cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Finlands riksdag
Grunnlov
Medlemmer av parlamentet har parlamentarisk immunitet: Uten riksdagens godkjenning kan ikke medlemmene bli tiltalt for noe de sier eller gjør i løpet av parlamentsforhandlingene, eller bli arrestert eller anholdt unntatt ved alvorlige lovbrudd.
Vinkelagamer
Vinkelagamer er en slekt av agamer, som har en markert vinkel mellom panna og toppen av hodet. Utbredelsen omfatter Malakkahalvøya, Sumatra, Borneo, Java og Filippinene.
Brunt kappefly
Brunt kappefly (Lithophane socia) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig på Sørlandet og Østlandet i Norge.
Utseende
Et nokså stort (vingespenn 41 – 46 mm), kraftig, lyst gråbrunt nattfly med smale forvinger. Forvingene er litt tannet lanmgs ytterkanten, lyst gråbrune, ofte med en gulaktig eller oker fargetone. De har mange mørke punkter og korte lengdestreker, men mangler klart definerte tegninger. Nyre- og ringmerkene er lysere enn resten av vingen, men lite fremtredende. Under nyremerket er det en kort, mørk lengdestrek. Langs ytterkanten går det en lys siksak-linje. Bakvingen er lyst brungrå, litt silkeaktig. Larven er naken og blek på farge.
Levevis
Arten finnes i løv- og blandingsskog og i skogkanter. Larvene lever på ulike busker og løvtrær, når de er blitt store også på urter. De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober og overvintrer før de flyr igjen i april – mai.
Utbredelse
Artebn er utbredt i Europa, bortsett fra lengst sør og nord, og videre østover til Japan. I Norge er brunt kappefly nokså vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Gudbrandsdalen. På Vestlandet er den påtruffet nord til Sogn og Fjordane, men den er sjelden.
Benny Hill
Alfred Hawthorn «Benny» Hill (født 21. januar 1924 i Southampton i Hampshire, død 20. april 1992 i Teddington i Greater London) var en britisk komiker, skuespiller og sanger, en av 1970-tallets mest populære komikere. Fjernsynsprogrammet The Benny Hill Show mottok flere utmerkelser og hadde i en årrekke store seertall over hele verden. TV-serien ble produsert fra 1955 til 1990 og ble vist i 140 land.
Biografi
Hills komikerkarriere begynte med skuespill innen vaudeville, men den scenenervøse Hill følte seg aldri komfortabel med live-opptredener og foretrakk etterhvert å jobbe som radioartist. Det var først da han på slutten av 1960-tallet begynte med tv-opptredener, at det store gjennombruddet kom. Hills levende ansiktsmimikk og karismatiske personlighet kom nå til sin rett. Etter å ha startet i BBC ble hans overgang til Thames Television med The Benny Hill Show en stor internasjonal suksess på 1970-tallet. Programmets hyppige innslag med lettkledte kvinner ble av en del kritikere imidlertid ansett som kjønnssjåvinistisk og politisk ukorrekt. Dalende kvalitet og fallende seertall på 1980-tallet innvarslet slutten for produksjonen av showet og Hills siste innspilling skjedde i 1990. Den stadige publikumsinteressen og en uventet etterspørsel særlig fra det amerikanske markedet, gjorde at Hill og produksjonsselskapet fortsatte å tjene gode penger på nyredigeringer av tidligere innspillinger. At Thames Television la ned showet gikk hardt inn på Hill og helsen svekket seg alvorlig de siste to årene han levde. Tross hjerteproblemer avslo han å la seg operere. Privat var Hill tilbakeholden og levde svært nøysomt. I ferier unnet han seg likevel feriereiser til kontinentet og snakket fransk, tysk og italiensk. Han likte seg spesielt godt i det sørlige Frankrike. Hill bodde alene, hadde liten kontakt med slektninger, giftet seg aldri og hadde ingen barn. Han døde alene i sin spartansk utrustede leieleilighet som lå bare et steinkast fra Thames Televisions bygninger.
Humor
Benny Hill ble særlig kjent for sin slapstick-humor som var tydelig inspirert av Charlie Chaplin. Et fast avslutningsinnslag i showene var en løpende Hill som i rask kino ble forfulgt av unge, pene kvinner i erotiserte roller. Hills tekster og parodier er en studie i bruk av underfundig, dobbeltbunnet ironi. Monologene og sketsjene (som han i stor grad skrev selv) er fylt med allegorier og tvetydige henvisninger, humoren er alltid understøttet av hans særegne ansiktsmimikk.
Skogkappefly
Skogkappefly (Lithomoia solidaginis) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes nord til Nordland i Norge, men bestandene svinger fra år til år.
Utseende
Et ganske stort (vingespenn 41 – 47 mm), litt smalvinget, grått nattfly. Forvingen er noe tilspisset og litt tannete langs ytterkanten, grå på farge, midtfeltet ofte litt mørkere. Den har en markert, lys siksak-linje (bølgelinje) langs ytterkanten, denne er kraftig tannet og særlig har den to markerte tenner i midten. Her er det også 2-3 innover-rettede, svarte pileflekker. Lenger inne i vingene er det to lyse siksak-tverrstriper (mellomlinjer) som avgrenser vingens midtfelt. Nyremerket er markert, i alle fall delvis fylt med hvitt, mens det lyse ringmerket er nokså lite og ofte nesten helt borte. Bakvingen er silkeaktig lysgrå, lysest ved roten. Larven er naken bortsett fra noen få korte børster, rødlig brun med smale, lyse lengdestriper og en bred, gulhvit sidestripe.
Levevis
Skogkappeflyet lever i ulike typer skog, der larvene lever på blåbær, tyttebær og blokkebær (alle i slekten Vaccinium), trolig også på andre lave busker. Det latinske artsnavnet skulle tyde på at den var knyttet til gullris (Solidago virgauraea), men dette er sannsynligvis uriktig. Arten overvintrer som egg, og larvene utvikler seg om våren og forsommeren. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – september.
Utbredelse
Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa og videre østover like til Kamtsjatka og Japan. I Norge forekommer den nord til Rana i Nordland, men bestandene varierer sterkt fra år til år.
Hengsåsen
Hengsåsen er en kolle på Bygdøy i bydel Frogner i Oslo. Den ble fredet som naturreservat i 2012, og ble navngitt som Prinsesseåsen naturreservat etter prinsesse Ingrid Alexandra i 2019.
Conrad Coleby
Conrad Coleby (født 20. september 1979 i Sydney i Australia) er en australsk skuespiller. Han har siden 2007 spilt Roman Harris i serien Home and Away og er å se i TV-serien Sea Patrol i rollen som Dylan "Dutchy" Mulholland.
Skuespiller Anja Coleby er søster til Conrad Coleby.
Philip Sparke
Philip Sparke (født 29. desember 1951 i London) er en britisk komponist.
Sparke studerte komposisjon, trompet og piano ved Royal College of Music. Han er mest kjent for sine komposisjoner for brassband og janitsjarkorps. Flere av hans verker har blitt benyttet som pliktnummer i forbindelse med europamesterskapet for brassband og norgesmesterskap i brass. Sparke regnes blant de mest betydningsfulle komponistene innen sin genre. I 2000 ble Philip Sparke tildelt Iles-medaljen for betydelige bidrag til brassbandbevegelsen.
Musikk for brassband
The Land of the Long White Cloud – Aotearoa ble bestilt av the New Zealand Brass Band Association til sin nasjonale konkurranse i 1980, og skulle også markeres ensemblets 100 år med nasjonale brass band-konkurranser. Stykket var Sparkes første store bestillingsverk for brassband og ble allerede samme år også valgt som pliktnummer i EM, og igjen valgt som pliktnummer i NM i 1982. Som en følge av suksessen med The Land of the Long White Cloud ble det stadig flere bestillinger fra ulike konkurranser for Philip Sparke og korpsene fant stor glede av å spille hans musikk, samtidig som også publikum likte det de hørte. Philip Sparkes store produksjon omfatter verk på ulikt vanskelighetsnivå, men som har alle til felles at de har funnet gjenklang hos korps over hele verden.
På bestilling av Brevik Musikkorps og i anledning 400 års jubileum for Cort Adelers fødsel i Brevik (16. desember 1622) komponerte han The Eagle’s Quest i 2022.
Årets tidsskriftartikkel
Prisen deles ut på Universitetsforlagets hagefest i Aschehougvillaen, som arrangeres i juni hvert år. Per 2021 bestod juryen av professorene Alf Petter Høgberg, Elisabeth Norman og Norunn Askeland.
Helen Hunt
Helen Elizabeth Hunt (født 15. juni 1963 i Culver City i California) er en amerikansk Oscar-, Golden Globe- og Emmy-belønnet skuespiller. Hun vant en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle i filmen Livets lyse sider (As Good as It Gets).
Blackcurrant and other Berries
Blackcurrant and other Berries er debutalbumet til Sigrun and the Kitchen Band. Albumet inneholder elleve låter skrevet av Sigrun Loe Sparboe. Det er mixet av Ole Henrik Antonsen i New Clear Sound Studio og mastret i Cutting Room i Stockholm. Lydbildet er enkelt, og hovedsakelig bygget opp av akustisk gitar, rhodes og kontrabass, ved siden av stemmen til Sigrun Loe Sparboe.
Pichai Sayota
Pichai Sayota (født 24. desember 1979) er en thailandsk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lettvekt. Sayota fikk sin olympiske debut da han representerte Thailand under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i åttendedelsfinalen av Baik Jong-sub fra Sør-Korea i vektklassen lettvekt. Han deltok også i Verdensmesterskapet i 2003 på hjemmebane i Bangkok der tok sølvet.
Ferry County
Ferry County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i de nordøstlige delene av staten og det grenser mot Stevens County i øst, Lincoln County i sørvest og mot Okanogan County i vest. Det har også grense mot Canada i nord.
Ferry Countys totale areal er 5 847 km² hvorav 139 km² er vann. I 2000 hadde fylket 7 260 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Republic som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1899 og det har fått sitt navn etter guvernør Elisha P. Ferry.
Chubblås
Chubb-låsen har en spesiell anordning som markerer forsøk på åpne låsen med feil nøkkel.
Chubb-låsen slår inn når man forøker å dirke det opp. Denne sikkerhetsmekanismen krever det en spesiell nøkkel å låse opp.
Firmaet Chubb & Son er kjent for sine avanserte låskonstruksjoner. Med gjennom tiden noe varierede navn finnes salskapet fortsatt (2014), og eies siden 2000 av Assa Abloy.
Elvis Is Back!
Elvis Is Back! er comeback-albumet til Elvis Presley utgitt den 8. april 1960, etter han kom tilbake fra militærtjenesten i Tyskland.
Brzoskaicheila
Brzoskaicheila er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Nokså små (7,5-8,5 millimeter), slanke og langbeinte, mørke sandjegere, dekkvingene med lyse flekker på sidene. Kjevene er store og sigdformede med skarpe tenner, fasettøynene middels store og rundede, hodet mye bredere foran enn bak. Pronotum er tønneformet, mye smalere enn hodet, med tverr-rynket skulptur. Dekkvingene er jevnbrede med et par runde groper nær roten. Oversiden er tett og kraftig punktert og hårete.
Levevis
Lite er kjent om biologien til disse artene, men det ser ut til at de er dagaktive, og kan være knyttet til elvebredder. De flyr godt.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Peru og det sørlige Brasil.
Flåte (marine)
En flåte er en samling av orlogsfartøyer. Begrepet kan også omhandle en samlet nasjonal flåte i en marine eller en samling skip fra forskjellige nasjoner i en task force.
Ehsan Yarshater
Ehsan Yarshater (persisk: احسان يارشاطر) (født 3. april 1920 i Hamadan i Persia (Iran), død 2. september 2018) var en iranist. Han var leder for Center for Iranian Studies og professor emeritus i iranske språk ved Columbia University. Yarshater var også redaktør for Encyclopædia Iranica og forfatter av et tyvetalls bøker på engelsk og persisk om Irans kultur, historie og religion. Yarshater fikk flere internasjonale utmerkelser for sitt akademiske arbeid, blant annet Unesco-prisen (1958). Yarshater var født og oppvokst i en bahaifamilie, men tok som voksen avstand fra bahai.
European Rugby Challenge Cup
European Rugby Challenge Cup (ERCC) er en årlig turnering i rugby union som er organisert av European Professional Club Rugby (EPCR). Deltagende lag er de som ikke kvalifiserer seg til European Rugby Champions Cup samt lag fra andre europeiske land. Disse andre lagene kan variere fra år til år.
Turneringen ble startet i 2014 og erstattet European Challenge Cup (ECC).
Rødt kort
Rødt kort er et straffekort man kan få hvis man bryter reglende i flere forskjellige idrettsgrener. Hva man får rødt kort for, er avhengig av hvilken sport det snakkes om. For mindre overtredelser, brukes gult kort, og for mer alvorlige brudd på reglene kan det anvendes svart kort i noen grener.
European Rugby Challenge Cup
Kvalifisering
Som i forgjengeren ECC er det også 20 deltagende lag.
Rødt kort
Bruksområder i sport
I fotball ble rødt kort først brukt i VM-sluttspill i 1970.
European Rugby Challenge Cup
Kvalifisering
18 av disse er automatisk kvalifisert fra ligaene Premiership Rugby (England), Top 14 (Frankrike) og Pro14 (Irland, Italia, Skottland og Wales). Dette er lag som ikke deltar i European Rugby Champions Cup.
Play-off
Lag nummer 19 og 20 kvalifiserer seg gjennom en play-off organisert av European Professional Club Rugby og Rugby Europe.
For 2015–16 sesongen var det utvidet til seks lag som spilte i to grupper med tre lag i hver gruppe. Lagene spiller én gang mot hverandre og vinneren av hver gruppe skal spille play-off finale over to kamper mot de to lagene som vant play-off i forrige sesong av turneringen.
Tero Föhr
Tero Föhr (født 1. august 1980) er en finsk orienteringsløper som løper for den finske orienteringsklubben Vehkalahden Veikot.
European Rugby Challenge Cup
Gruppespill
Lagene spiller to ganger mot de andre tre langene i gruppen; hjemme og borte. Lagene får fire poeng for seier, to poeng for uavgjort. Lagene kan få ett bonuspoeng ved å skåre fire eller flere try. Lagene kan også få ett bonuspoeng ved å tape en kamp med sju eller færre poeng.
Tero Föhr
Föhr har i en årrekke vært med på å prege resultatlistene på nasjonale og internasjonale løp. Spesielt sent på 2000-tallet var han svært dyktig, noe som resulterte i tre VM-medaljer på to mesterskap i 2007 og 2009. På mellomdistansen i Kiev under VM i 2007 ble han kun slått av den franske orienteringslegenden Thierry Gueorgiou. Föhr var i 2006 med på å vinne verdens største orienteringsstafett, Jukola, sammen med sin klubb Vehkalahden Veikot.
European Rugby Challenge Cup
Sluttspill
Lagene som går videre er de fem gruppevinnere og de tre beste andreplasserte lagene. Sluttspillet har ikke hjemme- og bortekamper og de beste lagene får hjemmefordel. Lagene rangeres fra 1-8 etter resultater i gruppespillet og de fire beste gruppevinnerne spiller hjemme i kvartfinalen. Kampene spilles etter rangeringen: 1 mot 8, 2 mot 7, 3 mot 6 og 4 mot 5.
Tero Föhr
Han vant femdagerskonkurransen O-Ringen sammenlagt i Sälen i 2008.
European Rugby Challenge Cup
Sluttspill
Vinnerne av kvartfinalen spiller mot hverandre i semifinaler som også bare er én kamp. Semifinalene trekkes uten noen rangering. Vinnerne spiller mot hverandre i finalen som skal foregå ikke senere enn den første helgen i mai.
Jøssund kirke
Jøssund kirke er en langkirke oppført av tømmer og reisverk. Historien forteller at kirken har tømmer fra Markabygda i Skogn og at den først ble reist der, deretter fraktet til Jøssund og oppført på Mandal slik den står i dag. Kirken ble bygd i 1875 og vigslet den 27. april 1876 av biskop Grimeland.
Kirken er 26 m lang og 13 m bred, og det er plass til ca. 350 mennesker. Et stort restaureringsarbeid ble satt i gang i 1950 og var ferdig i 1952. Arkitekt Tverdahl planla arbeidet og biskop Arne Fjellbu gjeninnviet kirken 29. mai 1953. I forbindelse med restaureringen ble det gitt mange fine gaver til kirkens interiør og utsmykning – fra forskjellige organisasjoner, lag og av privatpersoner.
Plasseringa
Det var ikke lett å bli enige om plasseringen av den nye Jøssund kirke i 1875. Ifølge protokollen var det tre alternativer: På Mandal – på Rømmen – eller på samme sted som den gamle Jøssund kirke sto, inne på Jøssund. Ifølge vedtaket som ble gjort var det gamle kirkestedet både billigst og best egnet til kirke og kirkegård. Hvorfor kirken allikevel ble bygd på Mandal, står det ikke noe om i protokollen.
Døpefonten
Døpefonten er kommet fra den gamle Jøssund kirke. Det samme gjelder klokken som henger i våpenhuset og lesepulten i koret. Den gamle kirken ble revet i 1875.
Kirkeklokka
Kirkeklokka kommer fra en fabrikk på Nidelven og ble laget i 1851 og ble gitt i gave fra Thore Petter berg og hans kone. Da den siste restaureringen ble ferdig 1949 ble kirkeklokka funnet som suppeklokke på vallersund gård. Deretter ble plassert i våbenhuset(hovedinngangen) °
Gaver til kirken etter restaureringen
Til kirken ble det med restaureringer gitt en rekke gaver: Lysøysund siloljefabrikk ga kr.4000 til nye benker.Vallersund samirkelag bekostet ny ramme på alterbildet og utsmykking av prekestolen.
Fem lysekroner ble gitt av følgende: 1.Astrid Endorsen,født mikkelsen. 2.brødr. Haukås til minne om sin far. 3.Martin J.Rømmen. 4.Lysøsund Samvirkelag. 5.Lysøysund Handelsforening. Den 6.lyskrone er gitt av Michel Hansen i 1683.
Helligdomsarmen
Helligdomsarmen, angivelig et ben fra Olav den helliges arm, har stått i en monter i den katolske Sankt Olav domkirke i Oslo siden 1860-tallet. Relikvien er blitt undersøkt av anatom dr. med. Per Holck, etter initiativ av religionshistoriker Øystein Morten, som offentliggjorde resultatet den 16. mars 2013.
Undersøkelsen viste at relikvien er et skinneben fra et menneske. Karbondatering tilsier at det stammer fra en mann som døde i et tidsrom som omfatter slaget på Stiklestad i 1030. Personen ble omtrent like gammel som hellig Olav. Den døde har vært uvanlig høy for sin tid, rundt 180 centimeter (Olav den hellige skal ha vært høy). Man fant også vevsrester som tyder på at benet kan stamme fra en mumifisert kropp. Også dette kan være et indisium på relikviens ekthet, da liket til Olav den hellige ikke ble begravet, men i flere hundre år lå omsvøpt i tøyer i et skrin i Klemenskirken – senere Nidarosdomen.
Ágúst Ögmundsson
Ágúst Ögmundsson (født 23. april 1946) er en islandsk tidligere håndballspiller.
Helligdomsarmen
Christian V kjøpte relikvien på auksjon fra amtmann Lützow i København i 1684. Relikviegjemmet (beholderen) relikvien da ble oppbevart i er fremdeles i Danmark. Relikviegjemmet i St. Olavs kirke er en kopi.
Evelyn Waugh
Arthur Evelyn St. John Waugh, kjent som Evelyn Waugh, (født 28. oktober 1903, død 10. april 1966) var en britisk forfatter av romaner, biografier og reisebøker. Han var også en profilert journalist og anmelder. Hans verker omfatter hans tidlige satirer  Decline and Fall (1928) og A Handful of Dust (1934), hans roman Gjensyn med Brideshead (1945) og hans trilogi av romaner fra den andre verdenskrig som samlet kalles for Sword of Honour (1952–61). Waugh er anerkjent som en av de store prosastilister på 1900-tallet. Waugh skildrer særlig engelske overklassemiljøer. Disse miljøene beskrives med distanse og satire, selv om Waugh i løpet av livet ble stadig mer tradisjonskjær, som en forsvarer av det engelske aristokrati.
Ágúst Ögmundsson
Ögmundsson, som har 25 kamper og 15 mål for det islandske herrelandslaget, representerte Island i de olympiske leker i 1972.
Evelyn Waugh
Liv og virke
I løpet av 1922 oppsto en ny avantgardistisk klikk ved skolen, og den hadde kunstneriske, sosiale og homofile verdier som tiltrakk Waugh. Etter dette begynte et mer bohempreget liv, der Waugh drakk betydelig og innledet en rekke homoseksuelle forhold. Han drev fortsatt med kalligrafi, og skrev tekster og kunstkritikk, men sluttet hovedsakelig med vanlige studier. Han gikk ut av Hertford College i 1924, etter en dårlig eksamen som gjorde at han mistet stipendet. Etter dette dro han til London, der han en stund studerte ved en kunstskole. Han sluttet fort på skolen, og festet vekselvis i London og Oxford, før han gikk tom for penger og skaffet seg jobb som lærer på en gutteskole i Wales. Han dro fra Wales i 1925, fortsatte å undervise i London i to år, med varierende hell, frem til han fikk kontrakt på å skrive en biografi om Dante Gabriel Rossetti, som han fullførte i 1927.
Som ung mann skaffet han seg mange fasjonable og aristokratiske venner, og utviklet en smak for landadelen, som aldri forlot ham. På 1930-tallet reiste han omfattende omkring, ofte som særskilt aviskorrespondent. Han rapporterte fra Abyssinia (dagens Etiopia) på tiden da det fascistiske Italia invaderte. Han tjenestegjorde i den britiske hæren under den andre verdenskrig, først ved Royal Marines og deretter ved Royal Horse Guards. Alle disse erfaringene, og det store antallet mennesker han møtte, benyttet han seg av mer eller mindre i sine skjønnlitterære bøker, hovedsakelig på humoristisk vis. Selv hans eget mentale sammenbrudd tidlig på 1950-tallet, frambrakt av misbruk av narkotika, ble materiale for hans forfatterskap.
I 1928 ble hans første roman, Decline and fall, antatt, noe som ga ham råd til å gifte seg med Evelyn Gardner. Gardner skaffet seg en annen elsker i løpet av kort tid, og Waugh søkte om skilsmisse i 1929. I 1930 konverterte han til katolisismen, noe som sjokkerte og overrasket hans familie og venner. Som katolikk kunne han ikke gifte seg igjen så lenge hans tidligere kone var i live, og han satte derfor i gang en prosess for å få ekteskapet annullert. Paven godkjente annulleringen først i 1936. I 1937 giftet han seg med Laura Herbert. Med henne skulle han få syv barn.
Hans tradisjonelle posisjon førte til at han motsatte seg alle forsøk på at kirken skulle reformeres; endringen som kom i kjølvannet av Andre Vatikankonsil i 1962–65, særskilt innføringen av messen på morsmålet, var til stor forstyrrelse for ham. Dette nederlaget, sammen med en voksende motvilje og ubehag for velferdskulturen i etterkrigstidens verden, og nedgang i egen helse, formørket hans siste år, skjønt han fortsatte å skrive. Overfor offentligheten viste han generelt en maske av likegyldighet, men for dem som han betraktet som sine venner viste han stor takknemlighet, mange av dem forble knyttet til ham livet ut. Etter hans død i 1966 fikk han en ny generasjon med lesere, grunnet filmatiseringer av hans verker, i særdeleshet fjernsynsserien Brideshead Revisited (Gjensyn med Brideshead) i 1981.
Veidnes
Veidnes er ei bygd i Lebesby kommune i Finnmark. Det er det eneste bebodde stedet på vestsiden av Laksefjorden, og er trolig det stedet i Norge som har lengst vei til kommunesenteret, ca. 265 km til Kjøllefjord. (det er 51 km med båt).
Veidnes har relativt få fastboende innbyggere. Siden mange har Veidnes som feriested, varierer innbyggertallet stort med årstidene. I påsken, om sommeren og i perioder på høsten mangedobles innbyggertallet. Hyttebefolkningen bidrar sterkt til bygdas kulturelle aktivitet.
Næringslivet i bygden besto lenge av fiske og landbruk, hovedsaklig sau og litt storfe. Det hittil siste sauebruket er nå nedlagt, og fiske er viktigste næring.
Naturen er en del av et våtmarksområde med bjørkeskog, myrer, og spesielt rikt fugleliv. Laksefjorden er et eldorado for fisk, fugler, niser, og annet som lever i og av havet.
Veidnes Fiskeforening forvalter to lakseførende vassdrag, Veidneselva og Lilleporsangerelva. I Lilleporsangerelva drives det aktivt vern mot pukkellaks.
Brattlikollen stasjon
Brattlikollen stasjon ligger på Brattlikollen (i den sydlige enden av Brannfjell). Dette er den nærmeste t-banestasjonen til Ekebergsletta. Brattlikollen T-banestasjon er også nærmeste stasjon til Bekkelaget kirke, Holtet, Sandstuveien og Libakkveien. Brattlikollen stasjon ligger akkurat utenfor ring 3 hvor Ryen stasjon ligger innenfor ca. 750 meter unna stasjonen.
Summoning
Summoning er et symfonisk/atmosfærisk black metal band fra Østerrike.
Tekstene baserer seg på J.R.R. Tolkiens Ringenes Herre. Bandet ble grunnlagt rundt 1993 av Silenius (Michael Gregor), Protector (Richard Lederer) og Trifixion (Alexander Trondl).
Gustav Wiksten
Gustav Wiksten (født 8. august 1894 i Estland, død 28. juni 1982 i Norge) var en norsk båtkonstruktør og trebåtbygger i Larvik. Han tok hyre som sjømann og forlot Estland for å slippe tjeneste i Tsarens hær, og endte en dag i en amerikansk havneby rundstjålet for alt han eide. Løsningen ble hyre på stålbarken Bonovento som var hjemmehørende i Larvik, og som skulle hjem. Han kom dit i 1916.
Her ble et kortere opphold til et livslangt virke som båtbygger, først som ansatt hos Harald Johansen ved Stavern Båtbyggeri fra 1923 hvor han ble tatt opp som partner i 1929. I 1937 overtok han Alfred Varilds båtbyggeri i Skiringssalsgate på Torstrand i Larvik, etter Varilds død. Her drev han da Wikstens Båtbyggeri fra 1937. Den første Wikstenbåten, en 18 fots snekke i lerk, ble bygget av gründeren hjemme på Langestrand i Larvik. I 1955 flyttet bedriften inn i nye lokaler bare noen hundre meter fra stedet hvor Colin Archer hadde bodd og arbeidet. Båtbyggeriet ble overtatt av sønnen Hroar Wiksten i 1970, med Gustav Wiksten som ansatt fram til han pensjonerte seg i 1974, 80 år gammel. Ivar Hesselberg ble ansatt ved båtbyggeriet i desember 1992 og overtok senere driften.
Morten Rudå
Morten Rudå (født 1. juni 1960 i Helsingør i Danmark) er en norsk skuespiller.
Great Garlic Girls
Rudå var med å starte draggruppe n Great Garlic Girls i 1981, sammen med Simen Sand og Olav Klingen.
Utdannelse
I USA har han vært engasjert ved New York Performance Alliance på West Broadway. I Norge har han vært engasjert ved Hedmark Teater (Teater Innlandet), Nordland Teater, Nord-Trøndelag Teater (Turnéteatret i Trøndelag), Trondheim Opera, Haugesund Teater, Riksteatret og ved Oslo Nye Teater.
Ved New York Performance Alliance på West Broadway medvirket Rudå i rollen som Oscar Wilde i Oscar. I USA har han også spilt blant annet La Cage aux Folles og 42nd Street. Alle tre forestillingene i 1998. Ved Oslo Nye Teater har Rudå medvirket i Jul i Blåfjell (2003) og La Cage aux Folles (2004). På samme teater har han også vært understudy i forestillingene Olsenbanden jr. på Cirkus (2005),The Producers (2011) og Skaff meg en tenor (2013). Han spilte rollen som Daddy Warbucks i både Annie (2004, Sentrum Scene, Oslo) og Annie 2 (2005, Chateau Neuf). Ved Galeiscenen i Stavern spilte han den svenske greven Bagdad i Wildenvey-musikalen Dager Derpå (2007), blant annet sammen med Anders Hatlo. På Nord-Trøndelag Teater var han Rolf Stenersen i Weidemann-musikalen Kjærligheten er Blå (2007) og ved Nordland Teater var han Whitey Snyder i Marilyn - Nobody's Baby (2009) og gjentok samme rolle ved Haugesund Teater våren 2011. På Oslo Nye hoppet han inn rollen som Roger deBris i «The Producers» og som Pikkoloen i Skaff Meg En Tenor i henholdsvis 2012 og 2013. Gjestet Teaterskolen i 2013 som Roy Cohn i «Engler i Amerika» av Tony Kushner. I oktober 2018 har han rollen som Torsøien i musikalen "Bør Børson Jr. " på Teater Innlandet og i 2019 spilte han Berghald og Månsson i "Den enfoldige morderen" på samme teater.
Morten Rudå har også hatt roller i flere spillefilmer, blant annet i O'Horten (2007), Varg Veum – Kvinnen i kjøleskapet (2008), Sebastians Verden (2010) og Mørke sjeler (2010) som han vant pris for: Best Male Actor – Foreign Movie, Melbourne Film Festival MUFF Aug. 2010. I 2014 hadde den amerikanske indiefilmen The Will premiere, hvor han spiller Viggo Benson. Rudå medvirker også i TV-serien Neste Sommer. Kortfilmen Påfugl blant duer (Behing Closed Curtains) hvor han spiller rollen som Terje, vant «International Spotlight» i Brasil og «Beste kortfilm» i Bronx i 2018. Regi: Hanna Jonsdottir.
Morten Slorby
Morten-André Slorby (født 5. januar 1989) er en norsk fotballspiller som spiller for Skeid. Slorby ble hentet opp i Skeids A-stall i 2008, etter å ha markert seg på klubbens junior elite-lag. Slorby kan spille både høyre back, midtstopper og sentralt på midtbanen.
Nadir Haroub
Nadir Haroub Ali (født 10. februar 1982 i Michenzani) er en tanzaniansk fotballspiller. Haroub, som er høyreback, spiller for den tanzanianske fotballklubben Young Africans SC.
Morten Slorby
Tidligere klubber: Vestli og Grei
Nadir Haroub
Landslagskarriere
Haroub har spilt landslagskamper både for Tanzania og Zanzibar.
Sake Bombs and Happy Endings
Sake Bombs and Happy Endings er den andre live-DVD-en til Sum 41. Den ble filmet i Tokyo på Bay nk hallen 17. mai 2003. Den inneholder tjue live-opptredener av Sum 41, pluss bonusmateriale som: «Still Waiting»-musikkvideo, «Over My Head»-musikkvideo og bilder tatt backstage. Programmets lengde er: 74:21
Sportsklubben Brann i 2005
Sportsklubben Brann i 2005 inneholder samtlige spillere, tabell og kamper som Sportsklubben Brann spilte i fotballsesongen 2005.
Den røde Bokstav
Den røde Bokstav (originaltittel: The Scarlet Letter) er et amerikansk historisk drama fra 1926 regissert av Victor Sjöström med Lillian Gish, Lars Hanson og Henry B. Walthall i hovedrollene. Filmen er basert på Nathaniel Hawthornes roman av samme navn og er satt til det puritanske New England på 1600-tallet hvor en kvinne må gjennomgå straff for utenomekteskapelig samkvem med en annen mann.
Handling
Historien følger en ung puritansk kvinne som føder et barn utenfor ekteskap, men som blir presset til å avsløre navnet på elskeren sin - og på barnets far.
Harpalomimetes
Harpalomimetes er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (10-15 millimeter), nokså kraftige, blankt svarte løpebiller med metallisk glans. Slekten ligner overflatisk på slekten Harpalus. Hodet er bredt med middelsstore fasettøyne, kjevene ikke forstørrede. Pronotum er avrundet, dekkvingene jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Gaffelkappefly
Gaffelkappefly (Lithophane furcifera) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten er knyttet til svartor og finnes bare der dette treet vokser.
Utseende
Et middelsstort til ganske stort (vingespenn 43 – 47 mm), grått nattfly med smale forvinger. Forkroppen og forvingen er mørkt blygrå. Forvingen har en kraftig, krum, svart lengdestrek ved roten og en rett, svart lengdestrek som ender i en gaffel (Y) i hver ende, rett under midten av vingen. Like over denne sitter nyremerket, som er brunrødt og kantet med svart i underkant. Ringmerket er lyst og mindre tydelig. Bakvingen er lyst brungrå, lysere ved roten.
Levevis
Arten har larver som lever på svartor (Alnus glutinosa), og forekommer på fuktige steder der denne vokser. De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober før de overvintrer og flyr på ny i april – mai.
Utbredelse
Arten lever i Europa og videre østover til Kaukasus og det vestlige Sibir. I Norge er den forholdsvis uvanlig og er funnet nord til Bergen og Oslo, med et ubekreftet funn fra Sunnmøre.
Tangerin
Tangerin er en sitrusfrukt som er i nær slekt med og trolig videreutviklet fra mandarinfrukten (Citrus x reticulata). Den er oransje eller rødorange, noe mindre enn en appelsin, og skallet løsner lettere. Tangeriner inneholder mye C-vitamin og betakaroten. Antallet frø, eller kjerner, i hver båt, varierer.
Navnet
Navnet kommer fra det engelske «tangerine» som betyr tangerinsk, fra havnebyen Tanger (i Marokko). Adjektivet er blitt brukt i engelsk siden 1710, men som en betegnelse på sitrusfrukten bare fra rundt 1800.
Frukten er den samme som den som heter Kamala kaya på telugu og som antagelig kom til Europa med Portugals handelsfolk.
Katafrakt
Katafrakt var tungt pansret kavaleri i det romerske kavaleriet i slutten av antikken og i begynnelsen av middelalderen. Ofte var også hesten fullt pansret.
Middelalderens ridderutstyr er basert på katafraktenes klesstil som besto av at hesten og soldaten var kledd i full rustning, vanligvis skjellrustning som gjorde både hest og rytter mer eller mindre ugjennomtrengelig. Normalt bar de et spyd eller lanse kalt en kontos.
Katafraktene kommer opprinnelig fra Midtøsten og Selevkidimperiet i år 300 f.Kr. Men etter Romas erobring benyttet romerne seg av østens katafrakter.
Lincoln County (Washington)
Lincoln County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i de østlige delene av staten og det grenser mot Ferry County i nord, Stevens County i nordvest, Spokane County i øst, Whitman County i sørøst, Adams County i sør, Grant County i vest og mot Okanogan County i nordvest.
Fritz Meyen
Fritz Meyen (født 30. mai 1902 i Weimar, død 13. juli 1974 i Immenstadt im Allgäu) var en tysk bibliotekar og bibliograf. Han utga en rekke bibliografier over norsk litteratur i sammenheng med Tyskland. Under 2. verdenskrig arbeidet han i avdelingen av Rikskommissariatet som hadde tilsyn med norske forlag og biblioteker.
Liv
Han utga en bibliografi over Norwegische Literatur («Norsk litteratur») i 1928. Samme år utkom en Ibsen-Bibliographie. Han utga en Hamsun-Bibliographie («Hamsun-bibliografi») i 1931 og en bibliografi over Bjørnstjerne Bjørnson i tysk litteratur i 1933 (Björnstjerne Björnson im deutschen Schrifttum). De tre siste bibliografiene utkom i serien Nordische Bibliographie ved det nordiske instituttet ved Universitetet i Greifswald. I 1932 fikk han doktorgraden ved Universitetet i Leipzig i 1932 for en avhandling om «Riksmålsforbundet» und sein Kampf gegen das Landsmål («Riksmålsforbundet og dets kamp mot landsmålet»)
Under 2. verdenskrig arbeidet Meyen for Rikskommissariatet i Norge under Georg Wilhelm Müller, i avdelingen som hadde tilsyn med forlags- og bibliotekspolitikk. Ved siden av arbeidet i Rikskommissariatet oppholdt han seg mye på Universitetsbiblioteket og utførte et stort bibliografisk arbeid: Norwegische Bibliographie, som utkom fra 1942 til 1944 og som blant annet registrerte norske oversettelser av tysk litteratur, norsk litteratur om Tyskland og tysk litteratur om Norge. I 1943 skrev han for Deutsches Monatsheft in Norwegen en artikkel om Norwegens Geschichte im Spiegel deutscher Forschung («Norges historie i speil av tysk forskning»), hvor det ble hevdet at Norge i unionstiden bare hadde vært et geografisk begrep. Artikkelen fikk et tilsvar året etter av Gustav Smedal.
Etter krigen var han fra 1946 til 1967 leder for universitetsbiblioteket i Braunschweig. I 1958 utga han bibliografien Die nordeuropäischen Länder im Spiegel der deutschen Universitätsschriften («De nordeuropeiske landene i speil av tyske universitetsskrifter»)
Boomravinen
Boomravinen (kirgisisk Боом капчыгайы; russisk Боомское ущелье) er et stort juv i Kirgisistan. Elva Tsju renner i nordlig retning og skjærer igjennom en av fjellrekkene i Tian Shan. Øst for ravinen heter fjellene Kungei-Alatau og på vestsiden De kirgisiske fjell. Gjennom ravinen går en vei og jernbanen fra Bisjkek til Balyktsjy.
Introduction to Destruction
Introduction to destruction er et av Sum 41s to live-DVD-er. Den ble filmet i London i the Astoria 28. september 2001. Den inneholder en rekke live-opptredener av Sum 41. Albumet inneholder også: Mange musikkvideoer av Sum 41, rare versjoner av «Makes No Difference», «Fat Lip», «In Too Deep» (inkludert bilder tatt backstage) og sangen «Motivation», spesielle kommentarer fra bandet, fem filmer og fem hjemmevideoer, samt spesielle fotoer av bandet.
Iwao Takamoto
Iwao Takamoto (1925–2007) var en japansk-amerikansk filmprodusent, regissør og tegnefilmskaper. Han er mest kjent for å ha skapt TV- og tegneserie-figuren Scooby-Doo.
Takamotos foreldre ble født i Hiroshima i Japan, men flyttet til USA før han ble født. Etter angrepet på Pearl Harbor ble hans foreldre, som så mange andre, sendt til interneringsleire for japanere.
Takamoto begynte sin animatørkarriere i Disney Studios i 1947, hvor han blant annet jobbet med filmer som Tornerose og Peter Pan. I 1961 begynte han ved Hanna-Barberas animasjonsstudio. Det var på slutten av 1960-tallet at Takamoto designet Scooby-Doo, hans kompanjong Shaggy og deres venner Velma, Daphne og Fred. Han designet også enkelte figurer for seriene The Jetsons og The Flintstones.
Takamoto døde av hjerteinfarkt i 2007, 81 år gammel.
Norske Talenter
Norske Talenter er en norsk talentkonkurranse som gikk på TV 2 nesten hvert år fra 2008 til 2019. Fra 2023 skal TVNorge sende programmet. Hovedinnholdet i programserien er en talentkonkurranse innenfor alle grener som er åpen for alle deltakere uavhengig av alder. Programmet er basert på det britiske Britain's Got Talent.
Premieren ble sett av 817,000, noe som ga en markedsandel på 48 prosent.
Sesong 1 (2008)
Norske Talenter 2008 hadde premiere på TV 2 22. februar 2008. Erlend Bratland vant foran Vegard F. Dommersnes på andreplass og Nora Foss Al-Jabri på tredjeplass.
Sesong 2 (2009)
Norske Talenter 2009 hadde premiere på TV 2 13. februar 2009. Sesongen hadde 6 auditionprogrammer fra Bergen, Oslo og Trondheim, etterfulgt av 4 semifinaler, en ekstrasemifinale og en finale. Dansegruppa Quick vant foran Lydia Hoen Tjore på andreplass og Brian Aksnes Hoseth på tredjeplass.
Sesong 3 (2010)
Norske Talenter 2010 hadde premiere på TV 2 5. mars 2010. Vinneren ble Kristian Rønning, rapperen med en tøff bakgrunn. Alex Rosén erstattet Jan Fredrik Karlsen i juryen, og programledere var Marthe Sveberg Bjørstad og John Brungot.
Hem (biokjemi)
Hem eller heme er en prostetisk gruppe som forekommer bundet til mange proteiner. Det består av en heterosyklisk organisk ring som kalles porfyrin med et sentralt jernatom bundet i sentrum av ringen. Jernatomet kan både binde og avgi oksygen. Proteiner som hemoglobin og myoglobin, samt cytokromer som blant annet er sentrale komponenter i cellulær respirasjon, har hem som prostetisk gruppe.
Norske Talenter
Sesong 4 (2011)
Norske Talenter sesong 4 startet i 2011. Det var Daniel J. Elmrhari som vant den fjerde sesongen av Norske talenter.
Sesong 5 (2012)
Norske Talenter sesong 5 startet i 2012. Norske Talenter 2012 ble vunnet av Stine H. Ulla. Sesongen hadde i snitt 545 000 seere og en andel på 32,8 %, mens finalen hadde 562 000 seere.
Sesong 6 (2014)
Norske Talenter sesong 6 startet i 2014. Norske Talenter 2014 ble vunnet av 8 år gamle Angelina Jordan. Sesongen hadde i snitt 644 000 seere og en andel på 39,7 %. Finalen hadde i snitt 733 000 seere, med 1 033 000 seere av finalesendingen.
Sesong 7 (2015)
Norske Talenter sesong 7 startet i 2015. Vinneren i 2015 ble gitaristen Odin Landbakk.
Sesong 8 (2017)
Norske Talenter sesong 8 startet i 2017. Vinneren i 2017 ble den 14 år gamle tegnspråktolkeren Vilde Winge.
Sesong 9 (2018)
Den niende sesongen av Norske Talenter gikk av stabelen i 2018. Vinneren ble sangeren Tuva Lutro.
Sesong 10 (2019)
Den tiende sesongen av Norske Talenter gikk av stabelen i 2019. Vinneren ble sportsdriller Amalie Skeide Sandvik.
Sesong 11 (2023)
Den ellevte sesongen av Norske Talenter skal sendes på TV Norge, høsten 2023. Dette blir den første sesongen som går på en annel kanal enn TV 2. 18. april ble det klart at Dennis Storhøi, "Hkeem", Stian Blipp og "Silya" Nymoen ble årets dommere.
Semifinaler og finalen
De siste showene ble alle gjennomført på direktesending, med semifinaler og en finale. I 2008 inneholdt hver semifinale åtte opptredener, der to ble sendt videre etter stemmer fra fjernsynsseerne. Den med fleste stemmer gikk direkte til finalen, mens dommerne kunne velge mellom 2. og 3.-plassen blant stemmene og sende denne artisten videre til finalen. Dommerne kunne i semifinalene, som ved auditionene, bruke sine knapper til å trykke hvis de mente opptredenen ikke var bra nok.
Holger Drachmann
Holger Henrik Herboldt Drachmann (født 9. oktober 1846, død 14. januar 1908), var en dansk lyriker, dramatiker og kunstmaler. Han betraktes som representant for Det moderne gjennombrudd i Danmark. Han var først maler, senere forfatter, og vekslet mellom begge kunstarter hele livet.
Verk – utvalg
Edvard Grieg satte musikk til en rekke av Drachmanns dikt, bl.a. Reiseminder fra Fjeld og Fjord opus 44, som ble skrevet i løpet av en tur de to hadde sammen i fjellet, 1886.
Æresbevisninger m.m.
Fra 1878 mottok Drachmann Statens Kunstfonds hædersydelse. Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1887 og kommandør av 2. grad i 1906.
En statue av Drachmann etter modell av Hans Christian Holter ble avduket ved Allégade på Frederiksberg i 1924.
Kulturkanonen
«Jeg hører i Natten den vuggende Lyd» ble tatt opp i den danske kulturkanonens lyrikkantologi i 2006.
Arne Sveen (Den annen front)
Arne Sveen (født 5. november 1917 i Åmot, død 7. desember 1976) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig.
Han var en av mennene bak den illegale avisen Den annen front som ble utgitt fra Moelv i årene 1942 og 1943. På grunn av sin avisvirksomhet ble Sveen arrestert 15. mai 1943 og satt fengslet Bredtveit fengsel fra 23. mai til 24. desember hvorpå han ble overført til Grini fangeleir. 7. januar 1944 ble han flyttet til Sachsenhausen i Tyskland. Han var også innom fangeleirene i Lichtenrade og Neuengamme. Han satt fengslet frem til krigens slutt i 1945.
Sveen er begravet ved Åmot kirke i Åmot i Innlandet.
Al Jabal al Akhdar
Al Jabal al Akhdar (arabisk: الجبل الأخضر ) er en kommune i Libya. Al Jabal al Akhdar har beliggenhet nordøst i landet, og hovedstaden er Al Bayda.
Innenfor kommunens grenser finner vi den gamle greske kolonien Kyrene, og nabobyen Appolonia, som var en viktig havneby ved Middelhavet gjennom antikken.
Kommunens sørlige del er et fruktbart område, mens det er tørrere lengre nord, mot middelhavskysten.
Ridderrennet
Ridderrennet er et skirenn for utøvere med syns-, bevegelseshemning eller annet handikapp. Ridderrennet avholdes på Beitostølen i Oppland hvert år i slutten av mars måned som en del av den internasjonale Ridderuka. Den blinde plateartisten og helsesportsentusiasten Erling Stordahl innstiftet rennet. Det første rennet ble arrangert 12. april 1964. Alt i 1962 startet Stordahl med et skikurs for blinde. I 1968 ble det for første gang arrangert Ridderuke.
Arrangementet har inspirert andre nasjoner, nylig har også Kina opprettet sin egen ridderuke.
Ridderrennet ble tildelt «Årets hederspris» for idrettsåret 2013 på Idrettsgallaen 2014.
Karlsrud stasjon
Karlsrud stasjon ligger i den nordlige delen av drabantbyområdet Lambertseter. Stasjonen ligger mellom Brattlikollen stasjon og Lambertseter stasjon.
Stasjonen ble oppgradert til metrostandard og gjenåpnet 4. september 2013. Den har et spesielt utseende og har trevegger bygget på stasjonen for å skjerme beboerne som bor rett ved. Den har et leskur og belysning.
Stasjonen ligger i gangavstand til Karlsrud skole (grunnskole og ungdomsskole) og Lambertseter videregående skole.
Nes kirke (Bjugn)
Nes kirke er en langkirke fra 1878 i Nes i Bjugn (fra 2020 Ørland kommune).
Byggverket er i tre og har 500 plasser. Det er rundt 800 medlemmer i Nes menighet.
Tidligere kirker i Nes
Det ble bygd en kirke på Nes en gang mellom 1520 og 1536, sør for der kirken ligger i dag. I de etterfølgende århundrene var det perioder der kirken var i ganske dårlig forfatning. Det var 8 gårder som soknet til kirken, og pliktarbeid og utgifter til vedlikehold ble ganske utfordrende. Ikke før 1770 tok folk på Nes initiativ til å få bygget opp igjen sitt gudshus. Brev til sorenskriver videreformidles til danskekongen. I 1774 stod Nes kirke ferdig på Berg. I 1820-årene overtok menigheten kirken selv, og vedlikeholdet, som hadde vært svært dårlig noen år, ble adskillig bedre. Da så dagens kirke var oppført, ble gamlekirken tatt ned og gjenoppført som Austefjord kirke.
Dagens kirke
I 1870-årene var tanken om ny kirke og kirkegård reist. Det var et ønske om en mer rommeligere kirke på et mer sentralt sted. Stedsvalget for den nye kirken ble i 1874 bestemt til «søndre side av Hellemgårdene». Utvendig ble kirken malt hvit, med grå gesimser og søyler, innvendig lilla i korets vegger, skipets vegger var mattrøde, taket lyseblått med mørkerøde listverk og gesimser. Utstyr til alteret, altertavle og lysekroner ble gitt av frivillige gaver fra enkeltpersoner og grupper. I november 1878 kunne byggekomiteen overlevere nykirken til kommunen. De hadde da hatt nesten 40 møter. Fredag 18. april 1879 ble kirken innviet av biskop Grimerud. Samme dag begynte rivingen av den gamle kirken.
Restaurering
Rett etter krigen ble tanken om et omfattende restaureringsarbeid kastet fram, men det var dårlig økonomi i kommunen. Høsten 1957 vedtok kommunestyret å utsette restaureringen på ubestemt tid. Menighetsrådet svarte med å vedta at kirken da ikke kunne brukes til gudstjenester i vinterhalvåret. Året etter ble det innviglet noen midler. Planen om å bygge nytt bedehus på Val ble innstilt, og Val bedehusforening gav 4000 kroner til utsmykning av kirken. Det holdt til altertavle. Kirken fikk en testamentarisk gave til dekning av malerarbeid ute og inne. Gjennåpningen av kirken skjedde 14. mai 1959.
Nes kirke i dag
I jubileumsåret (1979) ble kirken malt utvendig på dugnad. I forbindelse med bispevisitasen høsten 2002 ble gulvet i koret fornyet med frivillig innsats. Og sommeren 2003 ble forloverstoler pusset opp, skinnet på alterringen skiftet og alterringen med sin forgylling malt opp. Puter til benken og bønneglobe innkjøpt for midler samlet inn fra menigheten og på konserter.
Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter
Senter for studier av Holocaust og livssyns­minoriteter (også kalt HL-senteret eller Holocaustsenteret) er et norsk forsknings­institutt organisert som en stiftelse som er en del av Universitetet i Oslos «randsone». Senteret skal både drive forskning og kunnskaps­formidling om sivilisasjons­sammenbrudd, folkemord og menneskerettigheter med særlig vekt på holocaust. Det ble etablert i 2001. Direktør er Guri Hjeltnes.
Historie
Senteret ble etablert av Universitetet i Oslo i 2001. Senteret er lagt til Villa Grande på Bygdøy i Oslo, i det som var Vidkun Quislings krigsresidens. I perioden 2001 til 2006 holdt senteret hus ved Universitetet i Oslo, i det nå revne «Kjøkkenmesterens hus» i Ullevålsveien 105. Stiftelsens samlede kapital var ved utgangen av 2010 kr. 50 963 923.
I perioden 2002 til 2012 var Odd-Bjørn Fure forsknings­direktør. Fure har argumentert for at Nasjonal Samling (NS) var blant de verste når det gjaldt å utlevere egne statsborgere. Om den tyske okkupasjonen av Norge hadde vart lenger, ville det ifølge Fure antakelig ha gått hardt utover andre minoriteter. I forbindelse med arbeidet med senterets permanente utstilling har man funnet materiale som viser at NS arbeidet med tanker om «en jødisk løsning på taterproblemet».
I forbindelse med den offisielle åpningen av senteret på Villa Grande onsdag 23. august 2006 beskrev Dagbladet senteret som unikt, siden det ikke bare har utgangspunkt i en av vår tids verste forbrytelser, men også setter holocaust inn i et perspektiv av en global forfølgelsestradisjon i moderne historie. I den samme anledning påpekte Aftenposten at senteret ble åpnet samtidig som de siste tidsvitnene fra kampen mot nazismen var i ferd med å forvinne og antisemittismen blomstret opp igjen. På lederplass skrev Morgenbladet at «[v]i trenger Villa Grande som et mentalt beredskapssenter som formidler og påvirker, som kartlegger og avslører irrasjonelle forestillinger. Som peker på folkemord i samtiden, som i Darfur, som roper et varsku [...] mot at en stat som Iran – som den andre i historien! – i dag definerer seg som antisemittisk.»
Robert Michels
Robert Michels (født 9. januar 1876 i Köln i Tyskland, død 3. mai 1936 i Roma i Italia) var en tysk sosiolog som var påvirket av sosiologer som Vilfredo Pareto, Gaetano Mosca og Max Weber.