cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St. Petersburg-paradokset
Teori
En vanlig teori på dette paradokset, eller problemet, er vår (menneskets) manglede evne til å se for oss små sannsynligheter for å vinne veldig store summer.
Festiviteten i Østre Toten
Festiviteten er et forsamlingslokale på Kraby i Østre Toten, ca. 2 kilometer nordøst for Lena. På folkemunne går stedet mest under kortforma Teten. Lokalet ble bygd av et aksjeselskap med lokale kulturentusiaster, som blant annet ville gi bygda et egna teater- og konsertlokale. Festiviteten åpna dørene i 1913, etter å ha vært under planlegging siden 1901. I 1934 ble lokalet overdratt til Østre Totens Landmandslag.
"Teten" skal ha vært Bygde-Norges største festlokale. Her kunne det være så mange som 1000 betalende gjester; spesielt populære og kjente var landmannsfestene og fjerdedagsballene. Bondelaget solgte lokalet rundt 2000, og nå er det hovedsakelig auksjoner som er aktiviteten på huset.
Supernytt
Supernytt er et nyhetsprogram for barn som har gått på NRK Super siden 2010. Målgruppen til Supernytt er barn i alderen 8 til 12 år. Programmet har som formål å forklare det som skjer i Norge og verden slik at barn forstår og klarer å sette ting i en sammenheng. I tillegg skal Supernytt gi barn en stemme, dempe frykt og bidra til å kapre morgendagens nyhetsbrukere.
Supernytt sender på tre plattformer: TV, Nett og TikTok. Programmet publiseres mandag til fredag kl 10 på nrksuper.no og sendes 17:50 på NRK1. Sendingene er også tilgjengelige i NRKs nett-tv.
Programmet hadde premiere 4. januar 2010.
De hadde rundt 100 000 seere daglig i 2019, inkludert på nett-TV.
Sideproduksjoner
NRK-Supernytt har også laget to dramaserier, "Supernytt og jakten på sannheten" og "Supernytts Julekalender" hvor den fiktive super karakteren "Pandasjefen" blir introdusert. Det ble også gitt ut en musikkvideo tilhørende hver av seriene, kalt "fake news er dust" og "ikke vær ett troll vær en nisse på nett". I 2022 sluttet Supernytt med spalten "Pandamandag" og derfor sluttet også "Pandaen" å jobbe for Supernytt i mini-dramaserie.
Plattformer/stasjoner
Supernytt produserer nyheter på tre plattformer: TV, nett og TikTok, men har tidligere også publisert på Instagram, Youtube og Snapchat.
Priser
Programmet ble kåret til beste barne- eller ungdomsprogram under Gullruten 2011. Supernytt fikk NRKs journalistpris i 2011. Programmet ble også tildelt Redd Barnas barnerettighetspris i 2011. I 2012 fikk programmet NRKs språkpris av kringkastingssjef Hans-Tore Bjerkaas og i 2013 ble det tildelt den gjeve Juryeprisen under Barnemediefestivalen i Ebeltoft i Danmark for ekstrasendingen som ble laget etter 22. juli-terroren i 2011 - «Supernytt ekstra - 22. juli 2011».
Programmet har også vært nominert til Gullruten 2012 i klassen bese barne- eller ungdomsprogram og Gullruten 2023 i klassen beste nyhets- eller aktualitetsprogram, mens og  ble nominert i klassen beste programleder – nyhet, sport eller aktualitet under Gullruten 2023.
Hans Daalder
Hans Daalder (født 4. mai 1928 i Bergen i Noord-Holland, død 4. april 2016 i Haag) var en nederlandsk statsviter.
Daalder tok doktorgraden ved Universitetet i Amsterdam. Han var fra 1963 til 1993 professor i statsvitenskap ved Universitetet i Leiden. Han er særlig kjent for sine arbeider om politiske partier, samt for analyser av nederlandsk politikk. Daalder arbeidet også med andre lands politiske systemer, og regnes som en sentral person i fagfeltet sammenlignende politikk. Han var blant grunnleggerne European Consortium for Political Research.
Daalder holdt i 1991 Stein Rokkan-forelesningen ved Universitetet i Bergen.
Hans Kelsen
Hans Kelsen (født 11. oktober 1881 i Prag, død 19. april 1973 i Berkeley, USA) var en østerriksk rettsteoretiker. Han regnes som en av de fremste jurister i det tyvende århundre.
Han stammet fra en jødisk familie, og studerte jus i Wien, hvor han habiliterte seg i 1911 i statsrett og rettsfilosofi. Han var deretter professor i Wien og Köln, fra 1933 i Genève. I 1940 emigrerte han til USA, og ble tilknyttet Berkeley-universitet.
Kelsen var grunnlegger av den rene rettslære, som han ga rettspositivismen et nytt grunnlag med, basert på idéen om en Grundnorm.
Politisk stod han sosialdemokratiet nær og representerte et interessepluralistisk bilde av demokratiet. En av hans hovedmotstandere var Carl Schmitt.
Han var en av forfatterne av Østerrikes forfatning av 1920, og ble utnevnt til dommer i forfatningsdomstolen på livstid, selv om han ble fjernet fra stillingen i 1930 som følge av kontroverser rundt domstolens avgjørelser og et økende konservativt politisk klima.
Bromarv
Bromarv er en tidligere kommune i landskapet Nyland i Finland. Kommunen hadde innbyggere i 1973. Flertallet av innbyggerne var svenskspråklige (91,7 % svensktalende i 1960).
thumb|left|Bromarv kyrka I 1977 ble Bromarv delt, slik at hoveddelen ble slått sammen med Tenala kommune, mens en mindre del ble innlemmet i Hangö bykommune. I 1993 ble Tenala ble slått sammen med Ekenäs som i 2009 gikk inn i den nydannede bykommunen Raseborg.
Bromarv består av en halvøy med omgivende skjærgård nord for Hangö. På grunn av de naturskjønne omgivelsene blir folketallet mangedoblet om sommeren.
Slaget ved Hangöudd stod i Rilaxfjärden i Bromarv i 1714.
Howl
Howl kan sikte til:
Erling Moss
Erling Moss (født 29. juni 1948) er en norsk advokat.
Han tok juridikum i 1972 og har egen advokatforretning i Mo i Rana siden 1976. Han var i lengre tid forsvarer for Fredrik Fasting Torgersen.
Moss har i flere år engasjert seg i Liland-saken. Han har blant annet skrevet boken Saken Per Liland (Pax 1997) – der han anklager det norske rettsvesen for å ha visst at Liland satt uskyldig dømt, uten å ha gjort noe for å stoppe soningen eller for å få gjenopptatt saken.
Sammen med Camilla Juell Eide utgav han boken om Torgersensaken, "... aldri mer slippes løs" i 1999 (Pax). Boken peker ut en annen gjerningsmann enn Torgersen.
Hilde Sandvik (historiker)
Hilde Sandvik (født 1959) er en norsk historiker som særlig har forsket på norsk kvinnehistorie.
Frank Andersen
Frank Andersen (født 24. april 1920 i Solum i Telemark, død 9. juni 2005) var leder for Arbeidernes Ungdomsfylking i årene 1949 til 1952.
Andersen var utdannet modellsnekker. Han var engasjert i AUFs Nøtterøy-lag i Vestfold og var i to perioder formann i Vestfold distriktslag. I 1948 ble han sekretær i AUF, før han året etter ble valgt til formann.
Etter perioden som AUF-leder satt han i tre perioder som Arbeiderpartiets representant i AUF-styret. Han var også sentral da AP og LO på slutten av 1960-tallet stanset AUFs planer om å selge Utøya.
Hilde Sandvik (historiker)
Sandvik ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 1985 med en hovedfagsoppgave om kvinner i bynæringer i siste halvdel av 1700-tallet som hadde tittelen "Umyndige" kvinner i handel og håndverk. Hun ble dr. philos. samme sted i 2002 med avhandlingen Kvinners rettslige handleevne på 1600- og 1700-tallet, med linjer fram til gifte kvinners myndighet i 1888.
Frank Andersen
Senere var Andersen ansatt i Arbeiderpartiet som reisesekretær, organisasjonssekretær og økonomisekretær. Fra 1969 var han DNAs økonomileder.
Hilde Sandvik (historiker)
I 1997 ble hun ansatt som førsteamanuensis og fra 2012 professor i kvinnehistorie ved Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH), UiO.
Hun har forsket på områder som kvinnehistorie og kjønnshistorie perioden 1500–1850 i norsk og europeisk historie, lokalsamfunn og sentralmakt, samt husholdsøkonomiens utvikling. Hun har også forsket på lov og rettspraksis i tverrfaglige prosjekter, for eksempel i «Offentlighet og ytringsfrihet i Norden, 1815–1900», et samarbeidsprosjekt mellom juridisk, teologisk og humanistisk fakultet. I 2010 ledet hun prosjektet «Demokratisk teori og historisk praksis. Forutsetninger for folkestyre i Norge og andre land i den europeiske kulturkrets, ca. 1750 til 1850.»
Sandvik er medforfatter på flere bøker, blant annet Med kjønnsperspektiv på norsk historie (2020).
I 2016 ble hun valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for historie.
Cortenstål
Cortenstål er en type stål som særlig anvendes til varmeelementer og i ovner. Stålet er temperaturbestanding, og ruster i mindre grad enn annet stål.
Materialet er forhåndsrustet, og får raskt et ytre rustlag, men gjennomrustes vesentlig tregere. I motsetning til støpejern – som også er anvendelig ved ildsteder, kan cortenstål leveres i tynne plater og kan sveises og formes.
I tillegg til varme områder brukes materialet til fasader, landskapsarkitektur og kunstverk.
Legeringen cortenstål består av kobber, fosfor, nikkel og 1,2 % krom. Legeringen er patentert av United States Steel Corporation.
Malerstokk
Malerstokk er en liten stokk eller pinne som kunstmalere bruker til å støtte handa på når de maler med en pensel.
Stokken er rett, tynn, vanligvis 70–80 cm lang og utstyrt med en liten kule eller myk pute i den ene enden. Ved å hvile handa på stokken kan en arbeide mer kontrollert med detaljer og føre penselen uten å kline til maleriet.
På selvportretter og andre malerier fra perioden fra 1500- til 1800-tallet er malerstokk typisk malerutstyr sammen med palett, pensler og staffeli.
Malerstokk kalles maulstick eller mahlstick på engelsk etter det nederlandske maalstok.
Laure Manaudou
Laure Manaudou (født 9. oktober 1986 i Villeurbanne i Rhône) er en fransk svømmerske. Spesialdistansene hennes er mellom- og langdistanse fri (200–1500 m), rygg (50 og 100 m) og medley (200 og 400 m), med 400 m fri i en særstilling. Hun svømte frem til 2006 for klubben Cercle des nageurs de Melun Val de Seine, og svømmer nå for Canet-en-Roussillon (Canet 66 natation) under samme trener, Philippe Lucas. Hun kjennetegnes ved sin karakteristiske bruk av badehette, som ikke går nedover pannen i det hele tatt, men forblir ved hårfestet.
Idrettsbiografi
Gjennombruddet til Manaudou kom allerede under junior-EM i 2001, hvor hun i en alder av 14 år tok sølv på 50 og 100 m rygg. Året etter ble hun europamester for junior på 100 m rygg, og tok sølv også på 50 m rygg og 200 m medley. Det året ble hun også fransk mester første gang -da på 50 m rygg. Hun debuterte også i senior-EM, med 5.-plasser på både 50 og 100 m rygg.
I 2003 tok hun storeslem i det franske mesterskapet med hele 5 gull. VM-debuten (langbane) ga en 7.-plass på 50 m rygg som beste, og 19.-plass på 800 m fri som dårligste resultat. Senere på året tok hun sin første internasjonale medalje under kortbane-EM ved å ta bronse på 100 m rygg.
Etter det har karrieren tatt helt av, og hun har fosset frem i rekordfart mot et økende antall titler for hvert år.
2004 ble definitivt det året Laure trådte inn på den internasjonale topparena, og viste for verden hva hun er kapabel til. Den da 17 år gamle jenta ladet opp til olympiske leker med å bli trippel europamester i langbane (100 m rygg, 400 m fri, 4x100 m medley). Deretter gjorde hun et fantastisk OL, som resulterte i 1 gull (400 m fri), 1 sølv (800 m fri) og 1 bronse (100 m rygg). Det var det første kvinnelige svømmegull for Frankrike noensinne, og det første siden OL i 1952 for Frankrike. En vanvittig prestasjon tatt i betraktning den progresjonen hun da hadde hatt siden langbane-VM året i forveien (nr.13 på 400 m fri, nr.19 på 800 m fri og nr.11 på 100 m rygg). Hun avsluttet et fantastisk år med å sette verdensrekord på 1500 m kortbane med 15:42:39.
I løpet av 2005 ble hun 11-dobbelt fransk mester, trippel europamester (kortbane), verdensmester og innehaver av to nye verdensrekorder (400 m og 800 m fri kortbane). Hun utmerket seg spesielt på de lange fri-distansene.
I det franske langbanemesterskapet i 2006 vant hun 8 gull, men kanskje viktigst av alt var at hun slo Janet Evans legendariske 4:03:85 fra OL i 1988 med 82 hundredeler på 400 m fri. Under langbane-EM i Budapest senere på sommeren ble hun virkelig bassengets prinsesse. Hun stakk av med hele 7 medaljer -4 av dem gull (som er tangering av rekorden til Geweniger og Egerszegi). I tillegg senket hun sin ferske verdensrekord til 4:02:13, og satte like så godt også europarekord på 800 m.
Som oppladning til kortbane-EM i Helsingfors i desember 2006, tok hun 8 gull og satte 6 franske rekorder i det franske kortbanemesterskapet. Den eneste finalen hun tapte, var 200 m rygg som i stedet ble vunnet av klubbvennine Esther Baron etter et kjempeløp. Hun vant altså alt det andre hun stilte opp i; 100+200+400 m medley, 200+400+800 m fri og 50+100 m rygg.
Målet for EM, som ble foranlediget av at hennes trener P. Lucas mente hun manglet motivasjon og ikke trente hardt nok (!), var å forsvare de tre titlene fra forrige kortbane-EM i Trieste. På 800 m fri hadde hun verdensrekord i tankene og la ut i et sinnssykt tempo, og ledet med en kroppslengde på feltet etter bare 50 meter. Hun lå fremdeles et halvt sekund under rekorden ved 750 m, men sprakk på de siste hundre meterne, og endte opp knappe halvsekundet bak rekorden –likevel et hav foran resten av feltet. Selv om hun tydeligvis hadde møtt veggen, var hun ikke snauere enn at hun fosset inn til tidenes tredje raskeste tid på 100 m rygg bare en knapp time etterpå. Sølvmedaljør Antje Buschschulte uttalte at “it is no shame at all to lose to Manaudou – she wins every competition she swims." Å svømme flere øvelser med høy internasjonal standard kort tid etter hverandre har etter hvert blitt en av Laures fremste signaturer. 400 m fri gikk i overlegen og suveren stil for Manaudou. Hun senket sin egen verdensrekord til 3:56:09, og forsvarte dermed sine tre titler fra foregående år. Det gode løpet vitnet om at det kan bli mulig for Laure å oppnå sitt høyeste mål; å bli den første kvinnen under den magiske 4-minuttersgrensen i langbane. Manaudou skapte for øvrig furore (særlig i Frankrike) etter at hun svømte kvalifiseringen i den italienske landslagsbadehetten, angivelig som en hyllest til sin italienske kjæreste som overraskende vant 400 m medley kvelden før.
Det var stilt store forventninger til Manaudou foran det 12. langbane-VM i Melbourne i månedsskiftet mars-april 2007. Særlig etter raidene hun hadde foretatt i de to siste europamesterskapene. Men hun skulle få trøbbel med et amerikansk lag som etter mesterskapet av mange ble betegnet som det beste svømmelaget i historien.
Første øvelse for Manaudou var spesialdistansen 400 m fri. Laure har for vane å trøble på åpningsdistansen i mesterskap, men hun vant likevel rimelig komfortabelt. Tiden, 4:02:61, var derimot ikke særlig bra (halvsekundet dårligere enn i Budapest-EM). Så selv om Laure var glad for å vinne, var hun ikke særlig fornøyd.
Manaudou fikk til et meget godt løp på 100 m rygg med ny europarekord, men ble slått av Natalie Coughlin med knappe halvsekundet. Ikke lenge etterpå skulle hun ut i finale på 1500 m fri, der hun var blant medaljekandidatene. Hun hang med teten de første hundremeterne, men da hun skjønte at det ville bli for tøft å kjempe om gullet slakket hun av på farten og kom inn til en 8.-plass. Dette fordi hun kort tid etterpå skulle svømme semifinale på 200 m fri, der hun var blant de største favorittene.
Ronny Kristoffersen
Ronny Kristoffersen (født 1966) er en norsk dokumentarfilmskaper, reklameprodusent, TV-produsent og programleder kjent fra flere reiseserier sammen med Nils Wærstad.
Laure Manaudou
Idrettsbiografi
Totalt ble det 2 gull, 2 sølv og 1 bronse på Manaudou i Melbourne, inkludert 1 verdensrekord, 2 europeiske rekorder og 2 franske rekorder. Hun ble kåret til mesterskapets beste kvinnelige svømmer (målt i høyeste poengsum) av det internasjonale svømmeforbundet, FINA. Fiaskoen på 1500 m og det at hun trakk seg fra 200 m medley samt semifinalen på 50 m rygg, førte til noe kritikk av Manaudous overmenneskelige konkurranseprogram. Hun måtte medgi etter mesterskapet at målet om 5 gull i VM eller OL nok var for hardt, og at det nærmest ville være umulig å komme på nivå med Michael Phelps, som vant 8 gull i mesterskapet. For øvrig ga hun også uttrykk for at hun hadde fått mer rutine, og at hun tok mesterskapet mye roligere enn før.
Ronny Kristoffersen
Kristoffersen startet sin karriere i Asia, der han bodde i perioden 1990–1994. Han etablerte sitt eget produksjonsselskap i Hongkong som blant annet produserte kommersielle filmer for næringslivet. I 1993–1996 var han engasjert som NRKs faste produsent og fotograf i Asia-regionen og arbeidet sammen med korrespondentene Siv Nordrum og Anne Grosvold. I samarbeid med dem produserte han aktualitetsprogrammer fra Kina, Hongkong, Macao, Japan, Vietnam, Filippinene, Sør-Korea, Australia og Bangladesh. Han produserte også dokumentarprogrammer for organisasjoner som Flyktningerådet, UNHCR og dansk fjernsyn (DR). Etter at han flyttet tilbake til Norge i 1996, regisserte og produserte han flere tv-serier og dokumentarfilmer for NRK. De fleste av produksjonene for NRK laget han i samarbeid med Nils Wærstad, og de to etablerte produksjonsselskapet Nils & Ronny. Sammen har de blant annet produsert fire sesonger av reisedokumentaren Walkabout (1999–2014), innslag som stuntreportere under NRKs sending av EM i fotball 2000 og reisedokumentaren Nils & Ronnys TV-Cocktail (2001).
Laure Manaudou
Verdensrekorder
Eksklusive mesterskapsrekorder
Europarekorder
Eksklusive mesterskapsrekorder
Franske rekorder
Eksklusive mesterskapsrekorder
Langbane
Dette i tillegg til 4 franske stafettrekorder og 9 aldersbestemte rekorder.
Mesterskapsoversikt
L=Langbane, K=Kortbane. Alle plasseringer fra hvert mesterskap er ført opp. Tidene er ført i parentes.
Annet
Laure har en egen kleskolleksjon hos sin sponsor -tekstilprodusenten Arena, kjennetegnet av en sommerfugl. under mottoet Catch me if you can. Hun har også fått oppkalt et eget svømmebasseng etter seg; Bassin Olympique Laure Manaudou i Melun, sørøst for Paris. Hun er foreløpig ranket som nummer to blant alle franske kvinnelige olympiske deltagere, etter fekteren Laura Flessel-Colovic som har 5 gull. Sportsavisen L’Equipe kåret Manaudou til årets franske idrettsutøver i 2006 (som i 2004) foran Amélie Mauresmo og Sébastien Loeb. En folkekåring i samme avis utpekte også Manaudou til folkets iderttsfavoritt foran Thierry Henry og Mauresmo. I kåringen til AIPS, Det europeiske organ for sportsjournalister, kom Manaudou på andreplass, slått med ett poeng av Justine Henin-Hardenne. Laure er også dekorert med den franske Æreslegionen, Légion d'honneur, og andre store utmerkelser.
30. oktober 2006 sendte Manaudou og toppsvømmere fra flere nasjoner eksklusive USA en klage til IOC vedr. avgjørelsen om å legge finalene i Beijing-OL til morgenene. Grunnen for å arrangere finalene om morgenene er å tilfredsstille det amerikanske publikum (morgen i Beijing er prime-time sendetid i USA). Manaudou og de andre svømmerne uttrykte bekymring for den kommersielle innflytelsen i sporten (rettet mot nettselskapet NBC). De mente også at de ville svømme fortere om kvelden, og bad IOC ta hensyn til lekenes integritet, for verdensrekorder, fair konkurranse og spektakulære begivenheter.
Neholopterus
Neholopterus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Store (opptil 60 millimeter), svært slanke og langbeinte, rødbrune trebukker. Hudpanseret er nokså tynt, disse billene er forholdsvis myke. Hodet er noe forlenget med en markert "snute". Pronotum er knudrete med en kraftig tann på hver side litt bak midten. Dekkvingene er noe reduserte, tilspisset bak og dekker ikke hele bakkroppen. Kroppen er bredest ved "skuldrene". Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Beina er lange og tynne.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Chile og det sørlige Argentina).
Dag Anckar
Dag Börje Börjesson Anckar (født 12. februar 1940 i Helsingfors) er en finlandssvensk statsviter. Anckar er professor emeritus i statsvitenskap ved Åbo Akademi.
Anckar studerte statsvitenskap ved Åbo Akademi der han i 1970 avla lisensiateksamen. I 1971 avla han doktorgraden på en avhandling om Partiopinioner och utrikespolitik. Etter først å ha arbeidet som forskningsassistent ble Anckar i 1972 ansatt som dosent ved Åbo Akademi. Allerede året etter tiltrådte han som professor, først som vikar deretter fra 1974 som fast, i lærestolen etter Sven Lindman, som også hadde vært hans veileder. I to perioder, 1975-1978 og 1986-1987, var Anckar dekanus ved Det økonomisk-statsvitenskapelige fakultet. Fra 1994 var Anckar gjesteprofessor ved Mittuniversitetet i Sverige. Anckar har vært særlig aktiv i nordisk statsvitenskap og har i den forbindelse sittet i styret for Nordic Political Science Association (NOPSA). I årene 1984-1987 var han foreningens formann.
Anckar har i sin forskning vist interesse for et bredt spekter av felt innen statsvitenskap, inkludert fagfeltet sammenlignende politikk, med et empirisk nedslagsfelt som både omfatter Finland og andre lands politiske systemer. Han var på 1970- og 1980-tallet engasjert i spørsmålet om presidentembetet i Finland. Fra slutten av 1980-tallet dreide han oppmerksomheten mot politisk geografi, da i særdeleshet mot politikk i små øystater. Han gjennomførte i den forbindelse feltstudier i flere små øystater, blant annet i stillehavsområdet. Sammen med den kanadiske forskeren Barry Bartman fra University of Prince Edward Island utførte Anckar i 2000 en studie i forutsetningene for et selvstendig Åland.
Anckar har vært en sentral skikkelse i finsk statsvitenskap generelt og den finlandssvenske del av fagfeltet spesielt og har vært veileder for flere sentrale finlandssvenske forskere, blant ennet Lauri Karvonen og Marie-Louise von Bergmann-Winberg. Dag Anckar er far til professor Carsten Anckar, også han professor i statsvitenskap ved Åbo Akademi.
I 1998 ble Anckar utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet.
Pteriomorphia
Pteriomorphia er en underklasse av muslinger (Bivalvia) som består av fire ordener, hvorav én er utdødd. Gruppen omhandler cirka 2 000 arter, som fordeler seg i 240 slekter og 25 familier. Habitatet er hovedsakelig marint, men det finnes elleve arter som lever i ferskvann. Ferskvannsmuslingene fordeler seg i hver sin slekt og i to ulike familier.
Artene i Pteriomorphia består av såkalte clams med lamell-lignende gjeller og en redusert fot. Gjellene er vanligvis store og assisterer under næringsopptaket. Gruppen inkluderer noen av de mest kjente artene og gruppene av skjell, som blåskjell, kamskjell, penneskjell og østers.
Pteriomorphia deles videre inn i 8 ordener, hvorav tre er utdødd, og tre basale familier, som alle er utdødd.
Inndeling
Inndelingen under følger WoRMS og er i henhold til Gofas (2009). Norske navn følger i hovedsak Artsdatabanken, men navn i parentes er kun uoffisielle beskrivelser.
Sven Elvestad
Sven Elvestad (født 7. september 1884 i Halden, død 18. desember 1934 i Skien) var en norsk journalist og forfatter. I alt 98 romaner er signert Sven Elvestad, alias Kristian F. Biller og Stein Riverton. Den norske kriminallitterære foreningen, Rivertonklubben, har fått sitt navn etter hans mest kjente alias.
Barndom
Sven Elvestad, døpt Kristoffer Elvestad Svendsen, ble født 7. september 1884 på Banken i Halden. Han var sønn av styrmann Karl Edvin Svendsen og Adolfine Helene (født Elvestad), som fikk to sønner og to døtre. Da faren omkom på sjøen i mars 1900, måtte Sven ut for å tjene penger til det daglige brød som visergutt. Første, faste jobb fikk han hos smøragent Carl Nilsen i Adelgata.
Journalisten Elvestad
Som journalist i hovedstadsavisen Ørebladet lanserte Sven Elvestad mesterdetektiven Asbjørn Krag. Føljetonger fulgte mot slutten av hvert kvartal, da avisen trengte noe ekstra – for å få leserne til å fornye abonnementet. Føljetongene ble publisert anonymt. Først da to av dem ble utgitt i bokform i 1907, tok han i bruk pseudonymet Stein Riverton. I 1908 startet hefteserien Lys og Skygge med «Et mennesketyveri», hvor mesterdetektiven Knut Gribb, hans kolleger Finn Jærven og Harald Brede, samt hans erkefiende Thomas Ryer ble introdusert. Lys og Skygge kom ut med ialt 55 magasiner, der Sven Elvestad figurerte fra nr 4 under navnet Kristian F. Biller. Han tok sikte på å danke ut Nick Carter, en tyskutgitt hefteserie som utkom på norsk fra 1907. I motsetning til Nick Carter-serien skulle Lys og Skygge være uten «Blodsutgydelser og nerverystende Scener».
Elvestad skrev de fleste historiene frem til nr 28, unntatt nr 22. Der skrev hans venn og svirebror Herman Wildenwey første del av en Gribb-historie som fikk tittelen «Damen med de tusen Navne» og ble fullført av Elvestad. Wildenwey forteller i sine memoarer at Elvestad oppfordret ham til å skrive en historie i hans navn, så de to vennene fikk mer tid til forfriskninger etterpå.
Samverkansrådet mot terrorism
Samverkansrådet mot terrorism er et samarbeidsorgan bestående av etatssjefene for 14 svenske statlige etater som anses relevante i arbeidet med å bekjempe terrorisme. Organet ledes av generaldirektøren i Säkerhetspolisen (Säpo), og ble opprettet i 2005 på Säpos initiativ.
Sven Elvestad
Journalisten Elvestad
Men til slutt gikk Elvestad lei og gav fra seg retten til Knut Gribb, men utgav senere Lys og Skygge-fortellingene under navnet Stein Riverton, med Knut Gribb skiftet ut med Asbjørn Krag.
Fra 1910 til sin død var han tilknyttet Tidens Tegn som journalist, i noen år også som redaksjonssekretær. Elvestad oppholdt seg i 1923/24 i Bayern, blant annet sammen med nordmennene Bjørn Bjørnson, Victor Mogens og Alfred Hagn. I 1923 under dette oppholdet var han den første som intervjuet Adolf Hitler for en utenlandsk publikasjon.
Samverkansrådet mot terrorism
Deltagende etater
Følgende etaters sjefer inngår i organet:
Nationellt centrum för terrorhotbedömning
Nationellt centrum för terrorhotbedömning (NCT) er en permanent etablert arbeidsgruppe under Samverkansrådet mot terrorism som har til oppgave å gjøre vurderinger av terrortrusler. I NCT er representanter for Militära underrättelse-och säkerhetstjänsten, Försvarets radioanstalt og Säpo.
Sven Elvestad
Privatliv
Sven Elvestad er også historien om et stort, produktivt skrivetalent – som levde ensomt, selskapelig fra den ene restaurant til den annen, uten rotfeste til noe eget hjem - helt til han endte opp som utbrent journalist. Det var alminnelig kjent at han hadde et massivt rusproblem knyttet til et enormt alkoholmisbruk. Hans uklare seksuelle identitet var også en del av dette bildet.
Død
Sven Elvestad ble funnet død i Høyers hotell i Skien 18. desember 1934, dagen før han skulle legge ut på ferd med båt til Palestina. Bakgrunnen for disse reiseplanene var at han hadde fått beskjed av legen sin om at han hadde kort tid igjen å leve på grunn av de omfattende skadene et langvarig alkoholmisbruk hadde påført hans indre organer. Tanken hans var å gjøre en pilegrimsreise til Jesu grav. Sven Elvestad døde på et toalett på hotellet. Dødsårsaken var trolig slag eller et massivt hjerteinfarkt.
Bøker, teater og ettermæle
Elvestads bøker finnes oversatt til engelsk, tysk, dansk, nederlandsk, spansk, serbokroatisk, svensk, slovakisk, tsjekkisk, finsk og ungarsk. I Norge kom bøkene hans ut i et opplag på over en million eksemplarer. I Sverige ble Jernvognen alene utgitt i hele 200 000 eksemplarer. I Tyskland ble 85 av hans verker utgitt. NRK Radioteatret har sendt hørespillversjoner av fem av Elvestads romaner: Jernvognen, Morderen uten ansikt, De fortaptes hus, Storhertuginnen av Speilsalen og Den røde enke.
I sin fødeby Halden ble Elvestad beæret med en byste og egen plass sentralt i byens kulturkvartal. Bysten av Elvestad, som Nils Aas har laget, ble avduket av bokhandler Bjørn Andersen 31. oktober 1999. I Bernt Rougthvedts biografi fra 2007 skildres Elvestad som homofil. Opplysningene om at Elvestad omgav seg med unge (men kjønnsmodne) menn under sine opphold i Positano, fikk enkelte av anmelderne til å benytte ordet pedofili, noe det ikke finnes grunnlag for i Rougthvedts biografi. I Klassekampen ble det sågar tatt til orde for at bysten måtte fjernes. «Jernvognen» ble i 2007 omarbeidet til filmmanus av Odd Christian Hagen/oddproductions.
Jerry Rice
Jerry Lee Rice Sr. (født 13. oktober 1962 i Starkville i Mississippi) er en amerikansk tidligere amerikansk fotballspiller som spilte som wide receiver i National Football League (NFL), i hovedsak for San Francisco 49ers. Som et resultat av hans mange rekorder, prestasjoner og utmerkelser blir han av mange sett på som den beste wide receiveren i NFLs historie.
Rice er karriereleder i de fleste store statistikkategoriene for wide receivers, inkludert for mottakelser, mottatte touchdownpasninger og mottatte yards, og var en gang leder for både yards totalt og touchdowns i en sesong. Han har scoret flere poeng enn noen annen spiller, utenom kickere, i NFLs historie, med 1 256. Rice ble utvalgt til Pro Bowl 13 ganger (1986–1996, 1998, 2002) og til All-Pro 12 ganger i løpet av sine 20 sesonger i NFL. Han vant tre Super Bowls med 49ers og ett AFC Championship med Oakland Raiders. 🇵🇪 holder Rice over 100 NFL-rekorder, fler enn noen annen spiller. I 1999 ble Rice rangert som nummer 2, bak Jim Brown på Sporting News-listen "Football's 100 Greatest Players". I 2010 ble han utpekt til den beste spilleren i NFLs historie i NFL Films The Top 100: NFL's Greatest Players''. Rice ble innlemmet i Pro Football Hall of Fame i 2010 og College Football Hall of Fame i 2006. Han ble også innlemmet i både Mississippi Sports Hall of Fame og Bay Area Sports Hall of Fame i 2007.
College-karriere
Rice gikk på Mississippi Valley State University fra 1981 til 1984. Han ble kjent som en god receiver og fikk kallenavnet "World" for sin evne til å ta imot alt som ble kastet mot ham. I 1982 spilte Rice sin første sesong med quarterbacken Willie Totten, som da var en redshirt freshman. Rice tok imot 66 pasninger for 1 133 yards og syv touchdowns i sitt sophomore-år. Sammen ble de to kjent som "The Satellite Express", og satte flere NCAA-rekorder under treneren Archie Cooley, kjent som "The Gunslinger".
Rice hadde en sterkt sesong i 1983, og satte NCAA-rekorder for mottakelser (102) og mottatte yards (1 450), og ble utpekt til Division I-AA All-Americans førstelag. Han satte også en NCAA-rekord da han tok imot 24 pasninger mot Louisianas Southern University. Som senior i 1984 slo han sine egne Division I-AA-rekorder for mottakelser (112) og mottatte yards (1 845). Med 27 mottatte touchdownpasninger satte han også en NCAA-rekord for alle divisjonene.
Freden i Lödöse
Freden i Lödöse var en fredsavtale mellom den svenske kongen Erik XI og den norske kongen Håkon IV. Avtalen ble forhandlet frem mellom Kong Håkon og jarl i Sverige, Birger Magnusson, i byen Lödöse, sommeren 1249. Det viktigste formålet med traktaten var å hindre at gjensidig fiendtlighet eskalerer til krig. Noen fraksjoner av den svenske adelen ønsket å angripe Norge i straff for et raid av Kong Håkon, som var rettet mot norske opprørere i den svenske provinsen Värmland 24 år tidligere.
Jerry Rice
College-karriere
I 1984 scoret Delta Devils 628 poeng på 11 kamper, mer enn 57 per kamp. Som et eksperiment under en trening i august hadde Cooley fått Totten til å bestemme plays på line of scrimmage uten huddle, som resulterte i imponerende statistikker på angrep. Rice tok imot 17 pasninger for 199 yards mot Southern, 17 for 294 mot Kentucky State, og 15 for 285 mot Jackson State. Han scoret fem touchdowns i én kamp to ganger i løpet av sesongen. Han ble utvalgt til hvert eneste Division I-AA All-America-lag (inkludert Associated Press' lag) og var #9 i avstemningen for Heisman-troféet i 1984. Under Blue-Gray Classic, all-star-kampen som spilles på 1. juledag, ble han utpekt til MVP. Han avsluttet karrieren med 301 mottakelser for 4 693 yards og 50 touchdowns; hans NCAA-rekord for mottatte touchdownpasninger stod til 2006 da University of New Hampshire wide receiver David Ball tok imot sin 51. touchdownpasning.
Freden i Lödöse
I Lödöse sverget de to partiene at fra da av skulle brorskap og fred skal råde mellom de to rikene, og at ingen av de to ville støtte eller gi et fristed for fiender av den andre. Det ble også bestemt at Birgers datter Rikissa, ville gifte seg med sønnen til Håkon, Håkon den unge.
Jerry Rice
College-karriere
Rice ble medlem i Phi Beta Sigma da han gikk på universitetet. I våren 1999 endret skolen navnet på fotballstadionet fra Magnolia Stadium til Rice-Totten Stadium, til ære for Rice og Totten. Rice ble innlemmet i College Football Hall of Fame 12. august 2006.
San Francisco 49ers
Speidere i NFL fikk øynene opp for Rice etter sin rekordsettende sesong ved Mississippi Valley State. Hans tid på 40-yard dash varierer, fra 4,45 sekunder til 4,71 sekunder. Både Dallas Cowboys og San Francisco 49ers uttrykte interesse. I første runde av NFL Draft 1985 hadde Dallas pick #17 og San Francisco, som vant Super Bowl sesongen før, hadde siste pick. 49ers' hovedtrener Bill Walsh skal ha blitt interessert i Rice etter å ha sett på hans høydepunkter lørdagskvelden før San Francisco skulle spille mot Houston Oilers 21. oktober 1984. På draftdagen byttet 49ers sine to første picks til New England Patriots for deres pick #16 og valgte Rice. I United States Football Leagues (USFL) draft ble han plukket opp aller først av Birmingham Stallions, men USFL ble nedlagt etter 1986-sesongen.
Freden i Lödöse
Bakgrunn
Norge var på den tiden plaget av en langvarig borgerkrig. Flere kongsemner til tronen var utfordrere til Kong Håkon IV. Styrker som støttet kongsemnet Sigurd Ribbung brukte den svenske provinsen Värmland som en trygg havn for operasjoner i Norge. Utsendinger av den norske kongen klaget til Värmlands lagmann og den svenske kongen flere ganger, men til ingen nytte. Siden Svenskene ikke tok noen aksjon mot Ribbung, ledet Kong Håkon sin hær inn i Värmland vinteren 1225. Der plyndret han regionen i et forsøk på å dempe Ribbung opprør. Håkons krensekrengelse provoserte svenskene, men på grunn av deres interne konflikter de var ikke i stand til å gå til motangrep.
Jerry Rice
San Francisco 49ers
Til tross for at han til tider hadde problemer (han mistet ofte pasninger) imponerte Rice i nykommersesongen sin med 49ers i 1985, spesielt med 10 mottakelser for 241 yards mot Los Angeles Rams i desember. I løpet av sin nykommersesong tok han imot 49 pasninger for 927 yards, i snitt 18,9 yards per mottakelse, og ble utpekt til NFC Offensive Rookie of the Year av United Press International (UPI). Sesongen etter tok han imot 86 pasninger og ledet ligaen med 1 570 yards og 15 touchdowns. Det var den første av seks sesonger hvor Rice ledet NFL i mottatte yards og touchdowns. I 1987 ble han utpekt til NFLs MVP av Newspaper Enterprise Association–stemt frem av andre spillere i NFL–og Pro Football Writers Association. AP utpekte ham til Offensive Player of the Year. Han ble ogs tildelt Bert Bell Award fra Maxwell Football Club som årets spiller i NFL. Til tross for at han kun spilte i 12 kamper den sesongen ettersom at spillerne i NFL gikk ut i streik, nådde han 1 078 mottatte yards og satte en NFL-rekord med 22 mottatte touchdownpasninger, som ikke ble slått før i 2007 da Randy Moss tok imot 23 touchdownpasninger over 16 kamper. I 1987 hadde andreplass i mottatte touchdownpasninger, Philadlephia Eagles' Mike Quick, kun 11. Dette var første gang siden sammenslåingen av NFL og AFL at en kategorileder doblet den neste spilleren på topp.
I 1988 satte Rice en personlig rekord med 20,4 yards per mottakelse (64 pasninger for 1 306 yards) og 9 touchdowns. 49ers vant igjen NFC West, 10–6. I sluttspillet spilte han en stor rolle i 49ers' 28–3 seier over Chicago Bears i tittelkampen for NFC, da han tok imot 5 pasninger for 123 yards og to touchdowns, men hans prestasjoner i Super Bowl XXIII var enda mer imponerende. Rice tok imot 11 pasninger for 215 yards og en touchdowns, og hadde også 5 yards på løp, mens 49ers vant 20–16 over Cincinnati Bengals. Han satte Super Bowl-rekorder for både mottakelser og mottatte yards. Han ble den tredje wide receiveren til å vinne Super Bowl MVP.
Freden i Lödöse
Bakgrunn
I 1229 ble den tretten år gamle kong Erik XI Eriksson styrtet fra tronen av en av medlemmer av hans kongelige råd, Knut II. Etter at hans støttespillere ble overmannet under slaget ved Olustra i Södermanland, Erik ble tvunget til å flykte til Danmark. Etter slaget utropte Knut seg selv til Konge av Sverige. Hans regjeringstid var preget av uro og vold. I år 1234 returnerte Erik tilbake til Sverige og erobret tilbake tronen.
Traktaten
Etter at Erik ble gjeninnsatt som konge tok noen fraksjoner av den svenske adelen til orde for krig med Norge. De ønsket straffe dem for den norske plyndring av Värmland. I henhold til den norske sagaen Sverres saga, var den fremtidige jarlen Birger Magnusson blant de som var i favør av krigen, men på den tiden, den som de facto hersket i Sverige var jarlen Ulf Fase, og hans tilhengere var mot å angripe Norge. For å forhindre at gjensidig fiendtlighet skulle eskalerer til krig sendte Håkon IV av Norge en utsending til Sverige for å forsone. Svenskene ble enige om å snakke, og en delegasjon ledet av Birger ble sendt til Konghella i Norge. Forhandlingene ble holdt i løpet av våren 1241, men det ble ikke oppnådd enighet om en avtale.
Jerry Rice
San Francisco 49ers
I 1989 nådde San Francisco igjen Super Bowl, og Rice tok imot 82 pasninger for 1 483 yards og 17 touchdowns i løpet av seriespillet, og 12 mottakelser for 169 yards og to touchdowns i de to sluttspillkampene. Han spilte igjen en viktig rolle i 49ers tittelseier, da han avsluttet Super Bowl XXIV med syv pasninger for 148 yards, og satte en Super Bowl-rekord med tre mottatte touchdownpasninger.
Rice hadde nok en sterk sesong i 1990, da han ledet ligaen i mottakelser (100), mottatte yards (1 502) og mottatte touchdownpasninger (13), og ble den første spilleren i NFL til å lede ligaen i alle tre kategoriene i Super Bowl-æraen. Det er kun Sterling Sharpe (1992), Steve Smith Sr. (2005) og Cooper Kupp (2021) som har klart det samme i ettertid. I en kamp mot Atlanta Falcons i uke seks satte Rice en personlig rekord med 5 mottatte touchdownpasninger. San Francisco avsluttet året på toppen av ligaen, 14–2, men klarte ikke å sikre en tredje Super Bowl-seier på rad etter et tap mot New York Giants, 15–13, i NFCs tittelkamp.
Freden i Lödöse
Traktaten
I 1247 tok Sverige kontakt med Norge, og et møte mellom de to kongene ble planlagt i byen Lödöse i provinsen Västergötland til sommeren 1248. Lödöse ble valgt som møtested, fordi det var midt i den nærmeste svenske provinsen som kan nås med båt fra Norge. De påfølgende år reiste Erik til Lödöse på det planlagte tidspunktet, men Håkon ble forsinket. Erik ventet på Håkon, men ble tvunget til å dra når han begynte å gå tom for forsyninger. Et nytt møte på samme sted, ble planlagt for år etter. I løpet av sommeren 1249 returnerte Erik til Lödöse sammen med sin svoger Birger, som hadde da blitt jarl i Sverige. Da svenskene så Håkon nærme seg Lödöse fra havet med en stor flåte, de ble redd og flyktet. Håkon sendte en budbringer som ba den svenske kongen om å komme tilbake for å forhandle, men kongen var allerede i Östergötland og hadde ikke lyst til å reise tilbake. I stedet reiste han Birger Jarl, den de facto herskeren, tilbake til Lödöse til å forhandle med den norske kongen.
I løpet av forhandlingene kom Birger Jarl og Kong Håkon til enighet, og sverget at fra da av og fremover, at brorskap og fred vil råde mellom de to rikene, og at ingen av de to ville støtte eller gi en trygg havn for fiender av den andre. Det ble også bestemt at Birgers datter, Rikissa Birgersdotter, ville gifte seg med sønnen til Håkon, Håkon den unge.
Jerry Rice
San Francisco 49ers
Etter sesonger med 80 mottakelser for 1 206 yards og 14 touchdowns i 1991, 84 mottakelser for 1 201 yards og 10 touchdowns i 1992 (han slo også rekorden for mottatte touchdownpasninger, som tidligere var på 100 og tilhørte Steve Largent), og 98 mottakelser for 1 503 yards og 15 touchdowns i 1993, nådde Rice igjen Super Bowl med 49ers i 1994, da han satte en personlig rekord med 112 mottakelser for 1 499 yards og 13 touchdowns. I sesongåpningen mot Los Angeles Raiders tok han imot 7 pasninger for 169 yards og to touchdowns (og hadde én touchdown på løp), og klatret til førsteplass for touchdowns i en spillers karriere med 127. I uke 3 forbigikk han Art Monk som NFLs aktive leder med sine 147 mottatte yards, og forbigikk også Charlie Joiner for tredjeplass noensinne. I uke 16 gikk han forbi Steve Largent og klatret til andreplass på topplisten. Selv om han kun tok imot 6 pasninger i San Franciscos to sluttspillkamper det året, var han viktig i 49ers' 49–26 seier over San Diego Chargers i Super Bowl XXIX, da han tok imot 10 pasninger for 149 yards og 3 touchdowns–til tross for å ha spilt med en skulderskade i store deler av kampen.
I 1995 satte Rice en personlig rekord med 122 pasninger, og satte en NFL-rekord med 1 848 mottatte yards og 15 touchdowns (han hadde også 1 touchdown på løp, kastet en touchdownpasning, og returnerte en fumble for en touchdown). 49ers tapte derimot i divisjonsrunden av sluttspillet mot Green Bay Packers, til tross for Rices 11 mottakelser for 117 yards. Året etter tok han imot 108 pasninger (han ledet igjen ligaen) for 1 254 yards og åtte touchdowns. San Francisco vant i wildcard-runden, men tapte igjen mot Packers i divisjonsrunden. de tre sesongene mellom 1994 og 1996 tok Rice imot 342 pasninger for 4 601 yards og 36 touchdowns.
1999-sesongen var den første hvor Rice ikke nådde 1 000 mottatte yards etter å ha spilt i alle sesongens 16 kamper. Det samme skjedde i 2000, som skulle bli hans siste i San Francisco.
Oakland Raiders
De to presterte bra sammen, da Rice tok imot 83 pasninger for 1 139 yards og ni touchdowns. I 2002 tok han imot 92 pasninger for 1 211 yards og syv touchdowns, ble utpekt til sitt 13. Pro Bowl, og hjalp Okland til en AFC-tittel og en plass i Super Bowl XXXVII. Laget tapte derimot 48–21 mot Buccaneers i Super Bowl, hvor Rice tok imot fem pasninger for 77 yards og en touchdown. Hans 48-yard touchdown i fjerde kvarter gjorde ham til den første spilleren til å ta imot en touchdownpasning i fire Super Bowls.
Seattle Seahawks
Rice ble byttet til Seattle Seahawks etter seks kamper i 2004-sesongen, mot et betinget pick i syvende runde i 2005, og ble gjenforent med Seattles hovedtrener Mike Holmgren som tidligere hadde vært offensive coordinator for Rice i San Francisco. Etter å ha snakket med Hall of Fameren Steve Largent fikk Rice tillatelse til å bruke Largents pensjonerte trøyenummer, #80.
Under en Monday Night Football-kamp mot Dallas Cowboys satte Rice en karriererekord i NFL for yards samlet da han tok imot en 27-yard touchdownpasning fra Matt Hasselbeck. Han avsluttet den kampen med 8 mottakelser for 145 yards og en touchdown. Rice spilte sin siste kamp, utenom sesongoppkjøring, for Seattle, da de tapte i wildcard-runden mot St. Louis Rams, hvor han ikke tok imot noen pasninger.
Totalt hadde Rice kun 362 mottatte yards og tre touchdowns med Seahawks. Da han var 41 år spilte han 17 kamper i en 16 kamper lang sesong. Han ble byttet før Oaklands bye-uke, og etter Seattles, og spilte i alle kampene. Han spilte derfor seks kamper for Raiders og 11 for Seahawks.
Denver Broncos
Etter 2004-sesongen signerte Rice en 1-årig kontrakt med Denver Broncos.
Pensjonering
Den 5. september 2005 annonserte Rice at han skulle pensjonere seg.
I august 2006 annonserte 49ers at Rice skulle signere en kontrakt med dem slik at han kunne pensjonere seg med laget han startet sin karriere med. Den 24. august pensjonerte han seg offisielt, som en 49er, etter å ha signert en 1-dags kontrakt for $1 985 806,49. Nummeret representerte året Rice ble draftet (1985), hans trøyenummer (80), året han pensjonerte seg (2006) og 49ers (49). Summen var kun seremoniell, og Rice fikk ikke utbetalt noe. Det ble avholdt en seremoni i Rices ære under halftime i en kamp mot Seattle Seahawks 19. november 2006.
Frem til 2021 holdt Rice rekorden for flest kamper spilt av en spiller utenom placekickere eller puntere, med 303. Quarterback Tom Brady slo rekorden med 318.
Arv
Rice holder flere NFL-rekorder for mottakelser. Hans 1 549 mottakelser er 117 foran andreplass, Larry Fitzgerald, per slutten av -sesongen. Hans 22 895 mottatte yards er 5 403 yards foran andreplass, som også er Larry Fitzgerald, per slutten av -sesongen. Med 197 mottatte touchdownpasninger er han 41 over andreplassen på 156, som tilhører Randy Moss, og hans 208 touchdowns totalt (197 mottatte, 10 på løp og én fra fumble) er 33 foran Emmitt Smiths 175. Han kastet også en touchdownpasning mot Atlanta Falcons i 1995. Hans 1 256 poeng totalt er mer enn noen annen NFL-spiller som ikke er placekicker. I løpet av sin karriere hadde Rice i snitt 75,6 mottatte yards per kamp.
Rice huskes for å være en av de beste clutchspillerne i idrettens historie, som for eksempel da han spilte en viktig rolle i 49ers seier i Super Bowl XXIII. 49ers lå under 16–13 med under tre minutter spilletid igjen, da quarterback Joe Montana ledet 49ers på et kampvinnende drive med 36 sekunder igjen av kampen, hvor Rice tok imot tre pasninger. Rice ble utpekt til Super Bowl MVP etter kampen. Rice var også en særs god blocker.
Rice huskes også for sin arbeidsmoral og dedikasjon til sporten. I sine 20 sesonger gikk Rice kun glipp av 17 kamper i seriespillet, hvor 14 var 1997 og 3 var i 1987-sesongen, som var forkortet på grunn av en spillerstreik. Hans 303 kamper er langt flere enn noen annen wide receiver i NFL. I tillegg til spilletiden var arbeidsmoralen han klar når det kom til hvor dedikert Rice var til kondisjonstrening og å løpe presise baner, og trener Dennis Green kalte ham "the best route runner I've ever seen." Et av de beste eksemplene på hans arbeidsmoral er trolig "The Hill", en lang og bratt bakke i Edgewood County Park & Natural Preserve som er "two and a half miles up". Rice sprintet opp bakken hver dag. "The Hill" har vært en inspirasjon for mange spillere i 49ers.
I 1999 ble Rice rangert som nummer to på Sporting News sin toppliste for de 100 beste spillerne noensinne, bak Jim Brown og 35 plasser foran den neste aktive spilleren, Deion Sanders. I 2000 vant Rice ESPY-prisen for Pro Football Player of the Decade for 90-tallet. Den 4. november 2010 ble han rangert som #1 på The Top 100: NFL's Greatest Players.
I 2011 delte The Sports Network ut den første Jerry Rice Award som deles ut årlig til den beste freshman i Football Championship Subdivision (tidligere I-AA). Den første vinneren var Terrance West, running back ved Towson.
I januar 2015 sa Rice at han brukte Stickum, et middel som gjør det lettere å ta imot ballen og holde den, på hanskene sine, og sa at "I know this might be a little illegal, guys, but you put a little spray, a little stickum on them, to make sure that texture is a little sticky". Stickum ble forbudt i NFL i 1981, fire år før Rice begynte å spille i ligaen. Hans påstand om at "alle spillerne" i hans periode brukte stickum ble motsagt av Hall of Famerne Chris Carter og Michael Irvin, som spilte i den samme perioden som Rice. Rice gikk senere tilbake på sitt utsagn, og sa at "[He] never used Stickum."
Rice ble innlemmet i Pro Football Hall of Fame i 2010, i det første året han var kvalifisert. Han ble innlemmet i Canton, Ohio 7. august 2010, sammen med Emmitt Smith, Floyd Little, Russ Grimm, Rickey Jackson, Dick LeBeau og John Randle. Den 20. september 2010, under halftime i en kamp mot Saints, pensjonerte 49ers Rices trøyenummer 80.