tjenestegjorde Gunvaldsen i Kristiansand som stabssjef ved Infanteriregiment nr. 7, før han de siste fem år før pensjonisttilværelsen var stabssjef ved Distriktskommandoen 1985–1990.
Birger Gunvaldsen var tildelt Großes Silbernes Ehrenzeichen, FN-medaljen for Gaza og Forsvarsmedaljen med tre stjerner.
Statute in Restraint of Appeals
Statute in Restraint of Appeals (24 Henry VIII. c. 12) var en lov som ble vedtatt av Det engelske parlamentet 7. april 1533, i den dobbelte hensikt å tillate erkebiskopen av Canterbury Thomas Cranmer å oppløse kong Henrik VIIIs ekteskap med dronning Katarina uten at dette kunne påankes til paven, og å ydmyke paven generelt.
Matteo Nana
Han markerte seg for første gang i internasjonal sammenheng i 1993, da han kom på fjerdeplass i super-G under junior-VM i alpint 1993|junior-VM i italienske Monte Campione. Bare to år senere debuterte han i verdenscupen, der han til tross for sine kvaliteter som allroundalpinist konsentrerte seg om disiplinene slalåm og storslalåm.
Nana utviklet seg raskt i skyggen av Alberto Tomba til en av de beste slalåmkjørerne på det italienske landslaget. I sesongen 1996/97 plasserte han seg blant de 10 fremste i tre renn på rad. I storslalåmrennet i Alta Badia kom han på pallen for første gang i løpet av karrieren. Under det følgende verdensmesterskapet ble han nest beste italiener i slalåm med en 15.-plass, i storslalåm ble han nr. 18.
Statute in Restraint of Appeals
Loven
Utkastet til loven ble forfattet av Thomas Cromwell på vegne av kong Henrik, og innledet den politiske prosessen som effektivt overførte den katolske kirkes makt til kongen, hans rådgivere og regjering. Året før hadde kong Henrik forbudt visse utbetalinger fra England til paven i Roma.
Matteo Nana
Deretter uteble toppresultatene i verdenscupen. Under OL 1998 i Nagano ble han beste italiener med en 11.-plass i slalåm og 15.-plass i storslalåm. Under VM 1999 i Vail/Beaver Creek kom han på 12.-plass i storslalåm.
Statute in Restraint of Appeals
Loven
Loven forbød alle anker til paven som vedrørte saker om ekteskapelige forhold og testamenter. Den gjorde kongen til høyeste rettslige instans i England, Wales og engelske besittelser. Dette ble oppnådd ved å hevde at England var et keiserdømme (empire), og vise til tidligere konger i området med navns nevnelse av Edvard I, Edvard III, Rikard II og  Henrik IV.
Matteo Nana
Sesongen 1999/00 oppnådde han igjen nye pallplasseringer, blant annet da han ble tredjemann i slalåmrennet i Vail.
Statute in Restraint of Appeals
Loven
Loven gjorde det forbudt å akseptere pavelig autoritet eller å følge pavelige befalinger. Den ble fulgt året etter av den første Act of Supremacy.
Referanser
<References />
Digestif
En digestif er en drink, nesten alltid alkoholholdig og liten, som inntas på slutten av et måltid. Den tradisjonelle oppfatningen er at dette bidrar til bedret fordøyelse av maten. De har gjerne en høyere alkoholprosent enn drikker som serveres som aperitifer.
Skikken med å drikke en digestif er mange steder på vei ut på grunn av at strengere regler mot promillekjøring gjør det risikabelt å drikke sterkt drikke på slutten av måltidet.
Fenway Park
Fenway Park er et baseballstadion i Boston, bygget i 1912 og er slik det eldste stadionet som er i bruk i Major League Baseball. Banen er hjemmebane for laget Boston Red Sox. Tilskuerkapasitet er i dag på litt over 38 000.
Badminton under Sommer-OL 2008 – Singel kvinner
Dette er resultatene fra kvinnenes singelturnering i badminton fra Sommer-OL 2008 som gikk i Beijing University of Technology Gymnasium i Beijing.
Turneringen var en knock-out-turnering der kampene gikk over best av tre games. Hvert game gikk til 21, og en spiller måtte vinne med to poeng for å ta gamet. Det ble gjort en seeding av de åtte beste spillerne som ble plassert i de forskjellige seksjonene for å ikke møte hverandre før en eventuell kvartfinale. De andre 32 spillerne ble plassert gjennom trekning.
Turok: Dinosaur Hunter
Turok: Dinosaur Hunter er et førsteperonsskytespill, som kom ut i 1997. Det ble utviklet av Iguana Entertainment og gitt ut av Acclaim Entertainment. Spilleren tar på seg rollen som Turok, en kriger som må stoppe Campaigner fra å ta over universet med et urgammel våpen.
Spilleren kan utforske de store jungel-baserte nivåene ved å hoppe, svømme, klatre, krype eller løpe. En av spillerens hovedmål er å finne deler av en relikvie kjent som Chronoscepter, og det finnes en brikke på hvert nivå. Ved å utforske nivåene kjemper spilleren mot en rekke forskjellige fiender som krypskyttere, medlemmer av en urbefolkning, dinosaurer, demoner og insekter. Spilleren får tilgang til 13 forskjellige våpen, pluss Chronoscepter, alt fra kniv og pil og bue til langt mer høyteknologiske våpen. Alle våpen unntatt kniven krever ammunisjon, som kan plukkes opp etter døde fiender. Når spilleren er ved full helse, leser måleren 100.
Men måleren faller nedover mot 0, etter hvert som karakteren blir truffet av fiender eller får andre problemer. Men spilleren kan samle opp poeng spredt over nivåene som kan øke spillerens helse. Spilleren får kontroll over en karakter kalt Turok, en indianer, som møter en rekke skapninger, fra dinosaurer til romvesener i løpet av sin ferd. En ond over-herre kjent som "Campaigner" er på jakt etter en gammel gjenstand kjent som Chronoscepter, et våpen så kraftig at det ble ødelagt for å hindre at våpenet falt i gale hender. Turok lover å finne Chronoscepters åtte biter.
Gater i Hønefoss
Gater i Hønefoss er ei alfabetisk liste over alle gater som ligger innenfor de gamle bygrensene til den tidligere bykommunen Hønefoss, nå del av Ringerike kommune i Viken fylke. Nedenfor listes 62 gater og veier, skrevet slik navnene framstår i kartverkene. Til hvert av dem er det knyttet opp en egen, kort artikkel.
Kristian Albert Christiansen
Kristian Albert Christiansen (født 1. januar 1888 i Larvik, død 10. oktober 1966) var en stortingsrepresentant (Ap).
Han var på Stortinget i periodene 1928–1930, 1933–1936 og 1937–1945. Christiansen var medlem av bystyret i Larvik 1920-40, 1945-59 og av formannskapet 1945–1956. Han var varaordører i flere perioder i årene 1923-1953 og ordfører 1953–1955. Christiansens barndomshjem var Tordenskjolds gate 17 på Torstrand.
Münchhausens syndrom by proxy
Münchhausens syndrom by proxy («Münchausens syndrom ved stedfortreder»), forkortet MBP, er en psykiatrisk forstyrrelse der en omsorgsperson skaper falske symptomer hos et annet menneske ved å påføre det sykdom eller skade for å tilfredsstille sine egne indre behov. Offeret er som regel barnet til personen som dermed får oppmerksomhet og sympati som lidende forelder.
Det skotske lavlandet
Det skotske lavlandet (engelsk: Scottish Lowlands, skotsk gælisk: a' Ghalldachd, «den ikke-gæliske regionen») er en vanlig betegnelse på de deler av Skottland som ikke inngår i det skotske høylandet. Grensen mellom høy- og lavland, Høylandsforkastningen, ligger langs en linje mellom Stonehaven og Helensburgh. Navnene kan gi galt inntrykk; deler av lavlandet er ikke lavtliggende, mens noen områder i høylandet, som Islay, er lavtliggende. Begrepet brukes særlig innen studiene av historie og genealogi, mens man innen geografi heller skiller mellom høyland, Central Belt og Southern Uplands.
Münchhausens syndrom by proxy
Syndromet er i slekt med Münchhausens syndrom og har navn etter baron von Münchhausen, en figur fra boken Baron von Münchhausens vidunderlige historier og eventyr (1785) av Rudolf Erich Raspe, basert på skrønene adelsmannen med samme navn fortalte om sitt eget liv.
Det skotske lavlandet
Skillet mellom høylandet og lavlandet er like myke kulturelt og språklig. Forfatteren Robert Louis Stevenson (1850-1894) skrev at Skottland kan ikke defineres, da det «ikke et forent land, unntatt på kartet». «Det er to språk, mange dialekter, utallig former for pietet, og talløse lokale patriotisme og fordommer, deler av oss selv er mer adskilt enn det ytterpunktene øst og vest av det store kontinentet Amerika.»
Lavlandet omfatter de tradisjonelle grevskapene Ayrshire, Berwickshire, Clackmannanshire, Dumfriesshire, East Lothian, Fife, Kinross-shire, Kirkcudbrightshire, Lanarkshire, Mid-Lothian, Peeblesshire, Renfrewshire, Roxburghshire, Selkirkshire, West Lothian og Wigtownshire.