cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erik Heinrichs
Militær karriere
Under vinterkrigen ble han utnevnt til sjef for det 3. armékorps, og den 19. februar 1940 ble han utnevnt til øverstkommanderende for hæren på Det karelske nes, en post han holdt til slutten av vinterkrigen. I mars ble han utnevnt til sjef for landstyrkene i S:t Michel, og i juni ble han utnevnt til den finske hærens generalstabssjef.
Ved begynnelsen av fortsettelseskrigen var Heinrichs øverstkommanderende for Karelska armén. I januar 1942 utnevnte Mannerheim han igjen som sjef for generalstaben, en post han holdt til slutten av fortsettelseskrigen. I oktober 1944 ble han utnevnt til øverstkommanderende for generalstaben. Foruten marskalk Mannerheim er Heinrichs den eneste som mottok Mannerheimkorset av 1. klasse, som ble tildelt ham den 31. desember 1944.
Den 12. januar 1945 trakk Mannerheim seg som Finlands forsvarssjef, og Heinrichs ble dermed øverstkommanderende. Hans oppgaver var å sørge for at betingelsene i fredsavtalen med Sovjetunionen ble overholdt, å avslutte Lapplandskrigen, demobilisere hæren og rydde landminer. Sommeren 1945 trakk Heinrichs seg som øverstkommanderende som følge av en skandale angående noen våpenkasser, og gikk av med pensjon.
Senere liv
Henrichs kom tilbake i offentlig tjeneste i vinteren 1948, da han skrev flere memorandum for president Juho Kusti Paasikivi om den militære avtalen mellom Finland og Sovjetunionen. Heinrichs ble utnevnt som en av de militære ekspertene som var en del av delegasjonen som reiste til Moskva den 30. mars 1948 for å undertegne en felles vennskaps-, samarbeids- og assistansepakt. Heinrichs ekspertise ble anerkjent, og president Paasikivi søkte råd hos ham ved flere anledninger i årene 1948-51. Han ble nominert til posten som hærens øverstkommanderende etter general Aarne Sihvo.
I stedet tok han posten som sosial- og personalsjef for Finlands bank. Han gikk av i februar 1952 og viet sitt liv til å skrive. Han var en av forfatterne bak Mannerheims memoarer, hvor han hjalp med seksjonene om borgerkrigen, 1930-tallet og fortsettelseskrigen. Heinrichs skrev videre om Mannerheim i sitt todelte verk Mannerheimgestalten på slutten av 1950-tallet. Heinrichs hadde allerede utgitt verkene Kring Östersjön (1918) og Hotel St. Petersburg (1919) som ung, og returnerte til litteraturen umiddelbart etter krigen med boken Kleber i Egypten (1946) som omhandlet Napoleons felttog i Egypt mellom 1798 og 1801. I boken Vid Atlantkusten i de hundra dagarnas spår (1957) skrev han om Napoleonskrigens siste dager. Hans verker ble anerkjent, og han fikk et æresdoktorgrad ved Helsingfors universitets fakultet for kunst og vitenskap i mai 1957.
Lugoj
Lugoj (ungarsk: Lugos, tysk: Lugosch) er en by i Timiș fylke i Transilvania i Romania. Den ligger på begge sidene av elven Timiș, som før i tiden delte byen inn i et tysk kvarter på vestbredden og et rumensk på østbredden.
Tidligere var Lugoj sterkt befestet og en viktig by i regionen.
Indre (elv)
Indre er en elv sentralt i Frankrike, og en av sideelvene til Loire fra venstre.
Elven har sitt utspring i departementet Cher nær Préveranges. Den renner gjennom departementene Cher, Indre og Indre-et-Loire, og gjennom byene La Châtre, Châteauroux og Loches.
Indre munner ut i Loire nær atomkraftverket i Chinon, nord for Avoine.
Standardavvik
Standardavviket er et mål for spredningen av verdiene i et datasett eller av verdien av en stokastisk variabel. Standardavviket gir verdienes gjennomsnittlige avstand fra gjennomsnittet. Den er definert som kvadratroten av variansen.
En av grunnene til at standardavviket er en viktig parameter, er Tsjebysjevs ulikhet som sier at de fleste verdiene i et datasett av tilfeldige variabler vil ligge i nærheten av gjennomsnittet, hvor «i nærheten» er definert ved hjelp av standardavviket. Standardavviket ligger på det punktet hvor kurven i normalfordelingen endrer retning. Før man bruker standardavvik bør man bruke et histogram eller en frekvenstabell for å undersøke om datasettet er normalfordelt da mange statistiske metoder ikke kan stoles på dersom datasettet har skjevhet eller ekstremverdier.
Standardavviket ble introdusert av Francis Galton mot slutten av 1860-tallet.
Definisjon
Med en gitt en populasjon x1, ..., xN av reelle tall, er gjennomsnittet gitt ved
Hanna Damasio
Hanna Damasio (født 24. september 1942 i Lisboa i Portugal) er en portugisisk professor i nevrologi ved University of Southern California.
Damasio er også professor ved Salk Institute i La Jolla i California. Fram til 2005 var hun ansatt som Distinguished Professor of Neurology ved University of Iowa College of Medicine. Ved hjelp av skanning med computertomografi (CT) og magnetresonanstomografi (MR) utviklet Damasio metoder for å undersøke den menneskelige hjernens struktur og studere funksjoner som språk, hukommelse og følelser. Disse arbeidene resulterte i flere vitenskapelige artikler som dukket opp i forskjellige ledende tidsskrifter.
Standardavvik
Definisjon
Standardavviket til en stokastisk variabel X er definert som
Hanna Damasio
Damasio er utdannet lege fra Universitetet i Lisboa i 1969, der hun også studerte nevrologi. Hun begynte deretter sine studier i kognitiv nevrovitenskap ved Afasi Research Center i Boston. Hun er medlem av American Academy of Arts and Sciences. I 2004 ble hun tildelt Signoret-prisen i kognitiv nevrovitenskap for banebrytende arbeid innen sosiale kognisjon. I 2005 ble Damasio tildelt den spanske utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi.
I 2010 var Damasio en med-mottaker av Cozzarelli-prisen fra National Academy of Sciences, for den beste artikkelen i atferdsmessig nevrovitenskap som ble publisert i Proceedings of the National Academy of Sciences i 2009. Damasio innehar æresdoktorgrader fra universitetene i Lisboa og Aachen. Hun er gift med Antonio Damasio, som også er en internasjonalt anerkjent nevrolog og ekspert på forholdet mellom menneskets følelser og kognisjon. På fritiden er Damasio en hobby-skulptør.
Standardavvik
Definisjon
Hvis man har stikkprøver x1,...,xn fra en større populasjon, defineres det empiriske standardavviket som
Relativt standardavvik
Ved å dividere standardavviket med gjennomsnittsverdien får en relativt standardavvik. Dette oppgis som regel i prosent.
Måleenhet
Standardavvik har som regel samme benevning som måleenheten til verdiene i datasettet. Et unntak er for verdier som har prosent som benevning. Siden en differanse mellom to prosentmålinger har enhet prosentpoeng, vil standardavviket til slike datasett ha enhet prosentpoeng. Det gjøres likevel ofte feil med dette, og prosent brukes som benevning også for standardavviket, noe som gjør det uklart om det er snakk om et vanlig standardavvik eller et relativt standardavvik.
Kunstløp under Vinter-OL 1928
Menn
Dato: 17. februar
Kvinner
Dato: 16. februar
Parløp
Dato: 19. februar
Nasjoner som deltok
Tolv kunstløpere (sju menn og fem damer) deltok i både single og parløp.
Totalt deltok 51 kunstløpere, 23 menn og 28 damer, fra tolv nasjoner:
Ekebergstien (Oslo)
Ekebergstien (3-3, 2-4) er en vei i øvre del av Ekebergskrenten i bydel Nordstrand i Oslo. Veien starter i Valhallveien og har trappeforbindelse med Brannfjellveien. Sammen med Aspestien danner den en sammenhengende gangvei fra Valhallveien til Røhrts vei. Veien fikk sitt navn i 1957 etter Ekeberg gård.
Mellom Ekebergstien og Valhallveien ligger husmannsplassen Utsikten som lå under Ekeberg gård. Dette var den første eiendommen som ble solgt av Ekeberg hovedgård etter kongelig godkjenning, da Ekeberg var stamhus. På nabotomten kom Villa Borg. Eiendommen ble privat eiet fra ca. 1900.
Loiret (elv)
Loiret er en 12 km lang elv i Frankrike, og en av sideelvene til Loire fra venstre. Den får vann fra infiltrasjon fra Loire.
Elven ligger i departementet Loiret, som har fått navnet sitt fra elven.
Jeroen Nikkel
Jeroen Nikkel (født 14. desember 1980 i Maarssen) er en nederlandsk tidligere skihopper. Han ble sist av 69 deltakere i normalbakken i VM i Ramsau i 1999. Nikkel har gjort det lengste skihoppet i Nederland, med 29 meter i Bergschenhoek i 1999.
Nikkel var rundt 2000 en del av et håpefullt nederlandsk hopplandslag, som ble ledet av den tyske treneren Horst Tielmann. Etter at det ble innført kvalifisering til verdenscuprenn, var Jeroen Nikkel i 2001 den første nederlender som kvalifiserte seg til nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen. Han ble nummer 46 i rennet og nummer 65 sammenlagt i hoppuka. Knappe tre uker senere, 20. januar 2001, ble han nummer 45 av 58 deltakere i et verdenscuprenn i Park City.
Sesongene 2001/02 og 2002/03 deltok han i kontinentalcupen, uten å oppnå gode plasseringer. Han la opp som skihopper i 2003.
Gråseiler
Gråseiler (Apus pallidus) er en fugl i seilerfamilien.
Gråseileren er svært lik tårnseileren, men har en anelse bredere og buttere vinger. Hals og hode er også bredere, noe som gir den et kraftigere inntrykk enn tårnseileren. Den har større og tydeligere hvit flekk under haken, og en mørk flekk rundt øyet. En lysere, bruntonet farge synes best mot en mørk bakgrunn
Seilerne kan minne om en låvesvale eller taksvale, men er overhodet ikke beslektet med disse svalene, da seilerne er i ordenen Apodiformes. Gruppenes utseendemessige likhet skyldes konvergent evolusjon, og reflekterer likhetene i fuglenes levevis.
Gråseilere hekker på klipper og bygninger i middelhavsområdet, på Kanariøyene og Madeira, de legger to egg. Gråseileren er en trekkfugl, og overvintrer hovedsakelig i det sørlige Afrika og i det sørøstlige Asia.
Christian Paus Stockmann
Christian Paus Stockmann (født 1780, død 1842) var en av Skiens rikeste kjøpmenn og eier av den store Stockmanngården på hjørnet av Telemarksgaten og Prinsens gate, der Henrik Ibsen ble født i 1828. Henrik Ibsen skal ha blitt født i hjørnerommet i andre etasje, med vinduene vendt mot datidens torg og kirke.
Christian Stockmanns far døde da han fremdeles var i ungdomsårene. Ved folketellingen i 1801 er hans mor, Dortea Christiandatter, oppført som «Enke efter første Egteskab», «Lever af sin Handel», 61 år gammel, og boende på adressen; ”Tellemark Gade No. 136, Scheen”, sammen med ugift sønn «Christian Stokmann», 21 år, og datter, «Fridericha Fransischa Stokmann», 26 år.
Christian Stockmann ble senere gift med Rachel Nilsen. Deres datter Margrethe Cathrine (født 19. november 1806) ble den 8. oktober 1838 gift med Hans Severin Arentz (1806–1875), som var adjunkt ved Skiens lærde Skole, borgermester i Skien og senere stortingsrepresentant.
Teochew
Teochew (tradisjonell kinesisk: 潮州話, forenklet kinesisk: 潮州话, IPA: tiε5 tsiu1 uε7, pinyin: Cháozhōuhuà) er et minnan språk som er hjemmehørende i den kinesiske provinsen Guangdong østligste områder, og som er nærmest beslektet hokkien og taiwansk. Det tales av han-kinesere, og ved folketellingen i 1984 var det over 25 som talte det bare i Folkerepublikken Kina. Det er også utbredt utenfor, slik at man kan regne med minst 47 millioner teochewtalende i inn- og utland.
Språket har klart forskjellig grammatikk enn kantonesisk og mandarin, og er i det hele tatt uforståelig for dem som taler disse språk.
Teochew har de mest konservative idiomer innen det kinesiske språkområde, ved det at det har beholdt uttalestrukturer og oppbygning som har mer til felles med klassisk kinesisk enn med det moderne allmenkinesiske språk. Disse mer enn tusen år gamle trekkene gjør språket til et særlig interessant forskningsprosjekt blant sinologer.
Teochew står sterkt blant mange utenlandskinesere. Det er nesten én million som har teochew som morsmål i Malaysia. I Hongkong er det nest størst. De mange utvandringsbølger fra språkets hjemstavnsområder gjør at det står sterkt også i kinesiske miljøer for eksempel Taiwan, Singapore, Thailand, Indonesia (Java/Bali), Vietnam, Kambodsja, Brunei, Australia, New Zealand og USA.
Alpeseiler
Alpeseiler (Apus melba) er en fugl.
Utseende
Alpeseileren er en veldig stor seiler som kan tas for å være en falk. Den har en vingespenn på fra 51 til 58 centimeter og  en lengde på fra 20 til 23 centimeter. Kjønnene er like. Den er svart eller matt svartbrun og har hvitt bryst og  noe hvitt under haken, noe som kan være vanskelig å se når den raskt seiler  rundt og  fanger insekter.
Føttene er små og brukes bare til å klamre seg fast til loddrette overflater. Alpeseileren lander aldri på bakken frivillig.
Boletaceae
Boletaceae er en soppfamilie i ordenen Boletales. Den omtales på norsk noen ganger som rørsoppfamilien. Wu et al. (2014) hevdet at familien besto av sju store klader med i alt 59 slektslinjer, hvorav 22 var nye. Seks av de sju kladene er siden identifisert som underfamilier. Siden er det imidlertid også oppdaget flere nye slekter. Akkurat hvor mange arter som finnes er fortsatt uklart, men det er trolig flere enn 1 000.
Artene er ikke giftige for voksne mennesker og mange arter er ypperlig egnet som matsopp og regnes som delikatesser, men mange regnes også som uspiselige, fordi smaken kan svære svært bitter og ikke tiltaler oss mennesker.
Taksonomi
Wu et al. (2014) avdekket sju store klader, hvorav fire nye (Austroboletoideae, Chalciporoideae, Leccinoideae, og Zangioideae). Disse og to til (Boletoideae og Xerocomoideae) er inkludert i oversikten av delgruppene. Den sjuende er mer komplisert og uavklart, men kalles gjerne Porcini og inngår typisk som et sensu stricto tribus i slekten Boletus, som også er den mest tallrike. Porcini gjør imidlertid Boletus til ei polyfyletisk gruppe, så man må påregne endringer.
Auvergne (provins)
Auvergne (oksitansk: Auvèrnhe/Auvèrnha) var en historisk provins i midten av sørlige Frankrike. Området var opprinnelige et føydalt len til grevene av Auvergne. Det er nå det geografiske og kulturelle området som tilsvarer den tidligere provinsen. Den tradisjonelle hovedstaden for provinsen Auvergne var Riom.
Boletaceae
Inndeling
Den alfabetiske inndelingen av slektene i rørsoppfamilien omhandler 70 slekter og trolig over 1 025 arter. Inndelingen bygger i hovedsak på Wu et al. (2014).
Auvergne (provins)
I dag er hele provinsen Auvergne administrert innenfor den administrative regionen Auvergne, en region som også omfatter provinser og områder som historisk sett ikke tilhørte Auvergne. Hovedstaden for regionen Auvergne er Clermont-Ferrand.
Boletaceae
Slekter i Norge
Ifølge Artsdatabanken finnes det 53 påviste arter i familien fordelt på slektene i listen under:
Auvergne (provins)
Geografi
Auvergne er et sparsommelig befolket område som ligger på et vulkansk platå og store daler. Det ligger i hjertet av fjellregionen Sentralmassivet som er et ulendt og kupert platå av forhistorisk granitt og herdet lava. Området som har stor naturskjønnhet og dramatisk landskap ligger midtveis mellom Paris og Middelhavet.
Historie
Auvergne var en provins i Frankrike som har fått sitt navn fra Arverni, arvernere, en gallisk stamme som tidligere var bosatt i området. I år 475 e.Kr. ble området tatt av vestgotere imot ønskene til de som da var bosatt der, i henhold til Sidonius Apollinaris. I år 507 e.Kr. ble det erobret av frankerne, igjen med en del motstand i henhold til nedtegnelser fra Gregorius av Tours.
I løpet av middelalderen ble Auvergne delt i fire føydale len: fylket Auvergne (dannet rundt 980); bispedømme Clermont (dannet rundt 980 som en form for motmakt); dauphinate Auvergne (dannet rundt 1155 etter et kupp, men ikke formelt opprettet før 1302); og hertugdømmet Auvergne (dannet fra den kongelige besittelsen Auvergne i 1360).
Under hundreårskrigen var det flere hærtokt og opprør i regionen.
Ballplassveien (Oslo)
Ballplassveien (1-3, 2-36) er en vei i Oslo på Ekeberg i bydel Nordstrand. Veien starter i Stamhusveien og går til Brannfjellveien. Veien fikk sitt navn i 1926.
Auvergne (provins)
Historie
I år 1790 ble den historiske ble den historiske provinsen delt i dagens departementene Puy-de-Dôme, Cantal, Haute-Loire, og Allier, skjønt Haute-Loire og Allier omfatter også en del landområder fra de historiske provinsene Bourbonnais, Lyonnais, og Languedoc.
Økonomi
Regionen er berømt for sin charcuterie, pølse laget av kokt kjøtt, og som er feiret i festivalen «La Mangona» i mange landsbyer i Auvergne. Også for sin ost, som Saint Nectaire, Bleu d'Auvergne, Murol, og Fourme d'Ambert, og for sitt mineralvann, Volvic og andre. Gummihjulfabrikanten Michelin har produksjon her. Auvergne har også flere vannkraftprosjekter, hovedsakelig lokalisert ved elvene Dordogne, Cère, og Truyère.
Taiwansk
Taiwansk er en variant av minnan-språket som tales av ca. 70 prosent av befolkningen på Taiwan. Det er en versjon av hokkien som har tatt opp i seg mange elementer fra andre min- språk. Sammen med mandarin, er taiwansk et av de to store språkene på øya. Det er ca. 15 millioner taiwansktalende. Noen standardtaiwansk finnes egentlig ikke, men man fornemmer dialekten som fremhersker i Tainan som den mest normative.
Auvergne (provins)
Kultur
Auvergnat, en dialekt under oksitansk, ble historisk talt i Auvergne, og har til dels fortsatt en del innflytelse lokalt.
Visesangeren Georges Brassens (1921 – 1981) skrev Chanson pour l'Auvergnat.
Mabliss
Mabliss er klinkekuler laget på Egersund Fayancefabrik, Egersund. Disse ble produsert fra 1891 til 1926, i ulike størrelser.
Historie
Spillet med klinkekuler er internasjonalt, og har historie langt tilbake. Til Egersund kom spillet med engelskmennene som var ansatt av Johan Feyer for å lære opp egersunderne i potteproduksjon. Navnet kommer av det engelske ordet marbles, fordi de mest ettertraktede kulene ikke var av glass, men av marmor. Mabliss er så blitt den egersundske varianten av marbles. Spillet er fremdeles levende den dag i dag, og mange har mablisskuler som samleobjekt.
Landschaftsverband Westfalen-Lippe
Landschaftsverband Westfalen-Lippe (LWL) er et landskapsforbund i Nordrhein-Westfalen, som ble opprettet i 1953. Det er også en korporasjon innenfor offentlig rett uten overhøyhet (Gebietshoheit) over dens landkretser og kretsfrie byer. Forvaltningssetet er i Münster.
Luis Molinari (DJ)
Luis Molinari (født 19. oktober 1977 i Oslo) er en norsk-italiensk club-DJ.
Landschaftsverband Westfalen-Lippe
Innenfor rammene av kommunalt selvstyre fungerer LWL som et høyere kommuneforbund med regionale oppgaver.
Luis Molinari (DJ)
Molinaris første profesjonelle engasjement var som radio-DJ på Radio Oslo i 1993. Som club-DJ hadde han sitt gjennombrudd i 1999. Han har utgitt tre CD-er, My Record Bag 1 og deretter nummer 2 og 3 i samme serie. Han har også jobbet for radiostasjonen The Voice i Oslo.
Landschaftsverband Westfalen-Lippe
Geografisk omfatter LWL den nordlige delen av den tidligere prøyssiske provinsen Westfalen.
Langvann kraftverk
Langvann kraftverk er et  vannkraftverk i Sundsfjorden i Gildeskål kommune i Nordland.
Kraftverket utnytter fallet på 64 meter fra reguleringsmagasinene Fellvatnet til Langvatnet. Fellvatnet reguleres mellom 393 og 333 moh.
Det er installert 1 francisturbin på 5 MW og midlere årsproduksjon er på 21 GWh. Samlet nedslagsfelt er på 93 km². Kraftverket eies av Norsk Hydro og Salten kraftsamband og startet produksjonen i 1979.
Verket er bygget i fjell i enden av en eksisterende tappetunnel og vannet benyttes senere i Sundsfjord kraftverk.
Tårnseiler
Tårnseiler (eller tårnsegler) (Apus apus) er en art i seilerfamilien og regnes som en langdistansetrekkfugl. Den har svært korte lemmer, og det vitenskapelige navnet, som er beslektet med gresk, betyr faktisk «uten bein».
Før i tiden ble den kalt «Djevelens fugl».
Noen har hevdet at arten kan holde seg på vingene i opptil tre år, uten å lande, men dette har aldri blitt dokumentert. Det er derimot nå bevist at den kan holde seg på vingene i opp mot ti måneder i strekk. Ifølge noen kilder kan det dreie seg til og med fra to til tre år. Tårnseileren spiser, sover og parer seg på vingene, og lander kun for egglegging eller kortere hvile. Nominatformen hekker blant annet i Norge, hovedsakelig på Sørvest- og Nordvestlandet, Sørlandet, Østlandet og i Trøndelag.
Beskrivelse
Tårnseileren blir rundt 16–18 cm lang og veier typisk 31–52 g. Vingespennet utgjør cirka på 40–50 cm. Arten ble tidligere kalt tårnsvale, men siden den ikke er i slekt med svalene fikk den nytt navn. I motsetning til svalene er tårnseileren mørk i buken. Den brunsvarte fargen brer seg over hele fuglens fjærdrakt, bortsett fra på strupen, der den har en lys flekk, og undersiden av vingene og stjerten, som er lysere. Stjerten som sådan er kløftet.
Inndeling og utbredelse
Tårnseiler eksisterer i kraft av to underarter.
Fugler i Sørvest-Asia har av og til blitt klassifisert som en egen underart (A. a. marwitzi), men en slik inndeling savner generell aksept. Den israelske populasjonen er en intermediatform mellom nominatformen og A. a. pekinensis.
Atferd
Tårnseileren lever av små flygende insekter og edderkopper, såkalt luftplankton. I hekketiden samler de opp insektene i små baller på ca. 1 gram som de mater ungene med. Disse ballene som oppbevares i strupen kan enkeltvis inneholde mer enn 1000 insekter og edderkopper.
Det er kun i hekketiden tårnseilerne jevnlig lander for å hvile, ruge eller mate ungene. Ellers er de normalt på vingene. De kan sove mens de flyr, ofte i høyder på opp til 3 000 moh. A. a. pekinensis i Himalaya oppholder seg typisk i høyder på 1 500–3 300 moh og de jakter føde helt opp mot 4 000 moh. I Ladakh er underarten observert helt opp til 5 700 moh, under trekk.
Tårnseilere kan hekke enkeltvis eller i kolonier. Reirplassen legger den til hulrom i bygninger, under takpanner, i fuglekasser og hakkespetthull som passer, samt i klippevegger. Reiret lages med gresstrå, blader, riskvister, ull, knoppskall, frø, tråder, hår, fjær, tekstil- og papirfiber og lignende. Reiret danner en rotete, flat skål med en fordypning midt på, og bindes sammen med klissete spytt, som raskt herder til en armering. Reiret festes til murer, tårn, gamle bygninger, klipper eller hull i trær. Et reir gjenbrukes vanligvis i mange hekkeperioder etter hverandre, de bygges ut og forsterkes med mer materiale og spytt. Gjennomsnittlig diameter for et slikt reir kan øke fra 9 til 15 cm. Ofte består reiret av andre fuglers gamle reir, eksisterende reir fra f.eks. stær, gråspurv eller svartrødstjert overtas ibland med vold og bygges om, iblant også når reiret allerede inneholder egg eller unger. Tårnseilerne kan altså iblant hekke i fuglekasser og er lite sky. Fuglekassene bør være omtrent 30×20 cm og 15 cm høye. 2-3 hvite egg ruges i tre uker før ungene klekker. Ungenes reirtid er på 5 til 8 uker, avhengig av værforhold og tilgjengelige byttedyr eller luftplankton. Ungene kan ligge i reiret i flere dager uten å få mat. Vektreduksjonen kan være enorm, noen ganger på nærmere 60%, noe som er en fysiologisk tilpasning til varierende næringstilgang. Ungen er forlatt av foreldrene etter at de forlater reiret.
Maynor René Suazo
Maynor René Suazo (født 10. august 1979) er en honduransk fotballspiller, som for tiden spiller for tyrkiske Antalyaspor. Suazo var våren 2006 på lån i Brann fra den østerrikske klubben Red Bull Salzburg, men oppholdet var mislykket i det Suazo bare fikk en kamp som innbytter for Brann. Suazo er midtbanespiller og har 27 A-landskamper for Honduras.
Suazo har spilt fem og en halv sesong i Salzburg og ble i 2004 kåret til årets spiller i den østerrikske eliteserien. Av den østerrikske landslagssjefen Josef Hickersberger blir Suazo beskrevet som en av ligaens absolutt beste midtbanespillere. Suazo ble sendt tilbake til Red Bull Salzburg i begynnelsen av juni 2006. Branns trener Mons Ivar Mjelde oppga spillerens anledning til å spille seg inn i Salzburg-laget som grunn til at spilleren ble løst fra kontrakten noen uker før tiden.
Gudmund Marhaug
Gudmund Olav Marhaug (født 30. august 1945) er utdannet barnelege og professor i medisin ved NTNU. Han er fagdirektør ved St. Olavs hospital HF, og har tidligere vært klinikksjef ved Barne og Ungdomsklinikken ved samme sykehus. Han var konstituert adm.direktør fra 18. mai til 15. oktober 2009, mellom Gunnar Bovim og Nils Kvernmo.
Folk for Jagland
Folk for Jagland ble opprettet og økonomisk støttet av LO under valgkampen i 1997. Kampanjen som skulle støtte Thorbjørn Jagland som videre statsminister var sammensatt av kjendiser i forskjellige samfunnsgrupper. Lederen var Trond Erik Henriksen, han var tidligere rusmiddelavhengig og kjent fra filmen Store gutter gråter ikke. Kampanjen ble kritisert fordi LO støttet den med flere millioner kroner.
Lommekroken
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var Lommekroken en smygal, eller et Hobbithull, i Hobbitun. Dette hobbithullet var hjemmet til hobbiten Bilbo Lommelun.
Bilbo hadde arvet hjemmet etter sine foreldre, Bungo og Belladonna Lommelun, som bygde det i år 2889 i det tredje tidevervet. Hobbithullet skal ha hatt en rund, grønn dør, med et rundt messing håndtak, mange rom med runde vinduer og en hage. Selv om hobbiter er kjent for å være småvokste, var det ikke sjelden besøk av større besøkende, og derfor var Lommekrokens takhøyde høyere enn det man skulle anta. Eiendommen og hagen ble vedlikeholdt av Gamgod familien, for det meste Hamfast (Gammeln) og senere sønnen hans, Samvis Gamgod. Dette nydelige hobbithullet var i mange år et gnisningspunkt mellom Bilbo og hans slektninger Idelpung-Lommelundene, som gjerne ønsket å eie den fin.
Her, i dette vakre hobbithull, levde Bilbo et stille liv helt til trollmannen Gandalv en dag dukket opp i følge med 13 dverger, i hendelsen som er beskrevet i begynnelsen av Tolkiens bok Hobbiten. Bilbo satte av sted med trollmannen og dvergene, og ble borte ganske lenge. Da han vendte tilbake fra sine eventyr kom han akkurat i siste liten til å forhindre at innholdet i hjemmet hans ble solgt unna i en auksjon, fordi folk mente han var død. Auksjonen ble avbrutt og Bilbo vendte tilbake til sitt hjem, noe som skuffet Idelpung-Lommelunds, for det ville vært de som hadde arvet Lommekroken om Bilbo ikke hadde vendt tilbake.
Allerede før hendelsene i begynnelsen av Ringenes herre, har Bilbo adoptert sitt søskenbarn (og nevø) Frodo som sin arving. Frodo blir den nye herren til Lommekroken på deres felles fødselsdag, da Frodo ble 33 og Bilbo 111 år, og Bilbo reiser sin vei for å bo med alvene i Kløvendal. Frodo forblir i Lommekroken og lever et fredelig liv der helt til Gandalv kommer tilbake, og da konstaterer at ringen som Bilbo hadde med seg fra sine eventyr med dvergene faktisk er den ene ringen. Forberedelser blir gjort før Frodo setter ut på sitt eget eventyr. En av disse forberedelsene var å selge Lommekroken til Idelpung-Lommelunds og så selv flytte til Krikhølen, før han reiste videre ut i det ukjente for å ødelegge ringen.
Da de etter deres lange og farefulle eventyr vendte tilbake til Hobsyssel i kapittelet Lurtingen av Hobsyssel finner Frodo og kompani ut at Lotho Idelpung-Lommelund hadde omgjort Lommekroken til sitt hovedsete som Sjef av Hobsyssel. Han lykkes, så altfor godt, men mister kontrollen av det hele. Etter at Sarumann ankommer, blir det til at hans tjener Gríma Ormtunge dreper Lotho mens han sov.
Sarumann, som handler utfra ren trass, har påført Hobsyssel dype sår før han ble fjernet av Frodo og de andre helt i slutten av Krigen om Ringen. Store områder var gravd opp, stygge murbygninger var satt opp og mange gamle gode trær var hugget ned. Et år etter deres tilbakekomst, takket være den magiske gaven fra fru Galadriel, var det maste tilbake til sitt normale slik det skulle være. I stedet for Sleskapstreet, som var blitt hugget ned, bli det plantet et mallorn tre, og dette var det eneste mallorntre vestenom fjellene og østenom havet, og et av de fineste i verden.
Shoghi Effendi
Shoghi Effendi Rabbání (født 1. mars 1897, død 7. november 1957 under en reise til London) var den øverste leder for religionen bahai fra 1921 til sin død. Han var dattersønn av sin forgjenger `Abdu'l-Bahá og oldebarn av bahais grunnlegger Bahá'u'lláh.
Liv og virke
Han ble utpekt i sin morfars testamente til Beskytteren for det internasjonale bahai-samfunnet i 1921. Shoghi Effendi studerte ved Balliol College, Oxford ved sin morfars bortgang og begynte som ung mann å forme det verdensvide religiøse samfunnet. Han tok sete i Haifa, Israel.
Hans virksomhet skjedde gjennom bøker, religiøse kommentarer og brev til troende. Han oversatte også bøker av Báb, Bahá'u'lláh og `Abdu'l-Bahár fra arabisk og persisk til engelsk. Han var opptatt av å utbre bahai til flere land. I 1953 startet han en internasjonal tiårskampanje der pionerer ble sendt ut til en rekke land, og det ble holdt internasjonale konferanser i blant annet Stockholm, New Delhi, Chicago og Kampala.
I løpet av hans tid vokste bahai til å bli en verdensreligion med over 400 000 tilhengere i mer enn 200 land.
Ved hans bortgang i 1957 ble ledelsen av bahai midlertidig overlatt til en gruppe på 27, kalt Sakens Hender. I 1963 ble det første valgte styret av Det universelle rettferdighetens hus innsatt som bahai-troens lovgivende forsamling.
Litteratur
Av Shoghi Effendi:'' Menneskehetens enhet; Et mønster for fremtidens samfunn; Verdenssamveldet
Hvannasund
Hvannasund (, foreldet dansk skrivemåte: Kvannesund) er en bygd på Færøyene. Den ligger på Viðoy ved sundet med samme navn, som skiller Viðoy fra Borðoy. På den andre siden av sundet ligger bygda Norðdepil. Det har vært veiforbindelse over en steinfylling i sundet siden 1963. Det er veiforbindelse til Viðareiði i nord og Klaksvík i sør. Det er fergeforbindelse fra Hvannasund til øyene Svínoy og Fugloy.
Den 1. januar 2020 hadde Hvannasund 251 innbyggere. Hvannasund er administrasjonssentrum i kommunen med samme navn, som omfatter bygdene langs sundet. Hele kommunen hadde 416 innbyggere. Hvannasund ble opprettet som eget sogn og egen kommune i 1949/1950. Hvannasunds kirkja er sognekirke.
Hvannasund har siden 1960-årene vært en moderne fiskerihavn med tilhørende fiskeindustri.
Bygdene langs Hvannasund har en felles barneskole på Fossánes, bygget i 1983. Ungdomsskole er i Klaksvík.
Første ledd i navnet Hvannasund kommer fra plantenavnet kvann, på færøysk hvonn (uttales som kvånn). Hvannasund er første gang nevnt skriftlig i jordeboken fra 1584. Norðdepil på den andre siden av sundet er en yngre bygd, og ble nybygget i 1866 av en utflytter fra Hvannasund, som åpnet handelsforretning der.
Lærer
En lærer er en person som har faglig og pedagogisk utdannelse, og som arbeider med å undervise barn, unge og voksne i en skole eller en annen utdannelsesinstitusjon.
Lærerens betydning
Ifølge professor i samfunnsøkonomi Mari Rege, viser forskning at læreren har mye å si for elevenes utvikling. Mens mange lærere gir eleven god støtte og bidrar til å løfte de, både faglig og emosjonelt, er det noen lærere som mislykkes med elevene og klassene, år etter år. I en kronikk i avisen Dagens Næringsliv omtaler Rege hvilken lærer en elev får som «et lotteri på ramme alvor».
Lærere i Norge
I Norge brukes begrepet lærer alene historisk mest om personer som underviser på grunnskolenivå (og grunnskolens forløpere). Personer som underviste i den høyere skolen (latinskole, gymnasium, videregående skole) og som hadde embedseksamen eller tilsvarende utdannelse ble kalt lektorer eller overlærere. Adjunkter inntok en mellomstilling, som universitetsutdannede lærere uten embedseksamen. Tradisjonelt blir det skilt skarpt mellom universitetsutdannede pedagoger i den høyere skolen og personer med lærerutdannelse som underviser i grunnskolen.
Lærer i seg selv er ikke noen tittel, men en uformell betegnelse som i dag kan brukes om ulike stillingsgrupper:
Utdanningskravene for plassering i disse stillingene fantes tidligere i lov av 8/6 1973 om lærerutdanning som nå er opphevet. I dag er kravene gjenstand for forhandling mellom fagforeningene og kommunene og nedfelt i tariffavtalene. Ellers er kravene til fordypning i fag og pedagogikk for å bli tilsatt i skolen gitt av Kunnskapsdepartementet i forskrift. Normalt kreves det et halvt års fordypning (30 studiepoeng (sp)) for å undervise i et fag på grunnskolen og et helt års fordypning i faget (60 sp) for å undervise på videregående nivå. Fra 2009 er kravet for undervisning i matematikk, norsk og engelsk på ungdomstrinnet også blitt 60 sp fordypning.
Utviklingen av lærerrollen i Norge
Den norske skolen har gjennomgått ulike faser siden etableringen av allmueskolen i midten av det 19. århundre. Lærerrollen har også gjennomgått store forvandlinger i denne tiden. Om lærere i den omflakkende grendeskolen skrev en prest at «en skolemester på landet i Norge har det usleste lærerembete på jorden...Sjelden blir andre skoleholdere enn forarmede dagdrivere, fordervede håndverksfolk eller dem som derved søker å unngå krigstjeneste.»
Da folkeopplysningsskolen - folkeskolen - tok form i siste halvdel av 1800-tallet, kunne en typisk lærer passe til denne beskrivelsen: «''Læraren hadde høge hugmål, og var engasjert i fråhaldssak, målsak, norskdom og kristendom. Han levde med folket i glede og sorg, og han var kyrkjesongar, og forsongar ved gravferder og slikt. På 17de mai var han sjølvskriven talar. Det var han som hadde lengste maisløyfa i jakkeslaget, og dette vart oppfatta som han var den som stod på høgast nivå i kunnskap og nasjonalkjensle''.»
Etter andre verdenskrig var det «stor lærermangel» blant annet i Norge, og en ordning med ufaglærte som kaltes «erstatningslærer», oppsto. Disse var «ofte ungdom rett fra gymnaset og arbeidsledige med en viss utdannelsesbakgrunn i forskjellige fag».
Senter for jobbmestring
Senter for jobbmestring er et nytt tilbud som er opprettet av NAV som et tiltak i Nasjonal strategiplan for arbeid og psykisk helse. Tilbudet er rettet mot personer som primært har angst- og/eller depresjontilstander, og som er sykmeldt, står i fare for å bli sykmeldt eller er på vei tilbake til jobb etter en tids fravær. Tilbudet finnes foreløpig i seks fylker: Oslo, Akershus, Østfold, Hordaland, Sør-Trøndelag og Troms.
Ved Senter for jobbmestring jobber psykologer og rådgivere som har spesialkompetanse innen arbeid og psykisk helse. Senteret tilbyr veiledning til mennesker som har angst og/eller depresjon og som ønsker hjelp til å håndtere vanskene i arbeidssammenheng. Tilbudet ved senteret er gratis, og de ansatte har taushetsplikt på lik linje med annet helsepersonell.
Tilbudet vil fra juni 2010 være gjenstand for forskning i regi av Uni Helse. Forskningen skal foregå over en periode på ett og et halvt år.
Telefonsvarer
En telefonsvarer er en elektronisk maskin som er koblet til en telefonabonnents telefonlinje og automatisk svarer på samtaler når eieren av telefonen ikke kan eller vil svare. Svareren kan ta opp en beskjed fra vedkommende som ringer, og senere spille av denne beskjeden for eieren av telefonen. Tradisjonelt har det vært vanlig at beskjeden ble spilt inn på magnetbånd, men i dag brukes også andre lagringsmedier.
thumb|right|En eldre Panasonic telefonsvarer med to kassetter
I dag er det også mulig å ha en såkalt telefonsvarer tilknyttet ens mobiltelefonabonnement. Når abonnenten er utenfor signaldekning, har telefonen avslått eller ikke ønsker å besvare et anrop, viderekobles anroperen til et elektronisk system hos mobiltelefonoperatøren, og en beskjed kan spilles inn på dette systemet. Abonnenten kan senere ringe opp dette systemet for å få beskjeden avspilt. Tjenesten kalles mobilsvar.
Tequesquitengo
Tequesquitengo er en landsby i Jojutla kommune sør i den meksikanske delstaten Morelos. Den ligger ved Tequesquitengosjøen og er et populært turistmål. Den er særlig kjent for vannaktiviteter, fallskjermhopping og luftballongflyging.
Tequesquitengo hadde 3 548 innbyggere i 2010.
Curling under Vinter-OL 2002
Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble det arrangert to øvelser i curling. Kampene ble spilt i The Ice Sheet at Ogden.
Herrer
I finalen vant Norge 6-5 over Canada, mens Sveits slo Sverige 7-3 i bronsefinalen.
Damer
I finalen vant Storbritannia 4-3 over Sveits, mens Canada slo USA 9-5 i kampen om bronsemedaljene.
Liste over øyer i Telemark
Dette er en liste over øyer i Telemark. Listen er inndelt etter kommuner, og tar ikke med øyer i innsjøer. Merk at det brukes flere stavemåter for samme stedsnavn, som -ø og -øy, -skjer og -skjær. Noen øyer og skjær refereres til både i entall og flertall.
Star Trek: Deep Space Nine
Star Trek: Deep Space Nine er en TV-serie som varte i sju sesonger fra 1993 til 1999. Serien er basert på Gene Roddenberrys Star Trek, skapt av Rick Berman og Michael Piller og produsert av Paramount Pictures. Tittelen er noen ganger forkortet til ST:DS9 eller DS9.
DS9 begynte mens Star Trek: The Next Generation fremdeles var på TV og det var flere episoder i begge seriene som krysset over til den andre. Ulikt forgjengerne, var DS9 original og den bryter ofte regler fastsatt av Gene Roddenberry. I motsetning til den andre serien, foregår DS9 på en romstasjon i stedet for et romskip. Serien består også av mange historier som gikk over flere sesonger, tilbakevendende figurer og mørkere temaer.
Om TV-serien
Serien ble opprinnelig unnfanget i 1991, rett før Gene Roddenberrys død. Den handler om mannskapet på en romstasjon, Deep Space 9, som tidligere var en cardassisk malmforedlings-stasjon. Når serien begynner er stasjonen kontrollert av United Federation of Planets og Bajor, en planet den tidligere gikk i bane rundt. Stasjonen blir flyttet for å overvåke trafikken gjennom det nylig oppdagede bajorske markhullet. På grunn av markhullet, blir stasjonen en hjørnestein i interstellar handel og politisk aktivitet i den bajorske sektoren, og også mesteparten av kvadranten. Dette unike premisset gjør at denne serien er den eneste Star Trek-serien som ikke foregår på et romskip.
Ifølge medskaper Rick Berman, hadde han og Piller vurdert å la den nye serien foregår i en koloni på en fremmed planet. De syntes at en romstasjon ville appellere mere til seerne og det ville også være billigere å filme på grunn av utgiftene til et eventuelt opptakssted en koloni trenger. De var sikre på at de ikke ville la serien foregå på et romskip fordi at The Next Generation fremdeles var på TV, og ifølge Berman:
Deep Space Nine ble godt mottatt av kritikere. Noen fans var dog utilfredse med seriens mørkere temaer og de protesterte mot en serie som foregikk på en romstasjon. Andre fans kaller seg selv Niners etter et baseball-lag med det samme navnet, som var med i episoden Take Me Out to the Holosuite fra sesong sju.
Selv om DS9s seeroppslutning var til å begynne med solid, ble serien aldri like suksessrik som The Next Generation og oppslutningen gikk ned i senere sesonger. Flere grunner ble gitt for denne nedgangen, inkludert generelt flere serier på TV-stasjonene, oppdeling av seere mellom Deep Space Nine, The Next Generation og Star Trek: Voyager og at seerne rett og slett ble lei. Likevel forble serien en av de mest sette, syndikerte dramaseriene på TV.
Serien er mest husket for sine velutviklete figurer og originale, komplekse historier. Hovedforfatterne for DS9, i tillegg til Berman og Piller, var Ronald D. Moore, Peter Allen Fields, Ira Steven Behr, Robert Hewitt Wolfe, Joe Menosky, René Echevarria. Richard Manning og Hans Beimler.
Hovedpersoner
DS9 var den første Star Trek-serien som hadde hovedpersoner som ikke var medlem av Stjerneflåten. Kira Nerys var en offiser i den bajorske militsen, Odo en changeling som jobbet for cardasserne under okkupasjonen av Bajor og Jake Sisko og Quark var begge sivile. Ro Laren (Michelle Forbes) var førstevalget for nestkommanderende, men Forbes ville ikke binde seg til en TV-serie så Kira Nerys ble skapt isteden. Blant figurene i Stjerneflåten er Miles O'Brien den første hovedpersonen som vervet seg (underoffiser). Han var en av de tilbakevendende figurene i The Next Generation og i den første episoden blir han overført fra «Enterprise D» til DS9.
I løpet av de sju årene DS9 varte, ble det gjort to store forandringer bland hovedpersonene. Worf (Michael Dorn) ankom stasjonen og ble en av hovedpersonene i The Way of the Warrior, den første episoden av den fjerde sesongen. Han hadde nylig vært sju år på «Enterprise D» i The Next Generation. Den opprinnelige grunnen til denne tilføyelsen var at Paramount ville øke seeroppslutningen. Likevel ble klingonen raskt en integrert del av serien og han passet godt sammen med resten av figurene.
Den andre forandringen skjedde på slutten av den sjette sesongen da Terry Farrell (Jadzia Dax) forlot serien. Denne forandringen skjedde brått fordi Farrels kontrakt gikk ut og hun ville ikke fornye den fordi hun følte at hun ville få mere tid på skjermen i en annen serie på grunn av DS9s økende rollebesetning. Forfatterne ville ikke miste Dax så de skrev inn at Dax-symbionten ble overført til Ezri Dax, som ble spilt av Nicole de Boer.
Alexander Siddig (Julian Bashir) dukker opp i åpningssekvensen med en forkortet versjon av sitt dåpsnavn, Siddig el Fadil, i de første tre sesongene. Navnet hans ble forandret til Alexander Siddig etter at han giftet seg med medskuespiller Nana Visitor (Kira Nerys), som putter de etter hverandre i åpningssekvensen. Han sa selv at han forandret navnet sitt fordi han fant ut at ingen som så på serien visste hvordan «el Fadil» uttales. Siddig ble kreditert som Siddig el Fadil når han regisserte episoder.
Tilbakevendende figurer
Spesielt nevneverdig er Jeffrey Combs som fikk sin Star Trek-debut på DS9. Combs har sagt at han prøvespilte for rollen som William T. Riker på The Next Generation, og når Jonathan Frakes (som fikk rollen) senere regisserte episoden Meridian for DS9, anbefalte han Combs for en av rollene. Combs endte opp med å spille fire figurer (fem hvis man teller med speilunivers-versjonen av Brunt) i 31 episoder av serien. I The Dogs of War ble han også den første skuespilleren som spilte to urelaterte figurer (Brunt og Weyoun) i samme episode.
Morn, som er stamgjest i Quarks bar, er den eneste figuren i serien med et navn som aldri sier et eneste ord. Han ble så populær at han fikk en egen episode kalt Who Mourns for Morn?. Morns navn er et anagram for Norm, en figur fra TV-serien Cheers, som også tilbringer tilsynelatende hele tiden i en bar. Ironisk nok kommenterte alle de andre figurene i DS9 på hvor pratsom Morn er.
Flere av skuespillerne som spilte de tilbakevendende figurene er også berømte for andre ting. De mest fremtredende er Oscar-vinner Louise Fletcher (kai Winn Adami) og sci-fi-veteranen Salome Jens (den kvinnelige changelingen). Noen av de andre er Vanessa L. Williams, Wallace Shawn, Lark Voorhies, James Cromwell, Gabrielle Union, Iggy Pop, Steven Berkoff og James Darren. John Colicos spilte klingonen Kor i flere episoder. Det er den samme rollen han også spilte i Star Trek: The Original Series.
Handling
Deep Space Nine avviker fra tidligere Star Trek-serier ved å ha flere historier som strekker seg over flere episoder og også sesonger. Tidligere Star Trek-serier hadde en tendens til å trykke på «reset-knappen» ved slutten av hver episode slik at de kunne ses uten å måtte ha noen forkunnskaper om hva som hadde skjedd i en tidligere episode. Når det gjelder DS9, kan hendelsene i en episode bli referert til og fortsette i en senere episode og noen ganger slutter også flere episoder på rad med en cliffhanger. På slutten av serien ble nesten hver episode en del av en kontinuerlig historie. Dette gjorde produsentene med vilje fordi de syntes at det beriket serien.
En historie, som varer over flere sesonger, er den om Benjamin Siskos rolle som et religiøst ikon. I begynnelsen er han ukomfortabel og skeptisk til det. Han refererer også til de bajorske profetene som markhullvesenene og prøver å holde rollen som kommandør for stasjonen separat fra forpliktelsene som bajorerne gir ham. I løpet av serien aksepterer han rollen som emissær mere og mere og på slutten ser han ut til å omfavne den.
I begynnelsen av serien må mannskapet slåss med en terroristgruppe kalt Maquis. Denne gruppen består av folk som har fått hjemmene sine, som brukte å være innen Føderasjonens territorium, overgitt til Cardassia etter en traktat. Begynnelsen på denne historien kan ses i The Next Generation-episoden Journey's End, hvor indianske bosettere nekter å flytte etter at deres planet ble gitt til Cardassia. Maquis er et eksempel på seriens utforskning av den mørkere siden av fremtiden. Den viser at Føderasjonen og Stjerneflåten ikke er perfekte. Noen medlemmer av gruppen, slik som Siskos tidligere venn Calvin Hudson og Michael Eddington som var sikkerhetssjef på DS9, var også tidligere offiserer i Stjerneflåten. I episoden For the Cause sier Eddington følgende til Sisko: «Everybody should want to be in the Federation. Nobody leaves paradise. In some ways you’re even worse than the Borg. At least they tell you about their plans for assimilation. You assimilate people and they don’t even know it».
Dominion danner en allianse med cardassierne i episodene In Purgatory's Shadow og By Inferno's Light fra den femte sesongen og går til krig mot de andre stormaktene i alfakvadranten. I løpet av serien blir allianser inngått og brutt, en allianse med Cardassia blir inngått, brutt og inngått igjen, en kort krig med klingonene oppstår og Føderasjonen blir alliert med romulanerne.
Et annet eksempel på DS9s mørkere historier er avdeling 31, en hemmelig organisasjon innen Føderasjonen med spesialoppgave å bevare den, uansett hva som må gjøres. Denne udemokratiske organisasjonen, som ble introdusert i episoden Inquisition, rettferdigjør sine ulovlige og umoralske taktikker ved å hevde at de er avgjørende for den videre eksistensen av Føderasjonen. Avdeling 31 er fremtredende i flere episoder som foregår under dominionkrigen. Slike historier gjorde, sammen med at DS9 ikke var like fremtredende og velkjent som sin forgjenger, at serien har fått et rykte på seg for å være det «sorte fåret» i Star Trek-familien.
På begynnelsen av den tredje sesongen hang trusselen om et angrep fra Dominion via markhullet over stasjonen. I den første episoden, The Search, ankommer Sisko stasjonen med USS «Defiant», en prototype som ble bygget for å bekjempe borgene, men som ble vurdert å være «overgunned and overpowered». Skipet forble ved stasjonen resten av serien og ga både mulighet for forsvar og historier hvor de kunne dra fra stasjonen.
Mange fans synes at høydepunktet i serien er dominionkrigen, og ifølge Michael Piller har de en tendens til å overse de to første sesongene. Piller har antydet at den andre sesongen er hans favoritt.
I DS9 er ikke ferengiene en fiende av Føderasjoenn lengre, men en økonomisk makt hvis politiske nøytralitet er for det meste respektert. Flere episoder utforsker ferengienes kapitalistiske livsførsel, mens andre studerer rasens mannsjåvinistiske sosiale normer. Ferengiene blir veiledet i forretningslivet med Rules of Acquisition (norsk: Reglene for akkvisisjon).