cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Costa Rica
Turisme
I 2005 stod turismen for 8,1 % av bruttonasjonalproduktet. Turistindustrien hadde en omsetning på 1,9 milliarder dollar i 2007. Landet hadde 1,9 millioner turister det året, og omtrent halvparten kom fra USA.
Økoturisme er populært i landet og mange turister kommer for å besøke nasjonalparkene og de vernede naturområdene.
Landbruk
Kaffe og bananer er landets viktigste eksportvarer. Høylandsområdet Meseta Central er sentrumet for jordbruket. Der produseres mesteparten av landets kaffe, sukker, meieriprodukter og det dyrkes sukkerrør, bønner, poteter og mais. 85 % av Costa Ricas melkeprodukter produseres av meieriet Dos Pinos.
På savanneområdet Guanacaste ales det opp kveg og ved stillehavskysten ligger det bananplantasjer.
Skogsdrift er relativt ubetydelig for økonomien selv om skog dekker 1/3 av landets areal, og skogen består av verdifulle tresorter som rosentre, seder og mahogni.
Industri og naturressurser
Industrien omfatter blant annet tekstiler og kjemisk industri. Industriproduktene produseres hovedsakelig i Meseta Central. Costa Rica prøver å bli selvforsynt med energi ved å bygge ut vannkraftverk og vannkraft står nå for over 80 % av energiproduksjonen.
Landets mineralforekomster omfatter små mengder av gull, sølv, mangan og kvikksølv. Ved Boruca er det funnet store bauksittforekomster og det har gjort aluminiumsverk viktige for industrien.
Utdanning og massemedia
Costa Rica er kjent for sitt gode utdannelsesvesen. Landet har obligatorisk 9-årig skole. Omtrent 96 % av befolkningen over 15 år kan lese og skrive, og det er et av de høyeste prosenttallene i Latin-Amerika. Landets største og eldste universitet, Universidad de Costa Rica, ligger i San Pedro de Montes de Oca, rett utenfor San José, og har omtrent 39,000 studenter.
Costa Ricas eldste avis er La Gaceta som ble grunnlagt i 1844. En annen kjent avis er La Nación. Landet har 13 lokale fjernsynskanaler og den største er Teletica Canal 7.
Helsevesen og helsetilstand
Etter revolusjonen i 1948 startet myndighetene å gjennomføre et svært omfattende sosialomsorgsprogram. Landet har nå et godt utbygd offentlig helsevesen og gode offentlige trygdeordninger, som blant annet alderspensjon, syketrygd og barnetrygd. Spedbarnsdødeligheten per tusen er 9 og for nabolandet Nicaragua er det 19. Forventet levealder er 76,2 år.
Mat og drikke
Selv om Costa Ricas kjøkken serverer alt fra hamburgere til sushi, utgjør mat og drikke en viktig del av landets kultur. Noen eksempler på ingredienser som ofte brukes er ferske grønnsaker, ris, poteter, kjøtt, saus og bønner.
Restaurant- og matfag
Restaurant- og matfag er et Videregående trinn 1 (Vg1) utdanningsprogram i norsk videregående skole. Kurset er veien fram til fagbrev eller studiekompetanse som trengs for å søke på høyskoler og universitet.
Costa Rica
Mat og drikke
Matretten gallo pinto blir gjerne betraktet som Costa Ricas nasjonalrett. Den består av ris og bønner, og er ofte krydret med løk, hvitløk og finhakket paprika. Casado er den tradisjonelle lunsjretten, og inneholder ris, bønner, kjøtt, fisk og salat. Vann, melk, kaffe og juice er noen av de vanligste drikkene.
Restaurant- og matfag
Kurset kvalifiserer til følgende utdanningsprogrammer på Vg2:
Costa Rica
Mat og drikke
Matretten chifrijo fra 1990-tallet er i dag vanlig på de fleste spisestedene i landet.
Musikk
Populære musikksjangerer i Costa Rica er blant annet calypso, rock and roll, popmusikk, reggaeton, soca, salsa, bachata, merengue og cumbia. Mange danser og sanger har et afrikansk, prekolonialsk og spansk preg. Gitaren er et populært instrument, og blir mye brukt i folkedans.
Restaurant- og matfag
Etter Vg2 Baker og konditor kan man bli lærling i Bakerfaget eller i Konditorfaget. Etter Vg2 Kjøttfag og næringsmiddelindustri kan man bli lærling i Industriell matproduksjon, Kjøttskjærerfaget, Pølsemakerfaget, Sjømatproduksjon eller i Slakterfaget. Etter Vg2 Kokk- og servitørfag kan man bli lærling i Ernæringskokkfaget, Ferskvarehandlerfaget, Kokkfaget eller i Servitørfaget.
Skoler
Restaurant- og matfag er et tilbud som tilbys i videregående opplæring i alle fylker, gjerne ved flere skoler. I Oslo er faget lagt til Etterstad videregående skole.
Costa Rica
Musikk
De indianske musikktradisjonene er nærmest utdødd, men noen danser og sanger har fått nasjonal status. Landets konservatorium ble grunnlagt i 1892, og i 1942 ble det underlagt universitetet.
Litteratur
Landets første store forfatter i moderne tid er Aquileo J. Echeverría (1866–1909). Han skrev realistiske folkelivsskildringer på vers, og i tillegg til å være forfatter var han politiker og journalist. Etter han fulgte flere kjente forfattere. Noen eksempler er José Marín Cañas som blant annet skrev en roman om Chacokrigen, og Yolanda Oreamuno, en romanforfatter.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Ålands landsbygd
thumb|Ålands landsbygd Ålands landsbygd er en økonomisk region i landskapet Åland i Finland. Regionens areal er 1,031 km², og i 2011 var folketallet 14,873. Ålands landsbygd består av samtlige landkommuner på Ålands hovedøy Fasta Åland:
Torna Hällestad
Torna Hällestad er et tettsted i Lund kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 584 innbyggere.
Klosterruin
En klosterruin er arkeologisk funn av en klosterkirke som er for dårlig bevart til å kunne beskrives fullverdig. Forfallet kan skyldes brann, krig eller dårlig vedlikehold. Rekonstruksjon kan gjøres på grunnlag av skisser, historiske tekster og kunnskap om byggeskikk.
Björn Afzelius & Mikael Wiehe
Björn Afzelius & Mikael Wiehe er et musikkalbum av Björn Afzelius og Mikael Wiehe, utgitt i 1986.
Watauga County
Watauga County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
Montalvânia
Montalvânia er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Wake County
Wake County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina. I 2010 hadde fylket et befolkningstall på 900 993, noe som gjør det til det nest største fylket i Nord-Carolina (bak Mecklenburg County). Fylkessete er Raleigh. Raleigh er også Nord-Carolina delstatshovedstad.
Veberöd
Veberöd er et tettsted i Lund kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 4 062 innbyggere.
Anthon B. Nilsen
Anthon Bernhard Elias Nilsen (født 1855 i Svelvik i Vestfold, død 1936) var en norsk forfatter, trelasthandler og stortingsrepresentant (H). Han skrev en lang rekke populære underholdningsbøker under psevdonymet Elias Kræmmer.
I 1879 etablerte han trelasthandelsfirmaet Anton B Nilsen AS. Han var innvalgt på Stortinget fra Fredrikstad 1895–1897.
Familie
Foreldrene var skipsfører Bernt Nilsen (1815–60) og senere asylbestyrer Elisabeth (“Lise”) Marie Selvig (1814–93). Han var bror av høyesterettsadvokat Ingar Nilsen (1848-1903). Etter at forfatterens egen far døde da Nilsen var bare seks år gammel, måtte familien flytte fra Svelvik til Kristiania. Der tok moren Lise forefallende arbeid inntil hun ble ansatt som bestyrer for «Grønlands børneasyl»; et barneasyl var en institusjon der arbeidende mødre kunne plassere sine barn i løpet av arbeidsdagen, altså en barnehage. Elias Kræmmers bok Asylet har handling fra Asylet på Grønland; bygningen eksisterer fortsatt (2017), og huser i daget bevertningsstedet Asylet.
Forfatterskap
Fattigfolk i hovedstaden er ofte hovedpersonene i Elias Kræmmers bøker.
Ettermæle
En byste av Elias Kræmmer ble avduket i Svelvik i 1955 i forbindelse med hundreårsjubileet for hans fødsel. Den er utført av billedhuggeren Emma Matthiasen.
Elias Kræmmers gate i Fredrikstad er oppkalt etter ham. Svelvik museum har et eget værelse der møbler, bøker og annet etter Anthon B. Nilsen er stilt ut.
Elias Kræmmers vei på Åssiden i Drammen er oppkalt etter ham.
Familie
Anthon B. Nilsens sønnesønn Knut A. Nilsen (født 1938), som foruten å virke som forfatter av naturbøker og annen sakprosa, ble kjent for sine humoresker i Aftenposten fra 1967 til 2000 under pseudonymet «Knuppers».
Soju
Soju (소주) er en type koreansk alkohol. Hovedingrediensen er ris, men ofte er det blandet i andre ingredienser som hvete, bygg, søtpotet eller tapioca. Prosentsatsen av alkohol varierer fra 20% til 45%. Den japanske varianten av dette risbrennevinet heter shochu.
Den mest populære typen soju er produsert av Jinro og heter chamisul.
Monte Alegre de Minas
Monte Alegre de Minas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Lene holdeplass
Lene er en holdeplass på Värmlandsbanan i Kil kommune i Sverige. Den blir betjent av regionaltog mellom Oslo og Kristinehamn, og av svensk regionaltrafikk. Holdeplassen lå opprinnelig på nordsiden av linjen, vest for planovergangen.
Wayne County (Nord-Carolina)
Wayne County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
Salafyo Costa
Salafyo Costa (Costas salafister) er en egyptisk forening som holder seminarer og driver bistandsarbeid i fattige områder i Egypt, og som er blitt skrevet om i internasjonale media. Omtrent førti prosent av mere enn 21000 medlemmer opplyser at de er salafister. Nestlederen er Basem Victor, en koptisk ortodoks kristen.
Foreningen ble startet som en Facebook-gruppe i 2011. «Costa» refererer til Costa Coffee, en multinasjonal kjede av kaféer, der flere av filialene i Egypt har huset foreningens møter.
Stångby
Stångby er et tettsted i Lund kommune i Skåne län i Sverige. Stångby ligger cirka fem kilometer nord for Lund. I 2010 hadde tettstedet 1 218 innbyggere.
De fleste arbeidstakerne som bor i Stångby pendler til Lund. Stångby består egentlig av to steder med en kilometers avstand. På det eldre, mindre stedet Stångby kyrkby ligger blant annet Stångby kyrka. Stångby stasjonsby er det egentlige tettstedet, og ligger ved Södra stambanan. Stångby fikk jernbanestasjon i 1901 i forbindelse med at det ble bygd dobbeltspor mellom Lund og Eslöv. Stångby har i dag togforbindelse 1-2 ganger i timen med Lund–Malmö og Eslöv–Höör
I Stångby ligger idrettshallen Tornahallen, samt en filial til biblioteket i Lund. Våren 2005 var biblioteket truet med nedleggelse, noe som resulterte i en sterk lokal protestaksjon, som ble tatt til følge. Det gamle stasjonshuset har mistet sin opprinnelige funksjon. Det fungerte en stund som postkontor, og frem til 2004 ble det leid av danselokalet og danseskolen Tango Trengtan.
Fotballklubben Torns IF kommer fra Stångby.
Fagerås holdeplass
Fagerås er en holdeplass på Värmlandsbanan i Kil kommune i Sverige. Den blir betjent av regionaltog mellom Oslo og Kristinehamn, og av svensk regionaltrafikk.
Fernand Braudel
Fernand Braudel (født 24. august 1902 i Gondrecourt-le-Château i departementet Meuse i Frankrike, død 27. november 1985 i Cluses i Haute-Savoie) var en fransk historiker. For ettertiden er han kjent for å ha forandret historiefaget i løpet av 1900-tallet ved å legge økonomiske og geografiske aspekter til grunn. Han var en fremstående representant for den historiografiske Annales-skolen.
Liv og virke
Braudel studerte ved eliteuniversitetet Institut d'études politiques de Paris (Sciences Po), og flyttet deretter i 1923 til den da franske kolonien Algerie der han underviste i historie. I 1932 dro han tilbake til Paris og arbeidet som gymnaslærer og ble blant annet kjent med Lucien Febvre som startet tidsskriftet Annales.
1935 til 1937 deltok han i en fransk kulturdelegasjon til Brasil og underviste ved universitetet i São Paulo der han ble kjent med Claude Lévi-Strauss.
Han vervet seg til hæren i 1939 og ble tatt til fange under slaget om Frankrike året etter, og satt som krigsfange i en leir nær Lübeck, der han forberedte sitt store verk La Méditerranée et le Monde Méditerranéen a l'époque de Philippe II. En del av motivasjonen for å skrive, har han selv sagt, var at han som nordboer kom til å elske Middelhavet.
Etter krigen arbeidet han sammen med Fevre ved École Pratique des Hautes Études i seksjonen for forskning på sosial og økonomisk historie. I 1949 ble han professor ved Collège de France, og i perioden 1956 til 1972 var han president for seksjonen for samfunnsvitenskap ved École Pratique des Hautes Études.
I 1962 skrev han Ecrits sur l'Histoire med utgangspunkt i at det skulle bli en lærebok, men ettersom den avviste den tradisjonelle historievitenskapens fremstilling, godkjente ikke utdanningsdepartementet boka.
Ved siden av La Méditerranée er Civilisation Matérielle, Economie et Capitalisme, XVe-XVIIIe i tre bind hans mest kjente verk. Den kom ut første gang i 1979 og er en bred skildring av førindustrialismens historie.
Braudel hevder at økonomien går gjennom sykluser som spenner over lange tidsrom, og at dette oppstod i Europa på 1100-tallet. Byer og land fulgte hverandre som sentrum for disse syklusene: Venezia (1250–1510), Antwerpen (1500–1569), Amsterdam (1570–1733), London og England (1733–1896).
I 1984 ble han innvalgt til det franske akademiet, stol 15, der han etterfulgte André Chamson. Han døde året etter og ble i sin tur etterfulgt av Jacques Laurent.
Nemapogon fungivorellus
Nemapogon fungivorellus er en liten sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Denne sjeldne arten er knyttet til eikestubber angrepet av soppen eikemusling (Daedalea quercina).
Utseende
En liten (vingespenn 11-15 millimeter), brunspraglete møll. Antennene er trådformede og knapt to tredjedeler så lange som forvingene. Hodet er kledt med brunhvite, hårlignende skjell, forkroppen er skittenhvit med svarte flekker på skuldrene. Forvingen er spraglet i hvitt, brunt og svart uten noe påfallende mønster. Bakvingene er mørkt gråbrune.
Levevis
Denne arten ser ut til bare å forekomme i eikeskog der det finnes rikelig med stubber, for eksempel etter hogst. Larvene utvikler seg trolig bare på soppen eikemusling (Daedalea quercina), som spirer fra eikestubber noen år etter at treet er felt. Denne arten kommer ikke til lys, og man finner ganske sjelden voksne eksemplarer, det er derimot forholdsvis enkelt å påvise larvene på grunn av utkastede ekskrementer som henger i lange poser under fruktlegemene til eikemuslingen. Det ser ut til at arten har en ujevn kjønnsrate med betydelig flere hunner enn hanner.
Utbredelse
Arten er utbredt i deler av Nord-, Mellom- og Øst-Europa. I Norge er den funnet noen få steder langs kysten av Sør- og Østlandet.
Wilson County (Nord-Carolina)
Wilson County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
Astronotus
Astronotus er en gruppe ciklider fra Sør-Amerika. Det er ferskvannsfisk som blir opptil 35 cm lange. De er altetende opportunister og tar blant annet mindre fisk, krepsdyr, bløtdyr og andre virvelløse dyr.
Oscar (Astronotus ocellatus) er populær i akvariehandelen, mens Astronotus crassipinnis sjelden blir eksportert og er sjelden i handelen.
Monte Azul
Monte Azul er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Fra Angelico
Guido di Pietro da Mugello (født omkring 1395 i Vicchio, død 18. februar 1455 i Roma), best kjent som Fra Angelico (som betyr den engelaktige bror), men også Beato Angelico eller Fra Giovanni da Fiesole, var en italiensk renessansekunstner, virksom i Firenze. Fra Angelico er blant annet kjent for å overføre gotikkens mystisisme til renessansestilen.
Tidlig liv og virke (1395–1436)
Som ung, nyutdannet maler ble Guido di Pietro munk i klosteret San Domenico i Fiesole. Sammen med sin eldre bror, Benedetto, trådte Guido inn i dominikanerordenen i Fiesole i 1407, i et helt nytt kloster som ble grunnlagt og ledet av Giovanni di Domenico Bacchini. Senest i 1423 ble Guido ordensbror, fra, og omtaltes deretter som Fra Angelico. Begge brødrene var begavede kunstnere (Benedetto, død 1448, gjorde seg kjent som miniatyrmaler). Benedetto anses å ha hjulpet sin yngre bror med freskene i Firenzes San Marcokloster.
Angelico var under innflytelse av Giotto, hvis verker han kunne beundre i Assisi. Man vet i det hele tatt ikke noe om hans tidlige kunstnerstudier. Det har blitt foreslått at han studerte for Gherardo, Starnina eller Lorenzo Monaco. Maleriene viser innflytelse fra Sienaskolen.
I 1409 avla han munkeløftet og senere samme år ble begge brødrene tvunget til å forlate klosteret i Fiesole og flytte til Foligno i Umbria. Anledningen var det vestlige skisma, striden mellom pavene Gregorius XII, Benedictus XIII og Alexander V. I 1414 brøt pesten ut i Foligno og brødrene dro til Cortona, hvor de ble i fire år før de vendte tilbake til Fiesole. Angelico ble i Fiesole i seksten år.
San Marco, Firenze (1436–1445)
I 1434 vendte Cosimo de Medici tilbake fra eksil og det fikk store betydning for Fra Angelico. Fra Angelico ble invitert til Firenze for å utsmykke det nye klosteret San Marco, som Cosimo de Medici hadde bekostet. Fra Angelica ble Cosimo de Medici sin yndligsmaler. Han var også veldig dyr på grunn av sitt store forbruk av bladgull. Angelico ble i Firenze i ti produktive år: Alle de store temaene fra Det nye testamente finnes; blant annet bebudelsen, de tre vise menns tilbedelse, nattverden, jomfruens kroning og den store korsfestelsen.
Vatikanet (1445–1455)
Fra Angelico ble også invitert til Roma av pave Eugenius IV for å male for ham i Vatikanet og utførte også verk for Eugenius etterfølger, Nicolaus V, som generøst tok imot kunstneren og betalte ham 200 gulldukater. Et av kapellene han dekorerte, Cappella del Sacramento, ble senere ødelagt av Paulus III.
Fylkesvei 3948
Fylkesvei 3948 går mellom Vehus i Vennesla og Stokkeland i Kristiansand.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 107 (Vest-Agder).
Fra Angelico
Vatikanet (1445–1455)
I perioden 1448-1450 var han prior ved dominikanerklosteret i Firenze.
I 1447 begynte han på Eugenius IVs oppfordring å arbeide på Mariakapellet i katedralen i Orvieto, der han sammen med sine lærlinger Benozzo Gozzoli, Giovanni d'Antonio av Firenze og Giacomo d'Antonio av Poli skulle male dommedag. Han avsluttet ikke dette verket, men vendte tilbake til Roma. Verket ble ikke fullført før i 1499 av Luca Signorelli. Hans siste verk, freskene for pave Nicolaus kapell i Vatikanet, ble trolig utført av hans lærlinger etter skisser han hadde laget. Det sies at paven ville gjøre ham til erkebiskop i Firenze, men han foreslo en annen. Fra Angelico døde i Roma og ble begravet i kirken Santa Maria sopra Minerva, der hans gravsten fremdeles kan beskues.
Maleren av serafiske drømmer
Fra Angelicos dype åndelighet har en inderlighet i verkene som få har kunnet overgå. Hans skolering som miniatyrist gir seg ofte tilkjenne: I fargene, den relieffløse gestaltningen og anatomien, som ikke alltid er helt korrekt, fordi det ikke interesserer ham. Teknisk sett er han den siste i Giottos linje. Selv om han ikke har fornyet den tradisjonen han fulgte, gav han den et særegent og personlig uttrykk. Hva han kanskje ville fange var selve idealet å gi synlig form til sin tro. Han har blitt kalt «maleren av serafiske drømmer» på grunn av sine unge madonnaer, sine engler og himmelsk fagre kvinnefigurer.
Maleriene hans utmerker seg mer på grunn av hans religiøse overbevisning enn av de samtidige renessanseidéene: Hans motiver er mer kristne enn de ofte profane motivene som ellers var vanlige i hans samtid. Lyset i hans kunst benevnes ofte som guddommelig snarere enn naturalistisk, og selv om han anvendte de nye perspektivene i sine komposisjoner, fikk effektene alltid en underordnet rolle i religionens tjeneste.
Olaf Martin Peder Væring
Olaf Martin Peder Væring (født 30. april 1837 i Kristiania, død 26. november 1906) var en norsk fotograf. Han var sønn av buntmaker Fredrik Wilhelm Werring og hustru Anna Holm. Han endret etternavn, angivelig fordi slekten mislikte hans yrkesvalg. Etter en del år som fotograf under navnene Wæring eller Verring, etablerte han firmaet O. Væring i 1863.
Fra slutten av 1860-årene til begynnelsen av 1880-årene virket han i Sarpsborg, deretter igjen i Kristiania, der han hadde flere forskjellige atelierer. Han spesialiserte seg på kunstfotografering, han fotograferte Gokstadskipet for Universitetets Oldsaksamling og drev kunstforlag. Firmaet, som fremdeles eksisterer, ble drevet videre av hans sønnesønn Ragnvald Væring (1884-1960), som blant annet tok en rekke bilder for Oslo kommune.
Ved Værings død i 1906 arvet datteren Ragnhild firmaet, men hennes nevø, fotografen Ragnvald Væring, hadde allerede overtatt ledelsen og ble hennes medarbeider. Da Ragnhild giftet seg med Karl Teigen (15. november 1884-16. desember 1969) i 1907 gikk hun ut av firmaet og Karl kom inn i hennes sted. Karl drev firmaet sammen med Ragnvald til 1936 da han gikk ut som resultat av dårlig samarbeid.
Etter å ha vært lærling og medarbeider i firmaet siden 1947 overtok Per Petersson i 1959 etter Ragnvald Væring. Per Petersson fortsatte arbeidet med å avfotografere norske billedkunstneres produksjon og står for store deler av arkivets avfotograferinger i farger.
Firmaet drives i dag (2019) av fotograf Per Peterssons datter Ingrid Elisabeth Petersson Nørstenæs og er etablert som et bildebyrå med utleie av avfotograferinger til ulike publikasjoner over hele verden.
Isak Ole Hætta
Isak Ole Johansen Hætta (født 21. juli 1960) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som trener 1.-divisjonslaget Alta IF. Han har tidligere spilt for Strømsgodset Toppfotball og vært spillende trener for Kautokeino IL og Alta IF.
Som 16-åring ble han norgesmester i junior-NM i kombinert, og han var på kombinertlandslaget fra 1977 til 1981. Han var spillende trener for Kautokeino IL fra 1987, men tok jobben som spillende trener hos Alta IF i 1992. Han fikk Alta IF opp i 1. divisjon i 1993, men sluttet i jobben i 1995. Han gjorde et comeback, og var tilbake som spillende trener i 2006.
Han har studert ved Norges idrettshøgskole med hovedvekt på fotballrelaterte fag.
Andreas Hille
Andreas Hille (født 17. mars 1955) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland. Han ble nummer 4 i VM i skiflyging i Planica i 1979. Samme år vant han skiflygingsuka i Oberstdorf.
Hille er rennleder i Klingenthals storbakke Vogtland Arena, og er blant annet ungdomsansvarlig for nordiske disipliner i Sachsens skiforbund.
Klodrik
Klodrik er en fiktiv person fra Walt Disneys tegneserier fra Andeby. Han ble skapt av Dick Kinney og Al Hubbard, og opptrådte for første gang i historien «Fetter Klodrik som helse-apostel» (utgitt for første gang i 1964). De første historiene om Klodrik ble tegnet ved Walt Disney Company i Burbank i California, men med tiden ble de for det meste tegnet og publisert utenfor USA. Siden midten av 1970-tallet har Klodrik vanligvis opptrådt i europeiske og brasilianske historier.
Klodrik har som regel på seg genser og topplue. Han er kjent for å rote seg borti mye tull og har fått ord på seg for å være svært klønete.
Klodrik forsøker ofte å skaffe seg nye hobbyer eller ny livsstil basert på bøker han leser. Han er imidlertid ganske klumsete, så de nye hobbyene har en tendens til å føre til kaos for vennene og familien hans. I enkelte italienskproduserte historier er han også bemerkelsesverdig for å være ekstremt lat, og at han har en vane med å sovne på jobb.
I brasilianske og italienske historier er Klodrik en viktig figur som blir gjengitt med flere jobber, blant annet som journalist (sammen med sin fetter Donald Duck, og noen ganger også Dolly Duck) og som tegneserietegner i Skrue McDucks avis.
Ifølge en versjon av Don Rosas familietre er Klodrik sønn av Eddy Duck og Lulla Lom, fetter til Donald Duck, samt at han har en bror som heter Stokkstein Duck. Rosa anså ikke Klodrik som medlem av familien Duck, siden han ikke var en av Carl Barks' figurer, men siden figuren ble så populær i Europa måtte Rosa noe motvillig inkludere ham i familietreet likevel
Eksterne lenker
Liste der Bewohner Entenhausens Duck family (Disney)
Oxie
Oxie er et tettsted i Malmö kommune i Skåne län i Sverige. Det ligger cirka 10 kilometer sørøst for Malmö, og er både en forstad til Malmö og en bydel i Malmö kommune. I 2010 hadde tettstedet innbyggere. I 2010 hadde tettstedet 11 493 innbyggere.
Navnet kommer av førstleddet Os, med betydningen elvemunning og endelsen -ie, en vanlig endelse i sørvestre Skåne med betydning gravhaug. I Oxie finner man Oshögavägen, som minner om den opprinnelige navneformen. Oxie var opprinnelig tingplass i Oxie herred.
Yadkin County
Yadkin County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
Courchevel altiport
Flyplassen i Courchevel er en såkalt altiport, noe som betyr at flyplassen ligger høyt til fjells. Landingene skjer alltid i oppoverbakke, og dermed kan flyene lande på en kortere strekning enn om rullebanen hadde vært flat. Take-off skjer i nedoverbakke, og bakken hjelper da flyene å få ekstra hastighet.
Courchevel altiport har en asfaltert rullebane med lengde 535 meter og bredde 40 meter. Baneretningene er 05 og 23. Hellingen på rullebanen varierer mellom 12,5 og 18,5 %. Dette er den bratteste rullebanen i Europa. Flyplassen kan ta ned så store fly som en 54-seters Dash 7 (som ellers ikke trenger lengre rullebane enn 600 meter). Rullebanen brøytes også om vinteren. Den har imidlertid ikke landingslys. Rullebanens høyde er 1,941 moh. (nederst) og 2,006 moh. (øverst).
Flyplassen var 12. juli 2005 mål for en etappe i sykkelrittet Tour de France. Spanske Alejandro Valverde vant den 192,5 km lange etappen som startet i Grenoble.
Wilkes County (Nord-Carolina)
Wilkes County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
I år 2000 var befolkningstallet 65 632, og i juli 2006, i henhold til U.S. Census, ble det beregnet til 67 310. Fylkessetet er Wilkesboro.
Historie
I 1799 ble de nordlige og vestlige delene av Wilkes County utskilt til et nytt fylke som fikk navnet Ashe County. I 1841 ble deler av Wilkes County og Burke County slått sammen til det nye fylket Caldwell County. I 1847 ble enda en del av Wilkes County slått sammen med deler av Caldwell County og Iredell County. Det nye fylket ble kalt Alexander County. I 1849 ble ytterligere deler av Wilkes County og Caldwell County sammenslått med deler av Ashe County og Yancey County for å danne Watauga County. Tallrike grensejusteringer har blitt gjort siden, men ingen resulterte i nye fylker.
SLUG – Nettverk for rettferdig gjeldspolitikk
SLUG – Nettverk for rettferdig gjeldspolitikk (tidligere Slett U-landsgjelda) er en nettverksorganisasjon med 37 tilsluttede organisasjoner og ungdomspartier, som ble etablert i 1992, i Tromsø og Nøtterø. SLUG ble etablert som Aksjon Slett U-landsgjelda lokalt i Tromsø og på Nøtterø i 1992, og på nasjonalt nivå i 1994, da kalt Slett U-landsgjelda (SLUG). Bakgrunnen for aksjonen var utfordringene rundt utviklingslandenes raskt økende gjeld som på 1980-tallet ble til en pressende gjeldskrise. SLUG ledes av styreleder Elise Skarsaune og daglig leder Henrik Mathias Hvaal.
SLUG har blitt drevet fram av frivillige i et løst organisert nettverk av arbeidsgrupper og var fram til 2006 Forum for Utvikling og Miljøs arbeidsgruppe på gjeld. I 2006 ble SLUG en selvstendig organisasjon og drives av et styre bestående av representanter fra lokallag og tilsluttede organisasjoner. Årssamlingen er SLUGs høyeste organ.
SLUG er en del av den internasjonale gjeldsbevegelsen, som har sitt utspring i Jubilee 2000 kampanjen.
Historie
I 1992 ble to lokale aksjonsgrupper for sletting av u-landsgjeld opprettet samtidig i Norge, en gruppe med pensjonister på Nøtterø og en studentgruppe i Tromsø. Begge disse gruppene hadde navnet Aksjon slett u-landsgjelden. Disse gruppene var opprinnelig ikke klar over hverandres eksistens, men da de i 1994 ble klar over hverandre gikk de sammen og dannet den nasjonale aksjonen Slett U-landsgjelda (SLUG).
I årene frem mot 2000 var hovedfokuset til Slett U-landsgjelda knyttet til den internasjonale kampanjen for sletting av u-landsgjeld, Jubilee 2000 kampanjen. Globalt samlet Jubilee-kampanjen inn over 24 mill. underskrifter for umiddelbar slette av all gjeld som legger byrde på verdens fattige. SLUG samlet inn ca. 100 000 underskrifter under kampanjen.
2001–2006
Etter inspirasjon fra kampanjer i Sør ble illegitim gjeld SLUGs hovedfokus fra 2001. SLUG har drevet kampanje for å definere illegitim gjeld og for å få den norske regjeringen til å anerkjenne begrepet. Et av SLUGs hovedmål var i denne perioden å slette Norges utestående fordringer etter Skipseksportkampanjen; fordringer som SLUG mente var illegitim gjeld. SLUG nådde en stor seier da den norske regjeringen i 2006 besluttet å slette denne gjelden og innrømmet ansvar for tidligere feiltrinn i norsk utviklingspolitikk. Slettingen av gjelden etter skipseksportkampanjen og den norske regjeringens erkjennelse av medansvar har hatt stor betydning for SLUGs arbeid.
2006-dd
I 2006 fikk Slett U-landsgjelda innvilget rammeavtale på informasjonsstøtte fra Norad. Dette medførte at SLUG ansatte Øygunn Sundsbø Brynildsen som koordinator i deltidsstilling. I 2008 ansatte SLUG Kathrine Sund-Henriksen som daglig leder på fulltid, en stilling som ble overtatt av Sigrun Espe i 2010. SLUGs rammeavtalen på informasjon med Norad ble fornyet og doblet i 2011, og som resultat av dette har SLUG fra og med juni 2011 hatt to ansatte. Gina Ekholt ble organisasjonens første informasjons- og analysemedarbeider. I dag består SLUGs sekretariat av daglig leder Maren Hemsett og politisk rådgiver Thea Rusten Grastveit.
SLUGs prinsipper
SLUG mener at disse kravene bør gjennomføres etter følgende prinsipper:
Werner Camichel
Werner Camichel (født 26. mars 1945, død 27. mars 2006) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Camichel ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det sveitsiske laget som vant konkurransen i firerbob foran Italia og Vest-Tyskland. De andre på laget var Jean Wicki, Edy Hubacher og Hans Leutenegger.
Han var Sveits flaggbærer under åpningsseremonien under vinter-OL 1976 i Innsbruck, men deltok ikke selv.
Jüdisches Krankenhaus Berlin
Historie
Det første Juden Lazarett ble grunnlagt i 1756 i Berlin i Oranienburger Straße. Det ble drevet av den jødiske menigheten, og var på det tidspunktet det eneste sykehuset i Tyskland drevet av jøder. På grunn av plassmangel ble sykehuset i 1861 flyttet til Auguststraße i umiddelbar nærhet av Neue Synagoge, som ble innviet 1866. Den nye sykehusbygningen ble oppført av Eduard Knoblauch i klassisistisk stil. På grunn av sine internasjonalt renommerte leger, moderne behandlingsmetoder og nærheten til universitetssykehuset Charité, ble det jødiske sykehuset ofte kalt Kleine Charité.
Sykehuset hadde også høy anseelse blant ikke-jøder og pasienttallet vokste jevnt. Dette gjorde det nødvendig å flytte enda en gang, og i sykehuset tok i 1914 i bruk en klinikkbygning i tidlig moderne stil i Exerzierstraße (idag Iranische Straße) i Wedding.
Under det nasjonalsosialistiske styret ble det først forbudt for sykehuset å behandle ikke-jøder, og ikke-jøder ble tvunget til å slutte i sine jobber ved sykehuset. Trusselen om stengning, plyndringer og dårlig tilgang til nødvendig utstyr og medisiner gjorde sykehusdriften svært vanskelig. Det ble opprettet Gestapo- og politistasjoner, og etter at sykehuset ble sperret for almenheten ble det gradvis forandret til ghetto og brukt for oppsamling av Berlins jøder. Ved krigens slutt oppholdt det seg fremdeles knapt 370 pasienter, 1000 internerte og 76 fanger på politistasjonen på sykehusområdet.
Strålingssone
En strålingssone for en stjerne er det midterste laget av stjernens indre. Denne sonen strekker seg fra kjernen ut til omkring 70 % av radien. Her overføres energien fra kjernen vesentlig i form av stråling, dvs. fotoner som sendes ut og reabsorberes etter kort vei. Temperaturen synker gradvis (ca. 0,2 K/m) men dette gir ikke rask nok forandring til å drive termisk konveksjon. Strålingen tar svært lang tid på å gå gjennom dette området, typisk flere hundre tusen år (beregninger viser fra 15,000 år til flere millioner år). Samtidig blir mye av gammastrålingen med høy energi fra kjernereaksjonen gjennom absorpsjon og reemisjon omformet til et kontinuerlig spektrum ved lengre bølgelengder som varmestråling og synlig lys.
I strålingssonen er temperaturen for lav til at kjernereaksjoner kan eksistere. Det er imidlertid så varmt at alle grunnstoffene fremdeles eksisterer som atomkjerner helt uten elektroner. Når temperaturen er så høy at atomkjernene ikke klarer å fange inn elektroner, blir gassen forholdsvis gjennomsiktig for stråling, som igjen medfører at energien fra kjernen hovedsakelig blir transportert med stråling i denne sonen.
PDP-7
PDP-7 (forkortelse for Programmed Data Processor-7) er en tidligere 18-biter CISC minidatamaskin som ble produsert av Digital Equipment Corporation (DEC). Datamaskinen ble introdusert i april 1965, og var den første som benyttet DEC's Flip-Chip teknologi. Med en prislapp på $72 000, var det en billig men kraftfull maskin etter datidens standarder.
PDP-7 var den tredje av DECs 18-biter minidatamaskiner, og hadde essensielt samme instruksjonssett som forgjengerne PDP-4 og PDP-9. PDP-7 var den første PDP som benyttet elektriske forbindelser uten kretskort (wire-wrapping). Hovedminnet hadde en minnesyklus på 1.75 µs og en tilleggstid på 4 µs. Standard minnekapasitet var 4K 18-biter ord (9 kB), som kunne utvides til 64K 18-biter ord (144 kB). Inn- og utmatningen foregikk via en DEC 340 CRT dataskjerm, et tastatur, en Teletype Model 33 fjernskriver, en Calcomp 563/565 plotter, et hullbånd og en DECtape type 555 båndstasjon.
PDP-7 ble levert sammen med en Fortran II-kompilator, en symbolsk assembler, en teksteditor, en debugger, vedlikeholdsrutiner, et programvarebibliotek for aritmetikk og programmeringsverktøy til å utvikle programvare som var kompatibel med PDP-4. PDP-7 ble blant annet brukt til å kontrollere kjernereaktorer. I 1966 ble en PDP-7 ved Massachusetts General Hospital i Boston brukt til utviklingen av programmeringsspråket MUMPS.
I 1969 skrev Ken Thompson den første versjonen av operativsystemet UNIX i assemblerspråket til PDP-7. UNIX er en forkortelse for «Uniplexed Information and Computing Service», i motsetning til operativsystemet Multics som hadde betydningen «Multiplexed Information and Computer Services». En annen forklaring er at systemet ble kalt «Unics» (den ene) som et ordspill relatert til Multics (de mange). Navnene er hentet fra Space Travel, et videospill som brukte datagrafikk for å avbilde bevegelsene til planetene og deres måner.
Det ble solgt og produsert 120 enheter av PDP-7 og PDP-7/A. Den første (S#1) var en prototype. Den første kunden (S#2) var Stanford University i Palo Alto i California. Noen få gjenværende PDP-7 systemer er fortsatt operative. En PDP-7/A (S#115) er også under restaurering ved Universitetet i Oslo. En PDP-7/A (S#113) som tidligere befant seg ved University of Oregon i dets Nuclear Physics Laboratory, befinner seg nå i operativ tilstand ved Living Computer Museum i Seattle, Washington. En tredje maskin (S#47) befinner seg i samlingen til Max Burnet i nærheten av Sydney, Australia.
PDP-7 ble i 1969 erstattet av PDP-15, som var DECs siste minidatamaskin.
Liste over PDP-7 minidatamaskiner
Den følgende informasjon er hentet fra en liste over kundestøtte for 18-biter minidatamaskiner, som ble laget av Digital Equipment Corporations i 1972. Listen omfatter de 102 første PDP-7 (50 stk) og PDP-7/A (52 stk), men mangler informasjon om S#22, S#46 og S#125 slik at den i praksis gir informasjon om 99 systemer.
Yancey County
Yancey County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina.
Save the Last Dance
Save the Last Dance er en amerikansk film produsert av MTV Films og utgitt av Paramount Pictures. Filmen er regissert av Thomas Carter og manuset ble skrevet av Duane Adler og Cheryl Edwards.
Filmen handler om de unge tenåringene Sara Johnson (Julia Stiles) og Derek Reyonolds (Sean Patrick Thomas) som samarbeider om å gjøre Stiles klar til en danse-audition. Filmen ble utgitt 12. januar 2001, og en oppfølger Save the Last Dance 2 kom ut i 2006.
Handling
Sara Johnson, en lovende danser på videregående skole i en forstad til Chicago, håper å bli tatt opp til å studere ved den prestisje-fulle Juilliard School, og hun inviterer moren sin til å se på en viktig audition. Men Sara mislykkes på audition, og oppdager at moren hennes ble drept i en bilulykke før hun kom frem til datterens audition. Sara blir ødelagt av skyldfølelse, og gir opp all ballett. Hun flytter inn hos sin far, Roy, og begynner ved en ny skole i Chicago.
Faren hennes er en jazz-musiker som spiller trompet, og vanligvis spiller ved forskjellige nattklubber. På sin nye skole er Sara bare en av en håndfull hvite studenter. Men blir raskt venn med Chenille, en enslig tenåringsmor som har problemer med en tidligere kjæreste, Kenny. Chenille inviterer Sara til en danseklubb som heter STEPPS, hvor hun får sin første opplevelse av å danse til hiphop. På STEPPS danser Sara sammen med broren til Chenille, Derek, en student som drømmer om å begynne ved Georgetown University. Derek hjelper Sara med å utvikle ferdighetene hennes ved å innlemme mer hiphop i stilen hennes, og senere forbløffer hun de andre studentene med sin nye dans. Dereks eks-kjæreste Nikki forstyrrer dem, og begynner å danse med Derek. Sara trekker seg tilbake til baren.
Etter å ha oppnådd drømmen om å bli akseptert ved Georgetown University, overbeviser Derek henne om å følge hennes drøm om Juilliard. Etter hvert begynner Sara og Derek et forhold. Ved skolen starter Nikki, Dereks misunnelige eks-kjæreste, en slåsskamp med Sara. Chenille forteller at hun kan forstå Nikkis bitterhet fordi Sara, en hvit jente, blir sett på som å "stjele" en av de anstendige svarte guttene ved skolen. Vennskapet til Sara og Chenille blir anstrengt, og Sara bestemmer seg for å slå opp med Derek. I mellomtiden har Derek en avtale med vennen Malakai, som er sterkt involvert i en gjeng som Derek forsøker å forlate. Derek aksepterer Malakais forespørsel om hjelp til å gjennomføre kriminell aktivitet som skal finne sted samtidig med Saras audition for å prøve igjen med Juilliard.
Aaron Klug
Aaron Klug (født 11. august 1926 i Želva i Litauen, død 20. november 2018 i Cambridge) var en litauiskfødt britisk kjemiker og biolog. I 1982 ble han tildelt Nobelprisen i kjemi. Han fikk prisen for sitt arbeid med utvikling av elektronmikroskop og hans strukturelle forklaring av biologisk viktige nukleinsyreproteiner.
Bakgrunn
Klug ble født i Želva i Litauen. Foreldrene var jødiske og het Lazar og Bella (født Silin) Klug. Sammen med sine foreldre flyttet han til Sør-Afrika da han var to år gammel.
Han ble sterkt facinert av boken Mikrobejegerne av Paul de Kruif. Etter medisiske propedeutiske studier han medisin ved University of Witwatersrand i Johannesburg; han var særlig opptatt av kjemi, matematikk og fysikk. Så gikk han videre med krystallografi ved University of Cape Town. Han skrev sitt diplomarbeid under R. W. James om röøtgenstrukturundersøkelser på krystaller.
Etter studiene i Sør-Afrika flyttet han til England og fullførte sin doktorgrad ved Trinity College, Cambridge i 1953.
Forskning
Han gikk videre til Birkbeck College ved University of London på slutten av 1953. I London arbeidet han sammen med Rosalind Franklin ved John Bernals laboratorium. Dette arbeidet vekket en livslang interesse for studier av virus og i denne perioden oppdaget han strukturen til tobakkmosaikkviruset. I 1962 begynte han ved det nyopprettede MRC Laboratory of Molecular Biology i Cambridge. I løpet av det neste tiåret anvendte Klug metoder som røntgenkrystallografi, mikroskop og strukturmodeller til å utvikle et elektronmikroskop. Dette mikroskopet danner en sekvens med todimensjonale bilder av krystaller tatt fra ulike vinkler for å danne tredimensjonale bilder av objektet.
I 2005 ble han tildelt den sørafrikanske Mapungubwe-ordenen i gull for sine bidrag innenfor medisinsk forskning.
Uidentifisert flygende objekt
Uidentifisert flygende objekt (ufo) er brukt for å beskrive antatt fysiske objekter observert i lufta og som umiddelbart ikke kan identifiseres.
Når objektet blir identifisert, reklassifiseres det til IFO (identifisert flygende objekt). De fleste observasjoner av flygende objekter blir identifisert som værballonger, fly, planeter eller naturlige fysiske fenomener som skaper bevegelig eller stillestående lys, for eksempel linseskyer.
I den senere tid er det vist til at mange slike observasjoner kan være knyttet til hemmelige militær forskning på nye flytyper og alternative framdriftsformer for fly. Begrepet «ufo» blir av mange ikke brukt for å beskrive et uidentifisert flygende objekt, snarere for å beskrive et identifisert flygende objekt. Mange som observerer slike objekter, som oftest i form av bevegelig lys, legger til grunn at en har sett en farkost eller romfartøy fra en ikke-jordisk sivilisasjon.
Nevio de Zordo
Nevio de Zordo (født 11. mars 1943 i Cibiana di Cadore, død 27. mars 2014 i Köln) var en italiensk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Uidentifisert flygende objekt
Den moderne interessen for emnet begynte etter at Kenneth Arnold hevdet å ha sett en rekke objekter som «fløy som tallerken slynget over vann» som ifølge Arnold så ut som «halen til en kinesisk drake», den  24. juni 1947 i nærheten av Mount Rainier i Washington og i 1950 ble det observert og filmet en UFO over Great Falls i Montana.
Nevio de Zordo
De Zordo vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i firerbob bak Sveits. De andre på laget var Gianni Bonichon, Adriano Frassinelli og Corrado dal Fabbro.
Decal
Decal, også kalt klistremerke, transfers eller overføringsbilde, er et stykke plastfolie, tøy eller papir med et påtrykt mønster, tekst eller bilde, for eksempel en logo som kan overføres til en annen overflate ved kontakt.
Uidentifisert flygende objekt
George Adamski hevdet i boken Flying Saucers Have Landed (1953) at han møtte utenomjordiske vesen i november 1952. Siden da har slike observasjoner vært kilde til utallige sanger, bøker, filmer og dokumentarer, mye knyttet til populærlitteratur. En kjent observasjon er knyttet til byen Roswell i New Mexico, USA.
Nevio de Zordo
De Zordo ble verdensmester i bobsleigh to ganger, i toerbob 1969 i Lake Placid og i firerbob 1970 i St. Moritz.
Decal
Det er to varianter:
Uidentifisert flygende objekt
En meningsmåling foretatt i USA i 1996 viste at 71 prosent av de spurte trodde myndighetene skjulte informasjon om hva ufoer var. Den viktigste organisasjonen som fremmer krav om at USA myndigheter skal avdekke sine kontakter med utenomjordiske kaller seg Disclosure-prosjektet.
UFO-forskning i Norge
Registrering og forskning på observasjoner i Norge ble foretatt av flere grupper og personer allerede tidlig på 1950-tallet. Sammen med 2-3 andre samlet for eksempel Thorstein Thelle i Norsk Helikopterklubb inn rapporter fra 1951 og i noen år fremover. Det oppstod i tillegg lokale grupper rundt om i forskjellige byer (blant annet i Oslo, Bergen, Stavanger og Trondheim) utover 1950- og 1960-tallet.
I Oslo-området dukket Nordisk UFO Studiesirkel opp (1959-1960, leder Gunvald Weie, Oslo), sammen med UFO-Informasjon (ca. 1970: Arne Børcke og Hans-Kristian Moe, Oslo), og Populærvitenskapelig Forening (ca. 1968: Wilhelm Simonsen, Kløfta). I Bergen ble det dannet en uformell gruppe ca. 1954, som munnet ut i etableringen av Foreningen UFO-Bergen (1967-1973, Finn W. Kalvik og Nils Sælensminde). I Stavanger ble Stavanger UFO-Forening (som nå heter UFO-Rogaland) startet opp den 4/4-1967 (Robert Moklev, Tora Greve, Trond Lauvås). I Trondheim ble Trondheim UFO-Forening stiftet (1968-1973: Tormod Hagen, Kolbjørn Stenødegård), og i Sandefjord var gruppen Fremmedvitenskapelig Informasjon aktiv (1978-1984: Einar Larsen, Sandefjord).
Foreningen UFO-Bergen og Trondheim UFO-Forening gikk i 1974 sammen og dannet Norsk UFO Center (NUFOC), en etter hvert landsomfattende organisasjon. I 1978 oppstod en deling av organisasjonen, med en utbrytergruppe (sentrert på Lillestrøm) som tok navnet Riksorganisasjonen UFO-Norge. Noe lignende gjentok seg i 1981, da leder for NUFOC siden 1974, Kolbjørn Stenødegård, gikk ut og dannet Norsk Institutt for Vitenskapelig Forskning og Opplysning (NIVFO, 1981–1995). NUFOC gikk sammen med Riksorganisasjonen UFO-Norge igjen samme år og skiftet navn til UFO-Norge (1982―2016).
I 1981 ble også Nordic UFO Groups dannet, et redaksjonelt samarbeid mellom NUFOC, Riksorganisationen UFO-Sverige og The UFO Research of Finland. Gruppen (ved UFO-Norge) utga det engelskspråklige tidsskriftet Nordic UFO Newsletter (1981–1989) og (UFO-Norge alene) UFO-Norway News (1990–92).
I 1997 ble Norsk Organisasjon for Studiet av Utenomjordisk Intelligens (NETI) dannet, som foreløpig nyeste UFO-gruppe i Norge. NETI var en mer pro-ET organisasjon enn de foran nevnte.
August 2016 slo UFO-Norge og NETI seg sammen til én organisasjon, Norsk Ufosenter (NUFOS)
Alle disse gruppene samlet inn rapporter i enkelte tidsrom. NUFOS og UFO-Rogaland er imidlertid de eneste gruppene som fortsatt eksisterer.
UFO-fenomenet i Hessdalen var spesielt gjenstand for UFO-Norges studier (blant annet sammen med Riksorganisationen UFO-Sverige) fra 1982 og flere år fremover. NIVFO gjorde egne undersøkelser og konkluderte delvis med at fenomenet hadde en konvensjonell forklaring.
Mange av disse gruppene ga/gir ut sine egne tidsskrifter og publikasjoner:
I tillegg har enkeltpersoner utgitt et par andre UFO-relaterte tidsskriftet på 1960- og 1970-tallet: Fakta?, 1969-73 (Asle Overholdt) og Norsk UFO-Bulletin, 1965-66 (Ivar T. Martinsen).
Av alle disse tidsskriftene er det i dag bare UFO (fra NUFOS) som fremdeles blir utgitt.
UFO-ringen på Espevær
En oktobernatt ved fullmåne i 1975 ble det flere steder observert en lysende gjenstand som gikk over himmelen mot Espevær på Bømlo. I april 1976 ble det oppdaget en stor eggformet forsenkning på Åkerkve vest på øya. Omkretsen er ca. 63 meter og jorden var presset ned ca. 7 cm i et 40 cm bredt spor. Enkelte botanikere foreslo at det kunne være en såkalt heksering (soppvekst). Imidlertid, etter at forskere fra Bergen besøkte stedet i mai 1976, deriblant representanter for NUFOC som tok jordprøver, ble denne teorien tilbakevist.
Hvis avtrykket er laget av mekanisk påvirkning mot det harde underlaget, må trykket ha vært på minst 50 tonn.