cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Credokirken
Historie og virksomhet
Menigheten het tidligere Levende Ord Bibelsenter Bergen, men byttet navn og profil i 2009. Levende Ord har sin bakgrunn i frimenigheter pastor Enevald Flåten etablerte på Jæren på 1980-tallet og en kristen grunnskole som startet der i 1990. Bibelsenteret i Bergen ble imidlertid dannet først da Enevald Flåten flyttet virksomheten og startet en ny menighet og grunnskole der i 1992.
Simon Magus
Irenaeus' omtaler Simon i sitt verk Adversus Haereses – «Mot kjetterne», er oversatt til norsk i samlingen Gnostiske skrifter, 2002.
Credokirken
Historie og virksomhet
I løpet av 2006 var menigheten preget av oppgjør med økonomisk uorden og lederstrid på grunn av dette. Dette førte til en nedgang i antall medlemmer. Enevald Flåten ble i slutten av november samme år sagt opp, etter at han og menigheten ble enige om en sluttpakke. Misjonsleder Olav Rønhovde overtok da midlertidig pastorstillingen ved Levende Ord Bibelsenter. I 2008 ble Rønhovde ny hovedpastor for menigheten.
Skolene som menigheten startet, følger vanlige læreplaner, men det kristne budskapet er sentralt i alle fag. Skolene er idag blitt et samarbeidsprosjekt mellom flere menigheter i Bergen. Man satser heretter på at skolene skal være «allkristne» friskoler, det vil si kristne skoler for alle.
Både menigheten og dets tidligere pastor Enevald Flåten var kjent for sitt konservative syn i saker om likestilling, homofili og konflikten mellom Israel og palestinerne. Dette var også bakgrunnen for at menigheten ble parodiert av den kontroversielle parodimenigheten Svevende ord bibelsenter, som Levende Ord flere ganger truet med politianmeldelse. Menigheten står ellers for en bibeltro, radikal kristendom med tradisjonell, bibelsk seksualmoral som også innebærer motstand mot fri abort. Menigheten har nå bestemt seg for å fokusere på forkynnelse av evangeliet og misjon.
Bydue
Bydue eller tamdue (Columba livia domestica) regnes som en underart av klippedue (C. livia), som er en art i duefamilien (Columbidae). Bydua er imidlertid egentlig en forvillet variant av den egentlige tamdua – den domestiserte brevdua, som er det direkte opphavet til bydua.
Domestiseringen av duer var trolig fullført alt for omkring 5 000 år siden, men forskning antyder at prosessen med å domestisere duene kan ha startet alt for omkring 10 000 år siden. Derfor regner man med at dua kan ha blitt domestisert på ulike plasser i den gamle verden og, kanskje også, til ulike tider opp gjennom årene.
Bydua oppsto fra rømte tamduer (brevduer), men akkurat når den oppsto er usikkert og omdiskutert. Man må imidlertid regne med at rømning og forvilling var en kontinuerlig prosess, da som nå.
Det vi konkret vet om spredning av duer i dag er, at tamme brevduer ble introdusert langs Atlanterhavskysten i Nord-Amerika av kolonister i løpet av årene 1603–1607, der fuglene raskt etter forvillet seg og formerte seg, med senere spredte seg til store deler av kontinentet. De forvillede amerikanske tamduene (byduene) er således av mye yngre dato enn de europeiske.
Biologi
Bydua er utbredt i urbane strøk over store deler av verden, men ikke i polområdene og de varmeste områdene. Den er utstrakt tilstede i byer og tettsteder i Europa og Nord-Amerika, men store populasjoner finnes også i Asia, Afrika, Oseania og Sør-Amerika.
Credokirken
Historie og virksomhet
Per 2023 hadde menigheten 1042 tilskuddstellende medlemmer, og i 2019 et ukentlig antall besøk på cirka 2,000 mennesker.
Bydue
Biologi
Byduer opptrer ofte i stort antall, spesielt der det er menneskelig aktivitet av betydning. Fuglene dominerer ofte tak og gatebildet i tettsteder, men de finnes også ellers der menneskelig aktivitet gir dem lett tilgang på mat. Horder av duer kan benytte bygninger og broer som hvile- og hekkeplasser.
Byduer har vanligvis ei blålig grå fjærdrakt, som kan variere i mange ulike nyanser og mønstre. Fuglene veier omkring er 400–500 g og måler typisk rundt 30 cm.
Bydua er monogam og har samme partner livet ut. Redet er en enkel innretning av småkvist og strå. Hannen beskytter reiret og hunnen. Eggene legges 8–12 dager etter paringen, typisk to egg. Omtrent 16–18 dager senere klekkes de. Ungene mates med kromelk, et næringsrikt sekret som foreldrene gulper opp fra kråsen. Fire til seks uker etter klekkingen forlater ungene reiret. Byduer har gjerne flere kull årlig, typisk 2–3 og av og til fire. Paringen tar til på våren og fortsetter gjennom sommeren til utpå høstparten. Levetiden for byduer er typisk 3–4 år.
Bydua er primært en standfugl, selv om den kan foreta en del streiftokt og næringstokt. Arten opptrer i flokk, og flokkene kan i ekstreme tilfeller telle flere tusen individer, men det er mest vanlig med flokker på 10–40 fugler. Byduer kan bli svært tamme, og det er ikke uvanlig å se fugler som spiser fra hånden på folk som mater dem. Når fuglene hviler sitter de gjerne på gesimser, takrenner, vinduskarmer og andre lignende utspring fra bygninger. Bydua eter det meste, men matrester som mennesker etterlater seg på bakken og frø og korn er viktig. Fuglene eter imidlertid også insekter. Duene kan også klare seg i dagevis uten mat, men de trenger alltid å ha tilgang på vann.
Skadepotensial
Duer i store antall medfører et tilgrisningsproblem. Ekskrementene forurenser tak og fasader på bygninger, statuer, parker, lekeplasser, fortau, gågater, torg, biler og båter og mye mer. Takrenner og nedløpsrør kan gå tett, og den sterkt etsende avføringen etter duer kan ødelegge billakk og materialer som er brukt til tekking av tak og fasader med videre. Vegetasjonen kan også skades på steder med mye duemøkk, og etter hvert kan det også bli et luktproblem. Ekskrementene kan også gjøre fortau og trapper glatte, så ulykker kan oppstå.
Smittefare
Duer kan forurense mat og fôr med avføringen sin, og har potensial til å kunne overføre sykdommer og parasitter. Av helsemessige årsaker bør derfor bestandene kontrolleres. Eksempler er diaréfremkallende bakterier som Salmonella og Campylobacter. Den blodsugende fuglemidden Dermanyssus gallinae, som ofte kalles for duelus og fugleloppe, og Ceratophyllus gallinae finnes i reiret til de fleste fugler, også hos duer. Ornitose (papegøyesyke, psittakose) er en bakterieinfeksjon hos fugl som kan overføres mennesker og, i sjeldne tilfeller, gi sykdom. Ved fjerning av dueekskrementer inne i bygninger, eller ved fjerning av store mengder gammel fuglemøkk utendørs, kan folk få i seg sykdomsfremkallende sopp (Cryptococcus, Histoplasma). Dette gjelder spesielt om møkka er tørr og støvete. Ved fjerning av ekskrementer (både etter fugl og flaggermus), er det derfor viktig å beskytte nese og munn for å hindre inhalering av støvet. Heldekkende ansiktsmaske med partikkelfilter som stenger for partikler ned til 0,3 mikron anbefales. Enkle engangs munn- og nesestøvmasker av ettlags papp/papir, som festes med enkel strikk rundt hodet, gir sjelden tilstrekkelig beskyttelse. Om møkka er tørr, kan fukting før fjerning avhjelpe støvproblemet. Ved fjerning av ubebodde fuglereder bør det brukes regntøy og hansker. Man kan også spraye redene med insektgift før fjæring.
Forebygging og bekjempelse
Eliminering av mat, vann, sitte-, hvile- og hekkeplasser er viktig hvis man skal kunne oppnå varig lavt antall av byduer. Man bør oppmuntre folk til ikke å fôre duer i byområder, samt å redusere tilgangen på vannansamlinger som duene drikker av.
Man bør hindre duer i å komme inn i bygninger, slik at hvile- og hekkeplasser ikke blir tilgjengelig. Dette kan gjøres ved å tette åpne steder med netting. Man må også prøve å eliminere duenes muligheter for å finne sitte-, hvile- og hekkeplasser på selve bygningskonstruksjonen. Dette gjøres ved å sette opp hindringer av bl.a. tråder og vaiere på takutspring, takrenner, vannbrett, bjelker, gesimser, lysarmatur og andre plasser der fuglene kan sitte. Det finnes også elektriske skinner som gir duene svake elektriske støt, og som hindrer duene i å sette seg ned.
Feller
Enkelte ganger kan det være nødvendig å fjerne byduer. Dette kan gjøres i feller som fanger duene levende. Fellene må plasseres i nærheten av sitte-, hvile-, hekke- og spiseplassene. Før fellene aktiveres må det legges ut åte rundt fellen i 3-4 dager. Etterpå aktiveres fellen, og åte legges inne i fellen. Bruk av levende lokkeduer er ikke tillatt. Avliving må skje på en forsvarlig måte. Duene kan også settes fri, men de kommer gjerne raskt tilbake igjen på grunn av sine velutviklede instinkter når det gjelder å finne tilbake til hjemstedet igjen. Bruk av såkalte mistnett, slik ringmerkere bruker, er også en metode for å fange fugl. Nettet er konstruert slik at fuglene ikke skal se nettet før det er for sent, og de blir dermed liggende i lommer eller sittende fast i nettet. Nettene må plasseres slik at de ikke står i sollys, for da vil fuglene kunne oppdage nettet og unngå det. Videre er det ulik maskevidde for ulike fuglestørrelser. Effektiviteten er avhengig av erfaringen til personen som setter opp nettene. De må kontrolleres ofte, dvs. hver time. Man trenger tillatelse fra Direktoratet for naturforvaltning for å benytte mistnett. Det finnes også nett som skytes ut av kanoner.
Duetårn
Utplassering av duetårn i parker har i enkelte tilfeller vist seg effektivt for å kontrollere antall duer, spesielt når også andre tiltak, som duesikring av bygninger, kontroll av mat- og vanntilgang, gjennomføres samtidig. Disse duetårnene er i prinsippet dueslag for ville fugler. Ved regelmessig å punktere egg, eller fjerne egg og erstatte disse med kunstige narreegg, kan man til en viss grad regulere duebestanden om man har tilstrekkelig med duetårn.
Avskyting og skremsler
Nedskyting av duer som eneste kontrolltiltak har ingen langvarig effekt på duebestanden. Uten andre tiltak tar det ikke lang tid før bestanden er tilbake på opprinnelig nivå igjen. I enkelte tilfeller kan imidlertid nedskyting være den eneste, enkleste og raskeste løsningen på problemet. Byduer kan felles uten særskilt tillatelse hele året. Politiet må gi tillatelse før man bruker våpen i tettbygd strøk. Ved skadefelling gis det ingen dispensasjon fra kravene i Forskrift om våpen og ammunisjon, og man må være godkjent jeger - men må imidlertid ikke løse jegeravgift. I Forskrift om felling av viltarter som gjør skade eller som vesentlig reduserer andre viltarters reproduksjon er det fremsatt som vilkår for skadefelling at:
Utstyr som er laget for å skremme bort fugler, som f.eks. rovfuglsiluetter, ballonger, lys- og lydutstyr ser ut til å ha liten eller ingen permanent effekt på byduer.
Kjemisk forebygging og bekjempelse
Det finnes en del kjemiske midler som ikke er giftige, men svært klissete, og som brukes for å hindre at fugler setter seg. Disse stoffene mister sin effekt etter hvert, de kan misfarge bygninger, og være en plage for mennesker som må jobbe på bygningen.
Naftalin (møllkuler) kan brukes som en repellent for å få duer ut av f.eks. et loft. Anbefalt dose er omtrent 2,5 kg pr 60 kubikkmeter rom. Naftalin har en ekkel lukt også for mennesker, og kan være kreftfremkallende. Etter en eventuell utdriving av duene må huset sikres for å forhindre at duene kommer tilbake. Utlegging av gift er en del brukt i andre land, men er ikke tillatt i Norge.
Allround-NM på skøyter 1990
Allround-NM på skøyter 1990 ble avholdt 26., 27. og 28. januar 1990 i Verdal på Verdal stadion. Teknisk arrangør var Verdal Idrettslag.
Norgesmestere ble Heidi Skjeggestad, IF Fram for damene og Geir Karlstad, Lillestrøm SK for herrene.
Dette mesterskapet var det første frittstående allround-mesterskapet som var felles for menn og kvinner i Norge. De tre foregående år (sesongene 1986/87, 1987/88 og 1988/89) ble allround-NM på skøyter arrangert som en del av NM-uka på skøyter sammen med sprint-NM og stafett-NM på skøyter. Før NM-uka på skøyter var disse mesterskapene i allround for seniorer (damer og herrer) avholdt hver for seg.
Queen: The Singles Collection Volume 2
Samlingen er kjent for å inneholde spor som aldri før har blitt offisielt utgitt på CD, nemlig «A Human Body» (tidligere bare tilgjengelig som en 7" vinyl b-side) og «Back Chat» (som ble remikset for singelutgivelse, og som bare har vært tilgjengelig på den originale 7"). Liveopptakene er hentet fra Queens Live Killers album.
Sporliste
Disk 2
Disk 4
Disk 5
Disk 6
Disk 7
Disk 8
Disk 9
Disk 10
Disk 11
Disk 12
Disk 13
Melinda Elvenes
Melinda Victoria Elvenes (født 1986 i Maun i Botswana) er en av de to vinnerne av Frøken Norge-konkurransen i 2010. Hun representerte Norge i Miss Universe-finalen i Las Vegas i USA den 23. august 2010. Den andre vinneren, som representerte Norge i Miss World, var Mariann Birkedal fra Stavanger.
Elvenes er født i byen Maun i Botswana i det sørlige Afrika. Hennes far er norsk og hennes mor er botswansk. Hun flyttet til Larvik i 1998 og har i flere år danset hos Studio Nille. Elvenes har fullført en bachelorgrad i utviklingslære, samtidig som hun arbeider som modell og servitør. Elvenes er den første kvinnen med afrikansk opphav som har vunnet Frøken Norge-konkurransen.
Hennes farfar er skøyteløper Hroar Elvenes.
Alfold
Alfold er en landsby og et verdslig sogn i Surrey i England, nær grensen til West Sussex. Alfold er hva som på engelsk betegnes som en spredt bosetning i det grønne beltet rundt London og således adskilt fra andre bosetninger. Greensand Way, en tursti på 174 km, går nord for landsbyen langs Greensand Ridge. Den historiske landsbyen har puber, gapestokk, parkanlegg, og en sognekirke tilhørende den engelske kirke. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 1 059 innbyggere.
Stedet er ikke nevnt i Domesday Book (1086), antagelig for det var en sørlig utpost av Bramley. Første gang Alfold nevnes som en egen landsby er på 1200-tallet, da den var tilknyttet godset Shalford Manor. Noen av de eldste sporene etter menneskelig aktivitet er funn fra glassproduksjon i Sydney Wood. Det ble senere brent mye kull i sognet, som ble brukt til å lage krutt i Dunsfold, Cranleigh og forskjellige steder i Sussex. Glassindustrien ble avsluttet i 1615 da det ble forbudt å bruke trekull i produksjonen.
Fylkesvei 6824
Fylkesvei 6824 (Fv6824) går mellom Staur og Alstad i Frosta kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 64 (Nord-Trøndelag).
Songs from The Capeman
Songs from The Capeman er et konseptalbum av Paul Simon, gitt ut i 1997. Det handler om «the Capeman», en flyktning fra Puerto Rico som blir dømt for to uprovoserte drap i New York. Han blir dømt til døden, men er mindreårig og kommer inn på et rehabiliteringsprogram, som mot alle odds ser ut til å fungere (på tross av at samfunnet sterkt motarbeider det).
Sannhetsjegeren – historien om Tore Sandberg og Fritz Moen
Sannhetsjegeren – historien om Tore Sandberg og Fritz Moen er en norsk dokumentarfilm som hadde premiere 13. mars 2009. Den ble regissert av Erlend Eirik Mo, og handler om privatetterforskeren Tore Sandbergs kamp for å få rettssaken mot Fritz Moen gjenopptatt.
Filmen ble vist på Kosmorama i mars 2009.
Urien av Rheged
Urien var konge av Rheged i nordre England og søndre Skottland i det 6. århundre.
Han er kjent for å ha samlet flere keltiske stammer og vunnet flere slag mot anglerne i Bernicia. Hans handlinger ble omtalt i Taliesins verk, som i sin tur er bevart i håndskriften kjent som "Taliesins bok" (Llyfr Taliesin).
Urien fikk fire sønner; Owain som etterfulgte ham som konge av Rheged, Riwallawn, Run og Pascen. Ifølge Nennius' Historia Brittonum skal han ha blitt myrdet av en av sine allierte, Morcant, under beleiring av anglerne på øya Metcaud (dagens Lindisfarne).
Hover Sogn
Hover Sogn er et sogn i Ringkøbing-Skjern kommune i Danmark. Inntil kommunalreformen i 1970 lå det i Hind Herred (Ringkjøbing amt).
Hover kirke ligger i Hover Sogn.
Schau
Personer med Schau som etternavn:
Se også: Skau
Pyramid Lake (California)
Pyramid Lake er en kunstig innsjø som ligger på grensa mellom Angeles National Forest og Los Padres National Forest i den nordvestre delen av Los Angeles County, California. Innsjøen ble dannet i 1973, etter byggingen av Pyramid-demningen i elva Piru Creek (ei bielv til Santa Clara River). Dammen rommer 222 000 m³, og ligger 786 moh.
Pyramid Lake er en del av California Aqueduct. Nedstrøms ligger Lake Castaic, som er endepunktet for den vestre delen av akvedukten. Pyramid og Castaic fungerer som øvre og nedre reservoar for Pyramid Lake vannkraftverk. Navnet på innsjøen kommer fra «Pyramid Rock», en pyramideliknende åsside som ble dannet i forbindelse med en veiutbygging i 1932 (Route 99).
Jørn Hagen
Jørn Strøm Hagen (født 25. juni 1983) er en norsk fotballspiller.
Han har spilt for Sarpsborg 08, Bryne FK, Sandnes Ulf, Hana IL, Austrått IL og Stavanger Idrettsforening. Han gav seg med fotball på toppnivå midtveid i 2010-sesongen og gikk da tilbake til Austrått som trener.
EM i friidrett 1998
EM i friidrett 1998 ble arrangert i Budapest 18.–23. august. Øvelsene ble arrangert på Népstadion, der også EM i friidrett 1966 ble arrangert. Det deltok 1330 utøvere fra 44 land.
Sveti Vlas
Sveti Vlas (bulgarsk: Свети Влас, navn etter St. Blasius) er en mindre by i Bulgaria ved Svartehavet. Sveti Vlas er en del av Nesebâr kommune i Burgas oblast. Byen ligger om lag 37 km fra Burgas internasjonale lufthavn ved Burgas, og kun 5 km nord for Slântsjev Brjag på kysten. Det fins et par mindre strender, noen restauranter og hoteller.
Erlend Loes bibliografi
Erlend Loe (født 24. mai 1969 i Trondheim) er en norsk romanforfatter, oversetter og filmmanusforfatter. Han har tidligere jobbet på en psykiatrisk klinikk og har vært frilanser i Adresseavisen. Erlend Loe bor og arbeider i Oslo, hvor han i 1998 var med å starte et kontorfellesskap for manusforfattere som fikk navnet Screenwriters Oslo.
Bibliografien
Denne bibliografien omfatter dokumenter som handler om forfatterskapet til Erlend Loe. Den omfatter bøker, tidsskriftsartikler og studentoppgaver av ulik akademisk grad. Det er ikke registrert avisartikler, ettersom de kan gjenfinnes i Atekst. Under "Verk av Erlend Loe" er det inkludert en full bibliografisk beskrivelse av den norske førsteutgaven. Det er også inkludert en lenke til Nasjonalbibliotekets digitaliserte boksamling «Bokhylla» i de tilfellene der den første norske utgaven har blitt digitalisert. Referansene er hentet fra Nasjonalbibliotekets baser Norart, Norbok , Littforsk og Sambok.
Auguste Hoël
Georges Auguste Charles Hoël (født 6. juli 1890, død 6. januar 1967) var en fransk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Svindinge Sogn
Svindinge Sogn er et sogn i Nyborg Provsti (Fyens Stift) i Danmark. Sognet ligger i Nyborg kommune. Inntil kommunalreformen i 2007 lå det i Ørbæk kommune (Fyns Amt) og inntil kommunalreformen i 1970 lå det i Gudme Herred (Svendborg Amt).
Herregården Glorup og Svindinge Kirke ligger i Svindinge Sogn.
Millennium (TV-program)
Millennium var en unik, enkeltstående 25-timers internasjonal direkte-sending som skildret overgangen til årtusenskiftet i hele verden. I Norge var det NRK og TV3 som stod for sendingen. I tillegg samsende alle norske TV- og radiokanaler den norske overgangen til år 2000. Programmet viste markeringene i forbindelse med overgangen fra 1999 til 2000 i alle verdens land – fra Mikronesia i det nordlige Stillehavet til Hawaii og California. I Norge gikk sendingen fra morgenen den 31. desember 1999 og varte til morgenen 1. januar 2000. Feiringen startet på de små øyene Kiribati og Tonga i Stillehavet og ble avsluttet på øya Samoa.
Over 50 land samarbeidet om sendingen og den skulle vises i 70 land. I Norge ble programmet ledet av Petter Nome og Lisbeth Skei, mens Mette Janson og Jostein Pedersen var kommentatorer for de utenlandske innslagene.
Over to års planlegging lå bak den internasjonale sendingen og kostnadene ble beregnet til omtrent 470 millioner kroner. Rundt 6000 medarbeidere var i sving for at tv-signalene skulle sendes kloden rundt via satellitter og bakkestasjoner. I Norge var rundt 300 NRK-ansatte i sving under nyttårsendingen, som etter planen skulle samsende med både TV3, TV 2 og TV Norge, P4 og NRKs tre radiokanaler 23.50 den 31. desember.
Gjester i den norske delen
Den norske delen hadde musikalske bidrag fra musikere som Solveig Kringlebotn, Noora Noor, Sondre Bratland, Anita Skorgan, Erik Bye, Silje Nergaard, Lars Lillo-Stenberg, Åge Aleksandersen og Arve Tellefsen. I tillegg fikk programmet besøk av Jon Bing, biskop Gunnar Stålsett, Åge Korsvold, Kjell Magne Bondevik og Anne Enger Lahnstein. Det var dessuten flere direktesendt innslag med Kong Harald og dronning Sonja.
Rugby i Norge
Rugby i Norge styres av Norges Rugbyforbund, som per 2017 hadde 1300 aktive medlemmer fordelt på 25 klubber. Klubbene holder til fra Farsund i sør til Bodø i nord. Langs vestkysten og Østlandet er det også en god spredning rugbyklubber
Rugby Union
I 1964 ble Oslo Rugby Klubb stiftet av briter bosatt i Oslo, og nordmenn som hadde lært seg sporten. Norges Rugbyforbund ble stiftet i 1982, og er medlem av International Rugby Board (IRB). I 1994 ble det startet en norsk serie, etter at klubber hadde blitt stiftet i Horten, Stavanger og Trondheim. Den første kvinneklubben ble stiftet i Horten i 1998. Det arrangeres norgesmesterskap for både kvinner og menn hvert år.
Den 20. oktober 2019 var Norge på 97. plass av 105 rangerte nasjoner.
Rugby League
Lagene som deltar i eliteserien 2019 er
Norge deltar hvert år i Nordic Cup. Nordisk mesterskap i rugby league mellom Sverige, Danmark og Norge. I 2012, 2016 og 2017 vant Vikingene nordisk mesterskap. I 2018 deltar Vikingene for første gang i kvalifisering til VM, i 2021.
Verdensrangering i rugby league
Per 21. august 2018 var Norge rangert som nummer 19.
David Gallagher
David Gallagher (født 9. februar 1985 i Queens i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller. Blant annet har han spilt i den amerikanske TV-serien 7th Heaven, i rollen som Simon Camden.
Gallagher begynte som modell i en alder av to år forskjellige reklamer som senere førte til kommersielt arbeid som skuespiller. Han dukket opp i en rekke TV-reklamer som barn for produkter som f.eks. Tyson Foods og Fisher Price. I en alder av 8 år hadde Gallagher en tilbakevendende rolle i såpeoperaen Loving. Hans filmdebut kom i 1993 da han fikk rollen som Mikey i oppfølgeren Look Who's Talking Now, da han spilte sønnen til John Travolta og Kirstie Alley.
I 1995 opptrådte Gallagher i en produksjon av A Christmas Carol på Broadway. Han spilte også i flere TV-filmer, deriblant Bermuda Triangle. I 1996 ble Gallagher gjenforent med John Travolta i filmen Phenomenon. Senere samme år ble fikk Gallagher rollen som Simon Camden i den kjente TV-serien 7th Heaven som forble på lufta i 11 sesonger, og dermed er det eldste familiedramaet i fjernsynets historie og er den høyest rangerte TV-serien på WB Network. I 2003, under 7th Heaven's åttende sesong, forlot Gallagher TV-serien for å studere på heltid. Men han kom tilbake til serien på deltid i løpet av sesong 9. Deretter valgte han å ikke fornye kontrakten sin.
Gallaghers neste TV-opptreden var i oktober 2008 i en episode av TV-serien Bones med rollen om Ryan Stephenson, sønn av en mann som gikk gjennom kirurgisk operasjon for å bli kvinne. I november 2008 dukket Gallagher opp i en episode av TV-serien Without a Trace der han spilte en som var mistenkt for å være ansvarlig for forsvinningen av en sykepleier.
Mongolturteldue
Mongolturteldue (Streptopelia orientalis) er en art i duefamilien (Columbidae) og inngår der i slekten Streptopelia. Det er først og fremst to distinkte raser av denne, Streptopelia orientalis orientalis på den sentrale taigaen i Sibir og Streptopelia orientalis meena i de åpne skogsområdene i Sentral-Asia.
Vinyl
En vinyl forbindelse er en organisk forbindelse som inneholder en vinylgruppe (også kalt etenyl), −CH=CH2. Disse er derivater av eten, CH2=CH2, hvor et hydrogen er byttet ut med et annet atom eller gruppe.
Vinylgruppen er den del av allylgruppen og er også en del av alle acrylater. Mange alkener inneholder en vinylgruppe. I et karbonskjelett blir sp2-hybridiserte karbonatomer eller posisjoner ofte kalt vinyliske.
Etymologi
Etymologien til vinyl er det latinske vinum = «vin».
Tomas’ gjerninger
Tomas' gjerninger eller Apostelen Thomas' gjerninger (Acta Thomae) er et apokryfisk skrift fra oldkirken, skrevet på gresk ca år 220-240, enten i Roma eller i Lilleasia. Det tilhører de apokryfe apostelgjerningene, en sjanger som skildrer de kristne apostlenes liv og gjerningene i tiden etter det som skildres i Bibelens skrift Apostlenes gjerninger. Det skildrer apostelen Thomas' liv, misjonsvirksomhet og martyrdød i India.
Vinyl
Polymerer
Vinylgruppen kan enkelt polymeriseres og danne vinylpolymerer.
Sørgemarsj
Sørgemarsj (Marche funèbre) er en marsj som er skrevet for å uttrykke sorg eller nedtrykthet, gjerne med tanke på prosesjoner i begravelser.
Tomas’ gjerninger
Verket begynner med å skildre Jesus' møte med apostlene etter oppstandelsen, hvor han gir dem misjonsbefalingen. Thomas blir tildelt ansvaret for India. Thomas vegrer seg, og kommer ikke avgårde før Jesus selger ham til en indisk handelsmann. Når han kommer til India får Thomas i oppdrag å bygge et palass til Kong Gundafor. Selv om teksten i noen henseende har et legendepreg, har det hatt stor betydning for de indiske Thomaskristne, som kilde til deres tidlige kirkehistorie. Selv om handlingen angivelig skal finne sted i India knytter navn og andre ting skriftet til persisk eller romersk miljø, og mange forskere antar at det har blitt skrevet i et syrisk områrde, muligens i Edessa i nord.
Sørgemarsj
Meget kjente sørgemarsjer er andre sats av Ludwig van Beethoven's 3. symfoni «Eroica» opus 55 fra 1803 og Chopins sørgemarsj av Frédéric Chopin, den er tredje sats i pianosonate nr. 2 opus 35 fra 1839.
Tomas’ gjerninger
Fortellingen skildrer tretten gjerninger og fortellingen om Tomas' martyrdød. Noen elementer er Tomas' forkynnelse, omvendelse, kvinner som velger kyskhet, forfølgelse og fengsling. Det er mange skildringer av dåp og nattverd, og flere liturgiaktige hymner og bønner er flettet inn i teksten.
Et innskutt element i skriftet er det gnostiske diktet «Sangen om perlen», som Thomas framfører mens han sitter i fengsel. Diktet er av syrisk opphav og har antagelig hatt et frittstående liv; det inneholder flere typiske eventyrelementer. Skriftet er skrevet av den jødisksyriske gnostikeren og sektgrunnleggeren Bardaisan (154–222).
På konsilet i Trient ble det endelig avgjort at skriftet ikke skulle tilhøre den bibelske kanon.
Teksten er oversatt til norsk i antologien Tidligkristne apokryfer, 2011. «Sangen om perlen» er også oversatt i antologien Gnostiske skrifter, 2002.
Europipe I
Europipe I er en 660 kilometer lang rørledning fra Draupner-plattformen til Dornum ved Emden i Tyskland. Den var ferdig i 1995. Gassco er operatør og Equinor er teknisk operatør. Rørdiameteren er.
Trebukker
Trebukker (Cerambycidae) er en artsrik familie av biller der de aller fleste kan kjennes på at det har uvanlig lange, kraftige antenner. De fleste av artene har larver som lever i levende eller død ved, noen minerer også i urtestengler. En del arter regnes som skadedyr på skogstrær, og noen kan også ødelegge bygningstømmer eller møbler. Mange av artene er store og spektakulære, og er ettertraktede blant samlere. Det er beskrevet omtrent 30 000 arter, 93 er funnet i Norge (i tillegg til en del arter som er tilfeldig innført med treverk).
Utseende
Små til meget store (2–170 mm), som oftest slanke biller. Oversiden er som oftest fint, neppe synlig hårete. De har ofte påfallende fargemønstre, eller er metallisk farget, mange har også grå og brune kamuflasjefarger. Det mest påfallende trekket er de lange og kraftige antennene, som vanligvis er mer enn halvparten så lange som resten av kroppen, ofte betydelig lengre enn kroppslengden. Det er ofte markert forskjell på kjønnene, hannene er generelt mindre, slankere, med lengre antenner og ofte lengre bein enn hunnene. Det kan også være forskjell i fargen. Hodet er mer eller mindre firkantet, fasettøynene er nyreformede med en innskjæring i fremkanten der antennene sitter festet. Kjevene (mandiblene) er kraftige, hos noen arter sterkt forstørrede. De kan peke fremover eller nedover. Antennene er 11-leddete, de enkelte leddene er oftest noe klubbeformede (tykkest ytterst). Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis bredere enn langt og sterkt hvelvet. Sidekantene er ofte sagtakkede eller med en eller flere kraftige pigger. Dekkvingene er vanligvis avlange, men hos noen grupper der de forkortede slik at de ikke helt dekker flygevingene og hele bakkroppen er synlig ovenfra. Beina er lange og temmelig kraftige. Lårene er ofte kølleformede eller fortykkede. Føttene er fire-leddete, i alle fall det tredje leddet er tolappet og hjerteformet, ofte også det andre. Larvene er tykke, hvite og tynnhudete, med kraftige kjever, men sterkt reduserte bein.
Levevis
De fleste artene har larver som utvikler seg i død ved, enten fersk eller ganske tørr. Siden ved er ganske næringsfattig vokser de sent og utviklingen kan ta mange år. Noen arter, for eksempel stor ospebukk (Saperda carcharias), angriper levende trær, og kan i verste fall drepe vertstreet. Noen arter lever i storvokste urter, for eksempel den smale arten tistelbukk (Agapanthia villosoviridens) som lever i tørre stengler av tistler. Voksne trebukker kan ofte finnes på blomster der de drikker nektar, særlig gjelder dette artene i gruppen blomsterbukker (Lepturinae). Mange av disse artene er farget i gult og svart og etterligner veps, noe som gir dem en viss beskyttelse mot fugler – dette kalles mimikry.
Skadedyr
Mange arter kan gjøre skade på skogs- og frukttrær ved at de med sine tunneler skader eller dreper treet – særlig dersom disse blir infisert av sopp. Kjente skadegjørere er stor ospebukk (Saperda carcharias) på osp og artene i slekten Monochamus på bartrær. Ofte gjør de mest skade i områder der de ikke hører hjemme, men er blitt innført for eksempel ved import av tømmer. I Norge spiller trebukkene en ubetydelig rolle som skadedgjørere i skog, de fleste artene er helt harmløse i så måte. En annen problematisk gruppe er de artene som lever i tørr, død ved og kan angripe bygningstømmer og møbler. I Norge er det først og fremst husbukken (Hylotrupes bajulus) som er fryktet for dette. Den er ikke vanlig i dag og finnes stort sett bare på Sør-Østlandet og enkelte steder i indre fjordstrøk på Vestlandet, men den kan gjøre svært stor skade med å gjennomhulle tømmeret med sine ganger. I verste fall kan stokkene være helt oppgnagd inni, mens overflaten ser tilsynelatende uskadet ut. På den andre siden er trebukkenes store og fete larver viktige matkilder for blant annet hakkespetter. De har også blitt spist av jeger- og samlerfolk.
Truede arter
I likhet med andre insekter som er avhengige av død ved er mange arter av trebukker i dag utryddingstruet på grunn av moderne skogbruk. Særlig store arter med lang utviklingstid er utsatte. Garver (Prionus coriarius) er en stor og kraftig art som lever i gammel skog og utvikler seg på underjordisk død ved (røtter, stubber etc.). Den har gått sterkt tilbake over hele Europa og er svært sjelden i Norge. Europas største trebukk, stor eikebukk (Cerambyx cerdo), som kan bli mer enn 5 cm lang, utvikler seg i gamle eiketrær. Denne billen er i dag meget sjelden og finnes i Norden først og fremst på den berømte insektlokaliteten Halltorps Hage på Öland. En annen, sterkt truet art er den oppsiktsvekkende alpebukken (Rosalia alpina). Denne store arten er gråblå med mørke flekker, finnes over mye av Europa, men er utdødd i Skandinavia. En tilleggstrussel mot noen av de sjeldneste artene er at de er svært ettertraktet mellom samlere, og kan omsettes for temmelig høye priser. En del arter er derfor i dag fredet i mange land.
Tropiske kjemper
Noen av de største billene er trebukker. Størst av alle er den sjeldne arten Titanus giganteus fra Brasil, som blir over 15 centimeter lang, flere andre tropiske arter i underfamilien Prioninae blir også godt over 10 centimeter. En annen kjempe er harlekinbukken (Acrocinus longimanus) som er relativt vanlig i regnskogsområder i Mellom- og Sør-Amerika. Denne svært broket fargede billen er 7–8 cm lang, og hannene er særlig oppsiktsvekkende siden frambeina og antennene er svært forlenget. Underfamilien Lamiinae har mange store arter, blant annet i den artsrike, tropiske slekten Batocera.
Noen norske arter
Garver (Prionus coriarius) er en stor (opptil 45 mm) og kraftig, svart art som er lett å kjenne på at antennene er meget kraftige og på at brystskjoldet har pigger på siden. Denne gammelskogsarten er funnet på Østlandet og Sørlandet, men den er meget sjelden og muligens alt utdødd i Norge.
Trebiter (Spondylis buprestoides) er svart, middelsstor (12–24 mm) og kraftig bygd med uvanlig korte antenner for en trebukk. Den ligner kanskje mest på enkelte arter i familien gnagbiller (Trogossitidae). Kjevene er kraftige og fremoverrettede. Finnes i Sør-Norge, helst i furuskog. Larvene utvikler seg i underjordiske deler av furu, av og til andre bartrær, og larveutviklingen tar 2–3 år.
Barkløpere (slekten Rhagium) har også forholdsvis korte antenner. De kan ellers kjenner på det framstrakte hodet som er minst så langt som bredt (hos de fleste andre trebukker er det mye bredere enn langt). På farge er de vanligvis mer eller mindre gråspraglete, ofte med skrå, lyse tverrbånd på dekkvingene. De voksne billene kryper som navnet sier rundt på trestammer og tømmerstokker. Larvene lever under barken på nylig døde trestammer, og puppen kan finnes i et karakteristisk «reir» under barken. Bartreløperen Rhagium inquisitor er svært vanlig i barskog, og løvtreløperen (Rhagium mordax) i løvskog. Begge kan ofte finnes tallrikt der nyfelt tømmer blir lagret. Den større, mer fargerike kysttreløper (Rhagium bifasciatum) lever i morken ved av ulike slags trær, men er temmelig sjelden i Norge.
Blomsterbukker (Lepturinae) er en artsrik gruppe av små til middels store, slanke arter som man gjerne finner på åpne blomster, særlig i skjermplantefamilien og rosefamilien. Som hos andre trebukker lever larvene i død ved. Blomsterbukkene er ofte ganske fargerike. Vanlige arter er i Norge er den metallisk blå eller grønne Gaurotes virginea, de røde eller gule artene Anoplodera rubra, Anoplodera sanguinolenta og Leptura melanura, og Rutpela maculata og Leptura quadrifasciata. De to sistnevnte er gul- og svartstripete og er grove etterligninger av veps, noe som nok gir dem en viss beskyttelse mot fugler.
En meget spesiell art er den store (opptil 30 mm) kortvingebukken Necydalis major. Dekkvingene er sterkt forkortet og flygevingene er frie, noe som er ganske uvanlig hos biller. Ved første øyekast kan billen minne om en stor planteveps (Symphyta). Larvene borer dypt i veden på syke, skadedede eller døde trær av ulike slag. Arten er funnet overe store deler av Norge, men er ingen steder vanlig.
Kortvinget granbukk (Molorchus minor) ligner den førnevnte i og med at den har sterkt forkortede dekkvinger, men de er ikke nært beslektet. Kortvinget granbukk er snaut centimeterlang og ganske slank, med antenner som er omtrent så lange som kroppen. Et annet påfallende trekk er at lårene er sterkt oppsvulmet ytterst, kølleformet. Larvene lever i stubber av bartrær, de voksne finner man ofte på blomster. Vanlig på Østlandet. Molorchus umbellatarum ligner sterkt, men den er bare funnet i Vestfold i Norge. Larvene lever i frukttrær.
Vepsebukk (Clytus arietis) er gul- og svartstripete og en ganske god vepseetterligning (mye bedre enn de vepselignende blomsterbukkene). Antennene er forholdsvis korte. Finnes ofte på blomster, larvene i død ved av løvtrær. Flere andre arter, blant andre eikebarkbukk (Plagionotus arcuatus), ligner.
Moskusbukk (Aromia moschata) er en stor, slank, metallgrønn art som også gjerne besøker blomster. Den har en karakteristisk, moskus-aktig lukt. Larvene i løvtrær, særlig selje.
Tømmermann (Acanthocinus aedilis) er meget karakteristisk med at antennene er sterkt forlenget, særlig hos hannene der spennet mellom antennespissene gjerne er fem ganger kroppslengden. Den er dermed trolig den letteste arten å kjenne igjen av alle. Den er middelsstor (12–20 mm), gråbrunt spraglete på farge. Hunnene har et langt eggleggingsrør som stikker ut bak dekkvingene. De voksne billene er aktive om våren og kan særlig treffes på nyfelt tømmer av furu, der hunnene legger egg under barken. Hannen vokter på hunnen og bruker de lange antennene til å holde andre hanner borte.
Husbukken (Hylotrupes bajulus) er den eneste arten i Norge som i dag er et alvorlig skadedyr, selv om den er blitt ganske sjelden. Denne middelsstore arten lever i tørt tømmer og er så varmekjær at den neppe kan overleve utendørs i Norge, men den kan gjøre stor skade i hus. I hus gjør den særlig skade på taktømmer og loft.
Furubukk (Monochamus sutor) er en ganske stor, slank art med lange antenner. Den legger egg på levende furutrær og kan av og til gjøre en del skade, men er ikke regnet som noe alvorlig problem i dag. Andre arter av slekten Monochamus kan gjøre stor skade ellers i verden.
Stor ospebukk (Saperda carcharias), også kalt ospedreper, er en stor, gulgrå art med små mørke punktgroper. Den angriper unge ospetrær og kan ta livet av dem. Den er vidt utbredt i Norge, men ikke tallrik. Den noe mindre, nærtbeslektede arten bjørkebukk (Saperda scalaris) angriper bjørk.
Evolusjonær historie
Sammenlignet med mange andre billegrupper er trebukkene en forholdsvis ny gruppe. Den eldste kjente trebukken er Cretoprionus liutiaogoensis (underfamilien Prioninae) fra nedre kritt, ca. 125-122 millioner år før nåtid, dette er den eneste fossile trebukken som er kjent før tertiær. Utviklingen av denne familien er trolig knyttet til framveksten av en "moderne" flora av dekkfrøede planter.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger Danilevsky (2006).
Osteopeni
I likhet med osteoporose er tilstanden usynlig og umerkelig siden den rammer skjelettet og ikke gir symptomer av noe slag og sjelden oppdages før et eventuelt brudd eller ved en røntgenscanning (DEXA (DXA), SXA, QUS, pQCT, RA, DPA, SPA. pDXA).
Grå mauremåler
Grå mauremåler (Epirrhoe alternata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er vanlig over hele Norge.
Osteopeni
Osteopeni finnes i likhet med osteoporose først og fremst hos kvinner. Normalt er en kvinnes skjelett på sitt sterkeste rundt 28 års alder. Bentettheten holder seg så omtrent konstant med balanse mellom nedbryting (resorpsjon) og nydannelse (ossifikasjon) i omtrent 10 år. Så følger en periode med bentap på ca. 0,3-0,5% pr. år. Ved menopausen øker gjerne bentapet hos kvinner sterkt – hos enkelte opptil ti ganger, dvs. 3 til 5% pr år i en periode på fra 5 til 7 år. Norsk Osteoporoseforening definerer benskjørhet som tap av benmasse større enn 25%.
Grå mauremåler
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 20 – 25 mm), slank, brokete farget måler, lysere på farge enn de fleste andre mauremålerne (slekten Epirrhoe). Forvingen er lysbrun ved roten, i midten med et bredt, gråbrunt tverrbånd som er mørkere enn resten av vingen. Dette båndet har en markert tann midt på ytterkanten og er kantet både på innersiden og yttersiden med doble, brede, hvite tverrbånd. Forvingens ytterste del er lyst gråbrun med en bølgete, hvit tverrstripe. Bakvingen er blekt brunlig med tre hvite tverrstriper, den midterste av disse er bred og dobbel. Larven er naken bortsett fra noen korte, oppstående børster, på ryggen mørkt sjokoladebrun med trekantede, gulhvite flekker (en spiss peker framover), på sidene med en lys stripe.
Osteopeni
Nyere viten
Risiko forbundet med bentap har i første rekke vært fokusert på eldre kvinner og osteoporose siden bruddhyppigheten er økende med alder. Imidlertid viser bl.a en amerikansk langtidsobservasjonsstudie (NORA=National Osteoporosis Risk Assessment study) med 200.160 kvinner at hele 82% av bruddene rammet kvinner som hadde bentetthet på osteopeninivå (T-score >÷2,5). 67% av bruddene rammet kvinner som hadde T-score >÷2,0. Kun 18% av lårhalsbruddene skjedde hos kvinner som hadde bentap på osteoporosenivå. Spørsmålet om når og hvilke tiltak skal settes inn for å forebygge brudd kan ha betydning for å redusere forekomsten av bentapsbrudd – også i Norge.
Grå mauremåler
Levevis
Grå mauremåler finnes der hvor larvenes vertsplanter, maurer (Galium spp.), vokser. De voksne målerne kan man treffe på mellom mai og august, arten har en eller to generasjoner hver sommer. De flyr mest om natten, men skremmes også lett ut om dagen.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av den palearktiske sone, og også i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig over hele landet.
Osteopeni
Styrking av benbygningen
Kostholdsbevissthet, regelmessig mosjon og ikke-røyking er blant de viktige livsstilsfaktorene som kan påvirke bentap og styrke benbygningen. Bruk av kosttilskuddene kalsium og vitamin D sammen er også anbefalt av skandinaviske helsemyndigheter – både for unge og eldre, kvinner og menn.
Ifølge en rapport gjort av Dr. David L. Watts, Ph.D., Director of Research for Trace Elements, Inc. er det ikke bevist at høye doser kalsium og vitamin D-behandling styrker benbygningen. I rapporten kommer det fram at kalsium bør sees i sammenheng med mineraler som fosfor, magnesium, natrium og kalium, inklusive også sink, kobber og mangan som ansvarlige for normal beintetthet.
Body of Lies
Body of Lies er en amerikansk spionfilm fra 2008 regissert av Ridley Scott. Den er basert på boken ved samme navn av David Ignatius om en CIA-agent som drar til Jordan for å forfølge en høyt profilert terrorist. Manuskriptet er skrevet av William Monahan og Leonardo DiCaprio, Russell Crowe, Vince Colosimo og den iranske skuespilleren Golshifteh Farahani medvirker i hovedrollene. Produksjonen fant sted i Washington D.C. og Marokko. Body of Lies hadde premiere i USA 10. oktober 2008, og i Norge 21. november 2008.
Handling
Roger Ferris (Leonardo DiCaprio) - en CIA-agent stasjonert i Midtøsten - leter etter terroristen Al-Saleem. Ferris møter Nizar som gir CIA informasjon i bytte mot asyl i USA. Til tross for protester fra sjefen Ed Hoffman (Russell Crowe) går Ferris med på å gi asyl. Når terroristene finner ut at Nizar er en tyster, blir Ferris tvunget til å skyte ham for å hindre at Nizar avslører identiteten hans. Ferris og kollegaen Bassam overvåker en bygning som Nizar tipset dem om. De observerer flere menn som ødelegger papirer og kvitter seg med utstyr. Ferris prøver å komme seg inn i huset, men blir oppdaget. I den påfølgende skuddvekslingen blir bilen til Ferris og Bassam truffet av en rakett. Ferris blir reddet av helikopter, men Bassam dør i eksplosjonen.
Terrorister gjennomfører et angrep i Sheffield, og de planlegger flere lignende angrep i Manchester. Når politiet finner dem, utløser terroristene en bombe. Både terroristene og politiet som omringet dem blir drept. Ferris blir utskrevet fra sykehus og sendt til Jordan for å fortsette jakten på Al-Saleem. I Jordan møter han Hani Salaam, leder for etterretningsbyrået i Jordan. Ed Hoffman beordrer Ferris å holde øye med ett hus som blir brukt av noen som arbeider for Al-Saleem. Samtidig beordrer Hoffman en annen operasjon i samme område uten at Ferris får vite om det. Denne operasjonen krasjer fullstendig med en av aksjonene til Ferris, og han beskylder Hoffman for å ødelegge for ham med vilje. Ferris må på sykehus for å få vaksiner mot rabies etter å ha blitt bitt av flere villhunder under jakten på en terrorist. På sykehuset møter Ferris sykepleieren Aisha som han får romantiske følelser for. Terrorister slår til ved et marked i Amsterdam, og dreper minst 75 mennesker.
Hani Salaam finner identiteten til en terrorist som heter Karami, og han tvinger Karami til å jobbe for jordansk etterretning. Uten å fortelle det til Ferris og Salaam, gir Ed Hoffman ordre om å kidnappe Karami. Men Karami stikker av og advarer de andre terroristene om at de blir overvåket og alle stikker av. Salaam anklager Ferris for å ha vist om kidnappingen av Karami, og han klandrer Ferris for å ødelegge for ham. Ferris møter Hoffman i Washington D.C. og de planlegger en aksjon for å finne Al-Saleem. De arrangerer ett falskt terrorangrep, og legger skylden på Omar Sadiki, en arkitekt fra Jordan. De håper at Al Saleem vil kontakte Sadiki. Al-Saleem får høre om angrepet, og han biter på agnet. Salaam deler sine mistanker med Ferris om Omar Sadiki som terrorist, med Ferris later som han ikke vet noe. Ferris prøver å redde Sadiki fra å havne i klørne på Al-Saleem, men han mislykkes. Sadiki benekter enhver forbindelse med terrorangrepet, og senere blir han funnet drept. Ferris går til leiligheten sin hvor han oppdager at Aisha er kidnappet. Han ber desperat Salaam om hjelp, og han avslører at CIA fabrikkerte det fiktive angrepet som de ga Sadiki skylden for. Salaam nekter å hjelpe fordi Ferris tidligere hadde løyet til ham.
Ferris tilbyr å overgi seg hvis Aishas blir satt fri. Han blir tatt med ut til ørkenen, hvor Hoffman følger med via en overvåkingsdrone. Ferris blir omringet av flere biler som sirkler rundt ham og lager en enorm støvsky som gjør det umulig å se noe med dronen. Etterpå reiser bilene i vidt forskjellige retninger, og støvskyen gjør at Hoffman ikke vet hvilken bil Ferris sitter i. Ferris blir kjørt over grensen til Syria, hvor han blir avhørt av Al-Saleem. Når Ferris spør Al-Saleem om Aisha, blir han fortalt at noen har løyet for ham, og at de ikke vet noe om henne. Ferris forteller Al-Saleem at det er en infiltrator (Karami) i gruppen hans som egentlig arbeider for CIA, men Al-Saleem tror ikke på ham. Ferris blir torturert før Al-Saleem slår på et videokamera og beordrer henrettelsen. Salaam kommer i siste øyeblikk, og Ferris blir reddet. Al-Saleem og terroristene blir arrestert. Salaam besøker Ferris på sykehus, og avslører at han sto bak Aishas kidnapping. Ferris forlater CIA, og reiser for å møte Aisha igjen.
Jonas Brothers
Jonas Brothers er et pop/rock ungdomsband fra Wyckoff, New Jersey, USA, som retter seg mot tenåringsmarkedet. Bandet består av Paul Kevin Jonas II (født 5. november 1987), Joseph Adam Jonas (født 15. august 1989) og Nicholas Jerry Jonas (født 16. september 1992). Bandet ble kjent gjennom Disney Channel, og har gitt ut fire album: It's About Time (2006), Jonas Brothers (2007), A Little Bit Longer (2008) og Lines, Vines and Trying Times (2009), Happiness Begins (2019).
Historikk
2005: Tidlig i 2005 signerte Columbia Records' president Steve Greenberg Jonas Brothers etter å ha hørt låten Please Be Mine. Sommeren 2005 ble guttene med som åpningsband på tunréen til Jesse McCartney, The Click Five og The Backstreet Boys. Jonas Brothers var åpningsband for The Cheetah Girls i desember, og 27. desember kom deres første singel, Mandy. I november dette året fikk Nick type 1 diabetes.