cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tysklands herrelandslag i fotball
1982: Finale og stygt spill
Franz Beckenbauer tok over som ny landslagssjef, på tross av at han manglet enhver form for formell trenerutdannelse eller -erfaring. Han hadde et Vest-Tyskland som ikke hadde imponert de siste to mesterskapene å jobbe med. Beckenbauers første oppdrag var å kvalifisere Vest-Tyskland til VM i 1986. Med Rudi Völler som målscorer (han var også med under EM i 1984) sammen med blant andre Rummenigge, greide Vest-Tyskland de viktige, men knepne seierne hjemme mot Sverige, borte mot Malta (igjen med ett mål) og borte mot Portugal. Deretter ble det to sterke seire hjemme mot Malta og borte mot Tsjekkoslovakia. Uavgjort borte mot Sverige ble fulgt av hjemmetap for Portugal. Da var allerede Vest-Tyskland gruppevinner, og de forsterket dette med uavgjort mot Tsjekkoslovakia i Vest-Tyskland.
Øst-Tyskland var svært nære. Etter en svak åpning med tap for Jugoslavia hjemme og Frankrike og Bulgaria borte i tillegg til seier over Luxembourg borte, snudde det for DDR. De slo Frankrike, Luxembourg og Bulgaria hjemme og Jugoslavia borte. Det holdt ikke til seier, men var nære ved.
1986: Målfattig til finalen
VM i 1986 i Mexico var Beckenbauers første mulighet til å vise seg frem. Vest-Tyskland var nå plassert i gruppe med Uruguay, Skottland og. Det begynte med en uavgjort 1–1 mot Uruguay der Alfons utliknet seks minutter før slutt. Deretter snudde Vest-Tyskland 0–1 til 2–1 ved Allofs og Völler. Mot Danmark ble det et overraskende 0–2. Det holt til avansement som nest beste lag til åttendedelsfinalen. Der møtte Vest-Tyskland Marokko igjen, og Matthäus ble matchvinner tre minutter før slutt. Deretter var det 0–0 etter ekstraomganger mot Mexico, og det ble avgjort på straffesparkkonkurranse til Vest-Tysklands fordel. I semifinalen møtte Vest-Tyskland Frankrike igjen, men kampen ble helt annerledes enn sist møte. Vest-Tyskland vant 2–0 etter mål av Andreas Brehme og Völler.
Dermed var Vest-Tyskland i sin tredje VM-finale på fire VM. Motstander var Argentina. Argentina tok en 2–0-ledelse og holdt den nesten inn, men i det 74. og 80. minutt reduserte og utliknet Vest-Tyskland med henholdsvis Rummenigge og Völler. Tre minutter senere tok Argentina imidlertid ledelsen på nytt, og nå ga de den ikke fra seg. På sitt første forsøk hadde Beckenbauer greid å ta sølv i VM. Det ble imidlertid legenden Rummenigges siste kamp på landslaget.
VM ble fulgt av EM i 1988, igjen på hjemmebane for Vest-Tyskland. Øst-Tyskland på sin side var sammen med Sovjetunionen det klart beste laget i sin gruppe, der Frankrike skuffet og Norge og Sverige ikke skapte store motstanden. Imidlertid rotet Øst-Tyskland bort seiersmulighetene med uavgjort mot Frankrike og Norge samtidig som de tapte borte mot Sovjetunionen. Dermed kom Sovjetunionen til EM på bekostning av DDR.
I EM var Vest-Tyskland plassert i gruppe med Italia, Spania og Danmark. I den første kampen spilte Vest-Tyskland og Italia uavgjort 1–1, mens i den andre vant Vest-Tyskland over Danmark med 2–0 med scoringer av Olaf Thon og en svært lovende Jürgen Klinsmann. Det ble også 2–0 med to mål av Rudi Völler mot Spania.
Vest-Tyskland kom dermed til semifinale mot et svært godt Nederland. Vest-Tyskland tok ledelsen på straffe ved Matthäus, men Nederland snudde kampen og vant 2–1. Dermed ble det bronse for Vest-Tyskland.
Et lite tilbakeskritt (1990-)
Det tyske maskineri var kjent for å kunne holde ut og redusere og utlikne på kondisjon og samhold. På 1990-tallet begynte imidlertid Tyskland, nå samlet, å falle noe tilbake. Det begynte best mulig, men deretter ble det litt opp og ned. Sitt varemerke kjent har Tyskland bare levert gode resultater i VM, mens i EM varierte resultatene stort.
Imidlertid skjedde noe fra 2006 av som skapte betydning. Vest-Tyskland begynte å bli mer angrepsorientert og mer personfokusert. Profilene gikk fra å være de kloke lederskikkelsene til å bli de målfarlige finspillerne. Det typisk tyske ble altså erstattet av noe som hadde mer folkelig appell. Dette medførte i og for seg relativt gode resultater, men ingen øyeblikkelig gevinst i medaljer.
1990-tallet: Lysglimt og nedturer
Der Vest-Tyskland var i begge VM-finalene på 1980-tallet, innledet med å bli europamester og kom til semifinalen i 1988, var 1990-tallet mer varierende for Tyskland. Gevinsten var større, men samtidig var det tegn, særlig i 1994 og 1998, til at ting ikke bare gikk på skinner. Andre landslag tok over den sterke dominansen, og det var usikkert hvilken linje landslaget skulle ta.
1990: Nytt VM-gull
I sin aller siste kvalifisering ble Øst-Tyskland heller ikke gode nok. Etter seier over Island i åpningen, kom det tre tap på rad, to for Tyrkia og et for Sovjetunionen. Uavgjort og tap mot Østerrike gjorde at seire over Island og Sovjetunionen ikke hjalp.
Vest-Tyskland fikk det bedre til. Uavgjort både borte og hjemme mot Nederland og uavgjort borte mot Wales var poengtapene, og ellers ble det seier hjemme mot Wales og hjemme og borte mot Finland. Dette holdt til andreplass i gruppen bak Nederland, som slo Wales begge gangene. Andreplass holdt til avansement.
I VM var Vest-Tyskland plassert i gruppe med Jugoslavia, og. Matthäus, Klinsmann og Völler scoret hver sine mål, Matthäus to, i 4–1-seieren over Jugoslavia. De samme målscorerne scoret mot De forente arabiske emirater, denne gangen med Völler som tomålsscorer i 5–1-seieren. Mot Colombia ble det poengdeling etter at det sto 0–0 helt til slutten, og Littbarski scoret i det 89. minutt og Colombia utliknet tre minutter på overtid.
I finalen møtte Vest-Tyskland nok en gang Argentina. Der forrige finale var målrik og spennende, var denne det motsatte. I en kamp som ble karakterisert som både stygg og kjedelig, vant Vest-Tyskland på en straffe scoret av Brehme i det 85. minutt. Det forandret ikke det faktum at Vest-Tyskland ble verdensmestre.
Kort tid etterpå ble Tysklands to deler gjenforent, og Øst-Tyskland opphørte som landslag. Som en konsekvens av dette ble Deutscher Fußball Verband der DDR slått sammen med Deutscher Fußball Bund. Fra nå av var det igjen korrekt å snakke om Tyskland og et tysk landslag.
I forbindelse med VM-1990 ble sangen «Wir sind schon auf dem Brenner» gitt ut.
1992-94: Godkjent EM, underkjent VM
Etter VM-finalen i 1990 trakk Beckenbauer seg tilbake og sjefsansvaret gikk til assistenten Berti Vogts. Vogts hadde meritter som landslagssjef for Vest-Tysklands framgangsrike ungdomslandslag. Vogts' første oppdrag ble Kvalifisering til EM i fotball 1992. Vest-Tyskland havnet i en gruppe med fire lag delvis fordi de for første og eneste gang ble trukket i samme gruppe som Øst-Tyskland, som da forsvant. Ellers besto gruppen av Wales, Belgia og Luxembourg. Tyskland begynte med å ta ledelsen med tre mål mot Luxembourg, som reduserte to ganger, slik at kampen endte 3–2 til Tyskland. Deretter vant de 1–0 over Belgia med Matthäus som matchvinner i det 3. minutt. I Wales ble det overraskende tap da Ian Rush ble matchvinner for et godt hjemmelag. Tyskland slo tilbake og slo Wales hele 4–1 hjemme. Deretter slo de Belgia borte og Luxembourg greit hjemme. Resultatet ble at Vest-Tyskland vant gruppen med ett poeng etter at Wales hadde spilt uavgjort en gang mot Belgia.
Første kamp i EM var mot Samveldet av uavhengige stater, et samarbeidsprosjekt etter at Sovjetunionen hadde kvalifisert seg, men opphørt. Kampen endte 1–1 etter tysk utlikning i siste liten. Deretter møtte Tyskland Skottland og vant 2–0. Mot Nederland, som de møtte i tredje mesterskap på rad, ble det imidlertid tap, 1–3. Det holdt likevel til semifinale. Der møtte Tyskland Sverige, og gikk opp til 2–0 før svenskene reduserte. Kort tid etter det satte Karl-Heinz Riedle inn 3–1, og på tross av en redusering av Sverige, endte det med tysk seier over vertslandet. I finalen møtte Tyskland Danmark, og det holdt det ikke for et Tyskland som aldri helt hadde overbevist. Danmark var det beste laget, og de vant 2–0.
Tyskland var regjerende mester, og trengte ikke å kvalifisere seg. I selve VM i USA var Tyskland plassert i gruppe med Spania, Sør-Korea og. Åpningskampen mot Bolivia var en lite engasjerende affære der Tyskland vant 1–0 med Klinsmann som matchvinner. Klinsmann utliknet også mot Spania slik at kampen endte 1–1. Mot Sør-Korea var ting mer velspilt fra tysk side. Klinsman scoret to og Riedle ett før pause, men Sør-Korea kom tilbake som mot Spania med to mål. Det holdt ikke for asiatene, og Tyskland vant dermed både kampen og gruppen.
I åttendedelsfinalen møtte Tyskland Belgia til et tøft oppgjør. I løpet av 11 minutter hadde Tyskland scoret to, (Völler og Klinsmann) og Belgia ett. Völler scoret ett til før pause, og enda Belgia reduserte i siste offisielle spilleminutt, holdt det ikke inn. Nok en 3–2 for Tyskland. Tyskland var dermed i gang, og favoritter foran møtet mot Bulgaria. Det gikk ikke. Enda Tyskland tok ledelsen på straffespark tidlig i andre omgang, kom Bulgaria sterkt tilbake, og Hristo Stoitsjkov utliknet på frispark, et frispark keeper Bodo Illgner innrømmet at han aldri så før den var i mål. Jordan Letsjkov ble matchvinner på en kraftig heading. Dermed var Tyskland ute i kvartfinalen, det svakeste VM-resultatet siden 1978.
1995-1998: Europamester og ny VM-fadese
Toppkeeperen Bodo Ilgner, Rudi Völler, Karl-Heinz Riedle, Andreas Brehme og andre VM-spillere la opp på landslaget etter VM i 1994, og Stefan Effenberg ble droppet av Berti Vogts etter at han lagte upassende fingerbevegelser da han ble byttet ut mot Sør-Korea i VM, så til EM i 1996 måtte Vogts finne et nytt lag. Nye spillere ble Christian Ziege, keeper Andreas Köpke, Mehmet Scholl, Markus Babbel og Oliver Bierhoff (først i 1996). I kvalifiseringen var Tyskland i gruppe med deres overmenn fra 1994, Bulgaria, og også, , Wales og Albania. Etter fire seire på rad fikk Tyskland problemer mot Wales igjen, og spilte uavgjort. Deretter ble det tap igjen for Bulgaria, denne gangen i Bulgaria. Tyskland hevdet seg og vant de gjenværende kampene, inkludert en 3–1-seier hjemme mot Bulgaria.
Dermed var Tyskland klar for sitt neste mesterskap, EM i fotball 1996 i England. De ble plassert i gruppe med, Italia og Russland. Tyskland begynte med 2–0 mot tsjekkerne etter scoringer av Andreas Möller og Christian Ziege. Deretter ble det 3–0 mot Russland med mål av Matthias Sammer og to av Klinsmann. Avslutningsvis ble det 0–0 mot Italia. I kvartfinalen møtte Tyskland, og de samme to som sist scoret, Klinsmann på straffe og Sammer det som skulle bli vinnermålet. Semifinalen var mot England, og igjen gikk den til straffer etter 1–1 ved full tid. Köpke reddet Gareth Southgates straffe, og Tyskland var i finale igjen. Finalen ble mot Tsjekkia, i en slags reprise fra EM 20 år tidligere. Matthias Sammer fikk full tillit som libero og var i sitt livs form. Likevel tok Tsjekkia ledelsen ved Patrik Berger. Det var reserven Oliver Bierhoff som utliknet. Kampen gikk til ekstraomganger, og Bierhoff scoret seiersmålet for Tyskland på «golden goal». Dette var Berti Vogts største seier som landslagssjef for Tyskland.
Europamester Tyskland skulle prøve å reise kjerringa i VM. Det krevde kvalifisering i gruppe med gamle kjente, som Albania, Portugal og Nord-Irland, men også og. Tyskland startet lett mot Armenia, men slet mot Nord-Irland igjen, og greide bare 1–1. Deretter ble det 0–0 borte mot Portugal, en knepen 3–2 mot Albania i Albania, seier hjemme og uavgjort borte over Ukraina, seier borte mot Nord-Irland, seier hjemme mot Armenia, uavgjort mot Portugal og knepen hjemmeseier 4–3 mot Albania hjemme. Det holdt med to poeng til seier i gruppespillet
VM i 1998 gikk ikke som planlagt. Det startet bra med 2–0 over med Andreas Möller og Klinsmann som målscorere. Deretter ble det 2–2 mot der Bierhoff nok en gang utliknet mot slutten, og sist ble det 2–0 mot  med Bierhoff og Klinsmann som målscorere. Dermed vant Tyskland gruppen på målforskjell foran Rest-Jugoslavia.
Margot
Margot er en opprinnelig fransk kortform av kvinnenavnet Margarita, en latinsk form av det greske navnet Margarites, som har opprinnelse i det persiske ordet margaron, «perle».
Tysklands herrelandslag i fotball
1995-1998: Europamester og ny VM-fadese
I åttendedelsfinalen ble det igjen kamp mot Mexico, og Tyskland vant 2–1 etter å ha snudd 0–1 til seier nok en gang med Bierhoff og Klinsmann. I kvartfinalen møtte de Kroatia, og dominerte frem til omtrent 40 minutter, da de fikk Christian Wörns utvist. Kampen endret karakter, og Kroatia scoret i slutten av første omgang. Tyskland kjørte stadig flere fremover for å utlikne, og det åpnet mer bakover. I de siste ti minuttene satte Kroatia inn 2–0 og 3–0. Dermed var Tyskland ute, og hadde ikke overbevist.
Margot
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Tysklands herrelandslag i fotball
2000-tallet: Den store forandringen
Likevel medførte det ingen resultater. Det ble en finale i EM og to bronsefinaler, men ikke egentlig seier i seg selv. Det ga imidlertid en stadig mer fasettert gruppe spillere med andre kulturer som polsk, spansk, tyrkisk, ghanesisk og andre land. Dette var med på å omdefinere Tyskland som landslag.
1999-2000: Resultatbunn under Ribbeck
Etter VM i 1998 og et par privatlandskamper, den siste 1–1 mot Romania, ba Vogts selv om å gå av etter stort press fra media. DFBs Egidius Braun utnevnte først Paul Breitner, men utnevenelsen ble trukket etter bare 17 timer. Ny trener ble Erich Ribbeck, en mann uten store resultater for klubb, men med lang erfaring. Han var imidlertid ikke førstevalget, men førstevalget som takket ja. Han tok jobben som 61-åring. Ribbeck måtte først gjøre noe med mannefallet. Klinsmann ga seg på landslaget etter VM. Andreas Köpke trakk seg. Ny keeper ble Oliver Kahn. Midtstopperen Jürgen Kohler ga seg etter 105 kamper. Olaf Thon ga seg, Andreas Möller det samme i 1999. Av de nye som kom inn var særlig Michael Ballack vesentlig, om enn han kom i 1999. Også Oliver Neuville gjorde en god figur lenge.
De regjerende mestrene spilte kvalifisering til EM i 2000 mot flere gamle kjente i Moldova, Tyrkia, Nord-Irland og Finland. Ribbecks Tyskland startet svakt med 0–1 borte mot Tyrkia, men slo så Moldova 3–1 borte. Deretter fulgte klare seire over Nord-Irland borte, Finland hjemme, Moldova hjemme og Finland borte. Med seier hele 4–0 over Nord-Irland hjemme, var alt opp til dem hjemme mot Tyrkia. Kampen endte 0–0, og dermed vant Tyskland kvalifiseringen med to poeng.
EM ble en fiasko. I gruppe med England, Romania og Portugal var Tyskland og England favoritter, men begge skuffet stort. Tyskland startet med uavgjort 1–1 mot Romania etter at Mehmet Scholl utliknet. Deretter tapte Tyskland 0–1 for England, før de gikk på en stygg 0–3 mot Portugal. Tyskland endte sist, plassen bak England. Ribbeck trakk seg etter å ha levert den svakeste innsatsen i et mesterskap siden 1968. Også legendariske Lothar Matthäus trakk seg etter 20 år som landslagsspiller.
2000-2004: Opp og ned med Völler
Christoph Daum skulle ha tatt over, men i stedet ble det Rudi Völler da Daum ble tatt i en narkotikaskandale. Völler var bare en midlertidig løsning uten oppfylte trenerkriterier, men han fikk til ting likevel. I kvalifiseringen til neste VM var Tyskland i en tøff gruppe med England, men motstanden ellers, Finland, Hellas og Albania, virket overkommelig. Völler begynte bra med 2–0 over Hellas og 1–0 over England på Wembley. Det var den siste kampen på gamle Wembley stadion før den skulle rives og erstattes av en ny. Dietmar Hamann scoret for Tyskland mens han spilte på Liverpool FC. Dette medførte at Englands trener Kevin Keegan gikk av. Keegan har en lang historie med Liverpool og var dessuten aktiv i Hamburg SV, Hamanns favorittklubb som barn.
Tyskland fortsatte med seier over Albania og Hellas før de noe overraskende spilte uavgjort borte mot Finland. Deretter ble Albania igjen slått, og det var returoppgjør mot England. Etter gode resultater falt Völler igjennom, og England vant hele 5–1 med tre mål av Michael Owen. Dermed tok England over kommandoen i gruppen må målforskjell. Tyskland var allerede klar som beste toer, og spilte en uengasjert 0–0 mot Finland og ble beste toer i kvalifiseringen. Blant nye spillere var midtstopper Christoph Metzelder.
VM i 2002 ble helt annerledes enn noen hadde forventet seg. Tyskland startet i gruppe med, og. Tyskland eksploderte i sin første kamp med lekent spill og vant hele 8–0 over Saudi-Arabia, med Miroslav Klose, som debuterte på landslaget i 2001, som tremålsscorer. Deretter fulgte de opp med 1–1 mot Irland etter at Klose scoret og Robbie Keane utliknet i tredje tilleggsminutt. Klose scoret igjen i Tysklands 2–0 over Kamerun. Tyskland vant gruppen.
I åttendedelsfinalen var det som var motstander, og Neuville ble matchvinner. Også kampen mot USA ble vunnet 1–0, denne gangen Ballack. I semifinalen møtte Tyskland hjemmelaget Sør-Korea, som hadde kommet seg dit delvis gjennom tvilsomme dommeravgjørelser. Igjen vant Tyskland 1–0, og igjen var det Ballack som var matchvinner, som også fikk et gult kort som gjorde at han ikke kunne spille finalen. I finalen ventet Brasil. Kampen ble dominert av Brasil, men Tyskland hadde i Kahn en svært god keeper. Det holdt ikke, og Brasil vant 2–0. Imidlertid ble Kahn som første keeper noensinne kåret til VMs beste spiller.
I selve EM i 2004 i Portugal leverte Tyskland svake resultater med uavgjort mot Nederland og og tap for Den tsjekkiske republikk. Dermed røk Tyskland igjen ut i gruppespillet, og Rudi Völler gikk av etter kritikk for taktikk og spillere med manglende evne til å score.
2005-06: Ny start under Klinsmann
Førstevalget til ny trener var Ottmar Hitzfeld, men han takket nei. Deretter sa Otto Rehhagel og Arsene Wenger også begge at de ikke var interessert i jobben.
Det var på tide med nytenkning, og først den 26. juli fant DFB en ny trener. Jürgen Klinsmann ble den nye treneren på tross av at han ikke hadde noen trenererfaring. Hans gamle landslagskollega Lothar Matthäus gikk hardt ut mot ham og anklaget DFB for avtalt spill. Tysklands spillestil var kritisert for å være endimensjonal og uten kreativitet, og landslaget for å være for gammelt. Klinsmann foreslo en mer offensiv og ballbesittende spillestil og at man satset på yngre spillere. Han innførte også samarbeid med klubbene og satset på utvikling fra bunnen av, altså de yngre spillerne. Han fikk kritikere for dette, og også fordi han valgte å bo i USA mens han var trener for Tyskland.
Neste VM var på hjemmebane, så Klinsmann spilte i stedet privatlandskamper. I 2004 gikk dette bra bortsett fra et 1–3-tap for Sør-Korea. I 2005 endte Tyskland på tredjeplass i FIFA Confederations Cup, som Tyskland deltok i som arrangør av neste VM. De tapte for Brasil med greie resultater. Tap for og Tyrkia i treningskamper var derimot ikke godt mottatt. Rett før VM tapte Tyskland for Italia, og flere, deriblant Hoeness, Effenberg og Breitner, kritiserte Klinsmann, og forlangte at han måtte gå.
I VM var ting derimot annerledes. Flere unge spillere fikk prøve seg, inkludert Bastian Schweinsteiger og Philipp Lahm, Per Mertesacker og Lukas Podolski. Av disse var bare Mertesacker trukket inn av Klinsmann, de andre hadde blitt tatt ut av Völler til EM, om enn Podolski bare fikk litt av en omgang i spilletid. Vertsnasjonens første motstander i VM var, og Tyskland vant 4–2 mot Costa Rica med de fire ovennevnte spillerne fra start og Jens Lehmann i mål. Lahm kom også på scoringslisten i den kampen. Deretter møtte Tyskland Polen, og kampen endte 1–0 til Tyskland etter at Neuville ble matchvinner på overtid. I den siste kampen møtte Tyskland, og vant 3–0 etter to mål av Klose og ett av Podolski.
I utslagsrundene møtte Tyskland Sverige og vant 2–0 etter to mål av Podolski. Deretter var det Argentina som var motstander, og kampen gikk til straffesparkkonkurranse etter 1–1 ved full tid, Klose var målscorer for Tyskland med sitt femte mål for turneringen. Tyskland vant straffesparkkonkurransen etter at Lehmann leverte praktredninger. Han valgte rett retning i samtlige straffer, delvis fordi han hadde studert straffetakerne til Argentina og skrevet notater, som keepertreneren ha ham. Tyskland var dermed i semifinale, og møtte Italia. Kampen gikk til ekstraomganger med 0–0, men i det nest siste og siste minutt av ekstraomgangene scoret Italia to ganger, og dermed var Tyskland ute. De slo kraftig tilbake mot Portugal og vant 3–1 i bronsefinalen.
2006-2008: Mot toppen med Löw
Klinsmanns kontrakt gikk ut etter sesongen, og han valgte å ikke fornye den, enda mesteparten av tyskere, inkludert tidligere sterke kritikere, ville at han skulle fortsette. Ny trener ble assistenttrener Joachim Löw, som Klinsmann selv anså mer som en partner enn en assistenttrener. Löw lovet at han skulle fortsette med Klinsmann-tankegangen, men med en personlig profil.
Löw fikk fort bevise seg. I EM i 2008 møtte Tyskland først Irland, som de slo med ett mål, før de møtte borte og vant hele 13–0, den største seieren i kvalifisering til da. Etterpå greide de sterke 4–1 borte mot før de litt overraskende spilte uavgjort borte mot, som tidligere hadde slått Irland 5–2. Tyskland fortsatte med å slå Den tsjekkiske republikk borte og San Marino og Slovakia hjemme før de slo Wales borte. Nå var Tyskland allerede kvalifisert før de møtte Irland og spilte uavgjort. Deretter tapte Tyskland 0–3 for Den tsjekkiske republikk uten Lahm, Ballack og Lehmann. Det ble også uavgjort mot Wales hjemme.
Under EM i 2008 møtte Tyskland Kroatia, Østerrike og Polen. Unge Mario Gómez fikk sjansen på bekostning av Schweinsteiger. Podolski scoret begge Tysklands mål mot fødelandet Polen i 2–0-seieren. Deretter var det Kroatia. Igjen slet Tyskland mot Kroatia, og tapte 1–2 for middelhavslandet, med Podolski igjen som tysk målscorer. Mot Østerrike dominerte Tyskland, og Ballack scoret vinnermålet i 1–0-seieren.
Enda Tyskland spilte bedre, ble det fortsatt ikke mange mål. Dette forandret seg i kvartfinalen, da Tyskland møtte Portugal. Tyskland tok ledelsen ved Schweinsteiger, som fikk tillit igjen, etter 20 minutter. Klose gjorde 2–0 etter 26 minutter. Portugal reduserte til 2–1 etter 40 minutter, i andre omgang satte Ballack inn 3–1 etter 61 minutter, og 3–2 kom etter 87 minutter. Med Schweinsteiger tilbake fortsatte Tyskland å spille målrikt, og i semifinalen ble det en ny målfest - da mot Tyrkia. Tyrkerne tok ledelsen, men Schweinsteiger utliknet til 1–1 i det 26 minutt. Det var målfattig i 53 minutter før Klose satte inn 2–1 i det 79. minutt, Tyrkia utliknet igjen i det 86. minutt og Lahm satte inn vinnermålet i det 90. minutt. 3–2 til Tyskland og laget var i finalen igjen. Dette var den første finalen siden 1996 i EM-sammenheng. I finalen møtte et ungt og nytenkende Tyskland et ungt og nytenkende Spania til en svært spennende kamp, men en der Spania alltid var et hestehode foran. Fernando Torres ble matchvinner for Spania. Likevel hadde Tyskland vist at de var på vei tilbake.
VM 2010: Nesten igjen
Löw fikk absolutt godkjent, og fikk dermed også arbeidsro foran neste mesterskap. I løpet av kvalifiseringen til VM i Sør-Afrika fikk Löw også hjelp av flere unge og lovende spillere, Jérôme Boateng, Manuel Neuer, Mesut Özil og Sami Khedira. Ut hadde Oliver Neuville og Jens Lehmann gått.
Lars Martin Kaupang
Lars Martin Kaupang (født 1952 i Larvik) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Larvik Turn. Han var president i Norges Friidrettsforbund fra 1986 til 1997, og var medlem av Norges olympiske komité 1990 til 1994.
Tysklands herrelandslag i fotball
VM 2010: Nesten igjen
I kvalifiseringen til VM var Tyskland i gruppe med Russland, Finland, Wales, og. Etter klar borteseier mot Liechtenstein ble det en uavgjort mot Finland. Deretter vant Tyskland samtlige kamper til de møtte Finland igjen i siste kamp, som endte uavgjort. Tyskland var dermed i VM igjen, og det uten problemer. Som i forrige mesterskap var det Klose og Podolski som scoret flest mål.
I VM i Sør-Afrika kom Tyskland med Boeteng, Neuer, Özil og Khedira, og i tillegg Cacau og 21 år gamle Thomas Müller, som debuterte i 2010 for landslaget. Første kamp var mot Australia. Tyskland vant komfortabelt 4–0 etter mål av Klose, Podolski og nykommerne Müller og Cacau. Mot gikk det svakt, Tyskland tapte 0–1 og fikk Klose utvist. Mot i den siste kampen burde Tyskland vinne for å være sikret avansement. Det lyktes de også med, da Özil scoret kampens eneste mål.
Lars Martin Kaupang
Han hadde den norske rekorden på 1500 meter i 36 år, satt på Bislett stadion i 1976.
Tysklands herrelandslag i fotball
VM 2010: Nesten igjen
Akkurat som i EM var det også her først i utslagskampene at Tyskland virkelig viste seg frem. Første hinder var England. England hadde haltet seg gjennom gruppespillet med uavgjort mot USA og og seier over. Kampen begynte best for Tyskland, som hadde Klose tilbake. Klose og Podolski scoret ett hver slik at Tyskland ledet 2–0 etter 32 minutter. Etter 37 minutter reduserte Matthew Upson. I det 39. minutt ble en engelsk ball som viste seg å være over linjen dømt å være utenfor. Dermed ble det 2–1 til Tyskland til pause. I andre omgang scoret Müller to ganger for Tyskland, som dermed vant 4–1. Engelsk presse klaget ikke på den fortjente tyske seieren, men det ble nevnt at de ble frarøvet et mål. Også i norsk presse ble betydningen av det annullerte målet tonet ned.
Neste motstander var en annen hyppig motstander, Argentina. Argentina hadde slått Mexico 3–1, men mot Tyskland hadde de ingenting å stille opp med. Tyskland vant 4–0 med mål av Müller, to av Klose og et av midtstopper Arne Friedrich, som scoret sitt første og eneste mål siden han debuterte for Tyskland i 2002. Dermed var Tyskland i semifinalen for tredje VM på rad. Det som også var spesielt, var at Tyskland hadde kommet seg dit med stil, ikke via straffespark som i 2006 eller mot på papiret svakere motstand som i 2002. I semifinalen ventet imidlertid Spania. Akkurat som Tyskland, hadde også Spania gått på et overraskende tap, de mot Sveits. Spania, derimot, var godt defensivt organisert, i motsetning til England og Argentina. Dette gjorde at de tyske spillerne slet med å finne rom. Spania dominerte kampen, hadde ballen mest og vant 1–0 med mål i det 73. minutt. Dermed var Tyskland igjen ute av VM før finalen.
Bronsefinalen var mot Uruguay, og ble en langt tettere og mer målrik affære, på tross av at Tyskland ikke startet med Neuer, Klose eller Podolski. I det nittende minutt smalt Schweinsteiger en ball på Uruguays keeper, som ga en retur som Müller plasserte i nettet. Etter 28 minutter utliknet Uruguay ved Edinson Cavani, som ble flott frispilt av Luis Suárez. Uruguay gikk opp til 2–1 ved halv volley fra Diego Forlán i det 51. minutt, men leden ble kortvarig, da Marcell Jansen headet inn utlikningen i det 56. minutt. Khedira headet inn vinnermålet etter en god corner av Özil og litt frem og tilbake i feltet. Tyskland hadde dermed sin andre bronse på rad.
Dermed var det den tredje medaljen på rad og den fjerde på åtte år. På grunn av den unge alderen på spillere, var det ingen av toppnavnene som ga seg etter VM, bortsett fra Friedrich, som ga seg i 2011 etter skade. I kvalifiseringen til EM 2012 var Tyskland ustoppelige. De vant med ett mål borte mot Belgia og Østerrike, og ellers med flere mål i samtlige andre kamper, da mot Tyrkia, og Aserbajdsjan. Med 10 seire av 10 mulige ble Tyskland det første laget bortsett fra vertslaget som kvalifiserte seg til EM i Polen og Ukraina.
Tyskland fikk ingen lett gruppe med Portugal, Danmark og Nederland som motstandere. Gruppen ble omtalt som «Group of Death» av flere, og samtlige lag lå på topp 10 på FIFA-rankingen. Tyskland startet mot Portugal, og Mario Gómez ble matchvinner med det eneste målet i kampen. Gómez var igjen kampens spiller da han scoret begge Tysklands mål i 2–1-seieren til Tyskland over Nederland. Mot Danmark scoret Podolski, men Danmark utliknet kort tid etter, og først i det 80. minutt kom vinnermålet, av høyre back Lars Bender. Miroslav Klose startet ikke i noen av disse kampene.
VM 2014: Seier for den nye stilen
I kvalifiseringen til VM i Brasil var Tyskland nok en gang suverene. Bare en noe overraskende uavgjort hjemme mot Sverige, etter at de rotet bort en 4–0-ledelse de siste 30 minuttene, hindret full pott.
Tyskland var blant favorittene under VM i Brasil. De havnet i en tøff gruppe med USA, Portugal og Ghana. Åpningskampen mot Portugal ble imidlertid en maktdemonstrasjon; Tyskland vant 4–0 etter tre mål av Thomas Müller. Resultatet skyldtes delvis at Portugal fikk en mann utvist, men tyskernes dominans var uansett stor. I den neste kampen møtte Tyskland Ghana, og det ble et tett oppgjør. Etter en tam førsteomgang eksploderte andre omgang. Tyskland scoret først, før Ghana utliknet og tok ledelsen. Miroslav Klose satte inn Tysklands andre mål i kampen og ble samtidig tangert mestscorende spiller i historien med 15 mål. Kampen endte 2–2. Tyskland hadde fire poeng, det samme som USA, mens Ghana og Portugal hadde ett. Det holdt med uavgjort for Tyskland mot USA, og på grunn av målforskjellen, der Tyskland hadde +4, USA +1, Ghana -1 og Portugal -4, skulle det mye til for at Tyskland tapte med ett mål. Löw møtte Klinsmanns USA i en tett og tøff kamp der avgjørelsen kom i andre omgang, da Thomas Müller scoret sitt niende VM-mål.
Tyskland møtte Algerie for første gang siden 1982. Kampen ble også her jevn, og den gikk til ekstraomganger uten mål etter nitti minutter som den første av tre åttendedelsfinaler. I ekstraomgangene scoret André Schürrle to minutter inn i første ekstraomgang. I siste spilleminutt økte Özil til 2–0 for Tyskland, før Djabou reduserte på overtid av siste ekstraomgang. I kvartfinalen møtte Tyskland Frankrike, det for første gang siden 1986 i VM-sammenheng. Kampen var tett og jevn, og ble vunnet 1–0 etter et tidlig mål av Mats Hummels.
I semifinalen ventet Brasil. De to lagene hadde bare møttes en gang tidligere, i finalen i VM i 2002. Hjemmelaget, som stilte uten kaptein Thiago Silva (utestengt etter tre gule kort) og Neymar (skade), fikk store problemer med et Tyskland som spilte opp mot sitt beste. Stillingen var 5-0 allerede da det var gått 29 minutter. Sluttresultatet ble 7-1 til Tyskland. Resultatet ble den største seier utenfor gruppespill siden nettopp Brasil slo Sverige med samme resultat i 1950. I tillegg var 5-0 etter 29 minutter den raskeste femmålsledelsen i VM-historien. Klose scoret et av målene i denne kampen, og ble dermed den mestscorende spilleren i VM-historien, ett mål mer enn Ronaldo.
I finalen møtte Tyskland Argentina, noe som ble den første gangen noensinne at to lag møttes for tredje gang i en finale. Kampen gikk til ekstraomganger, og ble avgjort av Götze i det 113. minutt.
VM 2018: Utslått i kvalifiseringsrunden
Tyskland var som verdensmester fra 2014 likevel ikke direkte kvalifisert til VM i Russland. Laget var imidlertid det overlegent beste i kvalifikasjonskampene og vant samtlige kamper mot Nord-Irland, Tsjekkia, Norge, Aserbajdsjan og San Marino. Sluttabellen viste 30 poeng på 10 kamper og en målforskjell på 43-4.
Under det innledende seriespillet i Russland, tapte Tyskland 0-1 for Mexico. Sverige ble slått 2-1, etter at Toni Kroos hadde scoret vinnermålet fem minutter på overtid. Da Mexico og Sverige begge hadde slått Sør-Korea med ett mål, måtte tyskerne slå koreanerne med to mål for å gå videre til sluttspillet. Tyskerne klarte ikke å score mot Sør-Korea, men slapp inn to mål mot slutten av kampen. Tyskland ble dermed sist i gruppen, og gikk for første gang ut av turneringen, allerede i kvalifiseringsrunden.
Hjemmebane, drakt og kallenavn
Tyskland har stor spredning på hvor de spiller, og det er sjelden noen kampsteder går igjen. Deres drakter har i svært liten grad forandret seg, men bestått av hvitt og rødt siden 1908. Kallenavn har i liten grad festet seg, men det mest brukte er «Nationalelf».
Hjemmebane
Tyskland har ingen fast hjemmebane, men spiller hjemmekampene sine i hele Tyskland. Kvalifiseringskampene til VM 2014 foregikk på HDI-Arena i Hannover, Olympiastadion i Berlin, Frankenstadion i Nürnberg, Allianz Arena i München og på RheinEnergieStadion i Köln, mens i kvalifiseringen til EM 2012 foregikk i Köln, Berlin, Fritz-Walter-Stadion i Kaiserslautern, Veltins-Arena i Gelsenkirchen og Esprit Arena i Düsseldorf. Før det spilte de på Westfalenstadion i Dortmund, Borussia-Park i Mönchengladbach, Zentralstadion i Leipzig, Hannover og Imtech Arena i Hamburg til EM i 2008.
Disse byene går mest igjen, men også Mercedes-Benz Arena i Stuttgart er blitt brukt, både i kvalifiseringen til EM i 2008 og som kampstadion i VM i 2006. Düsseldorf ble bare brukt i én kamp i 2012 i de siste sju kvalifiseringene, og det samme gjaldt BayArena i Leverkusen, som ble brukt i 2002. Hamburg ble brukt i fire kvalifiseringer i tillegg til at det var et stadion til VM i 2006. De ble altså ikke brukt de to siste kvalifiseringene. De to byene som ble brukt i begge de siste kvalifiseringene, Berlin og Köln, ble ikke brukt i noen kvalifiseringer på 2000-tallet, men begge ble brukt i VM i 2006.
Drakt
Tysklands drakt har i hovedsak vært hvite og sorte. Fargene matcher det prøyssiske flagget, og i de første årene var torso sort med et hvitt våpenskjold med den sorte, tyske ørnen, noe som gjorde draktene ganske like Preussens flagg. Buksene var hvite. Deretter har de hatt hvit overdel og sorte bukser fra 1934 til 2013. Foran 2014-sesongen har buksene blitt hvite igjen, og en rød V-form er lagt til under halsen.
Fargene til Tyskland spiller på fargene til Preussen, som var dominerende hvitt med svart. Preussen inkluderte også en ørn som etterhvert ble den tyske ørnen. Den tyske ørnen ble i 1934 erstattet av en ørn som ble brukt som nazistsymbol, og i 1938 en sort ørn på rød bakgrunn. Etter andre verdenskrig ble den vesttyske ørnen, etter hvert den tyske ørnen, symbolet på drakten. Tyskland hadde invertert ørn, altså hvit på sort sirkel, i VM i 2010.
På tross av den relative hyppigheten av lyse drakter, spiller Tyskland sjelden i bortekamper. VM i 2010 var første gangen siden 1990 at Vest-Tyskland måtte bruke bortedrakter, og første siden 1986 at de måtte bruke bortedrakter i mer enn én kamp. Av de 17 VM som Tyskland har deltatt i, har de bare brukt reservedrakten i seks av dem. De har brukt bortedrakten to ganger i EM, i 1972 og 2000.
Tysklands drakter har stort sett alltid vært Adidas eller undermerker av Adidas.
Historiske drakter
Draktene er Tysklands og Vest-Tysklands landslagsdrakter i mesterskap. For DDRs drakter, se. Betegnelsene «Hjemme», «Hjemme 2» og «Borte» indikerer drakten, ikke hvor de spilte. Hjemme 2 signaliserer en modifisert hjemmedrakt, som oftest annerledes shorts. Merk: Mot Mexico i 1978 spilte Vest-Tyskland i grønne sokker. Dette er bare en oversikt over draktene som ble brukt. Ubrukte bortedrakter tas ikke med.
Kallenavn
Tysklands kallenavn er «Die Mannschaft». Dette kallenavnet ble offisielt først den 8. juni 2015 i et forsøk på å framstå som mer internasjonale. Før dette var Die Mannschaft oftest brukt utenfor landegrensene, og Nationalmannschaft (nasjonallaget), DFB-Elf (DFB elleveren), DFB-Auswahl (DFB utvalget) eller Nationalelf (nasjonalelleveren) ble brukt. . Kallenavnet Die Adler (Ørnene) brukes også i noen grad. Ettersom Tysklands kallenavn går ut på hva de er, et nasjonallag valgt ut av DFB via treneren, og ettersom Mannschaft ikke har slått an i Tyskland, har Tyskland verken et offisielt eller uoffisielt kallenavn. Jogis Jungs ble prøvd i forbindelse med at spillerne er unge og treneren heter Joachim Löw.
Spillestil
Tysklands spillestil er offensiv fotball. De markerer seg med raske angrep og kontringer. Mye av hemmeligheten rundt dette handler om å være raske, og dette igjen handler om å bruke unge spillere. Taktikken er ofte kreditert både DFB og trenerne Jürgen Klinsmann og Joachim Löw. Löw har selv snakket om verdiene å løpe mye, felle mindre («det ødelegger rytmen») og ta raskere pasninger.
Jürgen Klinsmann gjennomførte denne forandringen i hele Tyskland gjennom samarbeid med trenerne i de to øverste divisjonene, ved å få dem til å ha fotball-akademier for unge og å satse mer på offensiv fotball. Etter en workshop med tyske spillere og trenere endte Klinsman opp med tre punkter: rask, angrepsvillig og proaktiv. Klinsmann definerte proaktiv som at de spilte sitt eget spill, uavhengig av hva spillerne gjorde.
Frem til Klinsmann tok over, var imidlertid Tyskland kjent som det nesten maskinaktige laget som satset på høy utholdenhet og god form, hardkjempende spillere som aldri ga seg, et angrep som startet i forsvar eller dyp midtbane og svært taktisk fotball. Dette medførte at Tyskland ofte scoret i slutten av kampen, da de hadde ridd av stormen.
Tyskland fikk også et rykte på seg for å være lite underholdende, et rykte som sannsynligvis hang sammen med at Tyskland hadde slått de underholdende lagene, som det østerrikske «Wunderteam», det ungarske topplaget på 50-tallet og Nederlands totalfotball i 1974. I 2010 ble det observert at Nederland og Tyskland hadde byttet roller, og at det var nå Tyskland som var det fintspillende angrepslaget, mens det hardtspillende, taktiske laget var nå Nederland.
Rivalisering
Tysklands rolle i begge, og særlig andre verdenskrig, har gjort at de har fått langt flere rivaler enn de ønsker. Av disse er det kun et fåtall Tyskland egentlig forholder seg til. Ettersom andre verdenskrig er en stund siden og bildet er mer nyansert, har også rivaliseringen mot Tyskland blitt mindre viktig for mange land. I tillegg er Tyskland et så godt land at det er unntaksvis at land med svakere resultater uansett finner store gleden i å være Tysklands rivaler.
Hovedrivaliseringer
Det er særlig Nederland og Italia som er Tysklands rivaler, om enn for helt forskjellige grunner. Rivaliseringen mot Nederland ble pådyttet tyskerne i 1974, mens den mot Italia er mer sportslig.
Nederland
Nederland er sannsynligvis Tysklands største rival. Dette skyldes fra nederlandsk side stort sett andre verdenskrig.. Fra tysk side handler det om Nederlands reaksjoner de første gangene de møttes etter at Nederland ble et topplag. Da Vest-Tyskland møtte Nederland i finalen i 1974, var Nederlands forhold sterkt knyttet til andre verdenskrig Den nederlandske midtbanespilleren Willem van Hanegem sa etter kampen at «''Jeg ga blaffen i resultatet, 1-0 var nok, så lenge vi kunne ydmyke dem. Jeg hater dem. De myrdet min familie. Min far, min bror og mange familiemedlemmer. Hver gang jeg møtte Tyskland, var jeg fylt av angst''». For tyskerne var denne og senere negative oppmerksomhet uvant. Karl-Heinz Rummenigge sa selv at han opplevde det som ubehagelig og pressestyrt.
Etter kampen i 1980 observerte Karlheinz Förster at «''van de Kerkhof kalte meg en gris. Før kampen visste vi at det kom til å bli intenst. Vi hadde sverget at vi skulle vinne, fordi denne seieren var så viktig for vår stolthet. For dem var det å slå oss det beste som fantes. De hater oss så mye mer enn vi hater dem''»
Da Nederland slo ut Tyskland i 1988, viste nederlandske fans et banner med skriften «Oma wij hebben je fiets gevonden» - Bestemor, vi har funnet sykkelen din. Dette var en referanse til da tyskerne konfiskerte nederlandske sykler i andre verdenskrig. På banen gestikulerte Ronald Koeman etter kampen at han brukte drakten til Olaf Thon som tørkepapir. Marco van Basten uttalte seg om kampen at «endelig har vi sendt ut de motbydelige tyskerne». Det hjalp ikke heller på forholdene at Frank Rijkaard spyttet på Rudi Völler to ganger under åttendedelsfinalen i VM i 1990. Kampen ble innledet da nasjonalsangene ble spilt. Under den tyske buet nederlandske fans, og under den nederlandske ropte tyske fans «Deutschland! Deutschland!».
Etter 1990 roet ting seg ned, og i senere kamper har spillerne stort sett oppført seg pent. Det finnes imidlertid følelser; da Tyskland tapte 1-4 mot England på hjemmebane, var tyske fans mer opptatt av at samme kveld hadde Nederland tapt for Irland, og dermed ikke kvalifisert seg for VM. Tyske fans sang «Vi skal til VM uten Nederland».
Italia
Det har vært flere oppgjør mellom Italia og Tyskland siden de to landene ble topplag. Regelen er at Italia vinner. Tyskland har møtt Italia i VM i 1962 (uavgjort), VM i 1970 (tap), VM i 1978 (uavgjort), VM i 1982 (tap), EM i 1988 (uavgjort),VM i 2006 (tap) og EM i 2012 (tap), men altså aldri vunnet i mesterskap. Imidlertid har Tyskland slått Italia - 7 ganger per desember 2013, men de vant sist i 1995.
Rivaliseringen var lenge knyttet til spillestilen, der Italia var det ultradefensive laget med kreativ midtbane, mens Tyskland var kraftfullt lagspill. Rivaliseringen er blitt mindre etter at både Italia og Tyskland har satset på angrepsvillig fotball med unge spillere. Det er også blitt påpekt at dette kan trekkes lenger, for eksempel til arketypiske forskjeller mellom italiensk og tysk personlighet og mellom Tyskland og Italias posisjon i EU.
Mindre rivaliseringer
Det finnes også andre rivaliseringer som foregår i mindre grad, i hvert fall fra tysk side.
England
Der Englands anstrengte forhold til Tyskland nærmer seg det ekstreme, har Tyskland lite fokus på England som rival. Englands sterke krigsrefererende overskrifter har stort sett hatt mest fokus internt, og aldri slått an i Tyskland. Tyske fans uttalte til og med i 2001 at de foretrakk å tape for England foran noe annet lag.
Spillere fra andre nasjonaliteter
I de siste årene har Tyskland hatt en økning i spillere med delt statsborgerskap eller med aner fra et annet land. Dette skyldes blant annet løsnede krav på statsborgerskap på 1990- og 2000-tallet som gjorde det mulig for folk født i Tyskland av ikke-tyske foreldre å være tyske statsborgere.
Det at spillere med annerledes bakgrunn velger å spille for Tyskland blir sett på som en seier for multikulturalisme og integrasjon.
Hyenefamilien
Hyenefamilien eller hyener (Hyaenidae) er ei monofyletisk gruppe som tilhører underordenen kattelignende rovpattedyr (Feliformia) og består av fire arter. Artene knyttes gjerne til tørt klima. Tre av dem er endemiske for Afrika, mens den fjerde også finnes i deler av Asia. Ifølge IUCNs rødliste er to av artene nær truet, mens to er livskraftige.
Øksendal i Møre og Romsdal
Øksendal er et dalføre og en tidligere kommune i Møre og Romsdal.
Fra 1837 var Øksendal del av Sunndal formannskapsdistrikt. I 1854 ble Øksendal skilt ut fra Sunndal. Øksendal hadde da 1 291 innbyggere.
Tysklands herrelandslag i fotball
Spillere fra andre nasjonaliteter
Flere av de ikke-tyske landslagsspillere har hatt suksessfull karriere etter gjennombruddet på landslaget. Etter VM i 2010 ble Khedira og Özil tilbudt kontrakt av Real Madrid, Cacau har omtrent 250 kamper for VfB Stuttgart mens Boateng er stort sett fast på Bayern München.
Hyenefamilien
Hyener er eiendommelige rovpattedyr med en karakteristisk stor forkropp med lange fremre ekstremiteter, en relativt lang og muskuløs nakke og en sterkt nedadlutende rygglinje, og en heller spinkel bakkropp med ganske korte ekstremiteter. Artene varierer noe i størrelse og utseende, men de minner mest om en blanding av afrikansk villhund (Lycaon pictus), fossa (Cryptoprocta ferox) og brunbjørn (Ursus arctos).
Taksonomi
Den artslinjen som førte fram til hyenene oppsto trolig for omkring 25–29 millioner år siden, da linjen delte seg fra den som fører til blant annet mungofamilien (Herpestidae) og gassiske snikekatter (Eupleridae). De første hyenene oppsto imidlertid først mange millioner år senere.
Det eldste bevis man har for hyener stammer fra Frankrike og dateres cirka 18 millioner år tilbake i tid, til tidlig miocen. Det er imidlertid også funnet bevis for hyener i Kina, som er nesten like gamle. Forskerne tar dette som bevis for at denne familien må har spredt seg raskt i Eurasia. Fra Afrika er det eldste beviser omkring 14 millioner år gammelt. Kun Chasmaporthetes er kjent fra Nord-Amerika og ingen fra Sør-Amerika.
Tysklands herrelandslag i fotball
Landslagssjefer
Sepp Herberger var sjef fra 1936, men ble offisielt utnevnt i 1938.
Hyenefamilien
Taksonomi
Hyeneamilien har opp gjennom tiden bestått omkring 100 arter fordelt i en rekke slekter. Til de utdødde slektene regnes blant annet Protictitherium (6 arter kjent), de hundelignende slektene Ictitherium (6 arter kjent) og Chasmaporthetes (7 arter kjent), samt de beinknusende slektene Adcrocuta og Pachycrocuta (2 arter kjent).
Den nå utdødde hulehyenen (C. c. spelaea) blir vanligvis regnet som en underart av flekkhyene (C. crocuta), men noen regner den også som en egen art (C. spelaea). Den fantes opprinnelig nord til De britiske øyer.
Tysklands herrelandslag i fotball
Flest landslagsmål
Oppdatert 13. januar 2019:
Hyenefamilien
Taksonomi
Blant de nålevende artene regner noen med to underfamilier og fire slekter, med én art i hver. Zhou, Wang & Ma (2017) regner tre slekter og fire arter, hvorav to av slektene er søstergrupper med én art hver og de to siste artene er søsterarter i slekten Hyaena.