cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
International Council of Museums
ICOM har 30 internasjonale komiteer med fokus på ulike typer av museer (for eksempel naturhistoriske museer og samlinger, kunstmuseer, militære museer, transportmuseer, etnografiske museer), og 117 nasjonale komiteer som representerer medlemslandene. De internasjonale komiteene har årlige møter, og det har også hovedkomiteen. Hvert tredje år avholdes generalforsamling. Det første møtet ble holdt i Paris i 1948. De siste årene var generalkonferansen i Seoul i 2004, Venezia i 2007 og i Shanghai i 2010.
ICOM-CC er den største fagkomiteen med over 1500 medlemmer fra hele verden og fra alle ulike typer museer og konserveringsprofesjoner. Komiteen har som mål å fremme konservering, undersøkelse og analyse av naturhistorisk og kulturhistorisk viktig materiale.
ICOM-CIDOC har fokus på dokumentasjon og dokumentasjonsstandarder for museum, arkiver og liknende organisasjoner. Komiteen har mer enn 750 medlemmer i 60 land. CIDOC har definert en modell med begreper (kjent som CIDOC CRM), som inneholder en formell ontologi for informasjon om kulturarven (og naturarven). Den er formelt en ISO International Standard (ISO 21127).
The Guys
The Guys er et skuespill av Anne Nelson som fokuserer på ettervirkningene av terrorangrepet 11. september 2001. I teaterstykket hjelper avisredaktøren Joan brannmannen Nick med å skrive minnetaler til de utallige brannmennene som mistet livet denne dagen. Skuespillet hadde première som en off-Broadway-produksjon i The Flea Theater 4. desember 2001 med Jim Simpson som regissør og Sigourney Weaver og Bill Murray i hovedrollene. Anthony LaPaglia hadde Murrays rolle i oppsetningene etterpå.
Ernst av Hohenlohe-Langenburg
Ernst av Hohenlohe-Langenburg (født 7. mai 1794 i Langenburg, død 12. april 1860 i Baden) var 4. fyrste av Hohenlohe-Langenburg. Han giftet seg 18. februar 1828 på Kensington Palace med prinsesse Feodora av Leiningen (1807–1872), halvsøster til dronning Victoria av Storbritannia.
Barn:
Sydbanen (andre betydninger)
Sydbanen kan vise til
Andeler per million
Andeler per million, engelsk parts per million (ppm) er en enhet for angivelse av konsentrasjon. En ppm er lik en enhet per million, altså en milliondel. På norsk brukes enten «ppm» eller «deler per million».
ppm tilsvarer milliliter per kubikkmeter (ml/m³) og er i forbindelse med erosjonsintensitet regnet som ppm = tørrvekt/vekt av prøve. Dette vil si at delene per million er målt i milliondeler som volumenheter.
Til tider forekommer enheten ppb, parts per billion, altså milliarddel.
Dagen etter i dag
Dagen etter i dag er en norsk dramafilm fra 2000.
Andeler per million
Uttrykt i prosent er 1 ppm = 0,0001 %.
Ppm og ppb er ikke internasjonalt godkjente forkortelser.
The Replacements
The Replacements (også kalt The ’Mats) var et alternativt rockeband dannet i Minneapolis, Minnesota, USA i 1979. Bandet besto størstedelen av tiden av gitarist og vokalist Paul Westerberg, gitarist Bob Stinson, bassist Tommy Stinson og trommeslager Chris Mars. The Replacements begynte som en punkrock-gruppe men begynte å inkorporere andre subsjangre av rock og ble viktige for utviklingen av tidlig alternativ rock. Etter albumet Let It Be (1984), tegnet bandet kontrakt med Sire Records og ble dermed et av de første amerikanske undergrunnsbandene med kontrakt hos et større plateselskap.
Etter at Bob Stintson ble sparket ut av Replacements i 1986, gikk bandet gjennom flere endringer, Slim Dunlap ble med som leadgitarist og Steve Foley tok over for Chris Mars i 1990. Mot slutten av Replacements’ karriere tok Westerberg mer kontroll over bandets kreative retning, hyrte inn studiomusikere for opptak og skrev alt materialet selv. Bandet ble oppløst i 1991. Medlemmene spredte seg på forskjellige prosjekter. The Replacements hadde aldri noen større kommersiell suksess, men har hatt innflytelse på forskjellige band og musikere innen alternativ rock, blant andre Goo Goo Dolls, Green Day og Pavement.
The Replacements’ musikk var påvirket av klassiske rockemusikere som Faces og The Rolling Stones såvel som punkband som The Clash.
Valerio Valeri
Valerio Valeri (født 7. november 1883 i Santa Fiora ved Città della Pieve i Italia, død 22. juli 1963 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i det pavelige diplomati, og var apostolisk delegat i Egypt og Arabia 1927–1933, og nuntius i Romania 1933–1966 og i Frankrike 1936–1944. Han var prefekt for Kongregasjonen for ordensfolket 1953–1963. Han ble kreert til kardinal i 1953 av pave Pius XII. Han deltok ved konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og var med på første sesjon av Annet Vatikankonsil.
Keynote
Keynote er et dataprogram i iWork-pakken til Apple. Det brukes til å lage og gjennomføre visuelle presentasjoner ved hjelp av Apple Macintosh-maskiner eller iOS-enheter. Programmet er utviket av Apple som et alternativ til Microsofts presentasjonsverktøy PowerPoint.
Valerio Valeri
Prest
Etter studier ved Seminario Pio Romano og det pavelige atheneum S. Apollinare, der han ble professor i 1904, ble Valeri presteviet den 21. desember 1907. Han underviste så ved det pavelige regionalseminar i Fano til 1909. Etter tjeneste som feltprest under Første verdenskrig gikk Valeri inn i den romerske kuries rjeneste i Statssekretariatet i 1920.
Fra 1921 til 1927 var han auditor ved det apostoliske nuntiatur i Frankrike. Han ble elevert til monsignore den 6. juli 1921.
Keynote
Der PowerPoint er en del av programpakken Office fra Microsoft (MS), utgjør Keynote sammen med Pages og Numbers programpakken iWork. Man kan enten kjøpe hele programpakken på CD til Mac eller ett og ett program i Mac App Store for Mac og iOS App Store for iPhone, iPod Touch og iPad.
Valerio Valeri
Biskop
Den 18. oktober 1927 ble Valeri utnevnt til titularerkebiskop av Ephesus og til apostolisk delegat til Egypt og Arabia. Han ble bispeviet 28. oktober av kardinal Donato Sbarretti, med erkebiskop Pietro Benedetti og biskop Giuseppe Angelucci som medkonsekrerende.
Rita Engebretsen
I flere år var Rita Engebretsen borte fra rampelyset, men vinteren 2015 - slo hun seg sammen med Tommy Michaelsen, kjent fra dansebandet Picazzo - og de har siden reist rundt, med sanger og viser fra Frem fra Glemselen - katalogen - og underholdt, fortrinnsvis eldre, på ulike arrangement og institusjoner.
Valerio Valeri
Biskop
Erkebiskop Valeri ble senere utnevnt til nuntius til Romania den 1. juli 1933, og deretter til nuntius til Frankrike 11. juli 1936. I august 1942 tilbakeviste han som nuntius marskalk Pétains påstand om at pave Pius XII forstod og støttet Frankrikes tiltagende fiendtlighet overfor jødene, og overbragte pavens bønn til Pétains regjering om å innstille deportasjoner av jøder. Han ble tildelt storkorset av Æreslegionen da han forlot Frankrike i 1944.
Han arbeidet da igjen for Statssekretariatet, særlig i dens kongregasjon for ekstraordinære kirkelige anliggender.
Keynote
Funksjoner
Med Keynote kan Mac- og iOS-brukere lage moderne presentasjoner som inneholder bilder, film, grafikk, lyd, tekst, animasjoner og avanserte overganger mellom de ulike bildene/temaene/sekvensene.
Mac-brukere som vil utnytte de fremste fordeler med flere slike ulike programmer, kan for eksempel (1) importere med Keynote en PowerPoint-fil, (2) tilføre enda mer avanserte overganger enn hittil mulig med MS Office/OpenOffice, (3) omforme (ekportere) innholdet til en QuickTime film, og (4) la denne bli en del av en større DVD-presentasjon som lages med iDVD. Det vil altså si: Med Keynote kan det lages en ferdig presentasjon – eller flere biter som smeltes sammen til enda større og mer avanserte presentasjoner ved hjelp av andre dataprogrammer.
Valerio Valeri
Kardinal
Jan ble kreert til kardinalprest av S. Silvestro in Capite av pave Pius XII i konsistoriet den 12. januar 1953. Pave Pius forfremmet ham til prefekt for Den hellige kongregasjon for ordenslivet fem dager etter, den 17. januar.
Kardinal Valeri var en av elektorene ved pavevalget i 1958 som valgte kardinal Roncalli til pave (Johannes XXIII); Roncalli hadde vært hans etterfølger som nuntius i Frankrike.
Keynote
Funksjoner
Erfaring viser at de som kan litt om PowerPoint eller Mac-programmer fra før, raskt kan lære å lage moderne presentasjoner. Blant de mest avanserte til å utnytte Keynote menes av mange å være Apple selv, som har tilgang til eksklusive funksjoner. Apples CEO, Steve Jobs, har de siste årene ofte presentert datagigantens nye produkter som en begivenhet med samme navn: «Apples Keynote». Nøkkelforedraget har blitt et salgsfremstøt og et datashow, som millioner av databrukere har kunnet laste ned via internett både live og som opptak.
Valerio Valeri
Kardinal
Valeri døde i Roma, i en alder av 79 år. Han ble begravet på slektens gravsted i Santa Fiora.
Keynote
Formater
Keynote har mulighet til å kjenne igjen og lagre i følgende formater:
Valerio Valeri
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Keynote
Historie
Egenskapene og bruksmulighetene til Keynote er utviklet og utbedret.
Utgaven som kom i 2006 fikk blant annet nye overganger og enda flere visuelle tema. Og flere av de grafisk "ferdigutviklede" sider, som man fyller inn ønsket innhold i selv, har fått bildeflater som i størrelse også samsvarer med data- og TV-skjermer i moderne bredformat.
Eksterne lenker
IWork
Filosofiåret 1274
Filosofiåret 1274 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1274.
Mustafa Kamel Murad
Mustafa Kamel Murad (født 28. november 1927, død 1998) var en offiser og politiker fra Egypt.
Murad ble uteksaminert fra den egyptiske krigsskolen i 1948. Samme år deltok han som artilleri-offiser under Den arabisk-israelske krig i 1948. På grunn av sin opptreden og sine prestasjoner under felttoget ble Murad tildelt utmerkelsen Palestina-medaljen i gull i 1948 og Sølvordenen i 1951. Murad fikk flere skader under krigshandlingene i Palestina og reiste derfor til Storbritannia for å få medisinsk behandling.
I januar 1949 sluttet Murad seg sammen med blant andre Kamal el-Din Hussein til den revolusjonære egyptiske bevegelsen De frie offiserer, som hadde som mål å fjerne det egyptiske monarkiet og dets britiske rådgivere. Murad påtok seg oppgaven som stabssjef for en artilleri-enhet under statskuppet den 23. juli 1952 og under Den egyptiske revolusjonen i 1952, som førte til at kong Farouk ble fjernet fra makten og at Egypt ble en republikk. I 1954 fikk Murad en bachelorgrad i handel fra Universitetet i Kairo. Murad trakk seg fra det egyptiske forsvaret i 1956, og året etter fullførte han et diplom-studium i statsvitenskap ved Universitetet i Kairo.
Fra 1969 til 1979 var Murad medlem av Egypts nasjonalforsamling. I 1975, mens han var styreleder for Handelskammeret i Kairo, stiftet han det politiske partiet el-Ahrar i opposisjon til president Anwar Sadat.
Skaftárhreppur
Skaftárhreppur er en kommune (sveitarfélag) i regionen Suðurland på Island, med 491 innbyggere ved utgangen av 2005.
Hamarkrøniken
Hamarkrøniken er en bok skrevet på 1500-tallet av en ukjent forfatter. Den handler om livet i «Hammer by» i katolsk tid (fram til 1537). Boken har vært en viktig kilde for å forstå Hamars historie, da den beskriver byens bebyggelse.
Først og fremst er boken en skildring av Hamar i middelalderen. Den tar for seg de viktigste bygningene (Domkirken, Bispegården, St. Olufs kloster, korskirken, S Jørgens kirke, rådstuen og fengselet) samt livet i byen, hvordan den var styrt og en liten fortelling om den siste biskopens farvel med byen. Dessuten står det oppramset alle biskopene i Hamar i katolsk tid.
Opprinnelsen
Som nevnt vet man ikke sikkert hvem som skrev Hamarkrøniken, men ut fra språket og beskrivelsen har man grunn til å tro at forfatteren var fra Hedmarken, helst Hamar. Derimot forteller boka selv om sitt opphav: Den 22. juli 1553 var mange viktige mennesker samlet på Hamar gård, altså bispegården, for å se gjennom biskopens brev og bøker. Etter kongelig ordre fra København skulle en del katolske arkiv registreres, og lensmann Christen Munk, svigersønn av Truid Ulfstand, skulle være ansvarlig. Hos seg hadde han samlet odelsbønder og andre verdslige menn, og sammen skulle de skrive ned det viktigste om byens bygninger, gater, organisasjon og befolkning. Merkelig nok er det også skildret mange minner fra byens gullalder og en historie om jærtegn og den siste biskopens kamp. Mange tror det er Trugels Kantor, lederen av kirkesangen, som har lagt til disse bemerkningene.
Jærtegnene før biskopen ble fanget
Hamarkrøniken beskriver jærtegnene før biskop Mogens ble fanget. Krøniken forteller at midt på natten begynte alle klokkene i domkirken, klosteret og i korskirken å slå av seg selv. Koret og Domkirken lyste som om det skulle være midt på dagen, og det bråkte som om to hærer skulle sloss. Dessuten forteller krøniken: «Sammeledes lod sig til Syne om lys Dag en forferdelig stor sjøorm udi Mjøs som syntes at naa fra øens Land og ind i Kongens Land.» (Øen = helgøya). Deretter fortelles det om hvordan en av biskopens menn drepte udyret med en pil og om hvordan de fikk vekk det enorme kadaveret.
Om den siste biskopen
Helt til sist i boka fortelles det om foranledningen og hendelsene den dagen biskop Mogens ble fanget og sendt til Danmark. Biskopen måtte gi tapt for Truid Ulfstands moderne våpen. Det var kuler og krutt mot biskopens piler og armbrøst. Da biskopen forlater byen faller han på kne og takker Gud for hver dag han har hatt i byen. Han ber byen be for seg og sier at han vil komme tilbake. Så forteller krøniken at han ba: «O Gud Fader udi Himmelen, findes vi ikke før, da Gud give det vi findes i Himmerige. Denne bøn bad han med grædende Taare og sagde vale, vale, vale.» («Vale» er en latinsk hilsen som betyr «lev vel» eller «farvel»)
Hamars våpen
Det står også beskrevet hvordan Hamars våpen så ut, og det er ut fra denne skildringen dagens kommunevåpen ble tegnet i 1899, i anledning av byens 50-årsjubileum. Krøniken skriver: «Hammers vaapen var en Urhane med udslagne Vinger udi Toppen paa et Fure Træ, som voxer grønt…». Altså: En orrhane i toppen på et grønt furutre. Krøniken forteller at dette våpenet var utgravd i treverket over Rådstua i den gamle kaupangen.
Teater
Flere forestillinger med tematikk fra Hamarkrøniken er blitt satt opp ved de gamle på Domkirkeoruinene på Hamar, bl.a "Guds gjøglere" av Odd Eidem, med Tore Gulbraar som Bisp Mogens. I 2017 startet Domkirkeodden anno museum å vise årlige forestillinger knyttet til beretningene om bisp Mogens. Forestillingen "En Hamarkrønike" av Karen Høie tar for seg de politiske begivenhetene rundt innføringen av reformasjonen, med tap av selvstendighet for Norge og Hamars undergang som følge. Regien var ved Svein Gundersen, Jonas Kippersund hadde rollen som Bisp Mogens de første årene forestillingen ble satt opp. Senere har Dag Håvard Engebråten og Sten Børge Skarslien spilt rollen som Mogens.
Elise Båtnes
Elise Båtnes (født 24. juni 1971 i Trondheim) er en norsk fiolinist og 1. konsertmester for Oslo Filharmoniske Orkester.
Bakgrunn
Båtnes begynte å spille fiolin fire år gammel ved Trondheim kommunale musikkskole med Kåre Opdal som sin første lærer. Hun debuterte fire år senere som solist sammen med Trondheim Symfoniorkester. Hun fikk sin første opptreden med Oslo Filharmoniske Orkester (OFO) ti år gammel i 1981, da hun fikk være solist på en barnekonsert med Mariss Jansons som dirigent. I 1982 var hun på nytt solist med OFO, under fremførelse av Vivaldis dobbeltkonsert. Hun har etter dette vært solist med alle de største norske symfoniorkestrene, og i en lang rekke andre land.
Hun har studert sammen med flere storheter, blant annet Dorothy DeLay (Juilliard Summer School, USA), Ruggiero Ricci (Mozarteum, Salzburg), David Takeno i London, Arve Tellefsen i Oslo og André Gertler i Tyskland.
Ved siden av symfonisk musikk har Båtnes også mye erfaring med kammermusikk, og har spilt i mange festspill og kammermusikkfestivaler i samarbeid med kjent norske pianister som Leif Ove Andsnes, Håvard Gimse, Sveinung Bjelland og Einar Henning Smebye. I 1990-årene var hun 1. fiolinist i Vertavokvartetten.
Båtnes var ansatt som 2. konsertmester i Oslo Filharmoniske Orkester fram til hun i 2001 ble ansatt som 1. konsertmester i Danmarks Radios Symfoniorkester i København. Deretter flyttet hun til Tyskland og ble 1. konsertmester i Westdeutscher Rundfunk Sinfonieorchester (WDR) i Köln i 2003. I 2006 takket hun ja til å bli konstituert konsertmester for OFO, fra 2008 fast 1. konsertmester.
Sammen med Håvard Gimse på klaver lanserte Båtnes i 2008 en CD med Bela Bartoks fiolinmusikk, Bartók (Simax classics).
Priser
Som medlem av Vertavo-kvartetten har Båtnes mottatt følgende priser:
Nome
Nome er en kommune i Telemark i Vestfold og Telemark fylke, og ligger i det tradisjonelle distriktet Midt-Telemark. Nome ble etablert ved kommunesammenslåingen mellom Lunde og Holla i 1964. Kommunen ligger på vestsiden av Norsjø og består av tettstedene Ulefoss og Lunde.
Kommunen grenser i nord til bygdene Sauherad og Bø i nåværende Midt-Telemark kommune, i øst og sør til Skien, i sør til Drangedal og i vest til Kviteseid. Lunde var selv en del av Bø frem til 1867. Høyeste punkt er Knarren, 748 moh.
Historie
Ulefoss er et av landets eldste industristeder med sagbruk fra 1500-tallet og gruvedrift fra 1600-tallet. Her finnes blant annet nedlagte Søve gruver. Ulefos Jærnverk, som fortsatt er i drift, ble grunnlagt i 1657. Det eies av en gren av familien Cappelen som fra 1835 har holdt til på Ulefoss, i det store huset Holden hovedgård, og som også eier Holla gård, kraftverk og skogeiendommer.
På en høyde nord for Ulefoss sluser ligger Ulefos Hovedgaard, Norges fremste arkitektoniske verk fra napoleonstiden. Eiendommen har fra 1700-tallet vært eid av en gren av familien Aall. Ulefoss er ett av få steder i Norge med to familier som eier hver sin herregård ganske nær hverandre.
Massemedier
Mediebildet i Nome er preget av lokalavisa Kanalen som dekker både Holla og Lunde. Den ble etablert i 2002.
Natur og geografi
Fensfeltet med drivverdige og økonomisk interessante gruveforekomster rundt Ulefoss skriver seg fra Fenvulkanen, noe så sjeldent som en kalksteinsvulkan av 580 millioner års alder. Vulkanen var en av flere som oppstod da Baltika og tilstøtende kontinenter ble brukket opp. Bare et tverrsnitt av en tilførselsgang til vulkanen er synlig, det meste av strukturene er erodert bort. Den norske geologen W. C. Brøgger forsto allerede i 1921 at magmatisk kalkstein var en geologisk mulighet, og fant en rekke ukjente bergarter i Fensfeltet. Etter gårdene Søve, Melteig, Vipeto og Damtjern oppkalte han søvitt, melteigitt, vipetoitt og damtjernitt, sistnevnte med struktur av store flak av glimmer.
Gjennom eksplosiv oppstigning av magmatiske kalksteinsarter (karbonatitter) ble gammel gneis i høyere lag omdannet, til en bergartsgruppe som Brøgger kalte fenitt etter området. I alt foregikk «fenittiseringen» ved at ulike lag av lava helt fra jordas mantel på 100 km dyp, trengte oppover og dannet mange metamorfe bergarter. Ved slutten av vulkanperioden seg vann inn i karbonatittene og oksiderte jerninnholdet til rød hematitt. Dette såkalte rødberget har Norges største forekomst av thorium (Th), samt stoffene lantan (La) og niob (Nb).
Det ble brutt jern i Fensfeltet fra 1650-årene til 1927, og leveransen gikk til Ulefos Jernverk. Fra 1950-tallet ble det også brutt søvitt for raffinering av niob på Herøya.
Kommunestyrevalget 2019
Se utfyllende artikkel - Nome - tidligere kommunestyrevalg
Folkeavstemning om kommunesammenslåing 2016
Det ble avholdt en rådgivende folkeavstemning i Nome den 10. april 2016 om ja eller nei til en intensjonsavtale om sammenslåing av kommunene Nome, Bø og Sauherad til én kommune. Frammøte var 56,2 prosent. Av disse sa 55,6 prosent nei til sammenslåing og 43,3 prosent stemte ja.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Nomestranda. Dette er et bade- og friområde som ligger «midt» i kommunen og er en del av vassdraget Telemarkskanalen.
Olav Mugaas
Olav Martin Mugaas (født 11. juli 1950 i Øystese, Hardanger) er en norsk næringslivsleder. Han er kjent som leder av sentrale mediebedrifter i Norge.
Mugaas var aktiv i AKP(m-l), var disponent i Klassekampen og ledet ml-bevegelsens trykkeribedrift Duplotrykk til å gå med overskudd. Han brøt med partiet i 1983 og ble selger i Norsk Data. Mugaas var til 1987 salgssjef i Norsk Data Comtec AS.
Mugaas har hatt en rekke lederstillinger og styreverv i norsk mediebransje. Han ble i 1987 administrerende direktør i Oslo-avisen. Etter at denne avisen ble lagt ned, ble Mugaas i 1989 direktør i Norsk Arbeiderpresse, der han var til 1991, da han ble administrerende direktør i Arbeiderbladet. I 1994 begynte han i ledelsen i Aftenposten, der han fra 1996 til 2007 var administrerende direktør.
Mugaas har hatt en rekke verv som styreformann og styremedlem i norske mediebedrifter, blant annet i Bergens Tidende, Demokraten, Rogalands Avis, Oppland Arbeiderblad, Moss Dagblad og Dagningen, samt Finn.no. Han har også sittet i styret for Svenska Dagbladet og vært styremedlem i styret for Institutt for Journalistikk.
Mugaas er sønn av tidligere personaldirektør i Staten Nils Mugaas og Aasta Mugaas.
New Zealand Mounted Rifles Brigade
New Zealand Mounted Rifles Brigade var en newzealandsk brigade som vanligvis besto av fire avdelinger med dragoner. Brigaden kjempet under første- og andre verdenskrig. Den var opprinnelig en reservestyrke og var ryggraden til New Zealand Army etter boerkrigen. Under første verdenskrig var den del av Australian and New Zealand Army Corps (ANZAC) under kampene ved Gallipoli. Brigaden tok der etter del i kampene i Sinai og Palestina som del av ANZAC Mounted Division. Etter første verdenskrig ble avdelingen redusert i størrelse og i 1944 ble den oppløst og underavdelingene absorbert av andre regimenter.
Første verdenskrig
Under første verdenskrig besto brigaden av:
Norsk adel
Norsk adel har eksistert både i middelalderen og i nyere tid.
Historikk
Den opprinnelige norske adelen fra høymiddelalderen gikk i stor grad ned i bondestanden etter svartedauden, således var det fint lite igjen av norske stormenn på begynnelsen av 1400-tallet. Enn videre ble den resterende norske adelen utarmet i løpet av 1500-tallet, med redusert antall, rikdom og innflytelse. Kong Frederik I ønsket å gi danske adelsmenn rettigheter i Norge. Det norske riksrådet holdt tilbake anerkjennelsen av den nye kongen. Selv om han ble kronet i København 5. august 1523, ble ikke det norske anerkjennelsesdokumentet (håndfestingen) utstedt før i november 1524. Ved herredagen i København i 1536 ble det norske riksrådet avskaffet, og selv om Norge fortsatte å være et eget kongerike, forble det deretter oppfattet som enhver dansk provins og underlagt kongen og det danske riksrådet i København. Flere unionskonger lot seg hylle av den norske adelen, blant annet på Akershus festning.
Betegnelsen adel var ikke brukt i den norske middelalderen, og ble tatt i bruk senere, selv om samfunnsgruppen var den samme. Betegnelsen uradel ble lansert på 1800-tallet under påvirkning av tyske slektsforskere.
For å styrke eneveldet av 1660, ble det i 1671 innført et nytt system med grevetitler og friherretitler i tillegg til adelsklassen. Et par utenlandske adelsmenn ble gitt titler til norske områder. Friherretittelen avløses senere av tittelen «baron». To grevskaper blir skapt: Laurvigen i 1671 for kongens sønn Ulrik Fredrik Gyldenløve, og Jarlsberg i 1673 for Peder Schumacher, bedre kjent som Griffenfeld. Etter at sistnevnte ble dømt for høyforræderi i 1678, ble grevskapet solgt til Gyldenløve, som solgte det videre til baron Gustav Wilhelm von Wedel som fikk tittelen greve Wedel-Jarlsberg. Et baroni i Rosendal ble opprettet i 1678 for Ludwig Rosenkrantz, som hadde giftet seg med en norsk adelskvinne, Karen Mowat, som arvet store eiendommer.
Grunnloven av 1814 forbød utnevnelse av ny adel, og de siste adelige privilegiene ble gradvis avskaffet med Adelsloven av 1821.
Adel i middelalderen
Årsakene til at noen norske middelalderætter fikk framstående posisjoner i samfunnet gjennom flere generasjoner, kan ikke alltid kartlegges. Årsakene kan være slikt som samling av store jordeiendommer, lokalt etablerte høvdings- og lederposisjoner samt spesiell nærhet til konger som rådgivere og i krigstjeneste.
Særlig titler som ridder, væpner, lendmann og baron, ble tildelt for tjenester til kongen. Lendmannen fikk rett til et landområde (len) og også rett til å inndrive skatter. Dette systemet minner om baroniene i det tyske og engelske adelssystemet.
Slektene Bolt, Smør, Galle, Galte, (senere: Galtung), Benkestok og Kane er noen av de mest kjente norske adelsslektene i middelalderen.
Stamfaren til ætten Galte skal være Gaut på Ænes i Hardanger, født cirka 1100. Han var lendmann og hans antatte sønn Jon Gautsson var lendmann hos kong Magnus Erlingsson.
Stamfaren til slekten Bolt antas å være Alv Sigerstad, som holdt til på gården Sigerstad i nåværende Fredrikstad.
Fra 1277 blir det bestemt at lendmannen skal kalles baron. Dette kan ha vært resultatet av hyppig kontakt med England og Skottland. I 1308 avskaffet Håkon V barontittelen.
I Norge ble slike titler tildelt som personlige æresbevisninger, og de ble i mindre grad knyttet til landområder. Så lenge lendmannen giftet seg innen sin egen stand, gikk tittelen i arv til den eldste sønnen. Militær makt og velstand var viktigere enn formelle adelstitler. Allianser og ekteskap på tvers av de ledende familiene var den vanlige måten å sikre den sosiale posisjonen på.
Minst tre slekter er av enkelte personer påstått å være «norsk uradel»:
Dansk uradel i Norge
En del danske adelsslekter hadde medlemmer som i kortere og lengre tid hadde opphold og embeter i Norge. Blant de framstående er:
Tannenberg (førerhovedkvarter)
Führerhauptquartier Tannenberg var et av Adolf Hitlers militære hovedkvarter under andre verdenskrig. Det lå ved Kniebis i den nordlige delen av Schwarzwald, nå en del av Freudenstadt.
Anlegget ble påbegynt 1. oktober 1939, og stod ferdig 1. juli 1940. Det bestod av to bunkere med et nettoareal på 275 m², samt en brakke på 85 m². Etter den store seieren over Frankrike hadde det vært naturlig å reise rett til Berlin for å motta triumfen. Hitler valgte imidlertid å oppholde seg i Tannenberg fra 27. juni til 5. juli 1940, for å avslutte rapporten om felttoget, planlegge invasjonen av Storbritannia og besøke de ferske slagmarkene i Elsass. På dette tidspunkt var anlegget så nytt at betongen ikke var helt tørr, og Hitler med stab oppholdt seg så mye utendørs som mulig.
Tannenberg stod tomt etter Hitlers avreise, og ble senere sprengt av franske ingeniørstyrker.
Hitlers opphold i Tannenberg
Denne tabellen er basert på dagboksnotater til offiserer i Hitlers stab.
Red Byron
Robert «Red» Byron (født 12. mars 1915, død 11. november 1960) var en NASCAR-fører som hadde stor suksess i sportens tidlige år. Han vant NASCARs første organiserte løp i 1948, og sitt første Strictly Stock-løp (forløper til dagens Nextel Cup) i 1949.
Bakgrunn
Byron var fra Anniston, Alabama og begynte å kjøre billøp i 1932. Tidlig på 1940-tallet hadde han suksess i løp i Talladega, Alabama, men karrieren ble avbrutt da han tjenestegjorde som flymekaniker under 2. verdenskrig. Byrons fly ble skutt ned, og han fikk en skade i venstre ben. Det tok legene nesten to år å reparere benet hans, men til slutt var skaden nesten leget, (men førte til at Byron haltet på venstre ben).
Racingkarrière
Da han kom tilbake etter krigen returnerte Byron, til tross for haltingen, til racing, og hadde fortsatt suksess. I 1948 ble han en del av den nystartede NASCAR-serien, og mens han kjørte for bileier Raymond Parks vant han det første løpet NASCAR arrangerte, den 15. februar 1948 på Daytona Beach Road Course. Dette var en av elleve seire for Byron den sesongen.
Livet etter kjøringen
Sviktende helse tvang Byron til å legge racing på hylla i 1951, men han var fortsatt aktiv i miljøet. Han arbeidet med Briggs Cunningham, som forsøkte å utvikle en amerikansk sportsbil som kunne vinne Grand Prix-løp, før han ble manager for et Corvette-lag med samme mål. Ingen av prosjektene lykkes, men Byron holdt seg til sportsbiler. Da han døde av hjerteattakk på et hotellrom i Chicago den 11. november 1960, i en alder av 45, ledet han et lag i konkurransen Sports Car Club of America.
Halvfingergekkoer
Noen arter av halvfingergekkoer har en nesten ugrasaktig evne til å spre seg med ufrivillig menneskelig hjelp. Slik har de kunnet etablere seg i Vest-India og andre deler av Amerika, i Australia, og på øyer i alle verdenshav. Dette gjelder Brooks halvfingergekko (H. brookii), afrikansk husgekko (H. angulatus), tropisk husgekko (H. mabouia), tyrkisk halvfingergekko (H. turcicus), indopasifisk husgekko (H. garnotii), og asiatisk husgekko (H. frenatus).
Carranza & Arnold publiserte i 2006 en studie av mitokondrielt DNA i slekten. Artene som ble studert fordeler seg på fem ulike klader. Det viste seg at den søramerikanske slekten Briba, og den asiatiske arten Cosymbotus platyurus hører til i Hemidactylus. Andre forskere har vist at Dravidogecko og Teratolepis også hører til i Hemidactylus.
Arter
Følgende liste bygger på The Reptile Database, men H. boavistensis og H. parvimaculatus er skilt ut som egne arter.
Weberwiese undergrunnsstasjon
Stasjonen ble svært skadet under andre verdenskrig. 200 mennesker ble funnet omkommet i stasjonen etter bombeangrepet 26. februar 1945.
Gaten og stasjonen ble i 1950 omdøpt til Marchlewskistraße etter den polske kommunisten Julian Marchlewski. Etter den tyske gjenforeningen i 1991 fikk stasjonen sitt nåværende navn som er etter en nærliggende park og som betyr Veverengen. Like ved stasjonen ligger  Hochhaus an der Weberwiese. Det er en boligblokk på ni etasjer og regnes som det første sosialistiske bolighus i Berlin. Det er hovedsakelig bygget av resirkulerte teglstein og ble ferdigstilt 1. mai 1952 og overlevert til de fremtidige beboere.
Snapstinget
Snapstinget var et årlig marked arrangert i forbindelse med Viborg landsting. Det var sentrum for bank- og kredittvesenet på Jylland, i tillegg til å være et alminnelig marked for blant annet korn og kveg.
Man vet ikke hva forstavelsen «snaps» i snapsting egentlig betyr. Det har ikke noe med drikken snaps, idet denne betydningen er langt yngre enn ordet snapsting.
Opprinnelig fant snapstinget sted i uken etter Helligtrekonger samtidig med det tilsvarende pengemarked i Kiel, kalt Kieler Omslag, men i 1672 ble det flyttet til mars. Senere ble det lagt like efter påsken, og fra 1751 fra den 26. April og 14 dager frem. I 1778 ble det igjen flyttet til juni, i tiden fra den 4 – 20, hvor der var bedre avsetning for korn og dyr.
Snapsetinget hadde frem til begynnelsen av 1800-tallet avgjørende betydning for kapital og eiendomshandel for hele Jylland, likesom det fik stor betydning for utveksling av nyheter og motestrømninger.
Andre betydninger av «Snapsting»
Med en humoristisk henvisning til snaps (= akevitt) er «Snapstinget» blitt brukt som (uoffisiell) betegnelse for Rigsdagens (nå: Folketingets) restaurant.
Svein Erik Lysgaard
Svein Erik Lysgaard (født 5. april 1941) er en norsk offiser. Han jobbet som oberst i Sør-Norge fra 1991 til 1994. Da han gikk av i 2001, var han generalmajor og hadde 41 års tjenestetid i Forsvaret. Han har tjenestegjort over hele Norge, fra Kirkenes til Kristiansand. Han har også hatt oppdrag utenfor Norge, i USA og Frankrike.
Som pensjonert offiser er han styremedlem i Forsvarsbygg og styreleder i Forsvarsmuseet.
Han ble i 2002 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.
Filosofiåret 1225
Filosofiåret 1225 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1225.
Mähren
Stormähren var et slavisk kongerike som omfattet dagens Mähren, Böhmen, Ungarn og Slovakia mellom 833 og begynnelsen av det 10. århundre. Riket ble etter hvert svekket, og madjarene (ungarere), som kom fra det vestlige Asia, ødela det i 907. Den vestlige delen ble annektert av kongeriket Böhmen i 955, tatt over av Polen i 999, og ble endelig en del av Böhmen i 1019. Dens befolkning ble stort sett tsjekkifisert på 1800-tallet. Den østlige delen, dagens Slovakia, ble i syd erobret av madjarere i 920-årene, og i 1000 eller 1001 ble hele dagens Slovakia tatt over av Polen under Bolesław I. Polens overhøyhet tok slutt i 1025 eller 1029, og i 1030 ble den sydlige halvdelen igjen tatt av ungarerne, som beholdt den til slutten av det 14. århundre.
Jakob Schøyen Andersen
Jakob Schøyen Andersen (født 3. mars 1990 i Oslo i Norge) er en norsk skuespiller. Han spilte rollen som Dynamitt-Harry i filmene Olsenbanden jr. – Første kupp, Olsenbanden jr. går under vann og Olsenbanden jr. på rocker'n. Han har siden medvirket i en rekke tv-serier og underholdningsprogrammer. I 2020 spilte han i komedieserien Fjolls til fjells og i 2021 i den alternative adventskalenderserien Nissene i bingen på TVNorge. I 2021 deltok han også i realityserien Kompani Lauritzen (sesong 2) og var en av programlederne i musikk-konkurransen Den du veit på TV 2.
Mähren
Mähren var senere en del av keiserriket Østerrike-Ungarn, under betegnelsen markgrevskapet Mähren. Ved første verdenskrigs slutt gikk Østerrike-Ungarn i oppløsning, og Mähren ble en del av Tsjekkoslovakia. Under andre verdenskrig var Mähren en del av det tyske protektoratet Böhmen-Mähren. Etter oppløsningen av Tsjekkoslovakia i 1993 var det tilløp til separatisme i Mähren. Det viste seg imidlertid snart at entusiasmen for å opprette et selvstendig Mähren var heller laber.
Dialektene i Mähren (moravisk) regnes som overgangsformer mellom tsjekkisk og slovakisk språk.
Jakob Schøyen Andersen
Familie
Jakob Schøyen Andersen er sønn av komiker og skuespiller Hege Schøyen og jazzbassist Arild Andersen.
Cao
Cao kan være:
Dølen (Vinstra)
Dølen er en partipolitisk uavhenging lokalavis som kommer ut på Vinstra. Avisen dekker Midt-Gudbrandsdalen med kommunene Ringebu, Sør-Fron og Nord-Fron. Redaksjonen ligger på Vinstra og avisen redigeres på bokmål og nynorsk. Avisen utkom første gang 31. juli 1997, og utkommer ukentlig på torsdag.
Dølens motto er: For døl og dal. Avisen er medlem av Landslaget for Lokalaviser og Mediebedriftenes Landsforening, og hadde pr. 31. desember 2014 et godkjent opplag på 3839.
Avisa Dølen utgis av Polaris Media, som eies av Schibsted-konsernet.
Ansvarlig redaktør er Tone Sidsel Sanden.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Vom
Jentene i bandet møtte hverandre på Blindern i 2002.
Hermann av Hohenlohe-Langenburg
Hermann av Hohenlohe-Langenburg (født 31. august 1832 i Langenburg, død 9. mars 1913 samme sted) var 6. fyrste av Hohenlohe-Langenburg, sønn av fyrst Ernst av Hohenlohe-Langenburg og hans ektefelle Feodora av Leiningen.
Đorđe av Jugoslavia (1984)
Đorđe (eller George] av Jugoslavia (født 25. mai 1984 i London) er prins av Jugoslavia og Serbia. Han er sønn av Tomislav av Jugoslavia og Linda av Jugoslavia.
Hermann av Hohenlohe-Langenburg
Ettersom Hermanns eldre bror Karl av Hohenlohe-Langenburg giftet seg morganatisk, ble Hermann utpekt til ny fyrste av Hohenlohe-Langenburg etter en familieavtale i 1860. Han giftet seg i Karlsruhe 24. september 1862 med prinsesse Leopoldine av Baden (1837–1903), brordatter til Leopold av Baden.
Samariterstraße undergrunnsstasjon
Samariterstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk og den betjenes av linje U5 mellom Alexanderplatz og Hönow. Stasjonen ligger i bydelen Friedrichshain under Frankfurter Allee i nærheten av krysset med Samariterstraße.
Stasjonen ble åpnet 21. desember 1930 samtidig som linje E (dagens U5) ble åpnet til Friedrichsfelde. Stasjonen er tegnet av den svensk-tyske arkitekten Alfred Grenander og i motsetning til de andre stasjonene langs U5, har den beholdt sitt opprinnelige utseende med turkise fliser på veggene. Idag er stasjonen fredet.
I 1992 ble stasjonen kjent da antifascisten Silvio Meier ble drept av en gjeng neonazister i forhallen til stasjonen. Senere ble det satt opp en minnetavle på dette stedet og på årsdagen – 21. november – er det en minnemarkering og en anti-fascistisk demonstrasjon. Tavlen har vært stjålet flere ganger, men er kommet på plass igjen.
Jorunn Buer
Jorunn Buer (født 2. oktober 1944, død 8. september 2012 ) var en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1995 til 2003.
Martin Jørgensen
Martin Jørgensen (født 6. oktober 1975 i Ørsted, Danmark) er en fotballspiller som for øyeblikekt spiller for AGF. Han har også en fortid i serie A-klubbene Udinese og Fiorentina.
Debuten i serie A var for Udinese mot Fiorentina 31. august 1997, og han debuterte på mot  25. mars 1998.
Jørgensen var eid i fellesskap mellom Udinese og Fiorentina da det ble budt mellom klubbene over hvem han skulle spille for i sesongen 2004–05; begge klubbene bød € 1, hvilket medførte at han ble værende i Viola.
Filosofiåret 1295
Filosofiåret 1295 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1295.
Kama (mat)
Kama er en bestanddel typisk for det estiske kjøkken. Den er også kjent i Finland, men heter talkkuna der. Det er en blanding av røstet bygg-, rug-, havre-, erte- og bønnemel. Blandingen varierer fra sted til sted. Det er også steder der man gjerne erstatter havremelet med hvetemel, eller lar mel fra svarte bønner inngå i blandingen.
Grunewald (ortsteil)
Grunewald er en ortsteil vest i Berlins bydel Charlottenburg-Wilmersdorf og er oppkalt etter skogen Grunewald. Ortsteilen Grunewald hadde 11 515 innbyggere i 2010. En rekke land har sine ambassader eller ambassadørresidenser i Grunewald.
Kama (mat)
I våre dager inngår kama helst i enkelte desserter, eller til frokost. I Estland blir det som frokostrett gjerne blandet med melk, kjernemelk eller kefir – ofte med sukker, og tidvis med frukter eller honning, eller med litt pepper. Det benyttes også til melke- eller kremdesserter, sammen med estiske skogsbærsfrukter.
Dette blandingsmelet er forsåvidt også kjent i Russland, som tolokno (толокно).
Grunewald (ortsteil)
Historie
Villaene ble bygget på store tomter, men villaene ble oppført i en stilistisk heterogen form. Ca 1870 ble de kunstige sjøene i Grunewaldseenkette: Hubertussee, Herthasee, Koenigsee og Dianasee renset og fylt med vann fra artesiske brønner. Sjøene ble anlagt i et tidligere sumplandskap og villaene grupperte seg omkring disse. Slik oppnådde man både å drenere ut myrene og fjerne disse som infeksjonskilder, og samtidig ble områdene omdannet til private parkmessige anlegg. Et stort antall, forretningsfolk, bankierer, akademikere og kunstnere valgte å bosette seg i området, som ble det mest velstående i Berlin.
Kjetil Rolness
Forfatterskap
Rolness’ debutbok «Vulgær og vidunderlig: en studie i dårlig smak» ble en kritiker- og salgssuksess i 1992, og populariserte begrepene kitsch og camp i Norge. I 2012 ble den ble innlemmet i boken Norske klassikere med begrunnelsen: «for første gang i Norge ble det aller mest prangende og tarvelige av populærkulturen lett fram og brakt opp i elfenbenstårnet». «Vulgær og vidunderlig» var ifølge redaktørene med på å «utbre postmodernismen» i Norge, «snudde opp ned på det rådende smakshierarkiet», gjorde det mulig å «være ironisk og glødende på samme tid».
Grunewald (ortsteil)
Historie
Grunewald ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og hadde da 6449 innbyggere.
Kjetil Rolness
Forfatterskap
Rolness ledet arbeidet med utstillingen «Vi innreder landet: smaken i hjemmet 1945–1995» i Norsk Form i 1995. Utstillingen satte publikumsrekord hos institusjonen, og skapte den største debatten om smak og design i Norge på flere tiår. Rolness kritiserte fagfolkenes misjonering for «god smak» og «riktige» møbler, og mante til større forståelse og respekt for vanlige folks «koselige» hjeminnredning. Emnet ble utdypet i boken Med smak skal hjemmet bygges: innredning av det moderne Norge.
Grunewald (ortsteil)
Historie
En rekke jødiske innbyggere ble deportert fra Grunewald stasjon under den andre verdenskrigen. Et minnesmerke kalt Mahnmal Gleis 17 (Minnesmerket spor 17) finnes på stasjonen.
Kjetil Rolness
Forfatterskap
I 1998 utgav han boken Elvis i Gyldendals Ariadne-serie, der ulike forfattere presenterte en tenker eller kunstner i vår nære kulturhistorie. Rolness framholdt at «The King of Rock’n’Roll» var en original og betydningsfull kulturskaper som sprengte grenser på så viktige felt som kjønn, rase og klasse. Boken fikk gode kritikker, også ved utgivelsen i Danmark et par år senere. Politikens anmelder Erik Jensen skrev: «det skulle altså en norsk sosiolog til for å levere den mest presise analysen av fenomenet Elvis og ikonets enorme betydning for vår tid.»
Grunewald (ortsteil)
Ambassader
I Grunewald finnes ambassader fra følgende land:
Kjetil Rolness
Forfatterskap
2001 viste Rolness sin mer humoristiske side med boken Bakmålsordboka: 1000 ord og uttrykk du ikke ante du trengte.
Grunewald (ortsteil)
Residenser
Følgende land har sine ambassadørresidenser i Grunewald:
Kjetil Rolness
Forfatterskap
I 2004 deltok Rolness som et av flere sakkyndige vitner i rettssaken mot redaktør Stein-Erik Mattsson, som hadde delt ut gratis pornoblad uten sladd i Oslo sentrum. Saken endte med frifinnelse i Høyesterett, og ny rettspraksis, der hardporno ble lovlig i Norge.
Grunewald (ortsteil)
Kjente innbyggere i Grunewald
Folk i Grunewald bor språklig korrekt in (ikke im) Grunewald.
Kjetil Rolness
Musikalsk karriere
Ved siden av forfatterskapet har Rolness hatt en parallell karriere som sanger i bandet Penthouse Playboys, der han opptrer som sitt alter ego, Jens Pikenes. Bandet har spesialisert seg på egne coverversjoner, glamorøse kostymer og forseggjorte sceneshow. Under den såkalte easy listening-bølgen på midten av nittiårene ble deres Herb Alpert-inspirerte tolkning av rockebandet Seigmens «Metropolis» en radiohit og nominert til Spellemannpris i kategorien Årets låt.
Penthouse Playboys deltok i den norske Melodi Grand Prix-finalen i 1997. Bandet har utgitt to album («Sånn skal det gjøres» i 1996, og «Elske i sneen» i 2008), men er mest kjent for sine julekonserter på Rockefeller i Oslo, der kjente gjesteartister som Åse Kleveland, Lill Lindfors, Wenche Myhre, Anne-Grete Preus og Bertine Zetlitz har deltatt.
Samfunnsdebatt
Rolness har flere ganger skapt sterke reaksjoner med sine meningsytringer. I 2001 ble han utfordret til duell av Ari Behn, etter at han hadde omtalt prinsesse Märtha Louises nye kjæreste som «svigersønnen fra helvete». Åtte år senere fant duellen sted foran kamera i musikkvideoen til Penthouse Playboys' «Balladen om Morgan Kane».
I tillegg til Dagbladet-kommentarer og kronikker i andre medier har Rolness også markert seg som en aktiv og omstridt stemme på sosiale medier, blant annet i debatter om kjønn og innvandring. Han hadde per høsten 2019 over 33,000 følgere på Facebook. I 2018 oppsummerte Rolness Facebook-veggen sin som ''«et debattforum om islamisme, terror, asylpolitikk, innvandringsregnskap, kriminalitetsstatistikk og «svenske tilstander». Mange av deltakerne har vært opptatt av å få fakta på bordet, selv om de kan være ubehagelige.»'' Fra 2019 ble han spaltist og kommentator i Aftenposten. I en artikkel i Magasinet Plot karakteriserte journalist Andreas Hompland Rolness som en fri intellektuell.
I 2016 ble han tildelt Riksmålsforbundets pris Gullpennen. Juryen sa i sin begrunnelse: «Kjetil Rolness mestrer det å ytre seg på alle meningsplattformene i det nye medielandskapet på en imponerende måte (…) Han er kjent for en frekk og uredd stil, der han kombinerer akademisk etterrettelighet med en slående, velformulert retorikk».
Under tittelen «Integreringsbløffen» gikk Rolness i 2018 hardt ut mot Statistisk Sentralbyrå for å «forskjønne virkeligheten» om innvandreres sysselsetting. Det ble en lengre debatt om tall og statistikkformidling, der også statsrådene Anniken Hauglie og Jan Tore Sanner meldte seg på. Rolness hevdet at SSB «ikke behersker matematikk på ungdomsskolenivå». SSB-sjef Axelsen innrømte at Rolness’ etterlysning av mer tilgjengelige og utfyllende tall om integrering av innvandrere var «relevant» og at byrået arbeider med å videreutvikle statistikken.
I 2019 utgav forskningsstiftelsen Fafo en rapport som konkluderte at «ideen om «rasehierarkier» er fremdeles utbredt i Norge». Rapporten skapte reaksjoner, men Rolness mente rapporten var «sjokkerende dårlig» og at konklusjonen var basert på et misforstått og sterkt ledende spørsmål. Metodeekspert Ottar Hellevik fremmet lignende kritikk. Det endte med at Fafo trakk rapporten tilbake.
I 2020 ble Rolness utnevnt til medlem av regjeringens ytringsfrihetskommisjon.
Jim Roper
Christian D. «Jim» Roper (født 13. august 1916, død 23. juni 2000) var en amerikansk NASCAR-fører.
Racingkarrière
Ropers første løpsbil var en ørliten bil han kjøpte i 1944 i en alder av 27. Han kunne ikke bruke den før etter 2. verdenskrig, da all racingaktivitet ble stanset under krigen. Så fort krigen var ferdig, kjørte han en rekke forskjellige biler. Han vant Beacon Championship på CeJay Speedway i Wichita i Kansas i 1947.
Etter at han kjørte gjennom et tregjerde og ut på et blålusern-jorde, og måtte fullføre løpet med bilen stappfull av alfalfa, fikk han tilnavnet «Alfalfa Jim».
NASCAR-karrière
Roper skal ha fått vite om det første NASCAR-løpet gjennom en tegneserie i lokalavisen. Han overbeviste den lokale bilforhandlere, Millard Clothier, om å la ham kjøre to av bilene til Charlotte for å konkurrere den 19. juni 1949. Roper kom på andreplass bak Glenn Dunnaway, og fullførte 197 av 200 runder. Sjefsinspektør i NASCAR, Al Crisler, diskvalifiserte Dunnaway, fordi bileier Hubert Westmoreland hadde endret chassiset ved å strekke bakfjærene. Dermed fikk Roper seieren i NASCARs første Strictly Stock (nå Nextel Cup). Westmoreland saksøkte NASCAR, men dommeren avviste saken.
Han kjørte den samme bilen til en femtendeplass i NASCARs tredje løp, som var hans eneste NASCAR-start bortsett fra det første løpet. Totalt for sesongen 1949 kom han på 16.-plass.
Skade og slutt på karrieren
Han fortsatte å kjøre andre typer løp, inntil han brakk en ryggvirvel i 1955. Han bestemte seg for å slutte med racing da skadene var leget, og ble senere profesjonell flaggmann og bygget racerbiler. Senere flyttet han til Texas for å bli hestetrener. Den 23. juni 2000 døde han av hjerte- og leverproblemer på grunn av kreft.
Avsnittsinnrykk
I norsk typografi brukes avsnittsinnrykk for å angi begynnelsen på en nytt avsnitt. Det første avsnittet i en tekst skal ikke være innrykket. Avsnittsinnrykk skal ha en gefirts bredde, altså en bredde lik skriftgraden. Et mindre inntrykk markerer ikke tydelig nok begynnelsen på et avsnitt og et større innrykk er unødvendig tydelig.