cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mellom himmel og jord (1993)
Handling
Hun og familien flytter til Saigon, hvor hun får jobb hos en velstående familie. Men hun blir utnyttet av familiens mannlige overhode, og ender med å bli gravid. Når kona hans får greie på hva som er skjedd blir hun rasende, og Le Ly må sammen med sin familie flytte tilbake til landsbygda. Der møter hun den amerikanske soldaten Steve Butler (Tommy Lee Jones) som viser interesse for henne. Etter alle opplevelsene er hun nølende med å knytte seg til en mann igjen, men etter en stund med tvil blir de sammen.
Etter en stund flytter de til USA. Deres samliv begynner bra, men etter en stund begynner senvirkningene etter år i krigssonen å vise seg hos Steve. Han blir stadig mer voldelig og forholdet deres ødelegges. Med hjelp av sin far forsøker hun å gjenforenes med ektemannen, men han ender med å begå selvmord. Flere år senere reiser hun tilbake til Vietnam sammen med sin sønn for å vise ham hvor hun kom fra.
Om filmen
Filmen fikk lunken mottakelse av kritikerne og har bare oppnådd 44% på Rotten Tomatoes (2011). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner. Han gav særlig mye ros til Hiep Thi Les rolleprestasjon.
Aftenpostens anmelder gav den middelmådig omtale og mente at deler av filmen virket for lite autentisk og at den var for lang. Anmelderen mente samtidig at den var teknisk bra gjennomført.
Filmen ble en publikumsmessig fiasko da den bare innbrakte $5,8 millioner ved amerikanske kinoer. Den havnet dermed på en 136.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1993. Produksjonskostnadene er anslått å ha vært på ca $33 millioner.
Kitaro vant en Golden Globe for sitt musikalske bidrag til filmen. Fotoansvarlig ble nominert til en ASC Award av American Society of Cinematographers. Filmen ble forøvrig nominert i klassen «beste utenlandske film» ved Awards of the Japanese Academy.
Østre vei (Oslo)
Østre vei (1–7, 2–6) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Kildals vei til Solbakkeveien. Navnet ble vedtatt i 1917.
Godzilla: Final Wars
Godzilla: Final Wars (ゴジラ ファイナルウォーズ) er en japansk film fra 2004 regissert av Ryuhei Kitamura. Dette er den tjueåttende filmen om det klassiske filmmonsteret Godzilla.
Handling
Under en kamp på Antarktis mot den opprinnelige Gotengo blir monsteret Godzilla fanget under is ai en hule. I senere år forårsaker miljø-katastrofer utseendet til gigantiske monstre og super-mennesker kalt "mutanter" som deretter rekrutteres til Earth Defense Force (EDF) for å kjempe mot monstrene. En oppgradert Gotengo, under kommando av kaptein Douglas Gordon, ødelegger monsteret Manda. Men skipet hans blir ødelagt i prosessen, og kapteinen blir suspendert fra EDF. Mutant-soldaten Shinichi Ozaki får i oppdrag å vokte en FN-biolog, Dr. Miyuki Otonashi, som ble sendt for å studere et mumifisert monster.
Det blir avslørt at det mumifiserte monsteret var Gigan, en cyborg sendt for å ødelegge jordkloden. Gigantiske monstre begynner å angripe flere byer. Rodan angriper New York City, Anguirus angriper Shanghai, Zilla angriper Sydney, Kong Caesar angriper Okinawa, Kamacuras angriper Paris, Kumonga angriper Phoenix, Ebirah angriper Tokai, og Hedorah angriper et ukjent sted. EDF forsøker å angripe skapningene, som på mystisk vis forsvinner i samme øyeblikk som et fremmed moderskip dukker opp over Tokyo. Romvesenene, kalt Xiliens, advarer om at en planet kalt "Gorath" snart kommer til å påvirke jordkloden.
Leotykides
Leotykides (født ca. 545, død 469 f.Kr.) var konge i Sparta fra 491 til 476 f.Kr. Han ledet spartanske styrker under perserkrigene fra 490 til 478 f.Kr.
Han var født i Sparta rundt 545 f.Kr. og var etterkommer av Eurypontid. Han kom til makten med hjelp fra Kleomenes I ved å utfordre Demaratos og overtok tronen i 491 f.Kr. Senere samme år sluttet han seg til Kleomenes' andre ekspedisjon til Aigina. Våren 479 ledet Leotykides en gresk flåte som bestod av 110 skip ved Aigina og senere ved Delos hvor han støttet de greske opprørene ved Khíos og Samos mot Persia. Han beseiret persiske militærstyrker og marinestyrker i slaget ved Mykale på kysten av Lilleasia sommeren 479.
Han ledet en ekspedisjon til Thessalia i 476 mot aleudai–familien for å straffe dem for samarbeid med perserne, men han trakk seg tilbake etter å ha blitt bestukket av familien. Han ble stilt for retten for bestikkelser da han returnerte til Sparta og flyktet til tempelet til Athena Alei i Tegea. Han ble dømt til eksil og hans hus brent. Hans barnebarn Arkhidamos II ble konge av Sparta. Leotykides døde noen år senere, rundt 469 f.Kr.
Sør-Afrika under Sommer-OL 1956
Sør-Afrika under Sommer-OL 1956. 50 sportsutøvere fra Sør-Afrika deltok i ti sporter under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Sør-Afrika kom på 33.-plass med fire bronsemedaljer.
Tegneserier utgitt som julehefte i Norge
Denne artikkelen inneholder en oversikt over tegneserier som er utgitt som julehefte i Norge.
Larstjenn
Larstjenn er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, like sørøst for Oppsjøen.
Sagene lærerhøgskole
Sagene lærerhøgskole var en høgskole for lærerutdanning, etablert på Sagene i Oslo i 1945 under navnet Statens Lærerskoleklasser i Oslo. Skolen ble i 1992 fusjonert inn i Bislet høgskolesenter, som i 1994 ble en del av Høgskolen i Oslo, nå Oslomet – storbyuniversitetet. Skolen ble opprettet av skoleinspektør Bernhof Ribsskog for å avhjelpe lærermangelen etter krigen. Han bestyrte selv skolen det første året, mens Trygve Dokk overtok ledelsen fra 1946.
Skolen het Sagene offentlige lærerskole fra 1962, Sagene lærerskole fra 1967, og Sagene Lærerhøgskole fra 1981.
Blant tidligere studenter ved skolen kan nevnes Willy Østreng, Ole Kopreitan, Torild Skard, Tor Edvin Dahl, Kari Pahle, Ola Metliaas, Jon Herwig Carlsen, Berit Kinn, Hans B. Skaset, Terje Strømdahl, Henrik Bargem, Trond Johannesen, Terje Vigerust, Lars Monsen, Trond Strømdahl, Kjetil Siem, Jorun Gulbrandsen, Anne Tingelstad Wøien, Kåre Nybakk, og Siri Broch Johansen.
Tidskapsel
En tidskapsel er en samling av gjenstander og/eller informasjon som brukes til å kommunisere med folk i fremtiden og til å hjelpe fremtidige arkeologer, antropologer og historikere. Tidskapsler graves ofte ned i forbindelse med spesielle begivenheter, som Verdensutstillingen eller grunnsteinsnedlegging for en bygning. Begrepet «tidskapsel» har vært i bruk siden omtrent 1939.
Et norsk eksempel på en tidskapsel er Anders Loranges flaskepost til framtidige arkeologkollegaer, et kort brev datert 8. august 1870 og nedgravd sammen med mynter i to flasker i den store gravhaugen Raknehaugen i Ullensaker kommune i Akershus. Det kom for dagen under en utgraving 9. august 1940. Et annet eksempel på en glemt tidskapsel var en flaske som ble funnet våren 2009 i en murvegg i en bygning som tilhørte konsentrasjonsleiren Auschwitz-Birkenau under andre verdenskrig. Flasken inneholdt en håndskrevet lapp fra personer som satt fanget i leiren i 1944.
En liknende kommunikasjonsform med meldinger til ukjent adressat er flaskepost.
Mein G’müt ist mir verwirret
«Mein G'müt ist mir verwirret, das macht ein Jungfrau zart» er en tysk sang med tekst av ukjent opphav fra 1500-tallet og melodi av Hans Leo Haßler, publisert 1601 i hans Lustgarten neuer teutscher Gesäng, Balletti, Gaillarden und Intraden.
Melodien brukes også i flere andre verk:
Herrängen
Herrängen er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. Den grenser til bydelene Fruängen, Långbro og Långsjö, samt til Snättringe og Segeltorp i Huddinge kommune.
Herrängen har fått sitt navn etter Herrängens gård, som ble oppført på 1780-tallet, men det har vært bebyggelse fra enda eldre tider. Det er ganske kupert i Herrängen, og gatene slynger seg fram gjennom terrenget. Herrängen består nesten utelukkende av småhus, det finnes bare tre rekkehus. Bydelen mangler nesten helt servicetilbud. De nærmeste matbutikkene er i Långsjö og i Fruängen.
Odda Boligbyggelag
Boligbyggelaget har 426 medlemmer og forvalter 163 boliger i 7 borettslag.
Odda Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Hans Jacob von Scheel (1751–1823)
Hans Jacob (II) v. Scheel (født 1751, død 1823) var en norsk offiser.
Han tok eksamen ved det juridiske fakultet i København 17. april 1775 med karakteren «bekvem». Ved den anledning var han premierløytnant. I 1809, som oberstløytnant i Det Akershusiske Dragonregiment, ble han formann i kommisjonen som oppsporte og dømte massemorderen Peter Westerstrøm.
Ove Ramel Michelet (f.1749†1839) deltok i felttoget 1808-1809 og ble utnevnt til kar. oberst i Oplandske Dragonregiment. I 1810 byttet han stilling med kar. oberst Hans Jacob Scheel og kom derved over i Akershusiske Dragonregiment.
H.J.S. fikk avskjed i nåde i 1811, men han fungerte som kommandant på Blaker skanse fra 1810 til 1820, da skansen ble nedlagt. Det gamle historiske sted Blaker skanse i Urskog var anlagt i 1683 efter foranstaltning av feltmarskalk greve Wedel Jarlsberg. Det fortelles at da kong Carl 14. (Karl Johan), som hadde befalt skansen nedlagt, fikk høre at hans befaling ikke skulle være efterkommet fullstendig nok, blev han vred og besluttet selv å undersøke saken. Dog, da kongen ved å gå rundt på vollene fikk se at alt var efter ønske, ble han i godt humør. Da det var langt gress på vollene, og kongen gikk utenfor stien, sa oberst Scheel: «Deres kongelige høihed er så god De holder fodstien», og straks gikk kongen bort på denne med et smilende vink til sitt følge om å gjøre likeså, og obersten fik altså beholde gresset uskadet. Da stattholder Sandels for spøk spurte Scheel hvorfor han ikke saluterte, svarte han: «Hans majestæt har berøvet mig midlerne». Efter oberst Scheel, som var den siste kommandant, ble skansen bare tilsett av inspeksjonsoffiserer. Kaptein Christian Fredrik Michelet (f.1792†1874) var inspeksjonsoffiser her fra 1821 til 1841; han ble senere general og kommandant på Fredriksten. Oberst H.J.S. fortsatte å bo i kommandantboligen inntil sin død 3 år efter. Han var Ridder av Sverdordenen. Hans Jacob var ugift. Han døde på Blaker 16. august 1823.
I slekten ble det fortalt om da major Jens Bull Arentz, en bror av kaptein Anton Wilhelm Scheels annen hustru, var på reise i det Trondhjemske i følge med den senere generalautitør Stenersen. Arentz, som kjente Scheel godt, hadde om natten hørt en stemme som hvisket ham inn i øret: «Nu døde gamle oberst Scheel på Blaker». Senere så Arentz av avisene at Scheel nettopp den natt var død, og ved å forhøre seg hos hans husholderske på Blaker fikk han vite at S. riktignok ikke var død nettopp ved samme klokkeslett – Arentz hadde nemlig merket seg tiden – men dog var blitt bevisstløs da og var død noen timer senere.
Nessie
«Nessie» er kallenavn for et påstått sjøuhyre som skal befinne seg i innsjøen Loch Ness i Skottland.
Det er gjort flere forsøk på å spore opp et eventuelt monster uten noe videre resultat. Da man en gang undersøkte innsjøen med sonar, forsvant det to markører av de man hadde lagt ut. Det spekuleres i om lokale kjøpmenn, som tjener godt på sagnet, har bidratt med enkelte av «sporene» etter monsteret.
Legenden om Sankt Columba
Ifølge legenden kom en irsk prest, Columba av Iona, i år 565 til Skottland for å omvende pikterne, den opprinnelige befolkningen. Han vandret med sitt følge langs bredden av Loch Ness, da monsteret stakk sitt hode over vannet. Columba gjorde korsets tegn mot sjøuhyret og sa «vik fra meg». Dette skal ha overbevist pikterne om at Columbas gud var sterkere enn deres og verd å omvende seg til.
Sankt Columba møtte for øvrig to uhyrer ved Loch Ness, hentet fra skotsk overtro: En kelpie, som svømte i vannet og angrep mennesker, tolket som Nessie, og the water horse, som antok skikkelse av en hest med sal og seletøy, inntil noen satte seg på den. Da dro den dem med seg ned i dypet og fortærte dem.
Nyere tid
Inverness Courier rapporterte i 1868 om en kolossal fisk i Loch Ness, men først i 1933 rapporterte herr og fru MacKay om en diger skapning de hadde observert i innsjøen i over ett minutt. I 1933 bygde staten en vei langs Loch Ness, og mange påstod at bråket fra byggingen vekket sjøormen. Bertram Mills som drev et sirkus med base i London, utlovet en formue til den som kunne fange uhyret til sirkuset hans. Det har også vært foreslått at Nessie egentlig var elefanter fra et omreisende sirkus som tok seg et bad i Loch Ness.
I 1934 tok dr Robert Wilson det første fotografiet av Nessie. 12. mars 1994 avslørte London Sunday Telegraph historien om bildet. Det ble ikke tatt av dr Wilson, som bare satte navnet sitt til for å skape troverdighet i saken. Christian Spurling som døde høsten 1993, sies å ha innrømmet sin rolle i spøken da han lå på det siste. Bildet ble i virkeligheten tatt av Spurlings stebror, Ian Wetherell. Wetherells far, Marmaduke («Duke») Wetherell, var utsendt av Daily Mail for å finne uhyret, og laget bildet ved hjelp av en leketøys-ubåt. I forkant hadde han på samme vis lagd «fotavtrykk» etter uhyret ved hjelp av en utstoppet neshornfot. Allerede 7. desember 1975 hadde Sunday Telegraph trykket en artikkel om forfalskningen. Her fortalte Ian Wetherell hvordan de involverte hadde lett seg frem til en liten vik, der de bittesmå krusningene i vannet ville ligne store bølger ute på innsjøen. «Så var det bare å trekke opp ubåten, og få den til å dykke like under overflaten, så halsen og hodet fremkalte en skikkelig liten V i vannet». Denne avsløringen vakte imidlertid ingen større oppmerksomhet.
I februar 2011 ble det tatt et bilde på Loch Ness av et dyr med pukler, som har vært observert flere ganger de siste fem årene, og er kjent som «Bownessie». Dette bildet er tatt med mobiltelefon, og det kan derfor være fikset på ved hjelp av Photoshop.
Beretninger om sjøuhyrer er utbredte. I Lake Champlain skal det være ett, med kallenavnet «Champ». I Sverige har man Storsjöodjuret, og i Norge Seljordsormen som attpåtil er på facebook. På Sotra har man «dyret i Kørelen» eller «Kørelatrødlet», øyens største innsjø Kørelen. «Dyret» skal ligne et svartbrunt, hvelvet skip og sies å ha slukt et helt brudefølge.
Nessie kan ikke være et pattedyr, da disse stadig må opp til overflaten for å puste, og temperaturen i Loch Ness er for lav for krypdyr. Et bilde viser noe som minner om en svaneøgle. I så fall ville Nessie vært verdens siste plesiosauer. Fisk har ingen likhet med Nessies påståtte utseende.
I 2001 påpekte den italienske geologen Luigi Piccardi at Loch Ness ligger like over Great Glen-forkastningen, som geologisk sett er Skottlands mest aktive område, og forårsaket et større jordskjelv i 1901. Det store jordskjelvet som la Lisboa i grus i 1755, forplantet seg via Great Glen til Loch Ness som en liten tidevannsbølge. Mindre bevegelser i jordskorpen under sjøen kan gi seg utslag i utslipp av gasser, som kan skape store bobler og bølger på innsjøens overflate. Det finnes mer enn 3.500 rapporter om at folk har «sett» Nessie, men ifølge dr Piccardi dreier de fleste av rapportene seg ikke om noe syn, men om høylytt plasking og voldsomme bølger, fenomener som kan forklares med tidvis aktivitet i forkastningen under. Etter hans mening var uhyret ikke pikternes egen oppfinnelse, men den hippocampusen (av ippos = hest og kampos = sjøuhyre) vi møter i gresk mytologi, som trekker vognen til hav- og jordskjelvguden Poseidon.
Fysioterapihøgskolen i Bergen
Fysioterapihøgskolen i Bergen var en høgskole for fysioterapeututdanning, etablert i Bergen i 1976 under navnet Statens fysioterapiskole, Bergen. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Bergen.
Skolen endret navn til Fysioterapihøgskolen, Bergen fra 1984.
Alexander Dale Oen
Alexander Dale Oen (født 21. mai 1985 i Øygarden, død 30. april 2012 i Flagstaff i Arizona i USA ) var en norsk svømmer i verdenstoppen i brystsvømming. Han representerte klubbene Vestkantsvømmerne og Bærumsvømmerne. Oen var verdensmester, europamester og ble Norges første OL-medaljevinner i svømming da han tok sølv under sommer-OL i Beijing i 2008. Oen vant åtte kongepokaler. Oen døde av hjertestans på samling med svømmelandslaget i Flagstaff i Arizona i USA 30. april 2012, 26 år gammel.
Oens personlige trener i Vestkantsvømmerne var Stig Leganger-Hansen, og i Bærumsvømmerne ble han trent av Sondre Solberg.
Oppvekst og begynnelse
Oen svømte sine første tak i kulturhuset på øya Rong i Øygarden. Han trente i svømmeklubben der helt til den ble nedlagt i 1995. Da begynte han i den nylig startede klubben Vestkantsvømmerne med klubbens grunnlegger Tor Arne Hestholm som trener. Det var lang reisetid til trening, og 16 år gammel flyttet han til Laksevåg for å kunne kombinere trening og videregående.
Alexander Dale Oen hadde fem norske juniorrekorder i brystsvømming.
Alexanders fem år eldre bror, Robin Dale Oen, er også en habil svømmer.
Gjennombrudd
Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 2005, med sjuendeplass på 100 meter bryst i langbane-VM.
Under Kortbane-EM i svømming 2005 satte han nordisk rekord på 100 m bryst med tiden 57,05. Dermed ble han første nordmann som svømte distansen på under ett minutt. Tiden gav ham fjerdeplass på distansen. Oen tok gull i 100 meter bryst i EM 2008. Det var den første gullmedaljen i EM for en norsk herresvømmer.
Etablering i verdenstoppen
Under OL 2008 i Beijing ble Oen Norges første OL-medaljør i svømming gjennom tidene ved å ta sølv på 100 meter bryst. I semifinalen var han bare 3 hundredeler fra verdensrekorden på 100 meter bryst og svømte inn til ny olympisk rekord med tiden 59,16. I finalen måtte han se seg slått av tittelforsvareren, japanske Kosuke Kitajima, som satte ny verdensrekord med tiden 58,91.
I de påfølgende europamesterskapene og verdensmesterskapene tok Oen flere gull- og sølvmedaljer. 25. juli 2011 ble han verdensmester på 100 meter bryst. Dette var bare 3 dager etter Terrorangrepene i Norge 2011. Han rørte hele det norske folk da han etter terrorangrepet dediserte VM-gullet sitt til hjemlandet.
Utmerkelser og nominasjoner
Alexander Dale Oen Arena i Bergen er oppkalt etter Alexander Dale Oen.
Klaus Töpfer
Klaus Töpfer (født 29. juli 1938 i Waldenburg, Schlesien) er en tysk politiker (CDU). Fra 1987 til 1994 var han minister for miljøvern og reaktorsikkerhet i Helmut Kohls føderale regjering, og deretter fra 1994 til 1998 minister for romregulering, bygningsvesen og byutvikling. Fra 1998 til 2006 var han sjef for FNs miljøprogram (UNEP).
Bakgrunn, utdannelse og yrke
Etter at familien ble fordrevet fra hjemmet i Schlesien i 1945 tok Töpfer i 1959 Abitur (artium) ved König-Wilhelm-Gymnasium i Höxter. Han avtjente frem til 1960 verneplikten, og ble dimittert som løytnant av reserven.
Deretter studerte han sosialøkonomi i Mainz, Frankfurt am Main og Münster, og fullførte studiet med diplom (hovedfag) i 1964. Fra 1965 til 1971 var han vitenskapelig assistent ved Zentralinstitut für Raumforschung und Landesplanung ved Westfälische Wilhelms-Universität, og tok i 1968 doktorgraden med avhandlingen Regionalpolitik und Standortentscheidung. Fra 1971 til 1978 var han avdelingsleder for planlegning og informasjon i Saarlands statskanselli. Han underviste også ved høyskolen for forvaltningsvitenskaper i Speyer, og hadde utviklingspolitiske oppdrag i Egypt, Malawi, Brasil og Jordan. Fra 1978 til 1979 var han professor og direktør for Institut für Raumforschung und Landesplanung ved Universität Hannover. I samme periode var han også medlem av Rat der Sachverständigen für Umweltfragen og forvaltningsrådet i Kreditanstalt für Wiederaufbau. Fra 1985 til 1986 var han honorærprofessor ved Johannes-Gutenberg-Universität Mainz, og i november 2005 ble han utnevnt til honorærprofessor ved det økonomiske fakultet ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen.
Familie
Klaus Töpfer er gift og har tre barn.
Parti
Töpfer har siden 1972 vært medlem av CDU. Han var formann for CDUs lokallag i Saarbrücken fra 1977 til 1979, og medlem av delstatsstyret i CDU. Fra 1987 til 1989 var han formann for CDU i Rhein-Hunsrück, og fra 1989 til 1998 medlem av CDUs føderale styre og fra 1992 til 1998 også CDUs presidium (sentralstyre). Fra 1990 til 1995 var han formann for CDU i Saarland. Han var CDUs statsministerkandidat i Saarland i 1990 og 1994, men tapte begge ganger for Oskar Lafontaine.
Parlamentsmedlem
Töpfer var fra 1990 til 1998 medlem av Forbundsdagen, det tyske parlamentet.
Lars Tjærnås
Lars Erik Tjærnås (født 20. mars 1960 på Årvoll) er en tidligere norsk fotballtrener. Han jobber for tiden som ekspertkommentator for C More og V sport, og som skribent for 100% Fotball. Han var sjefsspeider i Vålerenga frem til 14. februar 2020.
Klaus Töpfer
Offentlige verv
7. mai 1987 fulgte hans utnevnelse til medlem av det føderale kabinettet som minister for miljøvern og reaktorsikkerhet. Etter det føderale valget i 1994 ble han minister for romregulering, bygningsvesen og byutvikling.
Lars Tjærnås
Han har tidligere vært sportssjef i den norske klubben Ham-Kam, trener i Årvoll, Grei, Mercantile, Bærum, Stabæk, Vålerenga, Hønefoss, Kongsberg IF, og assistenttrener i Lillestrøm og Wimbledon F.C.. I åtte år arbeidet han i Norges Fotballforbund som trener for ulike aldersbestemte landslag. Hans foreløpig siste fotballjobb var i Fredrikstad Fotballklubb, hvor han var ansvarlig for motstanderanalyse, spilleranalyse av eget lag, kartlegging og speiding etter spillere.
Fylkesvei 404
Fylkesvei 404 (Fv404) går mellom Herefoss i Birkenes og Frivoll i Grimstad. Veiens lengde er 27,8 km.
Dorothy Parker
Dorothy Rothschild Parker (født 1883, død 1967) var en amerikansk forfatter og kritiker, kjent for sine bitende vittigheter og kvikke bemerkninger.
Fylkesvei 404
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
The September When (album)
The September When er det første albumet til gruppen The September When. Albumet ble spilt inn i Marcus Studio i London i januar-februar 1989 og gitt ut 17. august samme år. Bandet var fortsatt kun en trio under innspillingen.
Sauløkfamilien
Sauløkfamilien (Juncaginaceae) er en plantefamilie i ordenen Alismatales. Den omfatter 25 arter fordelt på 4 planteslekter, hvorav sauløkslekten er den mest kjente.
Bjertnes videregående skole
Bjertnes har en pedagogikk forankret i konsekvenspedagogisk filosofi, inspirert av den danske filosofen og pedagogen Jens Bay.
Opplæringstilbud
Skolen tilbyr utdanningsprogrammene: I studiespesialiserende utdanningsprogram tilbyr skolen fag fra andre utdanningsprogrammer: musikk og toppidrett som programfag.
Litteratur
Kopperud, Lasse (Red.). (2001). Jubileumsbok for Bjertnes videregående skole 25 år. Bjertnes videregående skole.
Tangtjern
Tangtjern (eller Tangtjennet) er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, like nord for Tangen hyttefelt.
Monterey
Monterey er en kystby midt i den amerikanske delstaten California. I 2000 hadde den en befolkning på 29,674.
Monterey begynte som en katolsk misjonsstasjon i provinsen Las Californias, som da var en del av Ny-Spania. Byen vokste opp rundt misjonen San Carlo Borromeo ved Montereybukten, opprettet av fransiskaneren Junipero Serra den 3. mai 1770. Samtidig utropte Don Gaspar de Portola, lederen for den meksikanske militærekspedisjon, Alta California (den nåværende amerikanske delstaten California) som spansk besittelse.
Misjonsstasjonen var del av Californiamisjonene, den kjeden av til slutt 21 spanske misiónes som ble anlagt fra San Diego til Sonoma, og var den viktigste av stasjonene. Mellom 1777 og 1849 var byen hovedstad for California, under hhv. Spania, Mexico og USA.
Siden 1840 har Monterey vært sete for et katolsk bispedømme, som opprinnelig omfattet Las Californias, det vil si også Baja California som forble meksikansk territorium etter at USA annekterte Alta California.
Hermetikkindustrien
Knut Hovden fra Sotra (1880–1961) utvandret til USA da han var 25. Han hadde fiskerifaglig utdanning fra Bergen og arbeidet først i Chicago, men ble i 1907 direktør for Booth Cannery i Monterey. I 1926 etablerte han sin egen hermetikkfabrikk, Hovden Canning Company som gradvis ble ledende i bransjen. Hovden grunnla også andre fabrikker langs USAs vestkyst og ble etterhvert kjent som the king of Cannery Row. Sammen med sin bror Ole Hovden effektiviserte han fabrikkarbeidet med teknikker fra Norge, og utviklet mekaniske tørke- og kokemetoder. Mekanisk falsing av lokkene på hermetikkboksene, utført av falsemaskinen som Henrik Jørgen Reinert ved Middelthons maskinverker i Stavanger oppfant, medførte at en operatør kunne false opp til tusen bokser i timen. På Hovdens fabrikk i Monterey var det på det meste rundt 4.000 ansatte. Hans mest kjente produkter gikk under merkenavnet Portola og høstet en rekke utmerkelser i inn- og utland. To ganger ble fabrikken i Monterey ødelagt av brann, den ene gangen i 1925, og da lanserte Hovden ideen om at å åpne et akvarium på stedet. Men det tok nesten 60 år før Monterey Bay Aquarium åpnet dørene. Det eies av en stiftelse og dekker 98 km2. I 1951 pensjonerte Hovden seg, og en skattesak fikk ham til å melde utflytting til Guadalajara i Mexico der han bodde resten av livet. Senere er Cannery Row blitt omdannet til en turistattraksjon. John Steinbeck som var oppvokst i nabobyen Salinas og bodde noen år i Monterey, utga i 1945 boken Cannery Row.
Itaipulândia
Itaipulândia er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Kvinnherad Boligbyggelag
Kvinnherad Boligbyggelag er et boligbyggelag i Kvinnherad i Hordaland og ble startet 21. mai 1965.
I 2008 ble Kvinnherad Boligbyggelag innlemmet i Vestlandske Boligbyggelag.
Boligbyggelaget hadde vel 470 medlemmer og forvaltet 360 boliger i 13 borettslag (2006).
Liechtenstein under Sommer-OL 1948
Liechtenstein under Sommer-OL 1948. To sportsutøvere fra Liechtenstein, begge menn, deltok i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Det var andre gangen Liechtenstein deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Fruängen
Fruängen er en bydel i bydelsområdet Hägersten-Liljeholmen i Söderort i Stockholm. Den grenser mot bydelene Långbro, Herrängen, Västertorp og Solberga (Stockholm), samt til Huddinge kommune.
Alle gater er oppkalt etter kjente svenske kvinner, for eksempel Elsa Beskow, Fredrika Bremer og Lina Sandell.
Praksiskandidat
Praksiskandidat er et begrep innen fag- og yrkesopplæring for en person som har yrkespraksis, men som mangler den nødvendige teoridelen for å få fag- og svennebrev. Praksiskandidaten tilbys opplæring i bedrift, som må være et godkjent lærested. Den praktiske opplæringen skal være allsidig og dokumentert. Varighet for skal være minst 25 % lenger enn det som er vanlig praksistid i faget, og opplæringen skal dekke de mest vesentlige delene av fagets læreplan.
En praksiskandidat er fritatt kravet om bestått i alle fellesfagene fra videregående skole for å kunne gå opp til fag- eller svenneprøve. Det kreves derimot en egen tilrettelagt eksamen for praksiskandidater som må bestås før kandidaten kan avlegge fag- eller svenneprøve.
Quarisen
Quarisen er en isbrem ved kysten av Dronning Maud Land i Antarktis. Den ligger ved Kronprinsesse Märtha Kyst mellom Søråsen og Kapp Norvegia.
Sælaputtjern
Sælaputtjern (eller Sælaputtjennet) er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, like nordøst for Tangen hyttefelt.
Bibelens ufeilbarlighet
Synet på bibelens ufeilbarlighet holdes av mange kristne kirkesamfunn og individer. Denne læren forutsetter at alle kristne læresetninger og all kristen forkynnelse må ha sitt grunnlag i bibelen. «Troa på at bibelen er fullstendig tillitsverdig som veiledning til frelse og tro og skal ikke feile i å fullføre sin hensikt. Noen setter likhetstegn mellom ufeilbarlighet og feilfrihet; andre ikke.»
Bibelsk integritet
Ideen om at bibelen som verk har integritet styrker ufeilbarlighetskonseptet ved å foreslå at den nåværende jødisk-kristne bibelske tekst er komplett og uten feil. Forslaget holder fram at «integriteten» i de bibelske tekster – som inkluderer deres budskap, hensikt og innhold – aldri har blitt korrumpert eller degradert.
Katolisisme
Det oppstod kontroverser under det andre vatikankonsil vedrørende om den romersk-katolske kirke lærte ufeilbarlighet eller feilfrihet. Etter dette har disputten fortsatt i møte med tolkning av skriftet Dei Verbum (full tittel: Dogmatisk konstitusjon om guddommelig åpenbaring).
Philles Records
Philles Records var et plateselskap stiftet i 1961 av Phil Spector og Lester Sill. Selskapsnavnet er en sammensetning av deres fornavn. Allerede året etter kjøpte Spector ut Sill og ble eneeier i en alder av 21 år og ble slik USAs yngste plateutgiver.
Selskapet ga ut 12 musikkalbum, men bortsett albumet A Christmas Gift for You hadde selskapet hele tiden fokus på gi ut singler. Selskapet ga ut 39 kjente singler, men utgivelsesnummer Philles 125 er en nyutgivelse av Philles 119 med en annen B-side hvor «Winter Wonderland» klokelig ble byttet ut med «Harry and Milt Meet Hal B». I tillegg har de fleste oversikter også tatt med Back to Mono-samlingen og tatt med to utgivelser med katalognummer Philles 123: «Stumble and Fall» med Darlene Love og «Walking in the Rain» med The Ronettes. Philles 134, 135 og 136 ble bare gitt ut utenfor USA.
Alle singlene ble produsert av Spector, bortsett fra fem unntak: Philles 101, 103 og 104 som ble produsert av Sill før han forlot selskapet; Philles 133 av Jeff Barry og Philles 134 av Bob Crewe. Ingen av disse kom inn på hiot-listene, mens alle Spectors produksjoner ble med bare fire unntak notert på hit-listene i USA. 18 singler fra Philles records kom på Top 40 og selskapet hadde på topplasseringer med Philles 106 i 1962 og igjen med Philles 124 i 1965.
Selskapet avsluttet arbeidet i 1967 og Spector hadde da en to-års opphold som plateprodusent. katalogen forvaltes nå av Universal Music Group som ervervet denne gjennom sitt oppkjøp av EMIs innspillinger. Distribusjonsrettighetene er overdratt til Sony Musics Legacy Recordings gjennom en lisensavtale fra september 2009. Før dette ble gjenutgivelser fra håndtert av ABKCO Records.
Østreheimsveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1932 etter kafeen Østreheim, som ble drevet av det lokale skytterlaget.
Ved krysset mellom Østreheimveien og Årvollveien står minnebautaer over Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm, som ble skutt av tyskerne på skytebanen her i 1941. Minnesmerkene ble utført av Nic Schiøll i 1946. Det er også gjort oldtidsfunn i området.
W. Averell Harriman
William Averell Harriman (født 15. november 1891 i New York, New York, død 26. juli 1986 i Yorktown i New York) var en amerikansk politiker for demokratene, diplomat og forretningsmann.
Averell Harriman var sønn av en formuende jernbaneinvestor, E.H. Harriman. Han studerte ved Yale der han også var medlem av Skull and Bones-selskapet. Han avla eksamen i 1913. Averell Harriman var gift tre ganger.
1915 ble Harriman viseadministrerende direktør i Union Pacific Railroad, og hadde i noen år en fremgangsrik karriere som forretningsmann, inntil han la inn på en politisk løpebane. I 1932–1946 var han styreleder i Union Pacific Railroad.
Politisk karriere
Harriman tjenestegjorde som president Franklin D. Roosevelts spesielle sendebud i Europa, og var til stede under møtet mellom den amerikanske presidenten og Winston Churchill i Placentia Bay i 1941. Møtet resulterte i Atlanterhavserklæringen, som fastsatte de alliertes mål i andre verdenskrig. Harriman deltok også ved konferansene i Teheran, Jalta og Potsdam. I perioden 1943–1946 var Harriman ambassadør i Sovjetunionen, og i 1946 var han en kort periode ambassadør i Storbritannia.
I 1946 ble Harriman utnenvt til handelsminister av president Harry S. Truman, en post han beholdt til 1948. Senere arbeidet han med Marshallplanen, og under Koreakrigen tjenestegjorde han som Trumans sikkerhetsrådgiver.
I 1952 og 1956 stilte Harriman som kandidat til å bli nominert som demokratenes presidentkandidat, men mislyktes. I stedet ble Adlai Stevenson utpekt som kandidat begge gangene. Harriman ble støttet av Truman i 1956. I 1955–1959 var Harriman guvernør i delstaten New York, men ble ikke gjenvalgt i 1958.
Harriman ble utnevnt til såkalt reisende ambassadør (eng. Ambassador at Large) av John F. Kennedy i 1961, og hadde ulike oppgaver i utenriksdepartementet. Han spilte en sentral rolle ved forhandlingene om prøvespreningsavtalen for kjernevåpen i 1963. Harriman ble værende i utenriksdepartementet også under Lyndon B. Johnsons presidentembete. 1968–1969 ledet han USAs delegasjon ved forhandlingene med Nord-Vietnam i Paris. Senere var han rådgiver for president Jimmy Carter.
Averell Harriman ble tildelt Presidentens frihetsmedalje i 1969. Han døde i 1986 i Yorktown, New York, 94 år gammel.
Jelbartisen
Jelbartisen er en isbrem ved kysten av Dronning Maud Land i Antarktis. Den ligger ved Kronprinsesse Märtha Kyst nord for Giæverryggen og er ca. 75 km bred.
Isbremmen er oppkalt etter den australske observatøren John Ellis Jelbart som omkom 24. februar 1951 på Maudheimekspedisjonen, da M29 Weasel beltekjøretøyet han satt i styrtet over kanten av Quarisen. Jelbartisen ble kartlagt første gang på denne ekspedisjonen.
Per Andersen
Per Andersen kan vise til:
Vintergrønnfamilien
Vintergrønnfamilien (Pyrolaceae) var en plantefamilie i ordenen Ericales. Den omfattet 30 arter fordelt på 4 planteslekter. Som navnet tilsier, er artene grønne hele vinteren gjennom.
En kjent art er olavsstake (Moneses uniflora) som vokser i hele Norge. Også bittergrønn (Chimaphila umbellata) vokser sjelden i Norge – i Sande i Vestfold, Hurum, Vansjø-området og på Ringerike.
Nasser al-Kidwa
Nasser al-Kidwa (født 1959) er en palestinsk diplomat. Han var den palestinske selvstyremyndighetens permanente observatør for FN. Kidwa representerte også Palestinas frigjøringsorganisasjon, samt Yasir Arafat frem til hans død i 2004. Han bor i dag i New York med sin kone, datter og tre andre palestinske diplomater.
Syd Barrett (album)
Syd Barrett er et dobbelt samlealbum av Syd Barrett, utgitt i 1974. Albumet består av Barretts to soloalbum fra 1970, The Madcap Laughs og Barrett.
Etter Pink Floyds enorme suksess med albumet The Dark Side of the Moon ga EMI ut et dobbelt samlealbum, A Nice Pair, som besto av bandets to første album, The Piper at the Gates of Dawn og A Saucerful of Secrets, med et håp om at nye tilhengere av bandet ville være interessert i å utforske bandets «Barret-periode». A Nice Pair ble en storselger i USA, så EMI gjentok dette med Syd Barretts to album.
The Madcap Laughs/Barrett, som albumet het i USA, solgte relativt godt og lå på 163.-plass på albumlistene.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Syd Barrett, unntatt hvor annet er notert.
Ligue 1 1938–1939
Ligue 1 1938–39 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng, +/- = målforskjell
DNA
Deoksyribonukleinsyre (DNA) er den viktigste kjemiske bestanddelen i arvematerialet til levende organismer. Foreldre kopierer og overfører sitt DNA til avkommet under reproduksjonen, og viderefører dermed sine genetiske egenskaper. DNA består av deoksyribose, en fosfatgruppe og fire nitrogenbaser. Rekkefølgen på basene er den genetiske koden. I media blir DNA noen ganger kalt «arvemolekylet», men hos mennesket består arvematerialet av 46 kromosomer som har DNA som viktigste bestanddel.
I bakterier og andre enkle eller prokaryote celleorganismer, er DNA fordelt mer eller mindre gjennom hele cellen. I de komplekse eukaryote cellene som planter, dyr og andre flercellede organismer er bygget opp av, finnes mesteparten av DNA-et i cellekjernen. De energiproduserende organellene kjent som kloroplaster og mitokondrier har også et eget DNA, i likhet med mange virus.
Det er kjent at DNA kan opptre i mange former, for eksempel ha en åpen ende eller være sirkulær, enkelt eller dobbeltrådet. Den mest vanlige som blir beskrevet er dobbeltrådet.
Kort om DNA
Seksjonen gir en oversikt over DNA.
Oversikt over molekylærstruktur
Selv om DNA kalles «arvets molekyl», stemmer ikke den typiske oppfatningen om at DNA er ett enkelt molekyl. De er snarere molekylpar, som omslynger hverandre som vinranker og danner en dobbeltspiral (illustrasjonen til venstre).
Hvert slikt heliksmolekyl er en DNA-streng: en kjemisk forbundet kjede av nukleotider, som består av et sukkermolekyl, en fosfatgruppe og en av fire typer nitrogenholdige baser. I DNA er dette sukkermolekylet deoksyribose – i RNA er sukkermolekylet ribose.
Ulikhetene i disse basene betyr at det er fire typer nukleotider, som blir navngitt etter sine basers navn. Disse er adenin (A), tymin (T), cytosin (C) og guanin (G).
I en DNA-heliks går to nukleotider sammen gjennom komplementærparing av basene, noe som gjøres ved hydrogenbinding. Hver base danner hydrogenbinding til kun ett annet – A til T og C til G. Disse er bundet sammen med hydrogenbindinger, som er dipoler, derav stigeformen. Hvilken base som er på en streng avgjør hvilken base som må være på den motsatte strengen. Derfor er nukleotidsekvensen komplementær til den andre og når de blir delt kan hver fungere som en mal som kan brukes for å reprodusere den andre.
Fordi paringen får nukleotidbasene til å gå mot spiralens akse, kommer sukker- og fosfatgruppene på nukleotidene langs spiralens utside, og de to kjedene de danner blir derfor iblant referert til som spiralens «ryggmarg». Faktisk er det de kjemiske bindingene mellom disse fosfatene og sukkermolekylene som lenker et nukleotid til det neste i DNA-tråden.
Mekaniske egenskaper relevant for biologien
Hydrogenbindingene mellom strengene i dobbeltspiralen er svake nok til at de lett kan deles av enzymer. Enzymer kjent som helicaser åpner opp strengene for å gjøre dem tilgjengelig for sekvenslesende enzymer som DNA polymerase. For åpne dem opp, må helicasene kjemisk spalte «fosfatryggmargen» til en av strengene, så de fritt kan vri seg rundt hverandre. Strengene kan også deles ved forsiktig oppvarming, som brukt i PCR, såfremt det er under 10,000 basepar (10 kilopasebar, eller 10kbp). Sammentvinningen mellom DNA-strengene gjør det vanskelig å separere lange segmenter.
Når endene på en bit av dobbelttrådet DNA henger sammen så de danner en sirkel, som i plasmid-DNA, er strengene topologisk knutet sammen. Dette betyr at de ikke kan separeres ved mild oppvarming eller andre prosesser som ikke involver det å bryte strengen. Oppgaven med å knyte opp topologisk lenkede DNA-strenger blir utført av enzymer kjent som topoisomeraser. Enkelte av disse enzymene knyter opp sirkulært DNA ved å dele de to strengene slik at andre dobbeltstrengede segmenter kan komme inn. Oppknyting er nødvendig for replikasjon av sirkulært DNA og i ulike typer rekombinasjon i lineært DNA.
Geometriske former
DNA-spiralen kan innta en av tre litt forskjellige geometriske former, hvor «B»-formen beskrevet av James D. Watson og Francis Crick trolig er den vanligste formen i celler. Den er 2 nanometer vid og strekker seg 3.4 nanometer per sekvens med 10 basepar (10 bp). Dette er også den omtrentlige sekvenslengden hvor spiralen/heliksen foretar en hel runde rundt sin egen akse. Denne vridningshyppigheten (kjent som spiralens pitch) er i stor grad avhengig «stablingskreftene» (engelsk: «stacking forces») som hver base utøver på sine naboer i kjeden.
Den trange bredden til dobbeltspiralen gjør det umulig å detektere den med konvensjonell elektronmikroskopi, med mindre den blir godt merket (engelsk: heavy stained). Samtidig kan DNA-et i mange av cellene være makroskopisk i lengde – rundt 5 cm lange for trådene man finner i et menneskelig kromosom. Som en konsekvens av dette, må cellene «pakke sammen» DNA-et sitt. Dette er en av funksjonene til kromosomene, som inneholder spolelignende proteiner kjent som histoner. DNA tvinner seg rundt disse histonene.
B-formen til DNA-spiralen snurrer seg rundt 360° per 10.6 basepar om den ikke strekkes på noen måte. Men mange biologiske prosesser kan føre til strekking. Et DNA-segment med overflødig eller utilstrekkelig spiralvridning blir kalt henholdsvis positiv eller negativ «supercoil». DNA in vivo er ofte negativt supercoil-et, som gjør det lettere å åpne dobbeltstrengen for RNA-transkripsjon.
De to andre kjente dobbeltspiralformene for DNA, kalt A og Z, har små forskjeller i sin geometri og sine dimensjoner. A-formen ser ut til å bare fremstå i dehydrerte DNA-prøver, som de brukt i krystallografi-eksperimenter, og muligens i hybridparinger mellom DNA- og RNA-strenger. DNA-segmenter som cellene har metylert for regulatoriske formål kan innta Z-geometrien, hvor strengen snur rundt spiralaksen som et speilbilde av B-formen.
Enkeltstrenget DNA (ssDNA) og reparasjon av mutasjoner
I enkelte virus fremkommer DNA som ikke-spiralisert, enkelttrådet form. Fordi mange av DNA-reparasjonsmekanismene i cellene bare virker for parede baser, muterer genomet hos disse virusene mye oftere enn det de ville ha gjort med dobbelttrådet DNA. Som et resultat av dette, kan slike virus tilpasse seg raskere for å hindre at de dør ut. Resultatet vil ikke være like fordelaktig i mer kompliserte og tregere replikerende organismer, noe som kan forklare hvorfor bare virus har enkelttrådet DNA. Disse virusene har sannsynligvis også fordel av at det er enklere å bare replikere en streng fremfor to.
Rekkefølgens rolle
Innenfor et gen er det sekvensen av nukleotider bortover en DNA-tråd som definerer et protein, som en organisme er i stand til å lage eller «uttrykke» ved et eller flere stadier i livet, ved hjelp av informasjonen i sekvensen. Forholdet mellom nukleotidsekvensen og aminosyre-sekvensen i proteinet blir avgjort etter enkle cellulære regler under translasjon av den genetiske kode. Tre og tre nukleotider danner hva vi kaller et kodon, eller en "triplett", som angir en spesifikk aminosyre. Noe av den genetiske koden er imidlertid overflødig, fordi flere tripletter kan kode for samme aminosyre. Dette redusere derimot sannsynligheten for at en punkt mutasjon kan medføre en endring av aminosyre, avhengig av hvilken nukleotid som muteres i et kodon.
I mange arter er det bare en liten del av den totale genomsekvensen som ser ut til å kode for proteiner. Funksjonen til resten av DNA-et er usikkert, og debattert. Den mest åpenbare fordelen med store mengder ikke kodende DNA er igjen å redusere mutasjoner i det kodende DNAet, da mutasjon ikke er selektiv, men tilfeldig. Det er kjent at enkelte nukleotidsekvenser spesifiserer affinitetet for DNA-bindende proteiner, som har en rekke vitale roller, især gjennom kontroll av replikasjon og transkripsjon. Disse sekvensene blir ofte referert til som regulatoriske sekvenser, og forskere antar at vi bare har identifisert en brøkdel av det som finnes. «Junk DNA» representerer sekvenser som ikke ser ut til å inneholde gener, eller ha en funksjon. «Junk DNA» kan for eksempel være pseudogener – dvs. gener som tidligere har hatt en funksjon, men som så har gjennomgått mutasjoner som har ført til tap av denne funksjonen. Genene har likevel blitt bevart fordi de er nøytrale, og dermed ikke utsettes for negativ seleksjon.
Sekvensen avgjør også et DNA-segments sårbarhet for deling av restriksjonsenzymer, som er et viktig verktøy i genetikken. Posisjonen til delingsstedene gjennom et individs genom avgjør en del av individets «DNA-fingeravtrykk».
Proteinsyntese
Proteinsyntesen er syntese av proteiner på grunnlag av DNA. Hos mennesket blir en del av DNA overført til et mindre RNA molekyl, slik at informasjonen kan fraktes ut av cellekjernen. Denne informasjonsoverføringen fra DNA til RNA kalles transkripsjon. Ute i cytoplasma bindes mRNA til ribosomene hvor proteinsyntesen skjer.
DNA-replikasjon
DNA-replikasjon eller DNA-syntese er kopieringsprosessen av det dobbelttrådede DNA i forkant av celledeling. De to resulterende dobbelttrådene er som regel nesten identiske, men iblant skjer det feil i replikasjonen som kan gi en kopi som ikke er perfekt (se mutasjon). Hver av de to nye dobbelttrådene består av en streng fra originalen, og en nylig syntetisert streng. Dette kalles semikonservativ replikasjon. Replikasjonsprosessen består av tre trinn: initiering, replikering og terminering.
DNA-sekvenslesing
Den asymmetriske formen og bindingene til nukleotidene betyr at en DNA tråd (to tråder i en dobbelheliks) alltid har en bestemt retning. På grunn av denne retningen, viser nøye undersøkelser av en dobbelheliks at, selv om nukleotidene langs en kjede har en retning, har den motstående kjeden en annen retning («ascending strand» = oppadgående kjede, «descending strand» = nedadgående). DNA trådene er altså ordnet antiparallelt.
I biokjemisk nomenklatur refereres endene til hver DNA tråd som «5-enden» og «3-enden». Enzymer leser nukleotidesekvenser alltid i fra «5-enden» til «3-enden». På engelsk kalles endene «five prime» og «three prime». I et vertikalt orientert dobbelheliks, er «3-enden» på den ene tråden nedadgående og «5-enden» på den andre er oppadgående.
Som et resultat av deres antiparallelle orientering og leseretningen til enzymene, ville cellene kun lese den ene tråden. Den andre tråden måtte leses bakfra, dvs. fra motsatt side av dobbelheliksen. En sekvens som er lest og oversatt kalles «sense», en som ikke er det kalles «antisense». Likevel er det, definisjonsmessig, «antisense» tråden som er templatet for lesing og oversetting!
Noen virus bryr seg ikke om forskjellen på sense og antisense, og har et genom som jobber «dobbelt». Altså et protein dannes av lesing fra 5' til 3' på den ene tråden i dobbelheliksen, mens et annet samtidig dannes av lesing av det samme området, men på motsatt tråd. Som et resultat av dette er virusets genom uvanlig kompakt til å inneholde såpass mange gener som det gjør, noe biologer kaller adapsjon.
Bruk i teknologi
Genteknologi kan blant annet brukes for analyse av arvematerialet ved f.eks. en gentest for å oppdage arvelige sykdommer eller for å få bedre forståelse av hvordan sykdommer fungerer.
Biologisk forskning og genmodifisering
DNA-informasjon anvendes idag nærmest rutinemessig innen biologisk forskning, for eksempel for å fastslå opphav, sykdomstilstand eller artstilhørighet. DNA-deler av interesse massedupliseres først ved hjelp av PCR-teknikk ; deretter sekvenseres den. Den innhentede DNA-sekvensen (som oftest et gen) kan deretter benyttes for å sammenligne sekvensen med tilsvarende sekvenser hos andre arter eller andre individer av samme art.
Genmodifisering innebærer at kunstig DNA eller DNA fra andre individer tilføres genomet hos et individ for å forandre eller tilføre egenskaper for individet.
Kriminalitetsbekjempelse og rettssaker om biologisk opphav
Etter norsk rett kan biologisk materiale innhentes for DNA-analyse fra enhver som med skjellig grunn mistenkes for en straffbar handling som kan medføre fengselsstraff. Det samme gjelder personer som domfelles for slike handlinger. Til bruk for kriminalitetsbekjempelse er det opprettet et DNA-register, hvor DNA-profiler kan registreres.