cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oranmore
Middelalderen
Det er en inngjerdet seksjon innenfor kirkegården som er avsatt til den katolske institusjonen Søstre av presentasjonen av den salige jomfru Maria, en orden av lærersøstre som etablerte et kloster i Oranmore i 1861. Noen begravelser fant sted innenfor de ødelagte murene til selve kirken.
Festningen Oranmore Castle
Oranmore Castle er et tårnhus som opprinnelig ble assosiert med den normanniske Clanricarde-familien. Det ble bygget en gang på 1400-tallet, angivelig på stedet for en tidligere borgstruktur.
Tidssone
En tidssone er i utgangspunktet en sektor av jordens overflate som har samme normaltid, såkalt «sonetid».
Siden jorden roterer rundt sin egen akse, vil det hele tiden være en ny del av jordoverflaten som vender mot solen og derved har dag, hele jorden i løpet av et døgn. Opprinnelig hadde de fleste steder sin egen soltid og etter hvert klokketid, som oftest regnet fra tidspunktet solen stod i syd over sognekirken (eller annen offisielt bygning). Det var følgelig et stort antall forskjellige lokale klokkeslett i de fleste land over hele kloden. Lokaltiden var bare felles for de stedene som ligger på samme meridian. Steder som ligger lenger øst og lenger vest hadde lokaltid som ligger henholdsvis foran og etter.
I tidligere tider var dette uproblematisk, ettersom det ikke var særlig vanlig for folk å reise utover sitt eget sogn. Reiser var uansett tidkrevende og den relativt lille endringen i soltiden fra en dag til den neste var beskjeden, og de reisende benyttet solen som tidsangiver. Jernbanen utgjorde et tidsskille når det gjaldt reisetid, og for å unngå forvirring rundt avgangs- og ankomsttider for øst-vestgående jernbaneforbindelser ble det av mange jernbaneselskaper benyttet tidtabeller som både oppgav en standard jernbanetid (oftest med utgangspunkt i startstedet for linjen) og lokaltid.
Hadde Norge fulgt tidssonene slavisk, skulle Vestlandet ligget i den britiske tidssonen, mens Finnmark ville være i samme tidssone som Finland, således ville Norge ha vært delt i tre tidssoner. Men ettersom hele Norge ligger i en felles tidssone, medfører det at solen står i syd kl 11:03 i Vardø, men ikke før kl 12:47 i Florø (ved vårjevndøgn). Lengdegraden som har sentraleuropeisk tid, 15° østlig lengdegrad, passerer Norge fra nord gjennom Øksnes, Sortland og Hadsel i Vesterålen, Vågan i Lofoten og Vestfjorden, Steigen, Bodø, Skjerstadfjorden, over Saltfjellet og Mo i Rana, før den går videre mot syd i Sverige ved Litlumvatnet. Den sognekirken som ligger nærmest denne meridianen er Steigen kirke (14°58'Ø), hvilket er det stedet i Norge som har riktigst tid i forhold til lokal soltid (ved normaltid).
Universell tid UTC (tidligere GMT) brukes gjerne som referanse når man definerer tidssoner.
Kunståret 1447
Dødsfall
1447 in art
Terje Støldal
Før han i 1987 flyttet fra Nordland spilte han i lokale band som AIR (Stokmarknes) og Vanqueros (Bodø). Begynte i 1988 et samarbeid med Frank Aleksandersen etter å ha flyttet til Oslo. Har siden midten av 1990-tallet medvirket på musikkalbum for artister i hele Skandinavia.
Han begynte som fast studiomusiker for Ole Evenrud i 1997. Gjennom tre år medvirket han på plater i Hitsville Studio som fast studiobassist. Han deltok på innspillinger for artister som Jahn Teigen, Ace of Base, Charlotte Perrelli, Søs Fenger, Jan Werner Danielsen, Charmed og Lars Fredriksen.
Ray
Ray kan ha flere betydninger:
Os kirke (Hordaland)
Os kirke er en langkirke fra 1870 i Bjørnafjorden kommune, Vestland fylke. Byggverket er i tre og har 500 plasser.
Historie
Man vet ikke sikkert når den første kirken på Os ble bygget, ei heller hvor mange kirker som har stått der og deres nøyaktige plassering. Første gang Os kirke nevnes i skriftlige kilder er i Bergens Kalvskinn som var et register over kirkens eiendommer på 1300-tallet. Dette kirkebygget antas ha vært en stavkirke i likhet med de fleste andre kirker på denne tiden. Denne ble erstattet av en tømmerkirke som ble bygget i 1624. Denne skal ha vært 26 alen lang ifølge nedtegnelser fra befaring i 1686 gjort av stiftsskriver Hermann Garmann, mens kirketårnet skal ha blitt anslått til å være 14 alen høyt. I 1712 ble tårnet fornyet. Stavene fra tårnet på den gamle kirken er bevart hos Hordamuseet. Også prekestolen, altertavlen og flere andre gjenstander fra den gamle kirken er tatt vare på. Senere på 1600-tallet ble også Os prestegård bygget like bak kirken.
I 1720-årene kom den dansk-norske konge Frederik IV i pengenød, og løsningen ble å selge mange av landets kirker for å få inn frisk kapital. På Os må sognepresten Nils Leganger ha vært godt bemidlet, for han valgte like så godt å kjøpe hele kirken selv. I 1794 ble kirken solgt fra Leganger-familien til Trond Ingebrigtsen Samland, og i 1834 ble den solgt videre til godseier Henrik Formann fra Lysekloster. En konsekvens av at kirkene kom på private hender var redusert vilje til å sørge for tilstrekkelig vedlikehold. Etter flere år med press fra Os kommunestyre gikk Formann i 1859 med på å si fra seg kirken slik at den igjen kom i sognets eie.
En annen utfordring man ble nødt til å ta stilling til var at sognets innbyggertall hadde økt betraktelig, og i 1851 hadde det også blitt innført ny kirkelov som krevde at ethvert kirkebygg skulle romme minst 30 % av innbyggerne i sognet. Dette førte til at man i stedet for å ruste opp den gamle kirken gikk over til å planlegge en helt ny kirke. Oppdraget med å tegne ny kirke gikk opprinnelig til den anerkjente arkitekten Christian Christie, men byggekomitéen var ikke helt fornøyd med designet, og da Christie ikke var villig til å gjøre de ønskede korrigeringer sendte de til slutt tegningene i retur. Den lokale byggmester Ole Vangberg tegnet da en kirke i nygotisk stil som ble antatt av kommunestyret og etter noen justeringer også godkjent av kirkedepartementet. Vangberg ble også tildelt byggeoppdraget, og 23. august 1870 kunne den nye kirken bli vigslet av biskop Peter Hersleb Graah Birkeland.
I 1901 ble kirken utstyrt med orgel, dette var i drift frem til 1959 da det ble byttet ut med et mer moderne kirkeorgel. I forbindelse med 100-årsjubileet i 1970 gjennomgikk kirken en større modernisering innvendig ledet av arkitekt Peder Helland-Hansen, og den fikk da det nærmest trehvite preget den har i dag.
3. infanteridivisjon (USA)
'''Den amerikanske 3. infanteridivisjon' (engelsk: 3d Infantry Division (Mechanized), også kalt Rock of the Marne'') ligger under XVIII luftbårne korps. Avdelingen er forlagt i Fort Stewart i Georgia.
Avdelingen er av de mest seierrike i den amerikanske hæren, men har også betalt for det gjennom over 50 000 drepte og sårede opp gjennom tiden. 49 medlemmer av divisjonen har vunnet USAs høyeste utmerkelse for tapperhet i strid, Kongressens æresmedalje. USAs høyest dekorerte soldat gjennom tidene, Audie Murphy, var i 3. infanteridivisjon.
Divisjoner er for øyeblikket (2006) forlagt ved hjemmebasen og Fort Benning etter tjeneste i Irak.
Vålerenga Trolls
Vålerenga Trolls er et amerikansk fotballag i Oslo. Laget ble grunnlagt i 1983 under navnet Oslo Killer Bees, av en kameratgjeng fra Lambertseter og Oppsal, som senere ble til Oslo Trolls før man sluttet seg til Vålerengens Idrettsforening. Laget er dermed det eldste av sitt slag i Norge. Det spiller normalt sine hjemmekamper på Jordal kunstgressbane i Oslo, men har under byggingen av nye Jordal Amfi i hovedsak spilt kamper på Frogner stadion.
I 2020-sesongen spiller Vålerenga Trolls i Eliteserien, som ett av fem lag.
Senior
Det første offisielle NM ble holdt i 1986, og Trolls vant de fire første årene, før tre år der erkerivalen Oslo Vikings tok gullet. Trolls hadde sin andre storhetstid på 90-tallet, og vant NM i årene 1993-1997. I denne perioden gikk klubben også inn i Vålerenga.
I 1998 mistet laget en rekke spillere, og tapte NM-gullet til Oslo Vikings igjen. Så fulgte et par oppbyggingsår der klubben måtte bygges opp fra bunnen av. Det skulle gå tre NM-finaler uten at Trolls var representert, og enda en uten gull, før pokalen endelig kunne "hentes hjem" etter 2003-sesongen. Dette var klubbens 10. NM-gull på seniornivå, mer enn noen andre lag i Norge.
Etter 2005-sesongen kom klubbens andre store generasjonsskifte. En del spillere ga seg, og den påfølgende sesongen ble en trist affære med en rekke store tap, både i den norske serien og i Europa-cupen. I 2007 valgte klubben å stille i andredivisjon for å bygge opp laget igjen, og endte til slutt som nummer tre i denne serien. I 2008 fortsatte gjenoppbyggingen som på sikt ønsket få Trolls tilbake i toppen igjen. I 2009 stilte Trolls i 1. Divisjon, gruppe B, og ble nummer 5 i serien.
I 2010 ble for første gang er en trener og sportslig leder ansatt på heltid, noe som resulterte i en 3. plass i serien. I sluttspillet endte det med tap i semifinalen mot Eidsvoll 1814s, som senere vant NM-gullet. I 2011 ble det 2. plass i serien, og nytt tap mot Eidsvoll i semifinale. 2012 ble et nedgangsår, med nest siste (6.) plass i serien. Derfor valgte man i 2013 på ny å gå ned i 2. divisjon, hvor Trolls vant samtlige seriekamper.
I perioden 2014-2019 har Vålerenga Trolls etablert seg som klubb på øverste nivå, i det som fra 2015 har blitt hetende Eliteserien. Herfra har man i hovedsak ligget på nedre halvdel av tabellen i normalserien, med tap i NM-semifinale i 2016 og 2017 - begge mot Oslo Vikings, som også vant NM samme år. I 2018 gikk Trolls til semifinale etter seier mot Kristiansand Gladiators i kvartfinale, mens i 2019 endte sluttspillet med tap mot Sarpsborg Olavs Menn i kvartfinale.
Fra 2015 til 2017 hadde man i tillegg til Elitserie-lag, et andrelag i 2. divisjon (nå nivå 3). Her ble klubben i 2015 nummer 2, i 2016 nummer 7. I 2017 ble Vålerenga Trolls 2 seriemester i 2. divisjon, med 6 av 6 seire og 180 poeng (mot 25 innslupne).
Junior
Trolls satser aktivt på juniorspillerne sine. Det første NM for U19 ble avholdt i 1994, og det første U16-NM i 2001. Vålerenga Trolls har totalt 10 U19-gull og 4 U16-gull.
Vålerenga Trolls var også i noen år den eneste klubben som drev med fotball på U13-nivå i Norge, inntil da det høsten 2007 for første gang ble avviklet en offisiell turnering for dette alderstrinnet. Trolls, Hamar Ruins og Eidsvoll 1814s stilte lag, men i 2008 var det kun Trolls og 1814’s som stilte. I 2009 deltok tre lag: Trolls, 1814s og Oslo Vikings. Fra 2010 var det ny aldersinndeling; U14. Trolls vant serien som besto av tre lag, Trolls, Oslo Vikings og Kristiansand Gladiators.
Trolls' siste NM-gull ble vunnet av U17-laget i 2019, hvor de slo Åsane Seahawks 28-14 i finalen. De avsluttet året med en Record på 4–2. MVP i finalen var Wide Reciever og Defensive Back Albin Lederhilger. Lagets kapteiner var Jørgen Thingwall Færgestad, med draktnummer 5, Sverre Nordby med draktnummer 1, Albin Lederhilger med draktnummer 19 og Nils Erling Larsen med draktnummer 76.
Cheerleading
Cheerleading startet Trolls med i 1997, og laget har vært representert i NM hvert år siden, uten å ha nådd helt til topps foreløpig.
NM-gull gjennom tidene
Senior: 1986-1989, 1993-1997, 2003
U19: 1996-1997, 1999-2001, 2009, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
U16: 2003-2004, 2008, 2011
657 Gunlöd
657 Gunlöd er en hovedbelteasteroide. Den går i bane innenfor asteroidefamilien Eunomia, men har ulike spektralegenskaper og er sannsynligvis ikke et medlem. Den ble oppdaga den 23. januar 1908 av August Kopff fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Gunnlød fra norrøn mytologi.
Clarinbridge
Clarinbridge/Clarenbridge (irsk: Droichead an Chláirín) er en liten landsby sør i grevskapet Galway i Irland. Det ligger ved munningen av elven Clarin ved enden av bukten Dunbulcaun Bay som er den mest østlige delen av bukten Galway Bay. Ved folketellingen i 2016 hadde landsbyen en befolkning på 384 innbyggere.
Historie
Herskapshuset Kilcornan House ble bygget i 1836 etter formgiving av arkitekt George Papworth. Det står fortsatt, kun med endret taklinjer og uten det tidligere store skorsteinene. Eiendommen tilhørte den normanniske familien Burke, men fikk ny eier i 1763 ved familien Redington.
I 1916 var Clarinbridge et av de få steder utenfor Dublin hvor det forekom en større aksjon under påskeopprøret. Liam Mellows ledet en stor gruppe som angrep politistasjoner i Oranmore og Clarinbridge, men angrepene ble raskt slått tilbake.
Clarinbridge Heritage, en frivillig organisjon for bevarelse av landsbyens kulturarv ble opprettet i 2010.
Hagesenter
Det er stort hagesenter i landsbyen, Glarenbridge Garden Centre, som ble etablert i 2004. Senteret har spesialisert seg i blant annet eksotiske planter, stedegne og uvanlige trær, foruten utendørsmæbler og dekor.
Sport
Den lokale klubben tilhørende Gaelic Athletic Association er Clarinbridge GAA.
Bruvik kirke
Bruvik kirke (Bruvik kyrkje) er en nygotisk langkirke i tre fra 1867 i Osterøy kommune i Vestland fylke.
Den har galleri og 350 sitteplasser. Tegningene til bygget var opprinnelig ment for Fusa kirke og var utført av arkitekt Frederik Hannibal Stockfleth. Ole Vangberg (1834-1911) modifiserte dem og var også byggmester for prosjektet.
Altertavlen er snekret av snekkermester Johnsen fra Bergen, er en «portaltavle» med predella, midtfeltet er rammet inn av fire hvite joniske søyler, to på hver side. I midtfeltet er et maleri som fremstiller «Jesus signer barna». Det opprinnelige maleriet var av P.T. Holst fra 1867, men dette ble ødelagt og er derfor erstattet av en kopi malt av Lars Osa i 1933.
Både prekestolen og døpefonten er i tre, Norsk kirkeleksikon skriver at også prekestolen er skåret av snekkermester Johnsen. Kirken har et portalrelieff utformet av billedhugger Emma Matthiasen.
Bruvik kirke har vernestatus som listeført kirke. Den ligger i Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme.
Tidligere kirker
Dagens kirke er den tredje på stedet. Den første var sannsynligvis en stavkirke fra middelalderen som ble avløst av en tømmerkirke i 1608. Kirken gjennomgikk flere eierskifter inntil den ble overtatt av menigheten i 1864 og to år senere ble den revet.
Andre kirkebygg på Osterøy
Andre kirker på Osterøy er Gjerstad kirke, Haus kirke, Hamre kirke, Hosanger kirke og tidligere Mjelde kirke som ble revet i 1866.
Jimmy Hogan
James «Jimmy» Hogan (født 16. oktober 1882 i Nelson, Lancashire, død 30. januar 1974 i Burnley, Lancashire) var en engelsk fotballspiller og trener. Han blir regna blant de store pionerene i europeisk fotball.
Som fotballspiller hadde han noe suksess, og det beste var muligens da han var på laget til Fulham som kom til semifinalen i FA-cupen 1908. Men det var som manager han gjorde det bra.
Han var trener for BSC Young Boys, Servette FC, FC Nordstern Basel og FC Lausanne-Sport i Sveits. I tillegg var han ansvarlig for en av tre regionale trenergrupper som forberedte landslaget til fram mot OL i 1924. Denne perioden var den beste i Sveits' fotballhistorie. Han første også til finalen i OL 1936. Før dette hadde han vært en periode i Fulham.
I november 1936 ble han manager i Aston Villa. Sesongen før hadde Aston Villa rykka ned, men Hogan førte dem opp igjen i løpet av to sesonger. Han var manager i Villa til 1939.
Han trente også, FC Dordrecht, MTK Budapest FC og Dresdner SC.
Dufourspitze
Dufourspitze er den høyeste topp i Monte Rosa-massivet og det høyeste fjellet i Sveits samt det nest høyeste fjellet i Alpene og Vest-Europa. Fjellets høyeste topp er 4634 meter over havet. Fra toppen kan man se Matterhorn.
Monte Rosa-massivet er delt mellom Italia og Sveits, men toppen, Dufourspitze, ligger på sveitsisk side, rundt 160 m fra grensen. Toppen er oppkalt etter den sveitsiske general og kartograf Guillaume Henri Dufour. Frem til 1863 kaltes toppen «Gornerhorn» av sveitserne.
Langs grensen øst for Dufourspitze går en egg som forbinder toppen med de to nabotoppene Nordend (4609 moh.) i nord og Signalkuppe (4554 moh.) i sør. Nord og vest for Dufourspitze ligger isbreene Gornergletscher og Grenzgletscher.
Fra sveitsisk side bestiges Dufourspitze vanligvis fra Monte-Rosa-Hütte ved Grenzgletscher i nordvest. Man følger da vesteggen opp mot toppen. Alternativt kan man ta utgangspunkt i turisthytta Rifugio Regina Margherita på Signalkuppe og følge sørøsteggen til toppen.
Rud videregående skole
Rud videregående skole er en kombinert videregående skole i Bærum. Skolen har 7 utdanningsprogram i tillegg til opplæring for minoritetsspråklige og tilrettelagt opplæring. Skolen har vært studiested for Fagskolen Oslo Akershus og har fortsatt opplæring for studenter tilknyttet fagskolestudier. Rud hadde ca 950 elever fordelt på rundt 80 klasser per 2016.
Utdanningstilbud
De første bygningene på Rud sto klare august 1972, men siden den gang har store deler av de gamle bygningene blitt renovert, og nye bygninger har blitt knyttet til skolen.
Historie
Bærum tekniske aftenskole ble etablert i 1914. Overlærer Olav Tho var skolens første styrer. Undervisningen foregikk på kveldstid i lokalene til Bærum kommunale høyere almenskole, senere Sandvika middelskole, fra 1938 Valler gymnas. Ved opprettelsen av Valler gymnas flyttet den tekniske aftenskolen ut og ble Bærum yrkesskole i 1937. Den fikk egne lokaler i Sandvika. Blant yrkene de utdannet til var smed, hushjelp og syerske. Kursene varte vanlig fra september til mai.
Bærum yrkesskole var landets første skole for praktisk opplæring av ungdom. Med økte elevtall ble det behov for utvidelse. Bærum kommune la planer for utvidelse og flytting, men planene ble lagt bort da fylkeskommunen tok over ansvaret for videregående opplæring. Kommunen la til rette for et skoleanlegg i forbindelse med opparbeidelse av området ved Rud og Hauger. I 1972 stod Rud videregående skole ferdig. Skoledirektør Helge Sivertsen var en pådriver for å legge til et musikktilbud ved den yrkesfaglige skolen. Musikk, dans og drama ble lagt til, og i 2001 kunne Rud åpne ny aula for konserter, oppsetninger og revyer.
Tidligere elever ved Rud
Kombinasjonen med tilbudet musikk, dans og drama og Rudrevyen har gitt en rekke tidligere elever et grunnlag de har tatt med seg i en karriere i skuespilleryrket. Blant disse er skuespillerparet Agnes Kittelsen og Pål Sverre Valheim Hagen, begge født 1980 og gikk sammen på Rud. Emilie Nicolas gikk musikk ved Rud og ble løftet frem som en av de store revy- og teatertalentene ved skolen.
Rudrevyen
Rudrevyen er den årlige skolerevyen ved Rud videregående skole i Bærum. Skolen har hatt tradisjon for å sette opp skolerevy i over 20 år, og har vunnet Aftenpostens revypris én gang. Det var i 2004, med revyen Gnist regissert av Henrik Amundsen og Rolf Henrik Schumacher. Rud har i tillegg vunnet Budstikkas revypris syv ganger, alene i 2010 og sammen med Sandvikarevyen i 2012, alene i 2015 og sammen med Askerrevyen, Sandvikarevyen og Vallerrevyen i 2016, og alene i 2019 og 2022.
I 2012 vant revyen 2012, regissert av Simen Sandberg og Nicolay A. Ramm, to priser under Revykavalkaden – «Beste nummer» og «Beste Musikalske Nummer».
I 2014 vant revyen På blå løper, regissert av Håkon Steinholt og Bettina Tykesson, to priser under Revykavalkaden – «Beste Musikalske Nummer», og Tora Christine Dietrichson vant  «Beste kvinnelige skuespiller».
I 2015 vant revyen Sommerfugleffekten Budstikkas revypris
I 2016 vant revyen GAME OVER Budstikkas revypris sammen med tre andre skoler.
I 2019 vant revyen New York Budstikkas revypris, og var også med i trekningen av både Beste scenografi i Åpen klasse og Beste musikalske innslag med åpningsnummeret.
I 2020 var revyen La oss bygge putefort nominert til Budstikkas revypris, og var nominert til Beste musikalske nummer ved Revykavalkaden for «Progressive briller».
I 2021 ble revyen En Maurodyssé avlyst av rektor Geir Lindblad på grunn av smittesituasjonen, og regler knyttet til smittevern i kommunen.
I 2022 vant revyen Clickbait Budstikkas revypris under Revykavalkaden.
I 2023 var revyen Høyspenning Livsfare nominert til fire priser ved Revykavalkaden, blant annet Årets revy og Budstikkaprisen, men vant ingen.
Chesapeake Bay Bridge–Tunnel
Chesapeake Bay Bridge–Tunnel (CBBT) er en 37 km lang fast forbindelse mellom Delmarva-halvøya og det sørøstre Virginia på østkysten av USA. Den krysser munningen av Chesapeake Bay og forbinder byene Virginia Beach og Norfolk med Cape Charles i Northampton County og resten av Virginias østkyst.
Brotunnelen er en kombinasjon av broer og tunneler over og under to adskildte skipsleder, og den bruker fire kunstige øyer i bukten som portaler. Komplekset er en del av motorveien U.S. Route 13, og åpnet for trafikk i april 1964. Mellom 1995 og 1999 ble veien utvidet til fire kjørefelt, unntatt i tunnelene fordi dette ville blitt for dyrt. Veien finansieres av bompenger.
Kreasjonisme
Kreasjonisme (fra engelsk creationism, av latin creatio som betyr «skapelse») er overbevisningen og læren om at verden ble til slik skapelsesberetningen i Første Mosebok forteller. Dette er det filosofiske og religiøse synet at verden og livet på jorda er blitt skapt av en guddommelig makt gjennom én eller flere særskilte skapelseshandlinger. Tilhengerne av ideen kalles kreasjonister. De benekter den vitenskapelige forklaringsmodellen om «the big bang» og vanligvis også evolusjonsteorien om at alle organismer har utviklet seg over tid fra et felles opphav.
En bokstavelig tro på Bibelens skapelsesmyter forekommer blant annet innen fundamentalistisk kristendom og evangeliske bevegelser som oppstod i USA på 1800-tallet som en reaksjon på Darwins evolusjonsteori.
Mens «ung-jord-kreasjonister» (young-earth creationists), et teologisk bevegelse som oppstod i 1970-årene, er strengt «bibeltro» og mener «Guds skaperverk» er rundt 6000 år, godtar «gammel-jord-kreasjonister» (old-earth creationists), en retning fra 1800-tallet, at universet er eldre, og søker å harmonisere religiøs tro med vitenskapelige funn som fossiler og geologiske data.
I USA ønsker enkelte skoleundervisning i «intelligent design» (ID),  psevdovitenskapen som støtter kreasjonismen. President George W. Bush var blant de som gikk inn for slik skoleundervisning, også etter at hans egen rådgiver i vitenskapelige spørsmål, John Marburger, i februar 2005 fastslo at ID «ikke er en vitenskapelig teori», og at evolusjonslæren utgjør «hjørnesteinen i moderne biologi». Republikaneren Mike Pence har uttalt at han «også tror at vitenskapsfolk en dag vil innse at bare teorien om intelligent design fremviser en noenlunde rasjonell forklaring på det kjente univers».
Også ortodoks jødedom og grupper innen islam og hinduismen støtter kreasjonismen.
Beskrivelse
Tilhengere av kreasjonisme mener at troen på en skapelse gir en enklere og mer korrekt beskrivelse av hva vi observerer i naturen. De vil hevde at organismer eksisterer som forskjellige arter som har oppstått hver for seg, men kan omfatte flere arter definert etter vanlig systematikk. De vil for eksempel si seg enig i at alle katter har en felles stamform, som var en katt, og at alle hunder har en felles stamform, som var en hund. Imidlertid bestrider de at katter og hunder har hatt en felles stamform. De vil si at dokumentasjon for evolusjonært slektskap, som tyder på at dyrene har felles stamform, også kan tolkes som at de er lagd av samme skaper («designer»).
Innen kreasjonismen bestrides vanligvis tanken at mennesket skal ha felles forfedre med aper. Selv evolusjonslærens sentrale skikkelse Charles Darwin ordla seg forsiktig om menneskets evolusjon, og blant kreasjonister knyttes menneskets skapelse direkte opp mot Bibelens skapelsesberetning.
Kreasjonister bestrider også mange av vitenskapens alminnelige dateringsmetodene og inndeling i geologiske perioder. De hevder ofte at livet ikke kan ha eksistert i flere millioner år. Kreasjonister som følger Bibelens skapelsesberetning, kan grovt sett deles i to grupper: «Gammel-jord-kreasjonister» og «ung-jord-kreasjonister». Forskjellen ligger i om de tolker Bibelens skapelsesberetning i Første Mosebok bokstavelig eller ikke. «Ung-jord-kreasjonister» tror at Gud skapte universet, inkludert livet på jorda, i løpet av seks dager for omtrent seks tusen år siden, med utgangspunkt i de bibelske ættetavlene, jfr Usshers kronologi utarbeidet av biskop James Ussher. I 1650 utga han sin Annales Veteris Testamenti der han presenterte sin beregning av at skapelsen fant sted på lørdag ettermiddag kl 18 den 22. oktober 4004 f.Kr. (Både Johannes Kepler og Isaac Newton foretok lignende beregninger, men kom frem til at verden var yngre enn Ussher antok. ) «Gammel-jord-kreasjonister» vil hevde at det som kalles skapelsesdagene, ikke skal tas bokstavelig, og at skapelsen i virkeligheten tok flere millioner år.
Kreasjonismen har sterkt fotfeste blant konservative kristne. Også innen islam og jødedommen er et kreasjonistisk syn utbredt. Mange av dagens kristne har imidlertid ikke noe problem med evolusjonsteorien. De ser for seg en verden skapt av Gud med kimen til evolusjon innebygget. Disse tolker altså Bibelens skapelsesberetning allegorisk heller enn bokstavelig. Dette er også det offisielle syn i de fleste større protestantiske kirker og i den katolske kirke. Teistisk evolusjon er oppfatningen at evolusjonen har blitt påvirket eller startet av en guddommelig inngripen, men at vitenskapens beskrivelse av tidsforløpet og evolusjonens mekanismer er riktig.
I Norge tror rundt 11 prosent av befolkningen ikke på at det i dyreriket har foregått evolusjon, og i USA tror rundt 50 prosent at verden ble skapt for noen tusen år siden.
Historie
Skapelsesberetninger finnes i svært mange religioner og grupper, og troen på skapelse (kreasjon) var dominerende i antakelig alle samfunn fram til 1800-tallet.
I 1650 kom den irske biskopen James Ussher fram til at skapelsen måtte ha begynt på kvelden 22. oktober i år 4004 før Kristi fødsel. Han hadde nøye studert slekststavlene og mytene i Bibelen, og Usshers kronologi ble trykt i 1701-utgaven av den anerkjente engelske bibeloversettelsen King James Version. Biskopens antakelser spredte seg deretter i den anglikanske verden. Der er det fortsatt mange kirkesamfunn og kristne som leser Bibelens to skapelsesberetninger bokstavelig, for eksempel Jehovas vitner og adventistene, og som mener  Gud skapte jorda i løpet av seks dager av vanlig lengde for litt over 6000 år siden.
Først midt på 1800-tallet oppstod kunnskapen om en gradvis utvikling av planter og dyr blant en håndfull britiske forskere, deriblant Charles Darwin som presenterte sin evolusjonsbiologi i Artenes opprinnelse i 1859. Den britiske biskopen Samuel Wilberforce (1805–1873) ledet an i en sterk, kirkelig fordømmelse av evolusjonslæren. Han er særlig kjent for sine diskusjoner med biologen Thomas Huxley (1825–1895).
Det tok lang tid før utviklingslæren vant allment innpass, og i mellomkrigstiden fikk kreasjonistiske tanker økt interesse i visse miljøer. Det førte til ny livlig debatt og mer gjennomtenkte, ofte pseudovitenskapelige argumenter til forsvar for skapelsestroen. I Norge har forestillingen om en «ung jord» fått noe innpass i lavkirkelige miljøer.
Noen kreasjonister har vunnet en viss berømmelse, deriblant enkelte evangelikale apologeter i USA. Der har også organisasjoner som Institute for Creation Research blitt dannet. Samtidig har det vært klare motsetningsforhold mellom forskjellige kreasjonisters ulike syn.
Siden 1990-årene har kreasjonistiske synspunkter ofte vært ledsaget av tanker om såkalt intelligent design. Det bunner i en økende forståelse også blant troende om at gradvis utvikling virkelig finner sted, og større problemer med å tilbakevise evolusjonslæren. Denne erkjennelsen har ført til nye forklaringsmodeller blant kreasjonister. Mange av dem har i etterkrigstiden avfunnet seg med at arter har utviklet seg, men at de tidligste formene, og alle biologiske og fysiologiske grunnformer, er skapt av en «guddommelig kraft», altså at naturens design er skapt av en overnaturlig intelligens, og ikke «blitt til av seg selv». Mer vitenskapelig orienterte kreasjonister kan i en enda mer tilpasset teori hevde at «den første levende cellen» oppstod på guddommelig vis – at liv ikke kan ha oppstått av ikke-liv – et standpunkt det ikke er lett å avvise vitenskapelig, men som hittil heller ikke har blitt bevist.
Rettssaker i USA
I 1923 tilbød delstaten Oklahoma gratis lærebøker til offentlige skoler som ikke underviste i evolusjonsbiologi, mens Florida innførte en anti-evolusjonslov. Lengst gikk Tennessee, som i 1925 forbød all undervisning i evolusjon ved universiteter og offentlige skoler. ACLU (American Civil Liberties Union, en amerikansk borgerrettighetsbevegelse) anså dette som et brudd på USAs forfatningsmessige skille mellom stat og kirke. Skolelæreren John T. Scopes meldte seg frivillig til å stå frem og offentlig erklære at han hadde brutt loven nettopp ved å undervise i evolusjonslære. Dermed håpet ACLU å kunne anke saken helt til høyesterett og få den prøvd der. Den ble kjent som «Scopes-prosessen» eller «ape-prosessen», og var den første rettssaken i USA som kunne følges daglig på radio. Scopes ble idømt en bot på 100 dollars, og på grunn av finesser i lovgivningen kom saken ikke videre til høyesterett. Dermed ble loven stående uendret til 1967. Scopes-prosessen avslørte riktignok for offentligheten at kreasjonismen savnet ethvert vitenskapelig grunnlag; men samtidig ble mange lærere og lærebokforfattere skremt av det offentlige raseriet som ble rettet mot evolusjonslæren.
Kreasjonistene startet opp forskningssentre. I 1957 finansierte adventistene GRI (Geoscience Research Institute). I 1966 ble det ved GRI forventet at forskerne skulle konsentrere seg om å finne beviser for at At karbondatering alene motbeviser det ovenstående, ble ved samme anledning avvist som ugyldig. På midten av 1970-årene måtte forskerne ved det kreasjonistiske ICR (Institute for Creation Research) avlegge ed på at: «''Alt i universet ble skapt av Gud i løpet av de seks dagene, slik den særlige skapelsen beskrives i Første Mosebok. Skapelsesberetningen oppfattes som en nøyaktig beskrivelse av en konkret historisk begivenhet, og er dermed av grunnleggende betydning for forståelsen av ethvert forhold og fenomen i det skapte universet.''» Denne eden har senere bortfalt; men i stedet er en likelydende tekst å finne i den kontrakten som skal fornyes en gang i året. Å publisere forskningsresultater som peker i andre retninger, er oppsigelsesgrunn.
I mai 1981 ble likebehandlingsloven i Arkansas utfordret ved delstatens forbundsdomstol, og erklært ugyldig som religion i forkledning. I 1985 kom forbundsdomstolen i Louisiana til samme resultat. Kreasjonistene anket imidlertid saken til USAs høyesterett. Denne gang tok Murray Gell-Mann, nobelpristaker i fysikk, initiativ til en felleserklæring fra 72 nobelpristakere i fysikk, kjemi, medisin og fysiologi. Erklæringen ble inngitt til høyesterett 18. august 1986, og samme dag holdt nobelpristakernes talsmenn et pressemøte om saken. Erklæringens definisjon av vitenskap utelukker helt klart kreasjonisme som en form for vitenskap: «Hvis et forklarende prinsipp ifølge sin natur ikke kan testes, er det utenfor vitenskapens sfære.» Kreasjonistene kalte erklæringen for «et smart plot,» «evolusjonist-propaganda» etc, og underskriverne mottok sterkt følelsesladete brev, som dette med Gell-Mann som mottaker: «''Be straks Herren Jesus om frelse. Termodynamikkens 2. lov beviser at evolusjon er umulig.''» 19. juni 1987 avgjorde høyesterett saken til fordel for evolusjonistene (7 dommerstemmer mot 2 til kreasjonistene).
Høyesterettsdommen fra 1987 forbyr likestilling mellom kreasjonisme og evolusjonslære i undervisningsplanene til offentlige amerikanske skoler. Imidlertid kan den enkelte lærer fritt inkludere alternative fortellinger som kreasjonisme i undervisningen sin, forutsatt at dette er klart ikke-religiøst motivert. I biologibøker i offentlige skoler i Alabama står det: «Denne læreboken omhandler evolusjon, en kontroversiell teori som av visse forskere presenteres som en vitenskapelig forklaring på livets opprinnelse.» I 1999 fjernet utdanningskommisjonen i delstaten Kansas under innflytelse av sterkt religiøse organisasjoner de aller fleste henvisningene til universets og livets utvikling fra skolebøkene. Som resultat av den manglende undervisningen fremgår det av en spørreskjema-undersøkelse (foretatt av The National Science Foundation) at 52% av alle voksne i USA tror at de første menneskene levde samtidig med dinosaurene.
Manglende mellomledd
Det er ifølge kreasjonistene ikke funnet manglende mellomledd, det man på 1800-tallet og i seinere populærkultur på engelsk har kalt «missing link». Med bakgrunn i at evolusjon av nye arter skal ha foregått over millioner av år, bør det i fossilhistorien være utallige overgangsformer.
Kreasjonister mener at følgende karakteristika styrker deres posisjon.
Den kambriske eksplosjon er et fenomen som viser en plutselig forekomst av et stort antall nye komplekse organismer i perioden kambrium. I tidligere bergarter er det kun funnet enklere organismer.
Komplekse organer og ikke-reduserbare biokjemiske systemer
Kreasjonistene fremholder at komplekse organ og ikke-reduserbare biokjemiske systemer ikke kan ha utviklet seg trinnvis, men må ha oppstått samtidig i sin helhet. Kreasjonister påstår at enten må alle komponentene i et organ oppstå samtidig, eller så må hver komponent ha en funksjon isolert sett, for å ha overlevd naturens seleksjonsprosess. Dette illustreres ofte med en musefelle bestående av fem deler. Hvis en del fjernes, er musefellen ikke i stand til å fange mus. (Argumentet er problematisk, ettersom musefellen kan fylle andre oppgaver - som katapult, dørstopper eller annet, underveis mot det endelige resultat - en fungerende musefelle.) Kreasjonister mener at blant annet blodets koagulasjon og øyet er organer/systemer som ikke kan ha oppstått uten ved design. Biokjemikeren Michael Behe har uttalt at «ingen vinner av Nobelprisen kan gi en detaljert forklaring på hvordan syn, immunsystem, blodkoagulering eller en hvilken som helst kompleks biologisk prosess kunne ha utviklet seg på darwinsk vis».
Blodkoagulasjon
Den komplekse prosessen rundt blodkoagulasjon anses å være et såkalt ikke-reduserbart biokjemisk system som ikke kan forklares ved naturlig seleksjon/mutasjoner. Ved en kuttskade som medfører blødning, vil kroppen straks søke å stoppe blødningen gjennom koagulasjonsprosessen. Det oppstår en kaskade av kjemiske prosesser som involverer ca. 20 forskjellige proteiner, noen av dem enzymer i tillegg til vitamin K. Prosessen skjer i flere trinn hvor hvert trinn bygger på det foregående, ved først å tette igjen, reparere defekten i blodåren og gjenopprette normal blodstrøm. Dette forutsetter et komplisert samspill av proteinene i en bestemt rekkefølge i løpet av relativt kort tid.
Øyet
Øyet til et menneske er et komplekst organ med et kuleformet øyeeple med brytende medier som skal fokusere lyset på netthinne med lysreseptive celler, regnbuehinne med pupillen i midten med muskler som justerer størrelsen etter lysintensiteten, linse, og en gjennomsiktig hornhinne for beskyttelse. I tillegg blir øyets signaler sendt gjennom synsnerven til en komplisert del av hjernen for prosessering slik at mennesket ser. Med bakgrunn i denne kompleksiteten anses øyet generelt å ha så mange komponenter som skal virke sammen samtidig, at det ikke kan ha oppstått gjennom mange små mutasjoner siden et uferdig øye ikke vil ha noen funksjon.
Paley og Darwin
Det har lenge vært hevdet naturlig utvalg ikke kan forklare at en så komplisert mekanisme som øyet kan utvikle seg på naturlig måte. I 1812 hevdet for eksempel den britiske kristne filosofen William Paley at øyet var «et mirakuløst design» i sin berømte analogi om at design forutsetter en bevisst designer likesom et ur må ha vært bygget av en urmaker. Charles Darwin selv skrev i Artenes opprinnelse fra 1859 at «det virker overordentlig absurd.» Han fortsatte imidlertid å forklare at det var fullt mulig: "Hvis det viser seg at det finnes tallriker gradivise overganger fra et perfekt og sammensatt øye til et uferdig og enkelt, hvor hvert stadium var til nytte for eieren, og hvis det videre er slik at øyet varierer aldri så lite, og disse variasjonene er arvelige, hva som helt sikkert er tilfelle, og hvis enhver variant eller modifikasjon av organet kunne være nyttig for et dyr i forskjellige livsomstendigheter, er det vanskelig å betvile at et perfekt og sammensatt øye kan være oppstått gjennom naturlig utvalg, selv om vi har vanskelig for å forestille oss det."
Darwin mente at det hadde funnet sted en overgang fra «en optisk nerve som simpelthen var dekket av pigment og ikke hadde andre mekanismer» til «et moderat høyt utviklingsnivå», og ga eksempler på mellomnivåer i utviklingen som forsatt finnes idag. Kreasjonistene avviser Darwins og senere evolusjonsteoretikeres hypotese om utviklingen av øyet gjennom mellomformer med henblikk på dets kompleksitet som nevnt over. Den nære likheten mellom øyet til fjerne slektninger som blekksprut og menneske, demonstrerer skapelse og design. Evousjonsteoretikernes antatte mellomformer, anser kreasjonistene som ferdig utviklede varianter av øye, tilpasset spesifikke organismer.
Andre eksempler
Andre eksempler fra dyreriket er flaggermusens navigasjonssystem basert på ekkolokalisering og Bombardérbillers kjemiske forsvarsvåpen.
DNA, RNA og proteiner
Den genetiske koden som ligger i DNA/RNA inneholder all informasjon for hvordan proteiner skal bygges opp. Det er over 50 000 forskjellige proteiner i kroppen, som er satt sammen av kun 20 forskjellige aminosyrer. Den presise sekvensen disse er satt sammen i blir gjort ved hjelp av DNA/RNA. Menneskelig DNA er bygget opp av 20-25 000 genpar og 3 milliarder nukleoider, og inneholder følgelig en enorm mengde informasjon for å fornye celler og opprettholde kroppens funksjoner. Forskere kaller DNA for cellens eller livets språk.
Ifølge informasjonsvitenskapen kan det ikke oppstå ny informasjon uten bruk av intelligens. Lee Spetner har gjort beregninger av sannsynligheten for tilfeldig dannelse av nye arter ved mikromutasjoner. Resultatene viser at selv hvis man antar at informasjon kan legges til er sannsynligheten ekstremt lav for at tilfeldige mutasjoner vil være basis for evolusjon. Spetner hevder utfra dette at evolusjonsteorien må forkastes.
Kreasjonistene hevder følgelig at evolusjon styrt av tilfeldigheter ikke er mulig med bakgrunn i de funn genetikerne har gjort med hensyn til den informasjon som er gitt i den genetiske kode.
Termodynamikkens andre hovedsetning
Kreasjonister hevder at evolusjonen er i konflikt med Termodynamikkens andre hovedsetning. Denne kan formuleres på flere måter, men går i korte trekk ut på at nyttig energi stadig blir mindre, og at alle naturlige prosesser hvor det omsettes energi med fører entropiøkning: økt uorden. Uordenen globalt (i universet) vil alltid og ubønnhørlig øke. I isolerte systemer gjelder det samme. I åpne systemer vil den lokale uordenen kunne reduseres, hvis systemet har en eller flere mekanismer som eksporterer ut den uordenen som skapes av energiomsetninger i systemet. At universet ifølge denne loven utvikler seg mot uorden, står ifølge kreasjonistene i konflikt med evolusjon som impliserer selvorganisering og økt orden.
Lokale systemer som kjennetegnes av økt orden slik som et frø som gror til et tre, eller et hus bygget opp av ulike byggematerialer, anses for å måtte oppfylle minst 4 kriterier: Ifølge kreasjonistene oppfyller ikke evolusjonen de to siste kriteriene, og vil ikke kunne føre til økt selvorganisering.
Kritikk
Generelt sett avviser vitenskapen teorier som det ikke er mulig å falsifisere ved observasjoner, eksperimenter eller annen empiri. I og med at det ikke eksisterer noen tenkelig metode for å motbevise at noe er skapt av et intelligent eller guddommelig vesen, mener etablerte vitenskapsmiljø at kreasjonismen kommer til kort som vitenskapelig teori.
Et overveldende antall forskere avviser kreasjonisme som en faktabasert eller sannsynlig vitenskapelig teori.
Mer spesifikt vil biologer generelt anse kreasjonistiske synspunkter som uforenlige med vitenskapelige funn og en vitenskapelig metode, deriblant biologiens funn om artenes utvikling. I noen land har det oppstått diskusjoner om skolene skal undervise i kreasjonisme, utvikling eller begge deler; i dag er dette de fleste steder en svært begrenset problemstilling ved offentlige skoler, men enkelte privatskoler underviser fortsatt kun i kreasjonistisk tro. Særlig i USA har debatten om dette vært hard; dette har en klar sammenheng med det store antallet religiøse grupperinger og allmenn motstand i befolkningen mot evolusjonsteorien.
Fossilfunn og «det manglende mellomledd»
En ledende paleoantropolog som Richard Leakey fremholder at man nå har gjort tilstrekkelig med fossilfunn til å kunne etablere en praktisk talt ubrutt utviklingsrekke fra mer primitive organismer til dagens homo sapiens.
Øyet
Øyets utvikling har vært gjenstand for utstrakt forskning, siden det er et typisk eksempel på et organ som har utviklet seg homologt, slik at en bred variasjon av biologiske grupper (taksa), har ervervet synsegenskapen én gang i den delen av artenes evolusjonære historien som artene har hatt til felles. Spesielt antas visse av øyets komponenter å ha et felles opphav som er utviklet før artene skilte lag. Imidlertid har mer komplekse, billedskapende typer øyne utviklet seg et sted mellom 50 og 100 ganger ved hjelp av de samme genetiske kodene og proteinene.
Fossilfunn og tidlige øyestadier
Fossilfunn viser at de første organismer med øyne oppsto under den kambriske eksplosjon for omtrent 540 millioner år siden. Øyets tidligste variant var lysømfintlige proteiner, som man kan finne selv i éncellede organismer, såkalte «øyeflekker». Disse flekkene kan skille lys og mørke, men har ingen synsfunksjon i ordets rette forstand. Det er observert to fenomener i løpet av utviklingshistorien som har ført frem til evnen å lokalisere og differensiere lyskilder: For det første ble øyeflekken flercellet, og for det annet ble den liggende i en fordypning. Også her foreligger det både fossilfunn og moderne organismer som viser dette mellomstadiet, henholdsvis snegler fra den kambriske perioden og noen snegler og bløtdyr som lever idag, slik som planaria. Ettersom fordypningen ble mindre grunn og åpningen omkring den snevret seg inn, oppsto forløperen til den moderne iris. Også dette mellomstadiet finnes idag, i bløtdyrene nautiler.
Utviklingen av linsen og det avanserte øyet
Hinnen som dannet seg over denne åpningen, beskyttet organet mot forurensning og parasitter, men dannet også forløperen for øyets linse. Linsen utviklet seg på forskjellige måter innenfor de ulike biologiske artene, alt ettersom hva som gavnet dyret best i livsmiljøet, utfra f.eks. tilgjengelig lysmengde, viktige bølgelengder osv. Disse primitive «objektivene» og lysflekkene ble stadig mer sofistikerte gjennom de fordelene det ga i kampen for tilværelsen, slik at de utviklet seg til avanserte synsorganer.
Ikke desto mindre blir øyets utvikling stadig trukket frem av kreasjonister som eksempel på komplekse biologiske mekanismer som ikke kan ha oppstått gradvis uten en overordnet plan. Darwin selv viste eksempler på nytte av primitive øyne og lyssensorer allerede i Artenes opprinnelse i 1859. En av de ledende moderne darwinister, evolusjonsbiologen Richard Dawkins er blant dem som har befattet seg med alle utviklingsstadier i øyets fremvekst.
Mikro- og makronivå
Det er oppstått nye arter både som resultat av avl og styrte laboratorieeksperimenter, slik at forskere har falsifisert teorien om at det ikke er oppstått observerbare endringer på makronivå, såkalt artsdannelse.
Artsdannelse gjennom avl
Mens forskjellige «hunderaser» tilhører samme art, og således kan forplante seg innbyrdes, har mennesket avlet frem arter som tamsauen (Ovis aries). Den er ikke lenger istand til å forplante seg med sin opprinnelse, mufflonfåret (Ovis orientalis).
Hawthorn fly
Skadedyret Rhagoletis pomonella oppsto som distinkt populasjon i Nord-Amerika på attenhundretallet i kjølvannet av epledyrking. Eplet er ikke en naturlig del av kontinentets flora, og en populasjon som tidligere utelukkende hadde ernært seg av hagtorn, begynte nå å skille seg i to. Den «nye» populasjonen angrep epler, og i løpet av omkring to hundre år er disse populasjonene iferd med å utvikle seg fra hverandre og danne separate arter. Seks allozymer (enzymvarianter på samme locus) er allerede forskjellige, slik at individer fra de to «artene» viser ulike utviklings- og modningsmønstre. Det finnes nå svært få tilfeller av forplantning mellom dem (fra 4-6%), hva som tyder på en pågående, sympatrisk artsdannelse. Her mener forskerne å observere evolusjon i levende utvikling.
Artsdannelse i laboratoriet
Det best dokumenterte tilfellet av en art som er oppstått i forskningsøyemed, er en type bananfluer (Drosophila melanogaster), som ble underkastet eksperimenter av William Rice og G.W. Salt på 1980-årene. Fluene ble utplassert i beholdere som førte til tre labyrinter med forskjellige habitater. Fluene som valgte to gitte utganger fra labyrintene, ble satt til å formere seg innbyrdes. Efter 35 generasjoner var de to gruppene og deres avkom så forskjellige at de ikke lenger formerte seg med individer fra den andre gruppen, som foretrakk et annet habitat. Eksperimentet er replikert en rekke ganger, og tilsvarende resultater med forskjellige arter og metoder er oppnådd på så få som åtte generasjoner.
Termodynamikkens andre hovedsetning
Motstandere av kreasjonismen imøtegår argumentet om at evolusjonen er i konflikt med Termodynamikkens annen hovedsetning ved å påpeke at fysikkens lover ikke er tverrfaglige i den grad at de lar seg overføre direkte til biologisk eller genetisk forskning. Videre anføres det at
Gianni Versace
Gianni Versace (født 2. desember 1946 i Reggio di Calabria i Italia, død 15. juli 1997 i Miami Beach i Florida i USA) var en italiensk moteskaper som grunnla motehuset Versace i 1978. Påvirket av Andy Warhol og inspirert av moderne kunst regnes han som en av de mest fargerike og talentfulle moteskaperene på slutten av 1900-tallet.
Versace studerte arkitektur før han 25 år gammel flyttet til Milano for å jobbe som motedesigner. I 1978 presenterte han sin første damekolleksjon i sitt eget navn ved en motevisning i Milano. I 1982 vant han den første av en lang rekke utmerkelser som "beste moteskaper" for sin vinterkolleksjon 1982/1983. Versace samarbeidet også med den verdensberømte operaen La Scala i Milano og designet kostymer for balletter.
Versace designet også klær og kostymer til en rekke filmer og TV-serier, blant annet Judge Dredd, Showgirls og Miami Vice. Han brukte kjendiser som Madonna, Bon Jovi og Tina Turner som modeller både på catwalken og i annonsene sine.