cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Walker
Karriere
Walker spilte siden i krimthrilleren Running Scared og i Eight Below, som begge hadde premiere i 2006. Han spilte hovedrollen i den uavhengige filmen The Lazarus Project, som ble utgitt direkte på DVD den 21. oktober 2008. Senere medvirket han i nye filmer i The Fast and the Furious-serien. Film nummer tre, Fast & Furious, hadde premiere den 3. april 2009. Walker var deretter med i krimdramaet Takers, som hadde premiere i august 2010.
Fast Five hadde premiere i 2011, og Fast & Furious 6 i 2013. Walker medvirket også i filmen Hours, som hadde premiere i desember 2013, og i Brick Mansions, som hadde premiere i mai 2014 – begge premierene fant sted etter at Walker var død. Walker var også med på innspillingen av Fast & Furious 7 rett før han døde; den filmen hadde premiere i april 2015. Han hadde inngått kontrakt om å spille hovedrollen som Dawson Cole i filmen The Best of Me (2014) og Agent 47 i filmen Hitman: Agent 47 (2015), som var basert på videospillserien Hitman.
I 2018 kom dokumentaren I Am Paul Walker som handlet om livet til Walker og hvem han var. Filmene The Fate of the Furious (2017), F9 (2021) og Fast X (2023) har hedret Walker og karakteren hans Brian O'Conner i de filmene. I 2023 repriset Walker sin mest kjente rolle i et tilbakeblikk scene fra Fast Five som ble vist på starten av Fast X.
Privatliv
Walker bodde fram til sin død i Santa Barbara med sine to hunder. Sammen med Rebecca Soteros hadde han en datter som bodde hos moren på Hawaii til hun som trettenåring flyttet til California i 2011 for å bo sammen med faren.
Walker var en ivrig surfer og hadde også lilla belte i brasiliansk Jiu-Jitsu.
Død
Paul Walker døde i en bilulykke 30. november 2013. Walker satt på med sin nære venn Roger Rodas i en Porsche Carrera GT, da Rodas skal ha mistet kontrollen over bilen og kjørte inn i et tre. Bilen skal deretter ha tatt fyr. Både Walker og Rodas døde i ulykken, som skjedde i Santa Clarita, nord for Los Angeles. Det var ikke andre biler involvert i ulykken. I april 2016 ble det kjent at Walkers datter inngikk et forlik i 2014 med sjåførens etterlatte og mottok en erstatning på 10 millioner dollar. Både Walkers datter og sjåførens enke saksøkte Porsche etter ulykken.
Gascogne
Gascogne (gaskognisk: Gasconha) er en historisk provins i sørvestlige Frankrike som omfatter departementene Landes, Gers og Hautes-Pyrénées samt deler av Pyrénées-Atlantiques, Lot-et-Garonne, Tarn-et-Garonne, Haute-Garonne, Gironde og Ariège. Det var en del av «provinsen Guyenne og Gascogne» før den franske revolusjon. Regionen er vagt definert, og skillet mellom Guyenne og Gascogne er uklart, en del har definert det som overlappende mens andre betrakter Gascogne som en del av Guyenne, men de fleste definisjoner plasser Gascogne i øst og sør for Bordeaux. Hovedstaden i den historiske provinsen var Auch.
Østre Aker kirke
Østre Aker kirke på Ulven i Oslo er sognekirken for Østre Aker. Dagens kirkehus er den opprinnelige bygningen fra 1860, bygd året før sognet ble stiftet i 1861. Kirken har veiadressen Ulvenveien 110 i bydelen Alna.
Gascogne
Gascogne var historisk befolket med et folk som snakket et språk likt eller beslektet med baskisk. Navnet Gascogne kommer fra samme rotord som baskisk. Stedsnavnet Gascogne er dokumentert til slutten av 1300-tallet fra mellomfransk i gascon, avledet fra vulgærlatin *wasco, fra latin vasco, entall av vascones. Fra middelalderen og fram til i dag har gaskognisk blitt snakket, men det er klassifisert som en regional variant av oksitansk. Blant franskmenn har finnes uttrykket gasconade i betydningen «skytende prat».
Østre Aker kirke
Bygg og beliggenhet
Bygningen er en treskipet langkirke muret i nygotisk stil, kledd i teglstein. Kirken ligger blant mange store trær i et pittoresk landskap, med en stor, grønn gravlund i området rundt kirken. I enden av gården foran hovedinngangen åpner det seg en stor minnelund for graver uten navn (se bilde av minnetavle til minnelunden). Nederst i denne lunden står monumentet «Hvilende kvinne» av Maria Vigeland, fra 1970.
Voice on the Water
Voice on the Water er et musikkalbum med Jonas Fjeld, utgitt i 1999.
Gascogne
Filip IV av Frankrike og Edvard I av England undertegnet Parisavtalen i 1303 som innebar at Gascogne ble overdradd til England fra Frankrike, Ved slutten av hundreårskrigen, etter Gascogne at skiftet eier flere ganger, ble engelskmennene endelig beseiret i slaget ved Castillon den 17. juli 1453. Gascogne har vært fransk siden da.
Østre Aker kirke
Bygg og beliggenhet
Inne i kirken står åtte monolittsøyler, hugget i hele stykker av grefsensyenitt. Kirken har et rosevindu fremme i kirken tegnet av Frøydis Haavardsholm, laget av kunstglassmester G. A. Larsen. Motivet på vinduet er Jesus som velsigner små barn.
Gascogne
Gascogne er landet til d'Artagnan, som inspirerte Alexandre Dumas’ litterære figur «d'Artagnan» i De tre musketerer. Det er også hjemtraktene til helten i teaterstykket Cyrano de Bergerac (1897) av Edmond Rostand, men stykkets skrytende figur har lite til felles med den virkelige Cyrano de Bergerac som var fra Paris. Også Henrik III av Navarra, som senere ble konge av Frankrike som Henrik IV, var fra Gascogne. Karl III Johan ble født i født i Gascognes største by Pau i departementet Pyrénées-Atlantiques.
Østre Aker kirke
Bygg og beliggenhet
Spiret i toppen av kirketårnet har interessant nok årstallet 1858. På kirkens sørside er det en egen inngang til kirkens kjellerrom.
Gascogne
Gascogne er kjent for sin douceur de vivre («livets søthet»), dets mat og kjøkken, ved dets foie gras (gåselever) og druebrennevinet Armagnac, dets middelalderbyer og landsbyer lokalt kalt for bastides er spredt blant grønne åser, dets solskinnsvær, landskapets skjønnhet, med tidvis glimt av Pyreneene i det fjerne, alt dette bidrar til Gascogne som et mål for turister og andre besøkende.
Geografi
De viktigste byene er:
Østre Aker kirke
Bygg og beliggenhet
Kirken og kirkegården danner en trekant omkranset av veiene Strømsveien (i sør), Ulvensplitten (i nord) og Ulvenveien (mot vest).
Wade Paton
Wade Paton (født 21. mars 1986) er en sørafrikansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han endte på nest sisteplass med det sørafrikanske landslaget.
Østre Aker kirke
Historie
Aker sogn hadde bare en kirke, og da denne ble kjøpt av Christiania i 1852 ble det planlagt ny kirke i Aker. I 1856 ble Vestre Aker kirke bygget, men denne lå for langt mot vest for sognebarna i øst. Ulven gård solgte jord til Aker kommune til bygging av ny kirke og plassering av kirkegård. Uten arkitekt ble kirken bygget etter tegninger fra Vestre Aker kirke. Bygget ble reist i gotisk stil, med 800 sitteplasser, og kostet 27 950 Speciedaler.
Østre Aker kirke ble innviet 5. september 1860 med blant andre Kronprins Oscar til stede.
Murkirken hadde bare to store vedovner plassert langt fremme, og det store kirkerommet var kaldt om vinteren. Etter 65 år, i 1925 ble kirken varmet av elektrisk strøm. Lysekroner ble montert i 1928, og arkitekt Helge Thiis fikk i oppdrag og utbedre kirken innvendig. Han fikk murt igjen en del vinduer som slapp gererende sollys inn i kirken. Vinduene ble erstattet med katedralglass, prekestolen ble skiftet ut, koret fikk brystpanel og det ble bygget et helt nytt alterparti. Billedhugger Torleif Sohlberg laget en utskåret korsfestelsesgruppe i tre som ble satt inn som ny altertavle. Den gamle altertavlen med motivet av Jesus i samtale med den samaritanske kvinnen ble flyttet til kirkens langside. Den gamle altertavlens kunstner er Christen Brun.
Østre Aker kirkegård
I 1855 kjøpte Aker kommune rundt 20 dekar av Ulven gård til kirketomt og kirkegård, og Østre Aker kirkegård ble innviet samtidig med åpningen av kirken i 1860. Kirkegården ble for liten, og i 1936 ble 91 dekar av Nordre Fjellhus gård lagt til kirkegården. I 1965 ble det lagt til ytterligere 88 dekar. Omlegging av veitraseer har i området har tatt noe av arealene, men kirkegården anses å være forholdsvis stor.
Henning Berg
Henning Stille Berg (født 1. september 1969) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den svenske klubben.
Berg spilte høyreback eller midtstopper, og var i mange år fast på. Berg fikk til sammen 100 A-landskamper, og er med det spilleren med tredje flest landskamper for Norges herrelandslag gjennom tidene. Bare Thorbjørn Svenssen (104) og John Arne Riise (110) har flere A-landskamper for herrelandslaget.
Etter at han la opp som spiller i 2004 har Berg vært trener for, , , , og.
Spillerkarriere
Henning Berg er oppvokst på Hosle og Lørenskog. Til tross for at han bodde på Lørenskog spilte han fotball fra lilleputt-stadiet i Oslo-klubben KFUM, der faren til kameraten hans var trener. Berg begynte sin seniorkarriere i KFUM, før han gikk til Vålerenga i 1988. Han spilte fire sesonger for VIF, men gikk til erkerivalen Lillestrøm i 1992. Det var som Lillestrøm-spiller at han debuterte på landslaget, i en privatlandskamp mot Færøyene i 13. mai 1992 (Resultat:2–1). Glimrende spill i VM-kvalifiseringskampen mot senere samme år gjorde at han ble kjøpt av Premier League-klubben Blackburn Rovers.
I 1994 spilte han samtlige kamper for Norge i fotball-VM i USA. Våren 1995 vant Blackburn serien, og Berg ble med det den første nordmannen som ble seriemester i engelsk fotball. Bergs spillerdrakt og medalje er i dag utstilt på fotballmuseet på Ullevaal Stadion. I 1997 ble han solgt til Manchester United, hvor han ble lagkamerat med Ole Gunnar Solskjær og Ronny Johnsen. Berg spilte tre sesonger for United og var med på å vinne The Treble med klubben, Premier League, FA-cupen og UEFA Champions League, i 1999. Han var skadet og spilte derfor ikke FA-cup- og UEFA Champions League-finalene. Han deltok også i fotball-VM i 1998, hvor han var Norges kaptein.
Lyn
Henning Berg skrev under en fireårskontrakt for Fotballklubben Lyn den 22. april 2005. Berg fikk sin debut som Lyn-trener mot Idrettsklubben Start på Ullevaal Stadion 24. april 2005; kampen endte 1–1. Henning Berg ledet Lyn til en tredjeplass i Tippeligaen den sesongen.
Etter en god start på Tippeligaen, ble det den 19. august 2008 klart at Henning Berg skulle overta som hovedtrener for Lillestrøm Sportsklubb fra og med 1. januar 2009. Etter mye uroligheter i Lyn, ble det den 9. september 2008 kunngjort at Henning Berg sluttet som Lyn-trener med umiddelbar virkning. Henning Bergs siste kamp som trener for Lyn var mot Tromsø IL den 31. august 2008, hvor sluttresultatet ble 3–3. Berg ledet Lyns førstelag gjennom totalt 122 kamper.
Lillestrøm
Selv om planen var at Henning skulle ta over Lillestrøm SK etter nyttår, tok han over som hovedtrener 21. oktober 2008, dagen etter at Lillestrøm hadde tapt 3–1 mot Vålerenga. Da Henning Berg startet jobben, lå Lillestrøm tre poeng over sikker plass, med to serierunder igjen. I Bergs første kamp som Lillestrøm-trener vant laget 4–2 mot Rosenborg på Åråsen Stadion, og sikret med det tippeligaspill i 2009.
Den 27. oktober 2011 ble Berg løst fra sin stilling som trener for klubben, etter en periode med svake resultater og indre uro i klubben.
Blackburn Rovers
Den 31. oktober 2012 ble Henning Berg bekreftet som ny manager for sin tidligere klubb Blackburn Rovers FC. Han skrev under på en treårskontrakt og erstattet Steve Kean, som hadde fått sparken i september samme år. Den 27. desember 2012 meldte klubben på sine hjemmesider at Berg hadde fratrådt managerjobben med øyeblikkelig virkning.
Biritiba-Mirim
Biritiba-Mirim er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Jenny Emilie Pettersen
Jenny Emilie Pettersen, også kjent som «Tater-Milla», (født 10. juni 1886 i Trysil, død 24. februar 1976 i Våler i Hedmark) var datter av Stor-Johan, og regnes som en sentral skikkelse for taterne i Norge på 1900-tallet.
I 1974 kom boka om henne, Tater-Milla, Stor-Johans datter, skrevet av Dagfinn Grønoset. Romanifolkets Landsforening (RFL), i dag Taternes Landsforening (TL) tok initiativ til at huset hennes i Våler i Solør ble restaurert og bevart for ettertida. Det er et av svært få hus som er bevart fra tatere i Norge, i tillegg til «Trondsens hus» i Lillesand.
Sandvatn stasjon
Sandvatn stasjon ligger langs Sørlandsbanen i Kvinesdal kommune, den ble åpnet i 1943, samme år som jernbanestrekninen til Sira ble tatt i bruk. 1959 ble den nedgradert til stoppested, dette var betjent til 1969.
Telchar
Telchar er en dverg fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Han var en dverg fra Nogrod i Ered Luin. Han var en av de største smedene i Midgard. Blant hans verker finner vi Angrist, Narsil og Dragehjelmen fra Dor-lómin.
Anastasija Vasina
Anastasija Gennadjevna Vasina (russisk: Анастасия Геннадьевна Васина; født 18. desember 1987) er en russisk sandvolleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i åttendedelsfinalen.
Nukâka Coster-Waldau
Hun er datter av landstingsformann på Grønland, Josef Motzfeldt, og bibliotekar Vivi Motzfeldt. Hun er skuespillerutdannet fra Statens Teaterskole i København i 2005, og har blant annet opptrådt i forestillingen Polaroid koreografert av Jo Strømgren. Hun representerte Grønland i Miss Universe 1990, samme konkurranse som norske Mona Grudt vant. Siden 1998 har hun vært gift med skuespilleren Nikolaj Coster-Waldau.
Cosmopharma
Cosmopharma er et svensk selskap som selger kosmetikk og helsekost.
Selskapet benytter nettverkssalg, også kalt multi-level marketing som salgskanal, og har et firesifret antall selvstendige distributører i Norge og Sverige. Produktene markedsføres i hovedsak gjennom home-parties. Det spesielle med dette selskapet er at nesten alle distributørene er kvinner.
Cosmopharma er ikke medlem av Direktesalgsforbundet som er det norske interesseforbundet for MLM-selskaper.
Kalenda Maya
Kalenda Maya er en norsk musikkgruppe etablert i 1975. Gruppen spiller middelaldermusikk med opprinnelse i land som Spania, Italia, Frankrike og Tyskland. Sentrale medlemmer i gruppen er ekteparet Tone Hulbækmo (sang, harpe) og Hans Fredrik Jacobsen (fløyte, lutt) og Sverre Jensen (mandora, lutt, psalter) som også spilte i middelaldermusikkgruppen Aurora Borealis. Sidsel Brevig (strykeinstrument) og Gilles Obermayer (perkusjon) medvirket også. Gruppens medlemmer spiller på en rekke ulike middelalderinstrument som lutt, harpe, lyre, kantele, dreielire, psalter, mandora, fele og fløyte i ulike varianter. Flere av instrumentene er autentiske og bygd av Sverre Jensen. Gruppen har gitt ut tre album og vant Spellemannprisen 1985 i åpen klasse for sitt første, Kalenda Maya – Medieval and Renaissance Music. Gruppen har turnert og holdt konserter i en rekke land i Europa samt i Brasil.
«Kalenda maya» var en populær sangdans i Frankrike på 1200-tallet.
Aleksandr Maletin
Alexander Maletin (født 6. februar 1975) er en russisk bokser.
Han representerte Russland under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde. Han tok bronse under Sommer-OL 2000.
Sir Robert Ho Tung-biblioteket
Sir Robert Ho Tung-biblioteket (Biblioteca Sir Robert Ho Tung, 何東圖書館) er et offentlig bibliotek i Macao i Kina. Det ligger i en herrskapsbolig av stor historisk, kulturell og arkitektonisk verdi.
Zhejianguniversitetet
Zhejianguniversitetet  (forenklet kinesisk: 浙江大学; tradisjonell kinesisk: 浙江大學, Zhèjiāng Dàxué) er et av Folkerepublikken Kinas eldste og best kjente universiteter. Det går tilbake til Qiushiakademiet (求是书院, tradisjonell kinesisk: 求是書院, Q­íushì Shūyuàn) som ble grunnlagt i 1897. Universitetet kalles ofte for Zheda eller ZJU. Det ligger i provinsen Zhejiangs hovedstad Hangzhou.
Sir Robert Ho Tung-biblioteket
Bygningen ble til før 1894 og var eid av Dona Carolina Cunha. Senere kjøpte Hongkong-forretningsmannen Sir Robert Ho Tung huset (1918), og han bodde der mellom 1941 og 1945. Han døde i 1955, men hadde bestemt at huset skulle omgjøres til offentlig bibliotek i sitt testamente.
Biblioteket ble åpnet i 1958. Det strekker seg inn i en vesentlig større bygning bak selve herskapsboligen og er Macaos største offentlige bibliotek.
Chris Hani
Chris Hani, eg. Martin Thembisile Hani (født 28. juni 1942, død 10. april 1993) var leder av det sørafrikanske kommunistpartiet SACP etter Joe Slovo. Hani var en innbitt motstander av det hvite apartheidstyret. En tid ledet han også Umkhonto we Sizwe, Nasjonens spyd, den væpnede grenen til Den afrikanske nasjonalkongressen, ANC.
Hani ble sett på som en klar kronprins i ANC og dermed en aktuell arvtaker til Nelson Mandela.
Han ble drept utenfor hjemmet sitt i Dawn Park i Boksburg i Gautengprovinsen i 1993. Drapet førte nesten til borgerkrigsaktige tilstander i Sør-Afrika, og til en av de alvorligste krisene i prosessen frem mot de demokratiske valgene i 1994. To hvite ekstremister ble dømt for drapet.
I 1997 ble Baragwanath Hospital, et av verdens største sykehus, omdøpt til Chris Hani Baragwanath Hospital, til minne om Chris Hani.
Formel E
Formel E (Formula E på engelsk, offisielt ABB FIA Formula E World Championship) er en bilsportklasse for elbiler, organisert av Fédération internationale de l'automobile (FIA). Verdensmesterskapet i Formel E består av en rekke enkeltløp, kjent som «E-Prix», som hovedsakelig avholdes på midlertidige baner langs lukkede bygater.
Etableringen av klassen begynte i 2012, med oppstart i Formel E-sesongen 2014-15.
Serien har 11 lag og 22 førere. Hankook er offisiell dekkleverandør.
== Bilen == Med 2022-23-sesongen ble tredje generasjon Formel E-bil introdusert. Bilen har en estimert toppfart på 322 km/t, med en makseffekt på 300 kW i løpene og 350 kW i kvalifisering. Ved bremsing kan bilen regenerere strøm til fremdriftsbatteriet med inntil 600 kW. Denne regenereringen kan stå for 40 % av det totale energibehovet for løpet. Batteriet kan hurtiglade opptil 600 kW.
Bilen veier 760 kg, er 501,62 cm lang og 170 cm bred, og er både lettere, mindre og kraftigere enn sin forgjenger. Nytt av tredje generasjon er også at bilen har drivlinje både foran og bak.
Hossō-shū
Hossō-shū (japansk: 法相宗) eller skolen til dharmaegenskapene, også kalt Yui-shiki-shū (japansk: 唯識宗) eller bare bevissthet skolen, eller også Yuga-shū (瑜伽宗) eller Yogaskolen, var en av de seks skolene innen japansk buddhisme som ble etablert i Naraperioden. Den var en avlegger av den kinesiske skolen Faxiang zong eller østasiatisk Yogācāra.
Fundin (andre betydninger)
Ordet Fundin har flere betydninger.
Hossō-shū
Skolen ble etablert i 660 av Dosho som hadde vært i Kina som elev Xuanzang og Kui Ji.
Ringerike (landskap)
Ringerike er et distrikt (landskapsområde) sørøst i Buskerud. Distriktet omfatter i dag hovedsakelig kommunene Hole og Ringerike i Viken fylke ettersom Krødsherad, Modum og Sigdal ofte regnes til, Midt-Buskerud, en egen region. Fra riktig gammelt av, da området ble befolket, var det trolig bare områdene rundt Tyrifjorden som utgjorde det egentlige Ringerike, som innbefattet dagens Krødsherad, Modum og Sigdal kommuner. Den gang sto imidlertid gjerne vannspeilet i fjorden betydelig høyere enn det gjør i dag, mens landet gjerne lå lavere etter at isen trakk seg tilbake ved slutten av siste istid. Det gagner for en ganske annen topografi, der større landområder var dekket av vann.
Med tanke på preposisjonsbruken så bruker en på Ringerike når en tenker på distriktet og i Ringerike når en snakker om Ringerike kommune.
Etymologi
Navnet Ringerike stammer fra det norrøne navnet Hringaríki, som betyr ringenes rike. Navnet er sammensatt av det norrøne uttrykket hringr (ring) og endingen ríki (rike). Opprinnelsen er så gammel at det ikke finnes dokumentasjon som støtter en eventuell tolkning, men man kan tenke seg at folk (kanskje jegere, sankere og senere dyrkere av landområdene) eller en (kanskje bestemt) folkegruppe som slo seg ned rundt Tyrifjorden (i ring rundt/kringsatte området) kan være opprinnelsen til navnet.
Forstavelsen ring går også igjen i en rekke lokale navn, som i stedsnavnene Ringåsen, Ringkollen, Ringerud, Ringmoen, Ringveien, Ringvoll og Ringen, og i egennavn som sagnfiguren Kong Ring, som på 700-tallet skal ha hatt et høvdingsete på gården Helgeland i Hole og er kjent gjennom sagaen om Fridtjov den frøkne, og småkongen Ring Dagsson (Hring Dagsson) på Ringerike, far til Åshild som skal ha vært ei av Harald Hårfagres mange koner.
Historie
Ringerike ble bosatt tidlig, noe en rekke funn fra steinalderen viser. Det er også funnet bevis for korndyrking alt 4000 år f.Kr.
Administrativt skal Ringerike tidligere ha utgjort en tridjung (tredjepart) i det gamle Haðafylki, som også inkluderte Hadeland (som på den tiden også inkluderte store deler av Land) og Toten. Senere ble regnemåten med tredjedeler omgjort til fjerdeparter og Land skal ha blitt en egen fjerdepart i dette fylket. Det finnes imidlertid ingen referanser til fylker i Oplandene før på 1270-tallet, så det er uklart om Haðafylki, Heinafylke og Raumafylke faktisk eksisterte eller ble «skapt» gjennom kongesagaene. Allikevel har nok Oplandene hatt en fylkeslignende inndeling som ligner, men den var kanskje ikke definert på samme måte som andre fylker i landet på den tiden.
Ringerike nevnes som et betydelig område en rekke ganger i historiske kilder, ikke minst i forbindelse med riksdannelsen i Norge. Av de mer betydningsfulle personene som skal ha hatt tilhold på Ringerike var småkongen Halvdan Svarte, far til Harald Hårfagre som samlet Norge til et rike. Ifølge Snorre hadde Halvdan Svarte sitt sete på Stein gård i Hole, men i andre samtidige kilder nevnes ingen konkret gård, men kun Ringerike. På Stein ligger imidlertid en stor gravhaug som er kjent som Halvdanshaugen på Stein og ifølge tradisjonen (sagaene) skal være Halvdan Svartes siste hvilested, men også i denne sammenheng er det uenighet mellom de ulike sagaene. Også Olav den hellige vokste opp på Ringerike, og halvbroren hans, Harald Hardråde, var både født og oppvokst her. Begge ble konger over Norge og knyttes av Snorre til gårdene Bønsnes og Stein. Andre sagaer sier imidlertid ingen ting om disse spesielle gårdene, men nevner kun Ringerike. På Tornberg (Tanberg i Norderhov) ble også trolig jarl Alv Erlingsson født en gang på 1200-tallet. Far hans var lendmann Erling Alvsson, som ble baron i 1277, hvis foreldre var lendmann Alv Erlingsson og Ingeborg Bårdsdatter av Rein (søster til hertug Skule Bårdsson).
Geografi og topografi
Det moderne Ringerike omfatter størsteparten av Krokskogen og områdene vestenfor og nordvestover, inkludert størstparten av Tyrifjorden og Holleia, hele Soknedalen (med Strømsoddbygda og Brekkebygda) og Ådal med Doktormarka og Ådalsfjellene. Geografisk har Ringerike tradisjonelt inkludert Krødsherad, Modum, Sigdal, og har vært knyttet til landskap som Viken, Hallingdal, Valdres, Hadeland og Land.
Områdene rundt Tyrifjorden og i bunnen av dalførene nord for fjorden preges av landbruk i lavstrøkene og barskog på høydedragene. Vest i Ådal preges landskapet av skogkledde åser og Ådalsfjellene, som når opp i mer enn 1 100 meters høyde og er preget av snaufjell på toppene. Foruten Hønefoss og nærområdene rundt byen og noen mindre tettsteder er bebyggelsen spredt og preget av bondegårdsbebyggelse. Landbruket preges av skogbruk og kornproduksjon på bygdene, i sør også av grønnsak- og fruktproduksjon.
Kommuner
Ringerike er inndelt i 5 kommuner:
Kommuneinndelingshistorikk
I 1838 ble Ringerike inndelt i kommunene Hole, Modum, Norderhov og Sigdal. I 1851 ble Hønefoss skilt ut fra Norderhov. I 1857 ble Ådal skilt ut fra Norderhov. I 1900 ble Krødsherad utskilt fra Sigdal som egen kommune. I 1916 ble Tyristrand skilt ut fra Hole. (Kilde: Brøgger, Waldemar: Norge. Geografisk leksikon. Cappelen, 1963). I 1964 ble Hole, Norderhov, Hønefoss, Ådal og Tyristrand slått sammen til Ringerike kommune. I 1977 ble Hole skilt ut igjen som egen kommune.
Dagens distrikt
Regionen omfatter 57 234 mennesker (2020) og dekker et landområde på 3 481,87 km². Byen Hønefoss fikk kjøpstadrettigheter fra 1852. Distriktet er også en av NHOs næringsregioner. Kommunene deltar i regionrådet Samarbeidsrådet for Ringeriksregionen sammen med Jevnaker i Vestoppland.
Området utgjorde tidligere Ringerike fogderi og Buskerud fogderi. Kommunene Ringerike og Hole er underlagt Ringerike tingrett i Borgarting lagdømme og Ringerike prosti i Tunsberg bispedømme.
Byer
Hønefoss fikk bystatus som kjøpstad i 1851.
Ringeriksmål
På Ringerike snakkes det tradisjonelt ringeriksmål, ei midtøstlandsk dialekt som trolig har mest til felles med dialektene på Modum, Romerike og i distriktene rundt indre Oslofjord, men som også har innslag fra dalstrøka ovenfor Ringerike og opplandsk. Dialekta har imidlertid ikke omlyd, som i opplandsk. På Ringerike sier man derfor kommer og graver, mens hadelendingene sier kjemer og græver. Likeledes sier man vit og vass på Ringerike, og gvit og gvass på Hadeland. Ringeriksmålet er under sterkt press fra standard østnorsk, ei målform som brer om seg på Østlandet i stadig større grad.
Politikk
Ved stortingsvalget i 2013 var det 26 772 stemmeberettigede velgere på Ringerike. Det ble avgitt 20 761 stemmer. Valgdeltagelsen var dermed 77,5 %. Det ble avgitt 20 594 godkjente stemmer, 146 blanke stemmer og 21 stemmer som ble forkastet av andre grunner. Valgresultatet ga en borgerlig overvekt på 12,0 prosentpoeng (54,0 % H+Frp+KrF+V, 42,0 % Ap+Sp+SV). Tabellen viser stemmefordelingen:
Egen valgkrets
Ringerike var en valgkrets i Buskerud amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Ringerike valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Ringerike omfattet også Modum kommune, men ikke Hønefoss som valgte sin egen kjøpstadsrepresentant, først sammen med Kongsberg og deretter sammen med Kongsberg og Notodden. Valgkretsen Ringerike hadde rundt 26 000 innbyggere og 12 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Mustafa Karagöllü
Mustafa Karagöllü (født 26. april 1981) er en tyrkisk bokser.
Han representerte Tyrkia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Andrew Cronje
Andrew Cronje (født 15. mai 1984) er en sørafrikansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på nest sisteplass med det sørafrikanske landslaget.
Bocaina (São Paulo)
Bocaina er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
East Garo Hills (distrikt)
East Garo Hills er et distrikt i den indiske delstaten Meghalaya. Distriktets hovedstad er Williamnagar.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 317,618 innbyggere i distriktet, mot 250,582 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 13,93 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,97 % i 2011 mot 20,43 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 975 i 2011 mot 971 i 2001.
Ben 10
Ben 10 er amerikansk animasjonsserie for barn som gikk på Cartoon Network fra 2005 til 2008. Den hadde premiere i Norge 23. september 2006.
Den har fått tre oppfølgere: Ben 10: Alien Force, Ben 10: Ultimate Alien og Ben 10: Omniverse.
En femte serie kalt Ben 10 Reboot hadde premiere 10. oktober 2016 i Norge.
Historie
10 år gamle Ben Tennyson finner en dag en merkelig klokke kalt Omnitrixen som kan forvandle han til 10 ulike romvesener. Han er på sommerferietur med bestefaren Max og kusinen Gwen. Ben bestemmer seg for å bruke kreftene sine til å forsvare det gode og bekjempe det onde. Men det betyr ikke at han holder seg unna rampestreker innimellom.
Det norske Kirkepartiet
Det norske Kirkepartiet var et norsk politisk parti, stiftet 2. november 1907 i Kristiania.
Under stortingsvalget 1906 ble det enkelte steder stilt lister med navnet Kirkepartiet, men disse var ikke koordinert. Organisasjonen ble stiftet 2. november 1907, og hadde politisk betydning ved valgene i 1909 og 1912 som politisk pressgruppe. Skolebestyrer Hans Løken fra Lillehammer uttrykte det ideologiske grunnlaget, sammen med Gustav Jensen og sokneprest Hersleb Sverdrup i Haugesund.
Partiet fremmet en fri folkekirke. De oppnådde et mindretall i Kirkekommisjonen av 1908, og fikk sitt forslag avvist ved folkeavstemning i 1914-1915.
I 1920 ble partiet reorganisert som «Det kirkelige landslag» som igjen i 1923 ble omdannet til Det frivillige kirkeråd.
Johan Ulfström
Johan Ulfström (født 13. august 1733 på Ulva, Uppsala län, død 20. april 1797 på Kvarnbo) var en svensk kanalbygger.
Ulfström festet i 1765 Bergskollegiets oppmerksomhet på nødvendigheten av å kanalisere Kolbäcksån. På dets oppdrag la han i 1776 et forslag til prosjektet, og fra 1777 ledet han byggingen av Strömsholms kanal.
Ulfström ble i 1784 innvalgt som medlem nummer 228 av Kungliga Vetenskapsakademien.
Færøyene under første verdenskrig
Færøyene under første verdenskrig var nøytrale, som resten av Kongeriket Danmark, men fikk sine forsynings- og kommunikasjonslinjer over Nordsjøen avskåret eller forstyrret av krigshandlingene til sjøs. Krigen fikk stor innvirkning på det økonomiske og politiske livet på Færøyene, som hadde rundt 20 000 innbyggere.
Imperienes fall og dannelsen av nye nasjonalstater i Europa etter den første verdenskrig skulle også påvirke Færøyenes statsrettslige stilling og den færøyske selvstyrebevegelsen.
Brutte forsyningslinjer og virkninger for næringsveiene
Færøyenes viktige forsyningslinjer over Nordsjøen, fremfor alt til Danmark, ble brutt under krigen. Færøyene var på dette tidspunktet overveiende et fiskerbondesamfunn som var i ferd med å industrialisere sine fiskerier. Halvparten av fisken ble landet av havgående slupper, og halvparten av kystfiskere i motor- eller robåter, mens jordbruket stagnerte. Industrien var beskjeden, og håndverkene var lite spesialiserte. Sverri Patursson skrev i 1918 at «de fleste jordbrukere og også håndverkere har fisket som bierverv, mens omvendt den aller største del av fiskerne har jordbruk som bierverv».
Ved krigsutbruddet i august 1914 innstilte Danmark all seilas til Færøyene, så det gikk over en måned før det kom to skip med forsyninger. Importen av kull, olje og salt ble raskt begrenset. Oljebeholdningen var allerede lav, så mange fiskebåter ble liggende i opplag. Kull fra Storbritannia kostet 300 kroner per tonn, noe som ble for dyrt til husholdningsbruk. Kullutvinningen på Suðuroy ble viktig, men det færøyske kullet hadde dårligere virkningsgrad enn det britiske, så man regnet tre tønner færøysk kull på to tønner britisk kull, noe som gjorde det mindre egnet til lange dampskipsruter. Det vanligste brenselet til husholdningsbruk var torv. Til belysning brente man spekk, hvalolje og tran. Politikonstabel Samuel F. Samuelsen erindret at «betydelige stykker voks drev opp av sjøen her til lands, formodentlig fra senkede skip», men at vokslysene man fikk, var «simple og av dårlig beskaffenhet, men som alt annet meget dyre».
Det ble også vanskeligere å skaffe klær, matvarer, medisiner, redskaper og husholdningsartikler som stearinlys, fyrstikker og såpe. Varer som kaffe og te ble vanskeligere og dyrere å kjøpe, mens korn, mel, brød og sukker ble rasjonert. Noen husmødre kokte rogn og blandet det inn i rugmelet, for at melet skulle vare lengre. Varemangelen rammet først de fattigste, men flere led snart av mangelsykdommer. I 1916 skrev Dimmalætting om de økonomiske forholdene det forgangne året:
"«Aldri noensinne før har færøyinger tjent mer enn i 1915. Enhver som har hatt noe å selge, har oppnådd mektige priser. Bøndene, fiskerne og fiskehandlerne har tjent betydelig. Det er aldri blitt satt så mye penger i bank og sparekasse som i 1915. Men for arbeiderne, som kun har hatt deres lønn å leve av, og for dem med de faste lønninger, har det beste år vært det verste år.»"
Ved utgangen av 1919 anslo Dimmalætting at levekostnadene var 3–4 ganger høyere enn før krigen.
Fiskeri, jordbruk og hvalfangst
Vinterfisket var dårlig de første krigsårene, og vårfisket i 1915 ble rammet av uvær. Prisene var imidlertid gode under krigen, så frem til den uinnskrenkede ubåtkrigen begynte i 1917, solgte færøyingene især klippfisk til Sør-Europa. Fra 1916 sanksjonerte Storbritannia mot eksporten til Norge og Danmark, i frykt for at fienden ville bli forsynt med fisk, så Færøyene begynte å eksportere tilsvarende mer til Storbritannia og Sør-Europa. Deretter ble mangelen på salt kritisk for klippfisktilvirkningen, men prisene på ilandført fisk fortsatte å stige. Fra 1914 til 1918 økte Færøyenes samlede fortjeneste fra fiskeriene fra 2,3 millioner til 10 millioner danske kroner. Krigen forsinket utbyggingen av en moderne havn i hovedstaden Tórshavn.
Jordbruket har tradisjonelt vært basert på saue- og kveghold til selvforsyning. Utbyttet fra saueholdet har som regel variert med vær og sykdom. Tidlig i 1913 omkom 20 000 av en sauebestand på 99 000, men innen krigsutbruddet var bestanden bragt opp på over 112 000 dyr igjen. Fra 1914 til 1919 sank antallet sauer fra 112 187 til 68 628 og kveg fra 4 456 til 3 625. Lagtinget vedtok i 1918 en maksimalpris på sauekjøtt, så bøndene fikk betalt 120 øre per kg for kjøttet, som ble solgt til forbrukerne for 80 øre, men vareforsyningsutvalget maktet ikke å håndheve ordningen.
Fra slutten av 1800-tallet foregikk det kommersiell storhvalfangst ved Færøyene. Det største hvalfangstselskapet var A/S Suderø, grunnlagt av Peder Bogen fra Sandefjord med blant andre Peter Mortensen og hans familie på Tvøroyri som innskytere, men i all hovedsak med norsk mannskap. Krigsutbruddet i august 1914 avbrøt fangstsesongen det året, men prisøkningen under krigen gjorde sesongene i 1915 og 1916 svært lønnsomme for de selskapene som deltok, deriblant A/S Suderø. I 1917 lyktes det ikke noe hvalfangstselskap å utruste seg for fangst ved Færøyene, og den ble ikke gjenopptatt før 1920. Det medførte også at fangststasjonene på Færøyene ble nedlagt. Skipsdagbøker fra en rekke hvalfangstskuter som seilte ved Færøyene under krigen, er innsamlet av Hvalfangstmuseet og oppbevares ved Vestfoldarkivet.
Den tradisjonelle grindhvalfangsten pågikk uforstyrret under krigen og fikk desto større betydning som matauk for færøyingene. Til sammen ble det fanget 2 370 dyr i krigsårene. Fangsten i 1915 var spesielt stor med 1 199 dyr. Med en antatt gjennomsnittsvekt på 600 kg ville den årsfangsten ha gitt anslagsvis 720 tonn kjøtt og spekk, og den samlede fangsten i krigsårene 1 422 tonn. Den 13. februar 1915 ble fangsten også rammet av en stor ulykke i Sandvík. 14 fangstmenn fra Sandvík og Hvalba druknet idet to båter kantret; en siste mann reddet seg opp på hvelvet og overlevde.
Sluppene på Færøybankene
Den 1. februar 1917 erklærte Tyskland uinnskrenket ubåtkrig i en sone rundt Storbritannia som også omfattet Færøybankene, de beste fiskebankene sørvest for Færøyene. Etter dette ville ikke Tyskland lenger respektere nøytrale skips ukrenkelighet innenfor sonen. På et møte på Tvøroyri redegjorde Færøyenes amtmann Svenning Rytter for situasjonen og mente at redere og sjøfolk selv måtte vurdere risikoen ved å fiske innenfor sonen. Fire slupper seilte ut til Færøybankene, men fisket tiltok, ettersom fiskeprisene var gode og tyske ubåter ute av syne.
Om morgenen den 23. mai ble åtte færøyske slupper og to britiske trålere på bankene senket av tyske ubåter. Ubåtene kom opp til overflaten, «tvang besetningen til å gå i robåtene, og brukte så tidsinnstilte bomber til å ødelegge skipene». Været var godt, så alle fiskerne berget seg i land etter mange timers roing, men hendelsen preget øysamfunnet sterkt. Like etter hendelsen skrev avisen Dimmalætting:
"«Senkningen av våre kuttere på banken opptar alle meget sterkt og er det alminnelige samtaleemne. […] Alle har vært klar over, hva det adskillige ganger har blitt fremhevet, at fiske på banken var forbundet med fare, men på den annen side hadde man ikke ventet at tyskerne ville opptre så hensynsløst overfor besetningene: å overgi dem i de små skipsbåtene til deres skjebne. Da det var flere skip på banken, ville det ikke volde noen vanskelighet å forbeholde ett til å oppta mannskapene fra de senkede fartøyer.»"
Postgangen til sjøs
Færøyene hadde hatt telegrafforbindelse med Island og Shetland (og derigjennom kontinentet) siden Det Store Nordiske Telegraf-Selskab åpnet sin kabel i 1906. Postbåten til Danmark og Grønland var fortsatt den viktigste kommunikasjonslinjen, men de mange hindrene til sjøs forsinket postgangen kraftig. Fra 1915 ble pakkepost forbudt, mens brevpost måtte sendes via Storbritannia, hvor brevene også ble underlagt britisk sensur.
Den amerikanske maleren og journalisten Elizabeth Taylor bodde på Færøyene under hele krigen og skrev mange brev til England som «tilbakela først turen til Danmark, så til Shetlandsøyene, Orknøyene, Skottland og endelig England, ofte en reise på 3–4 uker med forskjellige skip.» Taylors skrifter oppbevares ved Minnesota Historical Society, og hennes reiseskildringer er utgitt i bokform.
En trygg handelsrute: Adressesaken
Storbritannia krevde at skip som seilte mellom Danmark og Færøyene skulle anløpe Kirkwall på Orknøyene for å bli inspisert for krigskontrabande. Dermed kom alle skipene inn i ubåtkrigssonen to ganger per rute, noe som etter Tysklands erklæring av uinnskrenket ubåtkrig ble svært farlig. Island hadde på egen hånd forhandlet med Storbritannia og blant annet fått en handelsrute vestover til Amerika, til stilltiende aksept fra de danske myndighetene. Allerede i 1916 hadde Lagtinget besluttet å sende kjøpmennene S.P. Petersen og Jens Evensen fra Fuglafjørður til Island for å «undersøke mulighetene for en eventuell samlet islandsk-færøysk forretningsforbindelse med Amerika».
Ved krigsutbruddet hadde det færøyske Lagtinget nedsatt et vareforsyningsutvalg. Fra 1914 til 1918 utgjorde det danskorienterte Sambandsflokkurin flertallet på Lagtinget, mens det mer nasjonale Sjálvstýrisflokkurin utgjorde mindretallet, så flertallet i vareforsyningsutvalget var også sambandsmenn. Det øverste ansvaret for forsyningssikkerheten lå hos amtmann Svenning Rytter. Altså måtte det forhandles mellom vareforsyningsutvalget og danske og britiske myndigheter. Den færøyske selvstyrebevegelsen øynet muligheten for å skaffe Færøyene forsyninger og påføre de danske myndighetene og sambandsmennene i vareforsyningsutvalget et politisk nederlag. Sjálvstýrisflokkurin og partiets sterke mann Jóannes Patursson organiserte et opprop, en «adresse», til den britiske regjeringen med anmodning om en handelsrute vestover. Oppropet ble underskrevet av 3 242 færøyinger over 18 år, en tredjedel av øyenes voksne befolkning.
Oppropet ble forsøkt sendt utenom amtmannen og sambandsmennene på Lagtinget, men ble avvist av både den britiske konsulen i Tórshavn og den danske gesandten i London, ettersom tjenestevei var gjennom det danske Utenriksministeriet, så oppropet kom aldri frem. Den britiske konsulen var «meget påpasselig med å unngå å involvere seg i dansk suverenitetskrenkelse eller lokal færøysk politikk», skriver historiker Hans Andrias Sølvará, så «alle færøyske henvendelser til den britiske regjering skulle godkjennes av den danske regjeringens representant, amtmannen».
I april 1917 lyktes det danske Utenriksministeriet med å føre dampskipet «Island» til Færøyene med 700 tonn med varer, så forsyningssituasjonen i stor grad ble løst. Senere ble det færøyske ønsket langt på vei etterkommet fra britisk hold, så noen færøyske skip fikk seile vestover, såfremt de ble inspisert i Halifax i Canada, som fortsatt var en britisk dominion. «Færøyingene fikk deretter for en tid vareforsyninger fra Island, dels direkte fra Amerika, og fiskeskipene fikk seile i fred», erindret Patursson.
Mens dette forløp seg våren og sommeren 1917, ble amtmann Rytter sterkt kritisert av den færøyske pressen, fremfor alle med selvstyreorganet Tingakrossur som agent provocateur. Rytter ble støttet av justisminister og statsminister Carl Theodor Zahle, men som i egenskap av å være leder for Det radikale Venstre, også støttet sine forbundsfeller i selvstyrebevegelsen. Zahle bad Rytter viderebringe en støtteerklæring til selvstyremannen Edward Mortensen foran folketingsvalget i 1918. Zahle provoserte også amtmannen og sambandsmennene ved å foretrekke den nasjonalsinnede Jákup Dahl som prost på Færøyene. Amtmannen, sorenskriveren og landfogden i Tórshavn svarte med å forlange forflytting eller avskjed. Etter folketingsvalget i april 1918 ble det nedsatt en parlamentarisk kommisjon som skulle granske både Zahles opptreden overfor amtmannen samt selve adressesaken. «Dette var nesten landsforræderi», kommenterte Patursson syrlig om sin rolle. Kommisjonen leverte sin beretning i januar 1920 og kritiserte Zahle og Patursson skarpt, men ble snart overskygget av påskekrisen, som førte til Zahles fall som statsminister. Etter påskekrisen ble den tidligere amtmann Rytter justisminister i Neergaard-regjeringen, og førte en hard sambandspolitikk overfor Færøyene.
Den parlamentariske kommisjonens beretning med bilag utgjør knappe 1 000 sider. Det finnes også et arkiv etter kommisjonen. Med utgangspunkt i beretningen og arkivet er det foretatt en historisk studie av adressesaken. Storbritannias konsul Henry Montagu Villiers’ erindringer er utgitt i bokform på engelsk og færøysk.
Diplomatisk forbindelse med Norge
Etter unionsoppløsningen opprettet også Norge et visekonsulat i Tórshavn i 1906. Kjøpmann Jens Olsen ble utnevnt til norsk visekonsul i 1911. Også under verdenskrigen ivaretok visekonsulatet den faste forbindelsen mellom Norge og Færøyene. Arkivet etter det norske visekonsulatet oppbevares ved Riksarkivet.
Færøyinger i kamphandlinger
Noen få færøyinger som levde i utlendighet, deltok også i kamphandlingene, for eksempel:
Krigens følger for selvstyresaken
Danmark hadde vist seg ute av stand til å beskytte Færøyene, Island og Grønland under den første verdenskrig. Sjálvstýrisflokkurin vant de færøyske lagtingsvalgene i 1916 og 1918, men i 1916 var bare mandatene i de søndre delene av landet på valg, så partiet fikk ikke flertall før valget i 1918. Det var også det første valget hvor kvinner hadde stemmerett. Prost Jákup Dahl var på denne tiden selvskrevent medlem av Lagtinget og stemte med Sjálvstýrisflokkurin. Lagtinget fikk snart lovgivende myndighet i særlige færøyske forhold.
Imperienes fall og dannelsen av en rekke nye nasjonalstater i Europa etter den første verdenskrig virket inn på nasjonale bevegelser, også den færøyske. Etter krigen vant også prinsippet om nasjonal selvråderett større hevd på bekostning av statenes integritet i folkeretten. Innenfor det danske riket ble diskusjonen aktualisert av det sønderjyske spørsmålet, hvor det ble holdt en folkeavstemning om nasjonal tilhørighet etter Versaillesfreden, og at Island ble en selvstendig stat i personalunion med Danmark. Historiker Hans Andrias Sølvará peker på den danske regjeringens tilbud om en folkeavstemning om selvstendighet fra Danmark i 1930 som den første anerkjennelsen av at «det færøyske folk hadde en historisk og kulturelt begrunnet rett til å melde seg ut av det danske rike».
Adressesaken og kommisjonsberetningen, som av færøyinger ble kalt fúlabók, «styggeboken», økte motsetningene mellom den færøyske selvstyrebevegelsen og de danske myndighetene. Sambandsmenn som Færøyenes folketingsmann Oliver Effersøe bidrog til å skjerpe motsetningene ved å anklage selvstyrebevegelsen for å være «separatister» og «danskehatere», selv om Jóannes Patursson og andre selvstyremenn på dette tidspunktet ønsket selvstyre i Færøyenes indre anliggender, ikke løsrivelse fra Danmark. Konflikten eskalerte i løpet av 1920- og 1930-årene, så det tok form av en faktisk separatistisk bevegelse med Patursson som åndelig leder.
Litteratur
Sekundærkilder
Primærkilder
29. serierunde i Adeccoligaen 2011
29. serierunde i Adeccoligaen 2011 startet søndag 23. oktober klokken 15:00 med samtlige åtte kamper. Dette var nest siste serierunde i 1. divisjon fotball for herrer 2011.
Tangent
Tangent - av latinsk tangere, berøre, ordet kan ha flere betydninger:
Se også:
Dadu He
Dadu He (大渡河, pinyin: Dàdù hé) er en sideelv til Min. Den strømmer gjennom deler av provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Elven er kjent fordi den krysses av Luding-broen, som i moderne kinesisk historieskrivning beskrives som et viktig åsted for et slag mellom kommunistiske og nasjonalistiske styrker under «den lange marsjen». Lengden er 1 155 km, tilsigsområdet 92 000 km²
En av sangene i den kinesiske musicalen Østen er rød heter «Over Daduelven».
Det finnes også en elv med samme navn på Taiwan.
The K Club
Kildare Hotel and Golf Club, men vanligvis kalt for The K Club, er et golf- og fritidskompleks i Irland, som ligger i landsbyen Straffan i grevskapet Kildare. Det er bygget på den opprinnelige eiendommen til Straffan-godset med Straffan House fra 1830-tallet, og var eid av den engelskfødte irske forretningsmannen Michael Smurfit; en av de rikeste i Irland.
Restaurant
Golfklubbens Barton Restaurant er en kvalitetsrestaurant som ble tildelt én stjerne i Michelinguiden både i 1993 og 1994. Stjernen ble tjent av kjøkkensjef Michel Flamme.
Golfbane
Klubben har to 18-hullsbaner: Palmer Course og Smurfit Course. Begge er tegnet av Arnold Palmer, hver med sine egne særegenheter. The K Club er åsted for den årlige turneringen Smurfit European Open på Europatouren. I 2006 arrangeres Ryder Cup på Palmer Course.
Cassida
Cassida er en artsrik slekt av biller som tilhører underguppen skjoldbiller i familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Cassida er mellom 5-10 mm lange. De fleste er blekbrune eller grønne som grunnfarge, men mange små eller større mørke flekker på hode, halsskjold (pronotum) og dekkvinger. Halsskjoldet er like bred som dekkvingene. Kroppen er svært bred, noe flat og oval, den skjuler både hodet og beina. Beina er vanligvis lyse, noe gulfarget.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er i likhet med de voksne ganske flate og har eiendommelige utvekster langs kanten av kroppen. Larvene kamuflerer seg med sin egen avføring. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage.
Royal Lytham & St. Annes Golf Club
Royal Lytham & St. Annes Golf Club er en golfklubb i Lytham St. Annes i det engelske fylket Lancashire.