cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nisán
På bibelsk tid hadde jødene to forskjellige kalendere, en religiøs kalender og en jordbrukskalender. Begge disse kalenderne hadde samme navn på månedene, men jordbrukskalenderen begynte med måneden tisjri/etanim i stedet.
Opprinnelig brukte jødene jordbrukskalenderen, som begynte på høsten. Men da israelittene gikk ut av Egypt så erklærte Gud at måneden abib (senere nisán) skulle være deres første måned (2. Mos. 12:1-2; 2. Mos. 13:4). Dermed begynte jødene å bruke den religiøse kalender parallelt med jordbrukskalenderen.
Ved fangenskapet i Babylon adopterte jødene de babylonske månedsnavnene. Det var da måneden abib endret navn til nisán. Måneden har 30 dager. Vanligvis faller den i mars-april etter den gregorianske kalenderen.
Tredje Mosebok foreskriver at påsken skal feires den fjortende dagen i nisán.
Jon Heder
Jonathan Joseph «Jon» Heder (født 26. oktober 1977 i Fort Collins i Colorado) er en amerikansk skuespiller som fikk sitt gjennombrudd med filmen Napoleon Dynamite i 2004.
Jon Heder hadde hovedrollen i filmen Blades of Glory, sammen med Will Ferrell i 2007.
Tammuz
Tammúz (hebraisk [tammúz], akkadisk du-muzu) var den tiende måned i det jødiske religiøse år, den syvende i den arabiske kalender, og er den fjerde måneden i den baylonske kalenderen og det borgerlige jødiske året. Den er en sommermåned, og har 29 dager.
Kontinuumsmekanikk
Kontinuumsmekanikk er grenen av mekanikk som tar for seg analyse av kinematikk og den mekaniske atferden til materialer modellert som sammenhengende masse fremfor partikler. Fundamentale fysiske lover som bevaring av masse, av bevegelsesmengde og av energi kan anvendes på modeller for å utlede differensiallikninger som beskriver atferden til slike objekter, og informasjon om det studerte materialet gjennom konstituerende relasjoner.
Tammuz
I Mosebøkene er måneden bare nevnt ved sitt nummer. Ved fangenskapet i Babylon adopterte jødene de babylonske månedsnavnene. Babylonerne tilegnet den fjerde måneden til guden Tammuz, en av deres viktigste guder. Tammuz er ikke nevnt i Bibelen som månedsnavn, men ved å vise til guden av samme navn, vårens og blomstringens gud, som i babylonsk mytologi regjerte i de tre vårmånedene nisan, iyar og sivan, og døde i den fjerde måneden, når sommeren kom. "Så tok han meg med bort til porten som fører inn til Herrens hus på nordsiden. Og se, der satt kvinnene og gråt over Tammus. Da sa han til meg: «Har du sett det, menneske? Men du skal få se noe som er mer avskyelig enn dette.»" Esekiels vitnesbyrd er den eneste direkte omtale av Tammuz i den hebraiske bibelen.
Rituell sørgeperiode
I Babylon ble måneden Tammuz etablert i ære for guden Tammuz. Tammuz oppsto opprinnelig som en sumerisk hyrde-gud, Dumuzid eller Dumuzi, himmelgudinnen Inannas gemal, og i sin akkadiske form gemal til himmelgudinnen Ishtar. Den Levantinske Adonis ("herre"), som ble trukket inn i den greske gudeverdenen, er et annet aspekt av Tammuz som sønn og gemal.
Fra og med sommersolverv kom en tid for sorg i det østlige middelhavsområdet og i Midt-Østen. I Egeerhavet markerte man den reduserte daglengden og den drepende sommervarmen og tørken med en seksdagers "begravelse" for guden. Funn av sumeriske tavler bekrefter ham som en årlig liv-død-gjenfødsels-guddom. En myte forteller at Dumuzi ble sendt til underverdenen for å sikre at Inanna kunne gå fri.
Collografi
Collografi er en trykketeknikk innen grafikk, som kan brukes både til høytrykk og dyptrykk, med mange muligheter for spennende, kunstneriske uttrykk.
Første del av navnet kommer fra gresk kolla, som betyr lim. Siste del av navnet, ..grafi, brukes hos mange grafiske trykketeknikker. Det kommer av verbet graphein, og betyr å tegne.
Tammuz
Rituell sørgeperiode
"O Dumuzid av den veltalende munn, de evig vennlige øyne", gråter hun tårevått, "O du av veltalende munn, de evig vennlige øyne," gråter hun tårevått. "Gutt, mann, herre, søt som daddelen, [...] O Dumuzid!" hun hulker, hun gråter tårevått.
Collografi
Billige materialer
Trykkplaten lages av papp eller et annet materiale. Ettersom materialene som brukes er svært billige, i forhold til f.eks sink og kobberplater, gir det muligheter til eksprimentering.
Teknikken egner seg fint i skolen, som formingsaktivitet.
Framgangsmåte
Motivet kan arbeides inn i platen ved å skjære eller rive i pappen. Men like vanlig er det «å bygge opp» platen med lim, som godt kan være blandet med kritt, eller å lime fast ulike materialer til platen (sagspon, naturmaterialer, tråder, greiner ... .o.s.v.)
Til slutt får platen et lag shellakk som beskyttelse. Poenget er at det må være en isolasjon i mellom den sårbare papplaten (papir og lim) og trykksverten. Lakken gjør at trykksverten ikke trenger seg inn i trykkplaten (av papir), men gjør også platen sterkere.
Trykking, eller innfarging av trykkplaten, kan utføres som høytrykk eller dyptrykk. Eller i en kombinasjon. Til flerfarge trykk må det lages flere plater, en til hver farge. Men det er selvfølgelig mulig å farge inn en trykkplate med flere farger. Dersom platen er mye bygd opp kan den trolig ikke trykkes i en trykkpresse, men må håndtrykkes.
Ikke for store opplag
Hvor mange trykk som kan trykkes før platen er utslitt avhenger av den som trykker. Velges dyptrykks-metoden gir den nokså stor slitasje på platen, i forhold til om platen trykkes som høytrykk.
Dobbel akutt aksent
Dobbel akutt aksent (˝), brukes på ungarsk og i det internasjonale fonetiske alfabetet.
Ungarsk
På ungarsk gjør man, som på norsk, forskjell mellom korte og lange vokaler. I skrift markeres dette skillet med akutt aksent, slik at lang a skrives á, lang e, é, osv (se tabellen under). For bokstaver som skrives med tødler (på ungarsk kun ö og ü) kan dette føre til kollisjon av forskjellige diakritiske tegn. Derfor skrives lang ö og lang ü som ő og ű. Dobbel akutt aksent kan således anses som en kombinasjon av enkel akutt aksent og tødler.
Det internasjonale fonetiske alfabetet
I det internasjonale fonetiske alfabetet representerer dobbel akkut aksent en veldig høy tone, i motsetning til enkel akutt askent som representerer høy tone.
Unicode
I Unicode finnes det ferdiglagde utgaver av bokstavene u og o med dobbel akutt aksent, de har kodepunktene: U+0150 (Ő), U+0151 (ő), U+0170 (Ű) og U+0171 (ű). Det finnes også en kombinerende dobbel akutt aksent som kan settes over enhver bokstav (hvor godt resultatet blir vil avhenge av operativsystem og font), som har kodepunkt U+030B.
Lårben
Lårbenet (latin: femur eller os femoris) er det lengste, største og sterkeste ben i menneskekroppen.
Beskrivelse av lårbenet
I hofteskåla (latin: acetabulum) danner den øverste delen av lårbenet ledd med bekkenbenet (os coxae). Bekkenbenet består av de tre bena ilium, ischium og pubis.
Øvre ende av lårbenet kalles «femurhodet», og er formet som en kule som passer i hofteskåla i bekkenbenet. Lårhalsen er en kort, nesten horisontal del av lårbenet. Lårhalsen befinner seg mellom femurhodet og lårbenets lange skaft.
Øvre ende av det lange lårbensskaftet er en knoke som kalles trochanter. Mesteparten av setemuskulaturen (musculus gluteus) er festet til denne knoken.
Nederst møtes lårbenet med leggbenet tibia, og danner kneleddet, med kneskjellet (patella) liggende foran. Det andre lange leggbenet, fibula, stopper øverst like utenfor kneleddet.
Bruddskader
Vanlige beinbrudd i femur er lårhalsbrudd og lårbensbrudd (i det lange skaftet).
Ved lårhalsbrudd (fractura colli femoris) opereres det ofte inn en nagle gjennom lårhalsen for å feste femurhodet til lårhalsen. Ved enkelte lårhalsbrudd og ved slitasje i hofteleddet coxartrose, kan det skiftes hofteledd. Da fjernes både hofteskåla og femurhodet med lårhals, og det settes inn hofteprotese.
Ved brudd i det lange skaftet av lårbenet ble benet tidligere lagt i strekk, og pasienten måtte ligge på sykehus til benet var grodd. Dette tok vanligvis rundt seks uker. De siste 30 årene har det vært vanlig å operere, enten ved å legge inn en margnagle, eller å legge én eller flere plater på utsiden av lårbenet og skru dem fast med skruer i benfragmentene. En margnagle er en metallstang som legges i benmargkanalen i det lange skaftet av lårbenet.
Se også
Hofte
25. juli
25. juli er den 206. dagen i året. 207. i skuddår. Det er 159 dager igjen av året.
Navnedag
Jakob, Jack,  Jim. Navnedag etter apostelen Jakob.
Fødsler
Se flere som er født 25. juli i Kategori:Fødsler 25. juli.
Dødsfall
Se flere som døde 25. juli i Kategori:Dødsfall 25. juli.
Helligdager
Jakob Våthatt – I katolsk tradisjon markeres denne dagen til minne om apostelen Jakob.
Inna Djubanok
Inna Djubanok (født 20. februar 1990) er en russisk ishockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun kom på sjetteplass med det russiske laget.
Kristian Strøm
Jens Kristian Strøm (født 24. desember 1892 i Melhus i Sør-Trøndelag, død 10. november 1980) var en norsk skøyteløper, idrettsleder og sportsdommer, lokalpolitiker for Høyre i daværende Borre herred og handelsgartner.
Skøyteløper og idrettsleder
Strøm representerte Hortens Skøiteklub. Han ble norgesmester 4 ganger i årene på rad mellom 1916 og 1920, ingen mester ble kåret i 1918 da Strøm hadde laveste plassiffer, men ingen distanseseire og Frithjof Paulsen hadde to distanseseire, men ikke laveste plassiffer. Den internasjonale karrieren ble avbrutt av verdenskrigen 1914-18. Strøm deltok bare i to internasjonale mesterskap, EM og VM i 1914, der han ble nr. 4 og nr. 7.
4. februar 1917 satte Strøm verdensrekord på 5,000 meter på Øya stadion i Trondhjem med tiden 8.33,7.
Strøm var formann i Norges Skøyteforbund 1929–31. Han etterfulgte den tidligere redaktøren og bandydommeren Anders Melteig og den tidligere skøyteløperen Oskar Olsen etterfulgte Strøm i formannsvervet i det norske skøyteforbundet.
Verdensrekorder
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Kristian Strøm.
Norgesrekorder
Liste over norgesrekordnoteringer gjort av Kristian Strøm.
Familie, yrke og politisk arbeid
Han var sønn av gårdbruker Jens Kristian Strøm og hustru Hilda. Han ble født på farens hjemtrakter rundt Trondhjem og vokste opp på Tveiten gård i Borre herred. I 1911 startet faren et grønnsaksgartneri, som Kristian Strøm overtok og utvidet til å dyrke vinter- og sommerfrukter, grønnsaker og snittblomster. Han var medlem av Gartnerhallens distriktsstyre for Vestfold og Telemark 1946–1962.
Politisk var Strøm medlem av Borre herredsstyre og formannskap, innehaver av en mengde andre kommunale verv, formann i Borre og Nykirke Høireforening samt varamedlem av Vestfold Høires fylkesstyre 1945–1951.
Elsykkel
En elektrisk sykkel eller elsykkel er en tråsykkel med elektrisk hjelpemotor. Det er ingen ny oppfinnelse, men det er først de senere års utvikling innen motor- og batteriteknologi som har gjort denne type sykkel populær.
Europa
EU-direktiv 2002/24/EC definerte felles elsykkelregler for hele EU. Før 2002 var reglene for elsykler ulike i de forskjellige medlemsland.
Elsykler som følger EU sine felles elsykkelkrav har fått sitt eget navn EPAC (Electric Pedal Assisted Cycle), men det mer kjente Pedelec brukes vel så ofte.
Norge
I Norge var elsykler ulovlige frem til 2002 men produsenter kunne få dispensasjon fra kjøretøyforskriftene. Som følge av EØS-avtalen ble direktiv 2002/24/EF innført som lov og ved følgende unntak fra kjøretøyforskriftene ble EPAC elsykler lovlige i Norge fra 2003:
Alle EU-elsykler (EPAC) kjennetegnes ved at de har pedalsensor og bremsesensor. Uten disse kan elsykkelen sies å være en uregistrert moped og vil derved være ulovlig.
Utvikling av salget av elsykler har gått sakte i Norge, og i 2013 ble det solgt et sted mellom 3 000 og 4 000 elsykler i Norge. Fra 2014 til 2016 sto Elbilforeningen bak en informasjonskampanje for elsykler, kalt «Jobbsykkelen». Prosjektet var støttet av Transnova, for å fremme miljøvennlig transport. Prosjektet var det største i Norge til å promotere elsykkel og resulterte i at om lag 30 000 prøvde elsykkel for første gang.
Elsykkel uten registrering
Elsykler i Norge kan ha effekt inntil 0.25 kW (250 W) og makshastighet 25 km/h uten at eier eller fører trenger førerkort, ansvarsforsikring eller registrering.
Elsykkel registrert som moped
For elsykler med mer effekt over 0.25 kW må den registreres som moped. Topphastigheten er da 45 km/h, og sjåføren må ha godkjent mopedhjelm, ansvarsforsikring og førerkort på moped eller bil. Den må skiltes hos vegvesenet og registreres som moped, og kan kun brukes på veg (altså ikke på fortau og sykkelveger). Sykkelen må ha speil og bremselys. Dersom effekten er over 11 kW må den registreres som lett motorsykkel.
Drivverk
De vanligste plasseringene av motor er enten i navet (navmotor), eller i eller utenfor kranken (såkalt midtmontert). I 2021 har midtmontert motor blitt mest populært blant produsentene siden denne konfigurasjonen tåler mer dreiemoment enn navgir. Effekten på 2-hjuls elsykler er i Norge begrenset til 0.25 kW (250 W) med (mindre den registreres som moped), men dreiemomentet er ubegrenset. I 2021 hadde de kraftigste motorene til anerkjente produsenter som Bosch og Shimano dreiemoment på henholdsvis 75 Nm og 70 Nm, og dette ble ansett som helt på grensen av hva tradisjonelt drivverk som kjede og kassett kan tåle, og kan bane veg for at produsentene i økende grad tar i bruk drivreim. Det økte dreiemomentet merkes best i motbakker, men gir økt slitasje og kortere levetid på drivverk og dekk.
Batteri
Per 2019 var litium-ionbatteri (li-ion) ansett som førstevalget for elsykler, og er i dag brukt på de fleste elsykler. De er vanligvis basert på pakker av 18650-celler, samme type batteri som brukes i bærebare datamaskiner og elbiler. Li-ionceller har 3.6 V nominell spenning, og spenningen oppgis i volt (V) eller antall celler koblet i serie (S). Vanlige batteirspenninger på elsykler er 36 V (10S), 48 V (13S) eller 52 V (14S). Til sammenligning er 60 V (16S) og 72 V (20S, av og til 19S) brukt på noen elmopeder og elmotorsykler, men det finnes også elsykler med slike batteri.
Batteripakkene har som regel et batteristyringssystem, og har en enkel kobling til resten av drivverket med to ledere.
Energimengden til batteriet oppgis som regel i wattimer (Wh) for å gi sammenlignbare tall for ulike spenninger. Dersom batteriet er oppgitt i amperetimer (Ah) kan dette konverteres til wattimer ved å gange med den nominelle batterispenningen.
Motor
Motoren er som regel en børsteløs trefase likestrømsmotor med enten innerrotor eller ytterrotor.
Rekkevidde
Rekkevidden på en elsykkel kan variere mellom typisk 30-160 km, og avhenger av en rekke faktorer som last, batterikapasitet, hastighet, vind, luftmotstand, rullemotstand, vegforhold, løypeprofil, temperatur og ikke minst hvor mye syklisten bidrar. Dersom man for eksempel pendler 30 km kan det derfor være at man må lade mellom alt fra hver dag til én gang i uken. Når batteriet er tomt varierer det hvor mye motstand sykkelen har, men det vil som regel bli en del tyngre å trå siden elsykler ofte veier mer, samt at det vil være noe motstand fra motoren (særlig ved midtmontert motor, mindre merkbart ved navmotor ).
Lading
Det er generelt liten sannsynlighet for at oppladbare litiumbatterier begynner å brenne av seg selv, men det hender av og til og kan få store konsekvenser når det skjer. Man bør være varsom med å bringe batteripakker inn i kontor, oppholdsrom, eller rom som er en del av rømningsvei, og rom uten sprinkleranlegg eller brannslange. Batterier bør ikke stå på oppvarmet gulv grunnet fare for overoppheting, bør stå på brannsikkert gulv, og brannsikkert ladeskap bør vurderes.
Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB) og Norsk brannvernforening har utarbeidet følgende ladevettregler:
Flower power
Flower power eller blomstermakt er et uttrykk skapt av den amerikanske poeten Allen Ginsberg, brukt av hippiene, som også kunne bli omtalt som «blomsterbarn».
Aleksandra Kapustina
Aleksandra Vitaljevna Kapustina (russisk: Александра Витальевна Капустина; født 7. april 1984) er en russisk ishockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun kom på sjetteplass med det russiske laget.
Flower power
Hippiesommeren 1967
Den store hippiesommeren var i 1967, da alt eksploderte i blomster, farger, antiautoritære holdninger og pasifistiske bevegelser, og The Beatles utga LP-en «Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band». Bevegelsens musikalske uttrykk var dels visesang, dels psykedelisk musikk.
«Drop-out»-ideologi, meditasjon og samfunnssyn
I opposisjon til Vietnamkrigen vokste radikalismen og fredsbevegelsen seg sterk. En ekte hippie brente gjerne vernepliktsboka, kastet klokka i elva, og fulgte sin egen rytme. En følte seg fri til å kle seg akkurat slik en ville, eller gikk naken, de skulle tenke, skrive og tale uten sensur, og i det hele tatt utfordre etablerte verdier og samfunnsnormene. Under de store konsertmønstringene ble fellesskapet som oppsto gjerne omtalt som alternative idealsamfunn uten tilstedeværeslen av krig og vold. De var livsnytere, snakket om kjærlighet (Peace & Love), og bekymret seg lite om materielle behov og luksusjag. Et ofte sitert slagord var Rousseaus «Tilbake ti naturen», en tanke som gjerne ble kombinert med en idealistisk forestilling om stammestadiet i den menneskelige utvikling. Ansikts- og kroppsmaling, pannebånd, frikonserter (dvs. gratisarrangementer) og bruken av narkotiske stoffer skulle være noe som knyttet forbindelsene til det ubundne urtidsmennesket før sivilisasjonen satte inn og temmet våre naturlige drifter. Det første sentrum for hippiebevegelsen var Haight-Ashbury i San Francisco. Med bruken av LSD og andre narkotiske stoffer oppsto det snart et nye reisemål, blant annet Marrakech.
Where Have All the Flowers Gone?
Ikke bare kledde hippiene seg i fargerike klær og vandret rundt med blomster i håret, de lanserte også en pasifistisk blomsterfilosofi som brøt radikalt med storpoltisk retorikk. Blomsterspråket var en reaksjon på den dominante, politiske maktsemantikken, slik tanken blant annet ble formulert i tidens populære sanger, som «Where Have All the Flowers Gone?», «San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)» og «California Dreaming».
Herkulesspinner
Herkulesspinner (Coscinocera hercules ) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Den har enormt store vinger, med et vingespenn opptil 27 cm, i tillegg er vingene bak trukket ut til lange stjerter. Den har dermed muligens enda større vingeareal enn atlasspinneren (Attacus atlas) som vanligvis blir regnet å ha det største vingearealet av alle sommerfugler. Den forekommer i de tropiske områdene på Ny-Guinea og Queensland, Australia.
Utseende
En meget stor, rødbrun spinner med svære vinger. Hunnen er større og tyngre enn hannen. Den innerste delen av vingene er rødbrune, den ytterste halvdelen lysere, med en hvit skillelinje mellom de to delene. Ved innerkanten av denne skillelinjen finnes det på hver vinge en tåreformet, gjennomsiktig flekk. Hannen har sigdformede forvinger og bakvingenes bakhjørner trukket ut til en lang stjert som nesten er like lang som resten av dyret. Hunnens bakhjørner er bare svakt uttrukket. Den store larven er blekgrønn, med tykke, hvite pigger.
Flower power
Where Have All the Flowers Gone?
Som idealistisk grasrotbevegelse ble hippiene gjenstand for harselas både fra storsamfunnet og fra den politisk radikale bevegelse. Epoken var knapt på hell da Pete Seegers «Where Have All the Flowers Gone?» fikk sine vittige tildiktinger i et svar som gjorde visa kort; «... Horses ate them everyone». Den noe tåkete symbolismen i hippienes poetiske drømmespråk ble for øvrig også tatt på kornet av Peter Sellers i filmen The Gardener, med spark både til det politiske establisment og til hippiebevegelsen.
Hillhead undergrunnsstasjon
Hillhead undergrunnsstasjon er den nordligste stasjonen på Glasgows undergrunnsbane, ved Hillhead. Inngangen ligger ved Byres Road. Den er en av de travleste stasjonene på undergrunnsbanen, med 1,86 millioner reisende fra 31. mars 2004 til 31. mars 2005.
Under moderniseringa i 1977–1980 ble stasjonen kraftig ombygd. Den fikk blant annet et større billettkontor, heiser og en ekstra plattform.
Stasjonen ligger i nærheten av University of Glasgow og Glasgows botaniske hage.
Filip
Filip og Philip er mannsnavn med opprinnelse i det greske navnet Phílippos. Navnet er dannet av de greske ordene phílos, «venn», og hippos, «hest».
Utbredelse
Philip var et vanlig navn i England fra 1200-tallet til slutten av 1900-tallet.
Philip var et populært navn i USA på 1800-tallet og fram til 1930-årene.
I Sverige har Filip vært et populært navn siden 1990-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Toronto Pearson internasjonale lufthavn
Toronto Pearson internasjonale lufthavn (IATA-kode YYZ) ligger i Mississauga, Ontario, rett vest for Toronto. Den er Canadas travleste flyplass, og er nr. 29 på listen over verdens travleste flyplasser. I 2004 var mer enn 28 millioner passasjerer innom lufthavnen. Navnedelen "Pearson" er en referanse til den kanadiske politikeren og fredsprisvinneren Lester B. Pearson.
Lufthavnen er Air Canada primærbase, og den betjener Stor-Toronto. Den ble tidligere drevet av Transport Canada, men blir nå drevet av Greater Toronto Airports Authority. Den 2. august 2005 totalhavarerte et Air France fly under landing, 14 personer ble skadet, men alle overlevde.
Menisk
En menisk er en bueformet bruskskive som befinner seg mellom de bevegelige knoklene i kneleddet. Menisken har et kileformet tverrsnitt som fyller ut rommet mellom mer kuleformet leddflate på femur, lårbenet, og flatere leddflater på øvre ende av tibia, det ene leggbenet.
Hvert kne har to menisker, én ytre/laterale menisk og én indre/mediale menisk. Meniskene er festet midt på den øvre flaten av leggbenet, tibia og går framover og bakover og følger innsiden og utsiden av kneet.
Dersom menisken blir skadet kan leddet få smerter ved bevegelse. Ved enkelte skader kan kneet låse seg, dvs. at kneleddet ikke kan bøyes eller strekkes. En skadet menisk kan helt eller delvis opereres bort, også ved hjelp av kikkhullskirurgi. De gamle operasjonene hvor hele meniskene ble fjernet førte ofte til problemer og slitasjegikt noen år etter operasjonen. Med moderne teknikker er det sannsynlig at plagene på lang sikt blir beskjedne.
IMUSE
iMUSE (Interactive MUsic Streaming Engine) er en motor for videospill som ble funnet opp av Michael Land og hans venn Peter McConnell. Den er laget for å synkronisere musikk med det visuelle. Poenget med iMUSE var å lage musikk som passer til scener, personer og atmosfæren i et spill. Den er patentert under US patentnr. 5,315,057 av LucasArts. Motoren ble lagt til den femte versjonen av SCUMM i 1991 som er en motor som ble utviklet innen LucasArts og brukt for å lage eventyrspill.
Det første spillet som brukte iMUSE var Monkey Island 2: LeChuck's Revenge og den har blitt brukt i alle eventyrspillene fra LucasArts siden da. Motoren har også blitt brukt i noen andre titler fra LucasArts, slik som X-Wing-serien.
Systemet er laget slik at overganger mellom melodier skal foregå sømløst slik at det høres ut som et kontinuerlig stykke.
Et typisk eksempel på dette er gravplassen i Monkey Island 2 hvor hvis man står på utsiden så hører man en melodi og hvis man går inn på gravplassen går den over i en annen miks av den samme melodien. Den samme effekten kan igjen høres hvis man zoomer inn på en kiste. Dette er gjort ved at man har lagret tre versjoner av det samme stykket som så blir avløst av hverandre når spilleren gjør noe.
I Star Wars: X-Wing kan man høre et stykke som er løst basert på Star Wars-temaet bli spilt mens man flyr rundt. Hvis et skip fra opprørerne entrer området så blir den originale musikken sømløst byttet ut med en kort versjon av "opprørertemaet". Det samme skjer hvis et skip fra Imperiet entrer området. Da får man høre den første delen av "The Imperial March" fra filmene. Andre melodier blir spilt hvis man klarer eller feiler et oppdrag, når spilleren går inn i overlyshastighet og så videre.
Avbrytelsen av musikk, innsettelsen av korte overganger og kontinuasjon av musikken skjer ved hjelp av en rekke sofistikerte algoritmer som gjør at avbrytelsen skjer sømløst. Dette gjør at man vil høre et unikt stykke basert på hva man gjør i spillet.
Eksterne lenker
LucasArts
Screaming Trees’ diskografi
Diskografien til Screaming Trees, et amerikansk rockeband fra Ellensburg i staten Washington, består av syv studioalbum, tre samlealbum, fem EP-er, og seks singler, men det inkluderer ikke solomaterialet som er innspilt av de enkelte medlemmene av gruppa.
Samlealbum
Ocean of Confusion I nådde 152.-plass på den britiske albumlista.
Ahmad Elrich
Ahmad Elrich (født 30. mai 1981) er en australsk fotballspiller som tidligere har vært på utlån til Lyn fra den engelske Premier League-klubben Fulham. Han har tidligere spilt for klubbene Parramatta Power og Busan Icons.
Preston
Preston kan vise til:
Preston (Lancashire)
Preston er en by og et distrikt i Lancashire, England. Den ligger ved elven Ribble. Preston er administrasjonsby for grevskapet, og fikk status som city i 2002, og ble Englands by nummer femti i det femtiende år av dronning Elisabeth IIs styre. Byen har også sin store busstasjon (med 79 plattformer), St. Walburgas kirke (Englands høyeste sognekirke) og fotballaget Preston North End FC. Universitetet i Central Lancashire, Englands 6. største universitet, ligger i Preston.
Preston har en befolkning på 114 300, bydistriktet Preston en befolkning på 132 000, City of Preston: 132,000.Preston (Local Authority): Key Figures for People and Society: Population and Migration, Office for National Statistics. The population for the unparished area is calculated by subtracting the populations of the three rural Middle Layer Super Output Areas, Preston 001 (5,185), Preston 002 (6,417) and Preston 010 (6,134). Preston 001 (Middle Layer Super Output Area): Key Figures for People and Society: Population and Migration, Office for National Statistics. Preston 002 (Middle Layer Super Output Area): Key Figures for People and Society: Population and Migration, Office for National Statistics. Preston 010 (Middle Layer Super Output Area): Key Figures for People and Society: Population and Migration, Office for National Statistics. og Prestons område for tettbebyggelse (built-up area, BUA) en befolkning på 313 322. Prestons område reise-til-arbeid hadde i 2011 en befolkning på 420 661 innbyggere sammenlignet med 354 000 i tidligere folketelling.
Vennskapsbyer
Preston har følgende vennskapsbyer:
110 meter hekk
110 meter hekk er en løpsøvelse i friidrett, og den korteste hekkeøvelsen som arrangeres utendørs for herrer. Tilsvarende distanse for kvinner er 100 meter hekk. 110 meter hekk har vært med i OL siden starten i Athen i 1896. Distansen inngår også i herrenes tikamp.
Løperne skal forsere ti 106 centimeter høye hekker i løpet av strekningen. Den første hekken er plassert 13,72 meter fra startstreken, deretter står hekkene med 9,14 meters avstand, slik at den siste står 14 meter før mållinjen.
Tidenes løpere under 13 sek
Per 17. august 2022 har 22 menn sett 12-tallet på 110 meter hekk:
Christoffer Urne
Christoffer Urne (født 27. oktober 1593, Halsted kloster på Lolland, død 27. september 1663, Nielstrup på Lolland) var en dansk adelsmann, embetsmann og stattholder i Norge 1629-42.
Han var sønn av lensherre Knud Axelsen Urne til Aarsmarke (1564–1622) og Margrethe Eilersdatter Grubbe til Alslev (1568–1654). Urnes karriere fulgte den vanlige veien for datidens adelsgutter, godt hjulpet av at familien sto på god fot med kong Christian IV, og av hans egne evner. Han var til oppfostring hos slektninger, gikk på Sorø adelsskole 1605-09, reiste/studerte 6 år i Europa sammen med sine brødre, og begynte deretter i 1615 i kanselliet. Etter 10 år ved Rentekammeret ble han i 1627 lensherre over Nykøbing og Aalholm.
Stattholder
Ved trettiårskrigens slutt i 1629 ble Urne stattholder i Norge, med de tilhørende vervene: lensherre over Akershus, og medlem av riksrådet. Etter 13 år i Norge vendte han hjem til len i Danmark, og til stillingen som rikskansler fra 1646 til 1660. Fra 1658 var han forlenet med Lyse kloster, som han året etter byttet med Hardanger len, og Halsnøy kloster.
Rebekka Hammering Bang
Rebekka Hammering Bang (født 23. februar 1902 i Tromsø, død 23. oktober 1959) var en norsk klassisk filolog, bibliotekar og oversetter.
Rebekka Hammering Bang utga Norge og den polske frihetskamp (1937) og en bibliografi over Antikken i Norge 1814–1950 (1952). Hun oversatte Benjamin Franklins liv (1948), Marcus Aurelius' Til meg selv (1957), og (sammen med Henning Mørland) Plutark.
Av utdannelse var hun cand.philol. 1932 i diverse språk og tilbrakte 1933 ved Universitetet i Lund. Før dette hadde hun jobbet som kontordame fra 1917 til 1919, fra 1919 til 1924 ved Skattefogden i Tromsø. Så var hun guvernante i Sogn fra 1926 til 1927 og i Warszawa frem til 1929, da hun fikk jobb ved Universitetsbiblioteket i Oslo, en stilling hun holdt på i lenge. Samtidig var hun fra 1933 til 1942 timelærer i tysk og gresk ved Kristelig Gymnasium, og foreleste i antikk litteraturhistorie og bibliografi ved Statens bibliotekskole som hadde startet i 1940.
Paul Bjerke
Paul Bjerke (født 1952 i Oslo) er en norsk journalist og tidligere redaktør som er professor i journalistikk ved Høgskulen i Volda.
Han var ansatt som nyhetsredaktør i Klassekampen fra 1985 og som ansvarlig redaktør i samme dagsavis fra 1995 til 1997.
Bjerke var i studietiden leder av Norges Kommunistiske Studentforbund og aktiv i AKP(m-l). Han tok magistergraden i sosiologi ved Universitetet i Oslo i 1982 på en avhandling om film og fjernsyn. Han har siden 1998 jobbet som forsker i stiftelsen De Facto (kunnskapssenter for fagorganiserte) og har vært doktorstipendiat ved Høgskulen i Volda.
Nidelv Idrettslag
Nidelv Idrettslag er et idrettslag i Trondheim. Idrettslaget driver med blant annet friidrett, håndball, fotball, vektløfting, innebandy og langrenn.
Laget er en sammenslutningen av idrettslagene Nidarvoll AIL, stiftet 15. november 1934, og Tempe IL, stiftet 19. oktober 1930. Lagene ble slått sammen til Nidelv IL I 1952.
I 1936 ble ble Bjørnåsen hoppbakke bygget. Den hadde kritisk punkt på 40 meter. Bakkerekorden var 52,5 meter.
Etter andre verdenskrig fikk Nidelv IL kjøpt Tempebanen fra kommunen.
Blant meritterte tidligere utøvere er Anne Marie Woldseth Schølberg som vant kongepokalen i friidrett i 1953 og fotballspillerne Harald Sunde og Rune Bratseth, og maratonløperen Torleif Rekkebo.
Nidelvs seniorlag for herrer i fotball spiller på nivå 6 i 5. divisjon (2011) etter to nedrykk på rad siden 2009. Og Nidelvs damelag spiller i 4. divisjon. Herrelaget spilte på nest øverste nivå, som da het 2. divisjon, i 1964, 1965, 1966 og 1967.
Nidelv IL Senior herrer rykket opp til 4.divisjon etter 2022-sesongen. Nidelv IL kvinner fortsetter en sessong til i 4.divisjon etter en ikke fullt så bra oppstartsessong. Nidelv IL har også to ungdomslag i J17 og Gutter 16 i 2022 sesongen der begge lag spilte 1.divisjon. Nidelv jenter 17 vant sin 1.divisjon høst og spilte dermed KM (kretsmesterskap finale) og ble nummer 2.
Nidelv IL med avdelingene friidrett og Ski eier Trondheim Maraton. Ski arrangere også Nardorennet for dem minste skiløperne.
Håndball har sin egen hall på Tempe.
Vektløfting har sin plass i kjelleren på klubbhuset.
Fotball arrangere Nidelv cup hver høst.
Evangeliet etter Markus
Evangeliet etter Markus (gresk: – Euangélion katà Mârkon), også kalt Markusevangeliet og forkortet Mark, er den andre boken i Det nye testamentet i den kristne Bibelen. Det er også det korteste og sannsynligvis det eldste av de fire evangeliene. Det er sammen med Evangeliet etter Matteus og Evangeliet etter Lukas regnet som til de såkalte synoptiske evangelier. Markusevangeliet var opprinnelig anonymt, men fikk tidlig i kirkehistorien overskriften ifølge Markus. Denne «Johannes Markus» er ifølge den bibelske fortellingen en disippel av Peter, og baserte sin tekst på Peters vitnemål. Han blir referert til i Peters første brev 5:13 som «...Markus, min sønn». og som deltok på noen deler av apostelen Paulus' misjonsreiser. Teksten ble trolig skrivet en gang rundt år 70 eller noe senere.
Evangeliet etter Markus forteller om Jesu liv fra døperen Johannes' dåp av Jesus og til Kristi himmelfart, og det konsentrerer seg særlig om de siste ukene av hans liv; kapitlene 11-16, reisen til Jerusalem. Den raske fortellingen portretterer Jesus som en heroisk handlingens mann, en eksorsist, en lege, og en som gjør mirakler. Et viktig tema hos Markus er den messianske hemmelighet. Jesus stilner de besatte han leger, holder sin messianske identitet hemmelig, og skjuler sitt budskap i lignelser. Disiplene feiler også å forstå miraklenes rekkevidde og vesen.
Innhold
Markusevangeliet inneholder mindre talestoff enn de andre øvrige evangeliene og vektlegger isteden handling i større grad. Istedenfor å fortelle hva Jesus sa, forteller Markus hva han gjorde. Ordet «straks» (fra gresk evtys) er det ordet som brukes oftest i evangeliet og driver handlingen fremover.
Markus er den evangelisten som oppfant sjangeren evangelium, og evangeliet har sitt høydepunkt i fortellingen om Jesu lidelse, død og oppstandelse. Den store vekten som legges til nettopp på denne siste delen har gjort at forskere har beskrevet Markus som en pasjonsfortelling med innledning. Et viktig vendepunkt er Peters bekjennelse i kapitel 8.
Det er tradisjon å dele evangeliet inn i to hoveddeler med følgende underinndelinger: Markus 16, 9-20 finnes ikke i de eldste og beste tekstvitner, og er sannsynligvis føyd til senere.
Forfatter
Tradisjonelt har de ytre kriteriene (den oldkirkelige tradisjon) holdt forfatteren av evangeliet for å være Johannes Markus, en av Paulus’ og Peters medarbeidere. Markus er nevnt i Apostlenes gjerninger og brevlitteraturen som Paulus’ brev til kolosserne, Paulus' brev til Filemon, Paulus' andre brev til Timoteus og Peters første brev.
Det eldste vitnesbyrd til forfatterspørsmålet er Papias (ca. 65 – ca. 145 e Kr), en biskop i byen Hierapolis i Lilleasia. Ved Papias, som ikke selv hadde møtt Markus eller noen av de andre evangelistene, og evangelieoverskriften (gresk KATA MARKON, som tidligst stammer fra ca. 110 e Kr) bygger resten av de oldkirkelige teologer sin tradisjon om at Johannes Markus er forfatteren. Og det er ingen andre som nevnes som mulige forfattere.
Det er ikke mulig ut fra selve teksten å si noe bestemt om hvem forfatteren kan være. Det eneste som kan sies er at evangeliet synes å presentere den grunnstrukturen i den oldkirkelige overlevering om Jesus fra Nasaret – den samme grunnfortelling som vi møter i Apostlenes gjerninger og hos Paulus og Peter.
Forfatteren har en veldig enkel gresk, kjennskap til arameisk og ser ut til å ha behersket noe latin. Han bruker i stor grad fortellende språk, eksempelvis i det nevnte evtys overfor og bruken av kai og ved å binde setningene og dermed fortellingen sammen.
I lys av det synoptiske problem er det vanlig å anta at Markus har vært benyttet som en av hovedkildene i to-kilde-hypotesen. Selv om det er vanskelig å si sikkert er det ikke umulig å tenke seg at Johannes Markus er forfatteren av evangeliet, men en god del kritiske forskere vil si at forfatteren er anonym.
Sted og tid
Det er en del uenighet om når evangeliet skal dateres til. Enkelte vil si så tidlig som 40- og 50-tallet e Kr, mens et flertall av forskere mener at 60- og 70-tallet er nærmere sannheten. Det første vil da gå i mot Ireneus av Lyon som hevder at evangeliet ble skrevet etter at Peter var død. Klemens av Alexandria hevder derimot at evangeliet ble skrevet før Peters død. Uansett er det ut ifra det synoptiske problem og to-kilde-hypotesen vanlig å anta at evangeliet ble skrevet rundt 80 e Kr.
Det er vanskelig å avgjøre hvor evangeliet er avfattet, men det er vanlig å plassere stedet til Roma. Der var det en stor kristen menighet og både Paulus og Peter led martyrdøden der. Både Ireneus og Klemens hevder at Markus skrev i Roma. At Markus har en rekke latinismer, forklarer jødiske skikker og arameiske uttrykk. Dette og en del andre momenter peker mot en hedningekristen menighet og passer godt med Roma som mulig sted for forfatterskapet.
Teologi
Selv om evangeliets sikte tydelig forkynnes for leserne i første setning som «Dette er begynnelsen til evangeliet om Jesus Kristus, Guds sønn», holdes dette skjult for de fleste i fortellingen selv. Jesus som forkynner evangeliet, og som selv er den forkynte, åpenbarer ikke det direkte til de han møter. Han gir taleforbud til en som er blitt helbredet og lignelsene er faktisk gitt «for at de skal se og se, men ikke skjelne, høre og høre, men ikke forstå...». Jesus fremtrer før påsken som en skjult messias, kanskje for ikke å bli tolket i lys av de mange messiaskategorier på hans egen tid. Selv ikke disiplene har forstand og er forherdet. Først i lys av Jesu død og oppstandelse ser de ham først som han virkelig er – Gud sønn. Enkelte forskere, da særlig den tyske lutherske teologen William Wrede, har hevdet at messiashemmeligheten er en litterær konstruksjon som ikke har bakgrunn i disiplenes virkelig opplevelse av Jesus.
Markus er sett på som en historiker og teolog. Den lidende Messias er sentralt i Markus' portrett av Jesus, hans teologi og hans tekststruktur. Denne kunnskapen er skjult og kun de med åndelig innsikt kan se. Konseptet av skjult budskap kan ha blitt grunnlaget for de senere gnostiske evangeliene. John Killinger har argumentert for at i Markusevangeliet er fortellingen om oppstandelsen skjult gjennom hele evangeliet, og han spekulerer om Markus som forfatteren i seg selv kan ha vært en gnostisk kristen.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Helligtrekongersaften, eller Hva dere vil (engelsk Twelfth Night or What You Will) er en komedie skrevet av William Shakespeare, antagelig 1600–01. Den første kjente framføringen skjedde i 1602. Stykket skal ha vært et bestillingsverk.
Stykket regnes blant Shakespeares mest populære komedier. Den er en av flere Shakespearekomedier hvor kjønnsforvirringer er en sentral del av stykkets uttalte og uuttalte tema: Hovedpersonen Viola er en kvinne som kler seg ut som en mann. Som kvinne forelsker hun seg i hertug Orsino, men utkledd som mann blir hun gjenstand for grevinne Olivias kjærlighet. At alle skuespillerne på Shakespeares tid var menn, er en forsterkende forviklingsfaktor: Viola ble spilt av en mann, utkledd som en kvinne som maskerte seg som en mann.
Tilblivelse
Stykket er sannsynligvis skrevet mellom 1600 og 1601 og ble utgitt for første gang i William Shakespeares First Folio i 1623. Den første kjente framføringen skjedde 2. februar 1602.
Elementer i handlingen
Stykket inneholder de fleste av de faste elementene i en komedie i engelsk renessanseteater i elisabetansk tid. Disse elementene er blant annet
Shakespeare for sin del forsynte ofte sine stykker med små ordspill, blødmer og vittigheter som sparker i flere retninger, både på og utenfor scenen. Dertil kom også innslag av grov farse, karakterkomikk eller lavkomikk, beregnet på den folkelige delen av publikum.
Tittelen
Tittelen er etter helligtrekongersaften i den kristne julehøytiden. Det er ingen ting i handlingen som knyttet an til årstiden eller den kirkelige høytiden. Denne helligdagen hadde imidlertid i Shakespeares tid forandret seg til en maskeradefestaften hvor tjenere kledde seg ut som herskapet, menn som kvinner og videre. Det er kjent at man hver år framførte et nyskrevet skuespill for dronning Elisabeth I på denne dagen, og enkelte litteraturhistorikere antyder at stykket kan blitt vist første gang under en fest på slottet Whitehall i London på helligtrekongersaften 1601. Blant de forhold som taler for dette er at det er kjent at Shakespeare og hans teaterkompani opptrådte på den aktuelle festen, uten at man vet hvilket stykke de framførte. En av prominente gjestene ved denne festen var til overmål en navnebror av hovedpersonen, den italienske hertugen Virginio Orsino av Bracchiano (1572–1615).
Forelegg/inspirasjonskilder
Skuespillet er inspirert av novellen Apolonius og Silla av Barnabe Rich, utgitt i samlingen Riche his farewell to the military profession (1581), både med hensyn til forliset, tvillingforveksling og en kvinne kledd som mann. Riche hadde for sin del lånt historie av den italienske forfatteren Matteo Bandello romantiske fortelling Niculo (1554). Bandello var forøvrig også opphavsmann til den første kimen til historien om Romeo og Julie. Bandello bygget for sin del på det italienske skuespillet Gl’Ingannati (1530-årene), som Shakespeare også kan ha kjent og lånt direkte fra. Her forekommer både tvillingforveksling og trekantforviklinger, og flere av karakterene har samme navn som i Shakespeares stykke. Et annet teaterstykke, Laelia, som hadde mye av den samme intrigen, ble framført på latin i Cambridge i 1590 og 1598. Det er karakteristisk for Shakespeares tidlige forfatterskap at han låner intriger og motiv fra andre forfattere, og forståelsen av «opphavsrett» var heller ikke utviklet i den grad at slike lån ble oppfattet som uetiske. Karakteren Malvolios person og skjebne finnes ikke i noen av de ovenfor nevnte tekstene som har vært Shakespeares inspirasjon til stykket. Malvolio er således Shakespeare egen idé. Flere har pekt på at karakteren kan inneholde hentydninger til faktiske personer ved hoffet og annetsteds i Shakespeares egen tid.
Handling
Handlingen foregår i det fiktive landet Illyria, som ikke direkte anses ha noen forbindelse av betydning til oldtidens Illyria i Balkan. Navnet Illyria er muligens valgt på grunn av ordets assosiasjoner henimot illusjon og lyrisk. Handlingen utvikler seg gjennom tre handlingstråder, som bare delvis griper inn i hverandre. Hovedpersonen Viola skylles i land etter et skipbrudd. Hun tror at hennes tvillingbror Sebastian er død, og forkler seg som ham. Under navnet Cesario, får hun arbeid hos hertugen Orsino. Hertugen er forelsket i grevinnen Olivia, som avviser ham, og i utgangspunktet forsåvidt avviser romantikk i det hele tatt, fordi hun bærer langvarig sorg over sin brors død. Viola/Cesario blir hertugens budbringer overfor Olivia, og vikles inn i en trekant av umulige romantiske interesser.
Hovedintrigen er trekantforholdet mellom Viola, Orsino og Olivia. Viola er, som mann, ansatt hos hertugen for å framføre hans kjærlighetsbudskap til Olivia. Olivia avviser hertugen, men interesserer seg for hans sendebud Viola/Cesario. Viola blir ved dette nødt til å friste, lokke og resonnere med Olivia på hertugens vegne, mens hun samtidig må være avvisende imøtekommende overfor henne på egne vegne.
I tillegg til hovedhandlingen utspiller det seg to parallelle handlinger: Violas bror Sebastian, som antas å være skipbrudden, reddes ut av vraket av kapteinen Antonio. De to tilbringer tid med hverandre i Illyria og utvikler et forhold, med tidvise homoerotiske undertoner. Ved en tilfeldighet møter Antonio på den forkledde Viola, som tar henne for å være Sebastian. Når det han tror er hans beste venn ikke kjenner han igjen, bryter Antonio ut i en av skuespillets største følelsesutbrudd.
I Olivias hus utsettes den strenge, selvhøytidelige hovmesteren Malvolio for en ondsinnet spøk som iscenesettes av Tobias, Andreas og Marie. De sender ham et anonymt brev som angivelig skal være fra grevinnen og som gir Malvolio grunn til å tro at grevinnen elsker ham og ønsker å «opphøye» ham gjennom ekteskap. Forledet av dette opptrer han narraktig utspjåket overfor Olivia. Spøken når sitt høydepunkt da Olivia tror han har blitt gal og overlater ham til tjenerne Maria, Tobias og Andreas som låser ham inn i en mørk kjeller. I kjelleren blir han utsatt for narren Fest, utkledd som prest. Ytterligere en bimotiv er det intrigespillet som Tobias og Fabian iverksetter for å egge den sjalu Andreas opp mot Viola/Cesario og inn i en fektekamp.
Emil Brunner
Heinrich Emil Brunner (født 23. desember 1889 i Winterthur, Sveits, død 6. april 1966 i Zürich, Sveits) var en sveitsisk protestantisk systematisk teolog.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Handling
Stykket slutter, sjangerriktig, med at forviklingene løses opp og forkledningene avsløres før det inngås dobbeltbryllup. Hertugen, som allerede har uttrykt sin beundring for «Cesario», tar imot Violas kjærlighet. Olivia, som var forelsket i Viola/Cesario, inngår med glede ekteskap med Violas alter ego, tvillingbroren Sebastian. Spilloppmakerne tilstår sine streker overfor Malvolio og frikjennes av grevninnen. Aktørene i de to parallelle handlingene faller imidlertid utenfor sluttscenens lykke: Verken Malvolio eller Antonio blir del av den allmenne harmoni, Malvolio går endog ut av scenen mens han truer med hevn.
Emil Brunner
Herrmann var elev av Hermann Kutter, Leonhard Ragaz og Adolf von Harnack, og var en av grunnleggerne av den dialektiske teologi sammen med Karl Barth. Barth og Brunner ble senere motstandere, fordi det forsto skillet mellom Gud og menneske forskjellig.
Helligtrekongersaften (skuespill)
Tema og motiver
Den romantiske kjærligheten er et hovedmotiv i forholdet mellom hertugen og grevinnen. Begge elsker, eller ønsker å elske, høyt og intenst. Hertugen virker likevel mest betatt av sin egen forelskelse, og det er betegnende at han ikke selv søker Olivias selskap, men sitter hjemme og dyrker sitt følelsesliv i ensomhet, mens Viola må gjøre det faktiske, oppsøkende kjærlighetsarbeidet. Tilsvarende kan man spørre seg om grevinne Olivia egentlig er i sorg, slik hun sier at hun er og har tenkt å være i sju år framover, eller om hun er betatt av følelsen av å være sørgende. «Kanskje skal vi forstå det slik at de begge dyrker sine følelser fordi de tror det er de rette følelser å ha – moteriktig romantiske og temmelig uforpliktende» (Lausund). Den ulykkelig forelskede utleveres også til tilskuerens latter: «Orsino som sukker ekstravagant etter sin utilgjengelige grevinne Olivia er et fullkomment eksemplar av den henførte ridder i amour courtois-tradisjonen; men stykket får ham til å se tåpelig forblindet ut, ikke heroisk».
Violas kjønnsidentitet er fra en side sett entydig: Hun er en kvinne som er utkledd som mann for å overleve. Samtidig går hun inn i et svært tvetydig spill overfor hertug Orsino. «Orsino dras åpenbart mot Cesario lenge før han vet at det skjuler seg en kvinne bak forkledningen» (Lausund), han kommenterer Cesarios skjønnhet, og han fortsetter å tiltale Viola med mannsnavn etter at hun har avslørt sin forkledning. Tilsvarende er det hos grevinnen en ambivalent tiltrekning overfor Viola/Cesario: Olivia faller for en kvinne og forhandler med henne om hva det vil si å elske.