cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madotrogus
Utseende
Middelsstore, blanke, brunrøde oldenborrer. Undersiden er kledt med lange, lyse hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral-Asia.
Manuel Antonio Cardoso
Manuel Antonio Leal Cardoso (født 7. april 1983 i Paços de Ferreira) er en portugisisk landeveissyklist som sykler for Caja Rural.
Han ble portugisisk mester i 2009, og vant en etappe i Tour Down Under 2010.
Meritter
Etappeseier, Vuelta a la Comunidad de Madrid
Pomp and Circumstance Marches
Pomp and Circumstance Marches er et musikkverk av Edward Elgar fra 1901–1930 som består av fem marsjer.
Verkets tittel hentet Elgar fra William Shakespeare's skuespill Othello, akt 3. De to første marsjene fikk sin uroppførelse 19. oktober 1901 i Liverpool.
Den første av marsjene er den mest kjente. Med tekst av A. C. Benson til ble den den patriotiske sangen «Land of Hope and Glory».
Lishui
Lishui kan være
Drentsche patrijshond
Drentsche patrijshond er en relativt ukjent hunderase som oppstod i Nederland. Den er en pointer og er beslektet med Kleiner münsterländer og Fransk spaniel.
Rasen er svært gammel og dens historie strekker seg helt tilbake til 1500-tallet i den nederlandske provinsen Drenthe, men den ble ikke gitt formell anerkjennelse før på 1940-tallet. I dag er hunden svært populær i Nederland, og da særlig som brukshund, men sjelden ellers.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1923
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1923 ble vunnet av Sportsklubben Brann etter finaleseier 2–1 over Lyn den 14. oktober. Finalen ble spilt på Odds gressbane i Skien. Dommer var Karl August Andersen fra Kvik, Fredrikshald. Dette var første gang Brann vant et norgesmesterskap og første gang et lag utenfor Østlandet vant en cupfinale.
1. runde
Brage, Brodd, Donn og Lyn Gjøvik fikk walk over.
2. runde
Brann, Drafn, Fram, Frigg, Kvik Fredrikshald, Kvik Trondhjem, Lyn, Moss, Odd, Sarpsborg, Sportsklubben av 1910, Stavanger IF, Storm og Ørn fikk walk over.
3. runde
Omkamp: Lyn – Lyn, Gjøvik 5-2
4. runde
Omkamp: Brann – Frigg 1-0
Ekornveien (Tønsberg)
Ekornveien  (1-11, 10-14) er en 430 meter lang gate på Træleborg i Tønsberg. Gaten har fått navn etter gnageren ekorn.
I Ekornveien 1 ligger Træleborg skole.
Katteraua
thumb|Neset midt i bildet er Katteraua sett fra [[Abelsnes]] Katteraua den sydlige enden av Andabeløya som ligger i fjorden utenfor Flekkefjord.
Navnet er trolig oppstått av at øyas profil, sett fra en mere sydvestlig posisjon, lignet på en liggende katt med raua (rova) ned i vannet. Katteraua er landemerke i et kjent med som hadde dobbel nytte: Så du den, var du godt klar av båer og skjær langs Hidra. Kombinert med et annet méd var du rett over en fin samling torsk som best lot seg ta på bunnsnøre. Pilken satte seg lett fast, dersom en drev litt av, og det var noe dypt til å legge seg for ile.
Trehøje kommune
Trehøje kommune er en tidligere dansk kommune i Ringkjøbing amt. Etter regionreformen i 2007 er den innlemmet som en del av nye Herning kommune i region Midtjylland.
Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970.
Hayat El Ghazi
Hayat El Ghazi (født i 1979) er en marokkansk sleggekaster.
Hun vant bronsemedalje under Afrika-mesterskapet både i 2002 og 2004. I 2003 satte hun nasjonalrekord med 60,43 meter.
I 2007 testet El Ghazi positivt på Norandrosteron, og ble utestengt i to år.
Stand Up Trondheim
Stand Up Trondheim er en stand up-klubb og artistformidler i Trondheim. Klubben ble startet i 1998 og er dermed den eldste stand-up-klubben i Norge utenfor Oslo. Stand Up Trondheim setter opp faste show flere ganger i måneden i Trondheim og med uregelmessige mellomrom i andre deler av Trøndelag. I tillegg er klubben en fellesorganisasjon for stand-up-komikere i Trondheim og omegn.
Historie
Stand Up Trondheim ble startet i 1998 av Yngve Skomsvoll og Magne Storvik etter at en gjeng fra Studentersamfundets Interne Teater ønsket å få et kurs i stand-up. Ettersom Skomsvoll hadde stått på scenen i Oslo en stund, var det han som holdt kurset. Klubben vokste seg etter hvert ut av studentmiljøets indre sirkler og fikk sin første faste scene på Kafé Replikken.
Stand Up Trondheim har imidlertid flyttet mye rundt og arrangert sine show på mange av Trondheims scener, kaféer og utesteder, som blant annet Hans og Grete, Blue Garden, Teatercaféen, Posepilten, Bybroen Scene, Cherrox og Klubben på Samfundet. Klubben har nå faste show på henholdsvis Olavs Pub og Spiseri, Ila Brainnstasjon, Good Omens og Nattergalen.
I dag ledes klubben av den sørafrikanske komikeren Alan Drop.
Komikere
Stand Up Trondheim har svært lenge vært den eneste stand-up-klubben i Trøndelag, og har derfor vært et naturlig samlingspunkt for vordende stand-up-komikere i regionen. I tillegg til lokale trøndere, har Stand Up Trondheim også rekruttert tungt fra Trondheims store studentmasse.
Klubben har siden starten huset en rekke komikere som har blitt velkjente over hele landet både på og utenfor stand-up-scenen. Dette inkluderer blant andre Dag Sørås, Pernille Sørensen, Are Sende Osen, Mads Hadler, Yngve Skomsvoll, Per Erik Skogan, Johan Mjønes og Fredrik Sjaastad Næss.
Blant klubbens mest aktive komikere i dag finner man Ronny Torsteinsen, Alan Drop, Magne Køste, Mariell Køste, Anders Tangenes, Hroar Nordhaug og Stian Foss. Mens kun en håndfull av Stand Up Trondheims komikere driver profesjonelt med stand-up, finnes det i tillegg en stor underskog av komikere som står på scenen med uregelmessige mellomrom.
Uprøvd
Stand Up Trondheim arrangerer også hver måned et show som heter Uprøvd, (tidligere Open Mic) . Dette er klubbkvelder i mindre skala enn Comedy Night, hvor nykommere kan prøve seg på scenen og andre komikere kan prøve nye vitser. Uprøvd arrangeres hver måned på tre forskjellige scener, slik at den samme rekken med komikere fremfører det samme materialet tre ganger. Disse foregår på både Good Omens, Kudos og Nattergalen, men dette har variert og Uprøvd har tidligere blitt arrangert på både Ila Brainnstasjon, 3B og Fru Lundgreen. Navnet på konseptet til tross, dette er ikke en åpen scene hvor publikum kan komme opp på scenen og opptre. I Trondheim må nykommere som ønsker å prøve seg på scenen kontakte Stand Up Trondheim på forhånd og gå gjennom en audition. Deretter blir de som anses for å være gode nok tatt inn på skrivemøter hvor de får tilbakemeldinger på materialet sitt. Når de så anses for å være klare for å opptre foran publikum, får de slippe til på Uprøvd-scenene.
SICS
SICS er en norskutviklet programvare (datasystem) for administrasjon av reassuranse. Produktet eies av det amerikanske IT-selskapet DXC Technology (tidligere CSC). Utviklingsavdelingen for produktet ligger i Oslo - en del av DXC Technology Norge AS - India og Kina.
SICS er et sett med standardprodukter som blir markedsført og solgt til reassuranseselskap over hele verden. Per 2023 blir løsningen benyttet av over 110 reassuranse- og forsikringsselskap i Europa, USA, Asia og Afrika.
Store selskaper kjøper som regel SICS for å konsolidere systemer som har blitt tilført organisasjonen gjennom oppkjøp og sammenslåinger. Gevinster kommer gjennom reduserte IT kostnader, forbedrede og standardiserte prosesser, bedre datakvalitet, bedre rapportering, tilgang på nye funksjoner, og mulighet til å overvåke forretningen internasjonalt.
Systemet støtter også administrasjon av utgående reassuranse for direkte forsikringsselskap.
Systemet har gjennomgått tre store teknologiendringer: Ny design og utvikling fra COBOL til Smalltalk på slutten av 1990-tallet, da produktnavnet ble endret fra SICS til SICS/nt ("SICS New Technology"); ca 2008 da kildekoden ble konvertert fra Smalltalk til Java og produktnavnet ble endret tilbake til SICS; og modernisering av arkitektur tilpasset skytjenester rundt 2022.
Historikk
SICS ble opprinnelig utviklet på slutten av 1970-tallet som et internt system for Storebrand International (Storebrands reassuranseavdeling). SICS var da en forkortelse for «Storebrand International Contract System». På begynnelsen av 1980-tallet kjøpte noen ansatte rettighetene til systemet. Det var et potensial for å selge systemet til andre selskap. I årene som fulgte endret systemet eier i flere omganger, ettersom eierselskapet ble kjøpt opp av stadig større IT-selskaper. Eiere har vært ISS, Swiss Re, det australske IT selskapet Paxus, The Continuum Company (1994), CSC (1996), og DXC Technology fra april 2017. Utviklingsavdelingen og ansvaret for global support har forblitt i Oslo gjennom alle eierskiftene.
I 1994 startet planene med å bygge en ny versjon av SICS fra grunnen av. Årsaken var at markedet etterlyste et mer moderne system, som gjorde bruk av objektorientert systemutvikling, grafisk brukergrensesnitt og relasjonsdatabase. Arbeid med analyse (funksjoner) og datamodellering pågikk i 1994 og 1995. Programmeringsarbeidet startet i 1996, like etter at Continuum ble innlemmet i CSC (nå DXC). Den daværende utviklingsgruppen for SICS ble supplert med utviklere og reassuranseeksperter fra en rekke land. På det meste deltok 100 medarbeidere fra 27 forskjellige nasjonaliteter i prosjektet.
Den nye versjonen av systemet ble døpt SICS/nt ("SICS New Technology"). Markedet tok godt imot den forbedrede versjonen. Spesielt i årene etter 2000 da kundene opplevde systemet som funksjonelt komplett og stabilt. En rekke nye lisenser ble solgt til reassuranseselskap verden over. Produktet ble, og er fortsatt, verdens ledende datasystem for administrasjon av reassuranse.
I 2003 startet et strategisk arbeid for å styrke produktet ytterligere. Systemet ble utvidet med et XML-basert vevtjeneste («web service») -grensesnitt. Det vil si det ble mulig for andre systemer å kommunisere med SICS/nt( f.eks. å be systemet utføre forretningsfunksjoner) via standardiserte elektroniske meldinger. Dermed ble det mulig å integrere SICS/nt med andre systemer gjennom såkalt tjenesteorientert arkitektur («SOA – Service-Oriented Architecture»).
I 2005 startet nok et moderniseringsarbeid. Denne gang for å oversette systemet fra Smalltalk til Java. Hensikten var å få systemet over på en langsiktig, strategisk utviklingsplatform for å kunne dra nytte av framtidig teknologisk evolusjon, samt sikre tilgang på kompetente arkitekter og utviklere. SICS for Java ble tilgjengelig for alle kunder i 2008, og per 2012 har de fleste kundene oppgradert til denne nye versjonen.
I 2007 ble konseptet "SICS Custom" lansert. Det omfatter utvikling av komponenter og nye Web-baserte brukergrensesnitt spesialtiplasset til den enkelt kundes behov. Løsningene integreres med standardfunksjonaliteten i SICS/nt via det åpne vevtjenestegrensesnittet.
Produktfilosofi
SICS porteføljen har gjennom hele levetiden blitt forvaltet som standardprodukter. Det vil si at alle kunder mottar den samme utgaven av systemet. Det bygges ingen spesialvarianter for enkelte kunder (nylig har imidlertid SICS Custom åpnet for spesialutvikling av enkelte komponenter). Utvikling av ny funksjonalitet skjer ved at enkeltkunder spesifiserer, bestiller og betaler for systemforbedringer. På denne måten øker nytten av systemet kontinuerlig for alle kundene, samtidig som kostnadene for utviklingen spres på de mest ressurssterke selskapene. Samtlige kunder bidrar til å bekoste feilrettelser og tekniske forbedringer gjennom en årlig vedlikeholdsavgift.
Kompetente system- og fageksperter i CSCs utviklingsavdeling sikrer at de prinsipielle løsningene i systemet blir ivaretatt.
Årlig brukerkonferanse
Hvert år arrangeres en internasjonal brukerkonferanse for SICS («SICS User Conference)», som regel i en europeisk storby. Ca 120 kundepreresentanter fra 20-30 selskaper deltar. Programmet omfatter foredrag og seminarer om funksjonalitet, teknologi, erfaringer, implementasjonsprosjekter, trender i reassuransemarkedet, osv. Konferansen har vært arrangert hvert år siden 1984. I 2008 ble konferansen avholdt for 25. år på rad, i Oslo. Den trettiende brukerkonferansen fant sted i London i 2013.
Funksjonalitet
SICS er et integrert system som dekker alle områder av reassuranse: Kontrakter, skader, bokføring, mynter, vekslingskurser, selskaper, forsikrede objekter, retrosesjon, osv.
Systemet finnes i flere utgaver for forskjellige typer reassuranse:
SICS har en egen rapporteringsløsning som er basert på rapporteringsverktøyet SAP Business Objects. De fleste av systemets over 4,000 dataelementer er tilgjengelig for predefinerte rapporter og "ad-hoc" rapportering.
Teknologi
Den opprinnelige versjonen av SICS ble programmert i COBOL. Dataene ble lagret i indekserte VSAM filer. Kundene kjørte systemet på stormaskiner eller under Unix. Denne versjonen (populært kalt SICS Classic) er fortsatt i bruk hos enkelte selskap.
Neste versjon, SICS/nt, ble programmert i det objektorienterte programmeringsspråket Smalltalk (IBM VisualAge for Smalltalk). Ifølge IBMs utviklingsgruppe for VisualAge Smalltalk, var SICS/nt det største systemet som noen gang er bygget i Smalltalk.
Etter konverteringen til Java, er SICS i dag et 100% Java-basert system. Produktnavnet er endret tilbake til "SICS".
Den interne applikasjonsarkitekturen gjør utstrakt bruk av objektorienterte rammeverk og "design patterns". Pr 2007 besto systemet av ca. 15,000 klasser og 800 skjermbilder (vinduer). Totalt er det brukt ca. 300 årsverk systemutvikling for å bygge SICS-produktene.
Forretningslogikk og brukergrensesnitt er pakket i en såkalt "Funksjonsrik Klient" applikasjon. Kunder med brukere på flere kontinenter bruker Citrix teknologi for å kjøre SICS/nt sentralt (med rask tilkobling til en sentralt plassert database-server), samtidig som brukerne opplever det som om systemet kjører på deres lokale PC.
Sam Sullivan
Sam Sullivan (født 1959) var Vancouvers borgermester i perioden 5. desember 2005 til 8. desember 2008, og tilhører sentrum-høyre-partiet Non-Partisan Association (NPA). Han er rullestolbruker, etter å ha brukket nakken i en skiulykke som nittenåring.
SICS
Teknologi
SICS krever Windows operativsystem. Produktet støtter relasjonsdatabasene Oracle, SQL Server og DB2 UDB for zOS.
Systemet har som nevnt et XML-basert vevtjeneste API, som følger standarder definert av W3C og WS-I.
Systemdokumentasjonen blir produsert med Adobe FrameMaker. Til automatisk regresjonstesting benyttes QuickTest Professional (QTP).
Utviklingsavdeling
Utviklingsavdeling for SICS (R&D) er en del av DXC Norge. Avdelingen har ansvar for utvikling, vedlikehold og global kundestøtte for alle SICS-produktene. Avdelingen leverer også konsulenttjenester til kunder, og støtte til salgsaktiviteter. Avdelingen har pr 2019 ca. 30 ansatte i Oslo og ca 40 i India, fordelt på kontorer i New Delhi og Hyderabad. De ansatte i Oslo omfatter reassuranseeksperter (mange med bakgrunn fra Storebrand International), tekniske arkitekter, utviklere, prosjektledere og andre fageksperter.
Internasjonale kompetansesentre
Pr 2023 har DXC totalt ca 200 ansatte som jobber fulltid med SICS i Norge, Sverige, Danmark, England, India, Tyskland, Sveits, Italia, USA, Japan, Kina, Marokko og Brasil.
Peder Harlem
Peder Harlem (født 29. september 1962) er en lokalpolitiker som representerer Senterpartiet. Han var ordfører i Rakkestad i Østfold fra 2007 til 2011 med støtte fra Venstre og Fremskrittspartiet.
Dana Winner
Dana Winner (født 10. februar 1965 i Hasselt i Belgia) er en flamsk sangerinne. Hennes opprinnelige navn er Chantal Vanlee.
Biografi
Med hjelp fra Jean Klüger utga Dana Winner i 1990 sin første singel, Op het dak van de wereld. Det er en oversatt coverversjon av låten Top of the world av Carpenters fra 1973. Hun slo for alvor gjennom i 1993 med låten Woordenloos. I 1995 kom hennes så langt eneste låt som har figurert på den nederlandske topp-40 lista: Westenwind, en coverinnspilling etter One way wind av The Cats fra Volendam.
Dana Winner turnerer mest i Nederland, men hun er også en etterspurt artist utenlands. I Tyskland, Canada og særlig Sør-Afrika har hun derfor ofte konserter. Fra slutten av 1990-tallet begynte hun også å gi ut album på andre språk enn nederlandsk.
Guangzhou sørbanegård
Guangzhou sørbanegård (kinesisk: 广州南, pinyin: Guǎngzhōu Nán Zhàntái) er en jernbanestasjon i Guangzhou i Kina for høyhastighetstog. Herfra avgår tog mot Wuhan, Zhuhai (med lett tilgang til Macao) og Hongkong.
Jernbanestasjonen ligger i Shibi i bydistriktet Panyu, ca. 15 km sørøst for sentrum i Guangzhou, og nås over Guangzhou Metros linje 2 (endestasjonen) til resten av byen.
Jernbanestasjonen ble tatt i bruk i 2010 da høyhastighetsbanen Wuhan-Guangzhou ble satt i drift. I 2011 kom Guangzhou–Zhuhai Intercity Mass Rapid Transit i drift. I 2012 ble Wuhan-Guangzhou forlenget nordover til Beijing. Fra denne stasjonen betjenes også Guangzhou–Shenzhen–Hong Kong Express Rail Link.
Lishui (Zhejiang)
Lishui (kinesisk: 丽水市, pinyin: Líshuǐ Shì) er en by på prefekturnivå i sørvestre del av provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Den grenser til Quzhou, Jinhua og Taizhou i nord, Wenzhou i sørøst, og provinsen Fujian i sørvest.
Administrasjon
Lishui administrerer ett distrikt, ett byfylke, seks fylker og ett autonomt fylke.
Samferdsel
Kinas riksvei 330 løper gjennom området. Den fører nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande i samme provins.
Scalable Vector Graphics
Scalable Vector Graphics (SVG) er et XML-basert filformat for markeringsspråk som beskriver todimensjonal vektorgrafikk. Det er en åpen standard utviklet og vedlikeholdt av World Wide Web Consortium.
Eksempel
Siden SVG-filer kun er tekst, tar de ikke så mye plass og kan redigeres med en vanlig teksteditor om ønskelig. Her er et eksempel på en svg-fil: <?xml version="1.0" encoding="ASCII" standalone="yes"?> <svg xmlns="http://www.w3.org/2000/svg" xmlns:xlink="http://www.w3.org/1999/xlink" version="1.0" width="520" height="520"> <style type="text/css"> <![CDATA[ path { fill-opacity:1;stroke:none;stroke-width:1px;stroke-linejoin:miter;stroke-opacity:1 } ]]> <linearGradient id="dk"> <stop style="stop-color:black;stop-opacity:1" offset="0"/> <stop style="stop-color:black;stop-opacity:0" offset="1"/> </linearGradient> <linearGradient id="lt"> <stop style="stop-color:#ffe681;stop-opacity:1" offset="0"/> <stop style="stop-color:#ffe681;stop-opacity:0" offset="1"/> </linearGradient> <linearGradient x1="136.4" y1="136.4" x2="167.5" y2="167.5" id="tl" xlink:href="#lt" gradientUnits="userSpaceOnUse"/> <linearGradient x1="136.4" y1="383.6" x2="167.5" y2="352.5" id="bl" xlink:href="#lt" gradientUnits="userSpaceOnUse"/> <linearGradient x1="383.6" y1="383.6" x2="352.5" y2="352.5" id="br" xlink:href="#dk" gradientUnits="userSpaceOnUse"/> <linearGradient x1="383.6" y1="136.4" x2="352.5" y2="167.5" id="tr" xlink:href="#dk" gradientUnits="userSpaceOnUse"/> <path style="fill:#d4a000;stroke:black;stroke-width:9" d="M 260,6.3 L 6.3,260 L 260,513.7 L 513.7,260 L 260,6.3 z"/> <text style="font-size:362px;font-weight:bold;font-family:Times New Roman, serif" y="380" x="200">! <path style="fill:url(#tl)" d="M 260,12.7 L 260,75 L 75,260 L 12.7,260 L 260,12.7 z"/> <path style="fill:url(#bl)" d="M 260,507.3 L 260,445 L 75,260 L 12.7,260 L 260,507.3 z"/> <path style="fill:url(#br)" d="M 260,507.3 L 260,445 L 445,260 L 507.3,260 L 260,507.3 z"/> <path style="fill:url(#tr)" d="M 260,12.7 L 260,75 L 445,260 L 507.3,260 L 260,12.7 z"/>
Støtte på verdensveven
Bruk av SVG-filer på verdensveven er i dag begrenset av manglende støtte fra enkelte eldre nettlesere, hovedsakelig eldre versjoner av Internet Explorer. Mange nettsteder som bruker SVG-filer, slik som Wikipedia, gjør bildene også tilgjengelige som punktgrafikkfiler. Nyere versjoner av moderne nettlesere støtter i det minste formatets grunnleggende funksjonalitet.
Maria Lamb
Maria Teresa Sullivan Lamb (født 4. januar 1986 i St. Paul i Minnesota) er en amerikansk skøyteløper som deltok på 1500 meter og forfølgelse lag i Vinter-OL 2006. Hun ble også tatt ut i troppen til Vinter-OL 2010.
Lamb har to ganger vunnet amerikansk mesterskap i allround, i 2005 og 2010. I 2008 og 2009 ble hun nummer 2. I tillegg har hun vunnet 5000 m (2006) og 3000 m (2007) i amerikansk mesterskap i enkeltdistanser. I OL i 2006 fikk hun 24.-plass på 1500 m og 5.-plass i forfølgelse lag.
Qingyuan (Lishui)
Qingyuan (kinesisk: 庆元县, pinyin: Qìngyuán Xiàn) er et fylke i byprefekturet Lishui i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Befolkningen pr 2000 var på 194.110.
Kåre Opdal
Kåre Sigurd Opdal (født 4. oktober 1929 i Beitstad i Nord-Trøndelag) er en norsk musiker og musikkpedagog. Han er mest kjent som en pionér innen utviklingen av de kommunale musikkskolene, som senere er blitt til kulturskoler. Han var den første rektor både for Sandnes musikkskole, da den ble kommunal i 1969 som en av landets første, og for Trondheim kommunale musikkskole da den åpnet i 1973. Denne stillingen hadde han til han ble pensjonist i 1994. Han har i tillegg vært utøvende musiker (orgel, fiolin og direksjon) og musikkpedagog gjennom hele karrieren.
Opdal har fått mange utmerkelser og andre hedersbevisninger for sin virksomhet. Han er blant annet utnevnt til æresdoktor ved Norges musikkhøgskole, har mottatt Lindemanprisen og Kongens fortjenstmedalje i gull og er ridder første klasse av St. Olavs Orden.
Livsløp
Kåre Opdal ble født på slektsgården Opdal vestre i Beitstad. Han var enebarn og odelsgutt, men allergi skapte vanskeligheter i det daglige gårdsarbeidet, og han måtte skifte yrke. Det var mye sang og musikk i hjemmet, og han fikk sin første musikkopplæring allerede som guttunge. Han valgte å sikte seg inn på et liv som musiker.
Han er gift med, som er utdannet organist og klaverpedagog. Sammen har de to barn. Datteren Liv Opdal er solocellist i Stavanger Symfoniorkester (SSO). Sønnen er bonde på slektsgården i Beitstad.
Etter avsluttet konservatorieutdanning arbeidet Opdal på Inderøy (1955–1961), på Sandnes (1961–1972) og i Trondheim fra 1972 til han gikk av med alderspensjon i 1994. Alle stedene han har arbeidet har han i tillegg engasjert seg i kulturlivet og i utvikling av musikktilbudet for barn og unge, dirigert kor og orkestre, arrangert og orkestrert musikk for kor og orkester med ulik besetning – og deltatt som lærer på ulike kurs.
Som pensjonist har han vikariert som organist i flere kirker, og har vært svært aktiv i arbeidet med å få etablert en ny kirke på Sverresborg i Trondheim. I perioden 1991–2007 var han leder i ulike utvalg som forhandlet med politiske, administrative og kirkelige myndigheter for å få vedtatt bygging av kirken. Senere, da bygging var vedtatt, ble han oppnevnt som leder av informasjonsutvalget.
Utdanning og stipender
Opdal fikk sin første formelle musikkutdanning ved Trondhjems Musikskole og studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo, der han ble uteksaminert som organist i 1955. I tillegg hadde han fiolin og piano som hovedfag.
Han satset nå spesielt på dirigentfeltet. Allerede som attenåring hadde han dirigert kor for første gang, på hjemstedet Beitstad. Få år etter stiftet og dirigerte han Beitstad mannskor, og hadde også andre dirigentoppdrag.
Stipendene ga ham mulighet til å delta på flere dirigentkurs i inn- og utland. De første var kurs som ble arrangert av NASOL, med blant andre Arvid Fladmoe og Øivin Fjeldstad som lærere.
I 1963 deltok han på Herbert Blomstedts dirigentkurs i Norrköping. Under kurset vant han førstepris i en dirigentkonkurranse. Det nederlandske statsstipendet gjorde det mulig for ham å studere direksjon, fiolin- og orgelspill et år ved musikkonservatoriet i Haag i studieåret 1964/-65. Ved slutten av studieoppholdet deltok han på et flere ukers dirigentkurs ved Musik-Akademie der Stadt Basel i Sveits, med den franske komponisten og dirigenten Pierre Boulez som lærer.
De stipendene han har mottatt senere, fra British Council (1967); Statens treårige kunstnerstipend (1969–) og fra Fond for utøvende kunstnere (1984), er i hovedsak benyttet til studieopphold og videreutvikling av musikkskolemodellen.
Opdal deler selv sitt yrkesliv inn i tre faser, etter de tre stedene han har bodd og arbeidet:
Inderøyperioden
Etter avsluttet utdanning, reiste han tilbake til Nord-Trøndelag. I perioden 1955–1961 arbeidet han som organist og kommunal musikkleder på Inderøy. Han var dirigent for Sakshaug kyrkjekor i samme periode, og for Inntrøndelag symfoniorkester i 1956–61. Han så det som en vesentlig oppgave å lære opp nye medlemmer til strykeorkesteret, og startet Sakshaug skoleorkester, blant annet med dette for øye.
Mens han var på Inderøy, var han med på å starte musikklinjen ved Sund folkehøgskole, sammen med Inger-Johanne Opdal og Olav Sjømæling, som var lærer ved skolen.
Allerede i disse tidlige årene hadde han utviklet tanker om musikkundervisning for alle. En viktig inspirasjonskilde til denne modellen, var Norma og Carl T. Nedberg og deres moderne pedagogiske ideer, delvis hentet fra USA.
Lærerne var åpne for Opdals tanker, men ideene ble ikke satt ut i livet før noen år senere.
Sandnesperioden
I 1961 ble Opdal ansatt som organist i Sandnes kirke, en stilling Finn Audun Oftedal hadde oppmuntret ham til å søke. Samme år begynte han å spille i førstefiolingruppen i Stavanger byorkester, og han påtok han seg oppgaven som dirigent for amatørsymfoniorkesteret Sandnes Orkesterforening. Han var dirigent der i to perioder, 1961–64 og 1965–72.
Også her så Opdal rekruttering til orkesteret som en viktig oppgave, og fikk styret i orkesterforeningen med på å starte en orkesterskole. Denne kom i gang i 1964, med støtte fra staten og fra Sandnes og Høyland kommune. De første årene var Odd Leren leder av orkesterskolen, som i 1966 fikk navnet Sandnes Musikkskole. I 1968 ble første kull fra musikkskolen overført til orkesterforeningen som faste medlemmer.
Da Sandnes kommune overtok driften av musikkskolen i 1969, ble Opdal skolens første rektor, i tillegg til at han fortsatte i organiststillingen og som dirigent. Dette var en av de første norske kommunale musikkskolene. Bare Narvik, Odda (begge 1953) og Kristiansand (1963) er eldre.
Orkester og kor for barn og unge
I 1967 var det tre musikkskoler i Rogaland; på Sandnes, i Stavanger og Haugesund. Sammen med rektorene for disse skolene stiftet Opdal dette året Rogaland ungdomssymfoniorkester. I 1969 ble orkesteret, som det eneste norske, invitert til å delta i «The International Festival of Youth Orchestras» i St. Moritz i Sveits. Orkesteret besto da av rundt 70 musikere. Opdal dirigerte det til han flyttet til Trondheim i 1972.
I tillegg til at han som kirkemusiker dirigerte Sandnes menighetskor, startet han i 1965 Orkesterskolens jentekor, senere omdøpt til Sandnes musikkskoles jentekor, fra 2005 VIVA Sandnes kulturskolekor. I 1968 startet han dessuten Sandnes musikkskoles kammerkor, som han dirigerte fra starten til han flyttet til Trondheim.
Gjennom samarbeid mellom Sandnes menighetskor, musikkskolens kor og Sandnes Orkesterforening, ble det satt opp flere oratoriefremføringer, dirigert av Opdal, i Sandnes kirke, blant annet Händels Messias i 1969 og Bachs juleoratorium i 1970.
Opdal var med på å starte lokallag av Landslaget Musikk i Skolen både i Stavanger og på Sandnes. På midten av sekstitallet var han, sammen med Ernst Glaser, kursholder og dirigent ved orkesterkurs arrangert av foreningen. Ungdom fra skoleorkestre over hele landet deltok og avsluttet kursene med åpne konserter.
Landslaget Musikk i Skolen arrangerte også landsomfattende konkurranser mellom skolekor, og i 1964 vant Sandnes høgre skoles kor, dirigert av Kåre Opdal, første pris og oppnådde høyeste poengsum.
Sandnesforsøket
Opdal startet i 1962 et forsøk ved Høyland realskole sammen med Inger-Johanne Opdal og Audun Vagle, lærer ved skolen. I tillegg til at elevene hadde tradisjonell sangundervisning, ble to klasser slått sammen i én time pr. uke. I denne timen fikk elevene velge mellom ulike musikkaktiviteter.
I andre halvdel av 1960-tallet tok han initiativ til et omfattende musikkforsøk: «Sandnesforsøket». Målet var å prøve ut en lignende organisering av ungdomsskolens musikkundervisning, som den som var prøvd ut i Høyland. Forsøket ble også gjennomført på barnetrinnet, med sterk vekt på sang, spill og musikkopplevelse. Prosjektet ble støttet av Forsøksrådet for skoleverket.
Rogalandsplanen
Tidlig på 1960-tallet var Opdal initiativtager til å få utarbeidet en plan for utvikling og samordning av musikklivet i Rogaland, og høsten 1966 oppnevnte Fylkesutvalget «Utvalget for musikkutdanning», et fylkeskommunalt utvalg, med Kåre Opdal som leder. Utvalgets mandat var å utrede og fremme forslag om musikkopplæring og -utdanning i fylket.
Allerede i mai 1967 fremmet utvalget – overfor fylkesmannen – to konkrete forslag til forbedringer: Opprettelse av en stilling som fylkesmusikkonsulent og musikklinje ved Stavanger lærerskole.
Høsten 1968 fremla utvalget sin avsluttende rapport, «Rogalandsplanen». Dette var landets første samlede plan for musikklivet i et helt fylke.
Utsteinkonferansen
Utvalget bak Rogalandsplanen ønsket å drøfte den med representanter for norsk musikkliv, politikere og offentlig administrasjon, og inviterte i september 1968 til en stor musikkfaglig konferanse, Utsteinkonferansen, på Utstein kloster. Konferansen var støttet av Norsk kulturråd og Rogaland fylke.
Konferansen samlet rundt 70 deltagere. Blant disse var kirke- og undervisningsminister Kjell Bondevik, som uttalte følgende om Rogalandsplanen: «Planen er et imponerende verk, som når den blir finpusset, trolig blir et mønster for andre fylker».
Konferansen avsluttet med en konsert som markerte starten på Rikskonsertenes skolekonsertvirksomhet. På konserten deltok blant andre Rogalands ungdomssymfoniorkester, dirigert av Kåre Opdal.
Melo
Melo (spansk: Villa de Melo) er en by i det nordøstlige Uruguay. Byen, som har om lag 50 000 innbyggere, er hovedstad i Cerro Largo-departementet.
Historie
Melo ble grunnlagt i 27. juni 1795 av Agustín de la Rosa.
Befolkning
Melo hadde 50 578 innbyggere i 2004
Kilde:
Parker
Melo har en park, Parque General Rivera, oppkalt etter Uruguays president José Fructuoso Rivera (1784–1854).
Kåre Opdal
Trondheimsperioden
Gleden over å musisere er hans viktigste drivkraft, men han understreker nødvendigheten av samspill for å lykkes, både bokstavelig talt i musikkundervisning, og i overført betydning samspill mellom kolleger og mellom musikklivet og politikere: «Samspill gir gledelige resultater både for den enkelte og for samfunnet».
Melo
Transport
Ruta 7 forbinder Melo med Montevideo og Brasil.
Kåre Opdal
Trondheimsperioden
I 1972 ble han ansatt som rektor ved den planlagte Trondheim kommunale musikkskole, som kom i gang året etter. Denne stillingen hadde Opdal til han ble pensjonist i 1994.
Kim Il-sungs sosialistiske ungdomsforbund
Kim Il-sungs sosialistiske ungdomsforbund (chosŏn'gŭl:, hanja: ) er en nordkoreansk nasjonalistisk ungdomsorganisasjon. Forbundet er Koreas arbeiderpartis ungdomsorganisasjon og er den største ungdomsorganisasjonen som sådan i landet. Forbundets erkærte prinsipprogramer er juche og songun. Begge bygger på koreansk nasjonalisme, med sterke innslag av stalinisme, og fremhever partiet og militærets enerådende stilling i samfunnet.
Forbundet ble grunnlagt av Kim Il-sung 17. januar 1946 som Nord-Koreas demokratiske ungdomsforbund, og forbundet ble ungdomsorganisasjon for Nord-Koreas arbeiderparti. I 1949 ble Koreas arbeiderparti dannet ved en sammenslåing av Nord-Koreas arbeiderparti og Sør-Koreas arbeiderparti, og forbundet skiftet navn til Koreas demokratiske ungdomsforbund. I mai 1964 skiftet det videre navn til Koreas sosialistiske arbeiderungdomsforbund, og til dets nåværende navn ved 50-årsjublieet i 1996.
Melo
Transport
Ruta 8 forbinder Melo med Minas og Aceguá (nord).
Kåre Opdal
Musikk for alle
Opdal var en av initiativtagerne til Norsk Musikkskoleråd, som ble stiftet i 1973, og han var rådets leder i perioden 1986–1988. Hensikten med rådet var å være et bindeledd mellom de kommunale musikkskolene, og gi inspirasjon og støtte til dem som arbeidet i musikkskolene, gjennom kurs, konferanser og landsmøter. Rådet fikk etterhvert også en viktig funksjon med å sikre skolenes økonomi, slik at «Musikk for alle»-ideologien kunne fortsette – og utvikles.
Kim Il-sungs sosialistiske ungdomsforbund
Generalsekretær i forbundet per 2004 er Kim Kyong-ho.
Melo
Transport
Ruta 26 forbinder Melo med Ansina, Tacuarembó, Paysandú og Salto (vest).
Kåre Opdal
Samordnet musikkforsøk, 1974–1981
I 1974 ble prosjektet «Samordnet musikkforsøk» satt i gang etter initiativ fra Opdal. Samarbeidspartnere var kommunene Bjugn, Sandnes og Trondheim. Prosjektet var støttet av Forsøksrådet for skoleverket og varte i sju år. Harry Rishaug var prosjektleder i hele perioden. Målet med musikkforsøket var å utvikle fagplaner og samordne musikkopplæringen fra barnehage gjennom grunnskole og videregående skole til konservatorie- og universitetsnivå, og «å gi elever eller studenter tilbud om best mulig innføring i musikk som ledd i sin allmennutdanning på alle trinn i skoleverket».
Allerede høsten 1974 ble det, i forbindelse med prosjektet Samordnet musikkforsøk, satt i gang gruppeundervisning på «minifiolin» ved TKM. Opdal sto bak dette nye metodeopplegget, som ble svært populært. Senere er opplegget utvidet til å omfatte flere «mini»-strykeinstrumenter, som bratsj og cello.
Kim Il-sungs sosialistiske ungdomsforbund
Forbundet er tilsluttet Verdenssambandet av Demokratisk Ungdom og stod som arrangør av den 13. verdensungdomsfestivalen i Pyongyang i 1989.
Kåre Opdal
Samordnet musikkforsøk, 1974–1981
Opdal laget selv «Jeg kan spille fiolin», som spilles på løse strenger, og gjør at barna allerede fra starten kan spille en melodi. Under Trondheim kammermusikkfestival 2015 mottok Opdal St. Olavs orden på en konsert til ære for ham. Konserten hadde fått samme navn som melodien: «Jeg kan spille fiolin».
Opdal ledet oppbyggingen av et omfattende kammermusikktilbud ved TKM. På 1980-tallet tok han initiativ til å danne Trønderkvartetten, med fire unge musikere som alle var elever ved TKM. Kvartetten spilte både i hjembyen, andre steder i landet og i utlandet. Opdal var kvartettens musikalske leder så lenge den eksisterte, og han var produsent da de spilte inn en LP med musikk av trondheimskomponistene Per Hjort Albertsen og Bertil Palmar Johansen. Alle de fire i Trønderkvartetten er senere blitt musikere.
I 1986 fikk Opdal opprettet Lørdagsskolen ved TKM. Dette er et tilbud til spesielt talentfulle unge utøvere ved TKM. I motsetning til resten av undervisningen ved TKM, forutsetter lørdagsskolen at elevene gjennomgår en opptaksprøve. Tilbudet er blitt en modell for flere av de største kulturskolene i Norge.
Opdal sto indirekte bak at de kommunale musikkskolene kom inn på statsbudsjettet. I 1978 møtte han Kjell Magne Bondevik og forklarte om Samordnet musikkforsøk. Han argumenterte for at musikkskolene burde komme inn på statsbudsjettet. Bondevik var i prinsippet enig. I 1980 satt han i finanskomiteen og tok saken opp i Stortinget. Det tok enda et par år før det, gjennom et forlik i statsbudsjettet for 1982, ble satt av et beløp øremerket musikkskolene. Da Bondevik ble kirke- og undervisningsminister i 1983, var musikkskolene blitt en «fast post» i budsjettet.
I 1978 ble det første kammermusikkseminaret arrangert under den årlige festivalen «Vårens musikkfestdager» i Trondheim. Seminaret ble arrangert av Trondheim Symfoniorkester i samarbeid med musikkskolen. Kåre Opdal administrerte seminaret i de ti årene det ble arrangert.
Hedersbevisninger (utvalg)
I forbindelse med feiringen av Trondheims 1000-årsjubileum i 1997, mottok han en egen ærespris av Trondheim kommune. Kommunen har også æret ham ved å oppkalle en kommunal musikkpris etter ham. «Kåre Opdal-prisen» deles ut ved Trondheim International Chamber Music Competition (TICC), som arrangeres annethvert år, i forbindelse med Trondheim kammermusikkfestival. Prisen ble første gang utdelt i 2003.
Ulfborg-Vemb kommune
Ulfborg-Vemb kommune er en tidligere dansk kommune i Ringkjøbing amt. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, men ved regionreformen 2007 ble den innlemmet i Holstebro kommune i Region Midtjylland.
Friedberger Ach
Byer langs Friedberger Ach er blant andre Weil, Prittriching, Mering, Friedberg, Rehling, Thierhaupten og Rain. Etter Rain renner Friedberger Ach østover, parallelt til Donau før de renner sammen nær Oberhausen.
Relasjonsdatabase
En relasjonsdatabase er en database som bygger på relasjonsmodellen. Relasjonsdatabaser består av tabeller (relasjoner) som er forbundet med henvisninger, eller nøkler, mellom seg.
De første databaser på begynnelsen av 1960-tallet var nettverksdatabaser. I 1968 introduserte IBM hierarkiske databaser. I 1970 lanserte E.F.Codd begrepet relasjonsdatabaser, men det gikk flere år før de første implementasjonene kom på markedet. I moderne tid er relasjonsdatabaser den dominerende formen for databasesystem. Relasjonsdatabaser har vært nesten enerådende i 1990-årene. I det siste har det kommet objektorienterte databaser og objekt-relasjonsdatabaser. Blant de mest utbredte er SQL.
Databasehåndteringssystemer for relasjonsdatabaser kalles RDBMS (Relational Database Management System).
Nøkler
Hver rad i en tabell har sin egen unike nøkkel. Rader i en tabell kan knyttes til rader i andre tabeller ved å legge til en kolonne for den unike nøkkelen for den koblede rad (disse kolonnene kalles fremmednøkler). Codd viste at datarelasjoner av tilfeldig kompleksitet kan representeres ved et enkelt sett med begreper.
En del av denne prosessen innebærer å være i stand til å velge eller modifisere en og bare én rad i en tabell. Dette er grunnen til at de fleste fysiske implementeringer har en unik primærnøkkel for hver tabell. Når en ny rad er skrevet inn i tabellen, er en ny unik verdi for primærnøkkelen (PN) generert; Dette er nøkkelen som brukes av systemet primært for tilgang til tabellen. Systemytelsen er optimalisert for PN. Andre mer naturlige nøkler kan også bli identifisert og definert som alternative nøkler (AN). Ofte kan flere kolonner kan være nødvendig for å danne en AN. Både PN og AN har evnen til å identifisere en rad i en tabell. Man kan ta i bruk andre teknologier for å sikre en unik ID verden over. En Globally Unique Identifier kan brukes om det stilles større systemkrav.
Primærnøklene i en database brukes til å definere forholdet mellom tabellene. Når en PN migrerer til en annen tabell, blir den en fremmednøkkel i den andre tabellen. Når hver celle bare kan inneholde bare en verdi og PN migrerer inn i en vanlig enhetstabell, kan dette representere enten en en-til-en-, eller et en-til-mange-relasjon. De fleste relasjonsdatabasene er designet til å løse mange-til-mange relasjoner ved å skape en ekstra tabell som inneholder PN fra de andre tabellene skaper en ny relasjon slås sammen til en ny enhet som utgjør en PN. Migrasjon av PN til andre tabeller er den nest viktigste grunnen til at systemtildelt heltall brukes som PN; det er vanligvis verken effektivitet eller opplagt å migrere en haug med andre typer kolonner.
Turdus Musicus
Turdus Musicus er et band fra Tromsø som ble opprettet i 1998 av Carl Christian Lein Størmer og brødrene Juhani og Timo Silvola. Navnet Turdus Musicus er det gamle vitenskapelige navnet på rødvingetrost (Turdus iliacus, tidligere Turdus musicus).
Gottfried Diener
Gottfried Diener (født 1. november 1926 i Zürich, død 26. mai 2015 i Engelberg) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Diener ble olympisk mester i bobsleigh under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det sveitsiske laget som vant firerbob foran Italia og USA. De andre på laget var Franz Kapus, Robert Alt og Heinrich Angst.
Diener ble verdensmester i firerbob både i 1954 og 1955.
Valida
Valida er et arabisk kvinnenavn som betyr «mor».
Valida kan også være en variant av Valentina.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
SOAS, University of London
School of Oriental and African Studies (SOAS) er et universitet grunnlagt i 1916 i det sentrale London, som sammen med flere London-baserte universiteter tilhører University of London. Universitet består av to campuser. Hovedcampusen er ved Russell Square i bydelen Bloomsbury, sammen med søsterkollegiene University College London og Birkbeck, University of London. I 2001 tilkom en campus i bydelen Islington ved Vernon Square, om lag 20 minutters gangavstand fra hovedcampusen.
SOAS' utdannelse er i hovedsak fokusert på humaniora, politikk, rettsvitenskap, kultur og språk innen de geografiske regioner Afrika, Midtøsten og Asia. Universitetet tilbyr over 300 grunnutdannelser og et syttitall masterutdannelser.
Rangeringer
SOAS ble rangert som nummer 43 av 126 britiske utdanningsinstitusjoner på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 26 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
I QS World University Rankings for 2014 rangerte SOAS som nummer 331 av verdens universiteter.
Truls Øra
Truls Øra (født 16. mars 1951) er en norsk forfatter. Øra er en mye benyttet ekspert på italienske spørsmål, særlig i debattprogrammet Dagsnytt Atten. Han var på 70-tallet verftsarbeider og oppsøkende journalist med reportasjereiser til Nord-Irland, Cuba, Midtøsten og Nord-Østen. Han flyttet til Roma i 1976 og stiftet familie. Der virket han som oppsøkende journalist og skrev fast Romaspalte for VG fra 1984 til omkring 1993, og returnerte etter om lag tjue år i Italia. Ved 60-årsjubileet i 2011 er han kulturformidler og importør av italiensk vin. Øra var venn av den norske forfatteren Jens Bjørneboe og kjente den amerikanske forfatteren Gore Vidal.
Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje
Tildeling
Medaljen tildeles som påskjønnelse for fullført førstegangstjeneste i Sjøforsvaret av Sjef Sjøforsvaret (tidligere Generalinspektøren for Sjøforsvaret), og utdeles etter direktiv fastsatt av Sjef Sjøforsvaret. Medaljen finnes i begge målformer og heter på nynorsk «Sjøforsvarets vernedugleiksmedalje». Medaljen tildeles vernepliktig personell som har gjennomført full militær førstegangstjeneste, samt vervede og befal med militær utdanning eller tjeneste av tilsvarende lengde, og kan i alminnelighet bæres med stjerne for hver etterfølgende to repetisjonsøvelser. Det kan ikke bæres mer enn tre stjerner til samme medalje. Kvinnelig personell oppnår medaljen etter tjeneste av tilsvarende lengde.
Vernedyktighetsmedaljen knyttes til kvalifiserende tjeneste som eneste kriterium. Medaljen tildeles vernepliktige mannskaper/utskrevet befal før dimisjon ved utført førstegangstjeneste etter de til enhver tid gjeldende bestemmelser for godskriving av full militær førstegangstjeneste, herunder også mannskaper med 6 måneders tjeneste som godkjent fullført førstegangstjeneste. Som tjeneste i denne sammenheng teller også militær tjeneste ved FN-oppsetninger eller tjeneste ved fellesinstitusjoner/staber i Forsvaret og NATO.
Personell som er blitt eller blir overført til Heimevernet før de har gjennomført full førstegangstjeneste i Sjøforsvaret tildeles Heimevernets vernedyktighetsmedalje etter sammenlagt 200 dagers tjeneste i Sjøforsvaret og Heimevernet.
Vernedyktighetsmedaljen rangeres som #49, etter Forsvarets innsatsmedalje.
Utførelse
Medaljen er laget i bronse. På advers bærer den Sjøforsvarets våpenskjold, som er delt i fire med to ankere og to tårn. Revers har teksten på bokmål eller nynorsk, «SJØFORSVARET – FOR FRED OG FRIHET» eller «SJØFORSVARET – FOR FRED OG FRIDOM». Medaljen er rund og har en diameter på 30 mm. Den er opphengt i et bånd i Sjøforsvarets farger, blått og hvitt. Båndet er blått, 35 mm bredt og har ti vertikale hvite striper, hver 1 mm brede. Det kan utstyres med inntil tre stjerner i gull.
Stjerner
Etter tildeling av Vernedyktighetsmedaljen, tillates den båret med en stjerne for hver etterfølgende to repetisjonsøvelser, maksimalt tre stjerner. Det skal nyttes stjerner av fastsatt type til den enkelte forsvargrens medalje.
Stadig tjenestegjørende personell, dvs. militært personell med yrkes- og kontraktsstatus, kan også tildeles en stjerne for hver sammenlagte 4-års tjenesteperiode, etter tildeling av medaljen uansett hvilken avdeling tjenesten er ved. Opptjening av tid for tildeling av stjerner under frivillig tjeneste etter plikttjenesten er underlagt de samme regler som for stadig tjenestegjørende personell.
Befal og menige kan også tildeles en stjerne for FN-tjeneste av minimum 6 måneders varighet. Kvinnelig reservepersonell tildeles stjerner etter gjennomført tjeneste tilsvarende fullstendig førstegangstjeneste i forsvarsgren. Stjernene tildeles etter 5, 10 og 15 gjennomførte årlige øvelser/årlig tjenesteplikt.
Bergisel
I dag er Bergisel gjennomboret av tunneler for både jernbanen og motorveien (Europavei 45) sørover til Brennerpasset. Hoppbakken ligger på nordsiden, som vender mot byen. Resten er stort sett skogkledd, med noen enger på vestsiden og et bratt juv ned mot elva Sill på østsiden.
Hoppbakken
Bergiselbakken er siden 1952 én av hoppukas fire hoppbakker. To ganger, i 1964 og 1976, var Bergisel olympisk hoppbakke. Bakkens nåværende, modernistisk utformete tårn ble bygget av arkitekten Zaha Hadid og åpnet i 2003.
Slagene ved Bergisel
Tirol hadde i 1805 blitt okkupert av Bayern, som var en koalisjonspartner av Napoleon. Etter flere overgrep og kontraktsbrudd fra Bayerns side gjorde tirolerne i 1809 opprør. Tyrolske bønder, ledet av Andreas Hofer, klarte å kaste ut okkupantene. De avgjørende slagene mellom den tyrolske hjemmefronten (Landsturm) på den ene siden og bayerske, franske og saksiske tropper på den andre siden fant sted rett ved Bergisel og er derfor kjente som «slagene ved Bergisel» (12. april, 29. mai og 13. august 1809). Disse slagene var de eneste nevneverdige nederlagene som Napoleons seiersvante tropper var utsatt for i denne perioden.
Etter at Østerrikerne hadde tapt den femte koalisjonskrig, sendte Napoleon nye tropper til Tirol. Den 1. november 1809, i det fjerde slaget ved Bergisel, seiret den franske hæren. Hofer ble senere arrestert og henrettet. Slagene ved Bergisel har som «tirolernes frihetskamp» en fremstående plass i Tirols historie.