cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Torskemunnbladbille
Torskemunnbladbille (Chrysolina gypsophilae) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på tørr gressmark, blant urter.
Den er svært lik rødrandbladbille Chrysolina sanguinolenta, men skal kunne skilles på forskjeller i tegningen på de tofargede dekkvingene.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Torskemunnbladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Star Trek Online
Star Trek Online (ofte forkortet til STO) er et massivt multiplayer online rollespill (MMORPG) utviklet av Cryptic Studios, basert på den populære Star Trek-serien skapt av Gene Roddenberry. Spillet er satt i det 25. århundre, 30 år etter hendelsene i Star Trek Nemesis. Star Trek Online er første massively multiplayer online rollespill i Star Trek-serien, og ble utgitt den 2. februar 2010. Det ble senere gitt ut for Xbox One og PlayStation 4 i september 2016.
Nacho Libre
Nacho Libre er en amerikansk komediefilm fra 2006, regissert av Jared Hess. Den ble utgitt på amerikansk kino den 16. juni 2006 av Paramount Pictures.
Mette Stensholt Schau
Mette Stensholt Schau (født 25. mars 1962 i Larvik) er en norsk NRK-journalist. Hun er virksom som redaksjonssjef i NRK Vestfold, men har tidligere vært i Radio Larvik, TV Larvik og Larvik Morgenavis.
Nacho Libre
Sammendrag
Nacho taper sine første kamper, og kontaker en mann kjent som "Emperor" som forteller hva Ignacio burde gjøre for å vinne. Ignacio gjør som han får beskjed om, men taper fremdeles kamper. Senere får Nacho muligheten til å delta i en turnering og slåss mot en annen mester, Ramses, som Nacho så vidt klarer å slå. Nacho bruker pengene han vinner på å kjøpe en minibuss for å dra på ekskursjon sammen med foreldreløs barn fra barnehjemmet. Filmen avsluttes med Ignacio, Steven og en nonne tar med alle barna til Monte Alban.
Mette Stensholt Schau
For TV-seerne er hun kanskje aller mest kjent som programleder for hageserien Grønn glede. Som odelsjente til en gård i Lardal kan hun mye om hagearbeid, og sin egen hage lager hun etter innfallsmetoden. Østlands-Posten offentliggjorde 5. april 2008 at hun var en én av søkerne som kulturhussjef i Larvik, men stillingen gikk til Morten Hagevik i stedet. Samme år holdt Stensholt Schau 17. mai-tale i Bøkeskogen. Hun er bosatt i Larvik.
Martinus Lørdahl
Martinus Lørdahl (født 28. juli 1873 i Hof, død 2. april 1933 i Oslo ) var en norsk forretningsmann og idrettsmann.
Tidlig liv og familie
Ved fødsel bodde familien på gården Søndre Lørdal i daværende Hof kommune. Lørdahl var yngstebarnet i en søskenflokk på sju, med foreldrene Kristen Andersen og Karen Lovise Pedersdatter Nøtnes. Hans far, Kristen Andersen, omkom i Lianelva under tømmerfløting i 1876 når Martinus bare var tre år ung. Martinus flyttet i ung alder med sin mor til Kristiania (siden 1924, kjent som Oslo).
I Oslo var han bosatt i Hermann Foss’ gate, og senere i Raschs vei 15 på Nordstrand. Han drev forretning i Ullevålsveien, Brogaten og Torggaten. I 1899 giftet han seg med Lagertha Andersen, og fikk med henne 3 døtre hvorav datteren Ingrid Synnøve Lørdahl fulgte ihvertfall delvis i farens fotspor som kunstløper. Sammen var Ingrid og Martinus premiert i kunstløp.
Idrettsliv
Omkring 1900 var han en av Norges beste utøvere i kappgang, hurtigløp på skøyter og kunstløp. I 1905 vant han, som eneste ikke-nederlandske deltaker, 500 m i verdensmesterskapet på skøyter. Han representerte Idrettsklubben Tjalve, Kristiania Idrætsforening og Kristiania Skøiteklub. Han var formann i Norsk Idrætsforbund i perioden 1905–1907 og i Norges Svømmeforbund 1920–1923 samt 1928–1930.
I 1898 var Lørdahl med som en av stifterne av Kristiania Skøiteklub. Han anla Bislett idrettsplass i 1908. Fra 1916 ledet han det nystartede Oslo Idrettsvesen, som snart tok initiativ til å bygge en helt ny idrettsplass på Bislett. Plassen nordøst for Bislett stadion har fått navnet Martinus Lørdahls plass. Den 17. september 2010 foretok den tidligere kunstløperen og turneren Bergljot Sandvik-Johansen sammen med daværende Oslo-ordfører Fabian Stang en avduking av en byste av Martinus Lørdahl plassert ved Bislett stadion. Bysten ble laget av Per Ung.
Sykdom og død
Lørdahl fikk i 1932 koldbrann og måtte amputere den ene foten. Ett år senere døde han, formodentlig av komplikasjonene etter amputasjonen. Han ble gravlagt på Bekkelaget kirkegård.
Liste over Texas’ guvernører
Guvernøren i Texas er den høyeste lederen av styresmaktene i staten Texas, USA. Guvernøren er også øverstkommanderende for statens militære styrker.
Eleonore Charlotte av Sachsen-Lauenburg
Eleonore Charlotte av Sachsen-Lauenburg (-Franzhagen) (født 8. august 1646, død 26. januar 1709) var en tysk prinsesse av Sachsen-Lauenburg, og gjennom ekteskap hertuginne av Slesvig-Holsten-Sønderborg.
Biografi
Eleonore Charlotte var datter av hertug Frans Henrik av Sachsen-Lauenburg (1604–1658) i hans ekteskap med Marie Juliane af Nassau-Siegen (1612–1665). Den 1. november 1676 giftet hun seg i Franzhagen med hertug Christian Adolf av Slesvig-Holsten-Sønderborg. De fikk fire barn.
Hertug Christian Adolf var i 1667 gått konkurs med det lille hertugdømmet Sønderborg, og hadde måttet avlevere det til kongen. Eleonore Christine reiste til København for å forsøke å vinne hertugdømmet tilbake, men det eneste hun fikk ut av det var en livslang pensjon til ektemannen. Paret slo seg derfor ned på godset Franzhagen i Sachsen-Lauenburg, som hun havde arvet. Her grunnla de dynastiets Franzhagen-linje.
Hertug Christian Adolf døde den 11. januar 1702 i Hamborg. Eleonore Charlotte overlevde sin mann med 7 år og døde 62 år gammel den 26. januar 1709 i Franzhagen. Denne linje utdøde allerede samme år med sønnesønnen Christian Adolf. I 1716 ble slottet i Franzhagen brutt ned og fem lik fra slottskapellet flyttet til den nærliggende byen Büchen.
Rik Toonen
Hendrik Adriaan «Rik» Toonen (født 21. mai 1954 i Arnhem), nederlandsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal.
Toonen vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Italia. Det nederlandske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Nederland fikk seks poeng, samme som Italia som kom på andreplass. Toonen spilte åtte kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Rößler
Rößler, noen ganger skrevet som Roessler på engelsk eller Røssler på norsk, er en østerriksk våpenprodusent. Røssler er særlig kjent for riflemodellene Titan 3, 6, 16 og Alfa, som ifølge selskapet alle skal ha relativt kort slagtid på om lag 1.6 millisekunder.
Verdenscupen i skiskyting 1977/78
Verdenscupen i skiskyting 1977/78 var den første verdenscupsesongen i skiskyting, arrangert av UIPMB (Union Internationale de Pentathlon Moderne et Biathlon). Sesongen startet 13. januar 1978 i Ruhpolding i Vest-Tyskland, og ble avsluttet 3. april 1978 i Sodankylä i Finland.
Kalender
*Stafettene var ikke tellende i verdenscupen.
Rößler
Historie
I 1996 startet Erich Rößler sin egen bedrift myntet på produksjon av håndtilpassede våpen og spesialbestillinger, hovedsakelig av enkeltskuddsrifler, kombivåpen og Bergstutzen. Grunnet høy etterspørsel begynte også sønnen Walter Rößler å jobbe i selskapet, og sammen vurderte de mulighetene for å gå over til masseproduksjon av sylinderlåsrifler. Dette resulterte i at den første prototypen av Røssler Titan 6 ble testet i november 2001, og kort tid etterpå ble lansert på det internasjonale markedet i mars 2002.
Modeller
Alle av Røssler sine nåværende modeller per 2020 er systemvåpen hvor hurtig pipeskift kan utføres ved hjelp av en sekskantnøkkel.
Liste over Italias presidenter
Italias president (presidente della Repubblica) er Italias statsoverhode. Hun eller han velges av et samlet parlament (Senat og Deputertkammer) for en periode på syv år. Den nåværende presidenten er Sergio Mattarella, som tiltrådte 3. februar 2015. Han er landets tolvte president og den første fra Sicilia.
Presidenten har sin residens i Quirinal-palasset i Roma.
For å bli valgt til president må man være italiensk statsborger, minst 50 år gammel og inneha fulle borgerrettigheter.
Noter
1Til 31. desember 1947 var De Nicola Capo provvisorio dello Stato (provisorisk Statsoverhode), og deretter ble han president for Republikken.
Norges ambassade i Kyiv
Norges ambassade i Kyiv (1992–) huser den norske ambassadør til landet Ukraina og ligger i hovedstaden Kyiv.
Ambassaden holdt i begynnelsen til i en ombygd stall i Striletska-gaten, i påvente av et mer permanent tilholdssted. En gammel kjøpmannsbolig i Vulitsa Striletska 15 fra 1878 ble ombygd med finsk entreprenør og innviet den 25. september 1995. Kjøpmannens oldebarn Galina Silvestrivna Sevruk bidro med relieffer.
Ambassadøren til Ukraina er også tilknyttet utenriksstasjonen i Minsk i Hviterussland.
Kyiv-ambassadens funksjoner ble midlertidig flyttet til Warszawa 26. februar 2022, etter Russlands invasjon. Den 8. mai ble ambassaden i Kyiv formelt gjenåpnet i begrenset omfang, og utenriksminister Anniken Huitfeldt besøkte Kyiv og ble mottatt av Volodymyr Zelenskyj.
Langesund tankanlegg
Natoanlegget i Bamble kommune ved Stathelleveien mellom Stathelle og Langesund, ble bygget av forsvaret tidlig på 1950-tallet for lagring og tanking av drivstoff til fartøyer. De siste årene før nedleggelsen ved utgangen av 2007 ble anlegget brukt som beredskapslager med liten aktivitet.
Anlegget besto av seks oljetanker med kapasitet på mellom 3000 og 5000 kubikkmeter hver. De hadde en diameter på mellom 14 og 16 meter og en høyde på mellom 20 og 26 meter. Tankene var bygget i stål og var plassert i utsprengte fjellrom i en omtrent 90 meter høy ås. Ankomsttunnelen til tankene var omtrent 200 meter lang.
Tokerudveien (Oslo)
Veien antas å stamme fra middelalderen og var opprinnelig gårdsvei. Navnet ble ifølge Oslo byleksikon offisielt vedtatt i 1956. Det kommer av Tokerudgårdene.
Langesund tankanlegg
Anlegget ble fram til 1978 drevet av Gulf Oil. Deretter tok Norske Shell over og drev anlegget fram til nedleggelsen. Shell har også drevet et eget anlegg med fire utvendige drivstofftanker.
Tokerudveien (Oslo)
Veien gikk etterhvert i oppløsning ved utbyggingen av området, og navnet skal ha vært ute av bruk siden 1968. Nåværende Haavard Martinsens vei og Ellen Gleditsch' vei følger deler av det gamle veiløpet.
Langesund tankanlegg
I løpet av 2008 ble det meste av det utvendige anlegget revet. Dette samme gjaldt røranlegget i fjellanlegget fram til tankene. Tunnelåpningene er blitt støpt igjen.
Det utvendige området, som hadde tilnavnet «Natostranda», er på omtrent 10 mål og planlegges omgjort til småbåthavn, tomter for boliger og næringslokaler og parkeringsplass. Grunnen er miljøsanert.
Gnistängstunnelen
Gnistängstunnelen er en tunnel i vestre delen av Göteborg, Sverige. Tunnelen er 712 meter. Den ble bygget i 1978 og går i berget under bydelen Grimmered. Den har to separate rør med to filer per rør. Tunnelen ble opprinnelig bygd som et rør, men en betongvegg ble satt opp for å separere kjøreretningene.
Stoklands Bilruter
Stoklands Bilruter A/S er et transportselskap på Presteid i Hamarøy som driver som driver gods- og persontrafikk, bilverksted, bensinstasjon og slamtransport. Selskapet hadde konsesjon på rutebusskjøring i Hamarøy og deler av Tysfjord kommuner frem til mars 2008. Selskapet disponerer fire busser som benyttes til turkjøring, seks godsbiler og syv septikbiler (per 2014). Selskapet har 32 ansatte.
Stoklands Bilruter ble startet av Ludvig Stokland, som i 1924 startet skysstrafikk med en T-Ford. Et par år senere startet han rutebildrift mellom Presteid og Skutvik, og Hamsund og Buvåg. I 1935 kjøpte han sin første offentlige buss. Bedriften ble omdannet til aksjeselskap i 1959. I 1986 hadde Stoklands Bilruter 29 kjøretøy. Året etter ble selskapet kjøpt av Saltens Bilruter, og er i dag et heleid datterselskap av Saltens Bilruter.
FNs utviklingsprogram
UNDP er til stede i 170 land og territorier, der organisasjonen samarbeider med lokale myndigheter for å fremme langsiktig utvikling. UNDP jobber for å utrydde fattigdom og redusere ulikhet. UNDP har også en viktig funksjon som pådriver for å nå FNs bærekraftsmål. Organisasjonen bistår lokale myndigheter med å utvikle politikk, lederskap, partnerskap og institusjonell kapasitet for å bygge motstandsdyktige og bærekraftige samfunn. UNDP samarbeider med mennesker på alle nivåer i samfunnet for å bidra til å bygge nasjoner som kan takle kriser, og samfunn som legger til rette for bærekraftig vekst som forbedrer livskvaliteten for alle.
Sun Java Desktop System
Sun Java Desktop System er en tidligere Linuxdistribusjon fra USA som var basert på SUSE Linux. Distribusjonen ble utviklet av Sun Microsystems. Distribusjonen var konstruert for næringslivet og hadde høyt utviklede løsninger som var enkle å innenfor eksisterende infrastruktur.
FNs utviklingsprogram
UNDPs øverste leder er Achim Steiner. UNDP-lederen er nummer tre i FNs hierarki, etter generalsekretæren og visegeneralsekretæren. UNDP har hovedkontor i New York City og blir i sin helhet finansiert med bidrag fra medlemsnasjonene.
Sun Java Desktop System
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet GNOME. Distribusjonen hadde 32-32-biter x86 (i586) som plattform.
FNs utviklingsprogram
Som FNs ledende utviklingsaktør har UNDP en sentral rolle i å støtte innsatsen for å nå FNs bærekraftsmål. Bærekraftsmålene er 17 globale felles mål for en bærekraftig utvikling, som ble vedtatt av FNs medlemsland i 2015 for de neste 15 årene fram mot 2030. De 17 målene avløste FNs tusenårsmål, som ble vedtatt i år 2000. Målene som medlemslandene vedtok i 2015 handler blant annet om å utrydde ekstrem fattigdom, utjevne sosiale ulikheter og bremse klimaendringer.
UNDP tilbyr rådgivning, opplæring og støtte til myndigheter og det sivile samfunnet i de land organisasjonen opererer. UNDP har tre brede fokusområder for utvikling: utrydde fattigdom, fremme strukturelle endringer, samt å forebygge kriser, katastrofer og konflikter. UNDP leverer på disse fokusområdene og bidrar til gjennomføringen av bærekraftsmålene gjennom seks såkalte signaturløsninger: bekjempe fattigdom, fremme demokratisk styresett for fredelige og inkluderende samfunn, forebygging av katastrofer og økt motstandskraft, klima og støtte til naturbaserte løsninger for utvikling, skape fornybar energi for alle, samt likestilling og økt deltagelse blant kvinner.
Hvert år offentliggjør UNDP flaggskiprapporten Human Development Report (HDR). Rapporten måler og analyserer trender i verdens menneskelige utvikling, og rangerer land etter menneskelig utvikling i Human Development Index. Norge har lenge toppet denne indeksen. I tillegg til den globale rapporten utgir UNDP også regionale og nasjonale utgaver. Disse rapportene har vært med å sette søkelys på hva som trengs for å skape menneskelig utvikling, og at menneskelig utvikling er langt mer enn bare BNP per innbygger.
Norge samarbeider med UNDP på mange områder og er en viktig partner for UNDP. UNDP har også et eget nordisk representasjonskontor i Oslo. Høsten 2003 ble H.K.H Kronprins Haakon utnevnt til goodwill-ambassadør for UNDP.
UNDPs nordiske representasjonskontor
UNDPs nordiske kontor (NRO) er UNDPs representasjonskontor overfor de nordiske landene. Kontoret jobber med å informerer publikum, media og myndigheter om FNs bærekraftsmål og UNDPs rolle i arbeidet for å nå disse. Hovedkontoret ligger i København, og det er tilhørende representasjonskontorer i Oslo, Stockholm og Helsinki.
Kontoret bidrar til å gi de nordiske landene lettere tilgang til UNDP og FN-systemet i sin helhet, og fungerer som et bindeledd mellom de nordiske landene og UNDPs hovedkvarter. UNDPs nordiske kontor er ansvarlig for å informere om UNDPs mandat og arbeid med bærekraftsmålene. UNDP arbeider også for å sette sentrale utviklingsspørsmål på dagsorden i de nordiske landene.
Kontoret ledes (per mai 2022) av direktør Camilla Brückner, som tiltrådte stillingen i 2012. Det er en del av UNDPs Bureau of External Relations og Advocacy, som har ansvar for UNDPs partnerskap og samfunnskontakt.
Overnight Sensation (sang)
«Overnight Sensation» er en sang som ble skrevet av Mark Knopfler som ble spilt inn og gitt ut på albumet Break Every Rule med Tina Turner i 1986. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år. Det ble også spilt inn en musikkvideo, der Tina kjører rundt i en diger trailer. En live versjon fra TV spesial i 1986 ble gitt ut på konsertalbumet Tina Live in Europe i 1988.
Per Oskar Kjølaas
Per Oskar Alfred Kjølaas (født 25. mai 1948 i Kirkenes) er en norsk teolog som fra 2002 til 2014 var biskop i Nord-Hålogaland. Han er den første samiske biskopen i Den norske kirke.
Kjølaas har teologisk utdannelse fra Menighetsfakultetet i Oslo, og ble cand.theol. i 1974. Fra 1975-78 var han kapellan i Sortland, før han ble sokneprest i Kautokeino og videre stiftskapellan i Nord-Hålogaland. Da han i 2002 ble utnevnt til biskop av Nord-Hålogaland var han prost i Indre Finnmark prosti. På 1990-tallet jobbet han for Det Norske Bibelselskap med den nordsamiske bibeloversettelsen.
Kjølaas var medlem av Gjønnes-utvalget som utredet forholdet mellom kirke og stat i Norge, og la fram sin innstilling 31. januar 2006.
Kjølaas har skrevet boken Bibelen på samisk (Oslo, 1995), og har også oversatt bl.a. Luthers lille katekisme til nordsamisk. Han var også sentral i nyoversettelsen av Det nye testamente til samisk, og har siden 2002 vært leder for Prosjektgruppen for Samisk bibeloversettelse.
I oktober 2013 offentliggjorde han at han hadde søkt avskjed for å gå av med pensjon, og han gikk av 1. september 2014. I 2018 ble Kjølaas utnevnt av Stortinget som medlem av Kommisjonen for å granske fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener og norskfinner.
Pinhalzinho (São Paulo)
Pinhalzinho er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Perninae
Perninae (vepsevåker og nære allierte) er en underfamilie i haukefamilien (Accipitridae) og består av 17 arter fordelt i ni slekter. Dette er mellomstore rovfugler med brede vinger. Og bortsett fra et par arter i slekten Pernis, er dette en gruppe fugler som trives i varmt klima. Flere av artene jakter og eter hovedsakelig insekter eller reptiler.
Craig County (Virginia)
Craig County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Perninae
Taksonomi
Da det ble klart at Henicopernis tilhører Perninae, ble det nødvendig å flytte en primært afrikansk klade (afrikanske gribber og klatrehauker) til en egen underfamilie; Gypaetinae. Det kan også se ut som om splittelsen mellom disse to underfamiliene har skjedd tidligere enn antatt til nå.
Inndeling
Inndelingen av haukefamilien følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017), med unntak av underfamilien Aquilinae. Den følger den nye revisjonen til Lerner et al. (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle.
O. Mustad & Søn
Historie
Opprinnelsen er «Brusveen Spiger- og Staaltraadfabrik», som ble grunnlagt av Hans Skikkelstad i Vardal utenfor Gjøvik i 1832. Skikkelstads svigersønn, Ole Mustad, overtok fabrikken i 1843 og endret navnet på bedriften til O. Mustad. Ole Mustads sønn, Hans Mustad (1837–1918), kom inn som medeier i 1874, og firmaet skiftet navn til O. Mustad & Søn. I 1877 startet bedriften produksjon av fiskekroker på fabrikken ved Gjøvik.
Opprettelsen av krokproduksjon
På slutten av 1870-tallet var det nedgangstid i Norge og Europa. Dette påvirket bedriftene til å forsøke å finne opp nye produkter de kunne tjene penger på. Mustad produserte allerede små metallprodukter, men lette nå etter nye produkter de kunne tjene penger på. I 1877 ble Mathias Topp ferdig med sin fiskekrokmaskin. I denne maskinen gikk metalltråden inn på den ene siden og ut kom det fiskekroker. Dette ga Mustad et konkurransefortrinn, ettersom ingen andre i verden hadde en maskin som var like effektiv.
Hemmelighold av fiskekrokmaskinen
Fiskekrokmaskinen var topphemmelig. Så å si ingen visste hvordan den så ut og enda færre visste hvordan den var satt sammen. Maskintegningen ble delt opp i deler og hadde forskjellige måleforhold slik at det skulle være tilnærmet umulig å kopiere den. Mustad valgte å ikke ta patent på maskinen for da ville konstruksjonen bli offentliggjort etter få år.
Så hemmelig var det at de som hadde forskjellige oppgaver på fabrikken ikke skulle snakke sammen. For å sikre seg dette måtte de sitte i forskjellige kantiner under lunsjen. Krokene ble produsert på Gjøvik, men Mustad forsøkte å holde dette skjult. Det fantes ikke ett skilt i Gjøvik som fortalte hvor fabrikken lå, og det sto kun Oslo på pakningene som ble solgt.
Salgsagenter over hele verden
Mustad fant fort ut at fiskere var veldig tradisjonelle mennesker som ønsket å bruke den typen krok som de alltid hadde brukt. Løsningen på dette ble at Mustad ansatte folk som reiste rundt i hele verden for å finne ut hva slags kroker man brukte på de forskjellige stedene. På hvert nye sted de ansatte kom til fikk de tak i eksemplarer av krokene som ble benyttet i distriktet for så å sende disse hjem til Norge.
Med kroken fulgte det også med informasjon om prisen på kroken og informasjon om eventuelle konkurrenter i området. Videre så man seg ut en forhandler som kunne være godt egnet til å selge Mustads kroker i regionen. I noen områder lagde fiskerne krokene sine selv. Disse ble det også sendt eksemplarer av til Norge. Alle krokene som ble sendt hjem ble satt i produksjon. På det meste produserte Mustad over 60 000 forskjellige typer fiskekroker samtidig. I en periode etter andre verdenskrig solgte Mustad omtrent halvparten av alle fiskekrokene i verden og de selger i dag mer enn hver fjerde krok.
Imitasjon
Det var ikke nok for Mustad å bare imitere krokene fra forskjellige steder, de valgte også å imitere innpakningen krokene ble solgt i. Det var likevel to forskjeller på den originale innpakningen med fiskekroker og Mustads. Den ene forskjellen var at Mustad var veldig bevisst på å sette navnet sitt på innpakningen. Kjøperen skulle vite hvem de hadde kjøpt krokene av og man forsøkte å bygge seg opp som et kvalitetsmerke. Her ligger mye av grunnen til at fiskekrok kalles ”mustad” flere steder i verden den dag i dag. Den andre forskjellen var prisen. Når Mustad gikk inn på et nytt marked satte de vanligvis prisen litt lavere enn konkurrentene for å utkonkurrere dem. Mustad bygget seg opp såpass mye kunnskap om markedene rundt om i verden at Norsk Eksportråd, etter å ha blitt opprettet i 1945, henvendte seg til Mustad for informasjon.
Ekspansjon
I perioden 1875–1890 startet bedriften en rekke fabrikker på Lilleaker i Oslo, blant annet med produksjon av spiker (1876), margarin (1889), ovner (1889), øksehoder, skruer og andre jernvarer, Industritomten på Lilleaker ble overtatt etter «Nitroglycerin Compagniet» som ble skadet ved en større eksplosjon 24. april 1874, og grunnen til etableringen var å komme nærmere markedene og å få en god havn.
I perioden 1890–1930 skjedde det en stor ekspansjon med oppkjøp og etablering av over 300 bedrifter i de fleste land i Europa. Hovedproduksjonen var hesteskosøm, men det ble også produsert fiskekroker og skruer. Hovedårsaken til de mange fabrikkene var vernetollen som var innført i de fleste landene, og at transportkostnadene kunne senkes ved å ha lokal produksjon. Mustad var det første norske selskapet til å etablere produksjon i utlandet.
Omstilling og oppstykking
Etter andre verdenskrig ble Mustads fabrikker i Øst-Europa nasjonalisert, og selskapet mistet dermed omtrent halvparten av sine aktiva, inkludert omtrent 8000 arbeidere. På grunn av den desentraliserte firmastrukturen kunne de resterende firmaene fortsette tilnærmet uendret, og opplevde som de fleste andre industrier en stor vekst på 1950- og 1960-tallet.
Oljekrisen på 1970-tallet satte en stopper for veksten, og som mange andre firmaer, gjennomgikk også Mustad en restrukturering. I 1970 ble det personlige firmaet gjort om til et aksjeselskap (O. Mustad & Søn AS). I 1972 startet produksjonen av «Autoline» for linefiske. I 1977 ble firmaet delt i de to selskapene Mustad Industrier AS og Mustad International Group BV. Disse hadde som hovedprodukter henholdsvis fiskekroker og hesteskosøm. Mustad Industrier AS fikk senere navnet Mustad AS.
I 1983 startet produksjonen av «Rotoline» for linefiske.
På midten av 1980-tallet ble produksjonen av skruer og spiker delvis avviklet og delvis solgt.
I 1993 startet produksjon av «Norbait», agn for linefiske. Dette selskapet heter i dag «Domstein Pelagic A/S» og eies delvis av Mustad.
I 1995 ble margarin- og kaffe-virksomheten solgt.
I 1997 ble Mustad AS delt i tre nye selskaper, Mustad AS, Mustad Industrier AS og Mustad Eiendom AS.
Mustad AS
Mustad AS ble skilt ut som eget selskap i 1997. Mustad AS har i dag et datterselskap kalt O. Mustad & Søn AS som står for produksjonen av fiskekroker blant annet i Gjøvik, Singapore og Kina. Mustad er verdens største produsent av fiskekroker og utstyr til mekanisk linefiske.
Nedbemanning på Gjøvik
Ved årtusenskiftet var det omtrent 500 ansatte i fabrikken på Gjøvik, men i 2001 startet bedriften produksjon i Wuxi i Kina og samtidig startet en nedbemanningsprosess i Gjøvik og i 2006 var det kun 175 ansatte igjen i Gjøvik. Samtidig trappet selskapet stadig opp produksjonen av fiskekroker i Wuxi i Kina. Sommeren 2005 brant det forøvrig i en av fabrikkbygningene på Gjøvik, noe som ikke gjorde situasjonen bedre for produksjonen der.
Mustad Industrier AS
Mustad Industrier ble skilt ut som eget selskap i 1997. Mustad Industrier produserte tidligere næringsmidler men er nå hovedsakelig et investeringsselskap. De eier Engers Lefsebakeri AS i Gjøvik, men selskapets formål er: «Deltagelse i andre selskaper, annen investeringsvirksomhet, investeringsrådgivning og virksomhet i forbindelse med dette». Hovedkontoret ligger i Oslo. Selskapet kontrolleres av Else Marie Mustad Astrup. I 2000 fusjonerte selskapet med Mustad Invest AS. Datterselskapet Mustad Industrier Forvaldning ASA ble innfusjonert i Mustad Industrier i 2006.
Mustad Eiendom AS
Mustad Eiendom startet som en datterselskap av Mustad AS i 1986 men ble skilt ut som eget selskap i 1997. Mustad Eiendom eier blant annet kjøpesenteret CC Vest på Lysaker utenfor Oslo.
Mustad International Group
Mustad International Group ble skilt ut som eget selskap i 1977. I dag består gruppen av over 30 firmaer rundt om i verden, og arbeider innen seks bransjer: hesteskosøm, papirmaskiner, papirkjerner og rør, skruer, tankmålesystemer og resirkulering av olje.
Mustad International Group er verdens største produsent av hesteskosøm, og har fabrikker i Sverige, Sveits, Nederland, Marokko, Argentina, Brasil, Tyrkia, New Zealand og USA.
Mustad International Group er også store innen papirindustrien, som produsent av papirmaskiner. Den svenske divisjonen, Core Link, lager maskiner som inngår i papirproduksjon. Den spanske divisjonen, Tecasa, lager maskiner for produksjon av esker.
Kritikk av Mustad
Mustad har blitt kritisert både for forhold i Norge og i sine fabrikker i utlandet. I 1995 møtte Mustad sterk motstand mot planene om å rive de gamle arbeiderboligene på Lilleaker. Noen av husene ble okkupert. I 1999 rapporterte fagforeningen på fiskeutstyrsfabrikken på Filippinene om arbeidere som ble nektet sykepenger, svangerskapspermisjon og andre sosiale ytelser. I 2001 fikk Mustad 5,6 millioner kroner i støtte fra Norad for å lære opp ansatte i sin nye fabrikk i Wuxi i Kina, med begrunnelse at fabrikken på Gjøvik manglet arbeidskraft. Samtidig ble det kuttet omkring 90 stillinger ved fabrikken på Gjøvik i løpet av to år, og styret vedtok, mot protester fra de ansatte, å flytte store deler av produksjonen fra Gjøvik til den nye fabrikken i Kina.
Svømming under Europalekene 2015
Svømming under Europalekene 2015 i Baku.
Gare du Nord (Paris Metro)
Gare du Nord er en stasjon på metroen i Paris. Bygningen er tegnet av arkitekten Jacques Hittorff.
Stasjonen betjenes av linje 4 og linje 5.
Det finnes to stasjoner med dette navn. Den «gamle» Gare du Nord var i sin tid endestasjon for linje 4. Den er nedlagt for publikum, men brukes i forbindelse med kjøreopplæring av nye metroførere.
Funk & Wagnalls
Funk & Wagnalls var et amerikansk forlag, kjent for sine leksika og oppslagsverk, inklusive A Standard Dictionary of the English Language (1st ed. 1894) og Funk & Wagnalls Standard Encyclopedia (25 volumes, 1st ed. 1912).
Leksikonets navn ble endret til "Funk & Wagnalls New Standard Encyclopedia" i 1931 .<sup class="noprint Inline-Template " style="white-space:nowrap;">&#x5B;''<span title="The time period mentioned near this tag is ambiguous. (March 2013)">when? &#x5D; kjent som New Funk & Wagnalls Encyclopedia, Universal Standard Encyclopedia, Funk & Wagnalls Standard Reference Encyclopedia og Funk & Wagnalls New Encyclopedia'' (29 volumes, 1st ed. 1971). .siste opplag av Funk & Wagnalls New Encyclopedia ble utgitt i 1997.
I.K. Funk & Company, grunnlagt i 1875 skiftet navn til Funk & Wagnalls Company etter to år og ble Funk & Wagnalls Inc., så Funk & Wagnalls Corporation.
Historie
Isaac Kaufmann Funk startet virksomheten i 1875 som I.K. Funk & Company. I 1877 ble Adam Willis Wagnalls, en Funks klassekammerater fra Wittenberg College (nå Wittenberg University) partner i firmaet og igjen ble navnet endret til Funk & Wagnalls Company.
I de tidlige år utga Funk & Wagnalls Company religiøse bøker. Boken The Literary Digest i1890 markerte et skifte og overgang til oppslagsverker,  ordbøker og encyclopedier. De utga 'The Standard Dictionary of the English Language'' i 1894 og "Funk & Wagnalls Standard Encyclopedia"  i 1912.
I 1913 kom New Standard Unabridged Dictionary of the English Language utgitt under oppsyn av Isaac K. Funk (Editor -in-Chief). The New Standard Unabridged Dictionary, omarebeidet i 1943. Også senere utgaver ble utgigiit under hans overoposyn.
Oppslagsverket var basert på "Chambers's Encyclopaedia": Som det står i forordet: "Spesielt står i stor takk til Chambers's Encyclopaedia... hvis utgivere har tillatt oss fritt å bruke stoffetf."
Wilfred J. Funk, Isaac Funks sønn var selskapets president i årene 1925–1940.
Nye eiere
I 1971, nå som Funk and Wagnalls, Incorporated, (Imotsetning til Company) ble solgt til Dun & Bradstreet somså beholdt Dun and Bradstreet Funk & Wagnalls New Encyclopedia, men de andre referansebøker ble overført til andre utgiverr.
I 1984 solgte Dun & Bradstreet Funk & Wagnalls, Inc., til en gruppe bestående av Funk & Wagnalls ledere som i gjen solgte det til Field Corporation i 1988.
I 1991 ble selskapet solgt til K-III Holdings, Inc, og så i 1993 kjøpte Funk & Wagnalls Corporation "World Almanac".
I 1998, nå som en del av informasjonsavdelingen i Primedia Inc. (med nytt navn: K-III), er innholdet av leksikonet tilgjengelig Online på "funkandwagnalls.com". Denne tjenesten fikk et kort liv. Den opphørte i 2001.
Siden de ikke fikk kjøpt rettighetene til å bruke tekst fra Encyclopaedia Britannica og World Book Encyclopedia for sin nye digitale  Encarta  encyclopedia var Microsoft tilbakeholdne med bruke  lisensiert tekst fra Funk & Wagnalls encyclopedia for sine første utgaver av sin egen encyclopedia. Denne lisensierte tekst ble gradvis erstattet i nærmeste år med Microsofts eget stoff.
Rødrandbladbille
Rødrandbladbille (Chrysolina sanguinolenta) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på tørr gressmark, blant urter.
Rødrandbladbille er mellom 7-11 mm lang. Dekkvingene er to farget, mørke med rødlige sidekanter. De har tydelig uregelmessig punktur, det vil si at den ikke er ordnet i langsgående rekker. På den innoverbøyde sidekanten (undersiden) bakerst på dekkvingene finnes noe korte utstående hår (krever god forstørrelse). Kroppen er litt langsmal og oval som bladbillene ofte er.
Den er svært lik torskemunnbladbille Chrysolina gypsophilae, men skal kunne skilles på forskjeller i tegningen på de tofargede dekkvingene.
Rødrandbladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Beierbrua
Beierbrua er en bro som går over Akerselva i Oslo mellom Sagveien og Thorvald Meyers gate. Broen har navn etter skredderen Anders Beyer som eide den i 1671. Fra begynnelsen av 1800-tallet var den kjørebro. Senere har den vært utsatt for brann, men fremstår i dag i sitt opprinnelige utseende og fungerer som gangbro.
Beierbrua regnes som fabrikkjentenes bro. Skulpturen «Fabrikkjentene på Beierbrua» fra 1986 er laget av Ellen Jacobsen og ble satt opp til minne om fabrikkjentene.
Broen er i nyere tid også blitt kjent som innspillingsstedet for scenen der Noora og William kysset for første gang i NRK-serien "SKAM".
Patch (program)
patch er et dataprogram som utfra en beskrivelse av forskjellen mellom to sett av filer, en såkalt patch eller diff, kan omdanne det ene settet til det andre og motsatt. Vanligvis refererer ordet patch til den nevnte forskjellsbeskrivelsen når det ikke eksplisitt er programmet man snakker om. Forskjellsbeskrivelsen genereres av programmet diff og kan ha flere formater, typisk linjevis og menneskelig lesbart, med varierende mengde kontekst. Konteksten er en oppramsing av nærmeste data rundt hver endring, slik at patch-programmet kan finne igjen dataene som skal endres selv om de har blitt flyttet på.
718 skvadron
718 skvadron var en skvadron ved Bardufoss flystasjon i Norge.
Skvadronen ble lagt ned i 1983, men gjenoppsto ved Bardufoss flystasjon i 2006 - da med hovedansvaret for Forsvarets dronetjeneste.
Skvadronen var da Forsvarets avdeling for fjernstyrte mål og fløy droner for luftvernavdelinger, samt stordroner med kamera og videooverføring.
Dronetjenesten startet i 1973 på Vigdel i Rogaland, og ble overført fra Sjøforsvaret til Luftforsvaret den 1. november 2006. 718 skvadron har sin historie tilbake til 15. oktober 1952 da skvadronen ble opprettet som jettreningsving på Sola, oppsatt med de Havilland DH 100 Vampire.
Valle Idrottslag
Valle Idrottslag er et norsk idrettslag fra Valle kommune i Agder. Idrettslaget ble stiftet 19. august 1923. Valle IL organiserer idretten i hele kommunen og tilbød i 2017 aktiviteter innen ski, friidrett, sykling, barneidrett, fotball, håndball, klatring og gang- og turmarsj og rundt 450 registrerte medlemmer.
Historie
Lagets første formann var Tarald Nomeland. I begynnelsen var skiidrett viktig, men foreningen satset også på friidrett og svømming. I årenes løp har idrettslaget vært involvert i flere idrettsgrener som langrenn, slalåm, hopp, friidrett, sykkel og fotball. På 1990-tallet fikk idrettslaget også en egen klatregruppe. I 1984 gav idrettslaget ut en egen årskalender.
Valle Idrottslag ble i 2003 slått sammen med Hylestad Idrottslag.
Sesilåmi
Valle IL har siden 1976 vært medarrangør på skirennet Sesilåmi. Sesilåmi er et klassisk høyfjellsskirenn fra Brokke i Setesdal til Sinnes i Sirdal. Skirennet er 53 km langt.
Kjetil Gulsrud Lundemoen
Kjetil Gulsrud Lundemoen (født 22. april 1983) er en norsk politiker (Ap).
Han ble første gang valgt inn på fylkestinget i Oppland ved valget i 2003, og har blant annet vært leder av Komité for kultur, miljø og næring og gruppeleder for Arbeiderpartiet.
Lundemoen kommer fra Nord-Aurdal kommune i Oppland. Han har en bachelorgrad i samfunnsvitenskap og en mastergrad i moderne forvaltning fra Høgskolen i Lillehammer.
Laila Riksaasen Dahl
Laila Riksaasen Dahl (født 7. mars 1947 i Oslo) er en norsk teolog som fra 2003 til 2014 var Den norske kirkes biskop i Tunsberg bispedømme (Buskerud og Vestfold).
Hun har teologisk utdannelse fra Menighetsfakultetet (MF) i Oslo 1986–1991. Før dette har hun lærerutdannelse og -praksis, både i skoleverket (1970–80), som kateket i Nittedal (1980–84), som fakultetslektor (1984–86) og amanuensis (1990–95) ved Det teologiske menighetsfakultet. Hun hadde i 1995–2002 prestestillinger i Nittedal, frem til hun ble utnevnt til biskop. I Den norske kirkes sammenheng er hun andre kvinne som har blitt utnevnt til biskop. Dahl har likevel gitt uttrykk for at likestillingsloven bør gi unntak for trossamfunn som ønsker det. Dahl har også argumentert for at kirken bør miste sin vigselsrett, og at ekteskapsinngåelse deles i en obligatorisk offentlig del og en valgfri religiøs del.
Dahl ble innsatt som biskop 9. februar 2003 i Tønsberg Domkirke. I desember 2005 ble hun midlertidig valgt som biskopenes preses i Finn Wagles sykdomsfravær. Dahl var en av to biskoper som ga til kjenne at hun hadde skiftet syn på homofile partneres mulighet til å ha vigslet tjeneste i Den norske kirke, da kirkens lærenemnd la fram sin uttalelse om dette i januar 2006.
Dahl er gift med tidligere generaladvokat Arne Willy Dahl.
Riksaasen er født i Oslo og vokste opp på Grünerløkka.
Verdenscupen i friidrett 2018
Verdenscupen i friidrett 2018 (2018 Athletics World Cup) ble arrangert i London i Storbritannia 14. og 15. juli 2018. Dette var første gang Verdenscupen i friidrett ble arrangert.
I den første utgaven av verdenscupen deltok åtte land, basert på resultatene i VM i friidrett 2017, og hvert land stilte én utøver pr øvelse. Det ble gitt poeng i hver øvelse ut i fra plassering (8-7-6-5-4-3-2-1), og det landet med flest poeng totalt vant sammenlagt. Ikke alle de tradisjonelle friidrettsøvelsene var med i konkurransen; 1500 meter var den lengste løpsøvelsen, og det ble bl.a. ikke konkurrert i mangekamp.
Vinnerlaget fikk et trofé lagd av platina, The Platinum Trophy. Dette trofeet har en verdi på over 3 millioner kroner. Deltakerne på vinnerlaget mottok opså medaljer lagd av platina, der bare metallet har en egenverdi på over 15.000 kroner.
I tillegg var det 2 millioner dollar i pengepremier, der vinnerlaget fikk 450.000, laget på andreplass 400.000, tredjeplass 350.000, osv.
USA vant denne første utgaven, foran Polen, med Storbritannia på tredjeplass.
Deltakerland
Deltakelse var basert på plasseringene i VM i friidrett 2017, men kun når det gjelder øvelser som var en del Verdenscupen i friidrett 2018.
Følgende åtte land deltok:
Tidsplan og sluttstilling
Vertsland (Storbritannia)
100 meter
15. juli
200 meter
14. juli
400 meter
15. juli
800 meter
14. juli
1500 meter
15. juli
110 meter hekk
14. juli
400 meter hekk
15. juli
4 x 100 meter stafett
14. juli
4 x 400 meter stafett
15. juli
Høydehopp
14. juli
Sverige under EM i friidrett 2014
Sverige deltok med 60 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Sverige tok tre medaljer under mesterskapet.
Verdenscupen i friidrett 2018
Lengdehopp
15. juli
Piquerobi
Piquerobi er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Gijze Stroboer
Gijze Stroboer (født 24. mai 1954 i Amsterdam), nederlandsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München og 1976 i Montréal. Stroboer vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Italia. Det nederlandske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Nederland fikk seks poeng, samme som Italia som kom på andreplass. Stroboer spilte åtte kamper og scoret to mål i OL-turneringen.
Verdenscupen i friidrett 2018
Tresteg
14. juli
Vardalsgata (Oslo)
Vardalsgata var en gate på Tøyen i Oslo. Den utgjorde øvre del av Sørligata — i vinkel på hoveddraget, på oversiden av og parallelt med Hagegata.
I dag følger den nordligste av gangveiene gjennom Tøyensenteret (mot inngangen til T-banestasjonen) omtrent samme løp som Vardalsgata i sin tid fulgte, og øvre del av Sørligata samt nedre del av Økernveien har også endret løp noe.
Verdenscupen i friidrett 2018
Kulestøt
14. juli
Diskoskast
14. juli
Sleggekast
15. juli
Spydkast
15. juli
100 meter
14. juli
200 meter
15. juli
800 meter
15. juli
1500 meter
14. juli
100 meter hekk
15. juli
400 meter hekk
14. juli
4 x 100 meter stafett
15. juli
4 x 400 meter stafett
14. juli
Høydehopp
15. juli
Stavsprang
14. juli
Lengdehopp
14. juli
(.. uten store ord..)
(.. uten store ord..) er et musikkalbum av De Musikalske Dvergene som ble utgitt i 2008.
Verdenscupen i friidrett 2018
Tresteg
15. juli
Kulestøt
15. juli
Diskoskast
15. juli
Sleggekast
14. juli
Spydkast
14. juli
Aage Bjertnæs
Aage Bjertnæs (født 18. september 1945) er en norsk lege og skribent.
Bjertnes har skrevet boken Din huslege hvor han tar for seg helseproblemer og sykdommer som oftest fører folk til legen. Han er kjent fra programmet Kjerringråd i NRK og har også vært en hyppig gjest på NRK TV, og er Aftenpostens Huslege i avisens søndagsutgave. Han er også ukentlig spaltist i Adressa.
Den nasjonale filmkommisjonen
Den nasjonale filmkommisjonen er en uavhengig stiftelse, finansiert av tilskudd fra Staten ved Kultur- og likestillingsdepartementet.
Stiftelsens formål er å tiltrekke flere utenlandske filmproduksjoner til Norge. Dens virksomhet skal legge til rette for næringsutvikling i regionene, og bidra til å realisere målet om en profesjonell bransje med sunn økonomi.
Stiftelsen har hovedsete i Bergen og overtok 1. januar 2021 oppgaver fra Norsk filminstitutt knyttet til markedsføring av Norge som opptaksland.
Den nasjonale filmkommisjonen samarbeider med de fem regionale filmkommisjonene i Norge, og er medlem av Association of Film Commissioners International, European Film Commissions Network og Nordic Film Commissions.
Culpeper County
Culpeper County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Havre – Caumartin (Paris Metro)
Havre Caumartin er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 3 og linje 9.
Distriktet Albula
Distriktet Albula (tysk: Bezirk Albula, retoromansk: dertgira Alvra) er et forvaltningsdistrikt midt i den sveitsiske kantonen Graubünden. Distriktet er oppkalt etter elven Albula (ret. Alvra) og omfatter dalen til denne samt dalen til bielven Julia (ret. Gelgia). Det dekker et areal på 723 km² og har 8,700 innbyggere. Området var overveiende retoromansktalende (surmiran-dialekten; i dag 26 %), men tysk er nå det største språket i distriktet (66 %). Retoromansk er imidlertid fremdeles flertallsspråket i flere kommuner, spesielt i Surses (tysk Oberhalbstein), som er dalen til Julia og ett av distriktets kretser. Tre prosent snakker italiensk; mesteparten av disse bor i kommunen Bivio lengst syd i distriktet.
Distriktet Albulas nabodistrikter er Hinterrhein og Plessur i vest, (Prättigau/)Davos i nord og Maloja i øst. Forbindelsen til distriktet Maloja skjer over Julier- eller Albula-passet eller gjennom Albulatunnelen (jernbane)
Distriktene i Graubünden er rent administrative enheter. Distriktet Albula består av fire kretser (tysk Kreis, ret. circul) og 23 kommuner (tysk Gemeinde, ret. cumün), som har stor grad av politisk selvstyre. Disse er:
Alle befolkningstall og språkandeler bygger på folketellingen fra 2005.
Cathrine Holst
Karriere
Holst var elev ved Stavanger katedralskole. Hun ble cand.polit. i 2000 ved Sosiologisk institutt ved Universitetet i Bergen. I 2000 ble hun stipendiat ved Senter for vitenskapsteori samme sted. Hun ble dr. polit. i 2005.
Holst har vært førsteamanuensis i samfunnsvitenskapenes vitenskapsteori ved Universitetet i Bergen, forskningsprofessor ved ARENA Senter for europaforskning og professor ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi, Universitetet i Oslo.
Fra 2023 er Holst professor ved Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk, Universitetet i Oslo. Forskningstemaene hennes ligger i skjæringspunktet mellom filosofi og samfunnsvitenskap. Blant faglige interesser er politisk teori og epistemologi, demokratiteori og offentlig politikk, vitenskapsteori og feministisk filosofi. I sin empiriske forskning har Holst særlig studert forholdet mellom fag og politikk i EU og i nordiske land, innenfor likestillingspolitikk, miljøpolitikk og ruspolitikk, og i koronahåndteringen.
Holst leder forskningsprosjektet The influence of experts in public policy (2023-2027) finansiert av Norges forskningsråd (FRIPRO), og forskergruppen Science and democracy (SciDem 2023-2026) finansiert av UiO:Demokrati.
Holst har vært gjesteforsker ved Department of History and Philosophy of Science, University of Cambridge, Quality of Government Institute, Gøteborgs universitet, Robert Schuman Centre, European University Institute, Firenze, Hans Jonas Zentrum, Freie Universität, Berlin, og Department of Political Science, New School for Social Research, New York.
Holst var medlem av Likestillingsutvalget som leverte NOU 2011:18 Struktur for likestilling og NOU 2012:15 Politikk for likestilling. Hun har vært redaktør av Nytt Norsk Tidsskrift. Hun er tilknyttet CORE Senter for likestillingsforskning ved Institutt for samfunnsforskning.