cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved Kettle Creek
Slaget ved Kettle Creek er et av de viktigste slagene i den amerikanske uavhengighetskrigen som ble utkjempet i Georgia. Slaget ble utkjempet 14. februar 1779 i Wilkes County rundt 13 km fra dagens Washington i Georgia. Seieren til de amerikanske opprørerne gjorde i realiteten slutt på bevegelsen til de som fremdeles var lojale til Storbritannia.
Order of Australia
Insignier
Ordenstegnet for riddere og damer var av samme grunnleggende utforming som ordenstegnene for øvrig, men var i gull besatt med edelstener og hadde Australias riksvåpen mot blå bakgrunn i midtmedaljongen. Til ridder- og damegraden fulgte det også med en ordensstjerne av tilsvarende utforming, men der kronen var flyttet ned fra toppen og plassert over midtmedaljongen.
Ordensherren har et eget embedstegn besatt med diamanter.
Slaget ved Kettle Creek
Bakgrunn
En britisk ekspedisjonsstyrke under generalmajor Henry Clinton tok byen Savannah, Georgia, noe som markerte starten på en endring i britenes strategi under uavhengighetskrigen. Fra nå av skjedde de store slagene sør for Potomac River.
Order of Australia
Insignier
Ordensinsigniene er utformet av Stuart Devlin og produseres av Royal Australian Mint i Canberra.
Tildeling
Australiaordenen tildeles av generalguvernøren etter innstilling fra statsministeren. Enhver kan nominere personer og allmennheten oppmuntres aktivt til å komme med forslag.
Slaget ved Kettle Creek
Bakgrunn
Den britiske motivasjonen for å flyttet krigen sørover var troen på at en stor del av befolkningen i området var lojalister eller torier. En av mennene som ble sendt for å rekruttere til en lojalisthær, var James Boyd fra Raeburn Creek, Sør-Carolina. Boyd ankom Savannah med de første britiske invasjonsstyrkene som oberst for å rekruttere lojalister i kolonien Georgia.
Order of Australia
Tildeling
Tildeling av ordenen til australske borgere kunngjøres to ganger i året, på Australiadagen 26. januar og på dronningens fødselsdag, som i Australia feires andre mandag i juni. Det er mulig å fravike dette. Utnevnelser av utlendinger foretas utenom de to faste datoene.
Det er satt begrensninger på antallet tildelinger per år. Det kan utnevnes inntil fire personer til graden ridder/dame hvert år. Æresutnevnelser kommer i tillegg. Generalguvernøren utnevnes til øverste grad i kraft av sitt embete. Da ordenen tidligere hadde den øvre grad av riddere og damer fantes det en begrensning på maksimalt to utnevnelser i året til denne graden. Det ble fra 1976 til 1986 foretatt 14 utnevnelser til denne graden, den ene til prins Charles, fyrste av Wales.
I den allmenne (sivile) avdelingen kan det i et enkelt år utnevnes maksimalt 30 følgesvenner, 125 offiserer og 300 medlemmer. Tildelinger til utlendinger, såkalte æresutnevnelser, kommer i tillegg. Det er ingen begrensninger på antallet medaljer som kan tildeles. I den militære avdelingen er antallet tildelinger begrenset ved at det er satt et årlig tak på tildeling til maksimalt «en tidel av en prosent» av landets militære personell, samt at av disse kan maksimalt fem prosent utnevnes til følgesvenner, og maksimalt tjue prosent til offiserer.
Slaget ved Kettle Creek
Bakgrunn
Boyd klarte å rekruttere rundt 350 lojalister i Augusta, Georgia, og marsjerte så mot Savannah. En gang i løpet av marsjen sluttet 250 lojalister fra Nord-Carolina under oberst John Moore seg til Boyds menn. James Boyd tok kommandoen over hele lojaliststyrken med major Spurgen som nestkommanderende.
Order of Australia
Tildeling
Investitur foretas som oftest av generalguvernøren, unntaksvis av dronningen selv.
Slaget ved Kettle Creek
Bakgrunn
Det lojalistene ikke visste, var at en patriotisk styrke på 340 militsmenn fra Georgia og South Carolina ventet, ledet av oberstene Andrew Pickens fra South Carolina, John Dooly og oberstløytnant Elijah Clarke fra Georgia.
Sportsklubben Reidulf
Sportsklubben Reidulf (stiftet 26. mars 1919 ) var et idrettslag fra Grünerløkka og Sofienberg i Oslo. Klubbens aktiviteter var bandy, fotball, håndball, ishockey og skøyter. Reidulf var medlem av Arbeidernes Idrettsforbund gjennom Oslo Arbeideridrettskrets, og blant andre skøyteløperen Bernt Evensen representerte klubben. Reidulf ble arbeidermester i bandy i 1938 og 1939 og spilte etter krigen noen sesonger i bandyens øverste divisjon.
Slaget ved Kettle Creek
Slaget
14. februar 1779 lå lojalistene i leir nær Kettle Creek i Georgia. Boyd sendte rundt 150 menn for å samle mat mens resten av hans styrke lå i leiren på en høyde. Høyden var en brukbar forsvarsposisjon med myrer på begge sider. Patriotenes plan var enkel nok. Pickens skulle lede et angrep direkte opp mot høyden mens Dooly og Clarke skulle lede separate, men samtidige angrep på høyre og venstre flanke.
Sportsklubben Reidulf
Virksomheten før krigen
Sportsklubben Reidulf ble stiftet i en oppgang i Sverdrups gate 22 på Sofienberg. Om lag 15 gutter i alderen 10–14 år ble enige om å starte en idrettsforening, og Rolf Gulbrandsen ble Reidulfs første formann. Treningen de første årene foregikk på Tullinløkka og Lille Bislett. Et par år på 1920-tallet dalte klubben i aktivitet, men det ble blåst nytt liv i foreningen 18. oktober 1926 da Reidulf slo seg sammen med naboklubben Ski- og Ballklubben Storm. En annen klubb, Falken Idrettsforening, hadde gått inn i Storm kort tid i forveien. Reidulf meldte seg inn i Arbeidernes Idrettsforbund, der klubben var medlem helt fram til idretts-Norge ble forent i Norges Idrettsforbund i 1945.
Slaget ved Kettle Creek
Slaget
Patriotenes kommandanter håpet å kunne gjennomføre et overraskelsesangrep, men Pickens fremrykning overrasket elementer fra lojalistene. Begge side åpnet ild og overraskelseselementet var borte. Pickens måtte nå angripe og fortsatte å rykke fremover. Boyd samlet sine menn og inntok stillinger bak steiner og falne trær. Fra disse stillingene klarte Boyds menn å forsinke patriotenes angrep. Doolys og Clarkes menn slet i myrene og var forsinket i å nå sine angrepsstillinger.
Sportsklubben Reidulf
Virksomheten etter krigen
Etter krigen viste det seg vanskelig å sikre rekrutteringen til Reidulf. Klubben hadde også store økonomiske utfordringer. I 1952 var Sportsklubben Reidulf med på samlingsprosessen for klubbene på Grünerløkka, men avviste på sin generalforsamling 29. oktober 1952 å bli med i den nye storklubben Grüner. Formannen Johs. Andresen uttalte: «Det går nok dårlig for oss om dagen, men jeg har lyst til å holde på den gamle gode klubbpatriotismen så lenge det finnes håp. Visst er det tungt å arbeide og økonomien er håpløs, men som sagt er det rart med gamle Reidulf.» To år senere, i 1954, valgte klubben likevel å gå sammen med en annen klubb, Sportsklubben Steady. Denne gang uttalte klubbledelsen at en sammenslutning var det beste, da det var altfor store økonomiske vanskeligheter forbundet ved å drive to småklubber i ett og samme distrikt. Sammenslutningen tok navnet Idrettslaget Trym. Trym holdt det gående fram til midt på 1960-tallet da klubben gradvis døde ut.
Meritter
Reidulf ble Oslo-mester i fotball for arbeideridrettslag i 1938/39. Klubben tok opp bandy på programmet i 1932 og ble AIF-mester i 1938 og 1939. I 1940 ble dessuten Leif Gottenborg tatt ut på bandylandslaget som den første spiller fra et arbeideridrettslag. De første årene etter krigen hevdet Reidulf seg godt. Klubben ble Oslo-mester i bandy i 1945 og spilte i eliteserien fram til 1950.
Skøyteløperne Bernt Evensen og Håkon Pedersen, som begge var blant Norges fremste på 1930-tallet, meldte i 1935 overgang fra Oslo Skøiteklub til Reidulf av politiske årsaker. Deres inntreden i klubben førte til opprettelse av en skøytegruppe som var i aktivitet fram til krigsutbruddet. Pedersen ble i 1936 utnevnt til Reidulfs første æresmedlem på grunn av sin «fortjenstfulle innsats for klubben».
Slaget ved Kettle Creek
Slaget
Slaget raste i rundt tre timer. Oberst Boyds lojalister trakk seg bakover mot sin leir da en avdeling av militsmenn fra Georgia traff dem. Det ble åpnet ild, Boyd falt dødelig såret og major Spurgen overtok kommandoen over lojalistene. Spurgen klarte å få 450 menn over Kettle Creek og førte dem bort fra slagmarken.
Luohe
Luohe (kinesisk: 漯河; pinyin: Luòhé), tidligere kjent som Lohochai, er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene ble i 2004 anslått til 351 000.
Slaget ved Kettle Creek
Etterspill
Lojalistenes tap var på mellom 19 og 70 døde, inkludert oberst Boyd, mens mellom 22 og 70 ble tatt til fange. Patriotene mistet mellom 7 og 9 menn, mens mellom 14 og 23 ble såret. Resultatet av slaget ved Kettle Creek, var at lojalistbevegelsen i Georgia stort sett var over.
Luohe
Administrative enheter
Luohe består av tre bydistrikter og to fylker:
Jernbane
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.
Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne jernbanelinjen er også innom blant annet Shijiazhuang, Handan, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.
Egil Svendsby
Egil Svendsby (født 1956 i Modum, død 2022 på Mallorca) var sammen med Jan Holm forfatter av boken Gullfest i Kollen (Schibsted Forlag). Han har også vært redaktør av Sportsboken siden 2003. Boka kom tidligere ut på Schibsted forlag, fra 2016 er utgiver Vigmostad & Bjørke. Svendsby var også redaktør av årboken Fotball i årene 2006-2008.
Bit per sekund
Bit per sekund, forkortet bit/s (faglig korrekt) eller de mer populære bps eller b/s (som bør unngås grunnet sammenblanding med byte) er måleenheten for bitrate, datarate, båndbredde eller hastighet. De to siste begrepene er populærbegreper som også kan bety mye annet.
Måleenheten angir overføringskapasiteten for et digitalt transmisjonssystem i betydningen antall binære siffer (dvs. 0-ere og 1-ere) per sekund.
Bit/s brukes som oftest sammen med passende prefikser som:
Smedslätten
Smedslätten er en bydel i Västerort i Stockholm kommune. Bydelen ligger i Bromma bydelsområde, og grenser til bydelene Ålsten, Äppelviken, Stora Essingen, Gröndal og Hägersten.
Liste over veitunneler i Sverige
'''Liste over veitunneler i Sverige. Tunneler under bygging:
Se også
<!--
-->
Ẹ
Ẹ og ẹ (E med prikk under) er den niende bokstaven i det pan-nigerianske alfabetet, mellom ǝ og f. På yoruba representerer den lyden [ɛ].
På vietnamesisk er en prikk under en vokal et tonemerke, og indikerer at vokalen skal uttales med brytende-lav tone.
I Unicode ẹ kodes som U+1EB8 (&#X1EB8;) og U+1EB9 (&#X1EB9;).
Knut Jøran Helmers
Han var trener for mange markante sjakkspillere, deriblant Simen Agdestein, Jon Ludvig Hammer og svenske Harry Schüssler.
Han skrev sjakkspalten i Arbeiderbladet fra 1979 til 1991.
Swedavia
Swedavia er et svensk statlig selskap som ble grunnlagt den 1. april 2010 da det overtok eierskapet til og driften av de 14 lufthavner som tidligere tilhørte Luftfartsverket. Beslutningen om å opprette Swedavia var et resultat av at Sveriges riksdag høsten 2009 godkjente forslaget fra regjeringen.
Lufthavner
Fire lufthavner som eies av Swedavia ble utpekt i regjeringsproposisjonen som regionalt strategiske samt at eierskapet bør overføres i kommunal eller privat regi.
Redningstjeneste
Swedavia har en egen redningstjeneste ved alle sine lufthavner. Brannbilene er gule i henhold til internasjonal lufthavnstandard og er utstyrt med vannkanoner som den kommunale redningstjenesten savner.
Saarbrücken
Historie
Den første trefningen i den fransk-tyske krig fant sted her 2. august 1870.
Åge Falck-Ytter
Åge Wilhelm Falck-Ytter (født 20. juli 1892 i Kristiania, død 14. juli 1963) var en norsk student som i 1910 tok initiativ til dannelsen av Studentersamfundet i Trondhjem.
Bakgrunn
Åge Falck-Ytter var barnebarn av barnebokforfatter og byfogd Oluf Wilhelm Falch-Ytter som har fått Falck Ytters plass i Oslo oppkalt etter seg. I 1911 bodde han i Klostergata 25, og fra 1913 til 1916 i N. Alle 9 på Singsaker. Han er gravlagt på Vestre gravlund i Oslo.
Studentersamfundet
Den 22. september 1910, én uke etter at Norges tekniske høgskole hadde blitt åpnet, hengte daværende student Falck-Ytter opp et oppslag på høgskolen hvor han innkalte til et møte for å drøfte opprettelsen av et studentersamfund. På møtet den 24. september ble Falck-Ytter valgt til dirigent, og diskusjonene om opprettelsen av samfundet startet. To uker senere ble Studentersamfundet i Trondhjem formelt stiftet.
Teater
Falck-Ytter satt i 1910 i det første styret i Studentersamfundets Interne Teater. Han var også skuespiller.
Ridderskap
I 1916 ble De Sorte Faars Ridderskab stiftet etter forslag fra Falck-Ytter. Ridderskapets formål var å tiltrekke formuende borgere i Trondheim og personer med interesse for Studentersamfundet i Trondhjem.
Nucleus subthalamicus
Nucleus subthalamicus er en liten linseformet cellekjerne i hjernen, hvor den er del av basalganglie-systemet. Som det fremgår av dens navn, er den plassert ventralt i forhold til thalamus. Den er beliggende dorsalt i forhold til substantia nigra og medialt i forhold til capsula interna. Den ble første gang beskrevet av Jules Bernard Luys i 1865, og navnet corpus Luysi brukes fortsatt noen ganger. På engelsk kalles denne cellekjernen for subthalamic nucleus, ofte forkortet STN.
Kristina kommune
Kristina (finsk: Ristiina) er en tidligere kommune i landskapet Södra Savolax i Finland. Kommunen hadde cirka 5 000 innbyggere og et areal på 742,49 km² hvorav 168,51 km² er vann. Kristina var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Hirvensalmi, S:t Michel, Mäntyharju, Puumala og Suomenniemi.
Den 1. januar 2013 ble Kristina og Suomenniemi en del av kommunen S:t Michel.
Grønn sosialisme
Grønn sosialisme er en politisk retning som prøver å forene sosialisme med økologi og miljøvern. Betegnelsen var særlig mye brukt i perioden etter at stortingsrepresentant Bjørn Unneberg (Sp.) i 1971 utgav boken ''Grønn sosialisme for utkantproletarer. Noen folkelige grunntanker om frihet, likhet og brorskap i vår tid. På denne tiden ble grønn sosialisme'' ofte brukt synonymt med populisme.
Hartvig Sætra og Ottar Brox var andre kjente talsmenn for denne retningen. SV og venstrefløyen i Senterpartiet har fortsatt noen trekk fra den grønne sosialismen, og SV er medlem av Nordic Green Left Alliance.
Â
(a-cirkumfleks) er en bokstav i skoltesamisk, enaresamisk, rumensk, tyrkisk og vietnamesisk. Bokstaven dukker også opp i fransk, portugisisk, vestfrisisk, friulisk og vallonsk som en variant av bokstaven a.
Skoltesamisk
Â er den andre bokstaven i det skoltesamiske alfabetet, og representerer lyden [ɐ], en nesten-åpen, midtre vokal.
Rumensk
Â er den tredje bokstaven i det rumenske alfabetet og representerer. Denne lyden presenteres også i rumensk ved bokstaven î.
Vietnamesisk
Â er den tredje bokstaven i det vietnamesiske alfabetet og representerer. Innen vietnamesisk fonologi kan diakritiske tegn legges til for å forme de følgende fem formene for å representere fem toner av â.
Ukrainsk
Â blir brukt i ISO 9:1995-systemet for ukrainsk omskriving for bokstaven я.
Walisisk
Â blir brukt for å representere /ɑː/-lyden.
Ģ
Ģ eller ģ (G med cedille) er den ellevte bokstaven i det latviske alfabetet. Cedillen representerer palatalisering, så bokstaven representerer lyden. Siden minuskelen har et underheng, har man valgt å plassere cedillen over bokstaven, istedenfor under, slik det vanligvis gjøres.
I Unicode kodes ģ som U+0122 (Ģ) og U+0123 (ģ).
Tappsammenføyning
Tappsammenføyning eller tapp og tapphull er en treforbindelse brukt i årtusener av tømrere og snekkere verden over for å forbinde to stykker trevirke, som regel når de møtes i omtrent i 90 graders vinkel. Det finnes mange måter å utføre dette på, men den grunnleggende tanken er at en tilspisset eller redusert ende av det ene trestykket føres inn i et utskåret hull i det andre. Enden på førstnevnte kalles tapp og er ofte skåret ned til mindre dimensjoner enn resten av stykket, mens hullet i sistnevnte kalles tapphull. Tappen bunner som oftest i tapphullet, men kan være gjennomstukket i et gjennomgående tapphull, som i forbindelsen mellom bjelker og stolper i eldre dansk landsens bindingsverk. Tappforbindelser kan låses med lim, nagler eller kiler for å holde delene sammen.
Formering
Formering foregår i alle kjente typer liv.
Tappsammenføyning
Tappforbindelser blir også brukt med andre materialer, for eksempel stein og metall.
Formering
Ulike arter forplanter seg på forskjellig vis. Det er to hovedtyper av formering, som er kjønnet formering (også kalt forplantning eller seksuell reproduksjon) og ukjønnet formering (også kalt vegetativ formering eller aseksuell reproduksjon), det vil si formering med eller uten dannelsen av kjønnsceller (gameter). Evolusjonen av seksuell reproduksjon er et stort puslespill for biologer. Den dobbelte kostnaden ved seksuell reproduksjon er at bare 50 % av organismene formerer seg og organismer gir bare 50 % av genene sine videre.
Ukjønnet formering
Ved ukjønnet formering oppstår avkommet uten at det først har blitt dannet kjønnsceller. Avkommet er dermed genetisk identisk med forelderen (med unntak av få eventuelle mutasjoner). Eksempler er tvedeling, knoppskyting og sporedannelse.
En del arter, for eksempel sopp, amøber og bakterier har aseksuell forplantning (også kalt kjønnsløs formering) og forplanter seg gjennom avknopping av hele sitt cellemateriale til nye individer. Mange planter kan formere seg både kjønnet og kjønnsløst, som for eksempel løkplanter som kan dele seg og jordbær som foruten spredning av frø kan formere seg gjennom avleggere.
Kjønnet formering
Pattedyr, inklusive mennesket, har kjønnet formering. Dette innebærer som oftest at hankjønn og hunkjønn parrer seg. Hannen overfører da en av sine arveanlegg til eggcellen, som inneholder hunnens arveanlegg. Det nye individet får da en kombinasjon av arveanleggene som er unik, det vil si ikke nøyaktig lik som noe annet individs skapning.
Fordelen ved kjønnet formering er at individene alle er noe forskjellige slik at generasjonene hurtigere kan tilpasse seg endrete livsbetingelser. Etter en stor endring vil det for det meste være noen individer som overlever og som kan bringe arten videre.
Diffust skille
Disse to formene for formering utelukker ikke hverandre:
De aller fleste arter, også de som vanligvis formerer seg ukjønnet, har evnen til (også) å formere seg kjønnet. Dette kan enten skje i form av en generasjonsveksling, der en generasjon formerer seg kjønnet og en annen ukjønnet (eksempelvis ikter, karsporeplanter, nesledyr). En annen mulighet er at samme individ kan «velge» mellom både ukjønnet og kjønnet formering, avhengig av miljøbetingelsene.
Hos mange encellede organismer er det dessuten vanskelig å trekke et klart skille mellom kjønnet og ukjønnet formering:
I og med at de sjelden produserer kjønnsceller, er deres tvedeling egentlig en typisk ukjønnet formering. På den andre siden utveksler de ofte gener med andre individer, slik at nye genkombinasjoner oppstår (jf. rekombinasjon), noe som definerer kjønnet formering.
Dette eksempelet viser også at formering og rekombinasjon ikke trenger å være koblet, slik tilfellet er hos de fleste dyr.
Partenogenese og selvbefruktning
To andre fenomener som ikke lar seg klart tilordne ukjønnet eller kjønnet formering er partenogenese og selvbefruktning.
Partenogenese er en formering der ubefruktede egg utvikler seg til nye organismer. Siden de utvikler seg fra kjønnsceller (eggceller) og dermed vanligvis er genetisk ulike moren, kan partenogenese betegnes som kjønnet formering. Men avkommet har bare en mor, ingen far.
Selvbefruktning forekommer hos en del (men slett ikke alle) tvekjønnede organismer. Også her utvikles avkommet fra kjønnsceller og kan være ulik forelderen (som er både «mor» og «far»). Men heller ikke her innebærer befruktningen noe genflyt mellom organismer.
Universität Freiburg
Universität Freiburg kan referere til
Jind
Jind (hindi:, panjabi: ) er en by i den nordvestindiske delstaten Haryana. Det er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. Byen ligger i et av eldste områdene av Haryana, og området er kjent for å ha vært et av de første sikh-rikene. Jind ligger sentralt i delstaten, omtrent 54 km fra Rohtak. Byen ligger i gjennomsnitt 227 moh..
Rani Talab er en stor turistattraksjon og Pandu-Pidara og Ramrai er de viktigste religiøse stedene som tiltrekker troende for Amaavas bad.
Byen var hovedstad i vasallstaten med samme navn. Kongefamilien er sikher av klanen Sidhu Jat gotra.
Demografi
Ved den offisielle folketellingen i 2001 hadde Jind 136 089 innbyggere. Menn og kvinner utgjorde henholdsvis 54 % og 46 % av befolkningen. Jind hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 75 % av mennene var lesekyndige, mens kun 61 % av kvinnene var det samme. Barn under 6 år utgjorde 14 % av befolkningstallet til byen.
Alfred Loomis
Alfred Loomis (født 15. april 1913, død 7. september 1994) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Loomis ble olympiske mester i seiling under OL 1948 i London. Han var med på den amerikanske båten «Llanoria» som vant 6-meter klassen foran den argentinske båten «Djinn» og «Ali baba II» fra Sverige. Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948. Mannskapet på «Uanoria» besto av Herman Whiton, Alfred Loomis, James Weekes, James Smith og Michael Mooney
Manicaland
Manicaland er en provins i Zimbabwe. Den har et areal på 36 459 km² og har rundt 1,6 millioner innbyggere (2002). Mutare er provinshovedstad.
Navnet kommer av at det har vært okkupert av manyika–folket. Manyikaene er en undergruppe av shona–stammen som har en egen variant av språket, manyika språket.
Provinsen er delt inn i syv distrikter:
Roronoa Zoro
Roronoa Zoro (ロロノア・ゾロ, Roronoa Zoro) er en fiktiv figur fra den japanske manga- og animeserien One Piece. Han er den første som slutter seg til Monkey D. Luffy på hans ferd og blir en del av hans mannskap.
Zoro er en 21 år gammel fektemester hvis drøm er å bekjempe verdens største fektemester, Mihawk Dulacre «Falkøye» og dermed overta hans plass som verdens beste sverdkjemper. Han møtte Hawkeye kort tid etter å ha sluttet seg til Luffy og utfordret ham til sverdduell, men ble lett beseiret. Mihawk ble derimot så imponert av Zoros jernvilje at han ikke drepte ham, men i stedet bød ham bli sterkere og overgå ham. Han erklærte at han kom til å vente på Zoro i Grand Line for å utkjempe en ny duell. Zoro sverget derpå at han aldri mer skulle tape en duell eller lide nederlag, inntil han igjen skal møte Falkøye. På brystet har han et langt arr som stammer fra duellen mot Falkøye. Da Falkøye hadde beseiret Zoro vendte han ansiktet mot Falkøye fordi han mente det ville være skammelig å mottanådestøtet i ryggen. Falkøye aksepterte dette prinsippet og hogde et gigantisk sår over brystet til Zoro, men holdt hånden akkurat nok tilbake til at han overlevde.
Bakgrunn
Zoro bodde og vokste opp på en fekteskole og det vites ingenting om hans foreldre. Som gutt kjempet han med to sverd og var kjent som en av de dyktigste fektelærlingene på hele skolen. Dog var han ikke den beste, da han gang på gang led nederlag mot den to år eldre jenta Kuina, som var datteren til læremesteren på skolen. Kuina avfeide Zoro som en svekling, en fornærmelse som gjorde den unge Zoro rasende, så en dag utfordret han henne til en sverdduell utenfor skolen om natten med ekte sverd (lærlingene brukte kun bambussverd i opplæringen). Denne gangen var Zoro flinkere, men han var uvant med å kjempe med tunge metallsverd og ble fort sliten. Kuina vant duellen og dette ble Zoros nederlag nummer 2001 mot henne, som førte til at han brøt sammen av skam. Men så fortalte Kuina gråtende om skjebnen hun sto ovenfor og hevdet at det snart ville være slutt på hennes gjentatte seire over ham, da de begge var i ferd med å bli tenåringer og hun visste at Zoro som mann sannsynligvis ville bli fysisk sterkere enn henne. I tillegg ville ikke hennes far tillate henne i å trene seg opp til en stor sverdkjemper siden hun var en jente. En forarget Zoro erklærte for henne at kjønnsforskjellene mellom dem ikke skulle spille noen rolle mellom tevlingen dem i mellom og at når han endelig slo henne, skulle det være ene og alene på grunn av forskjellen i ferdigheter med sverdet og ikke forskjellene mellom kjønnene. Zoro og Kuina sverget deretter for hverandre at de begge skulle strebe etter å bli verdens beste fektemester, slik at en av dem ville lyktes hvis den andre mislyktes. Kort tid etter dette døde Kuina av et fall ned en trapp på skolen, og en sønderknust Zoro var nå mer oppsatt enn noensinne på å nå sitt mål. Han bestemte seg for å strebe etter å bli verdens beste fektemester, ikke bare for seg selv, men også for Kuina, og bønnfalt hennes far om å gi ham sverdet hennes. Faren hennes bemerket for ham at Kuina på grunn av Zoro hadde begynt å bryte ned de fysiske hindringene som forhindret en kvinne fra å bli verdens største fektemester og at hun hadde blitt trent hardere og blitt sterkere enn noensinne før fram til sin død. Han gikk med på å gi Zoro Kuinas sverd og Zoro begynte fra da av å trene seg opp i bruken av tre sverd.
Personlighet
Zoro har i den norske mangaen en dusør på 60 millioner dubloner, i den japanske versjonen har den nå steget til 120 millioner dubloner. Årsaken til dette vil ikke bli nevnt her, da den historien vil dukke opp i senere norske mangabøker. Se eventuelt den engelske artikkelen om Zoro for flere detaljer om hvorfor dusøren har steget.
Oversettelse av navn
Det er viktig å merke seg at Roronoa ikke er Zoros fornavn, men hans etternavn, siden etternavnet alltid skrives først på japansk. I noen versjoner av mangaen har derfor navnene hans byttet plass, siden etternavnet skrives sist i vesten. Den franske versjonen er et eksempel på det, her heter han Zorro Roronoa. Eiichiro Oda har avslørt at navnet Roronoa er basert på navnet til piraten François L'Olonnais, som levde fra 1630 til 1669. Etternavnet L’Ollonais skrives Roronee (ロロネー) på japansk, som er nesten identisk med uttalen av navnet Roronoa. Da Oda i fanpost-hjørnet ble spurt hvilket dyr Zoro minnet mest om, var svaret en hai. Oda har også avslørt at Zoro representerer fargen grønn og at han lukter stål. Han er 19 år gammel og 178 centimeter høy.
Roronoa Zoro har skiftet navn flere ganger i den norske versjonen, fra Lorenor Zorro til Rorona Zorro. Noen lesere har kritisert oversettelsen av etternavnet for bruken av to R-er, siden dette kunne forveksles med en annen fiktiv fektemester, nemlig Zorro, den hemmelige identiteten til den fiktive adelsmannen Don Diego de La Vega. Til slutt ble det bestemt at navnet konsekvent skal skrives som Roronoa Zoro.
Referanser
Llista de personatges de One Piece
Université de Fribourg
Université de Fribourg/Universität Freiburg er et universitet i Fribourg (Freiburg im Üchtland) i Sveits. Universitetet ble grunnlagt i 1889.
Det ligger på grensen mellom det tyske og franske språkområdet i Sveits. Det er det eneste tospråklige universitetet i Sveits,og tilbyr undervisning på både tysk og fransk. Universitetets juridiske fakultet er det nest største i Sveits; kun Universitetet i Zürich har et større juridisk fakultet. Blant studentene har 50 % tysk som morsmål, 30 % fransk, 10 % italiensk og 10 % av studentene har andre morsmål.
Nervesystem
Nervesystemet hos dyr koordinerer aktiviteten til musklene, overvåker organene, modellerer og prosesserer input fra sansesystemene, og initierer handlinger (se sentralnervesystemet).
Kjemikalier som påvirker nerveaktiviteten er generelt de raskest virkende toksinene, som forårsaker lammelser og/eller død.
Nervesystemet hos virveldyr
Nervesystemet hos virveldyr deles ofte inn i sentralnervesystemet (CNS) og det perifere nervesystemet (PNS).
Det perifere nervesystemet deles inn i det somatiske nervesystem og det autonome nervesystem.
Det autonome nervesystemet deles inn i det sympatiske nervesystem, det parasympatiske nervesystem og det enteriske nervesystem. Det enteriske nervesystem, kontrollerer direkte fordøyelsessystemet, både med sensoriske og motoriske reguleringer.
Eksterne lenker
Układ nerwowy człowieka
Orange (andre betydninger)
Orange kan vise til:
Jabiru Aircraft
Jabiru Aircraft Pty Ltd er en produsent av småfly med hovedkvarter i Bundaberg i delstaten Queensland i Australia. Flytypene som produseres der er mikrofly (Ultralight eller ULM) med fellesbetegnelsen Calypso, en 2 seters treningsfly (J160/ J170) og et fireseters småfly (J400/ J430). Flyene er også tilgjenglige som byggesett. I tillegg til fly produseres motorer spesielt egnet til bruk i småfly og mikrofly.
Edderkoppsilke
Edderkoppsilke er en silkelignende, klebrig tråd som blant annet produseres av edderkopper. Den lages inni edderkoppens kropp, hvor den er flytende, straks den kommer i kontakt med luft herder den til edderkoppsilke. Edderkoppsilke er et av de sterkeste og seigeste stoffene man kjenner til, og består av lange proteinmolekyler. Flere arter edderkopper lager nett blant annet for å fange mat. Edderkoppsilke er lettere enn bomull, men pr. vektenhet er den sterkere enn stål.
Forskere forsøker å kopiere dette materialet som edderkoppene framstiller helt naturlig. De har studert edderkoppsilken som lages av hjulspinnere, en familie av edderkopper. Det har vist seg at edderkoppene kan spinne ulike kvaliteter av edderkoppsilke. Forankringstråden eller linesilken, er den sterkeste av de sju typene disse edderkoppene kan spinne, nettopp denne kvaliteten har vært gjenstand for størst oppmerksomhet fra forskere. Den er sterkere, mer elastisk og mer vannavstøtende enn fibrer fra silkeormer, som er den silken som bruke til produksjon av klær. Produksjon av kunstfibrer, som kevlar, krever høye temperaturer og bruk av organiske løsningsmidler. Edderkoppen lager sin silketråd i vanlig romtemperatur og bruker vann som løsningsmiddel, allikevel er den både sterkere og mer elastisk enn kevlar.
Jabiru Aircraft
Flyene er enmotors, høyvingede og bygget av komposittmateriale. Bruken av komposittmaterialer har resultert i en sterk og lettvektig konstruksjon. Standard understellet er med nesehjul, men noen av modellene finnes også som halehjulsfly. De fleste modellene kan utstyres med flottører og ski. Vingene kan fjernes for lettere transport og lagring.
Edderkoppsilke
Forskere er fascinert av linesilkens styrke og elastisitet, derfor søker vitenskapen å utnytte denne egenskapen på en rekke områder, fra materiale i skuddsikre vester til festekabler for hengebro. Det viser seg vanskelig å framstille linesilke kunstig. Vitenskapen forstår ennå ikke prosessen fullt ut, og har ikke helt løst gåten.
Jabiru Aircraft
Utenom hovedkvarteret finnes det en Jabiru-fabrikk i George (Western Cape) i Sør-Afrika.
Historie
Produsenten av den originale flymotoren som ble brukt i flyet stanset produksjonen i 1991. Av denne grunn startet Jabiru produksjon av sin egen motor og i 1995 var Jabiru 2200 en firesylindret luftavkjølt boksermotor klar for leveranse. Siden den gang har de også produsert en seks og åtte sylinder utgave av motoren, henholdsvis Jabiru 3300 og Jabiru 5100.
I 1995 ble det bestemt at alle fabrikkbygde fly også skulle tilbys som byggesett.
Den mikrolette versjonen av Jabiru's 2 seters fly, Jabiru UL, har oppnådd to verdensrekorder i hurtigflyging, for 3 akse mikrolette fly. Disse ble satt over 50 og 100 km forhåndsdefinerte ruter og sertifisert av FAI (Fédération aéronautique internationale).
Motorer
Jabiru produserer lette luftavkjølte 4-takts boksermotorer som er utviklet spesielt for bruk i småfly. Motorene har innebygget dynamo, eksos-system, vakumpumpe og dobbelt tenningssystem. Propellen kan kobles direkte til drivakslingen uten behov for girboks. Mer enn 5000 motorer har blitt produsert siden 1995.
Per Hohle
Per Hohle (født 5. desember 1918 i Kapp på Østre Toten, død 24. november 1999 i Oslo) var norsk forfatter, fjellklatrer og friluftsmann som skrev en rekke bøker med emne fra natur og friluftsliv, jakt og fjellsport. Hans foreldre var byrettsdommer Olav M. Hohle (1880-1933) og Helene Hohle (1885-1968).
Etter artium studerte han både psykologi, filosofi, geografi og musikkhistorie. Under krigen var han hjemmefrontsmann.
Hohle var bosatt i Maridalen ved Oslo og skrev mye fra Vassfaret og Jotunheimen. Vern om naturen, dyrelivet og fremme av friluftslivet ble hans hjertesaker. Han var gift med Kari (f. 18. september 1920 i Ålesund, d. 16. juli 1997 i Oslo). Hun var forøvrig ofte med ham på de turer han foretok og fungerte som hjemmekonsulent for hans mange bøker. De hadde to barn, Stein Olav og journalist og redaktør Anne Helene Hohle (f. 17. september 1949, d. 23. mars 2004).
EM i ishockey for menn 1929
Format og regler
I den første runden ble 8 lag fordelt på 3 grupper – to grupper med tre lag og en gruppe med to lag. Det beste laget fra hver gruppe avanserte til semifinalen, mens nummer to i hver gruppe skulle spille en mellomrunde om den siste semifinaleplassen. Finalerunden besto av to semifinalekamper, en bronsefinale og en finale.
I 1920 valgte LIHG å ta i bruk de canadiske reglene for alle VM- og OL-kamper. Hvert lag skulle ha i alt 6 spillere på isen: tre løpere (venstre ving, senter og høyre ving), to backer og en målvakt. Siden 1928 hadde spilletiden vært tre perioder à 15 minutters effektiv tid. Ved uavgjort etter ordinær tid skulle kampen forlenges med minimum én obligatorisk overtidsperiode á 10 minutter (altså uten sudden death) og maksimum tre overtidsperioden. Hvis ingen av lagene ledet etter 30 minutters overtid endte kampen uavgjort.
Dommere
LIHG utnevnte følgende dommere til å dømme kampene under ishockey-EM 1929:
Nikolaj Putsjkov
Nikolaj Georgijevitsj Putsjkov (russisk: Николай Георгиевич Пучков; født 30. januar 1930 i Moskva, død 8. august 2005 i St. Petersburg) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
EM i ishockey for menn 1929
Sluttresultater
Turneringens sluttresultater ifølge LIHG:
Nikolaj Putsjkov
Putsjkov ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var målvakt på det sovjetiske laget som vant turneringen foran USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.
Putsjkov ble verdensmester i ishockey to ganger, 1954 i Stockholm og 1956, OL-turnering i Cortina d'Ampezzo var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 90 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey som målvakt.
EM i ishockey for menn 1929
Direktoratets prisutdeling
Fair play-troféet ble utdelt av LIHG til følgende lag:
Ị
Ị og ị (I med prikk under), er den fjortende bokstaven i det pan-nigerianske alfabetet, mellom i og j, og den har lydverdien [ɪ] (se artikkelen om lydskrift for mer).
På vietnamesisk er en prikk under en vokal et tonemerke, og indikerer at vokalen skal uttales med brytende-lav tone.
I Unicode kodes ị som U+1ECA (&#X1ECA;) og U+1ECB (&#X1ECB;).
Gloppen prestegård
Prestegådens eiendom var omfattende, men er siden fradelt til mindre bruk på og rundt Vereide. Selve gårdsdriften til prestegården er paktet bort på langtidskontrakt.
På prestegården lå tidligere Vereide kapell, også det med status som offisielt kulturminne.
Ķ
Ķ og ķ (K med cedille) er den 17. bokstaven i det latviske alfabetet. Cedillen representerer palatalisering av grunnbokstaven ([k]), så bokstaven representerer lyden.
UCI Verdenskalender 2010
UCI Verdenskalenderen 2010 var den andre utgaven av UCI Verdenskalender, en serie med verdens høyeste rangerte sykkelritt. Joaquim Rodríguez vant sammenlagt, mens Team Saxo Bank ble beste lag.
Poengberegning
Poengberegningen er omtrent den samme som i UCI Protour, men poengene er doblet. Det gis poeng for sammenlagtplassering og plassering på enkeltetapper. Lagene og nasjonene rangeres basert på poengene til deres fem beste ryttere. De 10 beste nasjonene pr. 15. august får mulighet til å stille med ni ryttere under VM i landeveissykling 2010 (forutsatt at de har ni ryttere som er rangert). De 17 beste lagene ved sesongslutt er sikret plass i de tre Grand Tours i 2011.
Lag
Lagene rangeres ved å summere poengene for deres fem beste rytterne.
Nasjon
Nasjonsrankingen er basert på nasjonens fem beste ryttere.
Kroken (Tromsø)
Kroken (nordsamisk: Biežavággi) er en bydel i Tromsø. Den ligger på fastlandssiden av Tromsøysundet, ca. 9 kilometer nord for Tromsø sentrum. Mesteparten av bebyggelsen ligger på nordsiden av Krokelva og består av blokker og rekkehus bygget rundt 1970. Senere er også eneboligfeltene Kroken Sør, som ligger sør for Krokelva, og Krokenstranda kommet til i området. Delområdet Kroken, som omfatter strekningen fra Kroken Sør til og med Tønsvik i nord, hadde 4 752 innbyggere i 2015.
Tromsøs alpinsenter ligger i Kroken. Senteret har tre heiser: Bamsetrekket 500 meter, Parallellen 1100 meter og Ekspressen 1600 meter og fire bakker. Den minste bakken er Bamseløypa (500 meter), i tillegg har kommer Turløypa og Slalomløypa som er lengre løyper med ulikt fall og vanskelighetsgrad. Den siste bakken er Utforløypa. Utforløypa blir ikke tråkket og gir gode offpist-muligheter. Anlegget har også en halfpipe og to Big Jumps fra da Arctic Challange gjestet Tromsø.
Fraserburgh
Fraserburgh (skotsk-gælisk: A' Bhruaich; skotsk: Broch eller Faithlie ) er en by (town) i regionen Aberdeenshire i Skottland. Den ligger i det lengste nordøstlige hjørnet av Aberdeenshire, rundt 64 km nord av Aberdeen og 27 km nord for Peterhead. Det er den største havnen for innhøsting av skalldyr og en av de største i Europa med fangst på over 5360 tonn i 2016. Fraserburgh har en beregnet befolkning på 12 570 innbyggere for 2020.
Ĩ
Ĩ og ĩ (I med tilde) er den 10. bokstaven i alfabetet som brukes for å skrive guaraní, og den representerer her at i-en har nasal uttale. Ĩ er den 9. bokstaven i kikuyu sitt alfabet, og representerer her lyden /e/ (e-en representerer lyden /ɛ/).
Kroken (Tromsø)
Kroken har to barneskoler. Dette er Skjelnan skole og Krokelvdalen skole. Kroken har også en ungdomsskole, Kroken ungdomsskole. Kroken har også kirke og den ligger like sør for Krokelva. Ishavsbyen Fotballklubb har tilhold i Kroken.
Fraserburgh
1500- og 1600-tallet: Opprinnelse
Navnet på byen betyr bokstavelig talt «Frasers burgh», etter adelsfamilien Frasers av Philorth som kjøpte landene til Philorth i 1504 og deretter gjennomførte dem store forbedringer ved investeringer i løpet av det neste århundret.
Ĩ
Ĩ brukes også på andre språk, men anses da ikke for å være en egen bokstav, men en annen utgave av bokstaven i. Dette gjelder for eksempel på portugisisk, der den indikerer en nasal i, eller vietnamesisk, der tilde markerer stigende-brytende tone.
I Unicode kodes ĩ som U+0128 (Ĩ) og U+0129 (ĩ).
Fraserburgh
1500- og 1600-tallet: Opprinnelse
I 1570 hadde Fraser-familien bygget Fraserburgh Castle ved Kinnaird Head, og i løpet av et år ble det bygget en kirke for området. Alexander Fraser bygde en havn i byen i 1579, fikk et charter som etablerte den som en baroniburgh i 1588 og sikret retten til å endre navnet fra Faithlie til Fraserburgh i 1592.
En bevilgning fra parlamentet i Skottland i 1595 tillot Alexander Fraser å bygge den første høyskolebygningen, og i 1597 anbefalte generalforsamlingen til Den skotske kirke pastor Charles Ferme, daværende minister ved Old Parish, til å være dens første og eneste rektor.
I 1601 ble Fraserburgh en kongelig burgh. Høgskolen stengte imidlertid bare et tiår eller så etter at pastor Charles Ferme ble arrestert på ordre fra kong Jakob VI for å ha deltatt i generalforsamlingen i Aberdeen i 1605, og ble brukt igjen bare en kort periode i 1647 da King's College i Universitet i Aberdeen midlertidig flyttet på grunn av et utbrudd av pest. En plakett til minne om universitetets eksistens kan sees på Fraserburgh Heritage Centre.
1700- og 1800-tallet: videre vekst og utvikling
I løpet av 1700- og 1800-tallet vokste befolkningen i Fraserburgh med topper på grunn av sesongbasert sysselsetting. Fra en befolkning på anslagsvis 1682 i 1755, ble det registrert en befolkning på rundt 2000 i 1780, hvorav 1000 bodde i selve byen. Det var ytterligere 200 mennesker i landsbyen Broadsea.
I 1787 ble Fraserburgh Castle omgjort til Kinnaird Head Lighthouse, Skottlands første fastlandsfyrtårn og det første i Skottland som ble tent av Commissioners of Northern Lights.
På 1790-tallet beskriver pastor Alexander Simpson fra Fraserburgh Old Parish Church havnen som liten, men god, og fortalte at den hadde kapasitet til å ta fartøyer med «200 tonns byrde». Pastoren bemerker at skipsbygging hadde blitt en hovedindustri i byen, spesielt etter 1784, og at lokalbefolkningen ga donasjoner og søkte statlig bistand for å få havnen utvidet.
I 1803 ble den opprinnelige kirkebygningen fra 1571 erstattet og utvidet, til en formgivning av Alexander Morrice, for å ha plass til 1000 mennesker. Auld Kirk skulle være den stående autoriteten i byen fram til 1840-årene. Denne perioden så også utvidelsen av havnen, med en nordlig brygge på 300 meter som ble bygget mellom 1807–1812, og i 1818 ble en sørlig brygge bygget etter en parlamentslov.
Fraserburghs befolkning blomstret tidlig på 1800-tallet, fra 2271 personer i 1811 til 2954 innen 1831. Dette ble først og fremst forårsaket av veksten i sildefisket, som intensiverte i 1815. Sildesesongen førte også med seg ytterligere 1200 personer som arbeidet i sognet. Samtidige beretninger nevner økningen i generell rikdom som følge av denne økte handelen som ansporer til en endring i klær og i kosthold, samt en betydelig andel nye hus som ble bygget i byen.
Pressostat
Pressostat er en elektrisk kontakt, som er styrt av lufttrykk. Disse kan sitte i blant annet vaskemaskiner. En pressostat er utstyrt med en form for membran, som kan bli påvirket av lufttrykk. Når det kommer luft i pressostaten, presser lufttrykket opp membranen, som bryter kretsløpet, som igjen kan starte ett annet.
I en vaskemaskin (som har pressostat) kan pressostaten gjerne ha flere funksjoner. Det kan forklares slik: Når det ikke er trykk i pressostaten, kan pressostaten ha den funksjonen att den fyller vann i maskinen. Når trykket i pressostaten blir nok til å presse membranen opp, slik at den bryter kretsløpet, stopper maskinen å fylle vann. Samtidig som vanninntaket stopper, begynner kanskje varmeelementene i maskinen å varme.
Fraserburgh
1700- og 1800-tallet: videre vekst og utvikling
Fraserburgh Town House, som ble designet av Thomas Mackenzie fra Matthews og MacKenzie, sto ferdig i 1855.
Sport og rekreasjon
Fraserburgh har en rekke sportsfasiliteter, inkludert et svømmebasseng, bowlinghall, tennisbaner, kampsportdojo, skatepark og fotballbaner. Både golf og cricket spilles i byen.
Pressostat
Pressostater gir beskjed om trykket er ved set-verdi(etter ønsket trykkverdi), for høyt eller for lavt, høyt nok eller for lavt.
Fraserburgh
Fotball
Fraserburgh FC er den lokale fotballklubben som spiller i ligaen Highland Football League, som de er de nåværende mesterne av, etter å ha sikret seg sin 4. tittel i april 2022. Fraserburgh United F.C. er en juniorfotballklubb som spiller i Scottish Junior Football North First Division.
Vennskapsbyer
Fraserburgh har følgende vennskapsbyer:
Pressostat
Virkningsmåte
Trykket blir ført inn på belgen, og belgen vil bevege seg i forhold til hvor mye trykk som gir den press. Belgen vil da dra med seg, for eksempel ned, og dra med seg kontakten tilkoblet reléet som vil dra igjen eller åpne(avhenging om det er no eller nc kontakter) brytere på reléet som vil bryte eller lukke kretsen som girbeskjed om det er for høyt eller for lavt trykk. For å justere trykkets set-verdi er det fjæren som må stammes eller slakkes.
Pennisetia
Pennisetia spp. er en slekt av sommerfugler som hører til familien glassvinger (Sesiidae).
Mathilde Wesendonck
Agnes Mathilde Wesendonck (1828–1902) var en tysk forfatter og lyriker.
Bortsett fra fem dikt tonesatt av Richard Wagner under navnet Wesendonck-Lieder er Mathilde Wesendoncks litterære verk stort sett glemt og hun huskes i dag mest som Wagners nære venn og muse.
Liv og virke
Agnes Luckemeyer var datter av Johanna Stein og kongelig kommerzienrat Karl Luckemeyer. Hun ble født ved Wuppertal og vokste opp i Düsseldorf der hun gikk på en skole for døtre av bedrestilte. Hun var språkinteressert, snakket fransk, engelsk og italiensk, og var i stand til å lese klassikere fra antikkens Hellas.
I 1848 giftet Agnes seg med den velstående silkehandleren Otto Wesendonck (1815–1896). Hun tok fornavnet Mathilde etter hans første hustru som døde i ung alder.
De bodde først i Düsseldorf, etterfulgt av et lengre opphold i New York i 1850, før de i 1851 slo seg ned i Zürich. I 1872 flyttet de til Dresden og i 1882 til Berlin. De fikk fire barn, hvorav bare sønnen Karl overlevde foreldrene.
Wesendonck skrev eventyr, «naturmyter», dramaer, dikt og romaner, deriblant Edith oder die Schlacht bei Hastings (1872), Odysseus (1878) og Märchenspiele (1900). Hun oversatte også noen verk av Dante og Leopardi som forble upublisert.
Mathilde Wesendonck døde i Altmünster am Traunsee i 1902 og er gravlagt på Alter Friedhof i Bonn.
Forholdet til Richard Wagner
Richard Wagner, som levde i eksil i Sveits etter å ha deltatt i den tyske revolusjonen i 1848/49, ble kjent med Wesendoncks i 1852. Otto Wesendonck var en stor beundrer av Wagners musikk og støttet ham finansielt slik at det ble mulig for ham å bo og arbeide i Zürich.
Wagner og kona Minna bodde i et enkelt bindingsverkshus i parken ved Villa Wesendonck. Det utviklet seg et dypt Seelenfreundschaft mellom Wagner og Mathilde, hun forsto hans kunst, åpenbart til forskjell fra Minna. Wagner var fullstendig oppslukt av Mathilde og betrodde en venn at «hun var og ble min første og eneste kjærlighet». Livet gjennom fastholdt Mathilde Wesendonck at forholdet deres var av rent platonsk karakter.
Wagner satte musikk til fem av Mathildes dikt, i dag kjent som Wesendonck-Lieder. To av disse stykkene regnet Wagner som en musikalsk forstudie til operaen Tristan und Isolde. På denne tida var han i gang med Nibelungenringen, men la dette arbeidet på is til fordel for Tristan und Isolde. Teksten baserte han på middelaldermyten om et trekantforhold mellom ridderen Tristan og den gifte Isolde. Operaen er Wagners musikalske minnesmerke over Mathilde; hun var hans «Isolde».
Forspillet til Die Walküre er utstyrt med initialene G.S.M. – «Gesegnet sei Mathilde».
Sommeren 1858 snappet Minna Wagner opp et brev fra Wagner til Mathilde og provoserte fram en skandale som førte til skilsmisse. Wagner reiste til Venezia og fortsatte arbeidet med Tristan und Isolde der.