cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjell Samkopf
Liv og virke
Fra å skrive for tradisjonelle besetninger, har Samkopf gradvis utvidet lydpaletten til å omfatte elektronikk og stadig mer utradisjonelle lydgivende gjenstander. I de to utendørskonsertene ''Sandvika 8. september 1991 og Oslo 3. oktober 1992'', var hovedinstrumentariet ti store lydskulpturer av billedkunstneren Sverre Hoel. Neste steg i denne utviklingslinjen er hans to sonografiske CD-utgivelser Mårådalen Walk (1994), som inneholder opptak av skritt, og Mountain Listening (1998), som er fem sonografiske portretter av mennesker som lytter. Disse viser også til Samkopfs opptatthet av forholdet mellom kunst og natur. I 2002 utkom Music for large Mountain and Vibraphone og i 2010 ble Listening Ahead - Marimba & Town Hall lansert.
I 1992 mottok han Bærum kommunes kulturpris. Han fikk Edvard-prisen for 2012 i åpen klasse for utgivelsen Burragorangian Stones.
Kringkastingsringen
Kringkastingsringen er en norsk medlemsorganisasjon som ble etablert 31. desember 1955. Den arbeider for å fremme bruken av nynorsk, norske dialekter og samisk i almenkringkastingen og i norske medier forøvrig.
Organisasjonen utgir tidsskriftet Kringom. Hvert år deler en dessuten ut Kringkastingsprisen.
Leder er Inger Johanne Ruset.
Jostein Erstad
Jostein Einar Erstad (født 27. mai 1922 i Skodje, død 2. juli 2011) var sjef for Politiets overvåkningstjeneste. Han ble utnevnt 3. september 1982 og var i embetet til han gikk av med pensjon i 1990.
Biografi
Erstad er småbrukersønn fra Skodje kommune utenfor Ålesund. Han deltok i Milorg og kom til Oslo i 1945. Her ble han tatt opp som politiaspirant. Som konstabel var han også spaner. Han tok artium som privatist ved siden av full jobb, deretter studerte han jus og ble cand.jur., også det ved siden av full jobb. Han var dommerfullmektig, politifullmektig og lærer på Politiskolen. Han ble statsadvokat i Eidsivating i 1971. Fra 1980 var han leder for embetet, inntil han i oktober 1982 ble overvåkningssjef etter Gunnar Haarstad.
Mentos
Mentos er en merkevare bestående av peppermyntekaramell-produkter, av «Scotch mint»-typen, den selges i mange markeder over hele verden av Perfetti Van Melle-selskapet. Mentos ble først produsert i Nederland på 1950-tallet. De er små flattrykte sfæroider, med en litt hardt ytre og et mykt, seigt indre. De selges i ruller som typisk inneholder 14 peppermyntedrops, selv om den «Sour Mix»-smaken inneholder kun 11 plater per rull. Enkelte smaker selges i bokser i Australia, USA, Brasil og Storbritannia, og ​​rullene er tilgjengelig i fire pakker. Slagordet til Mentos er «The Freshmaker». De fleste Mentos-pakker beskrive dropsene som «chewy dragees». Den typiske Mentos-rullen er ca. i diameter og veier 38 g.
Smaker
Storbritannia har seks typer ruller:
Herodes den store
Herodes (hebraisk: – Hordos; gresk:  – Hērṓidēs), også kjent som Herodes den store (født 73 eller 74 f.Kr., død 4 f.Kr. i Jeriko) var en romersk klientkonge av Judea. Hans tilnavn «den store» er i stor grad blitt bestridt da han er beskrevet som «galning som myrdet sin egen familie og en stor mengde rabbier». Han er også kjent for sine enorme byggeprosjekter i Jerusalem og andre steder, inkludert hans utvidelse av det andre tempelet i Jerusalem (tidvis referert til som «Herodes tempel») og byggingen av havnen i Caesarea Maritima. Viktige detaljer i hans biografi er innsamlet fra verkene til den jødisk-romerske historikeren Flavius Josefus fra 100-tallet e.Kr.
Mentos
Smaker
I Hellas er Mentos tilgjengelig i følgende formater:
M1 Karabin
United States Carbine, M1, også kjent som M1 Carbine (approbert av Forsvaret som selvladekarabin (SLK), også kjent som US karabin eller M1 karabin) er et amerikansk, lett, halvautomatisk gevær, som var i bruk i det norske forsvaret og politiet etter andre verdenskrig.
Herodes den store
Biografi
Tre år senere erobret Herodes og romerne endelig Jerusalem og fikk henrettet Antigonus. Herodes tok på seg rollen som enehersker av Judea og tok tittelen basileus (fra gresk Βασιλευς, «konge»), begynte Herodes-dynastiet og avsluttet hasmoneernes slektslinje. Josefus rapporterer at dette var året til konsulembetet til Agrippa og Gallus, år 37 f.Kr., men sier også at det var nøyaktig 27 år etter at Jerusalem falt for Pompeius, hvilket vil indikere år 36 f.Kr. (Dio Cassius rapporterte at i år 37 «oppnådde romerne ingenting verd å merke seg» i området.) Ifølge Josefus styrte han i 37 år, hvorav 34 år etter at Jerusalem ble erobret.
M1 Karabin
Avdelinger i det norske forsvaret var satt opp med US Karabin frem til ca. 1970. Utfasingen av våpenet startet med leveringen av enhetsriflen AG-3 fra Kongsberg Våpenfabrikk i februar 1967. Politiet brukte SLK inntil våpenet ble erklært livsfarlig å bruke – og ble erstattet med MP5 på 1990-tallet. Våpenet var laget for å være et selvforsvarsvåpen for «bakre linje-styrker», slik som for eksempel stabs- og logistikkavdelinger, men det var også populært i fremste linje i Stillehavskrigen, på grunn av sin korte lengde og anvendelighet i tett jungel.
Smarties
Smarties er sjokolade dekt med farget sukker. Sjokoladen produseres av det sveitsiske selskapet Nestlé, som har produsert den siden 1993. Før det var det Rowntree's som produserte dem, og det var også dette selskapet som introduserte Smarties i 1937.
M1 Karabin
Våpenet ble også lagd med innfellbar kolbe for fallskjermtropper, denne modellen heter M1A1. Dette etter at US Army forsto behovet av et våpen med større ildkraft enn pistoler, etter de tyske fallskjermtroppenes suksess 10. mai 1940. Samtidig var M1 Garand (det amerikanske forsvarets enhetsrifle) for tung og uhåndterlig for styrker i bakre linjer. Av den grunn ble det besluttet å lage en «nedskalert» versjon av M1 Garand.
Våpenet finnes også i en helautomatisk utgave (M2 Carbine), det finnes også en versjon M3 Carbine som er en M2 med infrarødt sikte. Begge disse to modellene er forholdsvis sjeldne i forhold til originalmodellen.
Herodes den store
Herodes' død
Etter Herodes' død ble hans kongedømme delt mellom tre av hans sønn av keiser Augustus. Keiseren «utpekte Arkhelaos, ikke for å bli konge over hele landet, men etnark eller en halve av hva som hadde vært underlagt Herodes, og lovte å gi ham kongelig verdighet deretter om han styrte sin del rettskaffent. Men for den andre halvparten lot han dele i to deler, og da det til de to andre sønnene til Herodes, til Herodes Filippo og Herodes Antipas, at Herodes Antipas som hadde stridt med Arkhelaos for hele kongedømmet. Perea og Galilea betalte skatt til ham, noe som årlig kom på to hundre talenter, mens Batanaea med Trachonitis, foruten også Hauran, med en bestemt del av hva som ble kalt for Huset Lenodorus, betalte skatt bestående av et hundre talenter til Filippo; men Idumea og Judea, og landet Samaria betalte skatt til Arkhelaos». Arkhelaos ble etnark for tetrarkiet Judea, Antipas ble etnark for Galilea og Pereen, og Filippo ble etnark for områdene øst for Jordanelven.
Referanser i Bibelen
I henhold til denne fortellingen besøkte noen vismenn fra Østen Herodes i Jerusalem kort tid etter Jesu fødsel og spurte «Hvor er jødenes konge som nå er født?» De hadde sett hans stjerne på himmelen og ønsket å hylle ham. Herodes, som hadde tittelen jødenes konge ble svært urolig av muligheten av en tronraner. Herodes samlet overprestene og de skriftlærde og spurte dem hvor «den salvede» (Messias, gresk Ο Χριστός, ho christos) ville bli født. De svarte Betlehem ved å sitere Mikas bok 5:2. Herodes sendte da vismennene til Betlehem og beordret dem om å søke etter barnet og etter at de hadde funnet ham, «for at også jeg kan komme og hylle det.» Men etter at vismennene hadde funnet Jesus ble de advart i en drøm om at Herodes hadde til hensikt å få Jesus drept. Også Josef fikk en drøm og med sin familie flyktet han til Egypt med Jesusbarnet. Da Herodes forsto at han hadde blitt lurt av vismennene ble han rasende. Han beordret at alle guttebarn på to år og yngre i Betlehem og omegn skulle drepes. Josef og hans familie ble i Egypt inntil Herodes var død, og de flyttet da til Nasaret i Galilea for å unngå å leve under Herodes' sønn Herodes Arkhelaos.
Oppdagelse av graven
Lokaliseringen av Herodes' grav ble dokumentert av Josefus som skrev «Og legemet ble båret to hundre meter til Herodium hvor han hadde gitt ordre om å bli gravlagt.» Josefus ga flere ledetråder om Herodes' grav som han kalte for Herodes' monumenter:
Professor Ehud Netzer, en arkeolog fra Det hebraiske universitetet i Jerusalem, leste skriftene til Josefus og fokuserte sin leting i nærheten av bassenget og dets omgivelser ved Vinterpalasset til Herodes i den judeiske ørkenen. En artikkel i The New York Times hevdet at:
Ekteskap og barn
Antagelig hadde Herodes enda flere barn, særlig med de siste hustruene, og dessuten at han hadde flere døtre da fødslene til jenter sjelden ble nedtegnet.
Estlands kulturfonds litteraturpris
Estlands kulturfonds litteraturpris (estisk: Kultuurkapitali kirjanduspreemia) er en årlig estisk litteraturpris som deles ut av Estlands kulturfond (Eesti Kultuurkapital).
Prisen tildeles for en betydelig litterær innsats i prisåret. Prisvinneren kåres av fondets styre etter forslag fra litteraturutvalget i kulturfondet. I tillegg til denne hovedprisen for årets mest betydelige litterære verk, deles fondet også ut priser for beste verk innen de enkelte litterære sjangre.
Isabella Leonarda
Isabella Leonarda (1620–1704) var en italiensk nonne og komponist av adelig avstamming.
Øvretana kapell
Øvretana kapell er en åttekantet kirke fra 1956 i Seida i Tana kommune, Troms og Finnmark fylke.
Isabella Leonarda
Biografi
Man vet ikke sikkert hvem som ga henne musikalsk undervisning, men Gasparo Casati som var maestro di cappella i Novaras katedral utga i 1640  en samling av sine egne verk som også inneholdt Leonardas første komposisjoner, og det er en indikasjon på at han kan ha vært hennes lærer.
Øvretana kapell
Byggverket er i tre og har 150 plasser. Arkitekter var Trond Dancke og Inge Fred Dervo.
Gao (navn)
Gao (kinesisk: 高, pinyin: Gāo) er et utbredt, kinesisk slektsnavn. Det er (2010) om lag 16 millioner i Kina med dette navnet. Noen steder, som på Taiwan, blir navnet vanligvis romanisert Kao. I Hongkong romaniseres det Ko.
Isabella Leonarda
Biografi
Hun trådte inn i ursulinerklosteret Collegio di Sant'Orsola som 16-åring i 1636, og tilbrakte størstedelen av sitt liv som nonne. I 1686 ble hun abbedisse og i 1696 madre vicaria.
Musikk
Leonarda publiserte over 200 enkeltstykker i 20 egne samlinger, først og fremst kirkemusikk som motetter for soli og continuo og en messe for soli, kor, strykere og continuo. Hennes eneste instrumentalverk (op. 16, Bologna 1693) inneholder elleve triosonater og en solosonate, og er de første instrumentalverkene publisert av en kvinnelig komponist.
Sammenlignet med andre samtidige komponister, som for eksempel Arcangelo Corelli skapte hun lengre sonater, ofte med seks satser mot de vanlige fire. Hun modulerte også mer, og med en større bredde av relaterte tonearter innen sonatene.
Publiserte verk
<div style="">
Anterus
Anterus (død 3. januar 236 etter tradisjonell overlevering) var Den katolske kirkes pave fra 21. november 235 (trad.) til sin død. Han var, ifølge Liber Pontificalis, av gresk avstamning, og sønn av en mann ved navn Romulus. Verket Liber Pontificalis ble til rundt året 530.
Bakgrunn
Anterus skal ha vært sønn av Romulus og født i Petilia Policastro i Calabria. Foruten at han var av gresk avstamning kan hans navn indikere at han var en utfridd slave.
Pontifikat
Anterus etterfulgte pave Pontian på pavestolen. Den 28. september 235 skal pave Pontian ha abdisert etter å ha blitt forvist til gruvene på Sardinia, noe som var jevngodt med en dødsdom. Han gjorde dette slik at man raskt skulle kunne velge en etterfølger.
Anterus ble ifølge tradisjonen valgt 21. november samme år og døde etter bare seks uker som pave. Dette var i en periode hvor keiser Maximinus Thrax sto bak harde forfølgelser av kristne. I henhold til den tidlige kirkehistorikeren Eusebius av Cæsarea hadde den keiserlige husholdning til Maximinus' forgjenger, Alexander, bestått av mange kristne. Eusebius hevdet at Maximinius hatet sin forgjengers husholdning og beordret at mange av kirkelederne skulle henrettes. I henhold til Eusebius sendte denne kristenforfølgelsen i 235 Hippolytus av Roma og pave Pontian i landsforvisning. Andre bevis tyder på at forfølgelsene var lokale i provinsene hvor de skjedde framfor under direkte ledelse av keiseren. Ifølge de sparsommelige opplysningene som finnes om Anterus, ordinerte han en biskop for Fundi i Campania. Det blir hevdet i Liber Pontificalis at han også bestemte at notarer skulle samle helgenhistorier og relikvier, men det er liten grunn til å feste lit til denne opplysningen.
Det sies i samme bok at han led martyrdøden, men dette virker usannsynlig, ettersom Den liberianske katalog forteller at han «falt i søvn», et uttrykk som brukes om de som døde av naturlige årsaker. Det er for eksempel luftet en hypotese at det rett nok pågikk en kristenforfølgelse, men at han selv døde av naturlige årsaker.
Afzall
Afzall eller Afzal er et pakistansk og arabisk mannsnavn som betyr «høyt oppe» eller «bedre, høyere opp». Navnet stammer fra kongene og de tidligere lederne i Pakistan. Navnet brukes også som etternavn.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Oslo Camerata
Oslo Camerata (etablert 1998) er et kammerensemble med tidligere og nåværende studenter og lærere fra Barratt Due musikkinstitutt i Oslo, under ledelse av Stephan Barratt-Due, assistert av Truls Mørk. De har turnert Kanariøyene (1999), Spania med Soon-Mi Chung (2001, 2006), India med Arve Tellefsen (2005) og Brasil med Catharina Chen (2005).
Tidligere var navnet brukt på et mindre barokkensemble (1990).
Matrikkelskyld
Matrikkelskyld var fra 1818 til 1978 en betegnelse for eiendomsverdi. Den var grunnlaget for måling av det innbyrdes verdiforholdet mellom Norges jordeiendommer. Samtlige eiendommer i landet unntatt Finnmark, ble tildelt såkalt «skyld». Den totale skyld ble satt til 500 000 skyldmark, hver på 100 øre. Laveste skyld var 1 øre. Lovene om matrikkelskyld fra 1818 og 1863, ble opphevet ved delingsloven av 1978.
Historie
Matrikkelskylden har sin opprinnelse fra starten av 1500-tallet og ble opprettet for å kunne kreve inn skatt fra de enkelte eiendommer. Hver enkelt eiendom ble tildelt en matrikkelskyld, som skulle illustrere eiendommens verdi og avkastning. I prinsippet utgjorde matrikkelskylden ca. 1/6 av årlig avkastning på gården. Matrikkelskylden ble derfor ofte satt til huder, kalveskinn, geiteskinn osv, alt etter gårdens produksjon. Den kunne også være satt i tønner med korn eller fisk. Den tildelte skylden ble ført inn i matrikkelen, derav navnet matrikkelskyld. Matrikkelskylden fungerte også (inntil 1800-tallet) som en slags verditakst ved salg og arveskifte.
Matrikkelbetegnelse og matrikkelskyld ble revidert flere ganger frem til 1886, da ny matrikkellov ble innført. Alle eiendommene i landet ble da samlet verdsatt til 500 000 skyldmark, og hver skyldmark var inndelt i 100 øre. Ut fra dette ble hver enkelt eiendom tildelt matrikkelskyld. Hver kommune ble inndelt i et antall gårdsnummer som igjen ble inndelt i bruksnummer (tidligere løpenummer). Når en eiendom ble delt, ble det opprettet et nytt bruksnummer under det gårdsnummeret den ble utskilt fra, og også matrikkelskylden ble delt.
Konverteringer
Følgende konverteringer må bare anses som veiledende, idet det ved hver matrikkelreform skulle foretas en selvstendig vurdering av den enkelte eiendom:
Lajos Tóth
Lajos Tóth (født 25. august 1914 i Debrecen, død 24. august 1984 samme sted) var en ungarsk turner. Han representerte turnforeningene Debrecenu Torna Egylet og Debreceni Postás Sportegyesület Sportegyesület Sportegyesület.
Han vant én medalje i turn under Sommer-OL 1948 i London; det ungarske laget fikk bronse i lagkonkurransen. Sammenlagt kom han på delt 10.-plass individuelt, etter bl.a. 10.-plass i svingstang og 10.-plass i hopp.
Han deltok også i turn under Sommer-OL 1936 og 1952, men fikk ingen medaljer i disse lekene. Det ungarske laget kom på 7.-plass i lagkonkurransen i 1936 og 6.-plass i 1952, og hans beste individuelle resultat var 10.-plass i skranke og 15.-plass i bøylehest i 1936.
Bobby Zamora
Bobby Zamora (født 16. januar 1981 i Barking) er en engelsk tidligere fotballspiller.
Bobby Zamora spilte for Englands U21-landslag, og ble hentet til Tottenham i juli 2003. Han hadde forøvrig liten suksess på White Hart Lane, og ble i februar 2004 sendt til West Ham, der han scoret noen viktige mål mot både Ipswich og Preston, som gjorde at West Ham rykket opp til Premier League. Hans første mål i Premier League-sammenheng kom i 2-1 seieren mot Manchester City i 2005.
Strom Thurmond
James Strom Thurmond (født 5. desember 1902 i Edgefield i Sør-Carolina, død 26. juni 2003) var en amerikansk politiker. Han var delstaten Sør-Carolinas guvernør fra 1947 til 1951 og senator i hele 48 år fra 1954 til 2003. Thurmond var demokrat frem til 1964, da han gikk over til republikanerne i protest mot demokratenes progressive linje og deres sympati for borgerrettsbevegelsen. Som antiføderalist og forsvarer av raseadskillelse ble han nominert som dixiekratenes presidentkandidat ved valget i 1948, og vant fire av sørstatene og 39 valgmannsstemmer. Thurmond gikk ut av Senatet som den eldste og lengst sittende senatoren i amerikansk historie, så vel som den første til å fylle 100 år i vervet.
Han var motstander av borgerrettighetsloven av 1957, som skulle sikre at svarte amerikanere fikk bruke stemmeretten, og gjennomførte tidenes lengste filibuster av en enkelt senator, da han talte sammenhengende i 24 timer og 18 minutter. Han stilte seg også imot nye lovgivningsfremstøt i 1960-årene. Thurmond var den eneste republikaneren, sammen med 16 demokratiske senatorer, som stemte imot å behandle lovforslaget om borgerrettigheter i 1964. Han insisterte alltid på at han aldri hadde vært rasist, men motstander av føderal innblanding i delstatenes anliggender. Fra 1970-årene tonet han ned sitt syn på raseadskillelse, men han tok aldri avstand fra sine tidligere standpunkter.
Presidentkandidat
Thurmond hadde bygget seg opp et omdømme som en relativt liberal politiker fra Det demokratiske parti da han ble valgt som guvernør i delstaten Sør-Carolina for perioden 1947-1951. Da president Harry S. Truman og Det demokratiske parti i økende grad innlemmet borgerrettigheter i sine politiske erklæringer og programmer, hevdet mange demokrater i sørstatene at Det demokratiske parti, som de hadde bekjent seg til siden borgerkrigen (1861–1865), var i ferd med å forlate dem. I 1948 stilte Thurmond som presidentkandidat for States Rights Democratic Party – også omtalt som «Dixiecrats». Partiet, som vant 39 valgmannsstemmer i sørstatene, baserte sin politiske plattform på fortsatt segregering. I en radiotale under valgkampen i 1948 uttalte Strom Thurmond:
Senator
Thurmond ble i 1954 valgt som senator fra Sør-Carolina til den amerikanske kongressen. Han ble innvalgt ved hjelp av en underskriftsaksjon ("write-in candidate") fordi kandidaten på stemmeseddelen døde rett før valget. Han er fortsatt den eneste senatoren i USA som er blitt valgt på denne måten.
Senator Thurmond trakk seg som senator etter to år slik han hadde lovet for at velgerne i South Carolina skulle få anlending til å velge ham på nytt i et vanlig valg. Han satt som senator for Det demokratiske parti fra 1954 til 1964. I 1964 gikk han over til det Det republikanske parti og ble gjenvalgt som senator samme år. i 1964 støttet han republikaneren Barry Goldwater i valgkampen mot sittende president Lyndon B. Johnson.
Thurmond jobbet iherdig for innbyggerne i South Carolina og innbyggerne sendte Thurmond tilbake til Senatet i alle senatsvalgs fram til og med 1996. Ved sin avgang fra Senatet januar 2003, over 100 år gammel, var Thurmond den senatoren som hadde sittet lengst gjennom tidene – nærmere 48 år. Senere har senator Robert Byrd fra West Virginia passert rekorden til Thurmond.
Håndball-VM 1971 for kvinner
Håndball-VM 1971 for kvinner ble spilt i Nederland i perioden 11. – 19. desember 1971.
4. Romania
5.
6.
8.
Innledende runde
De ni deltagerlandene ble delt inn i 3 grupper á 3 land. De to beste fra hver gruppe gikk videre til hovedrunden, mens de på sisteplass i hver gruppe spilte plasseringsspill om plasseringene 7-9.
Finaler
{| style="margin-left:1em;"
Barranca del Cobre
Barranca del Cobre er en gruppe på seks juv i Tarahumarafjella sørvest i den meksikanske delstaten Chihuahua. De er danna av seks elver i den vestlige delen av fjellkjeden, som er en del av Vestlige Sierra Madre. Alle seks renner sammen til Río Fuerte, som renner ut i Californiabukta. Juvsystemet er større og dypere enn Grand Canyon, som ligger litt lenger nord.
Togruta Ferrocarril Chihuahua al Pacífico, som er populær blant turister, går gjennom Barranca del Cobre.
Navnet Barranca del Cobre betyr «kobberjuvet» på spansk. Dette kommer av at veggene har en kobberaktig grønnfarge.
Snerk
Snerk er den hinnen som danner seg på varme, ofte melkeholdige væsker som får stå i ro uten å bli agitert (omrørt eller ristet) under nedkjøling.
Melkesnerk dannes ved at proteinene albumin og globulin, som forekommer i melk, stivner under oppvarmingen, og så flyter opp når væsken blir stående stille.
Snerken har uendret næringsverdi. Hinnen er i mange kulturer betraktet som ønskelig, og blir brukt i ulike matoppskrifter som den franske desserten teurgoule og den tyrkiske frokostretten kaymak.
Snerk brukes også til å omtale overflatehinner som dannes i starten av et flytende materiales størkningsprosess. Snerk dannes på maling når malingen blir stående i malingsboksen, og er uønsket.
Polmak kirke
Polmak kirke er en langkirke fra 1853 i Polmak i Tana.
Byggverket er i tre og har 180 sitteplasser. Den ble sannsynligvis oppført etter tegninger utført lokalt og med bemerkninger fra Johan Henrik Nebelong. Kongelig resolusjon ble gitt i 1847 til å bygge kirke i Polmak. Den ble innviet 27. mars 1853 av prost Søren Christian Sommerfelt.
Kirken er langstrakt og satt sammen av fire deler, hvorav midtpartiet som inneholder skipet og koret er den eldste.
Kirken var blitt slitt og i dårlig forfatning etter andre verdenskrig. I samarbeid med Riksantikvaren sto Trond Dancke for en utvidelse og restaurering av bygningen i 1959. Inngangspartiet ble fornyet og kirkeskipet forlenget. Den fikk også et galleri.
Lovumba
Lovumba er en singel av den puertoricanske reggaetonartisten Daddy Yankee, fra hans sjette studioalbum, Prestige (2012). Singelen ble utgitt for digital nedlasting via iTunes 4. oktober 2011. Sangen er produsert av Musicólogo og Menes (Los de La Nazza). Sangen er en fusjon av mambo, soca og electro flow/dance. Navnet Lovumba er sammensatt av ordene love og rumba (kjærlighet og fest/rytme).
Musikkvideo
Musikkvideoen for Lovumba ble filmet på Puerto Rico i desember 2011 og er regissert av Carlos ‹‹Bambam›› Martín. Videoen bruker kunstneriske sekvenser med ulike lys, en vannfontene og dansing. Scenene inneholder elementene is, vann og ild.
Videon hadde premiere 11. januar 2012 via VEVO og YouTube.
Remix
En remix-versjon av låta ble spilt inn med reggaetonartisten Don Omar.
Framføringer
Lovumba ble framført av Daddy Yankee under Miss Univers Puerto Rico 7. november 2011, under Latin Grammy Awards i Las Vegas 10. november 2011, og under Premio Lo Nuestro 16. februar 2012.
Se også
Ven Conmigo (Daddy Yankee)
Hadith
Hadith (arabisk: الحديث - al-ḥadīθ (fortellingen, omtalen, sagaen); fl. الأحاديث - al-’āḥādīθ eller الحدثان - al-ḥidθān) er innen islam nedskrevne fortellinger om hva profeten Muhammed sa og gjorde, eller unnlot å gjøre. Ordet Hadith betyr tale, eller fortelling, referat eller beretning. En hadith kan hjelpe med å forstå innholdet i Koranen. Sammen med Koranen regnes Hadith som den viktigste kilde til islamsk rettsvitenskap (fiqh), og Koranen og Hadith omtales derfor samlet som usul al-fiqh, «lovens røtter».
Form og typer
En Hadith består av to deler: isnād og matn. Isnad er et vitnesbyrd om hadithens proveniens eller autentisitet, og gjengir rekken av troverdige vitner som har overlevert utsagnet fram til nedskriving. Matn er selve kjernen, profetutsagnet. Tradisjonelt, i de tidligste samlingene, ble isnad gjengitt i flere ledd; Etterhvert ble isnad som regel forkortet og nevner bare det første, opprinnelige vitnet. Etter hver hadith gjengis som regel hvilke samlinger teksten først ble nedskrevet i, og hvordan denne redaktøren vurderte autentisiteten i overleveringen.
Muslimske skriftlærde deler hadith inn i flere grupper. Hadith etter Muhammed er delt inn etter: Andre hadith forteller om hva Muhammeds venner og slektninger sa og gjorde, men disse tillegges mindre vekt. Innenfor sufismen legges det særlig vekt på ahadith som gjengir utsagn fra Allah, hadith qudsi.
De fleste muslimer mener at hadith kan brukes som kilde til å avgjøre usikkerhet om tolkninger av Koranen. Det er noe uenighet om påliteligheten til vitnerekken (isnad) til den enkelte hadith. Noen mindre grupper underkjenner hadith totalt, legger vekt på «Koranen alene», og hevder at ahadith er menneskeskapte og uten autoritet.
Den klassiske islamske hadith-forskningen brukte mye tid på å skille ut «uekte» overleveringer fra sine samlinger, men selv usikre overleveringer ble tatt med når de kunne regnes som «gode» eller «holdbare» (sahîh) det vil si når innholdet eller budskapet var i overensstemmelse med den islamske lære.
Hadith-litteraturen er basert på muntlig overleverte fortellinger som sirkulerte i samfunnet etter Muhammeds død. Brukes som rettesnor og rettsvitenskapelig kilde.
Kjente hadith-samlinger
De fleste samlingene av ahadith er ordnet tematisk. Innenfor sunniislam regner man med seks klassiske hadith-samlinger. Høyest vurderes de to eldste samlingene: Sahih al-Bukhari, av Muhammad Ibn Ismail al-Bukhari (ca. 810-870), og Sahih Muslim, etter Muslim ibn al-Hajjaj (ca. 821-875). Disse to inneholder henholdsvis 7275 og 9200 ahadith. Andre viktige samlinger er etter Abu Dawud (død 888), al-Tirmidhi (død 892), al-Nasai (død 915) og Ibn Majah (død 887). Den syriske skriftlærde Al Nawawi (1233–77) og den egyptiske dommeren og historikeren Ibn Hadjar (1372–1448) var blant middelalderens viktigste hadith-granskere.
Innenfor sjiaislam anerkjennes det meste av sunnitradisjonen, med de forbehold som følger av at sjia legger vekt på forståelsen av Ali som den første imam. I tillegg har sjiatradisjonen fire samlinger: av Muhammad al-Kulayni (død 939), av Muhammad Ibn Babuya (ca. 918-991) og to samlinger av Muhammad al-Tusi (død 1067).
Hos ibadiene er Musnad al-Rabi ibn Habib en viktig samling.
Huang
Huang (tradisjonell kinesisk: 黃, forenklet kinesisk: 黄, pinyin: Huáng) er et kinesisk slektsnavn som betyr «gult /gyldengult». På standard mandarin uttales det (etter pinyinsystemet) Huáng, men det er store språk- og dialektsystemer innen den kinesiske språkgruppe, så navnet romaniseres alt ettersom også som Houang, Hoang, Wong, Vong, Hung, Hong, Bong, Eng, Ng, Uy, Wee, Oi, Oei, Ooi, Ong, Hwang eller Ung.
Slektsnavnet finnes også på vietnamesisk som Hoàng eller Huỳnh, og med uttalen/romaniseringen Hwang eller Whang på koreansk.
Huang er det syvende mest utbredte slektsnavn i Kina. Det var mer enn 29 millioner bærere av navnet i Kina i 2000; det var også over to millioner utenlandskinesere med navnet, 4,3 millioner vietnamesere (5,1%) og om lag én million koreanere (2000).
VM i skiskyting 1986
Det '''22. verdensmesterskapet i skiskyting''' for menn ble arrangert fra 18. til 23. februar 1986 i Oslo.
Det '''3. verdensmesterskapet for kvinner''' ble arrangert sammen med junior-VM fra 13. til 16. februar i Falun i Sverige.
10 km sprint
Peter Angerer fra Vest-Tyskland kom opprinnelig på andreplass, men ble diskvalifisert etter at det ble oppdaget spor av et forbudt, prestasjonsfremmende middel i dopingprøven.
20 km normaldistanse
Dato: 22. februar
4 x 7,5 km stafett
Dato: 23. februar
Vest-Tyskland kom i mål på tredjeplass. Laget ble imidlertid diskvalifisert etter at det ble funnet spor av forbudte, prestasjonsfremmende midler i dopingprøvene til Peter Angerer og Franz Wudy.
Fylkesvei 2796
Fylkesvei 2796  går mellom Skagsoset i Nore og Uvdal og Veggli kirke i Rollag. Veien er 7,5 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 109.
Krumstevning
Krumstevning er en slags Nordlandsbåt.
Frem til ca. 1800 var det i Nord-Norge vanlig å bruke bord som var kilt ut av tømmerstokken i stedet for sagde bord. Men sagde bord var alt blitt ganske vanlig, og utover 1800-tallet forandret båtbyggerne en del på båttypen de bygde for bedre å være tilpasset disse.
Før forandringene satte inn, hadde Nordlandsbåtene noe lavere stevner, som nok var svært bratte, men markert buet, krumme – derav navnet krumstevning. Krumstevningene hadde heller ikke vaterbord og/eller skvettrip slik som de nyere Nordlandsbåtene, og var derfor både lavere og lettere enn disse.
Trøndelagsbåtene ligner mye på de gamle krumstevningene.
Sirbma kapell
Sirbma kapell er en langkirke fra 1954 i Sirbmá (Sirma) i Tana kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 80 plasser.
Kina
Kina, offisielt Folkerepublikken Kina, er det største landet i Øst-Asia og pr. 2023 verdens nest mest folkerike land etter India.
Kina hadde i september 2019 en befolkning på om lag 1 398 864 000 innbyggere. Landet har et landareal på 9 388 211 km², og grenser til 14 land: Mongolia, Russland, Nord-Korea, India, Nepal, Pakistan, Afghanistan, Tadsjikistan, Kirgisistan, Kasakhstan, Bhutan, Myanmar, Laos og Vietnam.
Kina er verdens eldste fortsatt eksisterende sivilisasjon. Landets historie kjennetegnes av gjentatte delinger og gjenforeninger mellom skiftende perioder av fred og krig, og voldelige dynastiske skifter. Makten var gjerne konsentrert i den kinesiske keiserens hender, men skiftet noen ganger til mektige embedsmenn og regionale krigsherrer. Landets territoriale utbredelse har variert i historien. I mange århundrer, særlig fra det 7. århundre til og med det 14. århundre, gjaldt Kina som verdens mest avanserte sivilisasjon og var Øst-Asias dominerende kulturelle sentrum.
På 1800- og 1900-tallet var landet for svakt til å slå tilbake europeisk kolonialisme og japansk invasjon, og perioden var preget av stadig ufred og økonomisk stagnasjon. Etter en blodig krig med Japan fra 1937 til 1945 fortsatte stridighetene i form av en borgerkrig mellom nasjonalister og kommunister, og etter Mao Zedong og kommunistenes seier ble Folkerepublikken Kina etablert på fastlandet, mens den tapende part trakk seg tilbake til øya Taiwan der de fortsatte å styre som Republikken Kina. Folkerepublikken Kina er derfor i en viss forstand bare den ene av to kinesiske stater.
Økonomien i Kina har tradisjonelt vært kjennetegnet av en forholdsvis fattig jordbrukssektor med 800 millioner bønder, samtidig som de store byene langs kysten gjennomgår en forrykende rask eksportledet industrialisering. Etter år 2000 har Kina i stadig sterkere grad markert seg som en teknologisk og økonomisk stormakt.
«Zhōngguó»
Kineserne kaller landet sitt Zhōngguó, normalt oversatt til «Riket i midten» eller «Landet i sentrum». Men bruken av betegnelsen har ikke vært geografisk entydig, og har også sine kulturelle og politiske sider. I Vår- og høstperioden ble den benyttet kun om de relativt høyt utviklede statene rundt om Huáng Hés midterste løp, og kulturelt mindre utviklede stater, som Chu og Qín var ikke medregnet. Senere ble sydligere områder medregnet, slik at regionene omkring Chángjiāng (Yangze) – og Perlefloden var med. På Táng-dynastiets tid var også «barbariske» regimer som Xianbei og Xiōngnú inne. Før og i Hàn-dynastiets regjeringstid hadde Zhōngguó tre spesifikke betydninger: Da Kina ble brutt opp i en rekke mindre stater etter Hàn-dynastiet gjennomgikk Zhōngguó-begrepet forandringer, ikke minst som følge av de nomadiske gruppene som trengte inn fra nord. Dette gjaldt desto mer etter at den kinesiske sivilisasjons vugge, områdene langs Huáng Hé, ble overtatt av disse inntrengerne. For eksempel begynte Xianbei-folket å omtale riket sitt, Det nordlige Wei, som Zhōngguó for å skille det fra Sørdynastiene, som de kalte Yi (夷, som betyr barbarene). Sørdynastiene på sin side, som bestod av folk som hadde blitt presset sørover av inntrengerne, kalte det nordlige Wei for Lu (虏, som betyr «forbrytersk» eller «fange». På denne måten ble Zhōngguó mer en kvalitetsbetegnelse som innebar politisk legitimitet. Begrepet ble brukt fra 900-tallet av de respektive konkurrerende Liao-, Jin- og Sòng-dynastiene. Begrepet Zhōngguó ble da relatert til geografisk, kulturell og politisk identitet, og ikke lengre fortrinnsvis om etnisk opprinnelse. Republikken Kina og senere Folkerepublikken Kina har brukt Zhōngguó om alle de områder og folk som var innenfor deres politiske kontroll. På dette grunnlaget fremholdes det at alle de 56 anerkjente etniske grupper er Zhōngguó rén (中國人), altså Zhōngguó-folk.
«Kina»
Det norske ordet «Kina» og den sjeldnere latinske forstavelse «sino-», er sannsynligvis avledet fra «Qín» (uttales som halvveis mellom skinn og tsin, og med stigende tonefall). Andre tror at «Kina» kan komme fra et av de kinesiske ordene for te ( 茶 chá) eller silke (kinesisk 丝 sī). Uansett har ordet «Kina» gått gjennom mange fremmedspråk langs Silkeveien før det til slutt nådde frem til Europa. Vestens betegnelse «Kina» har senere vandret tilbake til Japan, men har der utviklet et nedsettende ord, shina. I snever forstand kan «Kina» bety «det egentlige Kina», eller sedvanlig «det egentlige Kina» samt Mandsjuria, Indre Mongolia, Tibet og Xīnjiāng. De nevnte regionenes grenser sammenfaller ikke nødvendigvis med de moderne provinsgrensene. I mange sammenhenger siktes det med «Kina» til Folkerepublikken Kina (eller Fastlands-Kina), mens «Táiwān» benyttes sidestilt om «Republikken Kina». I den engelsktalende forretningsverden finnes begrepet «the Greater China region» (eller på kinesisk 大中華地區) om Kina på en litt uavgrenset og inkluderende måte. Sinologer benytter ordet «Kina» på en måte som er omtrent like avgrenset som den klassiske kinesiske bruken av Zhōngguó, eller avgrenset til den hàn-kinesiske etniske gruppen som utgjør 92 % av den kinesiske befolkningen.
Naturgeografi
Folkerepublikken Kina grenser til Tadsjikistan, Kirgisistan, Kasakhstan, Russland, Mongolia, Nord-Korea, Gulehavet, Øst-Kina-havet, Formosastredet, Sør-Kina-havet, Vietnam, Laos, Myanmar, Bhutan, Nepal, India, Pakistan og Afghanistan.
Kina har mange forskjellige landskap, med fjell og fjellplatåer som dominerer i vest, og lavland i øst. De viktigste elvene flyter fra vest til øst (Chang Jiang (Yangtze), Huang He, Amur) og noen ganger mot sør (Perlefloden, Mekong, Brahmaputra).
Meget av Kinas jordbruksland ligger i områdene rundt de to viktigste elvene, Chang Jiang (Yangtze) og Huáng Hé, og rundt de elvene finner man den kinesiske kulturs og sivilisasjons vugge.
I øst er store og tett befolkede elvesletter ved Gulehavet og Østkinahavet; kysten mot Sørkinahavet er mer kupert. Hele det sørlige Kina er kupert med en rekke lave fjellpartier. I vest er det et stort sletteland og sør for det et stadig stigende høydedrag som etter hvert blir til fjell og til de mektige Himalayafjellene. Høyeste topp er Mount Everest. Det nordvestre hjørne er det også tørre ørkenlandskap som Taklamakan og Gobiørkenen.
Klima
Kinas klima er svært variert på grunn av de varierende topografiske og geografiske forholdene i landet. Et av de viktigste klimatiske trekkene er monsunen. Den årlige syklusen av regntid og tørke utgjør en svært viktig del av livet til den tette befolkningen i den østlige halvdelen av landet. Selv om Kina ligger ved Stillehavet, er det fra Indiahavet fuktet kommer når monsunen starter sent på våren. Steder som knapt nok ser en dråpe vann eller et eneste snøflak i januar kan bli overskylla av vann i august. Alvorlige flommer kan berøre de store elvene, særlig Chang Jiang, og på 1900-tallet alene mistet hundretusenvis av mennesker livet. I september når kald nordlig vind trenger seg sørover begynner monsunen å trekke seg tilbake. Enkelte områder kan få svært store temperaturforskjeller gjennom året, særlig i de indre, østlige områdene. Her har vinteren svært lave temperaturer, mens sommeren er varm og trykkende. Temperaturvariasjonen fra dag til dag er nokså liten, og årstidene er vanligvis presise hvert år. Kaldlufta fra Sibir presser seg sørover i Øst-Kina, og kan trenge inn i de sørøstlige områdene. Hongkong er en av de få kystbyene i tropene som kan få temperaturer ned mot 0 °C. Selv om det er kaldt fører den tørre luften til at det kommer lite snø. De nordøstlige områdene kan derimot få snø, og her blir snøen som regel liggende over lang tid.
Vinteren i Kina er kanskje overraskende kald for såpass lave breddegrader, men sommeren er like varm og fuktig som man kan forvente. Den mest behagelige tiden i Kina er kanskje i oktober da man har lange perioder med sol og behagelige temperaturer.
Flora og fauna
Det vestlige Kina domineres av gressmarker og ørkenområder, mens det østlige Kina har skog. Tidligere dekket skogen landskapet, men i moderne tider er bare en åttendedel av landet skogen bevart. Mesteparten av disse skogsområdene er i nordøst, men det er også noe i sør og på østsiden av det tibetanske platået. Dette området har også rododendron i dalsidene. Nord for elven Chang Jiang finnes løvfellende skog som går over i nåletrær lenger nord, mens sør for Chang Jiang finnes det eviggrønn storblandet skog som går over i tropisk regnskog enda lenger sør. I utkanten av ørkenområdene i nordvest finnes det skogsterreng som går over i steppe- og ørkenkratt.
Nord og vest i Kina har dyrelivet mye til felles med resten av det sentrale og nordlige Asia, og her har man asiatisk villesel, gaselle, ulv og baktriakamel. I sørøst finner man leopard, tiger, vannbøffel, desmerkatt og aper.
Demografi
Det har vært over hundre forskjellige etniske befolkningsgrupper i Kina. Hàn-kineserne er tallmessig overlegne. I løpet av historien har mange etniske grupper blitt assimilert, eller forsvunnet uten spor. Flere tidligere etnisiteter er blitt sinisert (kinesiskpreget) og blitt Hàn-kinesere. Dette har ført til at antall Hàn-kinesere har økt dramatisk. I flere av Kinas (sentrale og sørlige) provinser er forskjellene i talemålet ofte så store at de må ty til «riksmålet» Mandarin eller skriftspråket (som er felles) for å gjøre seg forstått. Utenom Hàn-etnisiteten anerkjenner myndighetene i Folkerepublikken Kina til sammen 55 etniske minoriteter.
Den demografiske situasjon er svært ubalansert. De to viktigste problemene, som av mange demografer beskrives som tikkende bomber, er at barnetallene er svært lave i forhold til den eldre befolkning, og at kjønnsfordelingen blant barn på grunn av selektive tiltak, blant annet ved kjønnsseleksjon ved hjelp av abort eller spedbarnsdrap, er slik at man er på vei inn i en situasjon med et betydelig kvinneunderskudd.
Språk
Kinesisk er et tonespråk i den sino-tibetiske språkfamilien. Hvis det regnes som et enkelt språk (slik kineserne selv gjør), ikke en språkfamilie (som vestlige lingvister ofte mener) er det verdens mest talte. Kinesisk har et klarere skille mellom skrift- og talespråk enn i de fleste andre språk, og det er mange ord og språklige mønstre som er vanlige muntlig, men ikke skriftlig, og motsatt.
Kinesisk skriftspråk
Skriftspråket kan følges 3500 år tilbake. Det ble opprinnelig brukt til spådomskunst og administrasjon ved hoffet under Shāng-dynastiet. Skrifttegnene var opprinnelig bilder (piktogrammer) av naturfenomener, men senere under Zhōu-dynastiet begynte en å bruke dem fonetisk ved at ideogrammer som rimte ble lånt for å skape tegn for abstrakte fenomen. Fra da av ble de fleste nye tegn skapt ved å sammensette en del som kategoriklassifiserte tegnet, «en radikal», med et tegn som gav et hint om uttalen, «et fonetikum». Omkring 90 % av alle kinesiske skrifttegn er rent abstrakte sammensetninger av radikal-element og fonetikum. Derfor er det en utbredt myte å tro at kinesiske tegn er forvanskede bilder av fenomener i virkeligheten. (Selv om under 10 % av tegn opprinnelig har vært bilder. Som for eksempel 口 kǒu, munn; 人 rén, menneske; 女 nǚ, kvinne.)
Rundt 500 f.Kr. hadde det i området rundt Huang He (Den gule flod) i Nord-Kina utviklet seg et språk som nå er kjent som klassisk kinesisk. Dette er språket som ble skrevet og talt av Konfucius og Mencius, og som er forfaren til alle moderne kinesiske dialekter. Muntlig fortsatte kinesisk å utvikle seg, men datidens skriftlige kinesisk (kjent som Gǔwén) endret seg lite før 1900-tallet. Det var under Qín-dynastiet på 210-tallet f.Kr. at tegnene ble standardisert. Tegnene fikk da navn etter det neste dynastiet, Hàn-dynastiet og heter i dag Hànzì-tegn («Hàn-folkets skrifttegn»).
I en reform på slutten av 1950-tallet ble antall strøk redusert etter modell fra vanlige håndskriftformer. Praktisk talt alt som utgis i Folkerepublikken Kina er skrevet med disse forenklede skrifttegnene, mens Taiwan (og til en viss grad Singapore, Hongkong og de eksilkinesiske miljøer) har holdt fast på de tradisjonelle skrifttegnene. Hànzi-tegn er også utgangspunkt for det japanske skriftspråket Kanji. Kalligrafi er en viktig kunstart i Kina, på linje med malerkunst og musikk.
En utbredt misforståelse er at et skrifttegn alltid står for et ord. Et skrifttegn står alltid for én stavelse, ikke nødvendigvis for et ord. De fleste ord har to stavelser, noen kun én og enkelte tre eller fire.
Kinesisk talemål
Selv om skriftspråket er felles for Kina (små unntak for kantonesisk), er talespråket – spesielt i Sør-Kina – ofte så forskjellig at det er gjensidig uforståelig. I Folkerepublikken Kina kalles talespråket Hànyǔ («Hàn-folkets talemål»), mens dialektene omtales som navn på stedet + huà (for eksempel Shànghǎihuà = Shànghǎi-snakk = Shànghǎi-dialekt).
I 1913 bestemte den nyopprettede Republikken Kina seg for å innføre et felles riksspråk, som et ledd i nasjonsbyggingen. Riksspråket var i datidens språkbruk kjent som Guóyǔ, og var basert på dialekten i Běijīng-området i Nord-Kina, som i Vesten kalles mandarin. Etter kommunistenes maktovertagelse i 1949 fortsatte politikken med å promotere mandarin som riksspråk, nå under betegnelsen Pǔtōnghuà. Skolesystemet og TV har ført til at nesten alle kinesere behersker riksspråket.
At kinesisk er et tonefallspråk vil si at tonefallet er like viktig for ordets betydning som sammensetningen av vokaler og konsonanter. Når kinesisk transkriberes til latinske bokstaver etter pīnyīn-standarden angis tonefallet med et aksenttegn. (Dette er ikke samme slag aksenter som man kjenner for eksempel fra fransk).
Standard kinesisk har fire toner.
For personer med kinesisk som morsmål er tonefallet så opplagt at det sjelden skrives når pīnyīn benyttes, noe som fører til at vestlige personers forsøk på uttale kinesiske ord på det grunnlag gjerne blir fullstendig uforståelig for kinesisktalende.
Religion
Forskjellige filosofiske retninger har hatt en svært markant innflytelse på kinesisk kultur. De tre eldste hovedretninger utgikk fra konfutsianismen, taoismen og til sist buddhismen.
Kinas religiøse tradisjoner er svært sammensatte. Blant de religioner eller trossystemer som assosieres med Kina er forfedrekult, buddhisme, kinesisk folkereligion med røtter i eldgamle myter, konfutsianismen, taoismen og islam.
De fleste kinesere – 59 % av befolkningen, eller ca. 767 millioner mennesker – sier selv at de ikke er religiøse. Men ritualer og religion – særlig den tradisjonelle troen på konfutsianismen, taoismen og buddhismen – spiller en viktig del i manges liv. Ca. 33 % av befolkningen følger en blanding av trosretninger som benevnes i statistikkene som «tradisjonell tro» eller bare «annet».
Ca. 8 % av befolkningen er buddhister. Regjeringen har anslått antallet kristne til 16 millioner. En uavhengig undersøkelse av East China Normal University i 2007 kom frem til at det er 40 millioner kristne i Kina, noe som er mye mer enn regjeringens tall, men samtidig lavere enn hva noen utenlandske observatører har kommet frem til. Senere undersøkelser viser at antall kristne er sterkt økende og kan komme opp mot 247 millioner i 2030.
Pr. 2016 var det mer enn det er 20 millioner muslimer i Kina.
Befolkningspolitikk
Grunnet en befolkning på over 1,3 milliarder mennesker og en estimert vekstrate på 0,57 % er Kinas regjering bekymret over og oppmerksom på sin befolkningsvekst og har med blandet hell forsøkt forskjellige typer familieplanleggingspolitikk. Fra 1979 var regelen at hver familie kun fikk lov til å ha ett barn, med enkelte unntak for etniske minoriteter og for bønder på landsbygda dersom den førstefødte var en jente.
Myndighetenes fødselspolitikk møtte folkelig motstand, særlig i landsbruksområder hvor det var bruk for arbeidskraft og fordi man i Kina tradisjonelt alltid ønsker seg sønner. Folk som ikke overholdt ettbarnspolitikken gav ofte uriktige opplysninger om antall familiemedlemmer under folketellinger.
Offisiell politikk forbyr bruk av tvangsaborter eller tvangssterilisering, men det fremkommer jevnlig beskyldninger om at lokale embedsmenn tar drastiske midler i bruk for å nå befolkningsmålsetninger. Kinesiske demografers anslag over Kinas fødselsrate varierer fra 1,5 til 2,0. Regjeringen er særlig bekymret for at det vil bli født langt flere gutter enn piker fordi familier tradisjonelt foretrekker gutter, og det er derfor forbudt å bruke ultralyd til kjønnsbestemmelse og etterfølgende abort av pikefostre.
Den omstridte ettbarnspolitikken tok slutt i 2015, og siden den tid har gifte par anledning til å få to barn.
Historie
Den kinesiske sivilisasjon oppstod langs Huáng Hé-elva i Nord-Kina. Kineserne deler oftest opp historien i herskerdynastier, ettersom dynastiskiftene ofte innebar skifte av styreform, herskerklasse og hovedstad. Under Shāng-dynastiet ble skriftspråket, spådomskunst og litteratur som Yijing skapt. Zhōu-dynastiet var en periode preget av borgerkrig og splittelse på den ene siden og kulturell blomstring innen filosofi og litteratur på den annen side. Under Zhōu-dynastiet oppsto konfusianismen og taoismen, og litteratur og filosofi fra denne epoken ble grunnlaget for kinesisk kultur de neste 2000 år.
Alle smårikene ble samlet under keiser Shǐhuángdì i 221 f.Kr., og slik oppstod Qín-dynastiet. I Qín-årene ble byggingen av Den kinesiske mur igangsatt, et byggeprosjekt som med pauser pågikk i 1800 år. Etter at landet ble samlet av Qín-herskerne fulgte omkring 13 andre såkalte dynastier. Mange av dem omfattet et system med underlagte kongedømmer, fyrstedømmer, hertugdømmer, grevskap osv., men etter hvert nøt keiseren en reell sentralmakt. Keiserne hadde forskjellige former for regjeringer med statsminister og andre ministre, og i kortere perioder lå den reelle makten i embetsverkets, keiserslektens eller hoffevnukkenes hender.