cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeremiah S. Black
Biografi
Black begynte sin karriere med offentlig skolegang før han så studerte rettsvitenskap hos den respekterte advokaten Chauncey Forward (bror av Walter Forward) i det vestlige Pennsylvania. Han fikk sitt advokatløyve i 1830 og overtok advokatkontoret midlertidig etter Forward, som på sin side gikk inn i en periode i kongressen. Som standhaftig demokrat og støttespiller av Andrew Jackson kom Black tidlig i kontakt med James Buchanan i begynnelsen av hans politiske karriere, noe som senere skulle gi han verv i Buchanans regjering.
I 1842 ble Black utnevnt til sjefsdommer i Pennsylvania Court of Common Pleas under distrikt 16, som lå over Somerset County. Han satt i denne stillingen frem til 1851 da han ble utnevnt til dommer i Supreme Court of Pennsylvania. Black tjenestegjorde de første tre årene som høyesterettsdommer og ble gjenvalgt til samme verv i 1854.
Justisminister
I begynnelsen av mars 1857, i det som var slutten av hans periode som høyesterettsdommer, ble han av president James Buchanan utnevnt til landets 25. justisminister. Som justisminister lyktes han blant annet å begrunne gyldigheten av kravene på landområder i California på rundt 49 000 km², som ble påstått å ha blitt gitt til nybyggere og andre av den meksikanske regjeringen på slutten av den meksikansk-amerikanske krigen.
Utenriksminister
Da utenriksminister Lewis Cass valgte å gå av i midten av desember 1860 på grunn av uenigheter med Buchanans politikk ble Black utnevnt til ny utenriksminister kun få dager senere. Som kanskje den mest innflytelsesrike av president Buchanans offisielle rådgivere gikk han imot løsrivelse og oppfordret samtidig at Fort Sumter burde forsterkes og bemannes i forkant av den amerikanske borgerkrigen. I denne perioden instruerte han også de amerikanske diplomatene i utlandet om å advare de respektive regjeringer mot å gi sin støtte til Amerikas konfødererte stater. I februar 1861 forsøkte Buchanan å nominere Black til USAs høyesterett, men ble nedstemt i Senatet med kun én stemmes margin den 21. februar. Black gikk av sammen med resten av Buchanan-administrasjonen i begynnelsen av mars 1861 og ble erstattet av William H. Seward.
Electra (stjerne)
Electra, også kalt 17 Tauri, er en kjempestjerne i stjernehopen pleiadene. Stjernen er en av de fire pleiade-stjernene som er blitt karakteristert som en kjempestjerne, som utvider sin størrelse samtidig som hydrogen-mengden i kjernen er i ferd med å uttømmes.
Electra har en tilsynelatende størrelsesklasse på 3,72, og er den tredje mest lyssterke stjernen i hopen. Electra tilhører spektral-klasse B6III.
Stjernen blir tidvis formørket av andre planeter i solsystemet. Den 9. mai 1841 ble den formørket av Venus.
Electra har navn etter Elektra, en av pleiadene i gresk mytologi.
Fjell kirke (Øygarden)
Fjell kirke er en langkirke fra 1874 på Fjell i Øygarden i Vestland fylke. Dagens kirke er trolig den tredje eller fjerde kirken på stedet. Den forrige kirken var en tømmerkirke fra 1600-tallet. Den første var trolig en stavkirke fra middelalderen.
Historie
I historiske skrifter er det omtalt kirke på Fjell tidligst i 1338. Etter dette har man nedtegnet at en trekirke ble revet her i 1795, noe som gjør det mindre sannsynlig at det var den samme kirken som ble beskrevet over 450 år tidligere. Noen nedriving og gjenoppbygging i denne perioden er imidlertid ikke skriftlige kilder på, men det er omtalt reparasjoner av en kirke i tømmer på slutten av 1600-tallet. I omtale av ytterligere reparasjoner i 1722 nevnes også et tårn. I perioden 1680 til 1722 ble det gravlagt døde under kirkegulvet, det var i hovedsak vel bemidlede sogninger som sikret seg dette. Skikken ble ikke forbudt før i 1805, og likkistene ble ikke fjernet da man bygget ny kirke, og de ble stående helt til man rev den andre kirken i 1875 og samlet disse i en fellesgrav på sørsiden av kirken. Man rev nemlig ikke hele kirken i 1795, for skipet i den gamle kirken ble brukt som kor, mens et nytt skip ble reist på østsiden og kirketårnet i enden av koret. Den nye kirken sto ferdig i 1796. Allerede i 1820 omtales kirken som dårlig vedlikeholdt i en visitasmelding, og i 1844 noterte sogneprest Claus Severin Frimann Reimers at «Der har iaar været foretaget en betydelig, men høist fornøden Reparation paa dens Gulve og Tag». Som i mange andre sogn på denne tiden var kirken i privat eie, noe som kan forklare at vedlikeholdet ble begrenset til et minimum. Byggematerialene var imidlertid ikke i verre forfatning enn at de ble gjenbrukt til reising av skolehus på Skoge og Snekkevik. Sistnevnte er fortsatt intakt.
Interiør og inventar
Glassmalerier i korvinduene fungerer som alterbilde. Motivet er korsfestelsen. Maleriene rundt korbuen ble utført av Bjørn Tvedt i 1962. Prekestolen og døpefonten er på alder med kirken. Kirken fikk nytt orgel i 1996 (opus 1060 fra Verschueren). De to klokkene er støpt av Laxevaags Værk.
Kirken inneholder i dag et gammelt alterskap fra 1400-tallet. Etter reformasjonen hadde helgenbilder ikke lenger samme status. På et tidspunkt ble altertavlen fjernet fra kirken, solgt på auksjon og havnet hjemme hos den tidligere lensmannen Peder Christoffersen Lie. I 1962 fikk distriktslege Arnljot Gjelstein vite om dette gamle alterskapet som var stuet bort i en gammel løe, og han fikk sendt det inn til Riksantikvaren for vurdering. Det var da i nokså dårlig forfatning, men man klarte likevel å hente frem igjen de opprinnelige maleriene ved å fjerne malingslag. Dørene viser bilde av St. Olav og St. Sunniva. I midten er det satt inn et maleri som viser nattverden. Bildet er malt av Ole Berenthardus i 1843.
Sogneprester i Fjell
Frem til 1841 hadde Sund felles sogneprest med Fjell sogn.
Punktmarihøne
Punktmarihøne (Stethorus punctillum) er en av marihønene (Coccinellidae), en av de mange polyphage billene.
Utseende
Punktmarihøne er mellom 1,2 og 1,5 millimeter lang. Dekkvingene er mørke uten flekker.
Sværmere
Sværmere er en roman av Knut Hamsun fra 1904. Romanen er blant Hamsuns letteste Nordlandsromaner, med flere komiske og karikaturaktige personer og hendelser.
Hovedpersonene er telegrafist Ove Rolandsen og Elise Mack, datter av nessekongen Mack på Rosengaard. Denne Mack angis å være en bror av nessekongen på Sirilund i Hamsuns roman Pan.
Romanen ble skrevet mens Hamsun bodde på Reenskaug hotell i Drøbak.
I det eksemplaret som Hamsun sendte sin venn i Bergen, Køhler Olsen, skrev han som dedikasjon: «Dette er en Bog med en Præstefrue som mangler – mig.» Da han senere publiserte Under Høststjernen, skrev han i dedikasjonen til Køhler Olsen: «Og, kære Køhler, dette er en Bog om en Præstefrue som IKKE har manglet mig. Er du saa tilfreds?» Eksemplarene befinner seg i universitetsbiblioteket i Bergen.
Film
Romanen ble filmatisert i Sverige i 1923 under tittelen Hårda Viljor samt i Norge i 1993 under tittelen Telegrafisten. Regien var ved Erik Gustavson, manus ved Lars Saabye Christensen.
Øl
Øl er en form for alkoholholdig drikke brygget på korn.
Etymologi
I norsk middelalder ble sterkt mjød helst brukt til gjestebud, mens øl var en daglig drikk. Sterkt øl ble kalt bjórr, lett øl ble kalt munngått (eller damemunngått for den svakeste varianten).
Historie
Øl er kjent fra oldtiden, og det første ølet ble trolig brygget for mer enn seks tusen år siden. I Gilgamesj-eposet sies om villmannen Enkidu at han «visste ikke hvordan man spiser brød, eiheller hadde han lært å drikke øl». Men snart tømte han syv begre med øl, «hans hjerte ble lett, hans ansikt glødet, og han sang av glede». I Mesopotamia var humle ukjent, så ølet holdt seg ikke, men måtte drikkes snart. I Sumer rundt 2000 f.Kr. fantes det åtte slags byggøl og åtte slags hveteøl. Dette var tyktflytende, næringsrik drikke omtalt som «sterk» eller «rødbrun» eller «god mørk», populær også hos andre folkeslag. I det gamle Egypt drakk man heller øl enn vann som ofte var forurenset.
I Norge hadde Gulatingsloven fra rundt år 1000 bestemmelser om streng straff for den som unnlot å brygge øl: «Ølet skal signes til takk for Kristus og Sankta Maria, til godt år og fred. Om noen ikke brygger til den tid, skal han bøte 3 øre til biskopen.» I første omgang var altså boten på tre øre, det vil si verdien av en halv ku, men hvis en bonde fortsatte å se bort fra plikten til ølbrygging, steg straffen, og han kunne bli dømt utlegd og fratatt gård og grunn om han ikke hadde brygget øl til jul de siste tre årene. Som regel ble da halvparten av eiendommen overført til kongen og den andre halvparten til biskopen. Gulatingsloven opererer også med begrepet «ølførhet»: Ingen kan erklæres umyndig så lenge han har sitt vett, er hestefør og ølfør.
I Norge ble det i høymiddelalderen importert en økende andel tysk øl og mjød. De første kommersielle bryggeriene ble etablert på 1500-tallet. Gulatingsloven hadde påbud om juleøl der mengden skulle tilsvare mannens og konens vekt i malt. Ved fødsler og gravferd («gravøl») ble det avholdt selskap med øl. «Barsel» er en forvanskning av ordet «barnsøl». I Bergen var det på 1500-tallet over 100 «ølstuer».
Landsloven sier at den som deltok i bygging av leidangsskip, skulle ha en halv bolle øl om dagen. En bolle var omtrent 4 liter, så det var snakk om et par liter øl. Ifølge et hospitalreglement skulle ansatte ha en just øl pr dag, i fasten to juster. (En just = 0,96 liter). Prester var tildelt tre juster øl om dagen, i fasten fire, og kan forklare at prester tidvis ble opplevd som småfulle i tjenesten.
På tinget 7. juni 1627 i Kjelvik stevnet futen i Finnmark bergensborgeren Anders Hansen for å ha spedd ut ølet han solgte med sjøvann. Tre samer fra Porsanger vitnet om dette, og sorenskriveren skrev i tingboken: «Som de da fikk merke, var det blandet med sjø, og da de drakk derav, var de nesten forgiven [forgiftet]». Handelsmannen ble dømt til å fri seg med en tolvmannsed, dvs at elleve menn og han selv skulle sverge på hans uskyld, eller han måtte betale en stor bot. Fusk med ølet var altså en alvorlig sak, for vanligvis var det bare ubotamål som stilte krav om tolvmannsed.
Norsk øl brygges i dag vanligvis på humle og malt av bygg. Enkelte ølslag bruker hvete. Noen ølsorter bruker andre eller flere tilsetninger enn humle. Tradisjonen med juleøl holdt seg lokalt frem til innpå 1900-tallet, men har overlevd bare øverst i Telemark og Hallingdal, innerst i fjordene på Vestlandet - og i Stjørdal, der ølet har mye røyksmak pga måten maltet er tørket på. Kveik har mer fruktsmak, og gjærer på få dager. På primstaven er juledag merket med et ølhorn, og 13. januar når julen er over, markeres med et ølhorn snudd opp ned. Øl laget på tradisjonelt vis har en alkoholprosent på mellom 6,5 og 12 %. Av den grunn ble det fra 1993 forvist til Vinmonopolet, mens man utviklet et svakere juleøl som kunne selges fra butikk. I vikingtiden «drakk» man jul.
Humle er den dyreste ingrediensen i ølbrygging, og var blant annet avgjørende ved brygging av India Pale Ale, som ble brygget i Storbritannia og nådde frem til salgsstedet i India ca. tolv måneder senere. Det høye humleinnholdet gjorde smaken overveldende bitter i ferskt øl, men når det kom frem etter å ha krysset ekvator to ganger, var smaken mildnet til noe som av flere beskrives som «hvitvin».
Fatøl brukes i dag ofte om øl lagret på tanker. Tradisjonelt dreide det seg om øl lagret på eikefat. Denne lagringen gjorde at ølet fikk en noe dypere farge enn pils, og mer utpreget smak.
I Norge er det tradisjon for lokale bryggerier, selv om større selskaper i stor grad har tatt over. Det største norske bryggeriet er i dag Ringnes, som i sin tur er eid av danske Carlsberg. Andre store bryggerier er Hansa og Aass. Mesteparten av ølet som blir solgt i Norge er norskbrygget pilsnerøl. Mest solgt er danske Tuborg.
Renhetsloven
I 136 år var norsk ølbrygging underlagt «Renhetsloven» av 12. oktober 1857. Den norske loven hadde sin opprinnelse i det tyske «Reinheitsgebot» som ble innført i Bayern 23. april 1516. Begge disse lovene sier at det ikke må brukes andre råstoffer til fremstilling av øl enn de klassiske: Byggmalt, humle og vann. Senere er gjær kommet med. Den norske bestemmelsen ble bekreftet i «lov om tilvirkning, innførsel og beskatning av øl» av 1912. Renhetsloven er ofte misforstått som et middel for å sikre ølets kvalitet, dette stemmer ikke. Renhetsloven var mer et politisk pressmiddel for å sikre at hvete og andre kornslag var forbeholdt matvarer.
Pi (film)
Pi (også kjent som Pi – Troen på Chaos) er en svart-hvitt amerikansk psykologisk thrillerfilm fra 1998 regissert av Darren Aronofsky, som vant regiprisen på Sundance Film Festival i 1998, samt Independent Spirit Award for «Beste første manus» og Gotham Open Palm Award. Tittelen refererer til den matematiske konstanten π (pi).
Øl
Renhetsloven
12. mars 1987 besluttet Den europeiske unions domstol at den tyske renhetsloven ikke skulle gjelde for internasjonal handel med øl. I Norge ble loven opphevet i 1994, men fremdeles (2005) brygger de fleste norske bryggerier sitt øl kun på de fire klassiske ingrediensene. Enkelte har tatt i bruk billigere ingredienser, som ris, mais eller sukker, til erstatning for noe av maltet.
Pi (film)
Sammendrag
Max Cohen er veldig interessert i tallteori, og tror at alt i naturen kan forstås gjennom tall. Max lider av klasehodepine, ekstrem paranoia, hallusinasjoner og sosial angst. Hans eneste sosiale interaksjoner er med Jenna, en ung jente som er fascinert av hans evne til å utføre komplekse matematiske beregninger. Devi, en ung kvinne som er hans nærmeste nabo, samt Sol Robeson, hans mentor innenfor matematikk. Max forsøker å programmere datamaskinen sin for å finne ut hvilke aksjer som kan være verdt å satse på. Men datamaskinen printer i stedet en utskrift av et tilsynelatende tilfeldig 216-sifret tall, før maskinen krasjer.
Max kaster skuffet hele utskriften. Men neste morgen oppdager han at tallene faktisk har en funksjon, men han klarer ikke finne igjen utskriften. Når Max nevner nummeret, blir Sol nervøs og spør om det inneholdt 216 sifre, og avslører at han kom over det samme tallet for ett par år siden. Han oppfordrer Max til å ta en pause fra arbeidet sitt. Max møter Lenny Meyer, en Hasidisk jøde som arbeider med matematisk forskning på Toraen. Lenny forsøker å bruke Gematri for å gjøre det hebraiske alfabetet om til tall, og forklarer at en del mennesker tror Toraen brukte tall for å lage en kode sendt av Gud. Max konstaterer at noen av begrepene ligner på andre matematiske begreper som for eksempel Fibonacci-sekvensen. Max blir kontaktet av agenter fra et Wall Street-firma, og agent Marcy Dawson tilbyr Max hemmelig informasjon kalt «Ming Mekka» i bytte mot resultatene fra hans arbeid.
Ved hjelp av «Ming Mekka» bruker Max datamaskinen sin til å analysere forskjellige matematiske mønstre i Toraen. Igjen viser maskinen det 216-sifrede nummeret før maskinen krasjer. Max skriver ned tallet, og innser at han kjenner igjen mønsteret. Han gjennomgår en åpenbaring før han besvimer. Når han våkner igjen, ser det ut til at Max kan visualisere mønster i aksje-markedet. Men han opplever også at hodepinen hans intensiveres. Han har også en krangel med Sol, etter at Sol igjen oppfordrer Max til å avslutte det han arbeider med. Dawson og hennes agenter dukker opp igjen, og forsøker å tvinge Max til å forklare nummeret, etter å ha funnet utskriften Max kastet tidligere. Lenny redder ham, og tar ham med til en synagoge i nærheten. De ber Max gi dem det 216-sifrede tallet, i den tro at tallet var ment for dem. Max nekter, og insisterer på at nummeret ble avslørt for ham alene.
Øl
Overgjæret, undergjæret og spontangjæret øl
Øl deles inn i to hovedkategorier, lager og ale, der gjærtypen er blant faktorene som skiller de to. Lager, med pils som den vanligste undergruppen, er undergjæret, mens ale lages med overgjæring.
Undergjæret øl
Undergjæring vil si at gjæren faller til bunn i tanken og jobber seg oppover (bryter ned sukkerartene fra maltet). Tankene er derfor koniske i bunnen, hvilket gjør det enkelt å fjerne gjæren. Undergjæret øl gjærer langsomt (alt fra 6 uker til 6 måneder) ved lav temperatur (3,5-15 grader celsius). Metoden ble først benyttet i Bayern i Tyskland, der ølet ble lagret i kalde huler. Metoden ble først vitenskapelig dokumentert da Emil Hansen ved Carlsberg bryggeri i Danmark lyktes i å isolere en enkelt gjærcelle i 1840.
Overgjæret øl
Overgjæret øl gjærer hurtig (typisk 5-12 døgn) ved omkring 18-22 grader celsius. Det kalles overgjæret fordi gjæren ligger som et lag på toppen av ølet under gjæringen, i motsetning til undergjæret hvor gjæren fermenterer fra bunn til topp. Ølet ferdigmodnes oftest på flaske eller fat. Overgjæret øl har som regel en sterkere aroma grunnet den varme gjæringen og særlige gjærstammer. Overgjæring er mindre egnet til å omdanne sukker til alkohol, og vil derfor etterlate mer restsukker.
Spontangjæret øl
Spontangjæret øl gjæres ved villgjær i luften, uten at vørteren tilsettes eget gjær. Typisk spontangjæret øl er belgisk lambic og geuze.
Verdens sterkeste øl
I 2009 lanserte det skotske bryggeriet BrewDog ølet Tactical Nuclear Penguin med en alkoholstyrke på 32%. Dette ble regnet som verdens sterkeste øl fram til da, etter at det tyske bryggeriet Schorschbräu hadde hatt et øl med en styrke på 31 %. Schorschbräu svarte da med Schorschbock, et brygg på 40 %, noe som var rekorden i to uker, fram til BrewDog produserte ølet Sink the Bismarck med en alkoholstyrke på 41 %. Schorschbräu svarte da med en versjon av Schorschbock på 43 % BrewDog tok tilbake ledelsen med ølet The End of History på 55 %, og sa samtidig at de med dette gav seg i konkurransen. Schorschbräu svarte med Schorschbock 57 % finis coronat opus. I 2012 kom så det skotske bryggeriet Brewmeister med ølet Armageddon på 65 %, som nå er verdens sterkeste øl.
Bryggeriet Koelscip har laget to øl på 45 og 60 % som kom inn mot slutten av kappløpet, men disse blir ikke anerkjent i alle ølkretser, da det har blitt reist tvil om de er blandet med brennevin. . Disse ølene er ikke brygget til så høy styrke, men destillert ved hjelp av nedfrysing og opptining, en prosess som gjør at en ikke ender med kun sprit, men også store deler av det opprinnelige ølet, for eksempel karbohydrater av forskjellig slag og ikke minst humle.
Orba
Orba er en elv nord i Italia med en lengde på om lag 70 km. Den renner nordover gjennom Piemonte fra utspringet i Appenninene til den munner ut i Bormida, en av sideelvene til Po fra høyre. Orba renner gjennom Tiglieto og Molare og kommer så til Monferratoåsene.
Pleione (stjerne)
Pleione, også kalt 28 Tauri, er en stjerne i stjernehopen Pleiadene.
Orba
Det blir produsert vin i dalsidene som Dolcetto di Ovada, Barbera del Monferrato, Cortese di Gavi. Denne vinen blir solgt på det internasjonale markedet.
Pleione (stjerne)
Pleione er en blå-hvit dvergstjerne tilhørende hovedserien av spektralklasse B, med en gjennomsnittlig tilsynelatende størrelsesklasse på +5.05.
Den er klassifisert som en variabel stjerne av typen Gamma Cassiopeiae, og dens lysstyrke varierer i størrelsesordenen +4.77 til +5.50. Dens benevnelse som variabel stjerne er BU Tauri.
Singapore under Sommer-OL 1984
Singapore under Sommer-OL 1984. Fem mannlige sportsutøvere fra Singapore deltok i to sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. De vant ikke noen medaljer.
Kommunal vei 3073 (Øygarden)
Kommunal vei 3073 i Øygarden går mellom Vestresjøen og Rong.
Strekningen Rongøy fergekai – Rongesund (0,6 km) var tidligere del av Fv226, men har blitt omklassifisert til kommunal veg. Den har ingen forbindelse mer til Fv561 ved Rongesund.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 226. Senere ble også resten av veien, fylkesvei 5272, omklassifisert til kommunal vei med delstrekningene Kv3073, Kv3066 og Kv3277.
Trolldom (musikal)
Trolldom er en familiemusikal skrevet av Lars Sveinung Lid og har hele tiden vært oppført på Osterøy Museum. Urpremiere var i 2006 og stykket har blitt spilt med stor suksess hvert år siden.
Handling
Hovedpersonen med familie og naboer lurer fra tid til annen bergensere. Men denne dagen blir de selv lurt av Ole Kleiven, en omreisende.
Historisk bakgrunn
Trolldom bygger på en sann historie fra Osterøy, der Ole Kleiven til slutt ble tiltalt. Men da bygdefolket ikke torde vitne mot ham, gikk han fri fra anklagene.
Ordensråd
Ordensråd er betegnelsen på et utvalg som har til oppgave å vurdere kandidater for utnevnelse til en orden og ellers delta i administrasjonen av ordenen. I noen tilfeller kan ordensrådet fungere som et instrument for politisk kontroll over ordensutnevnelser, i andre tilfeller kan ordensrådet rekrutteres på en slik måte at det sikrer uavhengighet. I noen ordener rekrutteres ordensrådet fra ordensmedlemmenes reker. Kandidatene kan fremkomme gjennom nominasjonen åpen for publikum eller etter forslag fra en avgrenset krets av tjenestemenn, politikere eller andre. I noen tilfeller kan ordensrådet også ha rett til selv å nominere.
I Norge ble et ordensråd innført for St. Olavs Orden som følge av striden mellom kongemakten og regjeringen om ordensvesenet, og var opprinnelig et uttrykk for ønske om større politisk kontroll over ordensutnevnelser. Ordensrådet for St. Olavs Orden består av fem personer, oppnevnt av stormesteren etter innstilling fra hoffsjefen. Den Kongelige Norske Fortjenstorden har et ordensråd på tre personer: Hoffsjefen, protokollsjefen i Utenriksdepartementet og kansellisjefen i St. Olavs Orden.
Nordfjord (fjord)
Nordfjord eller Nordfjorden er den nordligste av de tre store fjordene i Vestland. Den er den sjette lengste fjorden i Norge, med sine 106 kilometer. Fjorden går fra Husevågøya i vest til Loen lengst inn i landet.
Fjorden gir navnet til regionen Nordfjord, som innbefatter kommunene Bremanger, Vågsøy, Eid (Stad), Gloppen og Stryn i direkte tilknytning til fjorden, samt Selje (Stad) i nordvest og Hornindal som ligger i øst, ved det store, dype Hornindalsvatnet.
Nordfjord krysses av tre fergestrekninger:
Side- og delfjorder
fra kysten mot innlandet
Ranulf Flambard
Ranulf Flambard (også kalt Ralph Flambard; født ca. 1060 i Bayeux i Normandie, død 5. september 1128 i Durham i England) var biskop av Durham og rikskansler i England under Vilhelm II av England.
Bakgrunn
Ranulf var uektefødt sønn av en normannisk sogneprest i Bayeux bispedømme. Han reiste tidlig til England, og ble tilknyttet Vilhelm Is kanselli. Han ble et kjent medlem av hoffet, og ble mislikt av baronene som kalte ham Flambard på grunn av hans talenter som urostifter. Samtidig fikk Ranulf et rykte som en dyktig økonom.
Kongens mann
Det ser ut til at han hadde en sentral rolle i utarbeidingen av Domesday Book i 1086. Han nevnes der som kleriker med eiendommer i både Hampshire og Oxfordshire.
Etter Vilhelm Is død ble han kapellan for biskop Maurice av London, som han tidligere hadde jobbet for i kanselliet.
Under Vilhelm Rufus vendte Ranulf snart tilbake til kongelig tjeneste. Han blir gjerne beskrevet i kildene som kongens kapellan, men kalles også skattmester og det ser ut til at det var finansene som var hans viktigste arbeidsområde. Krønikene nevner ham i forbindelse med den voldsomme skattleggingen som fant sted mellom 1087 og 1100. Han ble selv svært rik i denne perioden, fordi han satt med flere innbringende kirkelige embeter. Ranulf bestyrte personlig seksten abbedier og bispedømmer som ble holdt ubesatt i strid med kirkeloven.
Biskop
I 1099 ble han utnevnt til biskop av Durham.
Da Henrik I kom på tronen ble Ranulf raskt arrestert. Han ble satt i Tower of London, hvor han ikke bare ble den første fangen i festningen, men også den første som rømte derfra. Han skal ha fått smuglet inn et tau i en vintønne, og brukte dette til å klarte ned fra sitt vindu på toppen av White Tower. Etter flukten kom han seg over Den engelske kanal og søkte tilflukt hos kongens bror, Robert Curthose, hertug av Normandie.
Som hertugens rådgiver presset han Robert til å kreve den engelske tronen. Robert invaderte i 1101, men måtte i Alton-traktaten frasi seg sitt krav på tronen. Han belønnet allikevel Ranulf med Lisieux bispedømme.
Duff-øyene (Taumako)
Duff-øyene er ei øygruppe i Temotu-provinsen i Salomonøyene i Stillehavet, rundt 15 mil nordøst av Santa Cruz-øyene. Gruppa består av 11 øyer som ligger på ei nesten rett 28 km lang linje. Samla flateinnhold er 14 kvadratkilometer. Ved folketellinga i 2009 var innbyggertallet 511, mot 439 i 1999.
Ranulf Flambard
Biskop
Etter at Henrik slo Robert ved Tinchebray i 1106 var Ranulf en av de første som sluttet fred med ham, og han fikk vende tilbake til bispesetet i Durham. Han trakk seg tilbake fra politikken, og ble erstattet av den nye skattmesteren Roger av Salisbury og rikskansler Geoffrey Rufus.
Duff-øyene (Taumako)
Geografi
Taumako er den største øya, skogkledd og forrevet, med et høyeste punkt på 280 meter. Her bor ca. 200 mennesker, hovedsakelig i tre landsbyer ved stranda. Like ved Taumako ligger den «kunstige» bittelille øya Tahua (ved lavvann kan en gå over), også den med rundt 200 innbyggere. Øya er danna ved at folk gjennom århundrer har plassert koraller på en sandbanke utafor kysten.
Ranulf Flambard
Biskop
Ranulf tilbrakte resten av sitt liv i Durham. Han skapte skandale der ved å leve et utsvevende liv og ved å få minst to sønner, som han kjøpte embeter til før de hadde kommet i tenårene. På den annen side ble han også kjent som kirkebygger. Durhamkatedralen som hadde blitt påbegynt av forgjengeren William av St. Carilef ble nesten ferdig under Ranulf. Han stod også for andre byggearbeider, blant annet befestningen av Durham, Norham Castle og Mottisfount Priory.
Duff-øyene (Taumako)
Geografi
Den nest største øya er Lakao, også kalt Skattøya (Treasurer's Island). Det er bare en familie som er fast bosatt på Lakao, men folk fra andre øyer har hager her, eller de kommer for å samle egg av sjøfugl.
Ranulf Flambard
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Duff-øyene (Taumako)
Historie
Det er funnet spor av folk tilbake til år 900 før vår tidsregning («Lapitakulturen»). Seinere har det vært bosetninger av både melanesiere og polynesiere. De siste kom trolig på 1500-tallet. Dagens lokalbefolkning tilhører denne gruppa.
De første europeerne som kom hit var med ekspedisjonen til Pedro Fernandes de Queirós i april 1606. De var på leiting etter SantaCruz, der de Queirós hadde vært noen år tidligere.
I 1797 kom misjonærskipet Duff til øyene, og kapteinen gav dem navn etter skipet. (Tidvis har de imidlertid også hatt navn etter kapteinen sjøl, Wilson.) Misjonærene lyktes ikke å overbevise noen, og Taumako blei derfor kalt «Skuffelsens øy».
De Queirós forteller at øyboerne hadde havgående kanoer som kunne bære opp til 50 mann. Seinere rapporter melder imidlertid bare om mindre båter, og i dag lages klassiske kanoer bare til kulturelle formål.
Tvøroyri
Tvøroyri (, foreldet dansk skrivemåte: Tværå) er en by på Færøyene. Tvøroyri ligger ved Trongisvágsfjørður på østkysten av Suðuroy. Tvøroyri er administrasjons­senter for kommunen med samme navn, som også omfatter bygdene Froðba, Trongisvágur, Øravík og Øravíkarlíð. Tvøroyri danner en sammenhengende bebyggelse med Trongisvágur og Froðba; den 1. januar 2016 hadde hele bebyggelsen til sammen 1 603 innbyggere, hvorav 817 på selve Tvøroyri.
Tvøroyri er en viktig handels- og fiskeri­havn med dypvannskai, fiskemottak, verft og mange hjemmehørende fiske­fartøyer. Fiskemottaket Varðin Pelagic med fryse­lager for 14 000 tonn fisk åpnet i 2012. Mottaket sysselsetter om lag 100 personer. Lokalsykehuset på Suðuroy, som ligger på Tvøroyri, er også en viktig arbeidsplass.
Bilfergen M/F «Smyril» anløper fergekaien på Krambatangi ved Tvøroyri flere ganger daglig. Fergen knytter Tvøroyri og resten av Suðuroy sammen med hovedstaden Tórshavn.
Historie
Det kongelige handelsmonopolet åpnet en filial på hittil ubebodde Tvøroyri i 1836. Grunnen hørte til bøndene i Froðba. I 1856 ble handelsmonopolet oppløst, og i siste halvdel av 1800-tallet gikk handelsmenn som Johan Mortensen og T.F. Thomsen inn i rederi­virksomhet, skipsverft, storhvalfangst og klippfiskeksport. Det kom etter hvert til mange selvstendige håndverkere.
Tvøroyri vokste fra 66 innbyggere i 1860 til 600 i 1925. Med alle fiskeindustriarbeiderne vokste også en ny samfunnsklasse frem. Tvøroyri var Færøyenes nest største by frem til den forbigått av Klaksvík i 1940.
Fotnoter
<references group="lower-alpha" />
Såret engel
«Såret engel» (finsk: Haavoittunut enkeli) er et maleri fra 1903 av den finske maleren Hugo Simberg. Det er et av Simbergs mest kjente verk, og ble i 2006 kåret til Finlands «nasjonalmaleri» i en avstemning arrangert av det finske nasjonalgalleriet Ateneum.
Bakgrunn og tolkning
«Såret engel» uttrykker en alvorsstemt, dyster stemning som i flere av Hugo Simbergs bilder. Den sentrale figuren i bildet er en engel med bandasje for øynene og strimer av blod på vingene. De to guttene som bærer engelen er kledd i mørke klær, som i sorg. Alvoret understrekes av guttenes unge alder, og i blikket til den bakerste av guttene, som ser ut av bildet, mot betrakteren.
Hugo Simberg tilhørte symbolistene, og verket kan tolkes på ulike måter, men kunstneren ønsket ikke selv å forklare eller kommentere innholdet og «meningen» i bildene sine. Han mente at det var viktig at seeren selv kunne skape sine egne assosiasjoner. Man vet at Simberg hadde vært plaget av hjernehinnebetennelse, og at ideen til bildet oppsto i sykeperioden og var en kilde til trøst og indre styrke i rekonvalesensperioden. Han regnet bildet som sitt favorittmaleri.
Fylkesvei 5280
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 230 (Hordaland).
Paschalis II
Paschal II, født Ranierius (født ca. 1050/1055, død 21. januar 1118) var pave fra 13. august 1099 og fram til sin død i 1118. Han var en munk i Cluny-klosteret, utnevnt til kardinalprest med tittelkirken San Clemente i Roma av pave Gregor VII i 1073, som han var fram til 1085, og ble valgt til pave som etterfølger av pave Urban II den 19. august 1099. Hans styre var i bort imot tjue år, noe som er meget lenge for en pave i middelalderen.
Amalthea-affæren
Amalthea-affæren (svensk: Amaltheadådet) var et bombeattentat i Malmö havn den 13. juli 1908, under den store havnearbeiderstreiken, mot losjifartøyet «Amalthea» med britiske streikebrytere ombord. Attentatet anses å være et av de mest spektakulære politiske attentat i Sveriges historie. Tre arbeidere med syndikalistiske sympatier planla attentatet, det ble utført av en av de tre, Anton Nilson, og av de britiske arbeiderne ble en drept og 23 skadet.
Bakgrunn
Under nittenhundretallets første år var det store konflikter mellom arbeidere og arbeidsgivere i Sverige. Streiker og lockouter hørte til hverdagen og det var ikke uvanlig at det ble satt inn streikebrytere, ofte med mye bråk og slåssing som følge. Ikke sjeldent tilkalte arbeidsgiverne utenlandske streikebrytere ved streiker.
Motivet bak havnearbeiderstreiken i Malmö sommeren 1908 var krav om høyere lønner, men også bedre arbeidsvilkår og foreningsfrihet. Et sentralt stridspunkt var overenskomsten om såkalte arbetsgivarbefogenheter i den avtale som svensk LO og SAF inngikk i desember 1906, det såkalte Desemberkompromisset. I paragraf 23 (senere paragraf 32) i SAFs statutter (som LO godtok) ble det fastslått «att arbetsgivaren har rätt att leda och fördela arbetet, att fritt antaga och avskeda arbetare, samt att använda arbetare, oavsett om de är organiserade eller ej». Kombinert med de andre lover som fantes på denne tiden, som Åkarpslagen, kunne effekten bli knusende for stridbare fagforbund idet arbeidsgiverne kunne nekte arbeidere tilgang til deres arbeidsplass. Blant de organiserte arbeiderne i Malmö havn kom kampen til å bli rettet mot såvel arbeidsvilkårene som makten over arbeidsfordelingen, idet arbeidsgiverne etter en streik gjerne ansatte streikebrytere og nektet de en gang streikende noen mer jobb.
Som svar på streiken ble det tilkalt politi og soldater, samtidig som arbeidsgiveren hadde kjøpt inn britiske streikebrytere for å utføre selve arbeidet. Dette ble sett på som en provokasjon av de svenske arbeiderne. Stemningen var så ladet at streikebryterne ikke kunne bo på land, men fikk losjeres på et skip som ankret i Malmö havn, et titalls meter fra kai. De måtte eskorteres til arbeidet under politibeskyttelse. Ettersom loven var på streikebryternes side ble forbitringen og stemningen blant havnearbeiderne desto større. Ved en anledning da et tusentalls demonstrerende mennesker var samlet på kaien ved «Amalthea» skjøt de engelske streikebryterne med skarpt fra båten mot folk på kaien. Tre engelskmenn ble tiltalt for skytingen, men ble frikjente av Malmö rådhusrätt. Politi måtte bevokte båten fra kai for å forhindre ytterligere demonstrasjoner.
Attentatet
Opphavsmennene til attentatet i Malmö var tre arbeidsløse ungsosialister, Algot Rosberg (1886-1939), Anton Nilson (1887-1989, i media kjent som Amaltheamannen) og Alfred Stern (1886-1966), som rett nok ikke tilhørte de havnearbeidere som var i streik, men ville gjøre sitt. Ved et bombeattentat skulle de skremme de engelske streikebryterne. Det var også en hevn for at disse hadde beskutt demonstrerende havnearbeidere. Natten til den 12. juli rodde Anton Nilson ut til den båt som britene var forlagt på, «Amalthea», og festet en bombe på dens skrog. Meningen var ikke at noen skulle drepes, men mange av streikebryterne hadde lagt seg til å sove på dekk, der eksplosjonen fikk sterkest effekt. I den kraftige eksplosjonen som fulgte omkom det én person, Walter Close, og 23 andre ble skadet, hvorav syv som måtte på sykehus med alvorlige brann- og splintskader.
Under flukten fra åstedet mistet Anton Nilson en lønnsslipp. Kassereren i Malmö Norra Ungsocialistiska Klubb, Albin Sturm, hadde dessuten angitt dem for en belønning på 3 000 kr. Dette førte til at alle tre ble arrestert. Ungsosialistene ble hardt dømt av rådhus- og hovrettene. Anton Nilson og Algot Rosberg ble dømt til døden; og Alfred Stern til livstids straffearbeid. Högsta domstolen endret Rosbergs dom til livstids straffarbeid, noe som ved benådning også ble Nilsons dom. Opinionen mot bombedåden var imidlertid fortsatt sterk, men dette snudde fort.
Følger
Byens samfunnstopper, deriblant stadsfullmäktiges ordførende, sluttet opp for å hedre Walter Close da hans kiste senere ble transportert fra bårehuset til båten, og Sveriges konge, Gustaf V, besøkte de skadede engelske arbeiderne på sykehuset.
En massiv kampanje for å få de dømte frigitt ble startet. Kampanjen fikk stort internasjonalt gjennomslag og hundretalls møter om de fengslede ble holdt blant annet i USA med Joe Hill i spissen. I Sverige ble det innsamlet 130 000 navn for å frigi ungsosialistene. Navnelisten ble levert inn til Högsta domstolen.
Komagelva
Komagelva (nordsamisk: Stuorrajohka, i øvre deler Guovžagurjohka og Guovdavákkejohka) er ei elv i Vardø, Båtsfjord og Vadsø kommuner i Finnmark. Den har utspring sentralt på Varangerhalvøya og munner ut i Varangerfjorden ved Komagvær. Komagelva er 52,6 km lang.
Amalthea-affæren
Følger
Et større fritakelsesforsøk skjedde 1. mai 1917 da over 10 000 arbeidere toget til det fengsel i Härnösand der Anton Nilson satt fengslet. Vakter, bevæpnede med maskinpistoler og med ordre om å heller skyte Nilson enn å la ham bli befridd, var utpostert langs fengselsmuren. Det hele sluttet med at demonstrantene gav opp.
Komagelva
Elvas løp
Elva har utspring på vestsida av Falkfjellet, sentralt på Varangerhalvøya. Den renner først i nordlig retning, gjennom det markante dalføret i Midtdalen. Ved det rundt 200 meter dype og 1 kilometer lange Bjørnskaret skjærer elva gjennom fjellryggen som krysser Varangerhalvøya fra vest til øst. Etter Bjørnskaret kommer sideelva Gárgašjohka inn fra vest, og Komagelva snur mot øst og renner gjennom en bred elvedal i et åpent heilandskap. Elva har ingen markante fossefall, men veksler mellom rolige partier og små stryk. I nedre del danner elva store meandere og landskapet blir flatere med med mange myrer. Her kommer også sideelvene Gorsajohka og Dálajohka inn fra nord. Komagelva munner ut i Varangerfjorden ved Komagvær i Vardø kommune.
Geologi og biologi
Berggrunnen i vassdraget består av omdannede sedimentære bergarter, i sør hovedsakelig sandsteiner, i nord veksling mellom kvartsittisk sandstein og leirstein. Ved utløpet dominerer leirskifer. Mektige terrasser i nedre deler er geofaglig interessante. De indre delene av vassdraget har lite vegetasjon, bortsett fra noe gress og lyng. Nedenfor Bjørnskaret vokser tette belter av viervegetasjon langs elva. Vassdraget er skogløst og har et arktisk preg. Myrene langs elva har betydning som viktige lokaliteter for fugl, og faunaen er tallrik og artsrik.
Amalthea-affæren
Følger
Hendelsen er i ettertid blitt minnet på flere vis. På hundreårsdagen satte Malmö by opp en minneplakett ved havnen der datoen for hendelsen ble angitt å være den 12. juli 1908. Noen dager tidligere hadde Malmö Ungsocialister plassert en annen plakett ca hundre meter fra den senere plaketten. På Ungsocialisternas plakett var datoen 13 juli. Kort etter ble det montert en tredje plakett i kaikanten, denne var en gave fra italienske anarkistiske marmorarbeidere i Carrara. Den ble imidlertid vandalisert dagen etter og forsvant.
Komagelva
Fiske og friluftsliv
Komagelva er kjent som ei meget god lakseelv. Laksen går helt inn til Bjørnskaret, 25 kilometer fra munningen. I tillegg er det også en stor bestand av sjørøye i vassdraget. Vassdraget er et viktig område for friluftsliv, som foruten sportsfiske omfatter jakt, bærsanking og fotturisme. Mesteparten av nedbørfeltet er upåvirket av tekniske inngrep, bortsett fra veien til Vadsø som krysser elva ved munningen, samt en del hytter og kjørespor i de nedre deler.
Vern
Vassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Vernegrunnlaget var vassdraget som en sentral del av et særpreget, arktisk og karrig landskap med utpreget viddekarakter i øvre deler. Elvesystemet utgjør en sentral del av landskapet og preger nedre del med meandrer, myrer og små vann, hvor elveløpsformer, botanikk, landfauna og vannfauna utgjør viktige deler av naturmangfoldet. I tillegg kom Komagelvas betydning for friluftslivet, inkludert jakt og fiske, spesielt etter laks. Komagelva er et anbefalt referansevassdrag og har stor verdi for naturvitenskapelig forskning, spesielt for fagene botanikk og zoologi.
Mesteparten av nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, som ble opprettet i 2006.
Bente Groth
Bente Groth (født 27. mars 1939) er en norsk religionshistoriker som har jobbet på Universitetet i Oslo. Hun er cand.philol. fra 1993, og hennes spesialområde er Midtøstens religioner og jødedom. Hun er fagansvarlig for «jødedom» og «jødisk historie» i Store norske leksikon.
Hun har skrevet Jødedommen (Pax forlag, 2000/2003, svensk utgave 2002) og redigert Jødiske skrifter, 2002. Hun har også vært medforfatter i Religionsleksikon (2002) og Levende religioner (1997).
Irwin Shaw
Irwin Shaw (født 27. februar 1913, død 16. mai 1984) var en amerikansk forfatter. Han skrev for det meste romaner, som for eksempel: Rich Man, Poor Man (1970), Lucy Crown (1956), The Young Lions (1948).
Cibotium
Cibotium er en slekt tre-liknende bregner som vokser i blant annet Stillehavet, Sørøst-Asia og Latin-Amerika. Slekten er monofyletisk i familien Cibotiaceae og står genetisk nær artene i familien Dicksoniaceae. Kromosomtallet er (x) 68.
Arten Cibotium menziesii kan bli opptil 6 meter høy og likne et virkelig tre. Bladene på de ulike artene kan bli inntil 2-4 meter lange.
Artene vokser i fuktige og tropiske strøk, men dyrkes også som hageplanter, ikke minst i USA og Storbritannia.
Cyathea cooperi og andre Cyathea-arter står også Cibotium nær, og legger press på sistnevnte gruppe når begge slekter naturaliseres i samme område. På Hawaii har Cyathea cooperi spredd seg fra hager og truer med å fortrenge arter av Cibotium.
Helmholtz-Zentrum Berlin
Helmholtz-Zentrum Berlin für Materialien und Energie (HZB) er et tysk forskningsinstitutt som frem til 4. juni 2008 var kjent som Hahn-Meitner-Institut (HMI), og som 11. November samme år ble slått sammen med Berliner Elektronenspeicherring-Gesellschaft für Synchrotronstrahlung (BESSY). Forskningsinstituttet har fasiliteter i ortsteilene Wannsee (Lise-Meitner-Campus) og Adlershof (Wilhelm-Conrad-Röntgen-Campus) i bydelen Steglitz-Zehlendorf i Berlin. Det er en del av Helmholtz-Gemeinschaft og finansieres både av den føderale regjeringen og delstatsregjeringen i Berlin.
Forskningsinstituttet ble grunnlagt i 1959 under navnet Hahn-Meitner-Institut für Kernforschung, og er oppkalt etter kjemikeren og nobelprisvinneren Otto Hahn og hans kollega, atomfysikeren Lise Meitner, som begge var pionerer innen radiokjemi og atomfysikk. I dag driver instituttet grunnforskning innen materialvitenskap (strukturbestemmelse, nøytronspredning, solceller, med mer) og noe radiologi. Instituttet har flere synkrotroner og har spesialisert seg på forskning ved kraftige magnetfelt og lave temperaturer. Det har omtrent 1,100 ansatte, hvorav rundt 40 prosent er forskere.
Sunnmøringen
Sunnmøringen var en avis som ble utgit på Stranda i Møre og Romsdal og som hadde Stranda kommune som sitt nedslagsfelt. Avisen kom ut med sin siste utgave i 2020 i forbindelse med at den fra 2021 ble slått sammen med Sykkylvsbladet til den nye avisen Nyss.
Ansvarlig redaktør fra 1994 til 2007 var Helge Søvik og fra 2007-2008 Gyri Aure, som ble etterfulgt av Herborg Bergaplass. Johan Behrentz var redaktør i 2017. Fra 2018 var Renate Furre Henriksen-Sandvær redaktør og daglig leder og ble også den siste som hadde denne stillingen før avisen gikk inn. Henriksen-Sandvær fortsatte som journalist i den sammenslåtte avisen. Sunnmøringens siste eier var Sunnmørsposten, som er del av Polaris Media Nordvestlandet.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Eksterne lenker
Sunnmøringen
Sabayon
Sabayon, (kalt Sabayon Linux), er et Gentoo- og Linux-basert operativsystem laget av Fabio Erculiani. Det var tidligere kjent som RR4 Linux/RR64 Linux.
Grunnidé
Sabayon har adoptert Ubuntu-installasjonsmodellen med et LiveDistro-basert installasjonsmiljø, hvor programvaren kan prøves ut direkte fra installasjonsmediet før den eventuelt installeres. Sabayon kommer med et vidt spekter av programvare for skrivebordet og tar ikke hensyn til nyansene i lisenspolitikken til fri/åpen/gratis programvare. DVD-mediet kommer initielt med programvare for alle tenkelige formål. Hensikten er å forsøke å eliminere behovet for å måtte installere videre programvare etter installasjon av systemet.
Pakkesystem
Sabayon er basert på Gentoo. Det benytter Gentoos Portage-pakkesystem og Gentoos pakkekilder. Det betyr at alle oppdateringer leveres av Gentoo. Det betyr også at såkalt globale oppgraderinger (oppdatering av systemet for eksempel fra versjon 3.3 til versjon 3.4a) anbefales å gjøres ved å laste ned et nytt DVD-installasjonsmedium og installere hele systemet på nytt. Ettersom Linux-hjemmemapper inneholder all brukerens konfigurasjon og tilpasning av programmer, samt dokumenter og gjerne ligger på en egen partisjon på Linux-systemer, er dette en langt mindre omstendig prosess enn det kan høres ut for brukere som ikke er kjent med slike systemer.
Installasjon
Sabayon bruker Anaconda-installasjonsprogrammet. I tidligere versjoner, ble «Gentoo Linux Installer» benyttet. Denne metoden har adoptert Ubuntus enkle installasjonsmodell fremfor Gentoos mer omstendige og mer krevende installasjonsmetode.
Stura di Demonte
Stura di Demonte er en 111 km lang elv i Piemonte nordvest i Italia og en av sideelvene til Tanaro, som igjen er en sideelv til Po. Utspringet til Stura di Demonte er i Alpene, nær grensen til Frankrike og Maddalenapasset. Den renner gjennom Demonte og Cuneo før den munner ut i Tanaro like øst for Cherasco.
Sabayon
Egenskaper
Sabayon inkluderer mange opp-i-dage egenskaper og programvare. I dag er AIGLX, XGL og Compiz Fusion tilgjengelig via installasjonsmediene og kan slås på fra oppstartsmenyen. Proprietære drivere tilbys ut av boksen for de fleste video-kort og automatisk oppdagelse av maskinvare fungerer godt for de fleste. Trådløs-støtte hevdes å ha blitt bedre siden versjon 3.3, men har ennå ikke blitt moden nok, med mindre man eier et Intel-trådløstkort (ikke siste n-standard kort). Den betydelige mengden programmer som tilbys som standard på DVD-ene er ment å gjøre det unødvendig å etterinstallere programmer. For de som ønsker et raskt Gentoo-system, finnes miniEdtition.
Sabayon er tilgjengelig med KDE, GNOME og Xfce skrivebordsmiljø.
Lancaster bispedømme
Lancaster bispedømme er et katolsk bispedømme i England. Det har sete i Lancaster i Lancashire, og dekker grevskapet Cumbria og den nordvestlige delen av grevskapet Lancashire.
Det ble opprettet i 1924 med et territorium på 2900 km² tatt fra Liverpool erkebispedømme.
Tverrånes i Rana
Tverrånes er en bydel av Mo i Rana (grunnkrets 18330214) i Rana kommune, Helgeland, Nordland. Tverrånes befinner seg på sørsiden av Ranelva, der Selforsbrua knytter Ranenget sammen med Selfors.
Julio Medem
Julio Medem (født 21. oktober 1958, i San Sebastian, Spania) er en filmregissør, også kjent som Julio Medem LaFont.
Tverrånes i Rana
Bydelen er oppkalt etter elva Tverråga (selv om den nederste delen av dette vassdraget også kalles Revelelva), og befinner seg vest for vassdragets utløp i Ranelva.
Julio Medem
Allerede som tenåring lagde Julio Medem kortfilmer med farens filmkamera. Samtidig studerte han psykiatri fordi han ønsket å lære mer om de mørke krokene i menneskesinnet. I 1985 fikk han sin medisingrad.
Franz Xaver Süßmayr
Franz Xaver Süßmayr (1766–1803) var en østerriksk komponist.
Tverrånes i Rana
Tverrånes en grunnkrets i delområdet Mo. Av historiske årsaker har likevel næringslivet i området har samme postnummer (8613) som Selfors. Mellom 1949 og 1958 var det et brevhus på Tverrånes, som leverte post til adressatene på Selfors. Da dette ble nedlagt, og erstattet av Selfors postkontor, ble postnummeret beholdt.
Franz Xaver Süßmayr
Biografi
Süssmayr fikk sannsynligvis den første musikkundervisningen av sin far, for allerede da han begynte på gymnaset i benediktinerklosteret Kremsmünster ble han oppført som Organista et Altista, senere også som Tenor et Violinista. Han fikk undervisning i en rekke fag og oppnådde en sjeldent god utdannelse for en musiker.
Doggerland
Doggerland er et geografisk navn som er i ferd med å tas i bruk om et landområde som ikke lenger eksisterer. Navnet ble tatt i bruk blant andre av den engelske arkeologen Bryony Coles. Nordsjølandet, Nordsjøkontinentet eller Nordsjøfastlandet er andre ord som har vært brukt om det samme geografiske området, som i dag er bunnen av Nordsjøen. Nordsjøen er et grunt hav; store deler er mindre enn 50 meter dypt. Nordsjøen er et grunt sokkelhav med en gjennomsnittlig dybde på 94 m. Den sørlige delen er sjelden dypere enn 50 m, mens den nordlige kan ha dyp på nærmere 300 m. Et unntak er Norskerenna, som er en vid og dyp forsenkning som løper rundt kysten av Sør-Norge. Her er det målt dyp på over 800 m.
Tverrånes i Rana
E6 passerer gjennom Tverrånes. Nordlandsbanen passerer også gjennom bydelen, over E6.