cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bioenergi
Biodrivstoff
Alkoholer som benyttes som biodrivstoff er etanol og metanol som fremstilles gjennom gjæring av sukkerarter. Det benyttes planter som sukkerrør, sukkerroer, poteter, mais, hvete og alle typer frukt. Det største volumet (2007) kommer fra gjæring av biprodukter fra sukkerproduksjon. Særlig Brasil har vært ledende på fremstilling av biodrivstoff i form av alkohol siden 1970-årene. I mange land, inkludert USA og EU, benyttes biodrivstoff blandet inn i bensin. Biodiesel er basert på vegetabilske eller animalske oljer som gjennomgår en kjemisk prosess med esterifisering, dermed fås fettsyremetylestere med ensartede egenskaper. Fett fra avfall som frityrolje og slakteriavfall kan benyttes. Pyrolyseoljer produseres fra biomasse som tre og halm, ved rask oppvarming til en temperatur på 700–900 °C. Ut fra denne prosessen fås trekull, aske, oljer, flere organiske væsker og gasser. Med riktig behandling kan væskemengden utgjøre 70 %. Slike pyrolyseoljer kan brennes i oljekjeler. Syntetiske brensler fra gassifisering av biomasse kan via kjemiske prosesser bli til flytende drivstoff, for eksempel Fischer-Tropsch-prosessen der sluttproduktet blir syntetisk diesel.
Forskning gjøres også på alge-drivstoff fordi alger ikke er en matressurs, og at produksjonen kan være fem til ti ganger større enn i andre typer landbasert produksjon som for eksempel mais og soya. Etter innhøsting kan alger gjæres og brukes til å produsere biodrivstoff som etanol, butanol og metan, samt biodiesel og hydrogen. Bruken av biomasse til elektrisitetsproduksjon varierer fra region til region. Avfallsprodukter fra skogbruk, som for eksempel trevirke, er vanlig å bruke i USA. Landbruksavfall er vanlig i Mauritius (rester fra sukkerrør) og Sørøst-Asia (skall fra ris). Avfall fra husdyrhold som fjærfe brukes i Storbritannia.
Biogass
Ved anaerob gjæring av fuktige organiske materialer i en reaktor kan det utvikles gass, ved at mikroorganismer bryter ned materialet i fravær av oksygen. Gassen en da får, er kjent som biogass og kan brukes som drivstoff. Den består av metan (55–75 %), karbondioksid og noen andre gasser i små mengder. På søppelfyllinger skjer denne prosessen av seg selv, og gassen som siver opp kalles deponigass. Fordelen med å kontrollere prosessen i en reaktor er blant annet høy temperatur, slik at farlige mikroorganismer drepes, dessuten at nedbrytningsprosessen kan optimaliseres. Biogass kan benyttes for motorer i kjøretøyer.
Energigjenvinning fra avfall
Moderne teknologi for forbrenning av avfall for energiproduksjon ble utviklet i Europa i 1960- og 1970-årene. Metodene har senere blitt forbedret betraktelig og slik anlegg har ikke lengre problemer med luftforurensning. Slike anlegg er senere introdusert i USA og kan i praksis sees på som en fornybar energikilde, for eksempel for elektrisk kraftproduksjon. Et estimat for USA har vist at kommunalt avfall, selv etter at 30 % av det er resirkulert, kan produsere like mye energi som åtte store kjernekraftverk eller dekke 1–2 % av det elektriske energibehovet.
Suenos stein
Mulig en andre steinplate
James Ray, som kjempet på den britiske regjeringens side under den jakobittiske oppstanden i 1745, beskrive at en enkelt stein kunne bli sett mens regjeringshæren marsjerte forbi området, bare dager før slaget ved Culloden.
The Marine
Sammendrag
Roma og gjengen hans går gjennom en sump for å unngå politiet. Kate forsøker å stikke av flere ganger. Triton dukker opp fra sjøen og finner detektiv Van Buren, som også følger etter gjengen. Van Buren nekter Triton til å forfølge gjengen, men Triton går uansett inn i sumpen. Etter en konflikt mellom Morgan og Vescera, bestemmer Roma å drepe Vescera. Roma får en samtale fra sin anonyme samarbeidspartner, og Roma sier at han har til hensikt å kutte partneren ut av avtalen. Gjengen ankommer en hytte, og bestemmer seg for å hvile der. Triton sporer gjengen til hytta, dreper Morgan og Bennett, og drar deretter likene ut av hytta, hvor han igjen møter detektiv Van Buren. Kate kommer seg løs, men Angela angriper og fanger henne igjen.
Suenos stein
Mulig en andre steinplate
Hector Boece (ca. 1465–1536), som ikke er helt kjent for sin historiske nøyaktighet, nevner steinen og tilskriver den Sueno. Lady Ann Campbell, grevinne av Moray, er kjent på begynnelsen av 1700-tallet for å utføre vedlikehold på steinen i et forsøk på å stabilisere den. Dette ble oppnådd ved å konstruere trappesokler rundt basen, og disse er det som kan sees i dag. Arkeologiske utgravninger utført i 1990 og 1991 antyder at det opprinnelig kan ha vært en av to monumentale steiner.
The Tokyo Showdown
The Tokyo Showdown er det svenske melodiske death metal bandet In Flames sitt åttende album, og første konsertalbum. Det ble gitt ut i 2001, og ble spilt inn på deres turne i Japan i 2000.
Suenos stein
Beskrivelse
Østsiden har fire paneler som viser en stor kampscene. Det øverste panelet er ganske forvitret og viser rader med ryttere. Det andre panelet viser væpnede fotsoldater og det tredje panelet viser de beseirede soldatene som er halshogd, hodene stablet opp, og soldater, bueskyttere og ryttere rundt det som kan være en broch (rundhus). Panelet ved sokkelen viser den seirende hæren som forlater slagmarken. Sidene er også forseggjort utskåret. På begynnelsen av 1990-tallet ble steinen innkapslet i pansret glass for å forhindre ytterligere erosjon fra luftforurensning spesielt fra motorvegen rett ved og graffiti fra vandaler som holdt på å ødelegge de opprinnelige piktiske inskripsjonene på den.
Tolkninger
En hypotese er at figurene som er avbildet i kamp-, parade- og halshuggingsscenene er hæren til Kenneth MacAlpin (Cináed mac Ailpín), scenen er representasjonen av Kenneths demonstrasjon av hans militære og juridiske autoritet over nordlige Piktland (se MacAlpins forræderi). De to sidepanelene har mønstre som buktende vintreet befolket med menn som avbildet i den irske Kellsboken. Dette antyder en dato mellom 800 og 900 e.Kr. Den tradisjonelle tolkningen av kampscenen var at den viser en seier av Malcolm II (Máel Coluim mac Cináeda) (regjerte 1005–1034) mot daner eller norrøne menn ledet av en Sueno. Dette vises i oldtidsgranskeren Alexander Gordons Itinerarium Septentrionale fra 1726 og antas å ha vært gammel da, avledet fra folkeminne og de mer lærde historiene til John av Fordun, Hector Boece og George Buchanan. Denne tolkningen støttes imidlertid ikke lenger av historikere og arkeologer.
Flere nyere tolkninger har blitt avansert. Anthony Jackson foreslo at steinen viste den endelige triumfen til de kristne gælerne fra Dál Riata over deres (feilaktig) hedenske, piktiske fiender, i så fall ville den ha blitt reist av Kenneth MacAlpin eller hans umiddelbare etterfølgere. Som et alternativ fremmer Archie Duncan sin teori om at steinen registrerer nederlaget, døden og gjenbegravelsen til Dubh mac Ailpin i 966.
En modifisert form for Jacksons teori, fratatt mye av den oppfinnsomme tolkningen, er sannsynligvis den nåværende ortodoksien. Dette hevder at Suenos stein minnes en ukjent seier av mennene fra Alba, de gælisiserte piktene i landene sør for Mounth over mennene fra Moray, de fra landene nord for fjellkjeden Mounth.
Legende
Lokal legende forteller fantasifullt at dette var veiskillet der Macbeth opprinnelig møtte de tre heksene. I legenden ble de til slutt fengslet inne i steinen og skulle steinen bli knust, ville de bli bli sluppet fri igjen. Imidlertid kan denne historien ikke dateres lenger tilbake enn Shakespeares skuespill, hvilket er 1606.
En annen legende antyder at steinen ble reist for kong Dubh mac Ailpin. Ulster-annalene, en irsk krønike, fortalte at «Dub mac Maíl Coluim (mac Ailpin), konge av Alba, ble drept av skottene selv»; den vanlige måten å rapportere et dødsfall i interne stridigheter, og teksten plassere dødsfallet i 966. Det har blitt antydet at Suenos stein nær Forres, kan være et monument til Dubh, reist av broren Kenneth II (Cináed mac Maíl Coluim). Det antas at Dubh ble drept eller drevet ut av Cuilén, som ble konge etter Dubs død, eller av hans støttespillere.
Pronasjon
Pronasjon (fra latin: pronus – «fremoverbøyd») er en rotasjon eller innoverdreining av foten eller underarmen. I pronert tilstand vil håndflaten vende nedover eller bakover mens foten er vridd med den indre (mediale) fotrand nedover. Pronasjon er det motsatte av supinasjon.
I praksis skiller man mellom det som kalles overpronasjon og underpronasjon.
Mennesker med overpronasjon har ofte en lavere fotbue enn andre, og nærmest hele fotsålen vil være i kontakt med underlaget dersom man står rett opp og ned.
Fresh Kills Landfill
Fresh Kills Landfill i New York Citys bydel Staten Island var i sin tid verdens største søppelfylling. Det dekket et område på 890 hektar, og var New Yorks viktigste søppelfylling i annen halvdel av 1900-tallet. Navnet «Fresh Kills» kommer fra navnet på området ved utløpet av bekken Fresh Kills vest på øya Staten Island.
Fyllingen ble åpnet i 1948, og ble stengt den 22. mars 2001. Men etter terrorangrepet på WTC på Manhattan 11. september samme år ble fyllingen midlertidig gjenåpnet for at man skulle ha et sted å anbringe og gjennomgå ruinene fra ødeleggelsene. Det meste ble senere fjernet og solgt til skraphandlere.
Cowboy Style
«Cowboy Style» er en sang av Kylie Minogue fra hennes album Impossible Princess (1997), utgitt som en singel i august 1998. Sangen ble utgitt av Mushroom bare i Australia fordi platekontrakt med Deconstruction for Storbritannia og Europa endte etter hennes forrige singel «Breathe».
Sangen var den siste singel utgivelsen fra Impossible Princess og nådde nummer 39 i Australia. Singelen inneholder sjeldne spor «Love Takes Over Me», som tidligere var utgitt bare på 7" singelen «Some Kind of Bliss».
Format og sporliste
Disse formatene og spor oppføringer av store singel utgivelser av «Cowboy Style».
Inkulturasjon
Inkulturasjon er et begrep benyttet i kristen missiologi, særlig innen katolsk missiologi. Det handler om tilpasningen av den måte den kristne tro forkynnes på under hensyntagen til de spesifikke kulturer som blir evangelisert. Uttrykket har fellestrekk med, men er ikke identisk med, sosiologiens adaptasjon. En vellykket inkulturasjon av kristendommen i en kultur innebærer på den ene side at kristendommen absorberes i denne kultur i en så stor grad at den ikke bare finner kulturelle uttrykk hjemmehørende i denne kulturelle omverden, men også blir en animerende kraft som transformerer den nye kulturen.
Uttrykket slo gjennom i missiologiske fagkretser omkring 1970, og ble videre popularisert i den katolske kirke av den pavelige encyklika Redemptoris Missio av pave Johannes Paul II (1990).
Bucatini
Bucatini (italiensk: buco, «hull») er en type pasta. Den er formet som lange, hule rør med diameter på ca. 2,5 mm. Lengden er tilsvarende spaghetti. Bucatini kan også kalles perciatellini («små perciatelli»), foratini, fidelini bucati eller fide bucate.
Denne pastasorten assosieres nå for det meste med det romerske kjøkken. Opprinnelig har den sine røtter, foruten i Lazio, i Napoli og Liguria.
Knut Hovel Heiaas
Knut Hovel Heiaas (født 21. april 1977) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for Driv Idrettslag Heiaas er oppvokst i Enebakk. I 2006 sesongen gikk han til Drøbak fra Moss etter at han har vært på låneavtale med Hødd. Knut Hovel Heiaas har bred erfaring fra Tippeligaen og Adeccoligaen. Etter 2008-sesongen dro han til Strømmen for så å begynne i NIF fra 2010.
Lauren Bacall
Lauren Bacall (opprinnelig Betty Joan Perske; født 16. september 1924, død 12. august 2014) var en amerikansk skuespillerinne.
Liv og virke
Betty Joan Perske ble født i bydelen Bronx i New York i 1924. Hennes foreldre ble skilt da hun var fem år, og hun ble oppfostret av sin mor. Lauren Bacall gikk tidlig på danseskole ved siden av vanlig skole.
Etter High School valgte hun å satse på teateret ved studier på American Academy of Dramatic Arts. Studiene ble etterhvert avbrutt da hennes mor ikke hadde midler til å finansiere hennes videre studier. Hun måtte derfor tidlig ut i arbeidslivet som skuespillerinne.
Som ung skuespillerinne i New York City fikk hun et par småroller på Broadway. Hun arbeidet deretter som modell i forskjellige motehus. Hun tok på den tiden sin mors etternavn og gikk under navnet Betty Bacall.
Som modell kom hun i kontakt med moteredaktøren Diana Vreeland som bestilte fotoe for det kjente Harper's Bazaar. Etter at Bacall kom på omslagssiden fikk hun flere tilbud. blant annet om å komme til Hollywood.
Tilbudet som hun til slutt tok i mot, kom fra Howard Hawks som blant annet arbeidet for Warner Brothers. Hennes fornavn Betty ble byttet ut med Lauren.
I 1944 medvirket Lauren Bacall i sin første film i 1944, Å ha og ikke ha (med filmreplikken: «If you want anything, all you have to do is whistle»). Hennes motskuespiller var Humphrey Bogart. De kom til å innlede et kjærlighetsforhold under arbeidet med filmen. Bacall var på denne tid 20 år, og Bogart 45 år og i sitt tredje ekteskap. Bacall og Bogart giftet seg etter Bogarts skilsmisse i 1945 og bosatte seg i Hollywood. Bogart fortsatte å arbeide med skuespilleriet mens Bacall dempet ned sin skuespillerkarriere. Paret fikk sønnen Stephen H. Bogart i 1949 og datteren Leslie Bogart i 1952.
Bacall ble fortsatt tilbudt en del roller, og gjorde et par filmer, som Gift med en millionær, hennes første komedie da hun blant annet spilte mot Marilyn Monroe. Da Humphrey Bogart spilte inn Afrikadronningen var hun med under innspillingen i Afrika. Humphrey Bogart døde av kreft i 1957.
Bacall fikk fortsatt filmtilbud, men ingen tilbud om store roller. Hun valgte å flytte tilbake til New York og arbeide som teaterskuespiller. Der traff hun sin neste mann, Jason Robards. Sammen fikk de sønnen Sam Robards som også ble skuespiller. Bacall og Robards ble skilt i 1969 etter åtte års ekteskap.
Sin største rolle som teaterskuespiller fikk Bacall i stykket Applause, som hun også vant Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for. Etter det vekslet hun mellom roller på scenen og med film- og tv-innspillinger. Bacall var lenge en aktiv skuespillerinne og ble så sent som i 1997 nominert til en Oscar for rollen i Barbra Streisands Speilets to ansikter. Hun hadde en rolle i Lars von Triers filmer Dogville 2003 og Manderlay 2005.
Under Oscar-utdelingen i 2009 ble hun tildelt hedersprisen av Det amerikanske filminstituttet for hennes «sentrale plass i filmens gullalder» og som en av tidenes største kvinnelige filmlegender. Bacall har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Lauren Bacall døde av et hjerneslag i sitt hjem i Dakota-bygningen den 12. august 2014 på Manhattan i New York.
Bacall var slektning av Israels president Shimon Peres. Ifølge Peres var de fjerne slektninger og ikke søskenbarn slik Bacall ga inntrykk av.
Bacalls karakteristiske portrettpositur med bølgende hår, leppestift, hodet bøyd med haken og med øynene rettet (skrått) oppover mot kamera (eller mot Bogart) ble kalt The Look. Ifølge henne selv inntok hun opprinnelig posituren av nervøsitet. Det skal ha vært PR-folk som fant på uttrykket.
Finn Bryn
Finn Bryn (født 1890 i Aker (nå Oslo), død 1975 i Oslo) var en norsk arkitekt.
Sunnylvsfjorden
Sunnylvsfjorden er en del av Storfjorden i Stranda og Fjord kommuner på Sunnmøre. Sunnylvsfjorden starter ved Uksneset der Storfjorden deler seg i to. Sunnylvsfjorden går sørover, og Norddalsfjorden går østover til Tafjord. Sunnylvsfjorden går inn til bygda Hellesylt. Et par kilometer nord for Hellesylt kløyver fjorden seg, og Geirangerfjorden går østover, mens Sunnylvsfjorden fortsetter sørover.
Finn Bryn
Han ble uteksaminert fra Norges tekniske høyskole i 1916 og begynte umiddelbart å arbeide for Georg Greve i Bergen frem til 1917, hvor han gikk videre til å arbeide under Arnstein Arneberg frem til 1922. Under Arneberg i 1921 tegnet han sommerhuset ved Bergensleden for Wesenberg. I 1922 var Bryn med på å stifte arkitektkontoret Finn Bryn og Johan Ellefsen i Oslo. I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen.
Sunnylvsfjorden
Fjorden er 26 kilometer lang, og mellom 600 og 2000 meter bred. Den største dybden er 452 meter, vest for Skrenakken i Fjord kommune.
Finn Bryn
I 1939 fikk Finn Bryn æren av å tegne Norges paviljong til verdensutstillingen i New York, og året etter hadde han egen praksis under eget navn i Oslo.
Sunnylvsfjorden
Langs fjorden ligger det mange forlatte fjord- og fjellgårder. Fjorden er i dag mest kjent for Åkerneset, hvor en fjellsprekk i ukjent fremtid trolig vil utløse et stort ras.
Fjorden og fjellet rundt inngår i Geiranger-Herdalen landskapsvernområde og UNESCOs Vestnorsk fjordlandskap.
Finn Bryn
Bryn er kjent blant annet for universitetet på Blindern i Oslo, Aftenpostens hus og Molde domkirke. Sammen med blant andre Bernt C. Lange og Håkon Christie var han involvert i restaureringen av Ringsaker kirke på 1960-tallet. Bryn ble hedret som ridder av St. Olavs Orden i 1971.
Torresstredet
Torresstredet eller Torressundet (engelsk: Torres Strait) er sundet mellom Australia og Ny-Guinea. Sundet forbinder randhavene Korallhavet i øst med Arafurasjøen i vest, og danner dermed en forbindelse mellom Stillehavet og Indiahavet.
Pärnu lufthavn
Pärnu lufthavn er en flyplass i Estland. Flyplassen ligger 4 km fra byen Pärnu.
Byrådet i Pärnu ga i oktober 1937 et område på 28,4 hektar til utbygging av en flyplass. Det første flyet tok av fra flyplassen i 1939. Sommeren 1992 tok det nyopprettete estlandske forsvarsdepartementet over den daværende militære flyplassen. 15. oktober samme år ble det bestemt å bygge en sivil flyplass på det gamle militære flyplassområdet. 1. juli 1997 ble den gamle rullebanen stengt, og ruteflyene tok i bruk rullebanen som hadde tilhørt det sovjetiske flyvåpenet.
Pärnu lufthavn har nå en betongdekket rullebane på 2480 meter, med baneretninger 03 og 21. Rullebanen ligger 14 moh.
Det lille flyselskapet Air Livonia flyr fra Pärnu lufthavn til Kuressaare, Kihnu og Ruhnu. Flyplassen blir ofte besøkt av småfly fra Skandinavia og andre europeiske land. I 2004 reiste 5035 passasjerer via Pärnu lufthavn.
Buskerud fylke samarbeider med Pärnu fylke, og i 2001 bevilget Buskerud fylkeskommune 37 000 kroner til overføring og installasjon av teknisk utstyr på Pärnu lufthavn.
Jon Eirik Ødegaard
Jon Eirik Ødegaard (født 29. september 1972 i Trondheim) er en norsk fotballspiller. Ødegaard spilte på Moss FK før en langvarig skade førte til at han måtte legge opp i 2004. Senere ble han trener for Moss FKs juniorlag og Moss FKs interkretslag og spillerutvikler i tredjedivisjonsklubben Sprint/Jeløy.
Dyrerettigheter
Religiøst syn på dyrs rettigheter
Bibelen gir Adam et forvalteransvar "over fiskene i havet og fuglene under himmelen, over feet og alle ville dyr og alt krypet som det kryr av på jorden." Dette har vært tolket både som et ansvar for dyrs rettigheter og som en rett til å eie dyr. Jainisme, Buddhisme og Hinduisme baserer sin respekt for dyr ut fra doktrinen "Ahiṃsā" - å ikke skade eller drepe. Hinduismen ser på dyr som vesner med sjel, og at sjelen bevares gjennom reinkarnasjon som menneske eller dyr. Islam anser dyr som en gave fra Gud, og de må behandles deretter.
Akademisk syn på dyrs rettigheter
Utilitaristen Peter Singer skrev i 1970 boken "Animal Liberation". Singer hevder at dyrs evne til å føle smerte gjør at de må tas hensyn til når man skal vurdere hva som er moralsk gode valg. Dyr og mennesker skal ikke behandles likt, men de skal vurderes likt. Singer mener at lavere intelligens ikke er et godt kriterium for å tillegge mennesker eller dyr mindre vekt. Singers brukte samme type argumentasjon som kvinnebevegelsen brukte for kvinnefrigjøring til å argumentere for dyrs frigjøring. Singers bok ble et filosofisk grunnlag for "bevegelsen for dyrenes frigjøring" (Animal liberation movement), og Singer konkluderer med at alle bør bli vegetarianere eller veganere.
I 1983 kom Tom Regans bok "The Case for Animal Rights" ut. Regan argumenterer pliktetisk og skriver om et individ med rettigheter at: "(det) involverer mer enn bare å være i live og bevisst. ..individer er subjekt i eget liv hvis de har tro og ønsker, oppfattelsesevne, minne, og en ide om fremtiden, inkludert sin egen fremtid." Regan mener at alle som er et subjekt i eget liv har en egenverdi, en iboende verdi, og kan ikke behandles bare som beholdere. Verken dyr eller barn kan inngå en juridisk bindende kontrakt, men de har stor verdi for andre rundt dem. Regan hevder at det er vanskelig å argumentere for hvorfor dyr ikke skal ha de samme rettighetene som barn. Regan argumenterer mot Singers utilitarisme, ved å si at det er umoralsk å drepe en rik tante for å gi pengene man arver til gode formål.
Aktivisme
På 1970-tallet, etter å ha vært fengslet for å angripe bilene til jegere i England, startet en liten gruppe aktivister "Animal Liberation Front" (ALF) som en lederløs undergrunnsbevegelse som kjempet for å frigjøre dyr fra gårder og laboratorier. Ideen spredte seg til USA, og fra 1980-tallet frem til 2000-tallet økte aktiviteten blant ekstreme dyreaktivister. Militante grupper som kjempet for dyrs rettigheter, som "Animal Rights Militia", "Animal Liberation Brigade" og SHAC, bidro til at ALF ble satt på listen over terroristorganisasjoner. Fremdeles foretar aktivister i USA aksjoner der dyr slippes ut fra gårder eller pelsdyrfarmer.
PETA (People for the Ethical Treatment of Animals) ble grunnlagt i 1980, og er (ifølge dem selv) verdens største dyrerettighetsorganisasjon. PETA bidrar ikke i voldelige eller skadelige aktiviteter, men tar heller ikke avstand fra det. PETA er mot artssjåvinisme, at hvilken art man tilhører bestemmer hvilke rettigheter man har. PETA sender inn sympatisører med skjult kamera for å dokumentere mishandling av dyr, eller for å dokumentere aksjoner mot de de mener mishandler dyr. PETA fremmer veganisme og hevder at hver veganer redder nesten 200 dyr hvert år.
"Nonhuman Rights Project" (NhRP) er en annen aktivistgruppe som ønsker å avskaffe menneskers eiendomsrett over dyr. I 2013 saksøkte NhRP staten New York for å gjøre fire sjimpanser til personer ifølge loven. Alle sjimpansene fikk sine saker avvist, men to av dem anket og fikk saken opp til ny vurdering i 2015. Også denne gangen ble saken avvist, men at anken ble vurdert og grunnlaget den ble avvist på ble ansett som en viktig prinsipiell seier av NhRP.
Naunet
Naunet (også transkribert som Nu, Nun, Nenu, Nunu, Nunut, Nuit, Nent, Nunet, etc) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi er en abstrakt guddom i, selve guddommeliggjørelsen av himmelen over det opphavelig vannet i kosmos før skapelsen. Hun er den kvinnelige motpart til Nun som er det opphavelige vannet i kaos.
I kosmologien
I denne sammenheng var de begge en del av kosmologien i Ogdoaden, de åtte opphavelige guddommer som representerte verden før skapelsen, i byen Hermopolis (Khemenu, Ḫmnw, «åttebyen»), lokalisert på grensen mellom Øvre og Nedre Egypt, i løpet av Det gamle rike (i tiden mellom rundt 2686 og 2181 f.Kr.).
I en sammenheng var Naunet og Nun det samme konseptet, og ble sett på som androgyn (tvekjønnet) og hennes mannlige navn var således Nu eller Nun. Som andre av de fire opprinnelige konsepter av Ogdoaden var hennes hannkjønnsform avbildet som en frosk eller en mann med froskehode, og hennes kvinnelige form ble avbildet som en slange eller en kvinne med slangehode. Navnet i seg selv betyr «avgrunn». Det er en parallell til nen, «uvirksom» i et ordspill: «Jeg løftet dem opp fra ut av vannmassen (nu), ut av uvirksomhet (nen)».
Hun ble sjelden beskrevet som en personifisert guddom, og er ikke ofte omtalt uten sin partner Nun, skjønt tidvis er hun beskrevet som mor til solguden sammen med den sammensatte guddom Nun-Ptah. Hun kan faktisk ha vært i løpet av et stadium av mytologien en urutgave av himmelgudinnen Nut.
I kunsten
I kunsten opptrer Nu også som en mann med skjegg, blågrønn hud og representerer vannet. Som andre Ogdoad-konsepter hadde ikke Nu tempel eller kultsteder overhode. Nu og Naunet ble noen ganger representert av et hellig kjern eller dam, eller som ved Abydos av en underjordisk elv.
I den tolvte timen av Portboken er hun/han avbildet med utstrakte armer som holder en solbåt som har åtte guder, med skarabéguden Khepri som står i midten omgitt av de andre syv: Nun og Naunet, Amun og Amaunet, Heh og Hauhet, Kek og Kauket. I løpet av Senepoken da Egypt ble okkupert og styrt av utenlandske, persiske herrer, ble det negative aspektet av Naunet/Nun (kaoset) den dominerende oppfattelsen, muligens en refleksjon av den politiske uroen i landet.
Norddalsfjorden (Sunnmøre)
Norddalsfjorden er en fjordarm av Storfjorden i kommunene Fjord og Stranda på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Fjorden strekker seg 16 kilometer østover til Oksneset, hvor Tafjorden fortsetter sørøstover. Medregnet Tafjorden er lengden 24 kilometer. I gammel tid var navnet «Todarfjorden» og det omfattet også Tafjorden. Fjorden har innløp i vest mellom Liabygda i nord og Skrednakken i sør. Et stykke inn i fjorden ligger bygda Eidsdal på sørsiden. Herfra går det fergesamband over til Linge på nordsiden. Like øst for Linge ligger bygda Sylte der elva Valldøla munner ut. Videre inn fjorden ligger Fjøra. Like sør for Fjøra ligger Oksneset, hvor Tafjorden starter.
Langs fjorden er det flere veiløse gårder og grender som ble fraflyttet i moderne tid. Blant annet ble det slutt på fast bosetning i Verpesdal, en hengende dal, på 1950-tallet.
Tidligere gikk det fjordbåter eller ferger på langs av store deler av fjorden. I perioden 1890-1920 drev Søndmøre Dampskibsselskab lokale dampskipsruter på indre Sunnmøre med utgangspunkt i Ålesund der det var avgang ettermiddag og retur neste dag. Før 1939 gikk all trafikk innenfor Vaksvik med fjordabåt. I 1956 var det bilvei til fra Sjøholt til Stordal, med langsgående ferjesamband fra Stordal til Stranda, Hellesylt, Geiranger, Valldal, Eidsdal, Norddal og Tafjord. Før Ørnevegen åpnet i 1956 gikk biltrafikken (over Trollstigen) med ferje mellom Sylte og Geiranger. Tunneler mellom Linge og Overå (Liabygda) ble åpnet i 1975 (noe som ga sammenhengende kjørevei mellom Ålesund og Valldal. I 1962 gikk fortsatt mange ferger på langs av fjorden (Stordal-Stranda-Hellesylt-Geiranger-Overåneset-Eidsdal-Valldal-Norddal-Fjørå-Tafjord). I 1982 var bare den korte fjordkryssingen Eidsdal-Linge igjen.
Christianshavn
Christianshavn er et kvarter i København og en del av bydelen Indre By med ca. 10,000 innbyggere (2006). Christianshavn ligger ved øya Amager, skilt fra det sentrale København ved sundet Inderhavnen og med adkomst fra sentrum via Knippelsbro. Mot sør og øst er bydelen skilt fra resten av Amager ved de tolv bastionene og vollgraven Stadsgraven fra 1692 samt mot Indre By av inderhavnen. Arsenaløen, Holmen og Nyholm mot nord hører også til bydelen. Christianshavn er forbundet med Sjælland med Langebro og Knippelsbro. Videre er Christianshavn forbundet med Amager via fire demninger; ved Langebro, over den gamle ravelinen hvor Amagerport opprinnelig lå og mot nord over Krudtløbsvej og Refshalevej. I tillegg er det to mindre gangbroer, Dyssebroen ved Christiania og en ikke navngitt bro ved Panterens Bastion. Christiania er en del av Christianshavn.
Historie
Christianshavn var opprinnelig en egen kjøpstad med eget rådhus i 1639–1674, men ble innlemmet i København i 1675 som Christianshavns Kvarter. Kjøpstaden ble oppretta som festningsby av Christian IV i 1617–1623 etter planer av Johan Semp på et område på Amager overfor Slotsholmen som dengang var nærmest som en myr. Området var først ment som boligområde for nederlandske innvandrere, dernest som garnisons-eller båtmannsby. Byen endte opp som en alminnelig kjøpmanns-og håndverkerby.
Byen ble anlagt etter mønster av nederlandsk renessanse og ble forbundet med København via Knippelsbro. Store tomter ble stukket ut og torv, kanal og gater ble anlagt etter en rettvinklet, symmetrisk byplan og ble omgitt av graver og voller med bastioner. Det tok allikevel lang tid før byen for alvor ble bygget ut. Amagergade (opprinnelig Amagerstræde) var en del av den nye byen, og husene i gaten er blant de eldste som er bevart i byen.
I 1682 ble grunnstenen til Vor Frelsers kirke lagt ned. Kirken er tegnet av Lambert van Haven.
På midten av 1730-tallet begynte man å grave ut et stort område mellom Strandgade og havneløpet. Her anla man en tørrdok som kjennes under navnet Gammel Dok. Dokken ble innviet i 1739 og nedlagt først i 1919. Pumpehuset besto av en hestegang hvor to lag på 250 mann på skift i løpet av 2–3 døgn tømte bassenget som var 60 meter langt og 5–6 meter dypt. Inntil 1741 ble lensepumpingen utført av fanger som var dømt til straffearbeid på Bremerholm. Fra 1741 til 1784 ble det utført av Holmens matroser. Arbeidet var fysisk utmattende og meget upopulært. Fra 1784 ble det etablert et nytt pumpeverk med 8 hester av gangen i 3-skift; da tok lensepumpingen bare 20–24 timer. Det fungerte helt frem til 1850-årene da en dampdrevet pumpe overtok arbeidet.
Etter 1815 ble bydelens karakter som fattigkvarter stadig tydeligere og selv om Burmeister & Wains skipsverft og moderne masseproduksjon kom til på 1800-tallet, forble bydelen et av hovedstadens fattigste kvarterer med utpreget slumbebyggelse.
Dansk Sojakagefabrik
Dansk Sojakagefabrik på folkemunne kalt Sojakagen, var en fabrikk som foredlet soyabønner til dyrefôr og matolje. Soyaen ble fraktet til landet med skip fra Det Østasiatiske Kompagni, og fabrikken var etablert av rederiet. Den ble grunnlagt i 1909 på Islands Brygge i København og utviklet seg til en betydelig arbeidsplass som på 1950-tallet sysselsatte ca 1,200 arbeidere, hvorav mange bodde i det samme området.
Firmaet utvidet med fabrikker i andre byer som Aalborg, Helsingborg, Hangö i Finland og utvidet sortimentet. Inntil nedleggelsen var der en del protester fra beboerne i området.
15. juli 1980, like over midnatt, oppstod der en eksplosjon i ekstraksjosanlegget som kunne høres og merkes over det meste av København. 23 personer ble skadet, og de materielle skadene beløp seg til omkring 200 millioner kroner. Anlegget ble ikke gjenoppbygd, og selv om firmaet fortsatte produksjonen fikk det problemer med økonomien. Fabrikken ble derfor stengt den 17. januar 1991. Etter stengingen forsøkte Det Østasiatiske Kompagni å selge anlegget til Pakistan, men handelen mislyktes etter press fra blant andre Greenpeace.
På fabrikkområdet har det blitt foretatt en grundig rengjøring, og området ble omgjort til boligområde i 1999 og omdøpt til Havnestad. En del av de gamle bygningene har blitt restaurert, ombygd og gjenbrukt, deriblant Gemini Residence (som er bygd utenpå to gamle siloer), Pressesiloen og Zeppelinerhallen.
Fritte
Fritte, frett eller tamilder (Mustela putorius furo) regnes normalt som en underart av europeisk ilder og er et lite rovpattedyr i mårfamilien. Tamilderens systematiske tilhørighet er ikke endelig avklart.
De fleste regner tamilder som en domestisert underart av vanlig (europeisk) ilder (Mustela putorius), men noen har også hevdet at den kan nedstamme fra steppeilder (Mustela eversmannii) eller at den kan være en stabil hybrid mellom steppeilder og vanlig ilder.
Fritten er helt eller nesten albinistisk etter mer enn 2000 år med selektiv utvelgelse. Den har historisk blitt brukt til kanin- og rottejakt. Den ble innført til New Zealand for å bekjempe kaninbestanden, og har der forvillet seg. Den forekommer også forvillet over store deler av Europa, der den villig formerer seg med vanlig ilder.
Grand Hotel Hønefoss
Grand Hotel Hønefoss startet som gjestgiveri i 1809 og har siden blitt utvidet til hotell. Hotellet har adresse Stabells gate 8 og ligger cirka 160 meter fra Søndre torv i Hønefoss, i Ringerike kommune. Adkomst med bil skjer fra Riperbakken, som ellers er kjent fra mange sykkelritt opp gjennom årene, som Ringerike Grand Prix. Det har 39 rom.
Da hotellet ble bygget fikk det navnet «Flattum Gjestgiveri», etter eieren Peder Flattum som da eide gården der gjestgiveriet ble opprettet. I 1825 solgte imidlertid Flattum både gården og gjestgiveriet, men til ulike eiere. Ole Lie, som overtok gjestgiveriet, ga det da navnet «Gjestgiveriet på Sydsiden». Da den neste eieren, Ole Helgesen, bygget til sidefløyen i 1857/1858 fikk gjestgiveriet navnet «Jernbanehotellet». På en del av eiendommen lå det før 1868 et gammelt teglverk, men dette ble ekspropriert av NSB i 1862 i forbindelse med byggingen av den nye Randsfjordbanen.
Etter enda flere eierskifter havnet hotellet i Jacob Aabels eneeie i 1909. Han bygget det ut til et moderne hotell med 30 rom. I 1912 rev han fløyen ut mot Stabells gate, der hotellet ligger, og bygde opp en ny i jugendstil. Året etter ble hotellet solgt til Andreas Grinde, som i ettertid markedsførte det under navnet Grand Hotel. Navnet hentet han fra et annet hotell i byen, som han også nylig hadde kjøpt. Dette ble siden nedlagt og den gamle trebygningen, i sveitserstil, overtatt av telegrafen. Bygget, som lå i Telegrafaleen, ble siden kjent som Telegrafbygningen, men er nå revet.
Grand Hotel framstår i dag som nyoppusset og har egen parkeringsplass for sine gjester. Innkjøring er via nedre del av Riperbakken.
Andre overnattingssteder
I henhold til avstand fra sentrum av Hønefoss
Turbo-folk
Turbo-folk er en musikals under-sjanger som oppstod på Balkan tidlig på 90-tallet. Det blir som oftest assosiert med Serbia, Bosnia-Hercegovina og Montenegro, men er også veldig populært i de øvrige tidligere jugoslaviske republikkene, Kroatia, Makedonia, mens det ikke er like populært i Slovenia. Turbo-folk er også representert i Bulgaria, Tyrkia og Hellas. Det er også populært i Romania, der det er kjent som manele. Som navnet tilsier, er det en moderne versjon av folkemusikk, ofte med innslag av elektroniske musikkinstrumenter.
Fasttelefoni
Fasttelefoni foregår gjennom fast linjenett, det vil si trådnett av kobber, kabel eller fiber helt ut til abonnenten. Motsetningen er trådløs telefoni – det vil si enten mobiltelefoni, satellitt- eller radiotelefoni – hvor samtalen går i luften ut til abonnentens telefonapparat.
Historisk er fasttelefoni den eldste varianten av telefoni. Den ble oppfunnet av italieneren Antonio Meucci i 1849, men skotten Alexander Graham Bell stjal patentet i 1876, og ble lenge feilaktig ansett som oppfinneren.
Several Brains
Several Brains er ska-bandet No Torsos debutalbum, utgitt i 2006.
Fasttelefoni
Fasttelefoni krever nedgraving av linjenett i bakken eller i luftstrekk, og dette er mer kostbart enn å installere mobilnett. Selv om det trengs fibertilknytning mellom basestasjonene for mobiltelefoni, slipper man da å bygge fastlinjer ut til hver enkelt abonnent.
Norge
Fasttelefoni ble introdusert i Norge i 1879. Mobiltelefoni er av langt nyere dato, og ble introdusert kommersielt på 1970-tallet, og digitalisert i 1993 i Norge gjennom GSM.
I Norge ble fasttelefon over kobbernettet avviklet 31. desember 2022. På dette tidspunktet var det mindre enn 300 private abonnementer igjen.
Storbritannia
Storbritannia planlegger å avslutte telefoni på fastnett i 2025.
Regulatoriske forhold
Fasttelefoni bygde tidligere på monopoler i nesten alle land, dog hadde noen land (som Sverige og Finland) konkurranse allerede fra 1800-tallet. Frem til kobbernettet ble stengt i 2022, var de dominerende fastnett-operatørene i Norge, som f.eks Telenor og Telia Company, regulert og pålagt å gi konkurrerende teletilbydere adgang til «kobbernettet» (LLUB) og fibernettet (bitstrøm-aksess) på like og ikke-diskriminerende vilkår.
IP-telefoni
I de senere år har IP-telefoni blitt mer og mer utbredt i Norge og denne typen telefoni misforstås ofte som fasttelefoni. IP-telefoni kommuniserer via tilgjengelig internettlinje, og blir således ikke definert som fasttelefoni.
Konrad Nielsen
Nielsen ble født på Vik i Helgeland, som sønn av stortingspresident Sivert Andreas Nielsen (1823–1904). Nielsen hadde planlagt å bli prest i Finnmark, og studerte derfor samisk og finsk etter å ha avlagt teologisk embedseksamen i 1896. Nielsen fortsatte å studere språk, og foretok flere språkreiser til Finland, Ungarn, Tyrkia. Fra 1911 til 1946 virket han som professor ved Universitetet i Oslo. Hans trebinds Lærebok i lappisk ble av Verdens Gang omtalt som «et standardverk av internasjonalt format». Han sto også bak Lappisk Ordbok, utgitt i tre bind mellom 1932 og 1938. Nielsen virket også som oversetter, og etterlot seg ved sin død en oversettelse av det finske Kalevala-eposet. Han var innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi og medlem av det Finsk-Ugriske Selskap i Helsingfors.
Nielsen var gift med Gudrun Agnes Augusta Mølle og far til Sivert A. Nielsen (1916–2004), norsk embetsmann og FN-ambassadør.
Salto Mortale
Bandet har ry på seg for å være en hardtslående energibombe, med en intensitet og nerve som er svært smittsom. Med ingrediensene sigøynerjazz, franske chansons, amerikansk jazz, opera, og sirkusmusikk, blir møtet med bandet en uforutsigbar og spennende affære.
Deres nyeste plate, Etterskjelv er den første platen der alle sangene er fremført på norsk.
19. august 2010 holdt gruppen konsert på Oslo jazzfestival sammen med duoen Fliflet/Hamre
Paulus’ visjon
Paulus' visjon er et apokryfisk skrift fra oldkirken, opprinnelig skrevet på gresk av en ukjent forfatter en gang mellom år 150 og 200. Teksten skildrer en visjonsopplevelse eller åpenbaring som Paulus skal ha hatt, og som han omtalte som en «oppstigning gjennom himlene» i andre korinterbrev kap 12. Paulus visjon tar fram en rekke tema og motiv som er typiske for slike åpenbaringsskrifter.
De bevarte delene av verket utgjør 51 kapitler, men det har muligens vært lengre, ettersom avslutningen kommer brått. De to første kapitlene skildrer det angivelige funnet av skriftet i år 388, i et nedgravet skrin i et hus som skal ha tilhørt Paulus. I kapittel 3–10 skildres menneskenes synder og Guds tålmodighet. I kapittel 11-18 begynner Paulus' henrykkelse med en oppstigning hvor han får se tilfeller av mennesker som har fått Guds dom på godt og vondt; i kapittel 19-30 får Paulus den første visjon av paradiset, deretter (kapittel 31-44) får han se helvete og straffedommene. I den siste delen (kapittel 45-51) er han igjen i himlene, hvor han møter jomfru Maria, Abraham, Isak og Jakob. Her blir han møtt med respekt og engleopptog.
Israelsfolket, og indirekte jøder får en kritisk behandling i teksten (kap 48-49). «Det er også interessant å se hvordan skriftet kombinerer jødiske, kristne og gresk-romerske forestillinger om livet i det hinsidige». Motiv fra Edens hage i første Mosebok flettes sammen med motiv fra Johannes' åpenbaring og de førkristne elementene dødsriket Tartaros og dødens elv Akheron.
Verket fikk forholdsvis stor utbredelse i den vestlige kristendommen i senantikken og middelalderen, og har påvirket mange senere visjonsfortellinger. Augustin var imidlertid kritisk til verket, og kalte det «et sammenkok av uholdbart materiale». Selv om det opprinnelig ble skrevet på gresk, er det bare bevart en forkortet versjon på originalspråket. Varianter er kjent i bruddstykker på koptisk, syrisk og arameisk, og den mest komplette versjonen er den latinske. Teksten er oversatt til norsk i antologien Tidligkristne apokryfer, 2011.
Nes kirke (Akershus)
Nes kirke er en langkirke fra 1860 i Nes i Akershus (fra 2020 i Viken fylke). Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Kirken er bygget i teglstein, og stilistisk er den en nyromansk kirke med sterke historiske trekk. Innvendig har den sidegallerier på begge sider, slik at kirken har ca. 450 plasser. Arkitekten var P. H. Holtermann. Kirken har vært malt innvendig flere ganger, sist i 2008 da de originale fargene fra 1860 ble tilbakeført. Opprinnelig ble kirken omtalt som Store Nes kirke.
På Nestangen finnes kirkeruiner etter en steinkirke fra omtrent 1100 som ble utvidet til korskirke i 1697 og som brant i 1854.
Grafen
Grafen er et materiale med lignende egenskaper og sammensetning som grafitt, men grafen består av bare ett lag av karbonatomer ordnet i et sekskantmønster (heksagonal struktur). Det er det tynneste og sterkeste materialet som noensinne er laget. Grafen leder dessuten elektrisitet bedre enn silisium, et grunnstoff som blant annet brukes til å lage mikrobrikker i datamaskiner. Materialet gir dermed nye muligheter innen materialteknikk og elektronikk.
Nes kirke (Akershus)
Prester og proster i Nes
Fra 1814 ble nabokallet i Eidsvoll løftet fram på grunn av grunnlovsforhandlingene ved Verket i Eidsvoll, og etter hvert regnet som mer sentralt etter at hovedbanen ble anlagt til Sundet ved Vorma i 1854. Svært mange av sokneprestene til Nes var likevel proster lenge etter at kommunikasjonsknytepunktene ble flyttet. I dag har prosten i Øvre Romerike fortsatt tilhold i samme bolig som de tidligere sokneprestene på Disen ved Vormsund, men de figurerer ikke i listen nedenfor, ettersom de ikke er sokneprester til Nes kirke. Boligen på Disen, Nes prestegård er en stor embetsmannsgård med 250 kvadratmeter grunnplanet, fordelt over to etasjer - i tillegg til loft.
Grafen
Egenskaper og bruk
Mens grafitt er et ikke-metall med overlappende energibånd, er grafen et nanomateriale med flere unike egenskaper. Energibåndene er separate, og materialet kan betraktes som en halvleder med et båndgap på 0 eV. Ferminivået kan justeres med et elektrisk felt fra en elektronisk kontakt («gate»-elektrode), akkurat som for vanlige halvledere. Grafen er 100 ganger sterkere enn vanlig stål, og er dessuten gjennomsiktig, hvilket øker antall bruksområder for materialet.
United States Golf Association
United States Golf Association (USGA) er USAs riksforbund av golfbaner og golfklubber, og styringsorganet for golf i USA og Mexico. Det er USGA som sammen med Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews stifter og tolker golfens regler.
Grafen
Egenskaper og bruk
Elektronmobiliteten i grafen er målt til 200 000 cm²/Vs, som er omtrent 150 ganger raskere enn mobiliteten i silisium, og over 20 ganger den i galliumarsenid ved romtemperatur.
En liten mengde grafen som tilsettes plastråstoffer kan gjøre plasten opptil 30 °C mer varmebestandig og 30 % stivere.
Oppdagelse
I 2004 klarte fysikerne Andre Geim og Konstantin Novoselov ved hjelp av vanlig teip og en bit grafitt å fange opp et nett av karbonatomer med en tykkelse på bare ett atomsjikt. Det nye materialet grafen kunne dermed studeres i praksis. Geim og Novoselov fikk Nobelprisen i fysikk i 2010 «for banebrytende eksperimenter med det todimensjonale materialet grafen».
Shuangyashan Datang kullkraftverk
Shuangyashan Datang kullkraftverk er et kullkraftverk md kogenerasjon i provinsen Heilongjiang i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på 2 turbiner.
Operatør er China Datang International.
Supinasjon
Supinasjon (fra latin: supinare – «bøye bakover») er en rotasjon eller utoverdreining av foten eller underarmen. I supinert tilstand vil håndflaten vende oppover eller utover mens foten er vridd med ytre (laterale) fotrand nedover. Supinasjon er det motsatte av pronasjon.
Baijiaxing
Baijiaxing, eller De hundre familiers navn (kinesisk: 百家姓, pinyin: Bǎijiāxìng), er et klassisk kinesisk dikt fra Songdynastiets tid. Det består av rimende strofer på åtte skrifttegn.
Diktet ble gjengitt i Sanbaiqian, som var en av de mest utbredte skolebøker i landet før Folkerepublikken Kinas tid.
Navnene er ikke organisert etter hyppighet. Men de første fire var de viktigste i det gamle Kina:
De hundre familiers navn
赵钱孙李 周吴郑王 冯陈褚卫 蒋沈韩杨
朱秦尤许 何吕施张 孔曹严华 金魏陶姜
戚谢邹喻 柏水窦章 云苏潘葛 奚范彭郎
鲁韦昌马 苗凤花方 俞任袁柳 酆鲍史唐
费廉岑薛 雷贺倪汤 滕殷罗毕 郝邬安常
乐于时傅 皮卞齐康 伍余元卜 顾孟平黄
和穆萧尹 姚邵湛汪 祁毛禹狄 米贝明臧
计伏成戴 谈宋茅庞 熊纪舒屈 项祝董梁
杜阮蓝闵 席季麻强 贾路娄危 江童颜郭
梅盛林刁 钟徐丘骆 高夏蔡田 樊胡凌霍
虞万支柯 昝管卢莫 经房裘缪 干解应宗
丁宣贲邓 郁单杭洪 包诸左石 崔吉钮龚
程嵇邢滑 裴陆荣翁 荀羊于惠 甄曲家封
Kek
Kek (også transkribert som Keku, Kekui, Kekuit) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en gud, forstått som en guddommeliggjørelsen av det opphavelige mørket og selve navnet betyr også mørke (kkw smꜣw, keku-semau). Ved å være en sammenheng eller et abstrakt konsept ble Kek sett på som tvekjønnet, androgyn, og hans kvinnelige navn var således Kauket eller Keket. Som andre av de fire opprinnelige konsepter av Ogdoaden var hennes hankjønnsform avbildet som en frosk eller en mann med froskehode, og hennes kvinnelige form ble avbildet som en slange eller en kvinne med slangehode.
Mørket
I en del aspekter representerte Kek og Keket også natten og dagen, og ble påkalt for å henholdsvis «løfte opp lyset» og «løfte opp natten». Som symbol på mørket representerte Kek også ubemerkethet og det ukjente, og derfor også kaos. Kek ble oppfattet som det som opptrådte før lyset, og derfor kjent som den som brakte med seg lyset.
Navnet ble skrevet som kk eller kkwy (kkt, kkwyt) med en variant med hieroglyfen for himmelen som binding med en stav eller septer (N2) assosiert med ordet for «mørke», kkw.
Historie
I de eldste representasjoner er Kek gitt framtoningen av en slange, og som Keket hodet av en frosk eller en katt. I en scene er de identifisert med Ka og Kait; i denne scenen har Kait-Keket hodet til en frosk med en bille på toppen av hodet, og Ka-Kek har hodet av en slange med en solskive på toppen. I den gresk-romerske epoken ble Keks mannlige form avbildet som en mann med froskehode, og den kvinnelige formen som en kvinne med slangehode, slik de var med alle fire dualistiske konsepter i Ogdoaden.
Moderne bruk i høyreekstrem populærkultur
Ordet «KEK» er fra 2010-tallet blitt et motto og symbol i høyreekstreme miljøer. Bokstavkombinasjonen er hentet fra dataspillet World of Warcraft der språket til fienden i spillet blir kodet, og den populære forkortelsen LOL (laughing out loud) i fiendens tale blir gjengitt som «KEK». Ordet har blitt brukt i humoristiske memer på det anonyme bildedelingsforumet 4chan og utviklet seg til delvis ironisk kjennemerke for høyreekstremisme og nynazisme, særlig blant unge mennesker. Som en mer eller mindre spøkefull henvisning til nazismen i Tyskland på 1930-tallet, er «KEK» blitt utformet som et hakekors- eller jernkors-liknende symbol og plassert i en grønn variant av Hitler-Tysklands «krigsflagg» (Reichskriegsflagge), men også i parodiske varianter av blant annet Sørstatenes rasistiske «rebellfane» («sørstatskorset»). Videre er forkortelsen blitt knyttet til den gammelegyptiske kaos-guddommen Kek med froskehode som en konstruert forbindelse til Pepe the Frog, et annet populærkulturelt symbol fra ungdommelig, høyreradikal motkultur og den amerikanske altright-bevegelsen. Både «KEK»-flagget og flagg med Pepe the Frog ble brukt av Trumptilhengere som stormet kongressbygningen i Washington, D.C. 6. januar 2021.
Savusjøen
Savusjøen er et randhav til Indiahavet, mellom Timor og de indonesiske øyene Sumba, Sumbawa og Flores. Havområdet har navn etter den vesle øya Savu ytterst mot Indiahavet.