cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stortingsvalget 2021 i Aust-Agder
Stortingskandidater 2021
Det var atten partier som stilte lister ved stortingsvalget i 2021 i Aust-Agder valgkrets. Listenes toppkandidater var:
Alliansen - Alternativ for Norge:
Arbeiderpartiet:
Fremskrittspartiet:
Helsepartiet:
Høyre:
Industri- og Næringspartiet:
Kristelig Folkeparti:
Liberalistene:
Miljøpartiet De Grønne:
Partiet De Kristne:
Partiet Sentrum:
Pensjonistpartiet:
Rødt:
Senterpartiet:
SV - Sosialistisk Venstreparti:
Valgte Stortingsrepresentanter
Følgende kandidater ble valgt inn på stortinget for Aust-Agder for perioden 2021-2025:
1000-årene
-- 1000 -- 1001 -- 1002 -- 1003 -- 1004 -- 1005 -- 1006 -- 1007 -- 1008 -- 1009
Oulipo
Oulipo står for «Ouvroir de littérature potentielle», på norsk blir det omtrent «Verksted (egentlig systue) for potensiell litteratur». Det er en løs sammenslutning av franske forfattere og matematikere som forsøker å skape ny litteratur ved å bruke et annet regelverk enn det vanlige med hensyn til bruk av ord og oppbygning av setninger. Konseptet ble grunnlagt av Raymond Queneau og François Le Lionnais i 1960. Andre medlemmer er forfattere som Georges Perec og Italo Calvino, diktere som Oskar Pastior eller Jacques Roubaud (også matematiker).
1000-årene
Tiårsoversikt
Oulipo
Littérature potentielle defineres som «letingen etter nye strukturer og mønstre som forfattere kan bruke etter eget behag.»
Undersåker stasjon
Undersåker stasjon er en stasjon på den svenske Mittbanan i Åre kommune. Den blir betjent av regionaltog mellom Trondheim og Östersund, fjerntog til Stockholm og av nattog til Stockholm og Göteborg.
Oulipo
Det alternative regelverket er et middel til å sette i gang nye ideer og inspirasjoner. I tillegg til kjente teknikker som palindromer og lipogrammer utviklet gruppen nye arbeidsmåter. Disse er ofte basert på matematiske modeller som variasjoner over springerbevegelsen i sjakk og permutasjoner.
Historikk
Stiftelsesdagen er 24. november 1960 som en underavdeling av Collège de 'Pataphysique. Forberedelsene skjedde allerede i september. Gruppens navn var først Séminaire de littérature expérimentale, men på neste møte ble det mer velklingende Ouvroir de Littérature Potentielle, eller OuLiPo, valgt etter forslag fra Albert-Marie Schmidt.
Det neste tiåret var foreningen lite synlig i det offentlige rom, selv om medlemmene var aktive hver for seg. Som underkomiteer rapporterte de til kollegiet med ujevne mellomrom. Tidsskriftet Temps Mêlés ga ut et nummer om dem i 1964 og en belgisk radiostasjon refererte fra et medlemsmøte. Først i 1973 publiserte de en samling representative skrifter: La Littérature Potentielle.
Variasjoner og permutasjoner
Queneaus Exercices de Style (norsk utgave Stiløvingar, Pax 1996) forteller den samme historien 99 ganger, med hver sin forskjellige stil.
Harry Mathews' Plaisirs Singuliers (norsk utgave Enkle gleder, Pax 1996) der han, amerikaner som skriver på fransk, beskriver 61 forskjellige personers (etnisitet, alder, livsstadier osv.) masturbasjon. Dette gjør han i forskjellige stilarter, poetisk, utbroderende eller med omskrivinger.
Queneaus Cent Mille Milliards de Poèmes (Hundre tusen milliarder dikt) er inspirert av barnebøker med oppslissede sider med bilder hvor hodet står på en strimmel, overkroppen på neste nedover osv. Anvendt på poesi, ga han ut en bok med 10 sonetter, en på hver side. Hver side boken er splittet i fjorten slisser med en linje av sonetten på hver slisse. Forfatteren angir i forordet at det vil ta anslagsvis 200 millioner år å lese alle kombinasjonene.
Den norske dikteren Jan Erik Vold har laget et dikt over ordet Kulturuke der han stokker om på bokstavene i mange variasjoner. Det slutter forøvrig med ordet tull.
Bundet form
Noen av formene:
Erstatt hvert substantiv i en tekst med det syvende substantivet etter det i en ordbok. Resultatet vil variere etter hvilken ordbok som brukes. Samme metode kan brukes for andre ordklasser, og andre oppslagsverk.
Et dikt der hver linje er et enkelt ord, og hver linje en bokstav lengre. Alternativt: langt ord blir kortere
Skrift der en eller flere bokstaver er utelatt.(Den foregående setningen mangler bokstavene:c, g, h, j, m, p, q, w, x, y og z.)
Også kalt for «macao». Man skal ikke bruke bokstaver som stikker opp eller henger ned (- de kan man rømme med), det utelukker altså bruk av b, d, f, g, h, j, k, l, p, q, t og y.
Sheridan County (Nebraska)
Sheridan County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
Oulipo
Bundet form
Se egen artikkel.
Grunnleggende medlemmer
Grunnleggerne representerte et vidt spektrum av intellektuelle felter, og omfattet både litterater, universitetsprofessorer, matematikere og patafysikere:
Medlemmer per 2006
Merk at Oulipomedlemmer forblir medlemmer også etter at de er døde – men er unnskyldt for ikke å stille på medlemsmøter.
Joyce Sombroek
Joyce Sombroek (født 10. september 1990) er en nederlandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det nederlandske landslaget.
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.
Julien Watrin
Julien Watrin (født 27. juni 1992) er en belgisk sprinter. Han konkurrerer hovedsakelig på 400 meter, og fikk gull på 4 x 400 meter ved EM i friidrett 2015 i Praha.
Idrettskarriere
Watrin debuterte internasjonalt ved European Youth Olympic Festival 2009. Der vant han 200 meter, og fikk sølv på 100 meter, bak Alberto Gavaldá. I tillegg vant Belgia 4 x 100 meter stafett. Året etter deltok han ved junior-VM i friidrett 2010, der han kom på 7.-plass på 100 meter med tiden 10,56. Dexter Lee vant denne øvelsen, med tiden 10,21. Han ble også tildelt den belgiske utmerkelsen Golden Spike som mest talentfulle mannlige idrettsutøver i 2010.
Ved det belgiske mesterskapet innendørs 2011 kom han på 3.-plass på 60 meter. I 2012 vant han sin første nasjonale tittel, da han vant 100 meter ved det belgiske mesterskapet i friidrett, med tiden 10,47. På 200 meter kom han på 2.-plass, bak Jonathan Borlée. Han deltok ved U23-EM i friidrett 2013, der Belgia kom på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett. Han kom også på 2.-plass på både 100 og 200 meter ved det belgiske mesterskapet utendørs i 2013.
Han representerte Belgia ved Lag-EM i friidret 2014, der Belgia deltok i First League, som er den nest øverste divisjonen. Her kom han på 2.-plass på 400 meter, bak Brian Gregan, og han deltok også på Belgias stafettlag som vant 4 x 400 meter stafett. Belgia kom på 9.-plass i First League sammenlagt, og deltar dermed i samme divisjon året etter. Ved det belgiske mesterskapet utendørs kom han på 3.-plass på 400 meter. Ved EM i friidrett 2014 i Zürich kom han på 23.-plass på 400 meter, og han kom på 7.-plass på 4 x 400 meter sammen med det belgiske stafettlaget.
Ved EM i friidrett innendørs 2015 deltok Watrin på det belgiske stafettlaget som vant 4 x 400 meter stafett. Han løp sammen med de 3 brødrene Borlée, og i finalen løp de inn på ny europarekord med tiden 3:02,87. Han deltok også ved IAAF World Relays 2015, der Belgia kom på 3.-plass på 4 x 400 meter stafett, med ny belgisk rekord på 2:59,33.
Dicronocephalus
Dicronocephalus er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Julien Watrin
Idrettskarriere
Ved EM i friidrett 2016 i Amsterdam vant Belgia 4 x 400 meter stafett, med ny årsbestetid i Europa på 3:01,10. Laget bestod av alle tre brødrene Borlée, samt Julien Watrin.
Han representerte Belgia under VM i friidrett innendørs 2022, der han deltok på laget som vant gull på 4x400 stafett.
Dicronocephalus
Utseende
Middelsstore (20-32 millimeter), grå til grågule gullbasser. Kroppen er tett dekket med matt bestøvning. På hodet har hannene to nokså lange, krumme, forgrenede horn som ligner mye på et hjortegevir. Pronotum er ovalt (avrundede bakhjørner) med to blanke, svarte lengdestriper. Dekkvingene har en krum, svart strek på "skuldrene". Beina, særlig forbeina, er lange.
Göbekli Tepe
Göbekli Tepe er et arkeologisk funnsted i sørøstlige Anatolia i Tyrkia, omtrentlig 12 km nordøst for byen Şanlıurfa (Urfa). Høyden, tell, er 15 meter høy og er omtrentlig 300 meter i diameter. Den ligger omtrentlig 760 moh. Her er det funnet levninger av monumentale rituelle bygninger, men ingen bolighus. Stedet ble utgravd av tyske arkeologer fra 1994, anført av Klaus Schmidt ved Det tyske arkeologiske institutt i Istanbul.
Dicronocephalus
Levevis
Larvene utvikler seg i jorda. Hunnen samler friske blader, som hun ruller sammen, legger et egg på og begraver. Hannenes forlengede forbein og horn tyder på at de kjemper om hunnene.
Göbekli Tepe
Høyden omfatter to faser hvor den ble benyttet for antatt sosial eller rituell anvendelse, datert tilbake til 9000-7000-tallet f.Kr. I løpet av den første fasen, tilhørende førkeramisk neolittisk tid A (PPNA), ble det reist sirkler med enorme T-formete steinblokker eller søyler, som er verdens eldste kjente megalittiske monumenter. Mer enn 200 i rundt 20 sirkler er kjent via geofysiske undersøkelser. Hver steinblokk har en høyde på opptil 6 meter og veier opptil 10 tonn. De hadde innskårne relieffer av ville dyr. De er plassert i stikkontakter som har blitt hogd ut av grunnfjellet. I den andre fasen, som tilhører perioden førkeramisk neolittisk B (PPNB), det vil si omtrentlig 7000–6000 f.Kr., var de stående søylene mindre og sto i rektangulære rom med gulv av polert kalkstein. Stedet ble forlatt etter denne tiden.
Dicronocephalus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Nepal i vest til Taiwan i øst.
Systematisk plassering
Navnet har vanligvis vært stavet Dicranocephalus, men dette navnet er opptatt av tegeslekten Dicranocephalus Hahn, 1826 (Coreidae).
Göbekli Tepe
I 2018 ble stedet listet av UNESCO som en del av verdensarven.
Beskrivelse
Göbekli Tepe er lokalisert på et flatt og goldt platå med bygninger som strekker seg ut i alle retninger. I nord er platået forbundet til en fjellkjede ved en smal odde. I alle andre retninger synker høyden ned i bratte skråninger og klipper. På toppen av åsryggen er det betydelige bevis på menneskelig innvirkning i tillegg til den faktiske tell, men arkeologiske funn kommer fra hele platået. Det er også funnet mange levninger fra redskaper.
Göbekli Tepe inneholder flere rituelle bygninger med T-formede steinmonolitter av samme type som er funnet i blant annet Nevali Cori. Strukturene er opptil 3 meter høye og veier inntil 10 tonn. På monolittene er det avbildninger av løver, okser, fugler, slanger, traner, storker, svaner og skorpioner. Relieffene er stjernebilder.
Arkeologen Brian Hayden har tolket funnene på en måte som bygger opp om den såkalte gildeteorien for fremveksten av jordbruk i den såkalte fruktbare halvmåne. Han mener at hierarki og samfunnsmakt kom forut for jordbruk, og at økende sosial konkurranse mellom tettere befolkede jegergrupper, og større fokus på gaver og etegilder kan ha utviklet hierarkiske samfunn som siden akselererte denne utviklingen ved overskuddsproduksjon gjennom landbruk.
Maharajganj (distrikt)
Maharajganj (hindi: महाराजगंज जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Maharajganj.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,665,292 innbyggere i distriktet, mot 2,173,878 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 5,06 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,09 % i 2011 mot 21,05 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 958 i 2011.
Det Lutherske Verdensforbund
Det Lutherske Verdensforbund (LVF) er en internasjonal sammenslutning av nasjonale og regionale lutherske kirker fra alle verdensdeler.
Johnny Albino
Johnny Albino (født 19. desember 1919 i Guayama, Puerto Rico, død 7. mai 2011) var en puertoricansk sanger.
Albino sluttet seg til United States Army under den andre verdenskrig, hvor han dannet en kvartett og fikk lov til å synge for sine medsoldater. Albino sluttet seg til sanggruppen Los Panchos i 1958 og turnerte samen med denne gruppen frem til 1968. Gruppen ble berømt over hele verden, og Albino turnerte både i USA, Europa og i Japan sammen med denne gruppen. Albino opptrådte blant annet sammen med Johnny Carson, Frank Sinatra, Sammy Davis jr. og flere andre. Hans karriere strakte seg over 300 album og CD-er. Albino døde den 7. mai 2011 av hjertesvikt på et sykehus i Long Island, da han var 92 år gammel.
John Thune
John Randolph Thune (født 7. januar 1961 i Pierre i Sør-Dakota) er en amerikansk republikansk politiker. Han har representert delstaten Sør-Dakota i Senatet siden 2005, etter seks år i Representantenes hus. Thune har røtter i Norge.
Det Lutherske Verdensforbund
Organisasjon og oppslutning
LVF har per 2014 144 medlemskirker i 79 land, og dekker rundt 66 av verdens ca. 70 millioner lutheranere. LVF agerer på vegne av sine medlemskirker i saker av felles interesse, som økumenisk og interreligiøs dialog, teologi, humanitære prosjekter, menneskerettigheter, kommunikasjon og diverse misjons- og hjelpearbeid.
John Thune
Liv og virke
Han utdannet seg til økonom og gikk deretter inn i politikken. Etter blant annet å ha vært delstatens jernbanedirektør, ble Thune innvalgt i Representantenes hus i 1996. Han ble gjenvalgt i 1998 og 2000. I 2002 utfordret han Tim Johnson om en plass i Senatet, men tapte med 524 stemmer. I 2004 slo han sittende senator Tom Daschle med 51 % av stemmene, en margin på 4 508 stemmer. I 2010 ble han gjenvalgt uten motstand.
Det Lutherske Verdensforbund
De største kirkene
De 20 største medlemskirken var i 2016 (medlemstall i millioner):
John Thune
Liv og virke
Han er populær i partiet, og det ble antatt at han ville stille i presidentvalget i 2012, men han gjorde det klart at han heller ville satse på senatet. Thune ble kritisert for å stemme for finanskrisepakken i 2008, en lov som særlig kritiseres av Tea Party-bevegelsen.
Det Lutherske Verdensforbund
Ledelse og administrasjon
LVFs president er forbundets øverste offisielle representant og talsperson. Vedkommende leder møtene og samarbeider med generalsekretæren, som velges for en sjuårsperiode og kan gjenvelges.
John Thune
Liv og virke
John Thune er delvis av norsk herkomst, og har et norsk-amerikansk slektsnavn. Farfaren Nicholas Thune (født Niklas Nilsen Gjelsvik) og dennes bror Matthew (Mathias) utvandret til Amerika i 1906 og åpnet jernvarehandel. De kom fra gården Tunet i Gjelsvika i daværende Vevring herred i Sunnfjord. En eldre bror, Eystein Gjelsvik, ble agronom og leder for selskapet Ny Jords bureisingsarbeid i Norge.
Det Lutherske Verdensforbund
Felles læregrunnlag
LVFs medlemskirker er enige om det følgende læremessige grunnlag:
KNM Harald Haarfagre
KNM Harald Haarfagre (også kjent som Madlaleiren) er felles rekruttskole for Sjøforsvaret og Luftforsvaret i Madla bydel i Stavanger.
Det Lutherske Verdensforbund
Humanitært arbeid
The Department for World Service (DWS) er LVFs humanitære hjelpeorganisasjon. DWS driver utviklingsarbeid for marginaliserte grupper og nødlidende samfunn en rekke steder i verden. I dette arbeidet samarbeides det med en rekke internasjonale partnere, både økumeniske, statlige og ikke-statlige organisasjoner (NGO-er).
KNM Harald Haarfagre
Den er Norges største militære rekruttskole hvor alle som skal tjenestegjøre i Sjøforsvaret og de fleste (noe luftvernpersonell utdannes på Ørlandet og Bodø) som skal tjenestegjøre i Luftforsvaret har rekruttiden sin. Enkelte lærlinger som skal tjenestgjøre i Hæren har også rekruttperioden sin her.
Utdanning av rekrutter
Rekruttiden er på åtte uker og rekruttene blir trent i militær fremferd, stridsteknikk, sluttet orden, geværeksersis og faglige ferdigheter for våpengrenen.
Det Lutherske Verdensforbund
Humanitært arbeid
Per 2006 driver LVF, gjennom DWS, egne hjelpeprogrammer i 37 land i Afrika, Asia, Europa og Sør- og Mellom-Amerika. Programmene drives uten hensyn til etnisitet, kjønn, religion, nasjonalitet eller politisk overbevisning.
KNM Harald Haarfagre
Infrastruktur
Den 8. juni 2007 stod nytt messebygg oppført, med plass til 72 befal og 448 menige.
Historie
Leiren har vært benyttet til militære formål siden 1871 og i 1934 fikk den navnet Madlaleiren. Etter 2. verdenskrig ble leiren stående delvis ubrukt frem til 1948. Fra dette året var det spredte kontingenter fra Sjøforsvaret som holdt til i leiren. På bakgrunn av dette markerte de i 2018 70-årsjubileum for rekruttopplæring.
Det Lutherske Verdensforbund
Norge i LVF
To norske kirkesamfunn er medlem av LVF: Den norske kirke og Den evangelisk lutherske frikirke (også kalt Frikirken). Gunnar Stålsett var generalsekretær i LVF fra 1985 til 1994.
KNM Harald Haarfagre
Historie
I 1952 vedtok Stortinget at Marinens rekruttskole skulle legges til leiren, og også at marinen skulle formelt overta leiren. Tre år senere tok leiren navnet KNM Harald Haarfagre. Fra 1. januar 1994 ble KNM Harald Haarfagre Sjøforsvarets sentrale rekruttskole og 1. august 2002 ble leiren også Luftforsvarets rekruttskole.
Befalsskolen for Sjøforsvaret flyttet inntak og grunnutdanning fra Horten til KNM Harald Haarfagre sommeren 2005. Sjøforsvarets befalskole ble lagt ned sommeren 2018.
Det Lutherske Verdensforbund
Norge i LVF
Helga Haugland Byfuglien er Den norske kirkes representant til LVFs årlige Rådsmøte.
Sudans riksvåpen
Sekretærfuglen ble valgt som en særpreget sudanesisk - og afrikansk variant av «Saladins ørn» og «Qureishs hauk» som inngår i flere andre arabiske staters riksvåpen. Fargene i riksvåpenet er de panarabiske fargene rødt, grønt, sort og hvitt.
Tove Pettersen (filosof)
Tove Pettersen (født 1962 på øya Hidra) er en norsk professor i filosof ved Universitetet i Oslo (UiO). Hun har spesialisert seg på feministisk filosofi, og er særlig kjent for sitt engasjement innen omsorgsetikk, Simone de Beauvoirs filosofi  , og feministisk filosofihistorie. Hun har bidratt til utviklingen av omsorgsetikken med sin teori om moden omsorg.
Utdanning og arbeid
Pettersen ble cand.philol. i idéhistorie ved UiO med hovedoppgaven Den postmoderne diskurs i 1990. I 2004 ble hun dr.art. i filosofi samme sted; avhandlingen ble utgitt i bearbeidet form på det amerikanske forlaget Lexingtion Books som Comprehending Care: Problems and Possibilities in The Ethics of Care i 2008. Hun ble ansatt som universitetslektor ved det daværende Filosofisk institutt ved UiO i 1992, og var i perioden 2004–2006 postdoktor og forskningsleder ved Etikkprogrammet. I perioden 2006–2010 var hun førsteamanuensis ved seksjon for filosofi ved Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk, og i perioden 2011–2019 professor ved samme institutt. I 2019 tiltrådte hun et professorat i tverrfaglig kjønnsforskning ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning.
Forskningsinteresser
Tove Pettersens forskningsfelt er feministisk filosofi, moralfilosofi og filosofihistorie. Hun har spesialisert seg på feministisk etikk, med særlig vekt på omsorgsetikk og Simone de Beauvoirs eksistensfilosofiske etikk. Pettersen arbeider også med feministisk filosofihistorie, og var fagansvarlig for utstillingen «Filosofiens Annet Kjønn», som ble vist på Universitetsbiblioteket 2009-2010. Hun har publisert bøker og en rekke artikler innenfor sitt felt, både nasjonalt og internasjonalt. I 2012 fikk Pettersen På Kanten prisen for «måten hun har utfordret mange gjengse oppfatninger i og rundt filosofi, og for at hun engasjert og presist har brakt kvinners liv og kvinners erfaringer inn i arbeidet med å forstå og gi innhold til mange av de viktigste begrepene vi mennesker bruker for å forstå oss selv og vårt forhold til andre».
Undervisning og formidling
Pettersen har lang undervisningserfaring, og har bidratt til å introdusere kjønnsperspektiver i filosofiundervisningen ved UiO. Sammen med professor Else Wiestad opprettet hun studieemnet Kjønn og filosofi (2004). Hun har også opprettet masteremnene Feministisk etikk (2011),Care and Conflicts (2017), og bacheloremnet Feministisk tenkning i et historisk perspektiv (2021). I perioden 1990–2018 underviste hun til Examen Philosophicum.
Josef Gabriel Rheinberger
Josef Gabriel Rheinberger (født 17. mars 1839 i Vaduz i Liechtenstein, død 25. november 1901 i München) var en komponist fra Liechtenstein. Han virket det meste av sitt liv i Tyskland. Rheinberger skrev mengder med orgelmusikk, blant annet hele 20 orgelsonater, men også opera, messer, requier og kammermusikk. Som komponist var han, som mange andre, sterkt påvirket av Felix Mendelssohn.
Biografi
Rheinberger fikk sin første orgelundervisning allerede i femårsalderen, og to år senere hadde han lært så mye at han kunne tjene som organist i Vaduz. På denne tiden gjorde han sine første forsøk på å komponere. Fra 1848 fikk han mulighet til å få en mer formell undervisning i den nærliggende landsbyen Feldkirch. Læreren hans var Philipp Schmutzer, som selv hadde fått opplæring i Praha og der blitt litt kjent med musikken til Johann Sebastian Bach, Wolfgang Amadeus Mozart og Ludwig van Beethoven. Etter råd fra komponisten Matthäus Nagiller lot faren, som var i tjeneste hos fyrsten av Liechtenstein, sønnen få dra til München for å studere på musikkonservatoriet der i 1851. Der fikk han Julius Joseph Maier, Johann Georg Herzog, Julius Emil Leonhard og Franz Lachner som lærere i tre år.
I 1859, bare 20 år gammel ble han lærer i pianospill ved konservatoriet i München. Senere ble han også lærer i musikkteori, og fra 1867 til sin død i 1901 var han så professor i orgelspill og komposisjon ved konservatoriet. Noen av hans elever var Engelbert Humperdinck, Ludwig Thuille, Ermanno Wolf-Ferrari og Wilhelm Furtwängler.
I 1867 giftet han seg med en tidligere elev som var blitt enke, Franziska von Hoffnaass. Hun skrev dikt, og han satte melodi til en rekke av dem.
Ronny Johnsen
Jean Ronny Johnsen (født 10. juni 1969 i Sandefjord) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte primært midtstopper, men tidvis også på midtbanen og i angrep. Han spilte for en rekke forskjellige klubber både i Norge og i utlandet gjennom en lang karriere. Johnsen fikk 62 landskamper og scoret 3 mål for.
Karriere
Da landslaget slo Bermuda 3-1 i en treningslandskamp i februar 1992 ble Johnsen utvist tidlig i andre omgang etter å ha fiket til en motstander som reaksjon på gjentagende stygt spill.
Hos Lyn ankom Ronny Johnsen et lag som hadde endt sesongen i forveien på fjerdeplass, og med ytterligere forsterkninger på plass hadde klubben store forhåpninger om videre framgang i 1992. Laget ble svekket av skader på Johnsen og andre nøkkelspillere, og endte opp med en litt skuffende femteplass. Johnsen fikk med seg 12 kamper og ett mål på et lag der han ble flyttet litt rundt på banen mellom midtstopper og angrep. Før sesongen 1993 hadde Lyn mistet flere nøkkelspillere. Ikke minst var tapet av midtbanestrateg Tom Sundby merkbart. Johnsen spilte nitten kamper og scoret fire mål for et Lyn som skuffet stort og endte sesongen med nedrykk. Han fortsatte å bli flyttet rundt i forskjellige posisjoner, både på klubblag og på landslag. Til VM-kvalifiseringskampen borte mot Tyrkia 10. november 1993, som endte med tap 1-2, stilte Norge med Ronny Johnsen som enslig spiss.
Sommeren 1993 imponerte han tilstrekkelig under en treningskamp mellom Lyn og til at Premier League-klubben inviterte ham i oktober til prøvespill sammen med Øyvind Leonhardsen. Leonhardsen og Johnsen spilte en internkamp og en reservelagskamp mot uten at oppholdet endte med overgang for noen av dem. Premier League-klubben ønsket også Johnsen over på prøvespill.
Til tross for nedrykket, og interesse fra Rosenborg, Brann, Start, Bodø/Glimt og Lillestrøm, valgte Johnsen å bli i Lyn. Landslagssjef Olsen forsikret om at hva Lyn kunne tilby ville kunne være tilstrekkelig for å beholde plassen på landslaget. Ettersom landslaget var kvalifisert for spill i VM sommeren 1994, ble terminlistene i 1. divisjon tilpasset hans forventede VM-deltakelse. Imidlertid viste Lyn og Ronny Johnsen såpass sviktende form i sesonginnledningen at landslagstrener Egil Olsen ikke tok ham ut i VM-troppen. I stedet ble en leieavtale med varighet fra 3. juli 1994 frem til 31. desember 1996 fremforhandlet mellom Lyn og Lillestrøm, der klubbene ville dele en overgangssum ved en eventuell fremtidig overgang til utlandet. For Lyn var Johnsen blitt dyr i drift for en ambisiøs 1.-divisjonsklubb med sviktende resultater, mens Lillestrøm hadde behov for en erstatter på spissplass etter salget av Mons Ivar Mjelde til Austria Wien.
Etter VM i 1994 ble Ronny Johnsen utpekt av Egil Olsen som Rune Bratseths arvtager i Norges midtforsvar. Olsen identifiserte Johnsen som en spiller med forutsetninger ganske lik Bratseth sine i det begge var høyreiste med solid fysikk og stor fart. Tester viste at Johnsen var en av få norske spillere på toppnivå som holdt følge med Bratseths hurtighet. På klubbnivå var Johnsen fremdeles tiltenkt en spissrolle hos Lillestrøm, som ga tydelig uttrykk for misnøye med Olsens planer om å gjøre midtstopper av ham. Selv likte Johnsen seg også best som spiss. Ut 1994-sesongen spilte Johnsen spiss for Lillestrøm. Da Lillestrøm etter sesongslutt kjøpte tilbake Geir Frigård fra Kongsvinger, ble Johnsen satset på videre som midtstopper både på klubblag og landslag.
I november 1994 meldte sin interesse for Johnsen, men klarte ikke komme til enighet med Lillestrøm om en avtale.
Sommeren 1995 ble han klar for den regjerende tyrkiske seriemesteren, Beşiktaş, for en overgangssum som gjorde ham til Norges dyreste fotballspiller.
I 1996 gikk Johnsen til den engelske storklubben Manchester United. Her hadde han stor suksess i flere år, der høydepunktet kom i 1999 da United og Johnsen vant «The Treble» med FA Premier League, FA-cupen og UEFA Champions League.
De senere årene i Manchester var Johnsen plaget av skader, og i 2002 gikk han til Aston Villa. I 2004 hadde han et opphold i Newcastle, før han i 2005 kom tilbake til Norge og Vålerenga fotball. Med Vålerenga vant han Tippeligaen i 2005. Johnsen la opp etter 2008-sesongen. Han jobber som ekspertkommentator i Canal+.
Alex Ferguson, hans trener under tiden i Manchester United, uttalte i 2021 at Johnsen var en av de tre mest undervurderte spillerne han hadde hatt gjennom de nesten 27 årene han ledet laget.
Johnsen begynte som trener i skolesystemet til Wang Toppidrett i Tønsberg. Etter mange år tilknyttet Wang og med fartstid fra styret i FK Tønsberg, ble Johnsen ansatt som trener for 3. divisjonsklubben Eik foran 2020-sesongen. Johnsen var trener for gamleklubben i to år. Han ga seg etter 2021-sesongen, hvor Eik endte på andreplass på tabellen bak lokalrival som stakk av med opprykksplassen i avdelingen.
Thomas Cajetan Kelly
Thomas Cajetan Kelly, O.P. (født 14. juli 1931 i Rochester i delstaten New York i USA, død 14. desember 2011 i Jefferson County i Kentucky) var en katolsk ordensgeistlig og erkebiskop av Louisville.
Bakgrunn
Thomas Cajetan Kelly vokste opp i New York City. Han gikk inn i dominikanerordenen i 1951 og studerte ved St. Rose Priory i Springfield i Kentucky, og St. Joseph's Priory i Somerset i Ohio.
Prest
Han ble ordinert til prest 5. juni 1958 av erkebiskop Amleto Giovanni Cicognani.
Etter å ha oppnådd en grad i teologi fra ordenens House of Studies i Washington, D.C. i 1958 mottok han doktorgrad i kanonisk rett fra Angelicum i Roma. Han fullførte doktorgradsstudier ved Universitetet i Wien og University of Cambridge. I 1962 ble han sekretær for ordenens kurie i St. Joseph's-provinsen i New York City. I 1965 overtok han ansvaret for sekretariatet, så vel som arkivet, til den apostoliske delegasjon i Washington. I 1971 ble Kelly assisterende generalsekretær for United States Bishops' Conference og United States Catholic Conference (USCC); fra 1977 generalsekretær i Washington, DC.
Hjelpebiskop i Washington
Pave Paul VI utnevnte ham den 12. juni 1977 til titulærbiskop av Tusuros og hjelpebiskop i erkebispedømmet Washington. Erkebiskopen av Cincinnati, Joseph Louis Bernardin, bispeviet ham den 15. august samme år i Den ubesmittede unnfangelsens nasjonalhelligdom; medkonsekratorer var James Steven Rausch, biskop av Phoenix, og Eugene Antonio Marino S.S.J., hjelpebiskop i Washington.
Erkebiskop i Louisville
Han ble utnevnt til erkebiskop av Louisville av pave Johannes Paul II den 28. desember 1981, og ble innsatt i embedet den 18. februar året etter. Han var med på å planlegge de to første pavebesøkene til USA. Kelly var medlem av en rekke organisasjoner og kommisjoner, og mottok flere æresdoktorer.
Den 12. juni 2007 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Meseret Defar
Meseret Defar (amharisk: መሰረት ደፋር, født 19. november 1983 i Addis Abeba) er en etiopisk friidrettsutøver.
Hun tok gull på 5000 meter under OL 2004 i Athen med tiden 14.45,65. Året etter tok hun sølv under VM i Helsingfors, bare slått av Tirunesh Dibaba. I 2006 ble hun innendørs verdensmester på 3000 meter.
Yukio Endō
Yukio Endō (født 18. januar 1937 i Akita, død 25. mars 2009) var en japansk turner som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.
Endō ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det japanske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Sovjetunionen og Italia.
Fire år senere, under Sommer-OL 1964 i Tokyo vant han tre gull- og en sølvmedalje. Han vant konkurransen i skranke, og både den individuelle og lagkonkurransen i mangekamp. I frittstående kom han på delt andreplass. Under sommer-OL 1968 vant han sin femte olympiske gullmedalje i lagkonkurransen.
Hun ble verdensmester i turn tre ganger, i frittstående og i lagkonkurransen 1962 i Praha og i lag 1966 i Dortmund.
Davao
Davao (tagalog: Lungsod ng Dabaw; cebuano: Dakbayan sa Davao) er en by på sørsiden av øya Mindanao i Filippinene. Byen har cirka 1,45 millioner innbyggere (2010) fordelt på 2 444 km². Davao er den fjerde meste folkerike byen i Filippinene. Byen er hovedstad i Davao-regionen (Region XI).
Den er et sentrum for handel og industri på øya Mindanao. Lufthavnen i byen heter Francisco Bangoy internasjonale lufthavn.
Davao City ligger vest i Davaobukten og er med dette godt beskyyttet mot tyfoner og tsunamier. Straks utenfor ligger øyene Samal med perlefarmer og ferieanlegg, og øya Talikud der det er mulighet for dykking. Byen er kjent for sine fruktplantasjer med papaya, mango og frukten durian.
Filippinenes høyeste fjell, Mount Apo (2 954 moh.), ligger innenfor byens grense.
Historie
I året 1528 ble stedet besøkt av Alkvaro de Saavedra, men spanjolene fikk ikke stabilt fotfeste der.
I 1844 gjorde generalguvernør Figueroa og brigadegeneral Agustin Bocallan krav på området for den spanske krones regning, men dette motsatte sultanen av Mindanao seg. I 1847 ble kravene fremsatt på nytt, denne gang av don Uyanguren pp vegne spanske generalguvernør Clavería som styrte de filippinske øyer fra 1844 til 1849. Don Uyanguren. Denne var en politisk flyktning og leiesoldat som angrep muslimene i området som ble ledet av høvding Bago. I striden falt Bago, og hans tilhengere flyketet opp i fjellene så spanjolene nå fikk mulighet til å ekspandere i området.
Davao ble grunnlagt av inflyttede kolonister fra Luzon og Visayas i 1915. Man kjøpte grunn av urbefolkningen som tilhørte stammene manobo, tagacaolo, guongan og b'laan. Navnet Davao anses å komme fra navnet Daba-Daba som betyr ild og som ikter til de rituelle ildene som stammene anla der elvene fra fjellmassivet Mount Apo munner ut i Davaobukten.
Carlien Dirkse van den Heuvel
Carlien Dirkse van den Heuvel (født 16. april 1987) er en nederlandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det nederlandske landslaget.
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.
Antti Rinne
Antti Juhani Rinne (født 3. november 1962 i Helsingfors) er en finsk politiker. Han var Finlands statsminister fra 6. juni til 10. desember 2019.
Fra 2002 til 2014 var han leder for tre forskjellige fagforeninger.
En streik blant de ansatte i Finlands postvesen førte til splittelse i regjeringskalisjonen, og Rinne kunngjorde sin avgang den 3. desember 2019. 10. desember 2019 ble han etterfulgt som statsminister av partifellen Sanna Marin.
Kirkenes Verdensråd
Kirkenes Verdensråd (KV) (eng.: World Council of Churches) er verdens største økumeniske organisasjon. Over 340 kirkesamfunn er medlem i KV, med omkring 550 millioner kristne i mer enn 120 land. Hovedkvarteret ligger i Genève, Sveits. Generalsekretær er for tiden Olav Fykse Tveit.
Nesten alle østlig-ortodokse kirker, en rekke protestantiske kirker (Den anglikanske kirke, en del baptister, mange lutherske, reformerte og metodistkirker) og et bredt utvalg andre uavhengige kirker er medlem av KV.
Verdens største kirkesamfunn, Den katolske kirke, er imidlertid ikke medlem. De siste tiårene har Den katolske kirke imidlertid hatt et nært samarbeid med KV, og sender observatører til alle større KV-konferanser. Og Det pavelige råd for fremme av kristen enhet, under Den romerske kurie, utvelger 12 fullverdige medlemmer til KVs Faith and Order Commission.
KV har to norske medlemmer: Den norske kirke og Norges Kristne Råd.
Historie
Grunnsteinen til verdensrådet ble egentlig lagt i 1910 ved Verdensmisjonskonferansen i Edinburgh, da misjonsledere under inntrykk av de nasjonale, politiske og økonomiske forholdene i verden, våget å tenke radikalt når det gjaldt å bygge opp et samarbeide mellom kirkesamfunn som kunne fremme den kristne tro. Mange kirkesamfunn ble inspirert av tanken om at kristne skulle sammen utføre kallet om å være en misjonerende religionsenhet. Kirkenes Verdensråd ble offisielt opprettet i Amsterdam den 23. august 1948. 147 kirkesamfunn innledet dermed et verdensomspennende samarbeid med det mål å kunne fremme sin enighet om kristendommens grunnvoller.
Tom Daschle
Thomas Andrew Daschle (født 9. desember 1947 i Aberdeen i Sør-Dakota i USA), kjent som Tom Daschle, er den tidligere demokratiske opposisjonslederen i det amerikanske Senatet. Han representerte Sør-Dakota i senatet fra 1986 til 2005. Han gikk av etter at han tapte valget 2. november 2004 mot den norskættede republikanske kandidaten John Thune.
Bakgrunn
Tom Daschles farfar og farmor var innvandrede russlandstyskere. Daschle kommer fra en katolsk arbeiderklassefamilie og var den eldste av fire brødre. Han ble den første i familien som gjennomførte høyere utdannelse da han i 1969 tok en grad i politologi ved South Dakota State University.
Karriere
Etter tre år som etterretningsoffiser ved United States Air Force tilknyttet Strategic Air Command, var han i fem år medarbeider til Sør-Dakota-senatoren James Abourezk.
I 2004 drev republikanerne en voldsom valgkamp mot Tom Daschle, til tross for at det er tradisjon for at en går til forntalangrep hverandres ledere i senatet. Etter en lang og hard valgkamp tapte Daschle mot republikaneren John Thune 49% mot 51%, eller ca. 3 100 stemmer.
Allerede i januar 2007 gikk Daschle inn for Barack Obamas kandidatur til nominasjonen til demokratenes presidentkandidat. Daschle var også aktiv i å få gjenvalgt demokraten Tim Johnson fra samme stat i 2008. Johnson hadde vært sykemeldt etter at han fikk et hjerneslag i november 2006 og trengte dermed hjelp til å samle inn penger til valgkampen. Johnson fristnet til, og vant valget.
19. november 2008 ble det meldt at han ville bli utnevnt til helseminister i Barack Obamas regjering. I februar 2009 derimot, kunngjorde Daschle at han ikke ville takk ja til ministerposten likevel grunnet skattesnusk.
Tore Nilsen (fotballspiller)
Tore Nilsen (født 10. mai 1960 i Tromsø) er en tidligere norsk fotballspiller. Han spilte 384 kamper for Tromsø. Totalt 316 seriekamper og scoret 5 mål og også 68 cupkamper og scoret 7 mål. Han spilte i klubben fra 1977 til 1992.
Esomeprazol
Esomeprazol er et legemiddel som reduserer produksjon av magesyre. Det brukes blant annet i behandling av magesår og gastroøsofageal refluks. Det tas oralt eller gjennom injeksjon i vene.
Vanlige bieffekter inkluderer hodepine, forstoppelse, tørr munn og magesmerte. Blant alvorlige bieffekter er det angioødem, pseudomembranøs kolitt og lungebetennelse. Det er trygt å ta for gravide, men om det er trygt å ta under amming er usikkert.
Sherman County (Nebraska)
Sherman County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
Fylkets totale areal er 1,480.51 km² hvorav 14,99 km² vann. Ved folkeavstemningen i 2010 hadde fylket 3,152 innbyggere. Fylkesete er Loup City som også er den største byen i fylket.
Historie
Sherman County ble grunnlagt i 1871. Fylket er oppkalt etter general William Tecumseh Sherman.
Norge under Vinter-OL 1998
Norge under Vinter-OL 1998. Syttiseks sportsutøvere, femtini menn og tjuesju kvinner fra Norge, deltok i ti sporter under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Norge ble nest beste nasjon med ti gull-, ti sølv- og fem bronsemedaljer. Skihopperen Espen Bredesen var Norges flaggbærer under åpningsseremonien.
Menn
Kombinasjon
Kvinner
Kombinasjon
Ølsfjorden
Ølsfjorden er en sidefjord til Bjoafjorden i Vindafjord kommune i Rogaland. De ytterste delene av fjorden ligger og i Etne kommune i Hordaland. Etnefjorden er en sidefjord av Ølsfjorden som går østover til Etne. Fjorden har innløp i nord mellom Sardaneset i Etne i øst og Stavanes i vest. Den strekker seg 8 kilometer inn til Ølsvågen. Fjorden går først rett sørover, før den etter 5 kilometer brått snur vestover.
Norge under Vinter-OL 1998
Menn
4 x 10 km stafett
Ølsfjorden
I det sørøstre hjørnet av fjorden ligger tettstedet Ølen. Området rett utenfor Ølen blir kalt Ølensjøen. 3 kilometer lenger vest ligger bygden Ølensvåg i bunnen av fjorden. På nordsiden av Ølsvågen ligger Bergesneset industriområde og Ølen Betong.
Norge under Vinter-OL 1998
Kvinner
4 x 5 km stafett
30px|Kombinert Kombinert
Lag
30px|Skihopping Skihopping
Lag
Han Yoo-mi
Han Yoo-mi (født 5. februar 1982) er en sørkoreansk volleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hennes ble nummer 4.
Oslo Montessoriskole
Oslo Montessoriskole (OMS) ligger i Huldreveien på Vettakollen i Oslo. OMS er en privat barne- og ungdomsskole som ble etablert i 1990 og har ca. 250 elever. Montessoripedagogikken utgjør skolens pedagogiske plattform.
Rektor ved skolen er Ellen Steina. Skolen gir rom for 1. til 10. trinnselever. Barneskolen er delt opp i grupper. Barn som går i første, andre og tredje klasse er fordelt på to grupper, gruppe A og B. Barn i fjerde til sjette klasse er fordelt på gruppene C og D. Barn som går i syvende og åttende klasse er i samme gruppe, og barn fra niende til tiende klasse er i en gruppe. Av skolens elever går ca. 65 på ungdomstrinnet. Aldersblanding er typisk og essensielt i Montessori-pedagogikken. OMS er en privat drevet skole, men deltar likevel i nasjonale prøver i 5. og 8. klasse hvert år (per 2009). OMS er den største Montessoriskolen i Norge.
Margot van Geffen
Margot van Geffen (født 23. november 1989) er en nederlandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det nederlandske landslaget.
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.
Heymann
Heymann:
הימן
Gammelenglendere
Gammelenglendere (irsk Seanghaill i betydningen «gamle fremmende», engelsk The Old English) var etterkommere av bosettere som kom til Irland fra Wales, Normandie, og England etter den normanniske invasjonen av Irland i 1169–1171. Mange av gammelenglenderne ble assimilert i det irske samfunnet i århundrenes løp. En del var blitt fordrevet fra sitt hjemland under de politiske og religiøse konfliktene under og etter den engelske erobringen av Irland i Tudortiden på 1500- og 1600-tallet, hovedsakelig ettersom de var katolikker. De såkalte nyengelske fra det protestantiske herredømmet hadde i stor grad erstattet dem ved år 1700.
Middelalderens Irland
Gammelengelske eller gammelenglendere var det begrepet som ble gitt fra 1580-tallet til de irlendere som på farsiden nedstammet fra en bølge av middelalderens normannere, franske, walisiske, engelske, bretagnere og flamske bosettere som dro til Irland for å kreve områder og land i kjølvannet av den normanniske invasjonen av Irland i 1169-1172. De London-baserte anglo-normanniske myndighetene forventet at gammelenglenderne fremmet engelsk styre i Irland gjennom bruk av engelsk (den gang anglo-normannisk), lov, handel, valuta, sosiale skikker og jordbruksmetoder. Oppfyllelsen av dette målet var mest vellykket i the Pale og i Irlands befestede byer.
Det gammelengelske samfunnet i Irland var imidlertid aldri monolittisk eller enhetlig. I en del områder, særlig i the Pale rundt Dublin, sør i grevskapene Wexford, Kilkenny, Limerick og Cork, gjaldt begrepet hovedsakelig de urbane samfunnene som ofte snakket engelsk (eller tidvis i en del vanskelig forståelige lokale dialekter eller blandingsspråk som yola), benyttet engelsk lov, og en del henseende levde på et vis som var likt livet i England. I 1515 klagde en gammelenglender imidlertid at «alle vanlige folkene i de nevnte fylkene» [i the Pale] «som lyder kongens lover, er for stor del av irsk fødsel, irske skikker, og av irsk språk.»
Irsk tunge var i det minste omfattende anvendt i dette lille område hvor gammelenglendere var mest tallrike og konsentrert og det var ikke engelsk som var det mest dominerende språket. Engelske administratorer som Fynes Moryson som skrev på slutten av 1500-tallet delte det sistnevnte synet at hva han kalte for engelsk-irske: «de engelsk-irske og nettopp borgerne (unntatt de i Dublin hvor herrefullmektige bor) selv om de kan snakke engelsk like godt som vi gjør, er det vanlig at de snakker irsk blant seg selv.» Morysons syn på det kulturelle gråsonen av det såkalte engelske Pale fikk sitt ekko av andre kommentarer som Richard Stanihurst som, mens han gjorde innsigelser mot hvor engelske de the Pale var i 1577, og mente at irsk var generelt kaklet i engelske Pale.
Bortenfor the Pale viste gammelengelsk, om og når det ble benyttet, til et tynt lag av landeiere og adel styrte over gælisk-irsk frie bønder og leietakere. Delingen mellom the Pale og resten av Irland var derfor ikke særlig rigid eller ugjennomtrengelig, men heller bestående av gradvis kulturelle og økonomiske forskjeller over et bredt område. Følgelig var den engelske identiteten uttrykt av de gammelengelske representantene i the Pale når de skrev på engelsk til den engelske krone ofte radikalt annerledes mellom deres kulturelle virkelighet og deres uttrykte identitet, og således en sentral grunn for deres støtte til katolisismen.
I provinsene var gammelenglendere (irsk gaill i betydningen «fremmede», en betegnelse som noen århundrer tidligere var blitt benyttet av nordboere som drev som vikinger på Irland) tidvis ikke til å skille fra de omliggende gælisk-irske herrene og høvdingene. Dynastier som Fitzgerald, Butler, og Bruke tilpasset seg det innfødte språket, lovverket og andre skikker som oppfostring og inngifte med gælisk-irske familier og ga sin beskyttelse og støtte til irsk poesi og musikk. Slike folk ble sett på som mer irsk enn irlenderne selv som et resultat av denne prosessen. Det mest treffende betegnelsen på samfunnet gjennom senmiddelalderen var hiberno-normannisk, en betegnelse som fanger inn den særskilte blandingskulturen som dette samfunnet skapte og fungerte innenfor. I et forsøk på å begrense gælifiseringen av det gammelengelske samfunnet, vedtok det irske parlamentet Kilkenny-statuettene i 1367. Det inneholdt 35 paragrafer og hadde til hensikt å styrke engelsk kontroll over deler av Irland ved forby giftemål mellom englendere og irlendere, forbud mot å selge hester og våpen til irlendere, gå kledd i irske klær, og forbud mot å snakke noe annet enn engelsk.
Det var ikke noe religiøst skille i middelalderens Irland, bortenfor kravet at engelskfødte prester skulle drive irske kirker. Etter reformasjonen i England på 1530-tallet fortsatte i midlertidig de fleste av innbyggerne fra før 1500-tallet å hengi seg til den katolske kirke slik de alltid hadde gjort, selv etter at den protestantiske, anglikanske kirke var blitt etablert på Irland som den tilsvarende irske kirke.
Tudor-erobringen av Irland
I kontrast beholdt de såkalte nyengelske bosetterne som kom til Irland fra England i Tudortiden og framover som et resultat av Tudor-erobringen av Irland, sin engelske identitet og deres engelske religiøse, sosiale og kulturelle tradisjoner. I motsetningen til tidligere tider normannere og gammelengelske, forble adskilte fra de innfødte irlendere og gammelengelske. De nye bosetterne var mer selvbevisst engelske, og var hovedsakelig (men ikke fullstendig) protestantiske, og de fleste så på Irland som et erobret land som trengte å bli sivilisert og konvertert til den rette, anglikanske tro. Katolsk var Englands bitre fiender som Frankrike og Spania, og paven ble sett på med dyp mistro. Poeten Edmund Spenser var en av de som fremmet dette synet. Han argumenterte i A View on the Present State of Ireland (1595) at å feile å erobre Irland helt og holdent hadde i tidligere tider ført til at tidligere generasjoner av engelske bosettere hadde bli korrumpert av den innfødte irske kulturen. For de nyengelske var de gammelengelske degenererte etter å ha tilpasset seg irske skikker og forblitt i den farlige katolske troen etter at den engelske kronen hadde offisielt skilt seg fra pavens autoritet. De gammelengelske var, som det er sagt, blitt mer irske enn irlenderne, og således like farlige.