cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stavanger
Gamle Stavanger
Gamle Stavanger består av 173 vernede og restaurerte trehus som ble oppført på slutten av 1700- og begynnelsen på 1800-tallet. Området, som også er kjent som Straen, er Nord-Europas best bevarte trehusbebyggelse. De fleste husene er små og hvitmalte. Stavanger har mottatt flere priser for bevaringen av Gamle Stavanger. Husene er delvis i privat og delvis i kommunal eie.
Villa Blidensol i Øvre Strandgate er trolig Stavangers eldste hus, etter Domkirken og Bispekapellet. Det antas å være bygget tidlig på 1700-tallet, men kan også være bygd på slutten av 1600-tallet.
Byvåpen
Da Alexander Kielland var borgermester, fant han en gammel signet. Motivet stemte overens med eldre dokumenter, det eldste fra 1591. Signeten er laget av Hans Johanson Rise. Den samme signeten brukes i dag av ordføreren i Stavanger.
Hvilke blader og type grein som er avbildet på byvåpenet har vært heftig diskutert, der noen mente det var en eikegrein og noen en vingrein. Botanikere er imidlertid enige om at motivet er en vintrestubbe. Noen har ment at det ville vært mer naturlig å velge en eikestubbe – ettersom Stavanger skal ha hatt store eikeskoger, reflektert i navnet Eiganes. Andre mente det var usømmelig å bruke vintre i avholdsbyen Stavanger.
Dette førte til at man i en periode fra midten av 1800-tallet frem til begynnelsen av 1900-tallet brukte eikestubbe med spirende blad inne som byvåpen. Denne tolkningen av byvåpenet kan man finne igjen i blant annet logoen til Viking Fotballklubb og på et skilt over inngangsdøren til Valbergtårnet.
Hallvard Trætteberg fikk i oppdrag å utforme det offisielle byvåpenet for Stavanger, et arbeid som pågikk fra slutten av 1920-årene og frem til godkjenning i 1939. Av de som i bystyret særlig kjempet for det gamle merket var Anders Bærheim. Trætteberg fikk til slutt et bundet mandat, da det ble bestemt at motivet skulle være vinstokken i Stavangers gamle segl fra 1591. Seglet tegnet han i strek og uten farger, slik at det kunne egne seg som modell for stempel. Våpenet fikk farger, gull og blått, fordi det etter gamle heraldiske regler helst bare skulle være ett metall, enten gull eller sølv, og én farge i våpenet. Ved Kongelig resolusjon 11. august 1939 ble byvåpenet fast som: «På blå bunn en liggende avkvistet gull vinranke med blad og slyngtråder». Dette brukes også som byens våpen, flagg og segl.
Kulturliv
Stavanger var sammen med Rogaland, Sandnes og Liverpool Europas kulturhovedstad i år 2008.
I løpet av året arrangeres en rekke arrangementer på Stavanger konserthus og Rogaland Teater og det er i dag planer om et nytt konserthus for å dekke det økende behovet i området.
Broken Column er 23 statuer som er plassert på ulike steder i Stavanger. Statuene er plassert slik at de danner en søyle ved at de er plassert etter hverandre i høyde over havet. Alle statuene er vendt i samme retning, ut mot havet. Disse statuene er i mørk bronsefarge, og er formet som menn med glatte kurver. Kunstneren Antony Gormley har laget utstillingen og skulpturene er en avstøpning av Gormley sin kropp. En utstilling med tilsvarende statuer stod en periode som kunstverket «another place» på Solastranden.
Folken er studenthus og konsertlokale i Stavanger. Det opprinnelige navnet på huset er Folketeateret. Folken ble åpnet som studenthus i 1988 og drives av Stiftelsen Studentersamfunnet Folken. Som på de andre studentersamfunnene i Norge pågår det forskjellige aktiviteter på Folken, blant annet konserter, revy, filmklubb, kunstutstillinger og debatter. Hovedvekten av arbeidet blir utført av frivillige.
Museer i Stavanger
Byen har flere muséer og samlinger, som er både lokale og nasjonale. Byens mest besøkte museum er Norsk Oljemuseum, som har hatt ti år med besøkelses rekorder fra 1998 til 2008, da nesten 95,000 personer besøkte museet og som er det eneste petroleumsmuseet i Europa.
Byens eldste museum er Misjonsmuséet som ble etablert i 1864. Museet er lokalisert i underetasjen av fakultetsbygget på Misjonshøgskolen. Muséet har omtrent 5,000 gjenstander som består av flere gjenstander av etnografisk og misjonshistorisk interesse fra de forskjellige misjonsfeltene
Stavanger Museum ble grunnlagt i 1877 og er dermed et av landets eldste museer. Stavanger Museum er en institusjon som omfatter flere historiske bygg og samlinger. Stavanger Museum består av til sammen åtte anlegg: Stavanger Museum Muségata 16, Stavanger Sjøfartsmuseum, Norsk Hermetikkmuseum, Ledaal, Breidablikk museum, Den kombinerede Indretning, Norsk Grafisk Museum og Norsk Barnemuseum. I hovedmuséet finnes nå en kulturhistorisk avdeling, en zoologisk samling, og et bibliotek.
Arkeologisk museum ved Universitetet i Stavanger er det største museet i Stavanger, målt etter antall ansatte. AmS er et statlig museum med ansvar for fornminner i Rogaland som er en del av UiS. Museet driver også omfattende formidlingsvirksomhet, og har lokaler ganske nær Stavanger Museum.
Rogaland Kunstmuseum ligger ved Mosvannet og har blant annet landets største samling av Lars Hertervigs arbeider. Museet har malerier av norske kunstnere som Edvard Munch, Christian Krohg, Eilif Peterssen og Harriet Backer. Rogalandskunstnere er også representert ved blant annet Kitty Kielland, Nicolai Ulfsten, Carl Sundt-Hansen, Olaf Lange og Åge Storstein.
Vestlandske Skolemuseum er et museeum i Stavanger. Skolemuseet holder i dag til på Kvaleberg skole det gamle 1920-bygget. Vestlandske Skolemuseum ble etablert i 1925 og er et spesialmuseum for skolehistorie i Rogaland.
Ved vågen ligger Det norske utvandrersenteret på den vestre siden og på den østre siden av vågen ligger Valbergtårnet med sitt vektermuseeum. Norsk Telemuseum har en avdeling i Stavanger ved Løkkeveien
Sveits i Junior Eurovision Song Contest
Sveits debuterte i Junior Eurovision Song Contest i 2004 i Lillehammer i Norge med sangen «Birichino», framført på italiensk av Demis Mirarchi. Bidraget ble valgt gjennom den nasjonale finalen Mara e Meo, gjennomført av den sveitsiske kringkastingskanalen Radiotelevisione svizzera di lingua italiana.
Stavanger
Forfattere og bøker
Sigbjørn Obstfelder er en av de fremste nyromantiske dikterne i Norge. En del av diktene i samlingen, blant annet «Jeg ser», er preget av ensomhet, undring, angst og fremmedfølelse, mens andre er preget av mystikk og erotisk/religiøs lengsel. Mange av diktene er melodiøse, på grunn av Obstfelders lidenskapelige forhold til musikk. Henrik Steffens var født i Stavanger, men han regnes som en tysk filosof, vitenskapsmann og dikter.
Alfred Hauge var en profilert, kristen kulturpersonlighet, skribent i Stavanger Aftenblad i 30 år og forfatter av rundt 50 bøker, bl.a. Cleng Peerson-trilogien om utvandringen til Amerika. Fra tradisjonelle oppbyggelige romaner endret han etter hvert sitt litterære uttrykk, og hans samlede forfatterskap er et av de mest eksperimenterende og nyskapende i etterkrigstiden.
Sveits i Junior Eurovision Song Contest
Stemmehistorikk
Sveits har avgitt flest poeng til ...
Sveits har mottatt flest poeng fra...
Stavanger
Forfattere og bøker
Hvis Stavanger skulle hatt en byforfatter burde det kanskje ha vært Andreas Jacobsen, også kjent som «Ajax». Han skrev flere fortellinger om Stavanger blant annet «''Johanna, Broremann og frk. Sørensen», «Far og mor te an Marton», og «Gudlabadnet te na mor''». Han skrev også flere sanger slik som «Sjynt å kjøra buss». Bøkene hans bruker tykk «Siddisdialekt,» slike som «Fru Grødaland e me å Vinne Krigen,» «Ongane i Gadå,» osv.
Gottfred Borghammer skrev i alt 17 bøker med utgangspunkt i lokalhistorie fra Stavanger. Flere av bøkene er selvbiografiske. Han ga de fleste av dem ut på eget forlag. Martin Nag er en forfatter og oversetter som har skrevt en del om Norden og Øst-Europa og litteratur, kulturhistorie og sosialhistorie fra Rogaland. Gunnar Bull Gundersen var en norsk forfatter, dramatiker og lyriker som skrev en rekke bøker fra 1950-årene til midten av 1980-årene.
Av samtidsforfattere kan nevnes Arild Rein som debuterte i 1998 med romanen Hundedagane og utkom med fortsettelsen Grisekoret i 2001. Siste bok i Stavangertrilogien, Kaninbyen, kom i 2004 og ble valgt som boken «alle» skulle lese i Stavanger i kulturhovedstads året 2008 som en del av Stavanger2008 prosjektet «Gjestfrihetens kunster».
Tore Renberg er en annen forfatter i samtidens Stavanger. Med sine bøker om Jarle Klepp, en ung mann som vokser opp i Stavanger. I bøkene Mannen som elsket Yngve, Kompani Orheim og Charlotte Isabel Hansen er handlingen lagt til Stavanger og skildrer miljøet i byen.
Den lille boken Pur morgen av stavangerforfatteren Rune Salvesen ble i 2005 nominert blant ti andre til tittelen årets beste bok i Dagbladet. Salvesen har siden gitt ut to bøker, hvor den siste, Vinden ved verdens ende har handling lagt til hjembyen.
Byen har vært vert for fribyforfattere siden 1995. I Stavanger kulturhus Sølvberget arrangeres den årlige internasjonale litteratur- og ytringsfrihetsfestivalen Kapittel. Hit kommer fremtredende lokale, nasjonale og utenlandske forfattere og artister. Hvert år har festivalen et internasjonalt fokus og gjester fra flere verdensdeler. Den årlige litteraturuken på Café Sting er populær og her leser norske forfattere høyt fra sine verker.
Film
Filmmiljøet i Stavanger har markert seg nasjonalt. Filmforum Sørvest ble etablert i 1992 og er en interesseorganisasjon for filmarbeidere i Rogaland. Målsetting er å øke kompetansen blant filmarbeidere i regionen og stimulere til økt filmproduksjon. Filmforum Sørvest har mottatt driftstøtte fra Stavanger kommune siden 1995 og fra fylket siden 1997. I tillegg har de mottatt tilskudd til filmworkshop fra fylket og tilskudd til andre bransjeutviklende tiltak fra Stavanger kommune.
Spillefilmen Mongoland ble produsert utenom den tradisjonelle infrastrukturen for norsk spillefilm. Etablering av produksjonsselskapet Sydvest Film og Filmkraft Rogaland skal sikre langsiktige fondsavsetninger til filmproduksjoner. Arild Østin Ommundsen debuterte som regissør med spillefilmen Mongoland i 2000 og har i ettertid regissert og skrevet manuset til Hjemsøkt (2003) og Monstertorsdag (2005). Ommundsen var med på å starte den nye Stavangerbølgen som kom etter Mongoland hadde premiere. I 1999 vant også Ommundsen Gullstolen på Kortfilmfestivalen i Grimstad med filmen Før solen står opp.
Fem spillefilmer kan definere som «stavangerfilmer»: Mongoland» fra 2000, Alt for Egil (2004), Monstertorsdag (2004), Mannen som elsket Yngve (2008) og Jernanger (2009). Høsten 2009 hadde spillefilmen Rottenetter debut på kino. Den 30. september 2010 hadde filmen Nokas permiere i Stavanger. Filmen handler om NOKAS-ranet i Stavanger den 5. april 2004 og handlingen er lagt til Stavanger.
Festivaler
Det arrangeres årlig flere festivaler i Stavanger. Blant de mer kjente festivalene er Gladmatfestivalen, Den store Norske Humorfestivalen, Kammermusikkfestivalen, litteraturfestivalen Kapittelfestivalen, MaiJazz, World Tour Sand-volleyball, NuArt Festival, Stavanger på skeivå (Stavanger Pride) og Xplosif Hiphop-festival.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Torget, Blå Promenade og Byparken. Kommunen har som mål at området skal fungere som et fellesskapsområde og identifisere byens egenart og identitet.
Tusenårsprosjektene laget i samarbeid med Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU) og Arkeologisk museum i Stavanger (AmS), en utstilling om Middelalderbyen Stavanger. Denne er et fredet kulturminne som ligger under dagens bysentrum som man foreløpig har begrenset viten om.
I forbindelse med opparbeidingen av tusenårsstedene ble det gjort arkeologiske utgravninger for å bedre kjennskapen til Stavanger som middelalderby.
Medier
Byens største dagsavis, Stavanger Aftenblad, kom ut med sin første utgave i 1893. Konkurrenten Rogalands Avis kom ut første gang i 1899 under navnet 1ste Mai, og fra 1906 utkom avisa som dagsavis. Det ble forsøkt å etablere en ny dagsavis i 1987, Vestkysten, men den ble bare gitt ut i to måneder.
Stavanger Avis utkom fra 1888 og frem til 1911. Forfatteren og siddisen Alexander L. Kielland var redaktør i 1889. Stavanger Avis var også navnet på avisa som kom ut fra 1942 til 1945, der Stavanger Aftenblad og Stavangeren ble slått sammen av Pressedirektoratet.
Studentmagasinet SmiS kommer ut fire ganger i året.
NRK Rogaland sender radio og fjernsyn til hele fylket fra studio i Stavanger. Stavanger har én TV-stasjon, TV Vest som sender lokale nyheter og reportasjer. Viking TV er TV-kanalen til fotballaget Viking FK.
Sport
Stavanger har i dag nasjonale toppklubber innen flere idrettsgrener, blant annet fotball (Viking FK), ishockey (Stavanger Oilers) og håndball (Viking Håndball). Stavanger Basketballklubb spiller i 1. divisjon både for herrer og damer, og SIF spiller i 2. divisjon fotball for herrer i 2010 etter at de rykket ned fra Adeccoligaen i 2009.
I tillegg har kommunen en rekke breddeidrettslag som Idrettslaget Brodd, Madla Idrettslag og Stavanger Turnforening, som er kommunens største idrettslag.
Fotball
Stavanger Idrettsforening ble stiftet i 1905, og SIFs fotballag var det dominerende fotballaget både i Stavanger og på Vestlandet frem til 1945. Laget hadde sin storhetstid i 1920-årene. I 2007 rykket de igjen opp til 2.divisjon, og i 2008 til 1. divisjon.
Det finnes også en rekke andre fotballklubber i byen, blant annet Brodd, Buøy, Hinna Fotball, Madla, Sportsklubben Jarl, Vaulen, Vardeneset Ballklubb, Storhaug Fotballklubb og FK Vidar.
Ishockey
Da Siddishallen sto ferdig i 1968 fikk man et innendørs helårsalternativ for ishockey i Stavanger-regionen og Viking Ishockeyklubb ble stiftet samme år. Viking Ishockeyklubb ble lagt ned i 1997; i 1998 ble Viking Hockey etablert.
Parker og grøntområder
Det finnes flere parker og grønntområder i Stavanger kommune, både i sentrum og utenfor. Sentralt i byen ligger Breiavatnet som er omgitt av Byparken, som ble anlagt som byens første bypark i 1866–1868. Mellom Breiavatnet og vågen i byparken ligger Kiellandshagen som fikk sitt navn fordi dikteren Alexander Kiellands hus i sin tid lå her. Kiellandsparken gikk gjennom en solid oppussing i 2007 som del av tusenårsstedet i Stavanger kommune. I motsatt ende av Breiavatnet ligger det en liten park ved Byterminalen. Der ligger Utvandrermonumentet, en gave fra de norske-emigrantene i USA til menn og kvinner av norsk ætt som bygget Amerika.
Bjergstedparken nord for Gamle Stavanger er et parkanlegg og her ligger Bjergsted Musikksenter med blant annet Stavanger Konserthus, og uteområdene brukes ofte til festivaler og utendørskonserter. Lendeparken ble anlagt til ære for byoriginalen Lars Lende, og ligger oppe i bakken på vestsiden av Vågen, som danner inngangen fra sør mot Gamle Stavanger. Kannikparken danner grensen mellom Stavanger sentrum og utfarten fra byen på E39. Nordover går Løkkeveien mot Bjergsted, vestover går Madlaveien mot teateret og Bergelandstunnelen, østover mot E39. Parken ligger ved siden av Gamle Stavanger sykehus, som også har et større parkområde rundt hovedbygget. Gjennom parken renner Kannikbekken, som kommer opp til overflaten ved Statuen av den lille havfruen i Parken og som renner ut i Breiavannet. Kannikkbekken renner stort sett i rør før den kommer frem til Kannikparken.
Utenfor sentrum ligger det parkanlegg sørlig i tilknytning til de store innlandsvannene slik som Mosvatnet, Store- og Lille Stokkavatnet og Vannassen. Mosvatnet er 0,46 km² stort og er dermed det tredje største i Stavanger etter Hålandsvatnet og Store Stokkavatn. Vannet som var byens drikkevann fra 1863 til 1931, er det suverent mest brukte friluftsområdet i Stavanger. Utvalgstellingene som ble foretatt i 1995 viste at anslagsvis 560,000 personer brukte turstien rundt Mosvatnet. Syklister og joggere bruker den fine stien rundt vatnet som er 3,2 km lang. Ved sørenden ligger Mosvangen Camping, Stavanger Svømmestadion Gamlingen og Vålandsskogen og på vestsiden finner vi Rogaland Kunstmuseum. Store Stokkavatnet er 2,19 km² stort – det største i Stavanger. Rett ved Stora Stokkavatnet ligger Litla Stokkavatnet (0,15 km² stort).Turenstien rundt vannet er 8,2 km lang. I vannet ligger en holme, Storeholmen. Store Stokkavatnet var Stavangers drikkevannskilde fra 1931 til 1959, og ble senere degradert til reserve-drikkevann. I 2009 ble det degradert enda engang, og det er nå lovlig å bade i vannet.
Vannassen er en liten innsjø med friområde og parkområde rundt, plassert ved Åsen mellom Hetland og Hillevåg. Vannassen var vannverk for Hetland kommune på begynnelsen av 1900-tallet. Løypen rundt vannet er belyst, og det er offentlig tursti fra Vannasen og ned mot Mariero. Det er skog rund hele vannet.Vassåsveien avgrenser parkområdet mot en stor åpen grusplass, hvor omreisende sirkus ofte slåropp telt. Det feirers Sankthansaften her med bål. Hvert år pleier også russen på Nord-Jæren å ha flere feiringer her.
Sørmarka er et stort grøntområde med et areal på ca. 1,500 dekar som ligger ca. 4 km sør for Stavanger sentrum. Det høyeste punktet er Ullandhaug (136 m over havet) som sørmarka liggere rundt. Det aller meste av trærne man ser er plantet. Allerede i 1910 ble det igangsatt treplanting i denne delen av Stavanger, og fra ca. 1930 til 1970 ble det meste av skogen plantet av Stavanger Skoglag og skoleelever fra byen. Det er også noe eng og beitemark. Det er et godt utbygd turveinett på til sammen ca. 8 km, herav lysløype ca. 3,7 km. Her er også ridestier og sykkelløyper. I nærheten finnes UiS, Ullandhaugtårnet, Jernaldergården og Stavanger Botaniske Hage. Botaniske Hage ligger i vestskråningen under Ullandhaugtårnet og den eldste delen er urtehagen som ble anlagt våren 1977. Fra skråningen ved Ullandhaug har den botaniske hagen en vakker utsikt utover Jæren, Hafrsfjord og Nordsjøen. Hagens ene bredside vender mot universitetet, den andre mot Sørmarka med et nettverk av stier. Rekreasjonsområde har flere benker der en kan nyte utsikten og store gressarealer.
Stavanger-dialekt og talemål
Stavangerdialekten kjennetegnes ved blant annet bruken av bløte konsonanter (p, t, k → b, d, g i inn- og utlyd) og bruken av Skarre-ren. Æ-lyden blir vanligvis byttet ut med en e-lyd (Eksempler: sær → ser, hæl → hel, bær → ber). Spørsmålsformuleringer begynner ofte med ordet «om» (Om du vett ka klåkkå e? Om eg kan få is?). Et annet kjennetegn, som dog ikke er like utbredt overalt, er segmentering, det vil si at doble konsonanter blir gjort ulike, som f. eks. «fjell» som blir til «fjedl» og «alle» som blir til «adle».
Det har tradisjonelt eksistert to bymål i Stavanger, såkalt «gadespråg» og «pent stavangersk». På pent stavangersk blir språket lagt om i retning av dansk språk. Denne sosiolekten har historisk sett vært knyttet til bydelen Eiganes (eller Egenes), men dette er ikke lenger like tydelig. Eksempler på pent stavangersk er «ikke» i stedet for «ikkje», «je» i stedet for «eg», «frem» i stedet for «fram», «sne» i stedet for «snø», «gottene» i stedet for «guttane» og «hytten» i stedet for «hyttå». Det mest kjente verket om Stavanger-dialekten er Stavanger bymål skrevet av rektor Mandius Berentsen og språkforsker Amund Larsen og utgitt i 1925. Boken "Ska sei!" av Erling Jensen ble utgitt i 2009 på Commentum Forlag AS. Boken inneholder 850 ord og uttrykk fra Stavanger.
Kjente personer
Personer fra Stavanger by kalles ofte for siddiser, dette ordet stammer antakeligvis fra det engelske ordet «citizen», eller borger.
Diagram
Diagram (fra gresk διάγραμμα (diagramma), «tegning» el. «skjema») er en skjematisk tegning eller grafisk fremstilling av informasjon, som for eksempel sammenhengen mellom ulike mengder og variabler. Det finnes flere ulike typer diagrammer, og de ulike typene egner seg ofte til ulike formål.
Informasjonsdesign er læren om å presentere diagrammer og annen informasjon på en måte som kommuniserer budskapet lett og effektivt, og legger vekt på designmessige forhold som farge, typografi og generell utforming.
Stereokjemi
Stereokjemi, en gren av kjemi, studiet av relative romlige arrangement av atomer innen molekyler. En hovedgren av stereokjemi er studiet av kirale molekyler.
Samurai 7
Samurai 7 (サムライセブン) er en japansk anime fra 2004, laget av GONZO og er basert på De syv samuraier (1954), en av få japanske filmer som har blitt anerkjent i Vesten. Handlingen til Samurai 7 er lagt til en verden som kalles steampunk, det finnes maskiner, banditter, og kan minne veldig mye om stilen til Samurai Jack. Bandittene (også kalt Nobuseri) har for tiden også startet nylig med å ta barn og damer i tillegg til risen. Det ser mørkt ut for landsbyen Kanna, og den eldste i byen sender ut vann-prinsessen, hennes lillesøster, og Rikichi, en vanlig mann fra landsbyen til å finne samuraier. Gamlingen ber om 4 samuraier, men Kirara insisterer på å finne 7 stykker. Måten de lokker samuraiene til å beskytte landsbyen mot bandittene er at de blir lovet all den risen de kan tenke seg, fordi byen ikke har noen annen rikdom å tilby.
Arkeologiåret 1758
Arkeologiåret 1758 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1758.
Epikantisk fold
Den epikantiske fold, epikanthus eller mongolske hudfold er en fold av hud som strekker seg fra øvre øyelokk til neserota, og dekker øyeeplet. Den gir øynene et mandelformet utseende. Folden kan delvis skjule øyevippene og i folkeslag med utpreget fold forekommer det en del reduksjon av folden ved plastisk kirurgi som et antatt skjønnhetsfremmende inngrep. Hudfolden finnes hos flere folkeslag som kapoidene, noen indianere og en del fra Madagaskar, polynesiere, mikronesere, indianere, men forbindes først og fremst med individer i Øst-Asia, Sørøst-Asia og Sentral-Asia. Folden har vært brukt som et sentralt kjennetegn ved den antatte mongolske rase og det har vært lansert teorier om at folden utviklet seg som svar på naturforholdene i kalde deler av Asia. I Finland finnes det en del innbyggere med epikantisk fold.
Circum Polaris
Circum Polaris er en skjønnlitterær antologi utgitt av Nordnorsk Forfatterlag i 1997 med forfattere fra Nord-Norge, redaktør for utgivelsen var Liv Lundberg.
Epikantisk fold
Hos folkeslag der den epikantiske hudfold ikke forekommer naturlig, vil den oppfattes som et symptom på Down syndrom. Folden kan være en indikasjon på Cri-du-chat-syndromet, Zellwegers syndrom, Trisomie 9, Noonans syndrom (Turner-like-syndrom), Turners syndrom, Williams syndrom, De-Grouchy-syndromet, C-syndromet, Blepharophimose-Ptosis-Epicanthus-inversus-syndromet (BPES), Potters syndrom (renofaciale dysplasi), føtalt alkoholsyndrom og Smith-Lemli-Opitz-syndromet.
Arkeologiåret 1758
Dødsfall
1758 in archaeology
Samurai 7
Episodene
Serien følger det klassiske anime mønsteret på 26 episoder:
Epikantisk fold
Alder
Mange fostre mister sitt epikantisk fold etter tre til seks måneder i svangerskapet. Epikantisk fold kan være synlig blant alle småbarn og spesielt før nesebroen har fått utviklet seg fullt ut.
Medisinsk tilstand
Epikantisk fold er funnet som et medfødt avvik. Medisinske tilstander gjør at nesebroen ikke modnes og projiseres. 60% av de med Down Syndrom (trisomi 21) har epikantisk folder. I 1862 klassifiserte John Langdon Down det som i dag kalles for Downs syndrom. Tidligere brukte han ordet mongoloid for tilstanden. Begrepet "mongoloid" ble etter hvert utbredt brukt som skjellsord eller i nedsettende betydning som et uttrykk for at den som ytret seg anså den omtalte som mindre intelligent. På 1970-tallet begynte selve betegnelsen «mongoloid» derfor å gå ut av bruk som karakteristikk i forbindelse med medisinske tilstander, til det i dag helt er forlatt i den seriøse legevitenskapen.
Evolusjonær funksjon
Folden er ofte assosiert med et større nivå av fettavsetning rundt øyeeeplet. Fettvevet sies å gi større isolasjon til øyet og bihulene mot kulde, spesielt fra iskald vind som gir tilpasning til et kaldere klima. Det er postulert at folden kan være en beskyttelse mot snøblindhet. Selv om utseendet i Sørøst-Asia kan skyldes avstamning fra forfedre som levde i et kaldt klima, kan ikke samme forklaring gjelde for afrikanske grupper som har denne folden. For de afrikanske gruppene er folden blitt knyttet opp til å gi beskyttelse for øyet mot sterkt ultrafiolett lys som er til stede i ørken- og halvørkenområder.
Etnogeografisk distribusjon
Det er en svensk slalåm-kjører, Jens Byggmark som er født med delvis epikantisk fold.
Aleksej Abrikosov
Aleksej Aleksejevitsj Abrikosov (russisk: Алексей Алексеевич Абрикосов, født 25. juni 1928 i Moskva i Sovjetunionen, død 29. mars 2017 i Palo Alto i California i USA ) var en russisk-amerikansk fysiker med viktige bidrag innenfor kondensert materiefysikk.
Abrikosov var også medlem av Royal Academy i London, og medlem av American Physical Society, og i 2000 ble han valgt til National Academy of Sciences. Han var en av mottakerne av Nobelprisen i fysikk i 2003 sammen med Vitalij Ginzburg og Anthony James Leggett, for sine teorier om hvordan materie kan oppføre seg ved ekstremt lave temperaturer.
Utdannelse og tidlig liv
Aleksej Abrikosov ble født i Moskva i det som da var Sovjetunionen, begge foreldrene hans var fysikere, faren hans var Alexei Ivanovich Abrikosov, og moren hans var Fani Abrikosova. Han ble uteksaminert fra statsuniversitetet i Moskva i 1948. Fra 1948 til 1965 jobbet han hos Instituttet for fysiskproblemer ved Sovjetunionens Vitenskapsakademi, hvor han i 1951 fikk sin doktorgrad for teorien om termisk diffusjon i plasma, og deretter doktorgrad i fysikk og matematikk i 1955 på grunnlag av avhandlingen om kvanteelektrodynamikk ved høye energier.
Karriere
Fra 1965 til 1988 jobbet han ved Landauinstituttet for teoretisk fysikk ved Sovjetunionens Vitenskapsakademi. Han har vært professor ved statsuniversitetet i Moskva siden 1965. I tillegg holdt han var ansatt ved Instituttet for fysikk og teknologi i Moskva fra 1972 til 1976, og ved Instituttet for stål og legeringer i Moskva fra 1976 til 1991. Han var et fullverdig medlem av Sovjetunionens Vitenskapsakademi fra 1987 til 1991. I 1991 ble han et fullverdig medlem av det russiske vitenskapsakademi.
I to verk som han ga ut i 1952 og 1957 forklarte han hvordan magnetisk fluks kan trenge gjennom en viss klasse superledere. Denne klassen med materialer som er kjent som type-II-superledere.
Siden 1991 har han jobbet ved Argonne National Laboratory i Illinois. Abrikosov er en «fremtredenen vitenskapsmann» hos kondensert materie-teori gruppen ved Argonne National Laboratorys Materials Science Division. Hans nyere forskning har fokusert på opphavet til magnetoresistans, en egenskap funnet i visse materialer hvilket tillater dem å forandre motstanden deres når de er i nærheten av et magnetfelt.
Priser og utmerkelser
Abrikosov fikk Leninprisen i 1966, Fritz London minneprisen i 1972, og Sovjetunionens statspris i 1982. I 1989 fikk han Landau-prisen fra det russiske vitenskapsakademi. To år senere, i 1991 fikk han Sony Corporations John Bardeen Award. Samme året ble han æresmedlem ved American Academy of Arts and Sciences. Han er også medlem ved Royal Acadamy of London, American Physical Society og National Academy of Sciences. I 2003 fikk han Nobelprisen i fysikk sammen med Vitalij Ginzburg og Anthony James Leggett, for sine teorier om hvordan ting kan oppføre seg ved ekstremt lave temperaturer.
Kristian Hansen
Kristian Aage Hansen (født 25. januar 1895, død 13. juni 1955) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Hansen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i turn svensk system foran Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og sisteplass med 1324,833 poeng.
Slaget ved Monmouth
Slaget ved Monmouth var et slag i den amerikanske uavhengighetskrigen som ble utkjempet 28. juni 1778 som ble et vendepunkt i den amerikanske revolusjon. Hovedstyrken til den kontinentale armé under George Washington angrepet bakdelen av den britiske hærs kolonne ledet av Henry Clinton da de forlot Monmouth Court House (dagens Freehold Borough, New Jersey).
Slaget
Den amerikanske generalen Charles Lee ledet fremrykningen og innledet det første angrepet på den bakre delen av kolonnen. Da britene snudde seg for å ta ham på flankene, beordret han en generell tilbaketrekning uten så mye som å avfyre et skudd på fienden. Hans soldater ble raskt uorganiserte. Washington sendte Lee bakover i rekkene og samlet personlig troppene. Han slo så tilbake to motangrep som blir henvist til som «Washingtons Advance» (Washingtons fremrykning). Slaget ble ikke avgjort på den svært varme dagen. Begge sider mistet like mange menn av hypertermi som for fienden. Begge sider trakk seg tilbake da det ble mørkt.
Etterspill
Slaget var den siste store trefningen i det nordlige teateret av krigen, og det var det største slaget som pågikk på en dag målt i antall deltagere. Lee ble senere stilt for retten for sine handlinger.
Legenden om «Molly Pitcher» blir vanligvis knyttet til dette slaget. Ifølge en fortelling, var hun en kone som kom til slaget sammen med sin mann og tok hans plass ved kanonen etter at han falt. Den er basert på en virkelig hendelse, men fortellingen har vokst i løpet av årene og blitt en legende.
Hvert år blir slaget ved Monmouth gjenskapt den siste helgen i juni ved Monmouth Battlefield State Park i dagens Freehold Township og Manalapan.
Tomoceridae
Tomoceridae er en familie med seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola). Det er en middelsstor spretthalefamilie med rundt 150 beskrevne arter.
Utseende
Ganske store og langstrakte, sylindriske spretthaler med lange antenner som hos noen arter tilsynelatende består av tallrike ledd. Springgaffelen (furca) er middels lang. På farge er de gjerne gulaktige, men kroppen er mer eller mindre kledd med mørke, ofte metalliske skjell. Hos noen arter er thorax framskutt og danner en hette over hodet.
Hans Jakobsen
Jakobsen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i turn svensk system foran Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og sisteplass med 1324,833 poeng.
Direkte ordførervalg
Direkte ordførervalg var en forsøksordning som anvendtes ved kommunestyrevalg i enkelte kommuner, første gang ved valget i 1999, siste gang i 2007. Forsøkene skulle oppmuntre til høyere valgdeltagelse ved lokalvalg. Kritiske røster mente dog at ordningen fjernet oppmerksomhet fra politikken, og gjorde valget til et rent personvalg, fremfor å skulle stemme på ideologi og faktisk politikk.
Kommunevalget 2007
Direkte ordførervalg ble under kommunevalget 2007 arrangert i 50 kommuner. Valget førte blant annet til at Rød Valgallianse (Rødt) fikk sin første ordfører med Knut Henning Thygesen i Risør.
Modalen skulle egentlig avholde direkte ordførervalg, men dette ble avlyst da sittende ordfører Knut Mo var eneste kandidat.
Kommunevalget 2003
I 2003 ble det avholdt direktevalg i 33 kommuner. Det ble arrangert valg i ytterligere to kommuner, men i Vågan oppnådde de ikke en valgdeltakelse på over 50 % i valget, mens i Skånland ble det stemmelikhet. I begge tilfeller ble ordførerfordelingen bestemt av det nye kommunestyret. Salangen skulle arrangere, men her trakk den ene kandidatene seg og sittende ordfører Ivar B. Prestbakmo ble eneste kandidat.
Kommunevalget 1999
Direkte ordførervalg ble arrangert for første gang i 1999. Det var 19 relativt små kommuner med i forsøket.
Jan Utkilen
Jan Utkilen (født 10. desember 1946) er en norsk lege og politiker.
Han vokste opp i Fjell på Sotra som sønn av sogneprest Jakob Utkilen og stortingsrepresentant Sigrid Utkilen (født Røed). Han giftet seg i 1971 med Liv Synneva Ekerhovd. Mellom 1975 og 1989 var han bosatt i Roan i Trøndelag som turnuskandidat i Bjørnør, så distriktslege i Bjørnør og kommunelege i Roan. Deretter var han bosatt i Fjell som plansjef og konstituert kommunaldirektør for helse og sosiale tjenester i Bergen kommune, så kommunelege i Øygarden.
Utkilen var varaordfører i Roan fra 1984 til 1985 og ordfører fra 1986 til 1987, valgt for Høyre. Han var også medlem av Sør-Trøndelag fylkesting. I 1991 ble han innvalgt i Fjell kommunestyre, men brøt med Høyre i 1995 og ble deretter valgt for Sotralista. Utkilen var Fjells ordfører fra 2003 til 2007, valgt med støtte fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti.
Norsk stråsekkspinner
Norsk stråsekkspinner (Proutia norvegica) er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er funnet her og der over det meste av Norge. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende.
Utseende
Hannen er en middelsstor (vingespenn 16–18 mm), slank, gråbrun sekkspinner med forholdsvis smale, fjærformede antenner. Disse er litt over en tredjedel så lange som forvingene. Hele insektet er mørkt gråbrunt, vingene nokså tynt skjellkledte. Hunnen er brun, fet og larvelignende, 4,5–6 mm lang, med en tykk krans av hvit, ull-lignende hår (analull) rundt det bakerste kroppsleddet, bak dette stikker det ut et tynt, tre-leddet eggleggingsrør. Den bløte og tykke (eggfylte) kroppen holdes gjerne C-formet krummet. Antenner og fasettøyne er ganske reduserte, beina påfallende spinkle. Larven omgir seg med en 9-11 millimeter lang, rørformet, larvesekk som er kledt med stråbiter.
Levevis
Arten forekommer i åpne barskoger, gjerne furu-dominerte med solåpne glenner. Larven lever mest av moser, lav og alger, men kan også ete blader fra busker og trær. Utviklingen er trolig vanligvis ettårig, men kan kanskje ta to år under mindre gunstige vilkår.
Utbredelse
Den har en ganske begrenset utbredelse og er bare kjent fra Fennoskandia og fra de russiske delene av Karelen. I Norge er det kjent spredte funn fra Aust-Agder i sør til det nordlige Nordland i nord, det er sannsynlig at den forekommer over det meste av landet.
Friedenspreis des Deutschen Buchhandels
Friedenspreis des Deutschen Buchhandels (norsk: de tyske bokhandleres fredspris) utdeles årlig av Börsenverein des Deutschen Buchhandels, under bokmessen i Frankfurt. Prisen tildeles personer som har fremmet fredstanken gjennom litterær, vitenskapelig og kunstnerisk virksomhet. Prisutdelingen foregår i Paulskirche i Frankfurt am Main. Forbundspresidenten og andre fremstående personer er ofte til stede ved tildelingen som overføres på fjernsyn. Den første tildelingen (til Max Tau i 1950) ble overført direkte på radio, noe som var svært uvanlig. Prisen er en av de mest prestisjetunge i Tyskland.
Historie
Forfatteren Hans Schwarz klarte i 1949 å overbevise en gruppe tyske forleggere og bokhandlere om at de burde grunnlegge en stiftelse med formålet å utdele en fredspris. Prisen skulle først utdeles til Max Tau og deretter til andre humanister og forfattere. Grunnleggerne ønsket å bringe Tyskland ut av den kulturelle isolasjon og dessuten å bringe det humanistiske tankegods tilbake inn i det tyske samfunnet.
I statuttene til stiftelsen formulerte de følgende:
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Vulkanøyas hemmelighet
Vulkanøyas hemmelighet (originaltittel: The People That Time Forgot) er en britisk science fiction- og eventyrfilm fra 1977 regissert av Kevin Connor. Filmen handler om en ekspedisjon til en mystisk øy i Antarktis hvor det bor forhistoriske øgler og hulemennesker. Ekspedisjonen er iverksatt for å finne en mann som har vært savnet i flere år. Hovedrollene spilles av Patrick Wayne, Doug McClure og Sarah Douglas. Filmen er basert på Edgar Rice Burroughs' romaner The People That Time Forgot og Out of Time's Abyss (begge utgitt i 1924).
Den er en oppfølger til Landet tiden glemte fra 1974.
Handling
Major Ben McBride organiserer en ekspedisjon til Antarktis for å lete etter sin venn, Bowen Tyler, som har vært savnet i regionen i flere år. Etter en lang reise kommer de til en mystisk isdekket øy som det stiger røyk opp fra. Det viser seg å være det «tapte kontinent» Caprona, en skult verden med tropisk klima. Ekspedisjonen tar seg inn på øya og snart befinner de seg i et miljø som er befolket av primitive krigere og forhistoriske skapninger.
Om filmen
Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Den ble nominert til en Saturn Award i klassen beste kostymene.
Sandterne
Sandterne (Gelochelidon nilotica) er eneste art i slekten Gelochelidon i delgruppen terner (Sterninae), som videre er en del av måkefamilien (Laridae).
Sulisartut Højskoliat
Sulisartut Højskoliat er en høyskole på Grønland. Den ligger i Qaqortoq (Julianehåb).
Det er en «arbejderhøjskole», dvs at den tilbyr arbeidsrelaterte kurser til både unge og eldre. Den ble bygd i 1977, men er utbygd flere ganger senere.
Skolens vedtekter sier følgende om skolens oppgaver:
Skui
Skui er et sted i vestre Bærum i Viken med postnummer 1340 (tidligere 1314). Navnet kommer av norrønt Skoðin, et vin-navn hvor første ledd er uforklart. «Vin» betyr naturlig åpen slette. Skui er egen valgkrets, med 3487 stemmeberettigede ved valget i 2004.
I Skui er det registrert, dokumentert og rekonstruert en ulvestue.
Skuibakken var i sin tid verdens største skibakke og stod sentralt i norsk hoppsport i den gyldne etterkrigstiden for sporten.
Berghoff barnehage er en privat to avdelings barnehage. Lokalene huset fra 1967 Bibbi Bøhns barnesenter, og før dette hadde Husmorlaget drevet barnehage der. Bygningen ble reist rundt 1890, og fra 1900 til 1917 ble den brukt av foreningen for forsømte barn. Ombygginger i 1915 og 1932.
Skui har også fått sin egen kunstgressbane, Skuisletta kunstgress, som har vært i bruk en liten stund nå, og blir hovedsakelig brukt av Jutul IL, mens Jardar også leier banen til trening vinterstid. Noen sykkelgutter har også fått opp en liten sykkelpark, som har blitt veldig populær. Faktisk så har mange av Norges beste syklister vært der og syklet.
Nærbø Idrettslag
Nærbø Idrettslag (stiftet 23. september 1923) er et norsk idrettslag fra Nærbø i Rogaland, som driver med curling, fotball, håndball, ishockey og kunstløp.
Fotball
A-laget i fotball spiller i 2022 i 5. divisjon.
Håndball
Håndballlaget til klubben rykket opp i eliteserien i håndball for menn etter å ha blitt nummer to i 1. divisjon i 2007/2008-sesongen. I 2008/2009-sesongen endte laget sist i Postenligaen med 0 poeng. I sesongen 2009/2010-sesongen havnet laget tredje sist i 1. divisjon og rykket dermed ned i 2. divisjon. I 2018 rykket Nærbø igjen opp i eliteserien.
Bothwell
Bothwell (skotsk-gælisk: Boddle) er en liten bevaringsverdig by eller landsby i South Lanarkshire, Skottland, som ligger på nordlige bredden av Clyde, tilstøtende til Uddingston og Hamilton, 14 km rett øst-sørøst for sentrum av Glasgow. Byen er hovedsakelig et bostedsområde. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen en befolkning på 6 458 innbyggere, beregnet til 6 410 for 2014.
Bothwell har to grunnskoler, den relativt nye Bothwell Primary School og den katolske St. Bride’s School, foruten en golfklubb, bowlingklubb og et pleiehjem. Det finnes flere små butikker og forretninger langs byens hovedgate, sammen med en rekke puber og restauranter.
Beskrivelse
Bothwell er en velstående pendlerby som tiltrukket seg et antall lokale kjendiser, inkludert flere fotballspillere fra Celtic FC og Rangers FC. Takket være en stødig økning i boligprisene har Bothwell fått et omdømme som en av Glasgows mest framgangsrike satellittbyer. En undersøkelse i avisen The Scotsman avdekket at Bothwells Imperial Way, hvor Gordon Strachan, tidligere manager for Celtic, har bodd, er den femte mest kostbare gaten i Skottland, tett fulgt av nabogatene Silverwells Cresent og Fife Crescent.
Koret i den gamle gotiske kirken fra 1398 (restaurert på slutten av 1800-tallet) er fra den gamle sognekirken. Kirkebygningen har utviklet seg i århundrenes løp. Dagens bygning står på samme sted som en tidligere kirke fra 500-tallet som var dedikert til jomfru Maria som siden ble gradvis assosiert med sankt Bride eller Brigid, en populær irsk helgen. Dagens kirke har glassmalerier av Edward Burne-Jones, Gordon Webster, og Douglas Strachan.
Poeten Joanna Baillie (1762–1851) ble født her og det finnes en minnesmerke etter henne ved sognekirken.
Historie
Rojalistene under James Scott, 1. hertug av Monmouth, og de radikale presbyterianske opprørerne møttes i slaget ved Bothwell Bridge 22. juni 1679, hvor opprørerne tapte 500 mann og fikk bortimot 1000 tatt til fange. Tilstøtende til broen, på nordøstlige siden står festningen som tilhørte James Hamilton av Bothwellhaugh (1566–1580), attentatmannen på regenten James Stuart, 1. jarl av Moray, og rett ved en romersk bro som spenner over South Coulder.
Ruinene av Bothwell Castle ble opprinnelig eid av Andrew Murray som falt ved slaget ved Stirling Bridge i 1297, og eierskapet gikk via ekteskap til Huset Douglas. Jarledømmet ble i 1487 gitt til Patrick Hepburn, 1. jarl av Bothwell, 3. lord Hailes, 1. jarl av Bothwell, men ble abdisert i 1491 til fordel for Archibald Douglas, 5. jarl av Angus, kjent som «Bell-the-cat» (heng-bjelle-på-katten). En nærliggende herskapshus ble bygd av Archibald Douglas, 1. jarl av Forfar (1653–1712) og var kjent som «Det nye Bothwell Castle», men fikk skader av synkende grunn og ble revet i 1926.
Bad Segeberg
Bad Segeberg er en amtsfri by i kretsen Segeberg i Schleswig-Holstein, Tyskland. Bad Segeberg er hovedstad i sin krets. Byen er derimot ikke den største i kretsen, hvor Norderstedt har omtrent 55 000 flere innbyggere. Bad Segeberg ligger omtrent 50 kilometer nordøst for Hamburg, og 25 kilometer vest for Lübeck. I byen kan man, foruten maleriske gamle bygninger, se et amfiteater som ble oppført av nazistene.
Aage Jørgensen
Aage Jørgensen (født 22. januar 1900, død 4. september 1972) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Jørgensen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i turn svensk system foran Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og siste plass med 1324,833 poeng.
Bjarne Bakken
Bjarne Bakken (født 13. januar 1951) var ordfører i Notodden kommune fra 1999 til 2007. Han representerte Arbeiderpartiet. Den første perioden var det et valgteknisk samarbeid med Kristelig Folkeparti, og varaordfører var da Odd Erik Johansen. Fra 2003 var det Solidaritetslista som var politisk samarbeidspartner og Asgeir Drugli som var varaordfører.
Bakken har også vært flyktningguide som ordfører i Notodden og personlig deltatt i arbeidet for å integrere flyktninger i det politiske liv i kommunen.
Etter et dårlig resultat i kommunestyrevalget 2007 trakk han seg fra politikken.
Haslum
Haslum er et delområde i Bærum med 5 286 innbyggere. Haslum kirkesogn tilhører Bærum prosti, og Haslum kirke fra middelalderen tilhører Haslum prestegjeld og Oslo bispedømme. Haslum kirkegård er prisbelønt.
Første ledd av Haslum kommer av trenavnet hassel eller elvenavnet Hasla; siste ledd heim.
Bebyggelsen finnes i sørlige del av delområdet, mens nordlige del tilhører Bærumsmarka.
Løkeberg, Bekkestua og Haslum skole ligger på Haslum.
RAF Strike Command
Historie
Strike Command ble opprettet 30. april 1968 gjennom sammenslåingen av RAF Bomber Command og RAF Fighter Command. De to tidligere luftkommandoene opprettet hver sin gruppe under Strike Command, henholdsvis 1 Group RAF og 2 Group RAF. RAF Signals Command ble tatt inn januar 1969, og RAF Coastal Command i november samme år. RAF Air Support (tidligere RAF Transport Command) ble tatt inn i september 1972.
Nevelvatnet
To hytteområder ligger også ved vannet, de to velforeningene heter Nevelåsen og Snauskallen/Neveloset vel.
RAF Strike Command
Historie
I 1975 ble kommandoen gitt en NATO-betegnelse, CINCUKAIR (Commander-in-Chief United Kingdom Air Forces). RAF Germany ble innlemmet i Strike Command i april 1993, og gitt betegnelsen 2 Group RAF.
En intern kommisjon konkluderte med at Strike Command og RAF Personnel and Training Command burde sammenslås i ett felles kommandohovedkvarter. I 2007 ble dermed disse to slått sammen til RAF Air Command med hovedkvarter ved RAF High Wycombe.
Kommandostruktur
Strike Commands hovedkvarter, HQSTC, ble delt inn i grupper som tilsynelatende  gjentok sine gamle funksjoner; Fighter-, Bomber- og Coastal Command. Påfølgende omorganiseringer forandret dette, og i 2007 besto kommandoen av 1 Group RAF som luftkampkommando og 2 Group RAF som støttekommando.
David Adeang
David Adeang (født 24. november 1969) er en naurisk politiker. Han var en av grunnleggerne av Naoero Amo («Nauru først»), landets eneste suksessfulle parti.
Adeang begynte sin politiske karriere som advokat. I parlamentvalget i mai 2003, midt i det politiske og økonomiske kaoset, fikk Naoero Amo 3 av de 18 setene, og Adeang var en av de innvalgte. Naoero Amo inngikk en koalisjon med Ludwig Scotty og hans tilhengere. Scotty ble president, og Adeang finansminister. Han var imidlertid bare finansminister i tre måneder, da Scottys regjering falt i august 2003, og Kinza Clodumar ble finansminister.
I april 2004 ble Adeang siktet for oppvigleri sammen med Kieren Keke og Fabian Ribauw etter en protest på Naurus flyplass, men siktelsen ble raskt droppet. I juni 2004 gikk Clodumar og Naoero sammen for å få Scotty gjenvalgt som president. Clodumar forble finansminister, mens Adeang ble justis- og utenriksminister. En ting som er interessant ved at han ble utenriksminister er at han er Naurus første utenriksminister som ikke er president på samme tid; det er en post som presidenten har hatt siden Nauru ble uavhengig i 1968. Adeang hadde ikke problemer med å bli gjeninnvalgt til parlamentet fra Ubenide-valgkretseni valget oktober 2004. En måned senere forlot han posten som justisminister, men ble finansminister, og forble utenriksminister.
Lakh
En lakh (devanagari: लाख), staves også lac eller laksha, er i det indiske tallsystemet en enhet som brukes for 100 000 (et hundre tusen).
Yessongs
Yessongs er det første konsertalbumet fra den engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i mai 1973. Innspillingene er hovedsakelig fra turneen for albumet Close to the Edge, men inneholder også to innspillinger fra Fragile-turneen i 1971. Yessongs ble opprinnelig utgitt som et trippel-album, men har senere blitt utgitt som dobbel-CD.
Lakh
Uttrykket stammer fra hindi, men er også i vanlig bruk i andre språk i det tidligere engelske koloni- og innflytelsesområdet på det indiske subkontinent, inklusive i engelske tekster, både offisielt og i andre sammenhenger, i Bangladesh, India, Myanmar, Nepal, Sri Lanka og Pakistan.