cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ramón Grau San Martín
Graus familie var blitt rik på tobakksdyrking og faren ønsket at sønnen skulle utdanne seg i merkantile fag og overta virksomheten. Grau hadde imidlertid bestemt seg for å bli lege og dro mot familiens vilje til Havanna for å studere. Han tok doktorgraden i medisin i 1908, og i de neste 13 årene oppholdt seg han seg i Frankrike, Italia og Spania der han praktiserte som lege og samtidig gjorde kliniske studier. Han dro tilbake til Cuba i 1921, ble professor i fysiologi ved Universitetet i Havanna og skrev flere artikler og bøker innen medisin.
Politisk kaos
Etter sin tilbakekomst til Cuba i 1921 ble Grau interessert i politikk. I 1929 og 1930 deltok han i flere studentdemonstrasjoner mot diktatoren Gerardo Machados brutale styre. I 1931 ble han arrestert og fengslet. Etter løslatelsen i 1932(?) dro han i eksil til USA, men vendte tilbake til Cuba i 1933, straks etter USA hadde intervenert og avsatt Machado. Grau kom tilbake til et land i fullt opprør. Machados tilhengere var nærmest fritt vilt, og tidligere undergrunnsorganisasjoner som f.eks. ABC Sociedad Revolucionaria stod bak en bølge av summariske rettssaker og drap på Mochados tilhengere og sympatisører.
USA innsatte Carlos Manuel de Céspedes y Quesada som president 12. august 1933, men bare 22 dager etter ble han avsatt i det såkalte «sersjantopprøret» ledet av sersjant Fulgencio Batista. Dette kuppet hadde for øvrig stor støtte blant studentene ved Universitetet i Havanna og hos andre grupper som hadde vært i opposisjon til Mochado.
Første presidentperiode 1933-34
Batista oppnevnte en junta på fem mann til å styre Cuba. Som honnør for studentens støtte til «sersjantopprøret» ble professor Ramón Grau et av juntamedlemmene. Batista selv gikk inn som hærsjef og stabssjef med så vide fullmakter at han i praksis ble Cubas reelle president. Studentene i Havanna var imidlertid misfornøyd med Graus anonyme rolle. I frykt for å miste sine allierte, ga Batista raskt etter og utnevnte Grau til president, men uten at han ga slipp på sine vide fullmakter.
Graus presidentinnsettelse 10. september 1933 ble hjertelig mottatt av en sjelden politisk allianse av radikale studenter, den cubanske hær, det cubanske kommunistparti (Partido Sosialista Popular) og andre radikale grupper. Herunder også ABC Sociedad Revolucionaria. Presidentinnsettelsen bidro også til å dempe uroen og den akutte hevntørsten som hadde oppstått i kjølvannet av Gerardo Machado avsettelse, 12. august 1933.
Graus regjering la seg raskt på en nasjonalistisk og sosialdemokratisk linje som blant annet kritiserte amerikanske selskapers sterke innflytelse i Cubas arbeids- og samfunnsliv. I tillegg krevde Grau at USA skulle fjerne Platt-tillegget i Cubas grunnlov av 1901. Dette tillegget kom i etterkant av Paris-avtalen av 1898, og ga USA rett til å invadere Cuba når de måtte ønske det. Siden Platt-tillegget bare skulle fungere til 1933, mente Grau at USA måtte akseptere at tillegget ble fjernet.
Graus krav vakte stor motstand i økonomiske kretser i USA, og president Franklin D. Roosevelt nektet derfor å godkjenne Grau som Cubas president. Han slo hardt tilbake, fordømte Graus krav og oppfordret opposisjonelle på Cuba til å gripe inn og avsette president Grau.
Batista griper inn
Grau dro i eksil til Mexico og ble der valgt til leder i det nydannede cubanske Nasjonalistpartiet (Partido Revolucionario Cubano – Auténtico). I 1940 dro han tilbake til Cuba for å delta i presidentvalget, men tapte for Fulgencio Batista som gikk av med valgseieren. I 1944 kom Grau langt sterkere tilbake og vant presidentvalget.
Andre presidentperiode 1944-48
I den blomstrende verdensøkonomien som fulgte etter andre verdenskrig, steg prisen på sukker som var Cubas viktigste eksportvare. Dette ga bedre muligheter for Graus sosialdemokratiske politikk. Det ble investert store summer i infrastruktur, det sosiale sikkerhetsnettet for arbeidere ble vesentlig forbedret, og det ble tatt mange skritt for å styrke den økonomiske utviklingen i landbruket og industrien.
På den andre siden bidro oppgangstidene til at «tradisjonen fra de glade 20-årene» fikk ny næring. I Havanna og andre større byer vokste kriminaliteten, ofte i nært samarbeid med Tampa-mafiaen i Florida. Mafiaen hadde fått fotfeste på Cuba under Gerardo Machado og parallelt med USAs forbudstid, fra 1920 til 1933. Under Mochado hadde mafiaen primært satset på smugling og alkoholproduksjon, men etter 1933 gikk de over til hotell- og casino-drift, utpressing (såkalt «beskyttelse») og prostitusjon.
USA protesterer
I 1947 hadde flyktninger fra Den dominikanske republikk søkt tilflukt på Cuba og fått støtte til en invasjon for å styrte diktatoren Rafael Leonidas Trujillo. Trujillo stod imidlertid under USAs beskyttelse, og amerikanske marinesoldater grep derfor inn og knuste opprøret i sin startfase. At Grau hadde støttet oppstanden gjorde at forholdet mellom USA og Cuba ble atskillig kjøligere. Det samme gjaldt selvsagt også forholdet mellom Cuba og Den dominikanske republikk. Først i 1957 under Fulgencio Batista ble forholdet til Rafael Leonidas Trujillo forbedret, og amerikanske myndigheter var svært tilfreds med utviklingen.
Samme år som Cuba ga hjelp til flyktingene fra Den dominikanske republikk, begynte pressen og Graus politiske motstandere å hevde at Graus regjering var blitt korrupt. At statsråder utnevnte representanter fra egen familie til stillinger i staten, og tok betalt av næringsliv og amerikansk mafia for å påvirke politiske beslutninger. Samtidig var det innlysende at kriminaliteten og prostitusjonen økte i byene og at det flere ganger kom til regulære bandeoppgjør der amerikansk mafia ofte var involvert. Som følge av både påstander og faktisk virkelighet, møtte Grau stadig større opposisjon i og utenfor parlamentet. Anklagene i media vokste om at han hadde sviktet folket, og at Cuba var i ferd med å få et like korrupt regime som i den forhatte diktatoren Gerardo Machados presidenttid.
Grau tok kritikken svært tungt og i 1948 innsatte han Carlos Prío Socarrás som midlertidig president. Innsettelsen av Prio skjedde i tråd med grunnloven av 1940 og Prio skulle fungere som midlertidig president fram til valget i 1952. Prio var – på samme måte som Grau – medlem av Nasjonalistpartiet (Partido Revolucionario Cubano – Auténtico). Etter utnevnelsen av Prio, trakk Grau seg helt tilbake fra politikken og offentlighetens lys.
Exit
Grau stilte opp igjen ved presidentvalget i 1954 og 1958, men trakk seg like før valget i 1958 fordi han mente Batista drev utstrakt valgfusk. Etter at Fidel Castro kom til makten i 1959 trakk Grau igjen seg tilbake fra politikken. Han døde i Havanna 28. juli 1969, 82 år gammel.
Georgias herrelandslag i fotball
Georgias herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballaget til Georgia, og dette landslaget blir administrert av Georgias fotballforbund. Det georgiske fotballforbundet ble stiftet i 1990, og de ble medlem av FIFA i 1992. Georgia har aldri deltatt i VM-sluttspill, og nasjonalstadion er Stadion Boris Paichadze i Tbilisi.
Tyrkias Grand Prix 2009
Tyrkias Grand Prix 2009 var det syvende løpet i Formel 1-sesongen 2009. Det ble arrangert 7. juni på Istanbul Park i Istanbul, Tyrkia.
Felipe Massa hadde vunnet de tre siste løpene i Tyrkia (2006, 2007, 2008), kun hans lagkamerat Kimi Räikkönen har også vunnet i Tyrkia i (2005), men da hos McLaren.
Rapport
Kvalifiseringen ble vunnet av Sebastian Vettel foran Jenson Button og Rubens Barrichello. Regjerende verdensmester Lewis Hamilton ble slått ut i den første kvalifiserinsrunden.
I selve racet klarte ikke Vettel å beholde ledelsen, men falt ned til en tredjeplass, bak lagkamerat Mark Webber, og løpets vinner Jenson Button. Barrichello som startet på tredjeplass, måtte gi seg elleve runder før slutt. Nico Rosberg klatret fire plasser fra kvalifiseringen, og endte på en femteplass bak Jarno Trulli. Timo Glock var den sjåføren som klatret flest plasser, da han kjørte seg opp fra en 13.-plass fra kvalifiseringen til en åttendeplass og siste poeng, bare 0,7 sekunder bak polske Robert Kubica.
Kvalifisering
Biler som bruker KERS er markert med  *
Anette Wilhelm
Anette Wilhelm (født Anette Svensson 22. mars 1972) er en svensk rullestolcurlingspiller. Hun representerer Södertälje CK.
Tyrkias Grand Prix 2009
Løpet
Biler som bruker KERS er markert med  *
Anette Wilhelm
Etter at hun begynte med rullestolcurling i 1999 har hun vært en sterk forkjemper for rullestolcurling, særlig for kvinnelig deltakelse i sporten. Hun har også jobbet i bl.a. Sveits og Skottland for være med å utvikle sporten der.
Som aktiv har hun deltatt i tre VM og ett Paralympics. Dette har gitt henne to fjerdeplasser fra VM og en bronse fra Paralympics. På nasjonalt nivå har hun gull fra SM i 2003 og 2004, sølv i 2005 og en bronse i 2006.
I 2003 hadde hun også en mindre rolle i filmen Miffo, som handler om en prest som forelsker seg i en kvinne i rullestol. Anette spiller her rullestolinstruktør.
AG-3
Automatgevær 3 (AG-3) er den lisensproduserte, norske varianten av Heckler & Kochs automatgevær G3. Kaliberet er 7,62 × 51 mm NATO, et standard-kaliber innen NATO. Med innskyvbar kolbe kalles våpenet AG-3 F1, og en versjon oppgradert i 2007 kalles AG-3 F2.
G3 ble utviklet da Vest-Tyskland trengte et nytt enhetsvåpen tidlig på 1950-tallet, og våpenet ble tatt i bruk fra 1959. AG-3 ble innført i det norske Forsvaret sent på 1960-tallet, og var en noe modifisert G3 produsert av Kongsberg Våpenfabrikk. Prisen det norske forsvaret betalte pr. våpen er oppgitt til 6 340,- 1996-kroner. Bruken av AG-3 ble senere gradvis faset ut til fordel for Heckler & Koch HK416. I 2008 bestilte Forsvarsmateriell nye HK416 for å fase AG-3 helt ut av Forsvaret, etter 53 års bruk.
Historie
I 1949 ansatte den spanske, statseide institusjonen CETME (Centro de Estudios Técnicos de Materiales Especiales) den tyske ingeniøren Ludwig Vorgrimler, som hadde jobbet for det berømte tyske Mauserwerke før og under andre verdenskrig. Vorgrimler hadde jobbet med det eksperimentelle automatgeværet Sturmgewehr 45 (StG.45(M). Dette våpenet tjente som utgangspunkt for forskjellige våpen hos CETME og senere hos Heckler & Koch.
Norske forhold
I 1960 startet utprøvingen av kandidater for ny enhetsrifle til Forsvaret. Våpnene som skulle erstattes av det nye enhetsvåpnenet var blant annet selvladekarabin M1 (SLK M1) (M1 Karabin)), selvladegevær M1 (SLG M1) (M1 Garand)) og MP40. Våpnene som ble testet i den første runden var AR-10, Beretta BM-59, FN FAL og SIG 510. M1 Garand ble brukt som referansevåpen under testene. Beretta-geværene ble fremskaffet ved at Forsvaret sendte et antall Garand-geværer til Beretta for ombygging. Etter de innledende rundene satt Forsvaret igjen med to kandidater – FN FAL og G3, men det var klart at begge geværene måtte modifiseres for at de kunne tas i bruk under norske forhold. Det var av økonomiske og politiske årsaker at G3 tilslutt ble approbert i 1966, da under navnet AG-3. FN FAL var dyr og produksjonsprosessen komplisert, samtidig som det var tvilsomt om våpenet kunne produseres på lisens i Norge. I tillegg hadde KV allerede startet forberedelse for produksjon av deler til 100 000 G3-rifler for den vesttyske hæren, Bundeswehr, som en del av en gjenkjøpsavtale. Hanevik mener at det allerede var blitt tatt for gitt at Norge skulle velge G3 da denne avtalen ble undertegnet.
Norsk produksjon
Ifølge en avtale med Heckler & Koch produserte daværende Kongsberg Våpenfabrikk (nå Kongsberg Defence Systems) våpnene på lisens. Totalt 253 497 våpen ble levert Forsvaret fra februar 1967 til november 1974.
Den vanligste norske versjonen er med fast kolbe, basert på den tyske G3A3. En versjon med innskyvbar kolbe ble produsert i 11 000 eksemplarer, basert på den tyske G3A4. På begge versjonene kan det monteres 40 mm Heckler & Koch HK79 granatrør under løpet ved å erstatte forskjeftet. Inntil ca. 1980 ble det skutt med geværgranater fra AG-3. Rekylen var hard og belastende for våpenet, og på slutten av 1980-tallet ble HK79 innkjøpt som substitutt.
Utskiftningen
På grunn av vekt, alder, ammunisjonstype og små tilpasningsmuligheter jobbet Forsvaret fra midten av 1990-tallet med å bytte ut AG-3 med et mer moderne våpen. Kandidatene inkluderte Heckler & Kochs G-36, da allerede i bruk av Kystjegerkommandoen , og Colt Canada C8 (tidligere Diemaco) (som blir brukt av Forsvarets spesialstyrker.
13. oktober 2005 meldte Forsvarsnett at Forsvaret i tillegg hadde valgt å oppgradere AG-3, samtidig som nye våpen skulle bli kjøpt inn, men dette avstedkom protester innad i Forsvaret og ble avlyst. Oppgraderingen skulle gå på nye siktemidler og ny type innskyvbar kolbe. I april 2007 undertegnet Forsvaret kontrakt med Heckler & Koch om leveranse av HK416, et våpen som hadde kommet inn sent i prosessen.
I tillegg tegnet Forsvaret en avtale med Svenske Aimpoint om siktemidler til en verdi av ca. 50 millioner kroner Hæren, Sjøforsvaret, Luftforsvaret og innsatsstyrkene til Heimevernet ville få HK416, mens reservestyrkene til Heimevernet vil fortsette å bruke AG-3 i lengre tid fremover.
Utskiftingen skal være gjennomført innen utgangen av 2021.
Jacques Rogge
Jacques graaf Rogge (født 2. mai 1942 i Gent i Øst-Flandern, død 29. august 2021 ) var en belgisk lege og idrettsutøver som var president i Den internasjonale olympiske komité (IOK) fra 2001 til 2013.
AG-3
Utskiftningen
De fleste NATO-land hadde gått over til å bruke 5,56×45 mm NATO-ammunisjon til sine enhetsvåpen da utskiftningen ble bestemt. Norge var blant de få landene som fortsatt hadde enhetsvåpen kamret i 7,62×51 mm NATO. Bortsett fra kostnader var noen av grunnene til at Norge valgte å beholde AG-3 at det hadde større presisjon og gjennomslagskraft. Grunnet blandete erfaringer med bruk av 5,56 mm i blant annet Afghanistan har USA testet våpen i kaliber 6,5mm Grendel og 6,8mm SPC. En eventuell approbering av et nytt kaliber i NATO ligger langt frem i tid.
Samtlige geværer som Forsvaret testet ut under utskiftingsprosessen var kamret i 5.56x45mm NATO.
Jacques Rogge
Bakgrunn
Rogge studerte idrettsmedisin ved Universitetet i Gent.
Liste over bilmerker
Dette er en ufullstendig liste over alle bilmerker noensinne produsert. Noen er fra bilprodusenter som også bruker navnet på selskapet som et merkenavn, andre er fra datterselskap eller divisjoner, eller er produkter som er blitt merket på nytt.
Jacques Rogge
Bakgrunn
Han arbeidet som ortopedisk kirurg.
Idrettsmann
Han konkurrerte i seiling under OL i 1968, 1972 og 1976, og spilte ti kamper på det belgiske landslaget i rugby. Han hadde en rekke verv i belgisk idrett fra 1980.
AG-3
Tekniske detaljer
Geværet består av 114 deler, og tas fra hverandre i tolv deler under rutinemessig pussing:
Kolbe m/rekylfjærstang, glidekasse (kammer, pipe og magasinbrønn), forskjefte, sluttstykke (tennstempel, tennstempelfjær, styrestykket, sluttstykkehodet og sluttstykkebærer), magasin og underbeslag med avtrekkermekanisme.
Jacques Rogge
Sportsadministrator
Rogge var president i den belgiske olympiske komité fra 1989 til 1992 og president i den europeiske olympiske komité fra 1989 til 2001. Han ble medlem av IOK i 1991. Rogge ble visepresident i IOKs medisinske kommisjon i 1994 og ble styremedlem i selve IOK i 1998.
Rogge ble valgt til president for IOK 16. juli 2001 ved IOK-sesjonen i Moskva. Han etterfulgte Juan Antonio Samaranch, som hadde ledet IOK siden 1980.
Idrettsklubben Start i 1966
Målscorere serie
Listen er ikke komplett
AG-3
Tekniske detaljer
Et standard magasin rommer 20 skudd, og på flerskudd er våpenet i stand til å tømme dette i løpet av cirka 2 sekunder.
Jacques Rogge
Sportsadministrator
Rogge anses å ha bidratt til å gjenopprette IOCs rykte etter korrupsjonsskandaler i Samaranchs ledertid, blant annet i samband med at Salt Lake City fikk vinterlekene i 2002.
Idrettsklubben Start i 1966
Cupkamper
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 1966
AG-3
Tekniske detaljer
En viktig detalj ved våpenet er at sluttstykket er unikt for hvert gevær, slik at det ikke er mulig å for eksempel bytte sluttstykke med nabosoldaten, som eksempelvis på skytebanen eller lignende. De tre siste sifrene på våpennummeret, som er sekssifret, står preget inn på sluttstykkehodet. Har geværet nummer 111213, skal det stå 213 på nevnte sluttstykkehode.
David Copperfield
David Copperfield (engelsk: The personal history and experience of David Copperfield the younger) er en roman fra 1850 av den engelske forfatteren Charles Dickens (1812–1870). Den er skrevet i første person, med jeg-forteller, og beskrives vanligvis som en delvis selvbiografisk roman, hvor forfatteren har flettet inn egne opplevelser og erfaringer.
Bakgrunn
Dickens hadde skrevet ned noen selvbiografiske blad og barndomserindringer som han i utgangspunktet hadde ment at ikke skulle utgis i hans levetid. Etter oppfordring fra en venn om å skrive en bok med jeg-forteller, begynte han tidlig i 1849 å arbeide med David Copperfield, og lot erindringene inngå i romanen.
Jacques Rogge
Sportsadministrator
Rogge avviste ønsker om at det skulle holdes et minutts stillhet for å hedre de 11 israelske olympiske kandidatene, som ble drept 40 år tidligere under München-massakren i 1972 under åpningsseremonien for sommer-OL 2012. Han gjorde dette til tross for forespørselen fra familiene etter de 11 israelske OL-deltakerne, samt politisk press fra både USA, Storbritannia og Tyskland. Rogge sa at åpningsseremonien for OL ikke var en passende anledning for en minneseremoni.
Æresbevisninger
Rogge ble adlet av den belgiske kongen. I 1992 ble han gitt tittelen ridder og i 2002 ble han greve. I 2010 ble grev Rogge utnevnt til øverste følgesvenn av den sørafrikanske Ordenen O. R. Tambos følgesvenner. På Ballon d'Or-gallaen i 2014 ble Rogge tildelt FIFA Presidential Award.
David Copperfield
Bakgrunn
Boka ble først utgitt i hefteform fra mai 1849 til november 1850, da med den enda mer omstendige tittelen The Personal History, Adventures, Experience and Observation of David Copperfield the Younger of Blunderstone Rookery. Utgivelse i 32-siders månedlige hefter var en sjanger og distribusjonsform som Dickens hadde praktisert siden sin første roman, Pickwick-klubben, i 1836-37.
AG-3
Eksterne lenker
Heckler & Koch G3
David Copperfield
Handling
Hovedpersonen David Copperfield følges fra vanskelig barndom til voksen lykke som gift mann og forfatter. David blir født i England rundt 1810. Faren hans dør før han blir født, og omtrent syv år senere gifter moren til David seg med Murdstone. David liker ikke stefaren sin og har tilsvarende følelser overfor Murdstones søster, Jane, som flytter inn hos dem senere. Murdstone pryler David fordi han har problemer med skolearbeidet. Under prylingen biter David ham i hånden, og blir sendt til en kostskole, Salem, med en hensynsløs rektor, kalt Creakle. Her blir han venn med James Steerforth og Tommy Traddles. Senere dør Davids mor og stefaren Murdstone sender ham til London for å arbeide i varehuset Murdstone & Grinby.
Kommunestyre
Kommunestyret er det øverste politiske organet i en kommune. Representantene i kommunestyret blir valgt av kommunens innbyggere. Ordningene og betegnelsene for offentlige styresmakter og besluttende forsamlinger på lokalt nivå varierer fra land til land.
David Copperfield
Handling
Både i barnearbeidet i varehus, det senere kontorlivet og den første forelskelsen følger romanen tett på Dickens' eget liv. I romanen heter hun Dora Spenlow, i Dickens eget liv het hun Maria Beadnell, og foreldrene sendte henne til Paris på skole for å bryte forbindelsen med det dårlige partiet Charles. I noen henseende avviker boken fra Dickens eget liv: den rosenrøde tidlige barndommen, de gode årene hos den eksentriske med omsorgsfulle tanten Betsey Trotwood og de gode årene på pensjonatskole er diktet til.
Kommunestyre
Kommunestyrene i Norge
Kommunestyrene i Norge er det øverste organ i kommunen og består av folkevalgte representanter. Det treffer vedtak i saker på vegne av kommunen så langt ikke annet følger av lov. Kommunen har selv ingen lovgivende makt, men tilhører den utøvende makt også når det lager vedtekter. Kommunestyremedlemmene representerer som oftest politiske partier, men det er ikke uvanlig med lokale bygdelister og tverrpolitiske lister. I noen få små kommuner velges representantene direkte.
I de fleste kommuner med bystatus heter kommunestyret bystyre, men enkelte kommuner med bystatus har likevel beholdt navnet kommunestyre, for eksempel Sandnes og Stavanger.
David Copperfield
Handling
Dickens legger som vanlig mye energi i å skildre, nesten karikaturmessig, de mange bipersonene og handlingene knyttet til dem. Ved siden av oppvekstskildringen har boken to ytterligere hovedintriger; og «i bokens senere partier blir David et noe fargeløst midtpunkt i utviklingen av romanens intriger»; «som vanligt är det figurerna kring hjälten som interesserar mer än hjälten själv». Den ene er knyttet til Davids studiekamerat Steerforth - som karakteriseres av «hovdmod og egoisme», som forfører den unge Emily. Den andre er knyttet til Davids kontormiljø sammen med Mr Micawber og Uriah Heep. Den «hyklerske svindleren» Uriah Heep har ved hjelp av intriger og utpressing gjort seg selv til partner i firmaet, med planer om å gifte seg med sjefens datter Agnes Wickfield. Mr Micawber har rollen som detektiv i avsløringen av Uriah, og alle ting gjenopprettes.
Kommunestyre
Kommunestyrene i Norge
Minimum fem av kommunestyrets faste medlemmer blir valgt til å sitte i et formannskap. Formannskapet forbereder saker for kommunestyret og har myndighet til å ta avgjørelser i mindre saker, eller i spesielle hastesaker. Kommunestyret velger et av medlemmene i formannskapet til å bli ordfører. Ordfører er det høyeste tillitsvervet i en kommune, og det er ordføreren som leder møtene i kommunestyret og formannskapet.
David Copperfield
Handling
Romanen får, som vanlig hos Dickens, en lykkelig slutt hvor hovedpersonen opplever lykke i kjærlighet og borgerlig velstand; «et paradeeksempel på per aspera ad astra-mønsteret i den liberale suksessmoralen som var Dickens egen.» Lykken har imidlertid sin bakside; når helten får sin belønning, får fiendene og rivalene sin straff: «det ligger død og elendighet i sporene etter ham.»
Romanens etterliv
Romanen er filmatisert minst 20 ganger, blant annet i en BBC-produksjon fra 1999 (David Copperfield) med Daniel Radcliffe i tittelrollen. Rollen er også spilt av Ian McKellen i 1966, Julian Lennon i 1993 og Hugh Dancy i 2000.
Kommunestyre
Kommunestyrene i Norge
Kommuneadministrasjonen er en egen stab av fast ansatte personer som ledes av en rådmann. Administrasjonens oppgave er å forberede og iverksette det politikerne vedtar (lokalt og nasjonalt).
I Norge hadde Trondheim fram til valget 2011 det desidert største kommunestyret med 85 representanter. Ved valget i 2011 ble dette redusert til 67, det samme som Bergen og Stavanger. Fra 2019 har Ålesund det største kommunestyret, med 77 representanter. De minste kommunestyrene finnes på Utsira, Træna og Røst som har lovens minstekrav med 11 medlemmer hver i kommunestyret.
Hver representant har i snitt 333 stemmeberettigede i ryggen, med 7523 bak hver representant i Oslo og bare 15 i Utsira kommune.
Sverige og Danmark
Det øverste kommunale organ i Danmark kalles kommunalbestyrelsen.
Tyskland, Østerrike og Sveits
Hovedorganet for en tysk kommune kalles ofte for Gemeinderat, etter Gemeinde som er det tyske ordet for kommune.
De kommunale organer tilhører forvaltningen og således den utøvende makt. Et Gemeinderat eller tilsvarende har således ingen lovgivningsmyndighet. Unntak fra dette er de folkevalgte forsamlingene Berlin, Hamburg, Bremen som også er delstater i Forbundsrepublikken Tyskland.
Uttrykkene Gemeinderat og Stadtrat brukes også om medlemmene av kommunestyret (for eksempel Stadtrat Max Mustermann). Gemeinderat brukes som navn den folkevalgte forsamling i kommunen også i Østerrike og Sveits.
A Foot in the Door – The Best of Pink Floyd
A Foot in the Door – The Best of Pink Floyd er et samlealbum med Pink Floyd. Albumet ble utgitt den 4. november 2011 som en del av Why Pink Floyd...?-kampanjen, og består av 16 sanger som ble plukket ut av bandmedlemmene.
GC
GC, Gc og gc kan bety flere ting:
Lager
Lager eller lagring viser til oppbevaring, enten av fysiske ting som råvarer og ferdigvarer, eller ikke-fysiske ting som informasjon. Det finnes en rekke bruksområder for ordet, både for fasiliteter og teknologi.
Lager kan ha flere betydninger:
Claes Hultling
Claes Hultling (født 24. mars 1953) er en svensk rehabiliteringslege og tidligere rullestolcurlingspiller.
Hultling sitter i rullestol etter en stupeulykke i 1984, der han brakk nakken. Før dette jobbet han som narkoselege ved Karolinska Instituttet i Stockholm. Etter ulykken jobbet han mye med å samle informasjon om ryggmargsskader og rehabilitering, og var med og etablere spinalenheten Spinalis på Karolinska Instituttet, der han den dag i dag er adm.dir.
For sitt arbeide for å øke åpenheten rundt funksjonshemmede og seksualitet fikk han i 2002 RFSU-prisen. I 2005 ble han tildelt H.M. Konungens medalj for sin «banebrytende innsats for utviklingen av pleie av funksjonshemmede, særlig ryggmargsskadde».
Han har deltatt i ett rullestolcurling-VM for Sverige; han var reserve på det laget som fikk fjerdeplass under VM i 2002.
Ragas beste / Live fra Roskilde ’99
Ragas beste / Live fra Roskilde '99 er et kombinert samle- og konsertalbum av det norske rockebandet Raga Rockers som ble utgitt på Sonet i 2005. Disk en er en best of-samling mens disk to er et liveopptak fra konserten deres på Roskilde-festivalen 2. juli 1999. Albumet lå i 13 uker på VG-lista med en andreplass som beste plassering.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Michael Krohn, unntatt hvor annet står.
Påskeegg
Egget har røtter i både jødisk, kristen og hedensk tradisjon. Tradisjonelt har påskeeggene vært dekorerte andeegg, gåsegg og hønseegg. Påskeegg er i moderne tid i konkurranse med industrier som lager eggform av sjokolade, marsipan eller annet godteri og kartong- eller pappmasjé eller plastegg fylt med smågodt.
Historie
Dekorerte egg er mye eldre enn påsken, og både egg og harer er gamle fruktbarhetssymboler. I den jødiske Pesach-feiringen brukes hardkokte egg kokt i saltvann som et symbol både på nytt liv og feiringen i tempelet i Jerusalem. Denne jødiske tradisjonen kan ha hatt sitt utspring i tidligere romerske vårfester.
I andre historier blir Maria Magdalena knyttet til eggene. I en av dem kom hun til Jesu grav for å stelle kroppen hans. Hun hadde med seg en kurv med egg til niste. Da hun kom fram til graven og så på eggene var de blitt regnbuefarget. Egget har også vært et symbol på oppstandelsen i den forstand at det selv om det virker hardt og kaldt inneholder det nytt liv.
Et lignende under skal ha hendt da hun ville fortelle den romerske keiseren Tiberius at Kristus var gjenoppstått. Keiseren lo av henne og sa det hun fortalte var like sannsynlig som at det hvite egget hun holdt i hånden skulle bli rødt. I samme øyeblikk fikk egget denne fargen. Den dag i dag er det en ortodoks tradisjon å gi sine venner røde egg som påskehilsen. Den røde fargen symboliserer Kristi blod og egget symboliserer her verden.
En mer praktisk forklaring på eggenes tilknytning til påsken er forbindelsen med fastetiden før påsken. Påsken sammenfaller med våren, tiden da hønene begynner å legge flere egg. For å bevare eggene til fastetiden var over ble de hardkokte så de ikke skulle bli dårlige.
Dekorering av egg
Det fins mange måter og tradisjoner for å dekorere egg. Den enkleste er kanskje å koke egget sammen med noe som setter farge på skallet, for eksempel løkskall som gir det en gul farge. Andre plantefarger er rødløk (skall), rødbet, nøtteskall, krapprot, blåbær, klorofyll, henna, ulike blomsterarter som iris og indigoplanten og treslag som blåtre og brasiltre. Det er rike tradisjoner for å lage vakre mønstre, mange særegne for eggkunst. De vanligste er gravering eller rissing, planteavtrykk og mønstre, ulike voksteknikker, batikkteknikker, og appliqué av planter, tekstiler eller papir. Eggeskall kan tømmes ved å lage ett hull og pumpe inn luft (luften fortrenger eggemassen og det renner ut gjennom hullet). Husk å røre om så hinner brytes, og å skylle til slutt, helst med rensemiddel. Noen foretrekker å arbeide med tyngde i egget, og tømme det etterpå eventuelt å fylle det med voks eller gips. Både rå og kokte egg vil gradvis tørke inn over måneder og år, men må oppbevares luftig. Egg som skal oppbevares med innhold bør hardkokes, mer enn 20-30 minutter.
Eggdekorering finnes i de fleste kulturer, med rike tradisjoner i øst, Kina, Japan, India og Midtøsten. Kulturen rundt dekorering av påske-egg er derimot avgrenset til den kristne sfæren. Tradisjonen er mest fremtredende i slaviske land med rike tradisjoner i land som Litauen, Polen, Tsjekkia, Ungarn, Romania og Kroatia men også i tysktalende land som Sveits, Tyskland og Østerrike. I enkelte land som Ukraina og Russland ble dekorerte egg nærmest nasjonalsymboler. Det arrangeres årlige samlermesser og av og til konkurranser som kårer de vakreste eggene innen ulike tradisjoner, dette forekommer også i utvandrede miljø i USA og Canada.
Russeren Peter Carl Fabergé ga opphav til begrepet Fabergéegg, som også er en stil innen eggdekorering, men det var gullsmedkunst med edle metaller og edelstener.
Eggsamling
Den flid som nedlegges i å dekorere påske-egg, til kjæreste og venner, fadder og familie har ført til at de vakreste blir tatt vare på. Det er omfattende samlinger i privat og nasjonal regi med ulik oppbygning. Etnografiske samlinger finnes i Kraków, Polen og Zagreb, Kroatia med historiske samlinger. Ostereimuseum i Sonnenbühl kaller seg for verdens eneste påske-egg museum. Blant kjente samlere er Norges største samling dekorerte egg er samlingen 1001 egg, som ble grunnlagt til Norsk Folkemuseums 100-årsjubileum i 1994.
Tradisjoner
Det er mange tradisjoner knyttet opp mot påskeeggene. I Hellas bytter de røde egg som symbol på Jesu blod, i Tyskland og i Østerrike spiser de grønne egg skjærtorsdag. I Nederland henger folk opp fargede egg i trærne, og påskeharen gjemmer barnas påskeegg.
McCune-Reischauer
McCune-Reischauer er et av de to mest brukte systemer for romanisering av koreansk, det vil si system for å skape et språkuttrykk med latinske tegn. Det andre systemet er revidert romanisering av koreansk, som erstattet et modifisert McCune-Reischauer som det offisielle romaniseringssystemet i Sør-Korea i 2000. En annen variant av McCune-Reischauer er det offisielle systemet i Nord-Korea.
Fremvekst
Systemet ble etablert i 1937 av to amerikanere; George M. McCune og Edwin O. Reischauer. Det prøver ikke å oversette Hangul, men heller å gjengi den fonetiske uttalen. McCune-Reischauer er i stor grad benyttet utenfor Korea og var det offisielle romaniseringssystemet i Sør-Korea i perioden 1984-2000. Et tredje system, Yale-romanisering finnes, men benyttes stort sett bare til akademisk litteratur, særlig innenfor lingvistikk. I begynnelsen av 1900-tallet, mens den russiske innflytelsen i området var sterk, foregikk det forsøk på å romanisere koreansk ved hjelp av det kyrilliske alfabetet.
Noen mener McCune-Reischauer er et vanskelig system for folk fra den vestlige verden. For eksempel har både hørbare og stumme konsonanter ingen fonologisk forskjell på koreansk, men har en fonetisk forskjell. Aspirerede konsonanter som «p'», «b'» og «t'» skilles fra de uaspirerede med en apostrof noe som er intuitivt for folk fra vesten. Apostrof benyttes dessuten for å skille stavelser fra hverandre (for eksempel chŏn'gŭm og chŏng'ŭm).
Kritikere av systemet mener vanlige brukere ikke skriver ut breve-tegn over o for 어 og over u for 으, fordi det som oftest er lettest å skrive uten. I sin tur kan dette føre til forvirring om o-en står for 오 eller 어 eller om u-en står for 우 eller 으. Dessuten skriver de oftest ikke ut apostrofen som skiller aspirerede konsonanter (ㅋ, ㅌ, ㅍ og ㅊ) fra uaspirerede motparter (ㄱ, ㄷ, ㅂ og ㅈ) noe som kan føre til ytterligere forvirring. De som forsvarer McCune-Reischauer sier at en vanlig bruker uten erfaring med koreansk kan forstå uttalen av koreanske navn og ord til tross for at breve-tegnene og apostrofene ikke er der, selv om det beste er å ta dem med.
Dette var ett av flere argumenter for at Sør-Korea endret det offisielle romaniseringssystemet i år 2000 til et nytt revidert system. Kritikere av det reviderte systemet mener det ikke representerer 어 og 으 på en lett gjenkjennelig måte og at det ikke representerer uaspirerte konsonanter slik de faktisk uttales.
Tross Sør-Koreas nye system fortsetter mange som studerer koreansk (både i og utenfor Sør-Korea) å benytte enten McCune-Reischauer eller Yale-systemet slik som Nord-Korea og mange internasjonale geografiske og kartografiske konvensjoner.
Selv i Sør-Korea er det nye systemet slett ikke enerådende, noe som var tilfellet med McCune-Reischauer når dette var det offisielle romaniseringssystemet.
Kip Winger
Kip Winger (født 21. juni 1961) er en amerikansk bassgitarist og sanger. Han fronter rockebandet Winger og har i tillegg sin egen solokarriere.
McCune-Reischauer
Guide
Dette er en forenklet guide for McCune-Reischauer-systemet. Den er nyttig for transkribering av navn, men vil ikke fungere for alle ord. Grunnen til det er at en del koreanske ord høres forskjellig ut avhengig av posisjonen.
Konsonanter
† En initial konsonant før en vokal for å indikere fravær av lyd.
Grunnleggende er at når en bestemmer seg for om g eller k, b eller p, d eller t og j eller ch er brukt, bruk g, b, d eller j om det er uttalt, og k, p, t eller ch hvis ikke. Uttale som disse overstyrer de som er nevnt i tabellen over.
Eksempler
Enkle:
Med assimilasjon:
Eksempler der uttale overstyrer:
Som eksempel på en kort tekst transkribert med McCune-Reischauer, se Aegukka, Nord-Koreas nasjonalsang, og for et eksempel på revidert romanisering Aegukga, Sør-Koreas nasjonalsang.
Den nordkoreanske varianten
I den nordkoreanske versjonen av McCune-Reischauer er aspirerede konsonanter ikke markert med apostrof, men en legger i stedet til en h. For eksempel skrives 평안 som Phyongan. I originalsystemet ville det vært skrevet P'yŏngan.
Den sørkoreanske varianten
I den sørkoreanske versjonen av McCune-Reischauer som ble benyttet fra 1984 til 2000 er 시 skrevet som shi i stedet for si som i originalsystemet, og andre som 샤, 셔 osv., der lyden ligger nærmere en sj-lyd enn en s-lyd. Originalsystemet benytter sh bare i kombinasjonen 쉬 som shwi. Assimiliasjonsaspirasjon på grunn av initialenㅎ merkes i den sørkoreanske varianten. For eksempel 직할시 skrives som Chik'alshi, til forskjell fra det offisielle systemets Chikhalsi.
Metro-Goldwyn-Mayer
Metro-Goldwyn-Mayer Studios Inc. (MGM) er et amerikansk filmselskap grunnlagt i 1924 da forretningsmagnaten og filmpioneren Marcus Loew skaffet seg kontroll over Metro Pictures, Goldwyn Pictures og Louis B. Mayer Pictures.
MGM produserer og distribuerer filmer og TV-serier. Blant MGMs underavdelinger er MGM Studios, United Artists Corporation, Orion Pictures Corporation og The Samuel Goldwyn Company.
Selskapet ble 8. april 2005 kjøpt av et partnerskap av Sony Pictures Entertainment og Comcast Corporation. I 2021 ble MGM kjøpt opp av Amazon.com.
Historie
Navnet er hentet fra de tre selskapene som slo seg sammen for å bli MGM Studios i 1924: Metro Pictures Corporation (grunnlagt 1916), Goldwyn Picture Corporation (1917) og Louis B. Mayer Pictures (1918).
Marcus Loew ledet det nye selskapet. Han drev en mengde kinosaler før dette. Louis B. Mayer ble sjef for selve studioet. «Vidundergutten» Irving Thalberg ble produksjonssjef.
De tok mottoet Ars Gratia Artis («kunsten for kunstens egen del») og adopterte varemerket løven Leo i 1928 som hadde tilhørt The Goldwyn Company.
Ikke lenge etter sammenslåingen døde Loew, som overleverte kontrollen av studioene til Nicholas Schenck. Schenck forsøkte å selge eiendommene til det som senere ble 20th Century Fox, men han lyktes ikke med det.
Sivert A. Farstad
Sivert Andreas Farstad (født 4. juli 1931 i Hustad, død 28. oktober 2011 i Oslo) var en norsk kontreadmiral og hoffsjef.
Sjømilitær karriere
Farstad gikk ut av gymnaset i 1951. Han fullførte i 1955 Sjøkrigsskolen og tok i 1968 Sjøforsvarets Stabsskole.
Tjenesten i Sjøforsvaret startet på undervannsbåter og jagere. Fra 1961 til 1965 var han skipssjef på undervannsbåt. Deretter var han ved Sjøforsvarskommando Nord-Norge fra 1965 til 1967 etterfulgt av tjeneste ved hovedkvarteret for Supreme Allied Commander Atlantic (SACLANT) i Norfolk i Virginia i USA. Ved hjemkomst til Norge ble Farstad utnevnt til sjef for 1. undervannsbåtskavdron ved Haakonsvern i Bergen, en stilling han hadde fra 1972 til 1974. Deretter var han til 1977 i Kiel i Tyskland under utviklingen av nye undervannsbåter i Ula-klassen. Farstad gikk i 1978 ved Forsvarets høgskole. Farstad var fra 1978 til 1981 undervannsbåtinspektør, fra 1981 til 1983 stabssjef for Forsvarskommando Nord-Norge og fra 1983 sjef for Operasjonsstaben i Forsvarets Overkommando. Han ble forfremmet til kommandør II i 1978, kommandør I i 1981 og kontreadmiral i 1983. I 1987 ble han stasjonert ved NATO i Brussel. Han ble pensjonert fra Forsvaret i 1990.
Hoffsjef
Etter en periode hos firmaet Bertel O. Steen, ble Farstad i 1993 utnevnt til hoffsjef ved Det kongelige hoff i Oslo. Han var hoffets leder til 1996, da han ble gitt avskjed i nåde.
Utmerkelser
Farstad var kommandør med stjerne av St. Olavs Orden og kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Chris McGregor
Chris McGregor (født 24. desember 1936 i Somerset West, Sør-Afrika, død 26. mai 1990) var en sørafrikansk jazz-pianist og komponist.
McGregor er kanskje mest kjent for sin stiftelse og ledelse av musikkgruppen The Blue Notes som er en sørafrikansk sekstett som blant annet inkluderte samarbeidspartnere som Dudu Pukwana, Nikele Moyake, Louis Moholo, Johnny Dyani og Mongezi Feza.
Like viktige var McGregor i etableringsprosessen av gruppen Brotherhood of Breath i 1969, som forgrenet seg ut fra sitt arbeid med The Blue Notes. McGregor ga til sammen ut tre album med flere solo piano forestillinger. Han lagde også et bidrag til ett av musiker Nick Drake sine album ved å utføre en piano solo på låten «Poor Boy».
Thai Airways International
Historie
Thai Airways International ble stiftet i 1960 som et fellesforetak mellom Thai Airways Company og SAS. Etter å ha hjulpet selskapet i gang ble SAS i 1977 kjøpt ut, sik at selskapet ble 100% eiet av den thailandske stat. De to selskapene samarbeider, da de begge er medlemmer av Star Alliance.
Selskapets første flyvning var 11. mai 1960. Thai startet som «Thai International» og «Thai Airways Domestic». Senere ble de to slått sammen i det nåværende Thai Airways International.
Da hoveddelen av turisttrafikken til landet kommer fra Europa, har Thai hatt liten trafikk til Nord-Amerika, hvor selskapet samarbeider med Lufthansa. Den 1. mai 2005 startet imidlertid Thai en non-stop rute  Bangkok-New York JFK (rute TG790/791) med sin nye Airbus A340-500. Med en flytid på 17 timer var dette den raskeste direkte flyvning fra Sydøst-Asia til USAs østkyst. Dette var også en av de lengste internasjonale flyruter.
Thai Airways International er i dag et børsnoteret selskap. Den thailandske regjering har hele tiden hatt en eierandel på over 50 %.
Frakt
Thai Airways Cargo bruker en 747-200F fraktfly, tre ganger i uka på ruta Bangkok-Dubai-Paris i samarbeid med Focus Air Cargo.
Flåte
Thai Airways Internationals flåte inneholder følgende fly april 2007:
Mesa County
Mesa County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger vest i staten og det grenser mot Garfield County i nord, Pitkin County og Gunnison County i øst, Delta County i sørøst og mot Montrose County i sør. Det har også grense mot delstaten Utah i vest.
Mesa Countys totale areal er 8,653.44 km² hvorav 34,61 km² er vann. I 2000 hadde fylket 116,255 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Grand Junction som også er fylkets største by.
Fylket ble grunnlagt i 1883 av land som ble skilt ut fra Gunnison County og det har fått sitt navn etter det spanske ordet mesa som betyr platå eller høyslette.
VM i curling for kvinner 1984
Curling-VM for kvinner 1984 ble arrangert 25. mars – 30. mars 1984 i Perth Ice Arena i Perth i Skottland.
Grong Sparebank
Grong Sparebank er en selvstendig norsk sparebank i Grong i Nord-Trøndelag, etablert i 1862. Banken har avdelinger i Grong, Lierne, Namsos, Steinkjer, Inderøy, Rørvik og Mosjøen. Jon Håvard Solum er administrerende banksjef.
Banken har 56 ansatte ved årsskiftet 2020/2021. Sammen med 69 andre sparebanker deltar de i Eika Alliansen.
Per 1. januar 2021 er bankens forvatningskapital, inkludert overført boligkredittforetak, 9,5 milliarder kroner.
Historie
Den 7. april 1862 ble det avholdt møte på gården Berre i Grong om opprettelse av en sparebank i Grong Prestegjeld. I 1905 ble det fremsatt krav fra Høylandet om deling av banken, da Hållingene ville ha sin egen bank. Etter mye fram og tilbake ble banken splittet i tre i 1925, da både Høylandet og Harran opprettet egne sparebanker.
I 1975 fusjonerte Grong Sparebank og Lierne Sparebank. I 2005 etablerte banken egne kontor/avdeling i Namsos, og i 2006 ble et nytt kontor/avdeling åpnet i Steinkjer. Senere samme år fusjonerte Grong Sparebank og Verran Sparebank (i Mosvik). I 2013 åpnet banken en ny filial på Rørvik i i Vikna Kommune og i mars 2015 åpnet banken et nytt avdelingskontor i Mosjøen.
I desember 2016 kjøpte Grong Sparebank en kundeportefølje på 7000 kunder i 17 kommuner i Nord-Trøndelag fra Danske Bank. Samtidig ble de ansatte ved Danske Bank sine kontorer i Namsos og Steinkjer overtatt.
Rune Skarsfjord
Rune Skarsfjord (født 23. mai 1970 i Narvik) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller, sønn av Terje Skarsfjord.
Spiller nordpå
Han fikk sin debut for sitt lokale lag 16. mai 1990 som innbytter mot i en 2. divisjonskamp. Han spilte fire kamper og scoret ett mål for Mjølner før han i midtveis i 1990-sesongen skiftet til 3. divisjonsklubben for å studere fysikk ved Universitetet i Tromsø. I 1992 scoret han 15 mål for Mjølner som hadde hans far Terje Skarsfjord som trener. De rakk opp til 1. divisjon fotball for menn 1993, der de såvidt klarer seg med 11 mål av Rune. Så flytter han sørover.
Osloperioden
I september 1993 debuterer han for med mål i en treningskamp mot, og er utlånt på topp med Stein Berg Johansen. I 1. divisjon fotball for menn 1995 er han i Moss og i 1996 i Fossum Idrettsforening utenfor Bærum. Med grunnfag og mellomfag fra Norges idrettshøgskole blir han i september 1996 trener for junior-elitelaget ved Norges Toppidrettsgymnas (NTB), samt spillende assistenttrener for Fossum. I 1998 kåres han til Årets unge trener av Norges Fotballtrenerforening. I 1. divisjon fotball for herrer 1999 spiller han for Skjetten Sportsklubb. Og i 2000 spiller han for Bærum Sportsklubb.
Trenertid
Høsten 2000 ansettes han som juniortrener i Rosenborg Ballklub. Høsten 2003 tar han, tross tilbud fra SFK Lyn om hovedtrenerjobb, over som 3. trener etter Bjørn Hansen. Etter Nils Arne Eggen ga seg blir Rune assistenten til Per Joar Hansen senhøstes 2004. Etter mye prat om at RBK-spillerne er dårlig trent, og etter at den nye trener Per-Mathias Høgmo tar tilbake Bjørn Hansen som assistent, melder Rune overgang til Haugesund FK fra 2006 for å ta over efter Harald Aabrekk.
Der er han i 2007 og 2008. Skarsfjord kom til Brann som assistenttreneren til Steinar Nilsen i januar 2009. Da Nilsen og Brann ble enige om å terminere samarbeidet i mai 2010 etter svake resultater med cuptap mot Fyllingen som klimaks, ble Skarsfjord forfremmet til midlertidig hovedtrener. Den 1. november 2010 fikk han jobben fast og signerte en avtale ut 2013 etter at klubben hadde sikret plassen i Tippeligaen. Han trakk seg som trener for Brann i november 2013, etter dårlige sportslige resultater.
Rune trente Hønefoss Ballklubb frem til desember 2015, da de gikk hver til sitt.
Leconte de Lisle
Charles Marie René Leconte de Lisle (født 22. oktober 1818 i Saint-Paul på øya Bourbon i Det indiske hav, død 17. juli 1894 i Voisins i departementet Seine-et-Oise i Frankrike) var en fransk dikter. Han regnes som lederen av Les parnassiens.
Bakgrunn
Leconte de Lisle var sønn av en feltskjær, som oppdro ham strengt og sendte ham til Østindia for at han skulle forberede seg til et liv som forretningsmann. Etter denne reisen dro han til Rennes for å fullføre utdannelsen, og studerte gresk, italiensk og historie. Han vendte tilbake til Réunion én eller to ganger, men slo seg ned i Paris for godt i 1846.
Dikter
I Paris ga han ut sin første diktsamling, La Venus de Milo («Venus fra Milo»), som skaffet ham mange beundrere. I 1873 ble han biblioteksassistent ved Palais du Luxembourg, og i 1886 ble han valgt inn i Académie française som Victor Hugos etterfølger. Foruten en mengde diktsamlinger og tragedier etter gresk mønster ga han ut en rekke prosaoversettelser av Theokrit, Homer, Hesiod, Aiskhylos, Sofokles, Evripides og Horats. Komponisten Jules Massenet har satt musikk til hans tragedie Les Érinnyes.
Leconte de Lisles ideal var en poésie objective. Denne skulle ikke gi uttrykk for noe lyrisk «jeg»s romantiske følelsesutgydelser, men presentere for det meste deskriptivt sine skjønne, belevne og ubelevje sujets fra samtids og fortid, men også i dikts form skildre gamle og nye mytologike og kosmologiske forestillinger. Slik som var vanlig den gan, presenterte han sine dikt i tidsskrifter og fra tid til annewn i samleverker. I 1852 utgav han Poèmes antiques, i 1862 Poèmes barbares, 1873 Les Érinnyes, 1884 Poèmes tragiques. Hans formfullendt sisselerte, heller kjølige dikt, vakte etterhvert beundring hos literatturkritikere og litteraturkjennere, og hans bolig i Paris ble sentrum for tilhengere av den parnassiske skole (Parnassiens), som han ble betraktet som ledestjerne for.
Hans diktning er inspirert av de antikke poetene, den har en klassisk korrekt rytme, og er rik på eksotiske beskrivelser og fremmedartede navn. Samtidig er den preget av impassibilité, en viss avstand til sitt emne, som gjør at den kan virke kald. Under de strenge estetiske kravene ligger en dyp pessimisme, som fikk Leconte de Lisle til å ta tilflukt i antikken og i myter og religioner i det gamle India.
Tromsøbrua
Tromsøbrua er ei bru som krysser Tromsøysundet mellom Fridtjof Nansens plass på Tromsøya og Tromsdalen på fastlandet i Tromsø. Brua ble tegnet av Erling Viksjø og var den første fritt frambygg-brua som ble bygd i Norge. Den fikk æresprisen Betongtavlen for 1963.