cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pansret ingeniørkompani
Pansret ingeniørkompani, eller PingKp, er et kompani som hører inn under Ingeniørbataljonen. Den vesentligste enheten i et slik kompani er stormingeniører oppsatt på pansret personellkjøretøy samt spesialpanservogner som i fellesskap skal løse ingeniørrelaterte oppgaver knyttet til minerydding, eksplosivsøk, hinderkonstruksjon samt utbedring av traséer. I Norge finnes det per dags dato tre pansredeingeniørkompanier, hvorav to er plassert i Skjold garnison mens kompani 3 er plassert i Rena leir.
PingKp 3 er til daglig organisatorisk underlagt Ingeniørbataljonen i Skjold garnison, men er lokalisert i Rena leir som en del av HurtigReaksjonsStyrke-miljøet (HRS) som støtter Telemark bataljons (TMBN) operasjoner. Kompaniet består utelukkende av vervet personell. Dette kompaniet har vært med i alle utenlandsoppdrag TMBN har deltatt i, i tillegg til innsetting av hele kompaniet i Irak i 2003.
Ane Carmen Roggen
Ane Carmen Stuve Roggen (født 16. september 1978 i Oslo) er en norsk sopran, dirigent, arrangør og journalist. Hun er yngre søster til jazzsangerinnen Live Maria Roggen og tvillingsøster til jazzsangerinnen Ida Roggen.
Utdanning
Roggen studerte musikk ved musikklinja på Foss videregående skole der hun tok Examen artium i 1994. Hun tok en Mastergrad i Musicology ved Universitetet i Oslo, med hovedoppgaven Wayfaring voices : discursions into black vocal style in a Norwegian context (2008). Hun har også studert ved CUNY Graduate Center, New York og Universidad de Guanajuato, Guanajuato, Mexico (2000-01).
Karriere
Roggen har vært produsent for Rikskonsertene, og ble vel kjent i Norge da hun med sanggruppen Pitsj gav ut albumet Pitsj (2006), som ble spilt inn i studioene til The Real Group med produsenten Anders Edenroth, etterfulgt av suksess i NRK-konkurransen «Kjempesjansen». Pitsj var da hennes tvillingsøster Ida, Tora Augestad, Anine Kruse og Benedikte Kruse. Seinere erstattet Anja Eline Skybakmoen Tora Augestad. Roggen ble med i vokalgruppen «Quattro Stagioni» på albumet Nowell Sing We (2004) etterfulgt av et juleshow i 2006.
I 2018 ble hun daglig leder i Riksscenen.
Château de Chalus-Chabrol
Château de Chalus-Chabrol er en middelalderfestning i den franske kommunen Châlus i departementet Haute-Vienne. Festningen dominerer byen Châlus. Den består i dag av en frittstående sirkelrund borgtårn fra 1100-tallet og en boligbygning som ble reist en gang mellom 1000- og 1200-tallet, utvidet på 1600-tallet.
Festningen beskyttet tilgangen til Limoges fra sør og nord-sør-ruten mellom Paris og Spania, foruten også oldtidens øst-vest-rute som knyttet Middelhavet med Atlanterhavet. Festningen var også i sin tid tilknyttet César de Borja (drept 1507), en av den katolske kirkes kardinaler.
Château de Chalus-Chabrol har blitt listet som et historisk monument, monument historique, av det franske kulturdepartement siden 1925. Festningen var åpnet for besøkende fram til 2006, men ble solgt samme år og tilgang fra offentligheten er ikke lenger mulig.
Snu
Snu var en norsk humoristisk visegruppe som ble dannet i 1970 og som holdt sin siste konsert i 1977. Gruppen besto av Erling Bonde, Tom Mathisen og Jan Rodahl. Navnet Snu er et akronym for Snill norsk ungdom, et navn de opptrådte offentlig med. Gruppen spilte en viktig rolle i norsk musikkliv som forløperen til gjøglertrioen Prima Vera.
Første plate
Debutalbumet Grov handel fra 1973 var et konsertopptak fra i Chateau Neuf 11. desember 1972 mellom hvert kutt ble det fortalt mer eller mindre bløte vitser, men det var også gitt plass for noen seriøse viser, bl.a. tonesettinger av dikt skrevet av Arne Paasche Aasen og Herman Wildenvey. Trioen fikk musikalsk hjelp av Thor Andreassen på trommer, Pete Knutsen på gitar og bass, Per Ole Hagen på fløyte, Jonas Fjeld på fløyte og munnspill og Hovin ungdomskor. Platen ble produsert av Stein Robert Ludvigsen.
Oppfølger og oppløsning
Oppfølgeren Bill. mrk «Snu» fra 1974 var et studioalbum med 16 viser. De fleste var komponert og sunget av Erling Bonde. Resultatet var en plate som hadde mer til felles med soloplatene til Bonde enn med konsertopptak som i Grov handel. Thor Andreassen deltok på trommer. Snu ble deretter oppløst. Bonde gikk solo. Mathisen jobbet litt med Jonas Fjeld Band og dannet deretter Prima Vera, mens Rodahl dro til Sverige.
Gjenforening
I 1981 feiret Bonde og Mathisen gruppens tiårsjubileum med en spesialsydd samleplate The Pest of «Snu». Innholdet var nye og gamle viser, side om side elleville parodier på radiopostene Etter skoletid («Etter skulketid») og Trafikk og musikk («Trafikk og tango»), samt harselering med Svensktoppen; albumet var dedikert Jan Rodahl med presiseringen at det var en farlig sykdom å gjøre svenske av seg. Ironisk (eller treffende) nok var samleplaten utgitt på et svensk plateselskap.
Tetrapod
Tetrapod kan blant annet vise til:
Nes prestegjeld (Hedmark)
Nes prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Hamar domprosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Nes kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Nes kirke.
Historikk
Á Nesi sókn har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Nes kirke, Ullinshofs kirkja á Nese, skal ha avløst en stavkirke fra 1000-tallet og antas å ha vært oppført like før 1250. Den er bygget av kalkstein i en slags anglo-normannisk gotikk og var opprinnelig en enskipet kirke (langkirke), men ble utvidet til korskirke rundt 1700. Nordre korsarm ble fullført i 1697 og den søndre i 1704. Det skal ha blitt brukt stein fra domkirkeruinene på Hamar til denne utvidelsen.
Prestegjeldet
Nes prestegjeld antas å gå tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
I Povel Huitfeldts Stiftsbok fra 1574-77 omtales to kirker i prestegjeldet:
Nes prestegjeld dannet grunnlaget for Nes formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.
Nes prestegjeld og dets sogn er nå en del av Ringsaker kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.
Kirkesogn
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:
Sogneprester i Nes
...
The Girl From Detroit City (album)
The Girl From Detroit City er et samlealbum med Suzi Quatro som ble gitt ut i 2014. Albumet inneholder tre nye låter; blant annet en cover versjon av Does Your Mother Know der Quatro har fått med seg Andy Scott og selvfølgelig tittelsporet som ble gitt ut på singel den 29. september.
Sporliste
CD1:
CD2:
CD3:
CD4:
Martin Jellinghaus
Han representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1968, hvor han tok bronse på 4 × 400 meter stafett.
Australia under første verdenskrig
I Australia ble utbruddet av første verdenskrig mottatt med entusiasme. Allerede før Storbritannia erklærte krig mot Tyskland hadde Australia lovet å støtte Imperiet. Etter krigsutbruddet begynte Australia umiddelbart å forberede tropper til utenlandstjeneste. Den første kampanjen Australia var del av var å invadere Tysk Ny-Guinea med den nyopprettede Australian Naval and Military Expeditionary Force. Samtidig ble 1. australske imperiestyrke (First Australian Imperial Force, forkortelse AIF) opprettet og trenet for utenlandsoppdrag.
AIF forlot Australia i november 1914. Deres første oppdrag var i Egypt for å beskytte Suezkanalen mot angrep fra Det osmanske riket. Tiden i Egypt ble preget av mye stillstand.
Tidlig i 1915 jobbet marineministeren Winston Churchill med en plan for å få Det osmanske riket ut av krigen. Planen besto av en landgang i Dardanellene ved Gallipoli-halvøya. Målet var å rykke frem til Konstantinopel og tvinge Det osmanske riket til å inngå fred. De australske troppene i Egypt ble slått sammen med de Newzealandske troppene i Australian and New Zealand Army Corps (ANZAC). Denne styrken landet ved Gallipoli fra 25. april 1915. De neste åtte månedene kjempet anzacene, sammen med britiske og franske allierte en bitter kampanje mot tyrkerne. Det var svært lite fremgang og det utviklet seg kjapt til skyttergravskrig med store tap på begge sider. De allierte hadde store problemer med forsyningene og evakuering av de skadede. Og da vinteren satte inn ble disse problemene forsterket. Styrken ble evakuert tilbake til Egypt i desember 1915.
I Egypt ble styrken forsterket med nye avdelinger fra Australia. Tidlig i 1916 ble det besluttet å sende AIFs infanteridivisjoner til vestfronten. Mesteparten av kavaleriavdelingene ble igjen i Egypt.
Størstedelen av det australske krigsbidraget, fokuserte på hæren, hvor det også ble sent marine og luftstyrker. Skvadroner fra Australian Flying Corps deltok i Midtøsten og ved vestfronten. Royal Australian Navy støttet Royal Navys operasjoner under hele krigen.
I løpet av krigen var spørsmålet om verneplikt et stridsspørsmål i Australia. Folkeavstemningen om verneplikt ble nedstemt to ganger. Australia var en av to stridene land som ikke hadde verneplikt under krigen.
Krigen kostet 60 000 australiere livet og mange fler var invalidisert og ute av stand til å jobbe. Tapene og den økonomiske kostnaden kom til å prege Australia i mellomkrigstiden. For mange Australiere ble Gallipoli-kampanjen sett på som fødestedet for den nye nasjonen. ANZAC-dagen er nasjonal helligdag i Australia og New Zealand.
Gilles Bertould
Gilles Bertould (født 16. mai 1949) er en fransk friidrettsutøver.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 1972, hvor han tok bronse på 4 × 400 meter stafett.
Lars Heikensten
Han hadde Riksbankens øverste stilling i perioden 13. juni 2003 til 1. januar 2006, og satt før dette som visesentralbanksjef fra 1995.
Han overtok stillingen som sentralbanksjef etter Urban Bäckström.
Per 2018 var han Nobelstiftelsens administrerende direktør.
Timur Mirosjnytsjenko
Timur Valerijovytsj Mirosjnytsjenko (ukrainsk: Тімур Валерійович Мірошниченко, født 9. mars 1986 i Kyiv i daværende Ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk) er en ukrainsk tv-programleder, journalist og mediepersonlighet. Han jobber for den ukrainske allmennkringkasteren Suspilne og var programleder for Eurovision Song Contest 2017. Fem år senere gjorde han seg bemerket da han kommenterte Eurovision Song Contest fra et bomberom i Kyiv, på grunn av den pågående russiske invasjonen av landet.
Bakgrunn
Mirosjnytsjenko ble født 9. mars 1986 i Kyiv. Som student var han medlem av KVNs studentlag. Han begynte tv-karrieren i 2005, da han kommenterte Junior Eurovision Song Contest 2005 — den første utgaven av konkurransen som ble overført i Ukraina. To år senere ble han også kommentator for Eurovision Song Contest og har kommentert alle utgaver siden – med unntak av i 2017, da han var programleder for konkurransen. I tillegg til Eurovision Song Contest 2017, har han vært programleder for Junior Eurovision Song Contest to ganger: i 2009 sammen med Ani Lorak og Dmytro Borodin; og i 2013 sammen med Zlata Ohnjevitsj. Han har også ledet programmer som Eurovision Dance Contest og Eurovision Young Musicians.
I 2022 gjorde han seg bemerket verden over da han kommenterte Eurovision Song Contest fra et bomberom på et hemmelig sted i Kyiv. Årsaken var den pågående krigen med Russland. Ukraina vant konkurransen takket være et rekordhøyt antall seerpoeng.
Utenom Eurovision har han vært programleder for undervisningsprogrammet Як це? (Hvordan er det?) og ungdoms-talkshowet Studio 5, begge på allmennkringkasteren Suspilne.
Viktoryja Azarenka
Viktoryja Fjodarawna Azarenka (belarusisk: Вікторыя Фёдараўна Азарэнка, Азаранка russisk: Виктория Азаренко – Viktorija Azarenko; født 31. juli 1989 i Minsk) er en belarusisk tennisspiller.
Azarenka har vunnet tre Grand Slam-titler. Sammen med Maks Mirny vant hun mixeddoublefinalen i US Open i 2007. De beseiret Leander Paes fra India og Meghann Shaughnessy fra USA med 6-4, 7-6 i finalen. I Australian Open 2012 gikk hun for første gang helt til finalen i en Grand Slam-turnering, der hun slo Marija Sjarapova 6–3, 6–0. Med denne seieren overtok hun samtidig Caroline Wozniackis plass på toppen av tennisens verdensranking.
Azarenka spilte med Shahar Peer fra Israel i damedoublefinalen i Grand Slam-turneringen Australian Open 2008. De tapte til søstrene Aljona og Kateryna Bondarenko fra Ukraina.
Tidslinje resultater Grand Slam-turneringer
OBS: Lenkene i tabellene går til Wikipedia på engelsk
Den store utskiftningen
Den store utskiftningen, også omtalt som det store befolkningsskiftet, utskiftningsteorien, folkeutbyttet, den store utskiftelsen og liknende (etter fransk le grand remplacement og engelsk The Great Replacement eller The Great Replacement Theory), er en høyreekstrem og rasistisk konspirasjonsteori om at det føres en bevisst politikk for å erstatte den etnisk hvite befolkningen i Europa og i USA med ikke-europeiske innvandrere og deres etterkommere. Ifølge teorien vil det hemmelige komplottet føre til at den opprinnelige befolkningen og den tradisjonelle kulturen forsvinner.
Begrepet og ideene er formulert i pamfletten Le Grand Remplacement fra 2011, skrevet av den franske, nasjonalistiske forfatteren Renaud Camus. Teorien har røtter i eldre, antisemittiske forestillinger om at jøder blir i flertall i ikke-jødisk samfunn og overtar makten, men gjelder i dag ulike folkegrupper og forhold. Europeiske konspirasjonsteoretikere frykter at muslimer fra Midtøsten, Afrika og Asia vil overta, i USA skal trusselen særlig komme fra afroamerikanere og latinamerikanske innvandrere og deres barn.
Betegnelsene «folkemord ved utskifting» (engelsk: genocide by substitution) eller «folkemord på hvite» (engelsk: white genocide) brukes også. På svensk brukes til dels uttrykket folkutbyte («etnisk erstatning») som tidligere har vært brukt i betydningen «migrasjon», men har endret mening til «erstatning» eller «utskifting».
Identitærbevegelsen i Østerrike og Tyskland har siden rundt 2012 fremmet konspirasjonsteorien og fremstiller seg selv som den siste generasjon som kan stanse «den store utskiftingen» ; de anser med det seg selv som vestens redningsmenn. Identitærebevegelsen har popularisert konspirasjonsteorien og de hevder at utvandring (remigration) av personer med utenlandsk opphav er nødvendig for å avverge utskiftingen. Retorikken om den store utskiftingen har blitt overtatt av kulturelle og rasistiske nasjonalister.
Siden flyktningkrisen i Europa i 2015 har konspirasjonsteorien tilskyndet diskursen på den ytterliggående høyresiden. Viktig innslag i narrativet har vært antakelser om mislykket integrering og kvasi-vitenskapelige forestillinger om uforenlige kulturer. Teorien har også blitt fremmet av ledende politikere som statsministrene Viktor Orbán i Ungarn og Róbert Fico i Slovakia.
Den høyreekstreme terroristen som drepte 51 muslimer i et moskéangrep på New Zealand i 2019, kalte sitt «manifest» nettopp The Great Replacement.
Fra 2005 har «Eurabia» betegnet en liknende konspirasjonsteori om at europeiske og muslimske politikere vil «arabisere» Europa og erstatte den etnisk hvite befolkningen med arabere. Teorien har blitt støttet av rasister som Anders Behring Breivik.
Teori
Camus har beskrevet «masseinnvandringen» til Frankrike som en «invasjon» og at den historiske kulturnasjonen er «kolonisert» gjennom en «befolkningsoverføring». Immigrasjonen av «fremmedkulturelle», fødselsoverskuddet i disse gruppene og synkende fødselstall blant hvite har ført til en demografisk forandring. Den gamle flertallsbefolkningen vil bli en minoritet i sitt eget område, og til sist vil tradisjonelle, vestlige verdier og samfunn forsvinne, ifølge Camus.
Identitærbevegelsen og andre ytterliggående høyreaktører fremhever fallende fødstall blant «innfødte», innvandring og aldrende befolkning. Martin Sellner, leder for identitærbevegelsen i Østerrike, fremholder at fødselsratene i Østerrike går nedover samtidig som folketallet stiger. Identitærbevegelsen fremmer påstander om at østerrikerne snart vil forsvinne som folk fordi det fødes for få barn; dette understøttes av statistikk over fødselsrate blant østerriksk-fødte kvinner sammenlignet med tyrkisk-fødte. Identitiærbevegelsen er kritiske til framprovosert abort. Sellner mener at «abort» er et misvisende begrep og at det burde hete «infanticid» på ufødte.
Analyse av teorien
Kritikerne av utskiftningsteorien påpeker at Frankrike og USA i århundrer har vært preget av stort etnisk og kulturelt mangfold og at Camus' retorikk fortegner virkeligheten, konstruerer konflikter og skaper rasehat. De vil også hevde at det ikke finnes en global elite som samordner politikken for å oppnå «verdensherredømme», og at ansvarlige politikere ikke har en egeninteresse i å «islamisere» eller ødelegge vestlige demokratier.
Ifølge den svenske medieforskeren Mattias Ekman brukes denne konspirasjonsteorien strategisk av ytterliggående politiske aktører på høyresiden for å spre frykt i befolkningen, ved å utnytte sosial eller økonomisk usikkerhet og ved å basere seg på forestillinger om etnisk homogenitet. En tilsynelatende mer sivilisert versjon av teorien brukes ifølge Ekman av vanlige politikere på høyresiden. «Den store utskiftningen» ble tatt i bruk strategisk som et alternativ til eldre, utdaterte og stigmatiserte begreper. Østerrikeren Martin Sellner uttalte at begrepet er på en klar og tydelig måte beskriver hva som i realiteten ligger bak islamisering, infiltrasjon, utelandsk vold og så videre, og at begrepet virker samlende fordi det gir et klart bilde av fienden. Sellner uttalte at planen var å gjøre begrepet populært i alle patriotiske miljøer og la det inngå i hverdagslig bruk, deretter mente han at begrepet ville gli inn debatter i media.
Mattias Ekman beskriver den store utskiftningen som en systemisk konspirasjonsteori. En systemisk (engelsk: systemic) konspirasjonsteori innbefatter forestillinger om konspirasjoner med vidtrekkende målsettinger, for eksempel politisk eller økonomisk kontroll over et territorium. Slike skiller seg fra konspirasjonsteorier om enkelthendelser, som drapet på John F. Kennedy. Forestillingen om «den store utskiftningen» varierer litt fra land til land. Denne konspirasjonsteorien er knyttet til en lang forhistorie på den ytterliggående høyresiden.
Innvandringsmotstand og vold
Utskiftningsteorien fikk først støtte fra ytterliggående innvandringsmotstandere. Siden er ideen også blitt godtatt av mer moderate og nasjonalkonservative grupper og blitt tatt inn et bredere politisk ordskifte.
I USA har konspirasjonsteorien spredt seg til den polariserte «kulturkrigen» om verdier, moral og livsstil. Konservative, hvite republikanere og mediekommentatorer rettet kritikk mot Det demokratiske partiet og «venstrevridde» liberalere for deres «forræderiske» befolkningspolitikk. Blant annet har programlederen Tucker Carlson i FoxNews en rekke ganger gjentatt konspirasjonsteorien om politikere som ønsker å bytte ut den tradisjonelle velgermassen av europeisk-ættede amerikanere med «velgere fra den tredje verden». Under Unite the Right rally, en høyreorientert demonstrasjon i Charlottesville i 2017, var de amerikanske nasjonalistenes kamprop You will not replace us! («Dere skal ikke få erstatte oss!», forkortet YWNRU) og Jews will not replace us! direkte inspirert av utskiftningsteorien.
Konspirasjonsteorien har særlig sterkt påvirket hvit makt-bevegelsen som mener at «den hvite rasen» er overlegen andre og at «raser» og kulturer bør holdes atskilt. Amerikanske nynazister og rasister nærer forestillinger om et politisk «rasesvik» i befolkningsutviklingen i USA og anser folk med afrikansk eller latinamerikansk opphav som fiender.
Tilhengerne av «hvit overlegenhet» (engelsk: white supremacy) i USA og Europa hevder det tradisjonelle, «hvite» majoritetssamfunnet er utrydningstruet, og at en «rasekrig» mellom etniske grupper i vestlige land er uunngåelig. Mange innvandringsmotstandere ønsker tvungen tilbakesending og utvandring (remigrasjon) av «etnisk fremmede». De mest ekstremistiske fanatikerne betrakter også henrettelser og folkemord som nødvendig i «overlevelseskampen».
Renaud Camus har ikke direkte oppfordret til voldelig aktivisme. Hans teori om «den store folkeutskiftningen» har likevel motivert unge, radikaliserte menn til terrorhandlinger. Brenton Tarrant, terroristen som drepte 50 mennesker i Christchurch-massakren på New Zealand i 2019, kalte sitt manifest, dokumentet der han forklarer massedrapene, nettopp for The Great Replacement. Også Philip Manshaus i Norge i 2020, Payton S. Gendron i Buffalo i USA 2022 og andre har begrunnet sine rasistiske drap i overbevisningen om et «hvitt selvmord» og en «demografisk revolusjon» og som er iscenesatt for å svekke og utslette hvite i egne land. Hatgruppene som omfavner utskiftningsteorien, er ofte også motstandere av andre moderne forhold og ideer, som liberalisme, multikulturalisme, feminisme og «globalisme», verdensomspennende økonomisk og politisk samarbeid på bekostning av nasjonal selvråderett.
Boerkrigen
Boerkrigen (også kalt «den annen boerkrig») er krigen fra ca. 1898 til 1902, som ble utkjempet over hvem som skulle ha råderetten over de store gull- og diamantforekomstene i Oranjefristaten, nå en del av Sør-Afrika. Den ble utkjempet mellom boerne – eller afrikanerne, i hovedsak nederlandskættede sørafrikanerne – og britiske invasjonsstyrker fra Kapp-provinsen. Det brukes også enkelte ganger om en tidligere væpnet konflikt over den britiske annekteringen av Transvaal, fra 1880 til 1881; se Transvaalkrigen.
Boerne hadde ca. 4 000 falne i kamphandlingene, mot 22,000 på britenes side (av disse døde 16,000 av sykdom). For å effektivt kjempe imot boergeriljaen utvidet britene leirene som tidligere hadde huset kvinner, barn og andre ikke-stridende. De gjerdet inn kampområdene med piggtråd og brente farmene. De sperret også kvinner, barn og eldre inne i konsentrasjonsleire, ca. 200 000 (hvorav 80,000 sorte) på det meste. Av disse døde mer enn 25,000 av sult, sykdom og utmattelse. Tidligere var det bare krigsfanger som hadde blitt internert på denne måten i stor skala. Britene ble utsatt for mye kritikk i andre europeiske land for disse konsentrasjonsleirene, og boerkrigen ble sett på som et uttrykk for britisk imperialisme. Engelske fagforeninger med flere millioner medlemmer skrev opprop og demonstrerte mot politikken.
Boerne brukte langvarig geriljataktikk, og den store forskjellen i tapstall skyldes først og fremst at britene møtte en fiende som kjente og utnyttet terrenget, unngikk større trefninger og brukte skarpskyttere. Britene svarte på dette med konvensjonell taktikk, hvilket betydde at skarpskytterne fikk «servert» relativt stillestående mål, og dermed kunne påføre dem store tap.
Britene, som da styrte Kapp-provinsen og Natal, gikk seirende ut av krigen og erobret de frie republikkene, noe som skapte vondt blod mellom engelsk- og afrikaanstalende hvite over det neste hundreåret. Det store antallet svarte døde på begge sider av krigen har vært oversett inntil nylig.
I Nederland og Tyskland var det sterkt engasjement for boernes sak, dels på grunn av at Den internasjonale boerliga hadde hovedkontor i Amsterdam og drev propagandaarbeid derifra. Det ble satt opp boerkomiteer i flere europeiske land og de samlet midler til boerbefolkningen i Sør-Afrika. I Sverige ble det anslått at 90 % av pressen og befolkningen var boervennlig.
Urban Bäckström
Urban Bäckström (født 25. mai 1954) er en svensk sosialøkonom.
Boerkrigen
Nordmenns forhold til krigen
I 1899 reiste de norske kapteinene Allum og Grüner til Sør-Afrika for å studere utrustning, taktikk og forsvarsanordninger. Allum fulgte boerne (der hans egen bror var innrullert) mens Grüner fulgte britene. Allum møtte både Krüger og Reitz under oppholdet. Allum skrev om observasjonen blant annet i The Times og i Politiken. Han beskrev krigen som en frihetskamp for boerne.
Urban Bäckström
Han jobbet som økonom for Moderaterna på 1980-tallet, og ble under Carl Bildt utnevnt til statssekretær i det svenske Finansdepartementet. Han satt også som sentralbanksjef for Riksbanken i perioden 1994–2002.
Boerkrigen
Nordmenns forhold til krigen
I Transvaal ble det satt opp et eget skandinavisk korps som skulle støtte boerne i kamp, 13 nordmenn deltok i kamp samt en norsk lege. Dette var ett av flere frivillige korps med utlendinger. Baden-Powell uttalte at skandinavene var de mest aggressive av boernes avdelinger og korpset gjorde seg særlig gjeldende i slaget ved Magersfontein i desember 1899. I Kapp-kolonien og Natal ble nordmenn innrullert på britisk side og norske forretningsfolk var pro-britiske. Misjonærene var positive boerne inntok Zululand i 1884 og også da britene annekterte området i 1887. Misjonsleder Lars Dahle ga klart uttrykk for støtte til britene. Nils Astrup skrev i Morgenbladet under krigen, blant annet «Thi hva man end kan sige om englænderne, maa man sige, at deres regimente er det bedste for Syd-Afrika, særlig hva missionen og den infødte angaar. De er jo ingen tvil om, at boerne har behandlet det infødte med haarhed og forakt.»
Den vesle norske kolonien i Natal stilte med et geværregiment, samtidig var det et frivillig skandinavisk korps (omkring 250 mann) på boernes side. Det var altså nordmenn på begge sider.
Fan Zhongyan
Fan Zhongyan (kinesisk: 范仲淹, pinyin: Fàn Zhòngyān; født 989 i Wuxian (吳縣) i Suzhou i det som i dag er provinsen Jiangsu i Kina, død 19. juli 1052) var en kinesisk politiker og forfatter under Songdynastiet.
Bakgrunn
Fan Zhongyan kam fra engamilie som tilbakeførte sitt slektstre til keiser Yao, keiser Ku og keiser Huang, som var (legendariske) kinesiske oldtidskeisere, det kan være en historisk bak de svært gtitt utbroderte skildringene av deres liv. Keiser Yao var ifølge denne historieskriving femteledds direkte etterfølger av keiser Huang (eller Den gule keiser), og annen sønn av keiser Ku.
Embedsmannskarriere
I en alder av 26 slo Fan Zhongyan inn på sin embedsmannskarriere. Først virket han i Xinghua, der han fikk bygget bølgebrytere for å hindre at bølgene eroderte elvestrendene.
I årene 1034-36 katalogiserte han det keiserlige bibliotek, sammen med Ouyang Xiu.
I krigen mot tangutene (Det vestlige Xia) (1040–1044) ble han utnevnt til stedfortredende militærmandarin i Shaanxi og fikk i 1041 i oppdrag å organisere provinsens forsvar.
Fredsavtalen av 1044 ble i Songdynastiet betraktet som Fan Zhongyans bedrift, selv om den også stipulerte at de måtte ut med høye tributtytelser i silke, sølv og te.
Etter krigsslutt ble han visekansler og gikk inn for mange reformmer på forskjellige politiske områder.
Reformene under Fan
Fan Zhongyan gjennomførte et tipunkts reformprogram, som blant andre gjaldet skattestystemet og den kinesiske embedsmannseksamen. Han innledet dermed «Qinli-tidens nye politikk», som innebar sosiale endringer på trass i konservative krefters motstand. Men sammenlignet med Wang Anshis radikale reformprogram noe senere, innebar Fans reformer snarere mer beskjedne forbedringer av de allerede eksisterende instituasjoner.
Litterære verk
Fan Zhongyans mest kjente verk er hans Essay om Yueyang-tårnet (Yuèyáng Lóu Jí).
Dessuten skrev han mange ci-dikt.
Bak de høye fjellene
Bak de høye fjellene (persisk: پشت کوه‌های بلند) er en iransk dramaserie på 50 episoder som hadde premiere på iransk TV i 2012. Den var regissert av Amrollah Ahmadjoo.
Handling
Hesam Bey (Mahmoud Pak Niat) har blitt konge av Iran og fått det nye navnet Samsha. Serien starter med at Samsha kommer til Isfahan for å slappe av og more seg. Khajeh Noman, Isfahans fremste forretningsmann og landsbyoverhode i Kolibad, blir invitert til Isfahan.
PR
PR, Pr eller pr har flere betydninger:
Hermafrodittisme
Hermafrodittisme eller tvekjønnethet er situasjonen der et individ har to sett kjønnsorganer, et for hvert kjønn. Et slikt individ kalles hermafroditt. Ordet er hentet fra navnet på det mytiske vesenet Hermafroditos, som var avkommet til Hermes og Afrodite. Hos mennesker og andre pattedyr og hos fugler er hermafrodittisme svært sjelden og regnes som en sykdom.
Santala
Santala var et fiskefartøy for innbyggerne langs Marmarahavet som var fiskerikt i fortiden. Denne båttypen var tatt i bruk som et flyktningsskip for de greske fordrevne fra Tyrkia i 1922 under en begivenhet som i gresk historie blir kalt katastrofi, «katastrofen» med den tyrkiske fordrevelsen av den innfødte greske befolkningen på Anatolia. Mange titusener reddet seg på fiskefartøyene fra Marmarahavet, og noen få har blitt bevart som minne om dette.
Hermafrodittisme
Tvekjønnede planter og dyr
I botanikken brukes begrepet hermafroditt til å beskrive en blomst som både har pollenbærere (hanlige) og fruktlegeme (hunlige) i samme blomst. Dette er ganske vanlig hos hageplanter. En annen situasjon som likner mer på tvekjønnethet slik det vanligvis forekommer i dyreriket er planter som er sambu, der adskilte hanlige og hunlige blomster vokser på samme plante. Slike planter er særlig vanlige hos bartrær, men forkommer bare hos 7% av blomsterplanter.
Santala
Santala-båtene var bygget i forskjellige størrelser etter antall årer, de mindre med to par årer kalles «kountelo» eller «koudelo», de større med tre til fire par årer kalles «bougiante» eller «bouyiante», de største hadde opptil syv par årer. En slik båt var spissgattet med lav fribord og sterke farger på relingen som åretoftene var satt på for årene med en lav stevnskjegg som bøyet seg opp og bakover. Båttypen som hadde åredrift som deres fremdrift for fiskeri, var kjent for å være manøverbart med en stor hastighet og hadde aldri seil.
Hermafrodittisme
Sekvensiell hermafrodittisme
Mange dyr fødes som et kjønn, men bytter kjønn når de blir eldre. vanligvis er de hanner som unge (slik som reker og mange akvariefisk), og blir først hunner når de har nådd en viss alder eller kroppsstørrelse. Hos leppefisker slik som rødnebb/blåstål er derimot de fleste individene født som hunner, og den største i flokken bytter til hann. Enkelte arter kan bytte kjøn begge veier, avhengig av den sosiale situasjonen.
Santala
De største på syv par årer hadde en lengde på 17,4 meter med et skrog som var en grunngående båt med flatt bunn og smal kjøl. Roere satt på benkene litt forut for at akterskipet skulle brukes for å sette ut fiskeutstyret med garn. Et typisk kjenntegn ved denne båttypen var de sterke dekorerte topper av forstevnen ytterst ute på baugen.
Hermafrodittisme
Sekvensiell hermafrodittisme
Kjønnsbytte i voksen alder forekommer hos mange beinfisk, maneter, snegler og enkelte blomsterplanter. Slike kjønnsbytter henger ofte sammen med at hva som er den beste livshistoriestrategien varierer med kroppstørrelsen hos individet.
Samtidig hermafrodittisme
En samtidig eller simultan hermafroditt er et individ der et individ har begge kjønn samtidig. Mange av de vanligste dyretypene er samtidige hermafroditter, slik som metemarker og mange snegler.
Både dyr og planter med slike systemer vil kunne befrukte seg selv. Hos den frittlevende rundormen Caenorhabditis elegans skjer nesten all formering ved selvbefruktning, med ikke mer en 1% foregår ved krysning med andre individer. I den andre enden av skalaen finner vi havabbor-slekten Hypoplectrus der individene bytter på å spille rollen som hunn og hann, slik at befruktingen er mellom individer.
U18-EM i fotball for menn 1961
U18-EM i fotball for menn 1961 ble arrangert i Portugal i 1961.
Daniel Velasques
Daniel Velasques (født 11. desember 1943) er en fransk friidrettsutøver.
Spanias bank
Spanias bank (spansk: Banco de España) er sentralbanken i Spania.
Historie
Banco de España har sine røtter tilbake til 2. juni 1782 da bankens forløper, Banco National de San Carlos, ble etablert av kong Carlos III. Dagens navn fikk banken i 1856.
Banco National de San Carlos var i starten Statens bank, og var ledet av Francisco Cabarrús. Den ga kreditt til Staten, og hadde lov til å utstede penger (ihendehaver-sedler), men gjorde det kun i korte perioder. De første årene gikk banken godt, bl.a. tok de 4% rente på lånene til Staten. Imidlertid var Spania involvert i en serie kriger fra 1793 til 1814, og trengte stadig mer penger, noe som gjorde banken nær konkurs. I 1814 skyldte Staten hele 300 millioner real, dvs 75 millioner pesetas.
De forhandlet med Spanias finansdepartement om å få tilbakebetalt noe av gjelden, noe de gjorde i 1829, ved finansminister Luis López Ballesteros. Han hadde også innført årlige budsjetter for Staten. For å bistå Staten med kortsiktige lån i forbindelse med årsbudsjettene opprettet Finansdepartementet et fond til banken på 40 millioner real, og banken ble omgjort og fikk det nye navnet Banco Español de San Fernando. Denne banken hadde også rett til å utstede penger.
Også to andre banker, «Banco de Isabel II» i Madrid og «Banco de Barcelona», hadde rett til å utstede penger.
I 1874 fikk Banco de España eneretten på trykking av penger, og i 1887 hadde de 55 avdelingskontorer.
Den nye bankloven i 1921 var den første som regulerte forholdet mellom Banco de España og bankene, og var med å utvikle banken i retning av en sentralbank.
Under Francisco Franco (perioden 1939–1975) fikk banken en mindre selvstendig rolle, som mer underordnet Finansdepartementet, i den første perioden. Fra 1959, med «Stabiliseringsplanen», ble sentralbankens rolle igjen basert mer på realøkonomiske hensyn enn Francos politikk. Etter dette er sentralbankloven fornyet både i 1980 og 1994, og sentralbanken har blitt en rendyrket sentralbank, med ansvar for pengepolitikken i Spania.
Målsettinger
Siden Spania i dag er medlem av EU, er også sentralbanken medlem av ESSB – Det europeiske systemet av sentralbanker og Eurosamarbeidet. På denne måten har banken innflytelse på pengepolitikken og den økonomiske politikken både i Spania og i EU.
Hovedstyringsmålet i EU, og dermed også Spania, er lav og stabil inflasjon på ca. 2% i året.
Sentralbanksjef
Sentralbanksjef er pr juli 2018 Pablo Hernández de Cos. Han overtok etter Luis María Linde 11. juni 2018.
Aas
Aas er et vanlig norsk etternavn. Per januar 2020 er det 5,804 personer i Norge med dette etternavnet. Kun 242 personer bruker skriveformen Ås.
Liste over Jamaicas generalguvernører
Jamaicas generalguvernør er monarkens representant og fungerer som landets statsoverhode. Jamaica ble selvstendig fra Storbritannia 6. august 1962.
The Pest of «Snu»
The Pest of «Snu» er et samlealbum med Snu, utgitt i 1981.
Presidentvalget i Chile 2009
Presidentvalget i Chile 2009 fant sted med første valgomgang søndag 13. desember 2009 og med andre valgomgang 17. januar 2010. I andre, avgjørende valgomgang fikk sentrum-høyrekandidaten Sebastián Piñera 51,6 % av stemmene, med 48,4 % til sentrum-venstrekandidaten Eduardo Frei.
Det er første gang siden overgangen til demokrati i 1990 at høyresiden vinner et presidentvalg i Chile. Piñera blir president Michelle Bachelets etterfølger og vil bli innsatt 11. mars 2010. Presidenten velges for en periode på fire år. Chiles president er både statssjef og regjeringssjef. Presidenten utnevner landets regjering og står i spissen for dens arbeid og har således betydelig makt.
Valg på ny nasjonalforsamling fant sted samtidig med første valgomgang.
Første valgomgang
Chilensk politikk domineres av to koalisjoner. Den sentrum-venstre-orienterte Concertación de Partidos por la Democracia (Samling av partier for demokratiet) består av Partido Demócrata Cristiano de Chile, Partido Socialista de Chile, Partido por la Democracia og Partido Radical Socialdemócrata. Eduardo Frei var ved valget i 2009-2010 koalisjonens presidentkandidat. Den andre dominerende koalisjonen er den sentrum-høyre-orienterte Alianza por Chile (Allianse for Chile), som består av Unión Demócrata Independiente og Renovación Nacional. Ved presidentvalget i 2009-2010 stilte denne til valg under navnet Coalición por el Cambio (Koalisjon for forandring) og med Sebastián Piñera som presidentkandidat.
Opptelling av stemmene etter valget søndag 13. desember 2009 viste at Sebastián Piñera fikk flest stemmer, etterfulgt av Eduardo Frei. Siden ingen av kandidatene vant over halvparten av stemmene, gikk de to kandidatene med flest stemmer videre til en andre, avgjørende valgomgang. Denne fant sted søndag 17. januar 2010.
Andre valgomgang
I andre valgomgang møtte venstresidens kandidat Eduardo Frei høyresidens Sebastián Piñera. Foran andre runde oppfordret Marco Enríquez-Ominami sine velgere om å støtte Frei.
De to kandidatene Frei og Piñera forventes å fortsette den forsiktige økonomiske politikken som de siste tiårene har bidratt til å gjøre den chilenske økonomien til den mest stabile i Latin-Amerika. Kandidatene skiller seg fra hverandre ved at Frei understreker statens rolle i økonomien, mens Piñera ønsker å satse sterkere på privat sektor.
Frei ønsker å videreføre velferdsprogrammene som allerede er innført under president Bachelet, utvide dekningen til også å gjelde middelklassen og reduser bidragene de eldre må betale for offentlige helsetjenester. Han ønsker å gjennomføre reformer som øker fagforeningsgraden, slik at flere omfattes av kollektive avtaler. Frei vil øke skattene, særlig på inntekter fra kopperdriften og andre naturressurser. Han ønsker å satse mer på menneskelig kapital, utdannelse og kultur. Frei vil utrede bruk av alternative energikilder, også atomenergi. Frei vil også vurdere å innføre like rettigheter for samboende av samme kjønn og ønsker at abortspørsmålet skal debatteres. Han ønsker også å omgjøre amnestiloven av 1978, som beskytter statstjenestemenn fra Augusto Pinochets regime mot å bli stilt for retten for menneskerettighetsbrudd.
Piñera har lovet en økonomisk vekst på 6 prosent årlig og vil fram til slutten av 2014 skape 1 million nye arbeidsplasser. Han ønsker å gi skatteletter for å stimulere vekst i privat sektor, spesielt i små og mellomstore bedrifter, og stimulere til økt sysselsetting der. Piñera har foreslått å delprivatisere det viktige statlige kobberprodusenten Codelco ved å la private pensjonsfond kjøpe inntil 20 prosent av aksjene, eventuelt å la denne andelen noteres på børsen. Han ønsker samtidig å foreta en gjennomgripende modernisering av selskapets ledelse, men har programfestet at selskapet fortsatt skal ha den chilenske stat som hovedeier. Piñera ønsker også å øke investeringene i alternative energikilder og stimulere private selskaper som ønsker å utvikle nye gruveprosjekter. Piñera ønsker å innføre like rettigheter for samboende av samme kjønn.
Resultater offentliggjort av Chiles valgkommisjon etter andre valgomgang viste at sentrum-høyrekandidaten Sebastián Piñera fikk 51,6 % av stemmene, med 48,4 % til sentrum-venstrekandidaten Eduardo Frei. Allerede på bakgrunn av de foreløpige resultatene, basert på opptelling av 60 % av stemmene, innrømmet Frei valgnederlaget og gratulerte Piñera med valgseieren.
Valgresultater
Kilde: Chiles valgkommisjon.
Daraga
Daraga er en kommune i provinsen Albay på Filippinene. Ved folketellingen i år 2000 hadde den 101 031 innbyggere.
Den er en av åtte kommuner som grenser mot den aktive vulkanen Mayon.
Byen/stedet ble først kalt Budiao, men fikk ca. 1587 navnet Cagsawa og ble litt etter tilknyttet landsbyen Camalig. I 1814 ble den fullstendig lagt øde av et utbrudd av Mayon. Byen ble gjenoppbygd, men gjennomgikk stadige navneskifter, fra Cagsawa til Salcedo (1872), så til Daraga (før 1892), så til Locsin (1959), og så til Daraga igjen i 1967. Den var en gang vedtatt inkorporert i Legazpi City, men vedtaket ble aldri fulgt opp.
Barangayer
Daraga er politisk inndelt i 54 barangayer.
A Quiet Place
Sammendrag
I 2020 har de fleste av menneskene og dyrene blitt fullstendig utslettet av utenomjordiske skapninger. Skapningene, som angriper alt som lager støy, har overfølsom hørsel og ugjennomtrengelig, pansret hud. Familien Abbott består av kone Evelyn, ektemannen Lee, deres døve datter Regan, og sønnene Marcus og Beau. De henter forsyninger i en øde by, og kommuniserer vel hjelp av tegnspråk. Fire år gamle Beau finner et batteri-drevet leketøy han liker, men Lee tar det fra ham på grunn av alt bråket fra leken. Men Regan gir leketøyet tilbake til Beau, som også gir ham batteriene som faren hans fjernet fra leken. Beau aktiverer leketøyet idet familien krysser en bro på vei hjem. Disse lydene avslører familiens beliggenhet til en utenomjordisk skapning i nærheten, som dreper Beau før Lee kan redde sønnen sin.
Over ett år senere sliter Regan fremdeles med skyldfølelse etter brorens død. Evelyn går inn i de siste stadiene av svangerskapet, og Lee forsøker uten resultat å få radio-kontakt med resten av verden. Lee forsøker å oppgradere Regans øre-implantat med en liten forsterker for å gjenopprette hørselen hennes, men forsterkeren er ineffektiv. Senere tar Lee med seg Marcus til en elv i nærheten, med et stort fossefall, for å lære sønnen å fiske. Samtidig som Regan besøker Beau's gravsted. Lee forklarer Marcus at de er trygge for de utenomjordiske skapningene i nærvær av høyere lyder, ettersom lydene maskerer over stemmene deres og ikke tiltrekker seg noen skapninger. Marcus forteller at Regan føler seg skyldig for Beau's død, og at faren deres burde fortelle henne at han fremdeles er glad i henne.
Alene hjemme går Evelyn ned i en kjeller. Hun tråkker på en spiker med høyre fot. I smerter slipper Evelyn en glass-ramme, og alt bråket varsler en utenomjordisk skapning i nærheten. Evelyn vipper en lysbryter som skifter lysene utenfor huset til rødt, som et faresignal til resten av familien om problemene hennes. Lee ankommer gården og ser lysene. Han ber Marcus om å tenne på fyrverkeri som en avledningsmanøver. Lee finner Evelyn som gjemmer seg på badet med deres nyfødte sønn. Han tar med Evelyn til deres improviserte lydisolerte kjeller, før Lee går for å finne resten av familien deres. Han lover Evelyn at han skal beskytte dem. Evelyn sovner en liten stund. Men hun våkner kort tid senere og oppdager at kjelleren er oversømmet av vann på grunn av et ødelagt rør, og at en skapning har funnet veien inn i kjelleren deres.
Regan skynder seg tilbake til gården, og tar tilflukt på toppen av en kornsilo sammen med Marcus. De tenner ett lite bål slik at foreldrene deres kan se hvor de befinner seg. Imidlertid dør brannen ut, før de kan tiltrekke seg farens oppmerksomhet. Marcus faller ned i siloen. Lydene distraherer skapningen som tidligere fulgte etter Evelyn, og den går etter mot Marcus og Regan i stedet. Regan hopper inn etter Marcus, og hun synker ned i kornet og kveles nesten. Men Marcus klarer å redde henne. Regan sitt øre-implantat reagerer på nærhet til skapningen, ved å avgi en høyfrekvent lyd som jager skapningen vekk. Barna kommer seg ut av siloen, og de gjenforenes med faren sin. Skapningen vender tilbake, og skader Lee. Men Marcus og Regan gjemmer seg i en bil.
Etter å ha sett faren bli skadd, roper Marcus og tiltrekker skapningens oppmerksomhet. Lee bruker tegnspråk til Regan og sier at han er veldig glad i henne og alltid har vært det. Rett etterpå angriper skapningen, og dreper Lee. Regan og Marcus triller bilen de sitter i ned en bakke for å komme seg unna, og de gjenforenes med Evelyn og den nye babyen. De trekker seg tilbake til husets kjeller. Når skapningen kommer tilbake, slår Regan på implantatet sitt - noe som forstyrrer skapningen. De plasserer implantatet ved en mikrofon i nærheten, og dette forsterker lyden. Skapningen er desorientert og viser plutselig huden rett under det pansrede hodet, slik at Evelyn kan skyte med en hagle. Familien legger deretter merke til to andre skapninger som blir trukket mot alt bråket fra våpenet. Med deres nye kunnskap om skapningenes svakhet, finner familie-medlemmene våpen og forbereder seg på å slå tilbake mot alle skapningene.
Pars pro toto
Pars pro toto (latin: delen [står] for helheten. Begrepet er en retorisk figur, men kan også forstås som en psykologisk handlemåte og spesielt som en form for fetisjisme.
Retorisk figur
Som språklig uttrykk hører pars pro toto til gruppen troper og betegner både en spesiell form for metonymi (navnebytte) og en synekdoke (betydningsforskyving). Motsetningen til pars pro toto er totum pro parte («helheten beskriver delen»).
Eksempler fra dagligtalen:
I filosofien snakker man også om en «pars-pro-toto-feilslutning», eller ergon-argument.
Visuell persepsjon
Pars pro toto betyr i denne sammenhengen at det for identifikasjonens del er tilstrekkelig å oppfatte et objekts avgjørende element. Dette forklarer også hvorfor oppfattelsen går raskere desto mer kjent man er med en gruppe objekter.
Sosialt fenomen
I et pars-pro-toto-offer blir en del av kroppen ofret som et symbol på hele mennesket, for eksempel omskjæres jødiske guttebarn som et symbol på at hele personen overholder pakten mellom Gud og Abraham: «Slik skal min pakt vise seg på kroppen deres, en evig pakt». Pars-pro-toto-relasjoner brukes ofte i magien og okkultismen for å påvirke mennesker.
Bak Karl Marx' varefetisjisme ligger det en pars pro toto-tankegang: prosessen bak menneskelig arbeid forstås som det isolerte resultatet som markedsføres (varen), mens de sosiale prosessene og forholdene bak framstillingen av varen ikke framkommer på markedet.
Pars pro toto-prinsippet lar seg også bruke på seksuell fetisjisme slik den forstås i psykoanalysen ved at et isolert element som assosieres med et seksualobjekt, eksempelvis en nylonstrømpe, begjæres i stedet for hele mennesket.
Arkeologi
I arkeologien er Pars-pro-toto-skikk en tradisjon der en mindre og billig del av en større gjenstand legges i en grav som et symbol på hele gjenstanden, eksempelvis et nav i stedet for et helt hjul, et sverdbelte i stedet for hele sverdet, et biksel i stedet for en hel hest osv.
Mervyn Allister King
Han var fra 2003 til 2013 sentralbanksjef i Bank of England. Før dette var han visesentralbanksjef, en stilling han fikk i 1997, etter å ha jobbet i banken siden 1991.
Ralph Evinrude
Ralph Sydney Evinrude (født 27. september 1907, død 21. mai 1986) var en amerikansk forretningsmagnat, styreleder i firmaet Outboard Marine Corporation som framstilte utenbordsmotor for båter av merket Evinrude, stiftet av hans norskættede far fra Gjøvik, Ole Evinrude. Ralph Evinrude er også kjent som ektefelle av sangeren og skuespilleren Frances Langford (1913–2005).