cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Republikken Slovakia
Münchenavtalen
I 1938 ble de sudettyske områdene innlemmet i Tyskland som følge av Münchenavtalen. Fra Slovakia ble en om lag 30 km bred stripe på 11,900 km2 langs grensen i sør overført til Ungarn. Utenriksminister Ribbentrop støttet og oppmuntret Ungarns krav på dette området. Dette området, som delvis tilsvarer det som kalles «Øvre Ungarn» eller Felvidék, hadde 870,000 innbyggere hvorav 87 % etniske ungarere. Košice, hovedbyen i det østlige Slovakia, kom da under ungarsk kontroll. Da Ungarn høsten 1938 fremmet krav om hele Slovakia protesterte utenriksdepartementet i Berlin og ba om at den utvidete autonomien for Slovakia ble tolerert inntil videre. Utenriksdepartementet regnet med at Slovakia ville bli en konstitusjonelt svak stat og derfor ville være gunstig for tyskernes fremtidige behov for å trenge inn i og besette landene i øst. Tsjekkoslovakia ble en føderal stat under navnet Tsjekko-Slovakia (med bindestrek) og Slovakia fikk et visst indre selvstyre etter Münchenavtalen. Göring konkluderte i oktober 1938 at Tyskland burde støtte Slovakias uavhengighet blant annet fordi en tsjekkisk staten uten Slovakia ville være prisgitt Tyskland. Göring mente også at flybaser i Slovakia ville være nyttig ved militære operasjoner østover.
Presten Josef Tiso ble leder for selvstyremyndighetene. Hlinka døde sommeren 1938. I forbindelse med München-avtalen hadde Ungarn i utgangspunktet krevd å få overført hele Slovakia. Polen (støttet av Italia) forlangte at Karpato-Ruthenia skulle overføres til Ungarn slik at landene fikk felles grense. Ved forhandlingene i Wien 2. november 1938 ble Ungarn tildelt en liten del av Karpato-Ruthenia, inkludert hovedbyene Uzjhorod og Mukatsjeve, resten ble okkupert av Ungarn etter Tsjekkoslovakias oppløsning i mars 1939. Ifølge Nürnbergdommen ble oppdelingen av Tsjekkoslovakia planlagt i detalj i Berlin i god tid før Münchenavtalen.
Slovakia erklærte seg som autonomt (selvstendig) område 6. oktober 1938. Tsjekkoslovakia ble, under navnet Tsjekko-Slovakia, en føderal stat som resultat av München-avtalen. I løpet av vinteren presset Tyskland på for nye innrømmelser blant at Tsjekkoslovakias hær skulle trappes ned til en vaktstyrke, at den antityske bevegelsen i landet skulle undertrykkes og at tyske kjøretøy skulle få fritt leide gjennom landet. I begynnelsen av mars 1939 skapte separatister uroligheter i Karpato-Ruthenia og i Slovakia delvis tilskyndet av den etnisk tyske minoriteten og av det tyske utenriksdepartementet. Separatistene i Ruthenia ble oppildnet av ungarske myndigheter. Regjeringen i Praha svarte med å gi den tsjekkiske generalen Prchala alle fullmakter i Karpato-Ruthenia (6. mars) mens Tiso ble avsatt som Slovakias leder og slovakiske separatister (blant annet Ďurčanský og Tuka) ble arrestert (10. mars). Karel Sidor ble innsatt som statsminister etter Tiso og presidenten innførte unntakstilstand i Slovakia. Hlinkagarden og den tyske minoriteten innledet samtidig et væpnet opprør. Tiso reiste 13. mars til Berlin for å få Hitlers støtte og returnerte dagen etter. Tyske myndigheter la samtidig sterkt press på sentralregjeringen i Praha om å godkjenne Slovakias uavhengighet. Praha gikk med på kravet og 14. mars reiste president Emil Hácha til Berlin der han ble utsatt for et voldsomt press om gå med på tysk kontroll over hele Bøhmen og Mähren. Den østligste delen av Tsjekkoslovakia ble Karpato-Ruthenia, en autonom region (på linje med Slovakia) under navnet Karpato-Ukraina. Ved den oppløsningen av Tsjekkoslovakia 15. mars 1939 ble området okkupert av Ungarn og gjort til regionen Kárpátalja.
Landet er mot øst og nord omgitt av Karpatenes til del skogkledde fjellrygger som fungerte som naturlige forsvarsverk. Sør i Slovakia går de ungarske slettene inn i landet i de områdene Ungarn annekterte under krigen.
Etablering
De slovakiske nasjonalistlederne Ferdinand Ďurčanský og Alexander Mach møtte sammen med Franz Karmazin (representant for den tyske minoriteten) den tyske nazilederen Hermann Göring i München 17. oktober 1938. Ďurčanský forsikret Göring om at slovakene ønsket full uavhengighet med nære forbindelser til Tyskland. Internt i regimet gikk Göring inn for uavhengighet for Slovakia blant annet av strategiske grunner ved eventuelle militære operasjoner østover. General Wilhelm Keitel sendte 21. desember 1938 ut et «meget hemmelig» direktiv om likvidering av den lemlestede tsjekkoslovakiske staten: Direktivet la til grunn at operasjonen ville la seg gjennomføre uten særlig motstand og skulle for omverdenen se ut som en fredelig aksjon og ikke som en krigshandling. Tuka besøkte 12. februar 1939 Hitler i Berlin, og Tuka ba innstendig om Tysklands støtte til frigjøring fra tsjekkerne. Tuka var etter fengselsopphold bitter på tsjekkerne. Han tiltalte Hitler som «mein Führer» under møtet. Tidlig i mars avsatte president Emil Hácha selvstyreregjeringene i Slovakia og Ruthenia. Jozef Tiso ble satt i husarrest i et kloster som han imidlertid raskt rømte fra.
Military Sealift Command
Military Sealift Command (MSC) er en kommando i U.S. Navy med ansvar for forsynings- og frakte­skip. Den ble opprettet som Military Sea Transportation Service (MSTS) i 1949.
Skipene underlagt MSC inkluderer både krigs­skip (USS), stats­fartøyer (USNS) og sivile (privat­eide) fartøyer, med en variasjon og blanding av militære mannskaper, sivilt tilsatte og innleide fra U.S. Merchant Marine.
MSC hadde pr. 2013 rundt 110 skip og 9,800 ansatte (88 % sivile).
Republikken Slovakia
Etablering
Den 13. mars reiste Tiso til Berlin sammen med Ďurčanský. Opprinnelig hadde Tiso tenkt å ta tog fra Wien til Berlin, men ble fraktet i tysk fly på grunn av Hitlers utålmodighet. Kvelden 13. mars møtte Tiso Hitler, Wehrmacht-sjef Walther von Brauchitsch, utenriksminister Ribbentrop og general Keitel. Midt i møtet overrakte Ribbentrop Hitler en rapport som skal ha meldt om ungarske styrkebevegelser ved grensen. Tiso fikk hjelp til å forfatte et telegram der landets uavhengighet ble erklært og Hitler ble innstendig anmodet om å overta forsvaret av det nye landet. Telegrammet skulle sendes når Tiso var tilbake i Bratislava og ble faktisk sendt i forkortet versjon 16. mars og Hitler svarte at han gjerne ville overta forsvaret av den nye staten. Ribbentrop forfattet Slovakias uavhengighetserklæring og fikk den oversatt til slovakisk før Tiso forlot Berlin. Uavhengighetserklæringen ble fremført for parlamentet nokså nøyaktig slik Ribbentrop hadde skrevet den. Noen av representantene i parlamentene forsøkte en reell diskusjon om uavhengighetserklæringen og ble avfeid av Franz Karmasin, representant for den etnisk tyske minoriteten. Karmasin fremholdt landet ville bli okkupert av tyske styrker om de ikke straks erklærte seg uavhengige. Jozef Tiso som var leder av selvstyreregjeringen i Bratislava, erklærte 14. mars 1939, med tysk støtte, Republikken Slovakias uavhengighet fra Tsjekkoslovakia. Tysklands fører Adolf Hitler påtok seg 16. mars å beskytte den nye staten Slovakia, og utenriksminister Joachim von Ribbentrop undertegnet traktat om dette med Tuka 23. mars. Traktaten inneholdt et hemmelig tillegg som ga Tyskland enerett til å utnytte Slovakias næringsliv. Hele Tsjekkoslovakia var da i praksis under tysk kontroll, mens Republikken Slovakia formelt forble en uavhengig stat. Tyskland intervenerte i innenrikspolitiske saker i Slovakia via Tysklands ambassadør.
Med Slovakias uavhengighet sto sentralregjeringen i Praha bare igjen med den tsjekkiske kjerne i Bøhmen og Mähren. Tyske styrker, som samtidig hadde besatt hele Bøhmen og Mähren, gikk også inn i Slovakia der tyske enheter ble etterlatt i viktige byer. Tyske styrker voktet også grensen mot Karpato-Ruthenia. Den tyske hæren tok full kontroll over en smal stripe av Republikken Slovakia langs grensen mot Riksprotektoratet. Denne smale stripen strakte seg til Jablunkapasset i nord med kort vei til Krakow. Tyske styrker på omkring 250.000 ble 18. august 1939 utplassert langs Slovakias grense mot Polen. Republikken Slovakia ble anerkjent av 27 stater hovedsakelig Tysklands allierte. Sovjetunionen hadde en nøytral utenriksstasjon i Bratislava til sommeren 1941. Republikken Slovakia var utenrikspolitisk og militært underordnet Tyskland blant annet gjennom rådgivere i regjeringsapparatet. USA anerkjente ikke Republikken Slovakia, men betraktet Tsjekkoslovakias eksilregjering i London som landets eneste representant under krigen. USA ignorerte også Slovakias krigserklæring i desember 1941. Chamberlain brukte Slovakias uavhengighet som påskudd til ikke å stå ved garantiene til Tsjekkoslovakia.
Det utviklet seg en viss rivalisering mellom Tiso og folkepartiet på den en siden og Hlinkagardens leder Alexander Mach og statsminister Vojtech Tuka på den andre siden. Tuka var en fullverdig nazist. I september 1939 uttrykte pave Pius XII bekymring over at en katolsk prest som Tiso hadde et så høyt politisk embete i staten. Paven var redd for at slovakene ville vende kirken ryggen ved feilsteg fra regjeringens side.
Andre verdenskrig
Republikken gikk i november 1940 inn i tremaktspakten med Tyskland og Italia. Tyske styrker angrep 1. september 1939 Polen fra slovakisk territorium og Slovakia deltok i angrepet på Sovjetunionen i juni 1941. Slovakia erklærte krig mot Sovjetunionen 23. juni og stilte med to divisjoner under tysk kommando. I alt 60.000 slovakiske soldater deltok på tysk side. Etter store tap ble bidraget redusert til 17.000 soldater. I alt 4000 slovakiske soldater falt eller ble såret under felttoget i Sovjetunionen. Omkring 3000 slovakiske soldater deserterte og sluttet seg til den tsjekkoslovakiske armeen i Sovjetunionen sammen med krigsfanger. Høsten 1943 hadde alle slovakiske soldater blitt trukket tilbake fra fronten. Republikken Slovakia erklærte krig mot USA og Storbritannia i desember 1941. De allierte aksepterte i 1941 at Tsjekkoslovakia skulle gjenopprettes etter krigen og republikken hadde små utsikter til å overleve krigen.
Jødiske slovaker ble utsatt for forfølgelse straks republikken Slovakia var opprettet. Fra april 1939 ble jøder i stadig større grad utestengt fra forretningsliv og offentlig administrasjon. Det jødiske miljøet i Slovakia drev hjelpearbeid for flyktninger som kom til landet fra Østerrike, Böhmen-Mähren og Polen. Da det jødiske miljøet i Slovakia ble avskåret fra det jødiske tyngdepunktet i Praha (i Bøhmen), etablerte de sine egne organisasjoner for det jødiske miljøet i Slovakia. De jødiske slovakene var blant annet delt i ortodokse og sionister. Arbeidet med å legge til rette for utvandring til Palestina ga lite resultat. Sionistorganisasjonen ble i 1940 nedlagt av myndighetene og kontorene beslaglagt. Jødiske barn og unge ble utvist fra den offentlige skolen. Jødiske slovaker ble beskyldt for å ha medvirket til tap av territorium til Ungarn. Regimet hadde mål om et jødefritt Slovakia og tilskyndet utvandring og innledet i 1940 en gradvis ghettoisering.
På et møte i Salzburg i slutten av juli 1940 strammet Hitler opp det slovakiske regimet fordi han mente de opptrådte for selvstendig. Hitler krevde opptrapping av de anti-jødiske tiltakene etter mønster av Det tredje riket. Ribbentrop beordret sine folk til å sørge for tyske rådgivere i den slovakiske regjeringene på områdene politi, propaganda, økonomi og jødesaker. I august 1940 kom hauptsturmführer Dieter Wisliceny til Bratislava som rådgiver i jødesaker. Wisliceny var utsending fra SS-lederen Adolf Eichmanns kontor og arbeidet sammen med de tyske diplomatene i Bratislava. Han arbeidet særlig tett med den slovakiske regjeringen og hans assistenter ble utplassert i departementene. En lov iverksatt 30. august 1940 krevde at eiendom tilhørende jøder skulle registreres særskilt. En grunnlovsendring vedtatt av parlamentet 3. september ga regjeringen fullmakt til å iverksette «arianisering», og de etterfølgende månedene utarbeidet regjeringen hundrevis av bestemmelser som fjernet jødenes livsgrunnlag og borgerlige retter. Judenkodex (slovakisk: Židovský kódex) av 9. september 1941 samlet de anti-jødiske bestemmelsene i 270 paragrafer hvorav mange allerede var trådt i kraft. Ved rettsoppgjøret etter krigen uttalte Dieter Wisliceny at planen var å fjerne jødenes livsgrunnlag og slik skape et sosialt og økonomisk problem som kunne løses ved å deportere jødene.
I løpet av et år var over 10,000 firmaer eid av jøder oppløst, og over 2000 andre var overført til «ariske» eiere. De beslaglagte eiendelene ble solgt unna til lave priser eller fordelt til personer som støttet regimet. Regjeringen tvangsflyttet rundt 10,000 jødiske innbyggere fra Bratislava til den østlige delen av landet. Etter Salzburg-møtet forsøkte Tuka og Mach å gjennomføre en radikal nazifisering av Slovakia. I september 1941 innførte de antijødiske bestemmelser etter mønster av Nürnberglovene, og innen mars 1942 hadde de sikret seg den jødiske befolkningens eiendeler. Tiso motsatte seg ytterligere nazifisering landet slik Tuka og Mach ønsket. Tuka representerte den ytterliggående og aggressive slovakiske nasjonalismen, mens Tiso hadde en viss modererende innflytelse. Den politiske situasjonen i Slovakia lignet på den politiske situasjonen i Romania.
Opposisjonen i Slovakia ble relativt mildt behandlet og det ble ikke gjennomført noen dødsdommer under Tiso. Kommunistene var den sterkeste opposisjonen.
Schutzstaffels planer for Slovakia
Den formelle politikken til Nazi-Tyskland fremmet er selvstendig Slovakia avhengig av Tyskland og var imot en annektering av det det slovakiske territoriet. Heinrich Himmler og Schutzstaffel (SS) vurderte å gjennomføre ambisiøse befolkningstiltak angående den tyske minoriteten i Slovakia, som var på ca 130,000. I 1940 gjennomførte lederen for RuSHA, Günther Pancke, en undersøkelsesreise til Slovakia hvor tyske minoriteter var tilstedeværende. Han rapporterte at den tyske minoriteten var i fare for å forsvinne. Pancke mente at tiltak måte gjennomføres for å fusjonere den rasemessige verdifulle delen av slovakene sammen med den tyske minoriteten og fjerne sigøynerne og jødene. Han mente at dette kunne være mulig hvis den ungarske minoriteten ble ekskludert og 100,000 etniske tyske nybyggere flyttet til landet.
Holocaust
En folketelling i desember 1940 viste at landet på denne tiden hadde 88,951 jødiske borgere. Fra mars til oktober 1942 ble 57,628 av landets jøder deportert til tilintetgjørelsesleirer (særlig Majdanek, Auschwitz og Sobibór) i Generalguvernementet i det okkuperte Polen. Omkring 300 av disse overlevde. Blant de overlevende var Rudolf Vrba som flyktet fra Auschwitz og skrev en detaljert rapport om forholdene. Omkring 6000 flyktet over grensen til Ungarn. Deportasjonene ble utført av den tyskvennlige regjeringen under Jozef Tiso og Vojtech Tuka. Det er unikt for Slovakia at regimet på egen hånd stanset deportasjonen og ikke etterkom press fra Tyskland om videre deportasjoner. Da tyske styrker tok kontroll over landet høsten 1944 ble ytterligere 13,000 deportert, om lag halvparten av disse overlevde. Det totale tallet på drepte kan være så høyt som 71,000. Nesten alle slovakiske dødsofre under krigen var jøder. I hele Tsjekkoslovakia utgjorde jøder 75–80 % av alle dødsofre under andre verdenskrig. Jøder fra Slovakia var blant de første som ble myrdet i Auschwitz og Majdanek.
Holocaust i Ungarn
De tsjekkoslovakiske områdene som Ungarn erobret eller annekterte 1938–1939 var omfattet av holocaust i Ungarn. I det sørlige Slovakia annektert av Ungarn i 1938 ble minst 40,000 drept (området ble etter krigen tilbakeført til Tsjekkoslovakia). I Karpato-Ruthenia erobret av Ungarn i 1939 ble 80,000 jødiske innbyggere drept (området ble etter krigen avstått til Sovjetunionen).
Deportasjonene fra Ungarn (inkludert erobrede områder av Tsjekkoslovakia og Romania) til Auschwitz sommeren 1944 gikk med tog gjennom Slovakia og jernbaneknutepunktet i Košice (ungarsk: Kassa). Daglig gikk omkring fire tog med til sammen 12,000 personer, til sammen 147 togtransporter. Det har vært en omfattende akademisk diskusjon om Auschwitz og jernbanelinjen til leiren kunne ha vært bombet av de allierte for å redde de jødiske ungarerne. I slutten av august 1944 appellerte ungarske jøder via den polske eksilregjeringen om snarest mulig allierte bombing av jernbanelinjer og -knutepunkter i Slovakia. Forespørselen ble avslått med begrunnelsen at bombing bare ville gi kortvarig forsinkelse i deportasjonene og at USAs 15th Air Force hadde viktigere oppdrag med sikte på raskest mulig seier over Tyskland. Bombing av jernbaneanlegg til støtte for det slovakiske opprøret høsten 1944 viser at slike tokt var innenfor 15th Air Force' rekkevidde.
Opprøret i 1944
Etter det anti-nasjonalsosialistiske opprøret i august 1944, okkupert tyskerne landet fra september 1944 og opprøret var slått ned 10. oktober. Landet mistet dermed en stor grad av selvstendigheten. Den røde armé nærmet seg den slovakiske grensen i september 1944 og tyskerne ble gradvis presset ut av landet. Områdene som ble frigjort ble de facto en del Tsjekkoslovakia igjen.
Oppstanden mot Tisos regime begynte 29. august 1944 etter at sovjetiske styrker rykket inn i Transkarpatia. Oppstanden ble utløst av at Tiso ville tillate Wehrmacht å rykke inn i landet for å møte de sovjetiske styrkene. Opprørsstyrkene ble dannet av store deler av slovakiske hæren og kommunistiske partisaner. Tyske styrker gjenopptok deportasjon av jøder til Auschwitz, Theresienstadt og Tyskland. I tillegg ble flere tusen jøder som hadde gått i dekning eller deltok i opprøret drept av tyske styrker og Hlinkagarden. De tyske styrkene i landet fikk forsterkninger (blant annet «Dirlewanger SS-brigaden») som slo ned opprøret i oktober 1944 etter harde kamper. Himmler utnevnte SS-Obergruppenführer Gottlob Berger til sjef for de tyske styrkene i Slovakia, mens sturmbannführer Hermann Höfle, en av lederne for Aksjon Reinhardt, ble høytstående SS-leder. Sicherheitsdienst etablerte dessuten Einsatzgruppe H tidlig i september for å jakte på slovakiske partisaner og gjenværende jøder. I april 1945 hadde sovjetiske styrker frigjort hele Slovakia og avanserte videre inn i Mähren. Gustáv Husák var en av lederne av oppstanden i Slovakia.
I områder erobret av partisanene fikk jødene tilbake borgerretter som de hadde blitt fratatt seks år tidligere. Omkring 10,000 jøder ble reddet unna deportasjon i perioden frem til de sovjetiske styrkene tok kontroll. Jødiske slovaker gjemte seg i hemmelige rom, katolske barnehjem, blant partisanene, i bortgjemte hus på landsbygda eller i hytter i fjellet. Noen overlevde ved hjelp av falske papirer. I denne siste perioden fikk jødene mer hjelpe fra andre slovaker enn i 1942. Mot slutten av 1944 ble kvinner og barn internert i Sered overført til Theresienstadt, og ved utgangen av mars 1945 var leiren tømt for fanger og utstyr.
Einsatzkommando H internerte jødiske slovaker i Sered konsentrasjonsleir. SS deporterte fra september 1944 deporterte 8000 jøder til Auschwitz, 2700 til Sachsenhausen og 1600 til Theresienstadt. Et stort antall av disse døde under transport, i leirene eller i dødsmarsjene på slutten av krigen da leirene i Polen ble evakuert. Adolf Eichmann sendte den rutinerte SS-Obersturmbannführer Alois Brunner til Bratislava for å lede arbeidet. Tyskernes jakt på de gjenværende jødene fortsatte mens sovjetiske styrker nærmet seg landets grenser. De jødiske slovakene deportert høsten 1944 var blant de siste som ble sendt gjennom drapsanlegget i Auschwitz. Himmler ga trolig ordre om å innstille bruken av gasskammeret i månedsskiftet oktober/november. Riving av krematoriene begynte i slutten av november. Nazist-jegeren Simon Wiesenthal skriver at Himmler og Eichmann ville «holde igjen» noen jøder som et mulig bytteobjekt med de allierte i forbindelse med forhandlinger. Wisliceny i Bratislava var informert om denne mulige byttehandelen og forsøkte å avvente situasjonen. Alois Brunner skal ha vært så ivrig i arbeidet at han ikke tok hensyn til Himmlers planer og deporterte videre på egen hånd.
Tuka trakk seg da som regjeringssjef i forbindelse med opprøret.
Slutten på krigen
Innen juni 1944 hadde sovjetiske styrker gjenerobret mesteparten av sitt territorium i henhold til grensene i 1938. De baltiske landene, Polen og deler av Hviterussland var under tysk kontroll. Romania og Bulgaria var alliert med Tyskland. Allierte styrker hadde gått i land på Sicilia i juli 1943 og på det italienske fastlandet i september 1943. De allierte åpnet en tredje front på det europeiske fastlandet ved landgangen i Normandie 6. juni 1944. Kong Mikael av Romania gjorde statskupp 20. juni 1944 og avsatte den fascistiske regjeringen. Sovjetisk styrker angrep Romania 20. august. Kong Mikael inngikk straks våpenhvile med Sovjetunionen og erklærte krig mot Tyskland, den tidligere allierte.
Tsjekkoslovakia med Praha skulle ifølge avtalen mellom de tre allierte befris av sovjetiske styrker. Den sovjetisk 4. ukrainske front inntok Ruthenia fra nord i slutten av oktober 1944 og vendte deretter mot Slovakia. Fremrykningen gikk langsomt blant annet på grunn av terreng som var lett å forsvare. I 1945 ble flere tyske divisjoner sendt fra Slovakia til Schlesien noe som svekket stillingen av Slovakia. Etter Slaget om Berlin var Böhmen og Mähren fortsatt kontrollert av store tyske styrker. De første dagene i mai ble 1,7 millioner soldater fra den røde armé sendt sørover fra Berlin og Dresden mot Praha. Sovjetiske styrker (forsterket med rumenske enheter) inntok Bratislava 4. april og Brno 26. april rykket også nordvestover gjennom Mähren mot Praha. Denne styrken fra sørøst besto i hovedsak av to sovjetiske armégrupper (den andre og fjerde ukrainske front). Kampen om Praha og det sentrale Böhmen pågikk til dels etter at Tyskland hadde kapitulert 8. mai. Wien ble inntatt av sovjetisk styrker 13. april få dager etter at de krysset grensen fra Ungarn.
Den første slovakiske republikk sluttet de facto å eksistere den 4. april 1945 da Sovjetunionen inntok Bratislava. De jure sluttet republikken å eksistere etter at den slovakiske eksilregjeringen kapitulerte til den amerikanske generalen Walton Walker den 8. mai 1945 ved Kremsmünster i Østerrike.
Rettsoppgjør
Etter andre verdenskrig ble republikken Tsjekkoslovakia restaurert og kom raskt under sovjetisk innflytelse. Slovakia og det meste av Bøhmen ble befridd av sovjetiske styrker. Tuka og Tiso ble etter krigen dømt til døden for landsforræderi og henrettet. Mange slovaker, også hans politiske motstandere, opplevde henrettelsen av Tiso som en urimelig straff. Sett fra Böhmen og Mähren var Tiso en quisling. President Edvard Beneš nektet å omgjøre Tisos straff til livsvarig fengsel. Rettssakene ble ansett som et internt anliggende i Tsjekkoslovakia og ikke som en del av det internasjonale rettsoppgjøret. Saken mot Tiso inngikk i et en intens maktkamp i Tsjekkoslovakia etter krigen. Dommen mot Tiso ble av en del betraktet som en tsjekkisk eller kommunistisk hevn. Nasjonalister i Slovakia forsøkte å sabotere rettsoppgjøret mot lederne i Republikken Slovakia. Alexander Mach fortalte under rettsoppgjøret at han anså jødespørsmålet som det ungarske spørsmålet fordi de aller fleste jødene ikke snakket slovakisk og ble assosiert med Ungarn.
Dieter Wisliceny ble utlevert til Tsjekkoslovakia, dømt til døden og hengt i Bratislava 4. mai 1948. Hanns Ludin, tysk ambassadør i Bratislava fra 1941, ble dømt til døden og hengt i Bratislava i 1947. Ludin hadde som ambassadør få oppgaver fordi tyske SS-offiserer fungerte som rådgivere direkte til den slovakiske regjeringen; disse rådgiverne gikk utenom ambassaden og rapporterte direkte til nazitoppene i Berlin. Hermann Höfle, HSSPF i Slovakia, ble dømt og hengt sammen med Ludin i Bratislava. Alois Brunner flyktet til Syria og levde der under regimets beskyttelse.
Ettertidens syn på republikken
Etter kommunistenes maktovertakelse ble historieskrivinging preget av et sovjetisk perspektiv. Holocaust var på 1950-tallet ikke et eget tema og jødene ble ikke nevnt som en særskilt kategori ofre. Holocaustofrene ble slått sammen med tallene for drepte i blant annet lokale partisangrupper. I Slovakia fikk jødenes skjebne under krigen mer oppmerksomhet enn i den tsjekkiske delen av landet, noe som særlig skyldes at Tiso-regimets medvirkning passet med kommunistpartiets antireligiøse propaganda.
Rudolf Schuster, Slovakias president fra 1999 til 2004, beklaget overgrepene mot jødene under andre verdenskrig blant annet ved et offisielt besøk i Israel. Schuster tok avstand fra Republikken Slovakia under Tiso og anså Slovakia som arvtaker etter den demokratiske humanismen i Tsjekkoslovakia i mellomkrigstiden. Schuster ville gjøre 10. september, dagen for Judenkodex, til minnedag for holocaust i Slovakia. Minnedagen ble første gang markert 9. september 2001 ved stedet for Kremnička-massakren. Blant noen slovaker ble allerede under kommunismen, Tiso ansett som en helt, og Republikken Slovakia ble betraktet som grunnlag for et selvstendig Slovakia etter kommunismen. Dette synet ble særlig støttet av slovaker i eksil og til dels av den katolske kirke i landet.
En meningsmåling i 1990 viste at halvparten av de som hadde gjort seg opp en mening så positivt på Republikken Slovakia, den andre halvparten var negativ; 63 % mente at jødene led mer enn andre slovaker under krigen, mens 37 % ikke var enig i at jødene led mer enn andre; omkring en tredel av de spurte var negative til jøder, i en undersøkelse i 1999 var tallet 9 %; en undersøkelse i 2001 svarte 20 % at de ikke ønsket jødiske naboer og 37 % ønsket ikke jødiske svigersønner. På denne tiden var det omkring 3000 jøder i Slovakia.
Rudolf Vrba og Alfred Wetzler ble posthumt tildelt Det hvite dobbeltkorsets orden. Etter 1989 har flere minnesmerker blitt reist i Slovakia. I Banska Bystrica er det et eget minnesmerke over sigøynernes holocaust, Baro Porrajmos.
Ross McCormack
Ross McCormack (født 18. august 1986) er en skotsk fotballspiller som fra 30. juni 2019 er klubbløs.
McCormack spiller i angrep og har også spilt for fotballklubbene Rangers, Doncaster Rovers, Motherwell, Cardiff City og Leeds United.
Den 8. juli 2014 meldte han overgang fra Leeds United AFC til Fulham FC, hvor han skrev under på en fireårskontrakt.
Gaku Shibasaki
Gaku Shibasaki (japansk: 柴崎 岳, født 28. mai 1992) er en japansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben CD Leganés.
Shibasaki spiller som oftest som midtbanespiller. Han debuterte som profesjonell spiller for Kashima Antlers i 2011, og ble hentet til Europa av det spanske 2. divisjonslaget Tenerife i 2017. Shibasaki scoret to mål i finalen i VM for klubblag 2016, hvor Kashima Antlers tapte 2–4 for Real Madrid.
Landslaget
Shibasaki spilte sin første A-landskamp for mot  i september 2014. Han ble tatt ut i Japans tropp til Asiamesterskapet 2015, og spilte to kamper som innbytter.
Han ble tatt ut i Japans tropp til fotball-VM 2018.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Kreon
Tiden som konge
Kreon var konge og regent i Theben i tre perioder. Han overtok først makten da hans svoger kong Laios reiste til Oraklet i Delfi. Under denne reisen ble Laios drept av sin egen sønn Oidipus. I Kreons regjeringstid sendte gudinnen Hera sfinksen til Theben. Da Oidipus senere kom til Theben (uten å vite at han var Laios’ sønn) og han klarte å løse «Sfinksens gåte» ble han utropt til ny konge (og giftet seg med sin mor Iokaste). Oidipus ble forvist etter at hans tragiske skjebne kom for en dag (at han hadde drept sin far og fått barn med sin mor). Kreon, som da også var Oidipus’ svoger, fikk da sin andre periode som regent for Oidipus’ mindreårige sønner Eteokles og Polyneikes. Da sønnene ble voksne oppsto det fiendskap mellom dem som førte til at de drepte hverandre under Polyneikes’ felttog («De syv mot Theben»). Kreon måtte igjen overta som konge av Theben etter Eteokles.
Familie
Med sin kone Eurydike hadde Kreon syv barn, fire sønner og tre døtre. Seks av navnene er kjent:
I litteraturen
Historiene om de mytiske kongene i Theben, stridighetene mellom dem og gudene, og familiens forbannelse i flere slektsledd er omtalt hos en rekke av de antikke historikerne og poetene. Mest kjent i ettertiden er likevel versjonene som er gitt av de store tragedieforfatterne.
Kong Oidipus
I skuespillet Kong Oidipus av Sofokles er Kreon bror til Iokaste, Laios’ og Oidipus’ hustru. Da Laios dro til Oraklet i Delfi overlot han makten til Kreon. Under Laios’ fravær kom Sfinxen til Theben og krevde at de måtte løse «Sfinxens gåte» eller dø. Oidipus klarte å løse gåten, og folket valgte ham til konge. Da en pest herjet byen ble Kreon sendt til Delfi og kom tilbake med beskjed fra Apollon at Laios’ morder måtte finnes og straffeforfølges før pesten ville slippe taket. Det kommer etter hvert for en dag at morderen er Oidipus selv, og at han har giftet seg og fått barn med Iokaste, sin egen mor. Kreon har en ganske sentral rolle, først som en opponent som kongen vil forvise eller drepe, men etter hvert opptrer han som kongens rådgiver, og han blir overlatt ansvaret etter at Oidipus har blindet seg selv og lar seg forvise ut av landet.
Antigone
I stykket Antigone, også av Sofokles, er Kreon blitt hersker i Theben. Oidipus’ sønner Eteokles og Polyneikes har først delt makten i Theben ved at de (ifølge Sofokles) skulle regjere ett år hver. Etter at Eteokles hadde styrt i ett år nektet han å gi fra seg makten. Polyneikes samlet en hær og angrep Theben. Angriperne tapte kampen, men begge brødrene ble drept, og Kreon overtok makten som regent for Laodamas, Eteokles’ umyndige sønn.
LLVM
LLVM, forkortelse for Low Level Virtual Machine, er en «samling av modulære og gjenbrukbare teknologier for kompilatorer og verktøykjeder, som er blitt benyttet til å utvikle en rekke front-ends og back-ends til kompilatorer.
LLVM er skrevet i C++ og er blant annet blitt brukt til utviklingen av programmeringsspråkene i Clang.
Margit Lunde
Margit Lunde (født 8. mars 1881, død 14. august 1976) var en norsk sanger og skuespiller.
Hun var datter av Carl Lunde (1852–1920) og Josefine Marie Smith (1849–1930). Faren var maler i Kristiania med dekorasjoner som spesialitet.
Hun giftet seg i 1911 med teatersjef Ludvig Müller (1868–1922), sønn av Amalie Skram. Hun kalte seg Margit Lunde-Müller. De tilbrakte et par sesonger omkring 1914 ved Trondhjems Nationale Scene 1914–16, hun som skuespilderinde og han som teatersjef. Efter en sesong ved Den nationale scene i Bergen, ble det tre år med omreisende teater i de nordiske land for teaterparet. En kort periode var hun ved Chat Noir.
Ved filmen spilte Margit Lunde-Müller i 1917 i stumfilmen Fjeldgodsets hemmelighet. Hun bekledde også en rolle i den svenske En stille flirt fra 1934 med Emmy Worm-Müller.
Ludvig døde i 1922. Året efter giftet Margit seg med sanitetsmajor og prestesønn Wilhelm Kristian Magelsen Schaft (1866–1947). Hun kalte seg da Margit Lunde-Schaft.
Lesja prestegjeld
Lesja prestegjeld (Lessøe Prestegield) var et prestegjeld tilhørende Nord-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Lesja kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Lesja kirke.
Historikk
Ved reskript 13.1.1747 skulle Folldal betjenes alternativt av sokneprestene i Tynset og Lesja. Ved kgl. res. 25.7.1860 med virkning fra 1.1. 1861 ble annekssoknene Dovre og Øvre Folldal fraskilt Lesja prestegjeld og opprettet som Dovre prestegjeld.
Lesja prestegjeld dannet grunnlaget for Lesja formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Inndeling pr. 1.1.1992: Lesja og Lesjaskog med Lesjaverk kirke.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.
Bo Svensén
Bo Svensén (født 1941) er en svensk leksikograf.
Han er Filosofie licentiat i latin og har Filosofisk doktorgrad. Fra 1988 til 2006 var han sekretær for Svenska Akademiens permanente sekretær, som er akademiets talsmann og den som kunngjør Nobelprisen i litteratur.
I 1987 ga han ut Handbok i lexikografi - Ordböcker i teori och praktik. Den er blitt stående som et standardverk i Norden innen leksikografi. I 1993 kom den ut i engelsk utgave og ble dermed standardverk også for resten av verden. Den har siden kommet i omarbeidet og forøket utgave i 2005.
Bo Svensén var også med i redaksjonen av Nordisk leksikografisk ordbok som Nordisk forening for leksikografi ga ut på Universitetsforlaget i 1997. Med i redaksjonen var også Henning Bergenholtz, Ilse Cantell, Ruth Vatvedt Fjeld, Dag Gundersen og Jón Hilmar Jónsson.
Etter at han i 1988 ble sekretær i Svenska Akademien, har han gitt ut en rekke bøker relatert til denne institusjonen.
Asymptomatisk og presymptomatisk
Asymptomatisk og presymptomatisk tilstand er sykdomsforløp, eller er stadier av sykdomsforløp, som enten kan vise seg å prege hele forløpet (asymptomatisk) eller vise seg å være en tidlig fase av sykdommen som går over i en fase der det fremkommer symptomer.
Asymptomatisk tilstand kan være viktige å identifisere av flere grunner:
Asymptomatiske sykdommer
Dette er en liste over sykdommer som ofte kan være asymptomatiske.
Lucida
Lucida er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn gjerne 20-30 millimeter), brune smygere. Undersiden har lyse (gråhvite) felter.
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
De fleste av artene lever i Brasil, men slekten forekommer nord til Costa Rica.
Systematisk inndeling
En revisjon av slekten i 2015 plasserte alle artene utenom Lucida lucia til den nye slekten Ginungagapus.
Club Olimpia
Club Olimpia er en fotballklubb fra Asunción i Paraguay som spiller i toppserien Paraguayan Primera División.
Den ble stiftet i 1902 og spiller hjemmekampene sine på Estadio Manuel Ferreira.
Meritter
1979, 1990, 2002 1912, 1914, 1916, 1925, 1927, 1928, 1929, 1931, 1936, 1937, 1938, 1947, 1948, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1965, 1968, 1971, 1975, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1988, 1989, 1993, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, 2011 C, 2015 C, 2018 A, 2018 C, 2019 A, 2019 C, 2020 C 2021
Sverige under VM i friidrett innendørs 2016
Sverige deltok under VM i friidrett innendørs 2016 fra 17. til 20. mars 2016 i Portland i USA.
Kim Bub-min
Kim Bub-min koreansk: 김법민, (født 22. mai 1991) er en sørkoreansk bueskytter som deltok i de olympiske leker 2012 i London.
Kim vant en olympisk bronsemedalje i bueskyting under OL-2012 i London. Han var med på det sørkoreanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Italia og USA. De andre på laget var Im Dong-hyun og Oh Jin-hyek.
EulerOS
EulerOS er en kinesisk Linuxdistribusjon. Den 9. september 2016 ble den en av to distribusjoner som er sertifisert etter standarden UNIX-03 av Open Group; den andre distribusjonen er Inspur K-UX.
Hjemliveien (Oslo)
Hjemliveien (1–19, 2–14) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den går sørøstover fra Høyenhallveien og ender som blindvei i en snuplass øst for Høyenhallsvingen.
Navnet ble vedtatt i 1926.
Hjørungkroken (Oslo)
Hjørungkroken (1, 2–54) er en vei på Borgen/Heggeli i bydel Vestre Aker i Oslo. Det er en blindvei på sørsiden av Hjørungveien.
Navnet ble vedtatt i 2008. Hjørungløkken er et gammel navn på området.
Tegnebord
Tegnebord er et solid arbeidsbord som tidligere var nødvendig utstyr for arkitekter og tekniske tegnere.
Konstruksjon
En stor, plan og firkantet plate er festet på en solid sokkel i det dreibart punkt, slik at platen kan stilles i en hvilken som helst vinkel for å oppnå en god arbeidsstilling (fra horisontal til vertikal). Normalt kan sokkelen også heves og senkes for å få riktig arbeidshøyde.
Til denne platen er det festet en tegnemaskin, der det til et dreibart punkt er festet to linjaler som står vinkelrett på hverandre. Det dreibare punktet er igjen festet på en anordning som gjør at det kan flyttes over hele arbeidflaten uten at linjalenes vinkel i forhold til tegnebordets kanter endres. Dette er ordnet på ulike måter, enten ved parallellføringsstag (slik fig. 1 viser), eller hjelp av en vertikal linjal som igjen er festet til en horisontal skinne langs bordets øvre eller nedre kant.
Etterhvert har utviklingen av edb-baserte tegneprogrammer (for eksempel AutoCAD) tilknyttet storformats plottere overtatt tegnebordets funksjon.
Liste over presidentene for Nasjonalforsamlingens deputertkammer (Tsjekkoslovakia)
Presidenten for Nasjonalforsamlingens deputertkammer var leder for underhuset.
Tlingit (språk)
Tlingit (tlingit:  ) snakkes av tlingit-folket i sørøstlige Alaska i USA og vestlige Canada. Det tilhører na-dené-språkene, som trolig er del av den dené-jenisejiske språkfamilien. Språket har 500 brukere i USA, og bare noen få i Canada, av ca. 10,000 mennesker som tilhører tlingit-folket.
Misjonærer fra den russisk-ortodokse kirken var de første som lagde et skriftspråk for tlingit, og brukte det kyrilliske alfabetet til å skrive det ned og oversette det, mens Det russiske keiserdømmet hadde kontakt med Alaska og kysten nedover Nord-Amerika til dagens Sonoma County i California. Senere utviklet engelskspråklige misjonærer fra USA et skriftspråk basert på det latinske alfabetet.
Hjørungveien (Oslo)
Hjørungveien (1–11, 2A–10) er en vei på Borgen/Heggeli i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Heggelibakken til Borgenbakken.
Veien fikk sitt navn i 1917, stavet Gjørungveien til 1934. Hjørungløkken er et gammelt navn på området.
You Are My Sunshine
Historie
To versjoner av «You Are My Sunshine» ble innspilt og utgitt før Jimmie Daviss versjon. Den første ble innspilt for Bluebird Records (RCA-Victors lavbudsjett-label) 22.august 1939 av The Pine Ridge Boys (Marvin Taylor og Doug Spivey), som kom fra Atlanta. Den andre ble innspilt for Decca Records 13. september 1939 av The Rice Brothers Gang. Denne gruppen var opprinnelig fra Nord-Georgia, men hadde flyttet til Shreveport, Louisiana, hvor de sang på byens radiostasjon, KWKH. Versjonen til Jimmie Davis ble innspilt for Decca Records 5. februar 1940.
Davis og Charles Mitchell er kreditert som låtskrivere. Davis kjøpte sangen og rettighetene fra Paul Rice og satte sitt eget navn på den, en praksis som ikke var uvanlig i musikkbransjen før den andre verdenskrig. Noen tidlige versjoner av sangen krediterer imidlertid the Rice Brothers. Ifølge visse kilder var også klarinettisten Pud Brown innblandet med the Rice Brothers i sangens tilblivelse eller første arrangement.
Davis sa at han i noen tid hadde vært entusiastisk til sangen og uten hell forsøkt å overbevise plateselskapene til å få spille den inn, før han til slutt fikk gjort sin egen innspilling av den i 1940. Davis' versjon var populær og ble etterfulgt av tallrike andre coverversjoner, innbefattet versjoner med Bing Crosby og Gene Autry, som ble store hiter.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Live! The Ike & Tina Turner Show i 1965. Den er også å finne på b-siden av singelen Something's Got a Hold on Me. I 1973 ble den spilt inn igjen og gitt ut på albumet Nutbush City Limits.
Innspillinger
«Levende dansemusikk» ble først utgitt på kassett for et annet selskap.
Bernhard Paus (1909–1970)
Bernhard Paus (født 16. april 1909 i Oslo, død 7. mai 1970) var en norsk industrileder som var administrerende direktør for Nora Fabrikker i perioden 1946–1970.
Han tok eksamen ved Krigsskolen i 1928 og ble sekondløytnant i 1929. Han studerte deretter sosialøkonomi og språkfag i Belgia, Frankrike, Tyskland og England, før han ble ansatt i rederiet Wilh. Wilhelmsen. Han arbeidet senere i Fellesbanken, Christiania Spigerverk, Hamar Jernstøperi og som soussjef for Askim Gummivarefabrik. Under andre verdenskrig var han løytnant i hæren og tjenestegjorde som adjutant i betaljon I/I R.6 under krigen i 1940. Han ble senere leder for Milorg i Askim og ble arrestert 16. september 1942 for å utgi illegale aviser og satt i tysk krigsfangenskap på Grini og i Schildberg-leiren til 1945. I 1946 ble han administrerende direktør for Nora Fabrikker, en stilling han hadde til sin død.
Han hadde en rekke verv i bransjeorganisasjoner og foreninger samt offentlige verv, bl.a. som styremedlem i Askim elektrisitetsverk 1945–46, varamedlem av Askim herredsstyre 1945–46, formann for Arbeidsløshetsnemda i Askim 1945–46, formann i Askim Kunstforening, styreformann for Solo-foreningen fra 1948, styreformann for A/S Isi-Cola fra 1949, nestleder for Mineralvannindustriens Landslag fra 1949 og styremedlem i Kjøpmannskreditt AL. Han var i flere år litteraturkritiker i Hamar Stiftstidende og publiserte flere artikler om økonomiske og politiske emner. Sammen med Hallvard Sand Bakken og Adolf Fredrik Munthe utgav han boken  I tysk krigsfangenskap: Norske offiserers opplevelser i Polen og Tyskland 1942–1945 (Gyldendal Norsk Forlag, 1950).
Han tilhørte «Drammens-grenen» av slekten Paus og var sønn av industrilederen Augustin Paus og var barnebarn av skolemannen Bernhard Cathrinus Pauss og pedagogen Anna Henriette Wegner, og av skipsreder i Flekkefjord og stortingsrepresentant Hans Sivert Jacobsen. Hans et år yngre fetter, kirurgen Bernhard Paus, hadde samme navn som ham. Han ble gift i 1935 med Agnes Kaas (f. 1908), datter av overrettssakfører og byråsjef Harald Kaas.
Han er begravet på Vestre gravlund.
Lykkeland
Lykkeland har flere betydninger:
Svømming under Sommer-OL 2020 – 200 meter brystsvømming kvinner
Forsøksheat
De seksten raskeste svømmerne, uavhengig av heat, gikk til semifinalene.
Semifinaler
De åtte raskeste svømmerne, uavhengig av heat, gikk til finalen.
Finale
Resultatene var som følger:
Markus Mossin
Markus Haugom Mossin (født 18. juli 1993) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte løper hos Manglerud Star, Moss Hockey, Bracebridge Blues (2014/15), Temiscaming Titans, Kongsvinger Knights og Narvik Hockey Moderklubben hans er Manglerud Star.
Kina under Vinter-OL 2022
Kina deltok under Vinter-OL 2022 i Beijing i Kina i perioden 4. til 20. februar 2022.
Mouez Hassen
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Yohan Benalouane
Yohan Benalouane (født 28. mars 1987) er en fransk-tunisisk fotballspiller som fra 5. oktober 2020 er klubbløs.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland. Han har tidligere spilt ungdomslandskamper for Frankrike.
Mouez Hassen
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Chomsky normalform
I formelle språk er et kontekstfritt språk sagt å være på chomsky normalform om det har følgende produksjonsregler Hvor A, B og C ikke er terminalsymboler og a er et terminalsymbol. S er startsymbolet og ε er den tomme strengen. Hverken B eller C kan være startsymbolet og den tredje produksjonregelen kan bare være med om den tomme strengen er i det gitte kontekstfrie språket.
Bruksområder
Å få et språk på chomsky normalform er ofte brukt som et preprosesseringssteg. Kontekstfrie språk er viktige innenfor kompilatorteknikk blant annet. Det blir lettere å jobbe med kontekstfrie språk når alle kontekstfrie språk kan omformes til denne formen.
Rush (film, 2013)
Rush er et tysk-britisk-amerikansk biografisk actiondrama fra 2013. Filmen er regissert av Ron Howard, skrevet av Peter Morgan, og har Chris Hemsworth og Daniel Brühl i hovedrollene som racekjørerne James Hunt og Niki Lauda. Filmen er bygget på virkelige hendelser om de to formel 1-førerne og deres rivalisering om VM-tittelen i 1976.
Handling
Filmen er basert på en sann historie, og er sentrert rundt racerførerne James Hunt (spilt av Chris Hemsworth) og Niki Lauda (Daniel Brühl), og er et innblikk i deres liv og rivalisering. Lauda var kjent for å ha vært i et voldsom krasj som nesten kostet ham livet mens han kjempet om VM-tittelen i 1976, men som kom tilbake og tok opp kampen med Hunt om tittelen. Hunt på sin side hadde en vill livsstil utenfor banen, hvor han festet mye og levde et playboyliv utad, men som gjerne ville fremstå annerledes enn imaget han skaffet seg.
2005 IPSC Handgun World Shoot
2005 IPSC Handgun World Shoot XIV ble arrangert i Guayaquil i Ecuador, og var det 14. IPSC Handgun World Shoot. Enda en gang tok Eric Grauffel verdensmestertittelen i Open-divisjonen. Han var nå en 18 år gammel student, og hadde allerede vunnet mange europeiske titler, og etter VM i 2005, også tre verdensmestertitler.
Open
Open-divisjonen hadde størst stevnedeltakelse med 300 skytere (33.8 %).
Modified
Modified-divisjonen hadde fjerde største stevnedeltakelse med 49 skyttere (5.5 %).
Standard
Standard-divisjonen hadde nest størst stevnedeltakelse med 294 skyttere (33.1 %).
Production
Production-divisjonen hadde tredje størst stevnedeltakelse med 213 skyttere (24.0 %).
Revolver
Revolver-divisjonen hadde femte største stevnedeltakelse med 31 skyttere (3.5 %).
Kirgisistan under Vinter-OL 2022
Kirgisistan deltok under Vinter-OL 2022 i Beijing i Kina i perioden 4. til 20. februar 2022.
Landet deltok med én utøver, dette var en færre enn i 2018.
André Nybo
André Nybo (født 22. april 1995) er en norsk ishockeyspiller som siden 2018 er løper hos Hasle/Løren. Han har tidligere vært kaptein hos Kongsvinger Knights. Moderklubben hans er Vålerenga Hockey.
Biri Sparebank
Biri Sparebank var en norsk sparebank som ble opprettet i 1857, og som i 1981 ble en del av Sparebanken Vestoppland. Den er i dag del av sammenslutningen Sparebanken NOR, som på sin side er del av DNB-konsernet. Biri Sparebank var den femte av 27 sparebanker i Oppland som ble opprettet i siste halvdel av 1800-tallet og de første tiårene på 1900-tallet.
Etablering
1855 startet arbeidet med å etablere en bank for Biri. Det var Anders Lysgaard d.y., pleiesønn av Eidsvollsmannen Anders Lysgaard, som tok initativ overfor formannskapet i Biri. Lysgaard den eldre hadde i 1820-årene opprettet "Det Lysgaardske legat for fattige i Birid", og det var grunnkapitalen fra dette fondet som var grunnlaget for sparebanketableringen. I første omgang var ikke dette nok, og en arbeidet derfor fra Lysgaards side videre med planene. 4. oktober 1856 hadde formannskapet i Biri et møte, der et brev fra Anders Lysgaard d.y. ble lagt fram. I brevet tok han til orde for en sparebank for Biri og omegn. Formannskapet sluttet seg så til dette, med følgende protokoll fra møtet:
"Denne Sparebank, som er grundlagt ved et Sammenskud som Gave af 410 Spd. og ved i 5 Aar rentefrit og uopsigeligt Indskud av 217 1/2 Speciedaler, er oprettet for at virke som en almengavnlig Indretning - fornemmelig for Biri Præstegjæld - og skal bestyres i Overensstemmelse med følgende nærmere Bestemmelser:
En del av Biris innbyggere gikk etter dette sammen og gitt en gave på 410 spesidaler og dette dannet den nye bankens grunnfond. Banken tilhørte på dette tidspunktet Biri prestegjeld, som omfattet både Biri og Snertingdal sogn.