cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
C.F. Martin & Co.
Gitarene fra Martin er kjent for å holde en høy standard og befinner seg vanligvis i en høy prisklasse. Vintage-gitarer kan komme opp i 100 000-kronersklassen. Firmaet har tidligere laget elektriske gitarer, mandoliner og bassgitarer, men disse instrumentene er ikke i produksjon per 2015.
Bible kralická
Bible kralická var den første komplette oversettelsen av Bibelen fra dens opprinnelige språk til tsjekkisk. Den ble oversatt av Brødremenigheten og trykket i byen Kralice nad Oslavou. Den første utgaven hadde seks bind og ble utgitt mellom årene 1579 og 1593. Den tredje utgaven fra 1613 er klassisk og til denne dag den mest kjente og brukte tsjekkiske oversettelse. Det nye testamente var blitt oversatt fra gresk av Jan Blahoslav og utgitt i 1564.
C.F. Martin & Co.
Historie
C.F. Martin ble født i Tyskland, der han hadde lært seg å bygge gitarer som del av en lang familietradisjon. 1833 emigrerte han til USA og etablerte først et relativt beskjedent gitarmakeri i New York. I 1858 hadde virksomheten ekspandert, og en fabrikk med ansatte gitarmakere ble etablert i Nazareth, Pennsylvania. Etter gründerens død overtok sønnen C.F. Martin d.y. og ledet foretaket videre til han plutselig døde i 1888, og hans sønn, Frank Henry Martin, fikk oppgaven med å føre familieforetaket videre. Han utvidet produksjonen med mandoliner hvilket ledet til en markant økning av foretakets inntekter.
Neste skritt i utviklingen ble karakterisert av opp- og nedgang i takt med landets økonomiske svingninger samt, til å begynne med, visse problemer med utvikling og salg av ukulele. I 1948 døde F.H. Martin, og sønnen C.F. Martin III ledet foretaket videre i flere årtier med positive resultater.
På 70-tallet ble flere instrumentmakere kjøpt opp av Martin & Co. under ledelse av neste arvtaker, Frank Herbert Martin. Blant de oppkjøpte foretakene kan nevnes den svenske, velrenomerte gitarprodusenten AB Herman Carlson Levin. C.F. Martin IV overtok ledelsen av virksomheten i 1986 etter sin farfars død.
Signaturgitarer
Martin har gjennom årene designet en rekke signaturgitarer for å hedre kjente artister og dyktige gitarister som Johnny Cash, Eric Clapton, David Gilmour, Steve Howe, Joan Jett, B.B. King, Brian May har fått 5 gitarer oppkalt etter seg, John Mayer 3 gitarer, Jimmy Page, Elvis Presley, Prince, Bonnie Raitt, Stevie Ray Vaughan, Carlos Santana, Joe Satriani 8 gitarer, Ed Sheeran, Nancy Wilson og Ronnie Wood 2 gitarer for å nevne noen. I 2009 fikk Øystein Sunde en signaturgitarer, som den eneste norske gitaristen så langt. Sundes gitar ble kun produsert i åtte eksemplarer.
Nils Lavik
Nils Andresson Lavik (født 8. januar 1884 i Hosanger, død 14. juli 1966) var en norsk politiker, predikant og bonde. Han var rektor («styrar») ved Det Vestlandske Indremisjonsforbunds bibelskole da han ble valgt inn på Stortinget. Han var Kristelig Folkepartis første representant på Stortinget og parlamentarisk leder 1945–1953.
Fra 1931 til 1933 var Lavik vararepresenant til Stortinget for Venstre. Foran stortingsvalget 1933 ble han forbigått ved nominasjonen til Hordaland Venstre. Dette var en av de utløsende årsakene til at det nye partiet Kristelig Folkeparti ble dannet samme år. Lavik ble innvalgt for Hordaland Kristelig Folkeparti, og satt på Stortinget til 1953. Han var formann i KrF 1938–1951.
I Norsk Salmebok er Lavik representert med en egenskrevet tekst og tre tekster han har oversatt, og i Norsk salmebok 2013 med en egen tekst og en oversettelse.
Foss kraftverk
Foss kraftverk er et vannkraftverk på Jøsneset i Hjelmeland kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 220 meter.
Installert effekt er 110 kW. Årsproduksjon er 0,7 GWh.
Det var et eldre kraftverk like ovenfor, bygningen står fortsatt. Det var i drift fra 1949 til 1966.
Caeleb Dressel
Caeleb Dressel (født 16. august 1996) er en amerikansk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan på 4 × 100 meter fri der laget vant gull.
Final Destination 2
Final Destination 2 er en amerikansk skrekkfilm fra 2003, regissert av David R. Ellis.
Manus ble skrevet av J. Mackye Gruber og Eric Bress. Filmen var en oppfølger til Final Destination fra 2000, og den andre filmen i Final Destination-serien. Hovedrollene ble spilt av Ali Larter, A. J. Cook og Michael Landes. Filmen hadde premiere den 31. januar 2003.
Handling
Nøyaktig ett år etter den første filmen reiser collegestudent Kimberly Corman til Daytona Beach, Florida, på ferie sammen med vennene Shaina McKlank, Dano Estevez og Frankie Whitman. Men hun får en forutanelse om en bilulykke forårsaket av en stor tømmerbil. Hun stopper bilen, og forhindrer flere andre personer fra å kjøre inn på motorveien.
Etter at alle de overlevende er blitt avhørt på en politistasjon, blir en av dem, Evan, spiddet av en stige når han forsøker å rømme fra en brann i leiligheten hans. Kimberly er klar over Dødens tilstedeværelse og søker hjelp fra Clear Rivers, den siste overlevende fra den siste filmen som nå er pasient ved et psykiatrisk sykehus.
Når Kimberly informerer Clear om at Evan var den første av de overlevende på motorveien som døde, ikke den siste, slik hun hadde forutant, innser Clear at de overlevende dør i omvendt rekkefølge. I mellomtiden blir Tim knust av en vindusrute idet han forlater tannlegen sin sammen med moren sin. En av de andre overlevende får hodet klemt i en heis som halshugger henne. Senere dreper en eksplosjon etter en oksygenlekkasje to andre overlevende.
Oegstgeest
Oegstgeest er en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland.
Cuicuilco
Cuicuilco (nahuatl for «Sted hvor det synges og danses» eller «Sted med farger og sang») er et arkeologisk funnsted i Pedregal de San Ángel sør i Mexico by, i krysset mellom Avenida de los Insurgentes og Anillo Periférico.
Cuicilco var fram til begynnelsen av det første århundret før vår tidsregning et av de viktigste seremonielle sentrene i Mexico-dalen, og var også et av de første. Hovedkonstruksjonen er en sirkelforma pyramide som ble bygd mellom 800 og 600 f.Kr.
Området befinner seg i dag i en vanskelig situasjon, ettersom det ligger som et hinder blant moderne utbygginger av byen. Deler av ruinene ligger begravd under Telmex-bygninga og kjøpesenteret Plaza Comercial Cuicuilco.
På det arkeologiske funnstedet ligger det også et lite museum med gjenstander fra Cuicuilco-kulturen.
Aina Johanne Nilsen
Aina Johanne Nilsen (født 16. august 1995) er en norsk sykepleier og politiker (Senterpartiet) fra Hadsel i Nordland. Nilsen er utdannet sykepleier ved Nord universitet.
Fra juli 2020 er Nilsen ordfører i Hadsel kommune.
Våre falne
Våre falne 1939–45 er et firebinds bokverk som ble utgitt av Den norske stat i perioden 1949–1951. I tillegg til korte biografier med bilder over de ca. 11 500 nordmenn som falt for Norge under andre verdenskrig, inneholder verket artikler om den norske krigsinnsatsen.
Bakgrunn
Verket ble gitt i gave til den nærmeste etterlatte etter hver av de falne, på vilkår at de hadde «vist en god nasjonal holdning» under krigen. Dette ble stort sett finansiert ved at deres hjemkommuner gav et bidrag på 50 kroner per gave.
Som falne er definert «alle som døde under krigen (...) for så vidt som krigshandlinger var årsaken eller en medvirkende årsak til deres død» (fra verkets innledning). Nordmenn som falt i tysk tjeneste er ikke inkludert i verket. Opplysningene er samla inn først ved henvendelser til alle landets kommuner, deretter ved spørreskjema til de pårørende. Informasjon er også henta inn fra blant annet forsvaret, offentlige registre, Norges Røde Kors, lokale myndigheter, Nortraship, rederiene og Nasjonalhjelpen. Det mosaiske trossamfunn gav det vesentlige av opplysninger om deporterte og omkomne jøder.
Chemainus
Chemainus er en by på østkysten av øyen Vancouver Island i Britisk Columbia, Canada. Byen har omtrent 5 000 innbyggere. Chemainus ble grunnlag i 1858 som en base for tømmerhogst, og i 1888 ble Southern Railway of Vancouver Island bygd. Etter industrinedleggelser, ble 39 veggmalerier lagt på vegger i byen, og siden har en omfattende turistindustri vokst opp. BC Ferries har en ferge fra Chemainus til øyene Thetis og Penelakut. I 2007 ble en Boeing 737 senket i sjøen utenfor byen for å lage et kunstig rev.
30 år i lufta
30 år i lufta er et musikkalbum med Banana Airlines. Albumet ble utgitt i august 2014.
Lorentz Nicolai Bøgset
Lorentz Nicolai Bøgset (også Lornts Bøkset, født 1830 i Snåsa, død 1868 i Snåsa) var lærer, klokker, gårdbruker og ordfører i Snåsa i en og en halv valgperiode 1866–1868. Han døde en snaut år inn i den andre valgperioden, og ordførervervet ble deretter skjøttet av varaordfører og sogneprest Thomas Conrad Hirsch.
Han var den første fra Snåsa som tok lærerutdanning. Han gikk på Klæbu seminar 1849–1851, og arbeidet som lærer ved fastskolen i Snåsa fra 1854. Han overtok som klokker etter faren fra 1867. Det sies om ham at «hans begavelse var stor, og det paastaaes at han, hvis han hadde levet længere, ville blitt en av amtets mest fremragende mænd», og at han «viste som gutt helt usedvanlige evner.» Han kom raskt inn i verv og ombud i bygda, og var med på å stifte Snaasen Brandassuranceforening i 1860, ble den første formann i Snaasen Landboforening i 1864 og ble ordfører i sin første periode i formannskapet i 1866. Han døde imidlertid ung, etter en «smertefull og lang sygdom».
Han var sønn av kirkesanger og ordfører Bård Larsen Bøgset, og giftet seg i 1855 med Karen Muus; hun var datter av gårdbruker og ordfører Peter Muus. Han bodde fra 1852 på klokkergården Forberg, og fra 1865 eide og drev de gården Aun Søndre.
Simon Thassi
Simon Thassi (død 135 f.Kr.), også benevnt som Simon eller Simeon Makkabeus, var den andre og siste overlevende sønnen til Mattatja og således medlem av hasmoneiske dynasti, og en av makkabeerne. Tilnavnet «Thassi» har en usikker mening, mulig forklaringer er «lederen», «vegviseren», «rådsmannen», og «den nidkjære», som alle er mulige meninger.
Simon tok del i det jødiske opprør mot Selevkidriket som ble ledet av hans brødre Judas Makkabeus og Jonatan Apphus, og etter disse død i henholdsvis 160 f.Kr. og 143 f.Kr. ble Simon jødenes leder, den fjerde i rekken siden opprøret begynte. Han ble den første fyrsten i det hasmoneiske dynastiet, og styrte fra 142 f.Kr. og fram til 135 f.Kr.
Etableringen av det hasmoneiske dynasti ble gjort ved en resolusjon i 141 f.Kr. ved et stort råd eller forsamling av «prester og folk og de eldre i landet med det resultat at Simon skulle være deres leder og yppersteprest for evig, fram til det skulle stige fram en trofast profet», i henhold til Første Makkabeerbok.
Den romerske republikk anerkjente det nye dynastiet i 139 f.Kr. da en delegasjon fra Simon var i Roma. Simon maktet også å fortsette sin bror Jonatan Apphus' arbeid med å gjøre Judea mer uavhengig av Selevkideriket. Etter å ha overtalt Demetrios II Nikator til å frata jødene fra skatt eller tributt, fikk han fjernet den siste levning av syrisk kontroll av Judea ved å erobre festningen Akra i Jerusalem, selve symbolet på at Judea var underlagt Selevkideriket. Hans militære og diplomatisk suksess gjorde at han kunne fornye de allianser som hans brødre hadde forhandlet fram med Roma og Sparta. Prisen for den utstrakte utenrikspolitikken var økt hellenistisk innflytelse i Judea, hvilket ble følt som en trussel av ortodokse jøder. Mynter utstedt i Judea proklamerte Simon som «yppersteprest, general og jødenes hersker».
I februar 135 f.Kr. ble Simon Thassi myrdet på ordre av sin svigersønn Ptolemaios (sønn av Abubos) som hadde håp om å gripe makten, men som det ellers lite informasjon om. Hans to sønner Mattatias og Judas ble drept sammen med ham, men Simon var likevel den eneste av sine brødre som frambrakte mannlige arvinger da han ble etterfulgt av en tredje sønn, Johannes Hyrkanos.
Det er en mulighet for at Simon Thassi er opprinnelsen til den legendariske «Simon den retteferdige» i senere rabbinsk tradisjon.
Antiokos III den store
Antiokos III den store (gresk: Ἀντίoχoς Μέγας; født ca. 241, død 187 f.Kr.) var konge av det hellenistiske Selevkideriket, og styrte fra 223 f.Kr. til 187 f.Kr. Han var den sjette herskeren av et rike som omfattet dagens Syria og store deler av Anatolia, mot slutten av 200-tallet f.Kr. Han kom på tronen som attenårig i 223 f.Kr., etter at hans bror Selevkos III Keraunos ble myrdet av egne folk i hæren. Antiokos første krigføring mot det ptolemeiske kongedømme i Egypt var i begynnelsen ikke vellykket, men i de påfølgende årene fikk han flere militære seire. Hans tradisjonelle tilnavn som «den store» reflekterte et epitet han kortvarig benyttet. Han tok også tittelen «Basileos Megas» (gresk for «store konge») og sjah, den tradisjonelle tittelen for de persiske kongene. Sammenlignet med flere svake konger i Selevkideriket var ikke tittelen som «den store» helt ufortjent. Han erklærte seg som «forkjemper for gresk frihet mot romersk herredømme», og erklærte krig mot den romerske republikk på det greske fastlandet høsten 192 f.Kr.,
Bakgrunn og tidlige karriere
Antiokos III var et medlem av det gresk-makedonske selevkiddynastiet. Han var den yngre sønnen av Selevkos II Kallinikos og Laodike II, og ble født ca. 242 f.Kr. i nærheten av Susa i det som i dag er Iran. Han etterfulgte sin bror Selevkos III Keraunos i 223 f.Kr. som konge av Selevkideriket.
Han arvet et uorganisert og kaotisk rike. Ikke bare hadde Anatolia blitt løsrevet, men de østlige provinsene hadde brutt ut, Baktria under greske Diodotos, og Partia under høvdingen Arsakes. Kort tid etter at han kom på tronen gjorde Media og Persis opprør under sine satraper (guvernører), brødrene Molon og Aleksander.
I 221 f.Kr. dro Antiokos III til sist østover og opprøret til Molon og Aleksander falt sammen, noe historikeren Polybios har tilskrevet delvis til at han fulgte rådene til hærføreren Zeuxis framfor å lytte til Hermeias. Underkastelsen av Media, som hadde tatt uavhengighet under Artabazanes, fulgte. Antiokos III kvittet seg med Hermeias ved å få ham myrdet og dro tilbake til Syria i 220 f.Kr. I mellomtiden hadde Akaios selv gjort opprør og tatt tittelen som konge i Anatolia. Ettersom hans makt ikke var godt nok fundert til å kunne angripe Syria, besluttet Antiokos å la ham være for øyeblikket og gjorde et nytt forsøk på å gjenerobre ptolemeiske Syria.
Tidlige kriger mot andre hellenistiske herskere
Krigene i 219 og 218 f.Kr. ble ført mot grenseområdene til det ptolemeiske kongedømme, men i 217 f.Kr. beseiret Ptolemaios IV Filopator ham i slaget ved Rafia. Dette nederlaget utliknet all framgangen han til da hadde hatt, og tvang ham til å trekke seg tilbake til nord for dagens Libanon.
I 216 f.Kr. marsjerte Antiokos' hær inn i det vestlige Anatolia for å slå ned det lokale opprøret som var ledet av hans fetter Akaios, og innen 214 f.Kr. hadde han drevet ham fra området og til Sardis. Etter at fetteren hadde blitt tatt til fange ble han henrettet. Festningen greide å holde ut fram til 213 f.Kr. under Akaios' enke Leodike, som senere overga .seg
Etter å ha gjenvunnet de sentrale delene av Anatolia (mens han måtte tolerere kongedømmene i Pergamon, Bitynia, og Kappadokia), vendte Antiokos seg mot å gjenvinne de fjerntliggende provinsene i nord og øst. Han tvang Xerxes av Armenia til å anerkjenne hans overherredømme i 212 f.Kr. I 209 hadde han invadert Partia, okkupert hovedstaden Hekatompylos (i dag byen Schahr-e Qumis i Iran) og presset seg videre inn i Hyrkania. Den partiske kong Arsakes II forhandlet seg til en fredsavtale.
Kampanje i Baktria og ekspedisjon i India
Året 209 f.Kr. gikk Antiokos i Baktria hvor den gresk-baktriske kong Euthydemos ble beseiret av Antiokos i slaget ved Arios, men etter å ha beleiret hovedstaden Baktra (i dag Balkh), fikk Eutydemus en ærerik fred av Antiokus som ble bestemt gjennom en ekteskapsallianse hvor Antiokus ga en av sin døtre til Euthydemos' sønn Demetrios.
Dieciocho de Julio
Dieciocho de Julio eller 18 de Julio (spansk for «18. juli») er en by i Rocha-departementet i det sørøstlige Uruguay. Byen har 977 innbyggere.
Antiokos III den store
Kampanje i Baktria og ekspedisjon i India
Antiokos fulgte deretter i Aleksander den stores fotefar, krysset inn i Kabuldalen, nådde det indiske riket til kong Sophagasenas (sanskrit: Subhagasena), vendte deretter vestover ved Seistan og Kerman i 206/205 f.Kr. I henhold til historikeren Polybios:
Dieciocho de Julio
Historie
Byen ble grunnlagt i 1903.
Antiokos III den store
Krigføring i Persia og Koilesyria
Fra byen Seleukia ved Tigirs ledet Antiokos en kort militær ekspedisjon ned i Persiabukten mot byen Gerrha ved den arabiske kysten i 205/204 f.Kr. Strabon har beskrevet denne byen som svært rik ved å ha «utsmykkede redskaper gjort av gull og sølv, [...] deres store hjem med deres dører, murer, tak fylt med farger, gull, sølv og hellige steiner.»
Dieciocho de Julio
Befolkning
Dieciocho de Julio har 977 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Transport
Ruta 19 forbinder Dieciocho de Julio med 🇺🇾 og 🇺🇾.
Maybe I should have
Maybe I should have er en islandsk dokumentarfilm fra 2010 om finanskrisen i 2008, og hvordan den rammet Island. Regi er ved Gunnar Sigurðsson.
Antiokos III den store
Krigføring i Persia og Koilesyria
Atter en gang angrep Antiokos den ptolemeiske provinsen Koilesyria og Fønikia, og ved 199 f.Kr. synes han å ha tatt besittelse av området før hærføreren Skopas fra Aitolia gjenerobret det for Egypt. Men denne gjenerobringen var kortvarig. I 198 f.Kr. klarte Antiokos å beseire Skopas i slaget ved Paneion (i nærheten av Banias/Paneas ved foten av Hermonfjellet). Dette nederlaget betydde slutten på ptolemeiske kongedømmes herredømme over Judea.
Maybe I should have
Historien berører en rekke temaer, inkludert finans og korrupsjon, vennskap, nepotisme, privatisering av det islandske bank-systemet, skatteparadiser, forbindelser mellom politikere og næringslivet, og hvordan den islandske regjeringen reagerte på fare-signalene som til slutt førte til et sammenbrudd av bank-systemet på Island i 2008.
Antiokos III den store
Krig mot Roma og død
Antiokos forflyttet seg deretter til Anatolia både til lands og til havs for å sikre kystbyene som tilhørte levningene av ptolemeiske oversjøiske besittelser og de uavhengige greske byene. Dette alarmerte den romerske republikk ettersom de greske byene Smyrna og Lampsakos appellerte til Roma om hjelp. Den politiske spenningen i Anatolia vokste etter at Antiokos i 196 f.Kr. etablerte et fotfeste i Trakia på europeisk jord. Grekere som evakuerte grunnet romerne ga Antiokos denne muligheten, og han hadde også flyktningen Hannibal fra Kartago ved sitt hoff som innstendig rådet ham å gå videre inn i Europa.
I 192 f.Kr. invaderte Antiokos Hellas med en hær på 10 000 menn og ble derfor valgt til øverstkommanderende av det aitoliske forbundet. Antiokos skulle bli den store greske frigjøreren. I 191 f.Kr. møtte han romerne, ledet av Manius Acilius Glabrio, som lyktes avskjære Antiokos fra sine forsterkninger i Trakia, og møtte ham til slag ved Thermopylene. Romerne hadde en styrke som var dobbelt så stor, og med sine gjenværende tropper klarte Antiokos å flykte til Khalkis på Euboia, og derfra dro han over havet til Efesos. Romerne fulgte opp sin suksess med å invadere Antaolia, og ledet av Scipio Asiaticus var det igjen seierrike i det avgjørende slaget ved Magnesia i 190 f.Kr. Igjen var romerne tallmessig overlegne. Samtidig ble Hannibal beseiret i et sjøslag utenfor Side i Pamfylia. Det la Anatolia åpent for romerne.
Familie
I 222 f.Kr. giftet Antiokos III seg med prinsesse Laodike av Pontos, en datter av kong Mithridates II av Pontos og prinsesse Laodike av Selevkideriket. Paret var fetter og kusine gjennom deres felles bestefar, Antiokos II Theos. Antiokos og Laodike hadde åtte barn (tre sønner og fem døtre):
Laodike III døde en gang rundt 191 f.Kr. Senere det samme året giftet Antiokos III seg med Euboea av Kalkis. De fikk ingen barn.
Antiokos og jødene
Antiokos III flyttet 2000 jødiske familier fra Babylonia og til de hellenistiske regionene Lydia og Frygia i Anatolia. Han var ikke den kongen fra Selevkideriket som undertrykket Judea og som makkabeerne gjorde væpnet opprør mot slik det er fortalt om i den jødiske fortellingen i Hanukka. Isteden var det hans sønn Antiokos IV Epiphanes. Tilsvarende har den jødiske historikeren Josefus framstilt Antiokos III som vennlig overfor jødene og vitende om deres lojalitet til ham. Det står i sterk motsetning til hans sønn Antiokos IV Epiphanes. Faktisk senket Antiokos III skattene og lot jødene leve, slik Josefus framstilte det, «i henhold til lovene til deres forfedre.»
Kulturelle framstillinger
Den engelske tragedien Believe as You List av Philip Massinger fra midten av 1600-tallet har handling som er sentrert rundt Antiokos' motstand mot romerne etter slaget ved Thermopylene. Dramaet handlet opprinnelig om at Sebastian I av Portugal overlevde slaget ved Alcácer Quibir (hvor han faktisk døde) i 1578, og deretter forsøkte å få tilbake sin portugisiske trone. Denne første versjonen ble sensurert, grunnet at stykket ble oppfattet som «nedbrytende», ved at det framstilte kong Sebastian som avsatt, dets kommentarer som støttet en engelsk-spansk allianse og en mulig støtte til katolisismen. Det førte til en omarbeidet versjon som isteden handlet om Antiokos III, noe som også innebar en historisk unøyaktighet i overdrivelsen av hans nederlag i denne fasen av historien for å stemme overens med den tidligere teksten. Spanjolene ble gjort til romere, og den katolske eremitten til en stoisk filosof.
Catherine Carr
Catherine Carr (født 27. mai 1954 i Albuquerque, New Mexico) er en amerikansk tidligere svømmer. Hun deltok under sommer-OL i 1972 i München, hvor hun tok gull på 100 m brystsvømming og 4x100 m medley stafett. Hun tok også gull på 200 m brystsvømming under sommer-universiaden i Moskva i 1973.
Mitja Valenčič
Mitja Valenčič (født 1. februar 1978) er en slovensk alpinist. Han har spesialisert seg innen disiplinene slalåm og storslalåm.
Den 5. januar 1997 debuterte han i verdenscupen i et storslalåmrenn i Kranjska Gora, uten å komme til finaleomgangen. Han sikret seg sine første verdenscuppoeng da han ble nr. 18 i slalåm i Kitzbühel 26. januar 1998.
Valenčičs beste plassering i verdenscupen er tre niendeplasser, alle i slalåmrenn: 15. desember 2003 i Madonna di Campiglio, 9. februar 2008 i Garmisch-Partenkirchen og 16. november 2008 i Levi.
Han har deltatt i tre verdensmesterskap, og den beste plasseringen (i VM 2007 i Åre) er en niendeplass i storslalåm. Under OL 2006 i Torino ble han nummer tolv i storslalåm. Under ble OL 2010 han nummer seks i slalåm.
Meritter
(Per 28. desember 2008)
Den 83. Oscar-utdelingen
'''Den 83. Oscar-utdelingen''', presentert av Academy of Motion Picture Arts and Sciences, fant sted 27. februar 2011 for å hedre de beste prestasjonene innen film fra 2010 i USA. Academy Awards, eller ofte referert som Oscars, ble utdelt i 24 ulike kategorier til den beste i sin kategori. Seremonien fant sted i Kodak Theatre i Hollywood, Los Angeles, California, og skuespillerne James Franco og Anne Hathaway var programledere. Seremonien ble produsert av Bruce Cohen og Don Mischer, regissert av Mischer, og vist på det amerikanske fjernsynsnettverket ABC. Programmet begynte 5:30 p.m. PST / 8:30 p.m. EST, og ble varende i tre timer og seksten minutter.
Mitja Valenčič
Meritter
VM
Mysteriefilm
Mysteriefilm er en filmsjanger som bygger på et uløst mysterium. Det kan enten dreie som et fenomen som fremstår som en gåte eller en kriminalsak som må løses. Det kan også dreie seg om en konspirasjon som avdekkes gjennom handlingen. Det trenger ikke nødvendigvis være noen løsning på mysteriet.
Mitja Valenčič
Meritter
Junior-VM
Mysteriefilm
Mysteriefilm er i en viss grad en subsjanger av kriminalfilmen. I noen tilfeller kan den grense opp til skrekksjangeren.
Mitja Valenčič
Meritter
Verdenscupen
Den 83. Oscar-utdelingen
Nominasjoner og vinnere
Nominasjonene ble offentliggjort 25. januar 2011 av Mo'Nique, fjorårets mottaker av beste kvinnelige birolle, og Tom Sherak, presidenten av Academy of Motion Picture Arts and Sciences.
Ærespriser
Akademiet avholdt sin andre årlige Governors Awards-seremoni 13. november 2010, der følgende priser ble delt ut.
Serafer
[[Fil:Sangiovanniintop.jpg|thumb|Englehierarkiet er fremstilt i kuppelen i Baptisteriet til Domkirken i Firenze.
Pseudo-Dionysius Areopagitten utviklet en lære om englene der han plasserer dem i det Himmelske hierarki etter deres funksjon og i hvilken avstand de er fra det guddommelige.
Serafer er en kategori engler omtalt i Bibelen, der deres hovedoppgave er å lovsynge Gud.
Etymologi
Det hebraiske ordet serafim (hebraisk: ) er et flertallsord av *saraf (som ikke forekommer i Bibelen) med betydningen «brennende», fra verbet seraf («det brant»). I Bibelen brukes det ellers om giftslanger, «serafslanger», i Jesajas bok 14,29: «For av slangens røtter kommer en giftig orm, og frukten blir en flygende seraf» og 30,6: «hoggorm og flygende serafslanger» og i 4. Mosebok 21,6: «''Da sendte Herren serafslanger inn blant folket. De bet israelittene, og mange av dem døde.''»
Bibelens beskrivelse
Serafene beskrives i Jesajas bok 6:2 som himmelvesener med seks vinger. De vokter paradiset og Guds trone, og må dermed tilhøre englenes innerkrets. Kjerubene ligner, men beskrives som utstyrt med bare ett par vinger.
Jesajas bok 6:3 forteller at «serafer sto overfor [Gud]», og ropte «''Hellig, hellig, hellig er Herren, Allhærs Gud. All jorden er full av hans herlighet''.» Deres fremste oppgave er lovsang. Når ordet «hellig» står tre ganger, er det for å uttrykke det fullkomne. Mennesker er ikke hellige på den måten; hellighet er den guddommelige egenskapen som skiller Gud fra menneskene, slik det sies i Hoseas 11,9: «For jeg er Gud og ikke et menneske, hellig midt iblant dere.» Serafenes tredobbelte «hellig» er opphavet til trishagion i nattverdsliturgien vår.
Kultur
Serafer brukes som symbol og motiv i allegorier, emblemer og våpenskjold. De har gitt navn til den svenske Serafimerordenen som har serafer i ordenskjedet.
Alliansen mellom det nordtyske forbund og Sør-Tyskland
Alliansen mellom det nordtyske forbund og Sør-Tyskland, også kalt Forbundet for forsvar og angrep (tysk: Schutz- und Trutzbündnisse), var en avtale mellom kongeriket Preussen og de sørtyske statene Bayern, Württemberg, Baden og storhertugdømmet Hessen i årene 1866-1867 i kjølvannet av den østerriksk-prøyssiske krig. Sammen med den tyske tollforening dannet forbundet et viktig samarbeid mellom det nordlige og det sørlige Tyskland på veien mot dannelsen av det tyske keiserrike i 1871.
Tyrkias Grand Prix 2021
Tyrkias Grand Prix 2021 (offisielt navn: Formula 1 Rolex Turkish Grand Prix 2021) var et Formel 1-løp som ble arrangert 10. oktober 2021 på Istanbul Park i Tuzla, Tyrkia. Det var det 16 løpet i Formel 1-sesongen 2021 og niende gang Tyrkias Grand Prix ble arrangert i Formel 1-sammenheng. Løpet ble vunnet av Valtteri Bottas i Mercedes. Red Bull Racing-Honda-førerne Max Verstappen og Sergio Pérez tok andre- og tredjeplassen.
Kvalifisering
Noter:
Løpet
Noter:
Saliou Ciss
Saliou Ciss (født 15. september 1989) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for den franske fotballklubben AS Nancy.
Ciss' første klubb i Europa var Tromsø Idrettslag som han kom til fra Diambars-akademiet sammen med Kara foran 2010-sesongen.
Ciss er forsvarsspiller.
Den prøyssiske forfatningskonflikten
Den prøyssiske forfatningskonflikten, også kalt hærkonflikten, var en konflikt i kongeriket Preussen omkring en reformasjon av hæren, som også ble en konflikt vedrørende maktfordelingen mellom konge og parlament fra året 1862 frem til 1866. Konflikten stod mellom kong Vilhelm I og det liberalistiske Deutsche Fortschrittspartei i det prøyssiske underhuset (Preußisches Abgeordnetenhaus).
Konfliktens grunnlag var at den prøyssiske ministerpresidenten Otto von Bismarck hadde foretatt forfatningsstridige budsjettoverskridelser under opprustningen av den prøyssiske hæren i 1862. Kongen og Bismarck ønsket å utvide hæren, mens Deutsche Fortschrittspartei i underhuset ønsket å redusere de militære utgiftene og også vernepliktens varighet. Kongen fikk derfor ikke underhusets nødvendige flertall, men Bismarck «løste» denne konflikten gjennom den såkalte gapteorien (Lückentheorie): Den prøyssiske forfatningen i kjølvannet av marsrevolusjonen i 1848 sa ingenting om hva som var lovlig under en konflikt mellom regjeringen og parlamentet. Ved en slik konflikt kunne kongen tvinge sin vilje gjennom, ifølge Bismarck.
Deutsche Fortschrittspartei aksepterte aldri denne argumentasjonen, og konflikten varte frem til 1866. Konflikten opphørte med den prøyssiske indemnitetsloven i 1866, som ga Bismarck indemnitet med tilbakevirkende kraft. Utbrytere av Deutsche Fortschrittspartei som billiget lovforslaget, grunnla det nasjonal-liberalistiske Nationalliberale Partei den 17. november 1866.
Magnus Tvedte
Magnus Aleksander Tvedte (født 28. august 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Magnus er sønn av tidligere trener for Strømmen Hans Tvedte.
Han signerte desember 2021 en 3-års kontrakt med. Tvedte har flere ganger vært på rundens lag i OBOS-ligaen.
Scott Boothby
Scott Boothby (født 9. april 1973) er en tidligere amerikansk sleggekaster som i 2006 ble utestengt i åtte år for bruk av doping.
Ada Werring
Ada Werring (født 3. november 1898 i Kristiania, død 13. januar 1985) var en norsk tennisspiller. Hun tok i alt 37 NM-titler, fordelt på 16 i single, 15 i double og seks i mixed double i årene 1928 til 1951.
Hun var datter av brigadelege Thomas Steenberg (1867–) fra Horten og Fanny Steenberg (1871–1937) fra Hamar. Werring begynte med tennis som tolvåring, og representerte Oslo Tennisklub. Hun begynte for alvor etter å ha giftet seg som 19-åring, og var en av de fem A'er på slutten av 1920-tallet. De andre var Agnes Petersen, Asta Voss, Agga Selmer-Anderssen og Annie Bergh.
I og med sine internasjonale seiere i svenske Båstad (de facto nordisk mesterskap) på midten av 1930-tallet var hun også regnet som nordens likeste. Hun ble i 1935 med i den første norske trupp til Wimbledon (tennis). Fire år efter fikk hun Norges Tennisforbund sitt gullmerke, og i 1940 ble hun æresmedlem i Oslo Tennisklub. Flere av hennes siste mesterskap fikk hun rundt 1950 i par med Laila Schou Nilsen (1919–98) som i 1939 hadde slått Ada og tatt over tronen.
Ada var gift med Eivind Werring (1884–46) av Werring (slekt). Etter mannens død i 1946 fortsatte hun firmaet (papireksport) til omkring 1960, før hun jobbet i Statsarkivet til 1972. Senere spilte hun mye bridge på Madserud. Hun var bosatt i Munkedamsveien 82 fra 1920, murgården ble revet året efter hennes død i 1985.
Mynteslekta
(Mentha aquatica)
Chris Medina
Christopher Edward Medina (født 30. november 1983 i Chicago i Illinois i USA ) er en amerikansk-norsk sanger og artist fra Chicago, i dag bosatt i Oslo i Norge. Medina ble kjent i 2011, da han deltok i tiende sesong av talentshowet American Idol. Der ble han blant de 40 siste deltakerne, før han ble slått ut av konkurransen. Han er mest kjent for sangen «What Are Words», som toppet singellistene i Norge og Sverige og som tok seg inn på Hitlisten i Danmark og amerikanske Billboard Hot 100. Sangen handlet om hans daværende forlovede, som var blitt alvorlig hjerneskadet i en trafikkulykke. I 2014 gjorde paret det slutt, og Medina flyttet senere til Oslo. Der har han stiftet familie og etablert en musikkarriere i Norge.
Mynteslekta
(Mentha arvensis)
Chris Medina
Bakgrunn
Chris Medinas American Idol-audition fant sted i Milwaukee 2. oktober 2010, ett år etter forlovedens ulykke. På auditionen fremførte Medina sangen «Breakeven», originalt fremført av The Script. Han nådde topp 40 før han ble slått ut av konkurransen 24. februar 2011.
Mynteslekta
(Mentha canadensis)
Chris Medina
Suksess med «What Are Words»
Dagen etter at han røk ut, ga han ut singelen «What Are Words», skrevet av Grammy-vinner Rodney Jerkins,Lauren Christy og norske Andre Lindal. Sangen handler om hans eks-forlovede, Juliana Ramos, som ble alvorlig hjerneskadet i en bilulykke 2. oktober 2009 – og om hans valg om å være der for henne etter ulykken. Sangen gjorde det sterkt i flere land, og særlig i Norden. I Norge debuterte singelen på en sjetteplass på VG-lista i april 2011, før den klatret til førsteplass uken etter. Sangen gjorde det også svært godt på YouTube og iTunes, med millioner av visninger. Suksessen med «What Are Words» gjorde Medina kjent i Norden og USA, og han var gjest på flere kjente amerikanske talkshow, som The Tonight Show with Jay Leno, Live with Regis and Kelly, Good Morning America og On-Air with Ryan Seacrest. Han har også vært omtalt i en rekke medier som People og US Weekly.
Mynteslekta
(Mentha ×gracilis)
Chris Medina
Suksess med «What Are Words»
Medinas første opptreden utenfor USA skjedde på Schools Out-festivalen på Notodden 10. juni 2011, der opptrådte han med bandet sitt The Able Body. Siden fulgte en rekke konserter og opptredener i Norge. Medina opptrådte under VG-lista-showet på Rådhusplassen i Oslo 17. juni 2011, på Festplassen i Bergen, og i Oslo Spektrum under ULOBAs konsert i forbindelse med organisasjonens 20-årsjubileum. Chris opptrådte også på Tydalsfestivalen i 2012, og på City-Syd i Trondheim.
Mynteslekta
(Mentha longifolia)
Chris Medina
Suksess med «What Are Words»
10. august 2011 kom Medina ens ærend fra USA til Fana kirke i Bergen for å synge i begravelsen til Monica Iselin Didriksen, et av ofrene ved Massedrapene på Utøya.
Mynteslekta
(Mentha ×piperita)
(Mentha pulegium)
(Mentha ×smithiana)
(Mentha spicata)
(Mentha suaveolens)
(Mentha ×verticillata)
«×» foran det siste vitenskapelige navnet betyr at det er en hybrid.
Mynteslekta (Mentha) er en planteslekt som tilhører leppeblomstfamilien.
Arter
Det finnes en mengde arter av mynter. De kryssbefruktes lett, og det finnes derfor et utall av myntehybrider. Blant de vanligste som dyrkes som nytteplanter er peppermynte, grønnmynte (spearmint) og eplemynte (som tilhører under ullmynte). En art åkermynte er planten som japansk peppermynteolje lages av. Flere av myntehybridene som dyrkes her i nord er sterile. Det innebærer at de ikke formeres med frø. Dette gjelder blant annet peppermynte. Andre hybrider kan formere seg kjønnet og danne nye hybrider med andre arter eller en av foreldreartene. Dette gjør at det er veldig mange ulike hybrider innen denne slekten. Noen kan derfor være meget vanskelige å artbestemme. For å beholde de rene artene bør plantene formeres ved stiklinger, ettersom de krysser seg så lett.
Blant annet disse hybridene er egentlig krysninger av:
Utbredelse
Av de viltvoksende to artene i mynteslekta, er det åkermynte som er mest vanlig, denne har også størst utbredelsesområde. Det finnes nesten over hele Norge, men sjeldnere fra Trøndelag til Tromsø i nord. Den andre arten, vassmynte, er vanligst i kystnære områder. Det er rapporteringer som ikke er blitt verifisert fra her og der på vestsiden av Mjøsa, Hadeland og Gudbransdalen nord til Vinstra. Mens det sikre funn som er lengst nord i innlandet, er ved Trandum Det finnes også en hybrid mellom disse. Den vokser hovedsakelig langs kysten nord til Buvika i Trøndelag. I innlandet er det verifiserte funn nord til grensa mellom Stange og Hamar. Det er andre artene og hybrider mellom disse, og arter som hører naturlig hjemme i Norge. De som ikke hører naturlig hjemme i Norge må man se på som hagerømlinger, eller et produkt av disse. De er fra et strengt økologisk stadpunkt uønsket i norsk natur.
Utseende og kjennetegn
Blomstene kommer i kranser ved bladfestene langs stilken eller som tettsittende kranser i toppen av planta, som kan ha greiner. Da blir den aks- eller hodeformet. Begeret har fem tenner (sjeldent fire), og de er klokke- eller rørformet. Hos poleiemynte er de monosymmetriske. Krona har fire fliker, og de er utydelig monosymmetriske, med breiere overleppe. Blomstene er fra hvite til purpurrøde, og noen har litt innblandet lilla. Pollenbærerne stikker ut av blomstene hos alle de ekte artene, mens de er gjemte i krona hos hybridene. Blader og frø er tannede, men noen ganger er de utydelige tannede, særlig som unge. De sitter alltid motsatt på stilken. Bladene kan være lyst grønne (særlig grønn-, vass- og åkermynte), til nesten gråe (av hårene på bladene til gråmynte) og mørkerød-grønne (blant annet peppermynte).
Rot og spredning
Alle artene i mynteslekta sprer seg lett vegetativt, og de alle er flerårige. Når disse artene sprer seg, er det med små blader eller utløpere fra rota. Disse kan være under- eller overjordiske med skjellblader.
Innhold og bruk
De fleste artene i mynteslekta, kan en destillere ut eteriske oljer. Noen stoffer i denne oljen fordamper lett, og har ofte en veldig sterk aroma. Eteriske oljer kan være farlige å bruke innvortes eller på hud i store mengder i ren form. De bør alltid blandes ut i andre oljer. Disse eteriske oljene inneholder mange forskjellige stoffer. Terpenene mentol (50% hos peppermynte) er en gjenganger hos de fleste av artene. Ellers har en menton, limonen (sitronaroma), fellandren, cineol, pinen, karvon, dihydrocarveulacetat, dihydrocumminolacetat og mange fler. Poleiemynte anses som giftig og bør derfor ikke brukes under noen omstendigheter. Denne inneholder det giftige stoffet pulegon, inneholdet er opptil 80% av plantens eteriske olje. Det ble i gamle dager rapportert dødelige forgiftninger av poleiemynte. Da den virker abortfremkallende og noen ble overdoserte. Symptomene er kvelningsfornemmelser, oppkast, pustebesvær, økt blodtrykk, lammelser og minsket vannlating. Alvorligere symptomer er stoffskifteforstyrrelser, leverskader og en eventuelt død kommer av lammelse av åndedrettet.
Nærings og nytelsesmidler
Myntene er aromatiske urter, og brukes i stor utstrekning som smakstilsetninger i en lang rekke legemidler og nærings- og nytelsesmidler, for eksempel forskjellige godterier, tannkremer, krydder, likører, parfymer, teblandinger (ferske eller tørkede blader) og tobakk (da særlig mentol) osv.
Medisinsk bruk
I dag blir arter i mynteslekta mest brukt næringsmiddelindustrien, som nevnt ovenfor. Også i kosmetikkbransjen er dem i bruk. Da oftest som ekstrakt eller tilsetning av eterisk olje. Mens noen myntearter kan brukes også medisinsk. De har blant annet den egenskapen at de øker utskillelsen av fordøyelsesvæsker da spesielt galle. Mentol virker antiseptisk, avkjølende og rensende for hud og slimhinner. Den er således også slimløsende og urindrivende. Den kan brukes på lette betennelser og dårlig appetitt. Artene i mynteslekta skal også virke lindrende på nervesmerter og virke krampeløsende. De kan med fordel brukes ved forkjølelse og influensa. Mentolen øker tåreproduksjonen, som igjen hjelper til med å løse opp slim i nese og svelg. De kan også brukes ved magesmerter, og har blant annet en bevist betydelig symptomlindrende effekt ved irritabelt tarmsyndrom. Den kan også motvirke kvalme ved de virker med sin friske smak og krampeløsende virkning. Huden blir også irritert av eteriske oljer av arter i mynteslekta. Blodgjennomstrømningen øker av påsmøring av produkter, som inneholder eterisk olje eller dens innholdstoffer, og kan være til hjelp for å lindre en del støle og stive muskler.
Andre «mynter»
Det finnes en rekke planter som har mynte i det norske navnet, men som ikke tilhører slekta Mentha:
Dirty Things
DIRTY THINGS er en essaysamling av Stig Sæterbakken, utgitt 2010, bestående av essays fra perioden 2002 til 2009.
Ryan Held
Ryan Held (født 27. juni 1995) er en amerikansk svømmer.
Han representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok gull på 100 meter fri stafett.
«Rurik» (1892)
«Rurik» (Рюрик) var en panserkrysser bygd for den russiske keiserlige flåten i 1895. Krigsfartøyet var døpt til ære for den legendariske væringen Rurik (ca 830 – ca 879) som er sagt å ha grunnlagt begynnelsen på det russiske riket. Under den russisk-japanske krigen (1904–1905) ble skipet senket under slaget ved Ulsan 14. august 1904. Som den første krysseren med et deplasement på mer enn 10 000 tonn vakte «Rurik» bestyrelse hos det britiske imperiet som ikke hadde noe tilsvarende mot et skip beregnet på krysserkrig på de store havene. Som svar på denne trusselen som i ettertiden vist seg å være noe overdrevet, ble Powerful-klassen bygd på foranledning av admiraliteten.
Strategi
Krimkrigen mot de europeiske stormaktene Storbritannia og Frankrike hadde sluttet med et ydmykende nederlag sett med russiske øyne, spesielt hos den russiske admiraliteten som realiserte at den britiske overmakten var så stort at de russiske sjøkreftene ikke strakk til. Deres rivaler kunne alltid bygge flere krigsfartøyer enn russerne selv, slik at det ikke lønnet seg å ha en offensiv strategi, dermed ble den fremtidig strategien for den russiske flåten stort sett defensivt for forsvar av hovedstaden St. Petersburg. Storfyrste Konstantin Nikolajevitsj, den yngre sønnen av tsar Nikolaj I som hadde vært utdannet som sjømann og sjøoffiser, hadde befalet over Østersjøflåten under krigen, og skulle bli storadmiral i 1857 for den russiske marinen. Konstantin gikk inn for den defensive strategien med panserkledde fartøyer deriblant monitorer i kloss samarbeid med kystbefestningene, men ønsket også at Russland skulle fremdeles ha en merkbar innflytelse på verdenshavene.
Det engelske begrepet commerce-raiding i korthet betyr krig mot fiendtlig handelsvirksomhet ved å gjøre raid på handelsskip i håp om å lamslå sjøfarten og deretter satt ett økonomisk press på fienden, som senere er kjent som krysserkrig. Det er en fortsettelse av kaperfarten, men i statlig regi med regulære krigsfartøyer som skulle oppbringe handelsfartøyer enten for erobring eller ødeleggelse, og var ført med stor suksess av sørstatene under den amerikanske borgerkrigen 1861-1865, da den nordamerikanske handelsflåten ble desimerte av raske krigsfartøyer som CSS «Alabama». Konstantin begynte et byggeprogram for dette sjømilitære formålet som skulle vedvare gjennom resten av århundret, først med armerte dampdrevne klippere, deretter korvettene og siden kryssere, som vil ha en avskrekkende virkning mot potensielle fiender. Dette var demonstrert i året 1863 da et polsk opprør nok en gang var slått ned til protester fra Storbritannia og Frankrike, samtidig som det var spenning mellom nordstatene og britene under borgerkrigen. En flåtedemonstrasjon fant sted med to skvadroner sendt til New York og San Francisco, de amerikanske myndighetene oppfattet disse som en advarsel til de to makter om å holde seg utenfor konflikten.
Wouter Mol
Wouter Mol (født 1. april 1982 i Nibbixwoud ) er en tidligere profesjonell syklist fra Nederland.
«Rurik» (1892)
Strategi
Denne flåtedemonstrasjonen var ansett for å være en suksess av russerne som deretter konsentrerte seg om den nye strategien om å opprettholde en flåte av havgående krigsfartøyer med stor aksjonsradius beregnet på anslag mot fiendtlige handelsskip enten under seil eller dampkraft med kull som drivstoff. Eldre fregatter med treskrog ble erstattet av nye kryssere med skrog i jern eller stål med god beskyttelse og stor lastekapasitet for kull som den første panserkrysseren, «General Admiral» som hadde plass for 1 000 tonn. Dette skulle bli viktig ettersom nye internasjonale traktater som nøytralitetslover skulle gjøre det vanskeligere å søke tilflukt i nøytrale havner for kull, etterforsyninger og reparasjoner. Krigsskip som skulle gjøre raid på handelsskip, måtte dermed være til sjøs i lengre perioder med umettelig behov for påfylling av kull for deres tørste og ineffektive maskiner. Dessuten hadde russerne fått bedre råd på seg om å bygge flere og sterkere krigsskip, og man foretrukket slagskip fremfor kryssere etter 1882.
For å kompensere det nye byggeprogrammet etter 1882 ble den patriotiske «De frivilliges flåte» med armerte sivilfartøyer (hjelpekrysser) integrert i marinen i 1883, men som svar på den voksende trusselen mot egne sjøfart som knyttet sammen det britiske imperiet ble armerte kryssere med et panserdekk utviklet og tatt i bruk av britene. I slutten av 1880-årene skulle russerne deretter gjenta byggingen av større kryssere som kunne møte og overvinne armerte kryssere under deres raid på verdenshavene.
Design
MTK (Morskoi Tekhnicheskii Komitet, den maritime komiteen for teknikk) under normale omstendigheter skulle utarbeide spesifikasjoner for bygging av skip som skulle utarbeides i deres design i tråd med MTKs retningslinjer. Admiral Ivan Shestakov som direktør av marineministeriet utarbeidet sine egne spesifikasjoner for et design som ble overført til det baltiske skipsverftet (Baltiysky Zavod) i St. Petersburg ved å ta en omvei rundt MTK. Shestakovs spesifikasjonene har forsvunnet i ettertiden, men han hadde ønsket seg et skip som kunne reise fra Østersjøen til Vladivostok uten bunkring av nytt kull. Det ser ut til at Shestakov ønsket seg et design som ligner på panserkrysseren «Pamiat Azova» som var under bygging i skipsverftet. Som respons på admiralens spesifikasjoner ble et designutkast utarbeidet av skipskonstruktør N. E. Rodionov på skipsverftet om et skip på 9 000 tonn og åtte tommer tykkelse på panserbeltet.
Utkastet som var sendt til ministeriet i juli 1888 og deretter til MTK i november det samme året, ble avvist muligens på grunn av konflikt med Shestakov og storadmiral Aleksej Aleksandrovitsj omkring skipsbyggingen. Rodionov så for seg høy toppfart opptil 18,5 knop og stor kapasitet for kull i et langt og smalt skrog på 420 fot lengde og 61 fot bredde, som skulle ha en rekkevidde på 20 000 nautiske mil (37 000 km). Komiteen kritiserte både lengden på designet og beregningen av den mulige rekkevidden uten bunkring. Shestakov døde i desember 1888, etterfulgt av admiral N. M. Chikhachev som sluttet seg til MTK. Som et resultat ble det opprinnelige utkastet droppet til fordel for skipskonstruktør N. E. Kuteinikov.
Kuteinikovs design var mer moderat enn det forrige, toppfarten skulle være på 18 knop (33 km/t) med en rekkevidde på 10 000 nautiske mil (20 000 km) som en fortsettelse av Rodionovs designet som tok utgangspunktet i «Pamiat Avoza» på 6 674 tonn, som hadde rigging, tre skorstein og en bestykning på to 203 mm og tretten 152 mm kanoner på værdekket og batteridekket. Bare hovedskytset hadde beskyttelse i form av panserskjold. Det nye skipet skulle ha den samme bestykning, men forsterket til fire 203 mm kanoner (to forut og to akterover) i hver sponson, seksten 152 mm kanoner og hurtigskytende kanoner i form av tjue 47 mm og ti 37 mm kanoner. Med disse hurtigskytende kanoner skulle man overvelde mindre fiendtlige skip med et regn av granater. På lengre tokter uten bunkring måtte panserkrysseren ha rigging som en bark med tre master. Panserbeltet ble forsterket til ti tommer tykkelse (254 mm) for bedre beskyttelse mot fiendtlige prosjektiler fra andre kryssere.