cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Civitas
Forsvar og forsvarsverk var begrenset i civitates, sjelden var det mer enn jordvoller med palisader i tider med vanskeligheter, om det enn var såpass. Mot slutten av Romerriket ble civitates' egne lokale hæravdelinger eller milits, ledet av en decurion (romersk kavlerioffiser), det eneste forsvaret i fjerntliggende romerske områder som var truet av barbarer. Det er bevis på en del civitates som opprettholdt en viss grad av romersk levevis og kultur, og tjente som befolkningssentra selv etter at romerne offisielt hadde trukket seg tilbake, skjønt med begrensede ressurser.
Jona
Jona (hebraisk: – Yônâ, «due»; gresk:  – Iōnâs; i bibeloversettelsen fra 1930 Jonas; arabisk: يُونُس – Yūnus), en bibelsk figur i Jonas bok, er den femte av de såkalte små profeter både i Det gamle testamentet og i Tanakh. Handlingen i boka er lagt til 700-tallet f.Kr. Boka er mest kjent for sin første del, hvor Jona ble kastet på havet og slukt av en stor fisk. Andre del av boka består av Jonas profeti til innbyggerne i storbyen Ninive og hvordan dette budskapet ble tatt imot.
Liv og virke
Det er relativt lite vi vet om Jona. Han skal ha virket i Israel i kong Jeroboam II sin regjeringstid (783-745 f.Kr.) eller muligens rett før dette. Han var sønn av Amittai og bodde i byen Gat-Hefer som lå i Galilea, cirka fem kilometer fra Nasaret.
Tournament Players Championship 1976
Tournament Players Championship 1976 (senere kjent som The Players Championship) ble arrangert i Lauderhill, Florida i USA i 1976.
Jona
Budskapet til Ninive
Plottet i boka dreier seg om en befaling Jona får fra Gud: «Stå opp, gå til storbyen Ninive og rop ut over den at jeg har sett ondskapen der!» Jona får således beskjed om en nært forestående dom som Gud skal bringe over byen. Ninive var en storby på denne tiden, med mer enn hundre tusen innbyggere. Byen var hovedstaden i verdensriket Assyria. Assyrerne var kjent for sin store brutalitet i krigføring. Spesielt ble opprørere behandlet ekstremt hardt.
Flukten
Bokas mest kjente del er Jona sitt forsøk på å flykte vekk fra Gud. I stedet for å dra østover mot Ninive, valgte Jona å mønstre på et skip som gikk vestover. Imidlertid blåste det opp en storm som truet med å senke skipet. Det ble trukket lodd om hvem som hadde skylden, og loddet falt på Jona. Jona innrømmet overfor de andre på skipet at han var på flukt fra Gud, og at han hadde skyld i stormen. Han ba dem kaste ham på havet, og Jona ble kastet på havet. Der ble Jona slukt av en stor fisk og lå i dennes mage i tre døgn inntil han ble spyttet ut på stranda.
Reaksjonen på budskapet
Etter at fisken spyttet Jona på land, valgte han å dra til Ninive for å formidle budskapet han hadde mottatt. Etter å ha ropt ut budskapet om at Gud skulle dømme Ninive, la Jona seg til rette på en høyde for å se på Guds ødeleggelse av byen. Men til Jonas store irritasjon (!) hørte innbyggerne i Ninive på budskapet, og omvendte seg fra sin onde livsstil. Da ble Jona harm på Gud, fordi Gud likevel ikke ødela byen. Men Gud forklarte da profeten at ethvert menneske er viktig for ham.
Litteratur og bildende kunst
For de kristne er fortellingen om Jonas tre dager i fiskens buk en parallell til de tre dagene mellom Jesu korsfestelse og hans oppstandelse. Siden har Jona og fisken vært et yndet framstilt motiv i kirkelig kunst og undervisning - fra høykirkelige katedraler, som Michelangelos maleri av Jona i det sixtinske kapell, til søndagsskoler.
I Koranen er Jona kjent av muslimer som «Yunus». I islam er hvalen som slukte Jona, ett av de ti dyrene som kommer til paradis etter døden.
For Olaus Magnus viste historien at fromheten var størst i havet. Jona var utstøtt av mennesker, men ble vel mottatt av fiskene. Men mange uten teologisk interesse finner også boka interessant ettersom den er et lett tilgjengelig eksempel på 2.500 år gammel fortellerkunst.
Mu mu (Prima Vera)
«Mu mu» er en sang med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt). Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Tom Mathisen/Jahn Teigen (synth), og Jahn Teigen (akustisk gitar).
I likhet med andre temaer som atomkrig (se Ra-ta-ta (det blir krig)) og kjønnsykdommer (se Alle får no' til jul), ble også temaet rundt seksuelle perversiteter blåst veldig opp i massemedia på starten av 1980-tallet. Prima Vera svarte igjen med humor. Tekstens jeg har åpnet opp øynene for en ku, uten at det «tippes over» for mye. Prima Vera klarte å få mest humoren rundt temaet fram.
Da Tom Mathisen og Herodes Falsk skrev teksten til «Mu Mu», hadde de tilført den en melodi som de syntes var morsom og som sto bra til teksten. Jahn Teigen som var produsent på Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt), hadde lyst til å gjøre om på melodien. Falsk/Mathisen gikk nølende med på det, og angret litt da de hørte resultatet, som i deres ører ble for mye streit pop-melodi.
Jahn Teigen synger med harmoni fra Anita Skorgan.
«Mu mu» ble også utgitt september 2000 på Rest of the best vol 2,5.
Wilhelm Holter
Wilhelm Holter, døpt Iver Andreas Wilhelm Marinus Holter (født 1. juni 1842 i Drammen, død 27. juli 1916 i Kristiania) var en norsk maler og grafiker.
Wilhelm Holter var elev av Hans Gude i Karlsruhe 1873–75 og deretter av Karl Gussow i Berlin. Han var direktør for Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo 1885–1912. Wilhelm Holter regnes som en dyktig portrettmaler, og arbeidet også som raderer. Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet eier flere arbeider av ham.
Wilhelm Holter var broren til komponisten og dirigenten Iver Holter (1850–1941).
Gammarus argaeus
Arten er ikke funnet i norske farvann eller i nordlige Atlanterhavet.
Tor Kvarv
Tor Kvarv (født 6. februar 1953 i Bodø i Nordland) er en norsk avistegner og billedkunstner som arbeider med maleri, tegning og grafikk.
Han arbeidet også i noen år som lærer i grunnskolen i Bodø, hvor hans elever kjente ham i særdeleshet for hans forkjærlighet for matematikk. Han var også glad i Tolkiens bokverk Hobbiten, og en av hans tidligere elever åpnet serveringsstedet Hobbiten nettopp navngitt etter dette bokverket.
Bakgrunn og arbeid
Tor Kvarv begynte som avistegner for Nordlands Framtid i 1976. I dag leverer han bidrag til Finansavisen, Drammens Tidende, Trønderbladet, Altaposten og flere tidsskrifter. Han begynte å arbeide med grafikk, særlig koldnålsradering, på 1980-tallet. Han har siden hatt utstillinger over hele Norge og i utlandet, og ble innkjøpt av Nasjonalgalleriet og Norsk kulturråd med to kulepenntegninger i 1977, etter en utstilling han deltok på i Oslo Kunstforening.
Kvarv var med på starten av NNBK (Nordnorske Bildende Kunstnere) i 1971.
I 2002 utgav journalist Stein Sneve i Avisa Nordland boka Maleri-tegning-grafikk om Tor Kvarv og bildene hans.
Tor Kvarv bor og arbeider i Bodø. Han har hatt flere elever, deriblant maleren Tone Aaness.
Kenji Takeya
Kenji Takeya (født 7. november 1969) er en japansk terrengsyklist.
Kieran Bennett
Kieran Bennett (født 2. desember 1987) er en newzealandsk terrengsyklist.
Hjemmeseier
Hjemmeseier er et musikkalbum med Jonas Fjeld. Albumet ble utgitt den 16. september 2011.
Bhutan under VM i svømmesport 2022
Bhutan deltar under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.
Bernkonvensjonen (1906)
Bernkonvensjonen av 1906 er en internasjonal avtale fremforhandlet i Bern i Sveits som forbyr bruk av hvit fosfor i produksjon av fyrstikker. Bakgrunnen for avtalen var de omfattende helseskader, særlig i form av fosfornekrose i kjeven som bruk av hvit fosfor forårsaket hos arbeiderne i fyrstikkproduksjon.
Bliksvær
Bliksvær er en øy og fiskevær som ligger vest for Bodø i Nordland fylke.
Bliksvær har kun to fastboende og tidligere butikk, fiskemottak og skole er stengt. Skolen er pusset opp og tas vare på av Kystlaget Salta sammen med noen av Bliksværs grunneiere.
Nesten alle husene er pusset opp og brukes nesten hele året som ferieboliger.
Bliksværdagene arrangeres vanligvis tredje helgen i juli hvert år.
Hurtigbåt fra Bodø nesten hver dag. Bliksvær er en svært frodig øy, omkranset av høye åser og mye stein.
Sylvestre Ilunga
Sylvestre Ilunga Ilunkamba (født 1947) er en kongolesisk politiker som var statsminister i Den demokratiske republikken Kongo fra mai 2019 til 28. januar 2021. Hans regjering ble offisielt godkjent i august 2019. Hans politiske karriere går helt tilbake til 1970-årene. Han har innehatt ulike statsrådposter og han har også vært professor ved Universitetet i Kinshasa siden 1979. I tillegg har han vært generalsekretær for DR Kongos nasjonale jernbaneselskap Société nationale des Chemins de fer du Congo. Han er kjent som en erfaren tjenestemann og en alliert av tidligere president Joseph Kabila.
Biografi
Sylvestre Ilunga ble født i 1947 i den tidligere kongolesiske Katanga-provinsen og han tilhører Luba-folket. Han har vært professor i økonomi ved Universitetet i Kinshasa siden 1979. Han gikk inn i politisk virksomhet i 1970 og hadde ulike jobber tilknyttet regjeringen i 1980- og 1990-årene. Han var blant annet planleggingsminister i 1990 og finansminister i 1990-1991 under regimet til president Mobutu Sese Seko. Etter at president Mobutu ble styrtet oppholdt Ilunga seg i Sør-Afrika noen år før han kom tilbake til DR Kongo. I 2014 ble han sjef for det nasjonale jernbaneselskapet SNCC. Han var også en tid økonomisk rådgiver for Joseph Kabila som var president fra 2001 til 2019.
Den 20. mai 2019 ble Ilunga i en alder av 72 år foreslått til statsminister av en majoritetskoalisjon i parlamentet i forståelse med president Félix Tshisekedi. Vedtak om utnevnelsen ble fattet 27. juli 2019, mer enn seks måneder etter parlamentsvalget i 2018. Den formelle utnevnelsen skjedde sist i august 2019.
Scottish Fire and Rescue Service
Scottish Fire and Rescue Service (engelsk) eller Seirbheis Smàlaidh agus Teasairginn na h-Alba (skotsk-gælisk) er brannvesenet i Skottland. Det ble opprettet 1. april 2013 gjennom en sammenslåing av Skottlands åtte regionale brannvesen og det skotske brannakademiet.
Brannvesenet har 8 310 brannkonstabler og 296 brannstasjoner organisert i tre regioner. Hovedkontoret ligger i Perth. I hver av Skottlands fylker har brannvesenet en høyere tjenestemann med lovpålagt ansvar for å samarbeide med lokale myndigheter.
Tollbugata (Porsgrunn)
Tollbugata er en gate i Porsgrunn sentrum. Gaten ligger på østsiden av Porsgrunnselva, og strekker seg fra Nedre Frednes prestegård, som i dag huser Porsgrunn bymuseum, til Grangeshallen.
Eivind Aadland
Eivind Aadland (født 19. september 1956) er en norsk dirigent og fiolinist. Han var sjefdirigent for Trondheim Symfoniorkester fra 2003 til 2010.
I 2003 ble Aadland tildelt Sibeliusprisen, i forbindelse med at Sibeliusselskapet i Norges 10-årsjubileum. Aadland har en fortid som fiolinist med solistoppgaver i mange europeiske land.
Kristofers Racenajs
Kristofers Racenajs (født 13. desember 1985) er en latvisk terrengsyklist.
Spjærøy kirke
Historie
26. mai 1887 besluttet Hvaler herredstyre å bygge et nytt kapell med 175 sitteplasser. To år senere, 22. mai 1889, ble grunnstenen nedlagt. På den er en sølvplate med teksten «Dypedals Kapell reist Aaret 1889 til Vaar Herres Jesu Christi Ære og Hvaløers Menigheds Gavn» montert.
Innvielsen fant sted 24. juli 1891. Til stede var prostiets biskop, Carl Peter Parelius Essendrop, og størstedelen av dets presteskap. Biskop Essendrop stod for innvielsen, med assistanse av tilstedeværende prester.
Bygget er pusset opp flere ganger, blant annet i 1941, 1958 og 1989. Det tituleres i dag som kirke.
Kirkens interiør
Opprinnelig var kirkens interiør holdt i en mørk brun farge, mens det nå er holdt i blått, mørk rødt og hvitt.
Altertavlen var opprinnelig et stort hvitt kors på en mørk bunn. I 1941 ble dette byttet ut med et altermaleri malt av Alfhild Børsum Johnsen fra Kirkeøy. Dette nye altermaleriet ble i 1951 flyttet til Asmaløy Bedehus, fordi menighetsrådet hadde bestilt nye glassmalerier som ble plassert i koret i stedet for Johnsens maleri.
Glassmaleriene som erstattet altermaleriet var tegnet av Rolf Klemetsrud og forestiller et lam bærende på et kors, oppstandelsen og en pelikan.
Korskilleveggen som er plassert mellom skipet og koret, har et symbol for Den hellige ånd, duen, som hovedmotiv. Skilleveggen er utskåret av Sverre Johnsen fra Hvaler. Han har også skåret ut salmetavlene.
Prekestolen er i likhet med skilleveggen utskåret av Sverre Johnsen, og utstyrt med fire relieffer som forestiller de fire evangelistene:
Kirkeklokken er støpt av Anders Riise i Tønsberg i 1837.
Kulturminne
Spjærøy kirke er et kulturminne og har nummer 85531 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Teateråret 1963
Teateråret 1963 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1963.
Dødsfall
(John Weldon) || || romanforfatter og skuespillforfatter ||align=center| ||align=center|1890 ||
Kimmo Kananen
Kimmo Kananen (født 11. desember 1980) er en finsk terrengsyklist.
Djibouti under Sommer-OL for ungdom 2014
Djibouti deltok under Sommer-OL for ungdom 2014 fra 16. til 28. august 2014 i Nanjing i Kina. Troppen bestod av fem utøvere.
Rødhette og ulven
Rødhette og ulven, eller bare Rødhette, Vesle Rødhette og liknende, er et europeisk folkeeventyr med usikkert opphav. I Tyskland og Nord-Europa er brødrene Grimms versjon Rotkäppchen und der (böse) Wolf fra 1812 best kjent, men den eldste nedskrevne versjonen er Charles Perraults franske Le Petit Chaperon rouge fra 1697.
Tournament Players Championship 1975
Tournament Players Championship 1975 (senere kjent som The Players Championship) ble arrangert i Fort Worth, Texas i USA i 1975.
Rødhette og ulven
Rødhette er et av de mest utbredte, bearbeidede og fortolkede og parodierte eventyr som finnes. Det har kommet i et utall bokutgivelser, ofte med nye illustrasjoner. Som ett av svært mange eksempler på dette, kan nevnes Charles Dickens, som kalte Rødhette «sin første kjærlighet». I den internasjonale typekatalogen for folkeeventyr, Aarne–Thompson-Uther, ATU er eventyret type nr. 333.
Perraults versjon
Dette er den eldste nedskrevne versjonen av eventyret, og en del av Perraults samling Gåsemors historier. Eventyr var på moten ved Ludvig 14.s hoff, men måtte pyntes litt på. Hos Perrault er piken «den peneste som noen gang er sett». Moren hennes er svært glad i henne, bestemoren elsker henne enda høyere. Moren får sydd en rød hette til datteren sin, og den kler henne så godt at hun får navn etter den. En dag blir hun sendt i vei av sin mor med kaker og en potte smør til sin bestemor, for den gamle er blitt syk. På veien møter hun en sulten ulv, og da han spør henne hvor hun skal, forteller hun hvor bestemoren bor. Han tar dermed snarveien dit, mens Rødhette går en omvei. Ulven banker på hos bestemoren hennes, etterligner pikens stemme, finner bestemoren i sengen og eter henne. Da Rødhette kommer, ligger han pent i sengen og later som om han er bestemoren. Pikens forbausede spørsmål («Hvorfor har du så store øyne?» «Det er for å se deg bedre.») kulminerer i «Hvorfor har du så store tenner, bestemor?» «For lettere å kunne ete deg.» Hva han også gjør.
Moralen her kan tolkes til at det kan være farlig å snakke med fremmede:
Barnelitteraturforskeren Sonja Hagemann har en litt annen tolkning; hun mener moralen i Perraults Rødhette og ulven først å fremst er at det går ille med ulydige barn, dernest å advare unge piker mot å falle for smiger. Hun viser til følgende strofer i Perraults fortelling:
På 1700-tallet var Perraults eventyr enerådende; men da Ludwig Tieck skrev et skuespill over eventyret, dukker det opp en jeger som Rødhette har møtt på veien, men som kommer for sent til å redde henne. Hos Tieck har ulven forkledd seg i bestemors nattlue, og dette påfunnet dukker også opp hos Gustave Doré, da han i 1860 illustrerte Perraults eventyr, hvor nattluen ikke er nevnt overhodet.
Andre versjoner
I Charles Perraults opprinnelige versjon fins det ingen jeger, og hverken bestemoren eller Rødhette blir reddet. Fortellingen slutter da med at Rødhette blir spist.
Den listlige, farlige ulven er også kjent fra Esops fabler (Gutten som ropte ulv, Hunden og ulven, Ulven og tranen, Ulven og lammet og flere), brødrene Grimms Ulven og de sju geitekillingene samt det engelske folkeeventyret om De tre små grisene.
Brødrene Grimms versjon
Moralen understrekes hos Grimm ved en tilføyelse, der Rødhette ved en annen anledning blir tiltalt av enda en ulv, som vil lokke hende bort fra stien. Men nå har hun lært og går rett bort til bestemor, som straks låser døren. Snart etter banker ulven på og later som om det er han som er Rødhette. De åpner ikke, og ulven hopper opp på taket. Han planlegger å følge etter Rødhette når hun går hjem igjen om kvelden. Men bestemor får Rødhette til å fylle vann fra pølsekoking opp i et stort trau. Duften får den sultne ulven til å strekke seg til han mister balansen og faller ned i trauet og drukner.
Folkeeventyret
I folkeeventyret - som på fransk ble kalt Historien om bestemor og ble innsamlet i Nièvre i 1885, men utgitt av Paul Delarue først i 1951 - har piken ingen rød hette, og frelses ikke av en forbipasserende jeger som hos brødrene Grimm. I denne muntlige overleveringen, som Perrault bygget på, møter piken en bzou, moderne fransk loup-garou (på norsk en varulv). Hun møter ham i et veikryss, der varulven spør henne om hun har tenkt seg Synålveien eller Knappenålveien. Hun har bestemt seg for Synålveien. «Fint,» sier varulven «da tar jeg Knappenålveien.» Piken morer seg med å plukke opp synåler, slik at varulven når rekker frem til bestemoren, dreper henne, setter noe av kjøttet fra henne i spiskammeret, og en flaske blod på en hylle. Da piken ankommer, setter varulven kjøttet og «vinen» (bestemors blod) frem til hende. En liten katt advarer henne forgjeves. Varulven ber så piken om å kle av seg og legge seg i sengen hos ham. Da hun spør hvor hun skal gjøre av klærne sine, sier han at hun kan kaste dem på varmen, for hun kommer ikke til å trenge dem mer. I sengen forundres piken over hvor hårete og bredskuldret bestemor er. Da varulven forklarer sin store munn med at så kan han lettere ete henne, får hun hastverk med å si at hun må «utenfor» som snarest. Han gir henne lov til det, men knytter en ullsnor til det ene beinet hennes. Utenfor knytter hun snoren til et plommetre og flykter. Varulven forstår at han er blitt lurt og løper etter. Snart kan piken høre ham på stien bak seg. Heldigvis når hun frem til en dyp elv. Noen sypiker sitter på elvebredden og arbeider. Hun ber dem om hjelp til å krysse elven, og sypikene brer en duk over elven og strammer duken til en bro, så piken kommer seg trygt over vannet. Nå dukker varulven opp ved elven, og ber sypikene om hjelp til å krysse den. Igjen brer de en duk over vannet, men da varulven er halvveis over, slipper de stoffet, og han ramler i elven og drukner.
Italo Calvino har tatt med en versjon fra Abruzzo i sin samling av italienske historier fra 1956. Her blir historien kalt Den falske bestemoren; for i stedet for en varulv møter Rødhette en sulten trollkjerring som har forkledd seg som pikens bestemor. Som i det franske folkeeventyret blir piken tilbudt et gruoppvekkende måltid, der bønnene som surres i gryten, i virkeligheten er tenner, mens kjøttet i stekepannen er menneskeører. Calvino tvilte på at historien opprinnelig var italiensk, og mente den var blitt til i kjølvannet av Perraults og Grimms eventyr. Men Abruzzo-historien rommer tydelige elementer fra gammel folkelig overlevering, f.eks det kannibalistiske måltid og pikens evne til selv å planlegge flukten og gjennomføre den under påskudd av å skulle «utenfor».
Et populært folkeeventyr i Japan, Kina, Korea og andre deler av Østasia er kjent som Tigerbestemoren. Her deler en søskenflokk seng med en tiger eller et uhyre kledd ut som bestemoren deres. Da barna om natten hører at den yngste av dem blir spist, ber de den skyldige om å få gå «utenfor». I likhet med Rødhette klarer de å flykte. Et eventyr fra det midtre og sørlige Afrika beretter om en jente som angripes av et monster som etterligner stemmen til bror hennes. I noen versjoner blir offeret skåret ut av magen på monsteret i live, akkurat som Rødhette i brødrene Grimms versjon.
Yngre versjoner
I Norge har Margrethe Munthe brukt historien i sangen Rødhette, som første gang stod på trykk i 1918. Den svenske folkevisen Jungfrun i blå skogen har et lignende tema.
Eric Roll
Eric Roll, baron Roll av Ipsden, (født 1. desember 1907 i Nowosielitza i Østerrike-Ungarn – nå i Ukraina, død 30. mars 2005 i London) var en britisk økonom, offentlig tjenestemann og bankmann. Han ble gjort til life peer i 1977.
Bakgrunn
Roll ble født som Erich Roll i det østerriksk-ungarske riket hvor han vokste opp i nærheten av Czernowitz i Bukovina som senere ble en del av Romania og i dag er en del av Ukraina.
Hans far var banksjef, og hans onkel på morsiden var et fremstående medlem av det juridiske fakultet ved Universitetet i Wien. Da russiske soldater under første verdenskrig brente ned landsbyen familien bodde i tok de tilflukt i Wien. Foreldrene sendte ham til England i 1920 hvor han studerte ved University of Birmingham. Kort tid etterpå fullførte han en doktorgrad og publiserte sin første bok. Han vanket i kunstneriske og kreative miljøer.
Økonom
I 1935 i en alder av 28 år ble Roll professor i økonomi og handel ved University College of Hull, oppnevnt med støtte fra John Maynard Keynes og Lord Stamp. Under andre verdenskrig ble han imidlertid rekruttert til siviltjeneste som nestleder i British Food Mission (1941-1946), der han i hovedsak var involvert i anskaffelse av matforsyninger - spesielt tørkede egg. Han fikk en rekke kontakter i USA og avviste tilbudet om å lede Generalavtalen om tolltariffer og handel, og ble i stedet med i det britiske Ministry of Food.
Hans økonomiske erfaring og kontakter gjorde ham uvurderlig i etterkrigstidens regjering, og han var den britiske representanten til forhandlingene om Marshall-hjelpen i Paris. Han spilte en viktig rolle i etableringen av europeiske og transatlantiske institusjoner før han igjen ble med i departementet for landbruk, fiskeri og mat.
Roll var i ferd med å godta vice-chancellorship av Liverpool University, men ble bedt om å dra til Washington, DC som økonomimedarbeider ved den britiske ambassaden 1963-1964. Da Labour vant valget i 1964 ble han fast sekretær for det nye Department of Economic Affairs, til tross for at han var uenig i dets utvikling.
Roll var styremedlem i Bank of England 1968-1977, styreleder av banken SG Warburg 1974-1983, og styremedlem i The Times.
Han var leder av Bilderberg-konferansens styringskomite mellom 1986 og 1989.
Roll ble utnevnt til følgesvenn av Order of the Bath og kommandørridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble gjort til offiser av Æreslegionen og life peer som baron Roll av Ipsden i 1977.
Amen (Ana Soklič-sang)
«Amen» er en popballade fra 2021, utgitt av den slovenske artisten Ana Soklič. Hun har skrevet låten sammen med Bojan Simončič, Žiga Pirnat og Charlie Mason. Låten hadde premiere 27. februar 2021 og var Slovenias bidrag i Eurovision Song Contest 2021 i Rotterdam i Nederland.
Eurovision Song Contest
Etter å ha vunnet den slovenske musikkonkurransen EMA 2020, skulle Ana Soklič ha representert Slovenia i Eurovision Song Contest 2020 med låten «Voda». På grunn av koronaviruspandemien ble imidlertid konkurransen avlyst, og den slovenske allmennkringkasteren RTVSLO besluttet at Soklič skulle få representere landet i Eurovision Song Contest 2021.
Sommeren 2020 startet RTVSLO arbeidet med å finne bidraget til 2021. Til sammen kom det inn 191 bidrag. Gjennom flere avstemningsrunder besluttet en jury sammen med Ana Soklič at sangen «Amen» skulle være landets bidraget til Eurovision Song Contest 2021. Sangen hadde premiere i en spesialsending på RTVSLO lørdag 27. februar 2021.
Sangen deltok i semifinale 1 i Rotterdam Ahoy tirsdag 18. mai 2021, der den fikk 44 poeng og ble nummer 13. Den ble dermed slått ut av konkurransen siden bare de ti beste kvalifiserte seg til finalen lørdag 22. mai 2021.
Sangen var ett av to bidrag med samme tittel i konkurransen; også Østerrikes Vincent Bueno stilte med et bidrag som heter «Amen». Heller ikke den låten kvalifserte seg til finalen. Det var også tittelen på Israels bidrag i Eurovision Song Contest 1995.
Kristine Noergaard
Kristine Noergaard (født 3. august 1977) er en dansk terrengsyklist.
Hyphydrus
Hyphydrus er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.
Utseende
Denne slekten består av små arter som utmerker seg ved en bredt oval kroppsform, bredere enn de fleste andre vannkalver. Artene kan være brunsvarte, rødbrune eller mønstret i gult og svart.
Levevis
Både de voksne billene og larvene, er  rovdyr. Larvestadiene er i ferskvann. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet. Vannkalvene svømmer raskt med symmetriske bevegelser, det vil si at begge beina i et par går framover og bakover samtidig. Småvannkalver har ikke gjeller og er avhengige av å hente oksygen fra luften. Man kan se både voksne og larver hengende fra vannoverflaten, der bare bakkroppsspissen bryter overflatehinna. De voksne billene lagrer luft under dekkvingene.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Palearktis, Sørøst-Asia og Afrika.
Systematisk inndeling
Oversikten følger Artsdatabankens regler og de arter som er funnet i Norge eller antas å kunne bli oppdaget her. Angitt antall funn i Norge er fra september 2020. Det er mulig å søke flere opplysninger med navnet hos Artsdatabanken eller se fullstendig utbredelse og data for en art eller gruppe hos Artskart. Mange av arene er svært like hverandre.
Brannstasjon
Der er typisk garasjeanlegg hvor brannbilene står klar til utrykning, samt forskjellige former for oppholdslokaler. Hvis stasjonen er døgnbemannet har man dessuten lokaler til matlavning, hvile og omkledning. Herutover er ofte også kontorer til administrasjonen. På større stasjoner kan man tillike finne verksteder, vaskehaller og vaktsentral.
En hjelpebrannstasjon er en liten brannstasjon hvor der kun er få kjøretøyer, som ved behov får hjelp fra en fjernere liggende stasjon som så huser den store utrykningsstyrke. Denne løsning velges ofte i områder med lav aktivitet, da det er mere økonomisk enn å etablere en stor stasjon hvor der kan være langt mellom utrykningene.
Visse mindre stasjoner deler arealer og bygninger med for eksempel en lokal virksomhet eller rådhus, hvor man så kan deles om utgiftene til bygningene, men hvor mannskapet så arbeider meget tett på.
Håverud
Håverud er et tettsted i Mellerud kommune i Västra Götalands län i landskapet Dalsland. Håverud hadde 141 innbyggere i 2010.
Håverud ligger ved Dalslands kanal og kanalen passerer her i en berømt akvedukt.
Akvedukten i Håverud ble ferdigstilt i 1868 og er en kombinasjon av en veibro, jernbanebro og en akvedukt.
Tre rederier har passasjertrafikk som passerer Håverud. Dette er M/S «Dalslandia», M/S «Storholmen» og M/S «Dalsland».
Khadr Sayed El Touni
Khadr Sayed El Touni (født 15. mars 1915, død 25. september 1956) var en egyptisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London. El Touni ble olympisk mester i vektløfting under OL 1936 i Berlin. Han vant den tredje letteste klassen, mellomvekt opp til 75,0 kg. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de tre foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris og Los Angeles. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. El Touni løftet sammenlagt 387,5 kilo, ny verdensrekord og 35,0 kilo mer enn sølvvinneren.
Norge på kryss og tvers Vol. 1 – Lokal vinkling
Norge på kryss og tvers Vol. 1 – Lokal vinkling er et musikkalbum med Bare Egil Band sin kommende TV-serie. Første albumet ble utgitt den 29. juli 2011.
Kenyas afrikanske nasjonale union
Kenyas afrikanske nasjonale union (KANU) (engelsk Kenya African National Union) var et kenyansk politisk parti, dannet i 1960 ved et samarbeid mellom Kenyas afrikanske forbund, Folkets kongressparti og Kenyas frigjøringsbevegelse. KANU styrte landet i nærmere 40 år, fra landet ble selvstendig i 1963 til valget i 2002. Jomo Kenyatta var partileder, og Tom Mboya generalsekretær.
Etter Kenyattas død i 1978 ble visepresident Daniel arap Moi valgt til ny partileder. I 2007 ble partiet en del av alliansen Partiet for nasjonal enhet.
Kohei Yamamoto
Kohei Yamamoto (født 20. august 1985) er en japansk terrengsyklist.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 29.
Tournament Players Championship 1974
Tournament Players Championship 1974 (senere kjent som The Players Championship) ble arrangert i Marietta, Georgia i USA i 1974.
Matteo Guendouzi
Mattéo Guendouzi Olié (født 14. april 1999) er en fransk fotballspiller som spiller for Olympique de Marseille.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Cristóbal López Romero
Cristóbal López Romero S.D.B. (født 19. mai 1952 i Vélez-Rubio i Spania) er en spansk ordensgeistlig og katolsk erkebiskop av Rabat.
Bakgrunn
Cristóbal López Romero vokste opp i Badalona og gikk på salesiansk høyskole i Girona. Han sluttet seg til salesianerordenen i 1964 og avla sine første løfter 16. august 1968 i Godelleta. López studerte filosofi fra 1973 til 1975 og katolsk teologi fra 1975 til 1979 ved salesianernes seminar i Barcelona. Den 2. august 1974 avla López høytidelige løfter i Barcelona.
Prest
Han ble presteviet den 19. mai 1979 i Barcelona av erkebiskopen av Barcelona, kardinal Narciso Jubany. I 1982 oppnådde han så en grad i informasjonsvitenskap fra det autonome universitet i Barcelona.
Fra 1979 til 1984 virket Cristóbal López Romero som kapellan i La Verneda i la Pau-distriktet i Barcelona, før han dro til Paraguay og ble kapellan ved salesianernes kirke i Asunción. Fra 1986 til 1992 var han delegat for ungdomsarbeidet. Han var også direktør for salesianernes avis i Asunción fra 1991 til 1992. I 1992 ble López sogneprest i Asuncion. Fra 1994 til 2000 var han salesianernes provinssuperior i ordensprovinsen Paraguay, og president for konferansen for superiorer i Paraguay, deretter ble han direktør og lærer ved salesianerkollegiet i Asunción. Han grunnla også Asociación de Comunicadores Católicos de Paraguay og var medlem av rådgivergruppen for det paraguayanske utdanningsdepartement. Siden den gang har López hatt både spansk og paraguayansk statsborgerskap.
Fra 2003 til 2011 var López direktør for salesianernes utdanningssenter i Kenitra i Marokko, og superior for salesianerne der, samt medlem av presterådet og bispedømmerådet for katolsk formasjon av erkebispedømmet Rabat.
Han ble så provinsialsuperior for ordensprovinsen i Bolivia.
Fra 2014 var Cristóbal López Romero provinsialsuperior i María Auxiliadora-provinsen i Spania.
Erkebiskop av Rabat
Den 29. desember 2017 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Rabat. Erkebiskopen av Barcelona, Kardinal Juan José Omella Omella, bispeviet ham den 10. mars 2018 i Rabats katedral; medkonsekratorer var erkebiskop emeritus av Sevilla, kardinal Carlos Amigo Vallejo O.F.M. og den apostoliske nuntius til Marokko, erkebiskop Vito Rallo. Den 24. mai 2019 ble Cristóbal López Romero også apostolisk administrator for det vakante erkebispedømmet Tanger.
Kardinal
Den 1. september 2019 kunngjorde pave Frans i konsistoriet 5. oktober 2019 at López var utnevnt til kardinalprest i kardinalkollegiet. Ved kardinalskreeringen den 5. oktober 2019 tildelte paven ham tittelkirken San Leone Magno.
Cristóbal López Romero har også vært president for Den nordafrikanske regionale bispekonferanse (CERNA) siden 2022.
Palden Tenpai Nyima
Tenpe Nyima (tibetansk: གྤལ་ལྡན་བསྟན་པའི་ཉི་མ, Wylie: Gpal-ldan Bstan-pa'i Nyi-ma, født 1782, død 1853) var den syvende inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.
Den sjette Panchen Lama, Lobsang Palden Yeshe, døde av kopper under et besøk i Beijing i 1780. Tre år senere identfiserte den åttende Dalai Lama en gutt som inkarnasjonen av Panchen Lama og gav ham det religiøse navnet Lopsang Palden Tenpe Nyima. For å fortsette de forbindelser mellom britene og Tibet som var blitt innledet under den sjette Dalai Lama, meddelende Sha Marpa, som tjenestegjorde som regent, i et brev til Warren Hastings at en inkarnasjon av Panchen Lama var funnet. Hastings svarte ved å sende sin slektning Samuel Turner til Tibet.
Tenpe Nyima identifiserte den niende, tiende og den ellevte inkarnasjon av Dalai Lama og gav dem i tur og orden undervisning i buddhismen.
Egypt under VM i svømmesport 2022
Egypt deltar under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.
Christie
Christie er en skotsk slekt med en norsk gren med mange fremtredende medlemmer. Navnet kom til Norge på 1600-tallet med brødrene Andrew Davidson Christie og David Christie fra kystbyen Montrose (Angus) i Skottland.
Slektsvåpenet med andreaskors og stjerner i skjoldet, har vært ført i slekten helt fra innvandreren. Våpenet finnes blant annet i eidsvollsmannens segl på Grunnloven 17. mai 1814.
Navnet er opprinnelig et patronymikon, som betyr «Christians sønn» eller «Christoffers sønn».
Chrystie til Moss og Brevik
David Christie var bosatt i Dunbar i Skottland. Hans to sønner David og Andrew utvandret også til Norge og ankom i 1717 til Brevik, hvor begge «af Christelige Hensyn» forandret skrivemåten til Chrystie. David Chrystie (1693–1736) ble boende i Brevik, hvor han oppførte Chrystiegården, som er gjenreist på Norsk Folkemuseum. Broren Andrew Chrystie (1697–1760) bosatte seg i Moss. Begge ble velstående kjøpmenn i hver sin by. De har stor etterslekt i Norge, men ingen bærer lenger familienavnet Chrystie. Den siste med dette etternavnet var Hans Andrew David Chrystie (1860–1945).
Noter
<references group="lower-alpha" />
Klaus Vesterlund
Klaus Vesterlund (født 14. februar 1976) er en dansk terrengsyklist.
John Willem Gran
Willem Nicolaysen Gran (med klosternavnet John) (født 5. april 1920 i Bergen, død 20. mars 2008 i Paris) var biskop av Oslo katolske bispedømme fra 1964 til 1983.
Bakgrunn
Gran reiste rundt i Europa på slutten av 1930-tallet, blant annet med planer om en utdannelse innen opera. Han regnet seg lenge som ateist, men hadde også en kort periode der han så buddhismen som sin tro. Da Tyskland okkuperte Norge i 1940, ble han sittende fast i Italia. Her traff han unge, aktive katolikker, og han konverterte i 1941 til katolisismen, med konfirmasjon i Peterskirken.
Under andre verdenskrig gjorde han militærtjeneste, og var stasjonert først i London og etter freden i Norge, til årsskiftet 1945/1946. Den siste perioden var han liaisonoffiser på Akershus festning.
Etter å ha blitt dimittert arbeidet han i filmbransjen i 1946 og 1947, blant annet som regiassistent for Kampen om tungtvannet.
Trappist, prest
Etterhvert følte han en dragning til klosterlivet, og i november 1949 trådte han inn i cistercienserklosteret (trappister) på Caldey Island utenfor kysten av Pembrokeshire i Wales. Han tok da navnet John. Etter teologistudier i klosteret Scourmont i Belgia ble han presteviet i Caldey Abbey i 1957 av biskop Theodor Suhr fra København. To år senere ble han sendt til Roma for videre teologistudier, og tok en lisensiatgrad. Fra 1960 til 1963 virket han i ordenens generalkurie i Roma som økonomisk administrator.
Biskop
27. desember 1962 utnevnte pave Johannes XXIII ham til koadjutor-biskop (assisterende biskop) med etterfølgelsesrett i Oslo og til titulærbiskop av Rafia. Den 24. mars 1963 ble han bispeviet i St Olav domkirke i Oslo, av Oslos biskop Jacob Mangers, med de medkonsekrerende biskoper Johannes Theodor Suhr (København) og Johann Wember (Tromsø).
Han overtok som biskop av Oslo etter biskop Mangers den 13. desember 1964 og satt i embetet til 26. november 1983, da hans avskjedssøknad ble innvilget.
Som nyutnevnt biskop deltok han, som eneste nordmann, på andre vatikankonsil i Roma 1963–1965. (De andre tre biskopene fra Norge, Mangers, Rüth og Wember, deltok også.) Gran ble der oppnevnt til medlem av Det pavelige sekretariat for kristen enhet, hvor han satt til 1970, og til medlem av Det pavelige sekretariat for dialog med de ikke-troende, hvor han satt til 1984.
I senere år bodde han det meste av tiden på Korsika.
Biskop Gran døde 20. mars 2008 i Paris og ble begravet i Bergen den 3. april 2008. Dette var den første katolske bispebegravelsen i Bergen siden 1522 da biskop Andor Ketilsson ble begravet der.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Louis Hostin
Louis Hostin (født 21. april 1908 død 29. juni 1998) var en fransk vektløfter som deltok i flere olympiske leker, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. Hostin ble olympisk mester i vektløfting under OL 1932 i Los Angeles. Han vant den nest tyngste klassen, lett tungvekt opp til 82,5 kg. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de to foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen og Paris. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Hostin løftet sammenlagt 365 kilo, 5 kilo mer enn sølvvinneren. Fire år senere, under 1936 i Berlin løftet han sammenlagt 372,50 kilo i samme vektklasse, ny olympisk rekord og 7,5 kilo mer enn sølvvinneren. Under sommer-OL 1928 i Antwerpen kom han på andreplass bak Sayed Nosseir fra Egypt.
Tallapoosaelven
Tallapoosaelven (Tallapoosa River) har sitt utspring i Appalachene i nordvestre Georgia, USA. Hoveddelen av elvens nedbørsområde ligger i Alabama. Den løper sammen med Coosaelven og danner Alabamaelven.
Tenpai Wangchuk
Tenpe Wangchuk eller Lopsang Palden Chökyi Drakpa Tanpe Wangchuk (tibetansk: བསྟན་པའི་དབང་ཕྱུག་་,  Wylie: Bstan-pa'i Dbang-phyug, født 1855 i Namling i Tibet, død 1882)  var den åttende inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.
Tenpe Wangchik var sønn av Tendzin Wangyel og Trashi Lhamo ble i 1857 ført til Trashilhünpo som Tenpe Nyimas reinkarnasjon. Han besteg tronen i 1860 og tok sine fullstendige klosterløfter i 1877. Han gav den trettende Dalai Lama hans første tonsur i 1878.
Josef Manger
Josef Manger (født 26. mai 1913 i Bamberg, død 13. mars 1991) var en tysk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Manger ble olympisk mester i vektløfting under OL 1936 i Berlin. Han vant den tyngste klassen, tungvekt over 87,5 kg. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de tre foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris og Los Angeles. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Manger løftet sammenlagt 410,0 kilo, ny verdensrekord og 7,5 kilo mer enn sølvvinneren.
Sko/Krise
Sko/Krise er en EP med Bare Egil Band, utgitt i 1996.
Gjøvik-Marken
Gjøvik-Marken er et arrangement for folk i og rundt Gjøvik. Det er et marked, tivoli og folketreff. Gjøvik-Marken er hver eneste høst på Gjøvik gård, ofte nært i tid med Hamar Mart'n. Lunds Tivoli har i mange år deltatt på markedet.
Historie
Det har vært avholdt marked på Gjøvik fra 1890-årene. I begynnelsen var hovedaktiviteten kjøp og salg av hester, men det var også underholdning av forskjellig slag. Gjøvik Salgs- og Reklameforening har siden 1951 stått for arrangementet. I 1962 ble markedet arrangert på Gjøvik Gård for første gang og hadde 6000 besøkende på åpningskvelden av Gjøvik-Marken, og i løpet av en uke hadde arrangementet gjerne 30 000 besøkende. I perioden 1962 til 1982 var Jac. Røken Ødegaard konferansier på markedet. Andre som har hatt rollen som konferansier er Bror Mauritz-Hansen og Dag Frøland.
Den første indisk-pakistanske krig
Den første indisk-pakistanske krig (hindi: भारत-पाकिस्तान के बीच प्रथम युद्ध), også kjent som den indo-pakistanske krig i 1947, den indisk-pakistanske krig i 1947-48 eller den første Kashmirkrigen, var en krig som ble utkjempet mellom India og Pakistan for kontroll over regionen Kashmir fra 1947 til 1948. Den var den første av fire kriger utkjempet mellom de to nylig uavhengige landene, og resultatet av krigen påvirker fremdeles begge landenes geopolitikk.
Krigen ble utkjempet først mellom den tidligere britiske vasallstaten Kashmir og Jammu og lokale militser fra Khyber Pakhtunkhwa som hadde som mål å støtte et muslimsk opprør. Maharajaen av Kashmir og Jammu anmodet india om millitærhjelp. Seinere gikk også Pakistan inn i krigen. Frontene stilnet langs det som kom til å bli kjent som kontrollinja. Krigen sluttet da en formell våpenhvile ble erklært kl. 23:59 natta mellom 1. og 2. januar 1949.
PDP-10
PDP-10, også markedsført som DECsystem-10, var den største og kraftigste minidatamaskinen i PDP-serien fra Digital Equipment Corporations (DEC). Ytelsen til noen modeller av PDP-10 var sammenlignbar med de svakeste av IBM stormaskiner.
Den første indisk-pakistanske krig
Bakgrunn
Den første anglo-sikh-krigen (1845–46) ble utkjempet mellom sikhriket, som hevdet suverenitet over Kashmir, og Det britiske ostindiske kompani. I freden i Lahore i 1846 måtte sikhene gå med på å oppgi det verdifulle området (Jullundur Doab) mellom Beas og Sutlej og britene krevde at de skulle betale en erstatning på 1,2 millioner rupi. Siden sikhene ikke kunne betale denne summen så enkelt, tillot Ostindiakompaniet dogra-herskeren Gulab Singh å ta imot Kashmir fra sikhriket i bytte mot en utbetaling på 750 000 rupi til Ostindiakompaniet. Gulab Singh ble den første maharajaen i den nydannede vasallstaten Kashmir og Jammu, og han grunnla et dynasti som skulle styre staten, det nest største fyrstestaten under Britisk Raj. Dette dynastiet skulle ha makten i Kashmir frem til India oppnådde selvstendighet i 1947.
PDP-10
PDP-10 var en ord-basert mikroprosessor med en ordlengde på 36-biter, og den var en videreutvikling av PDP-6. PDP-10 ble satt i produksjon i begynnelsen av 1966, og ble produsert frem til 1983.
Den første indisk-pakistanske krig
Delingen av India
Før og etter den britiske tilbaketrekningen fra India i 1947, kom vasallstaten Kashmir og Jammu under press fra både India og Pakistan om å samtykke til å bli en del av en av de to nylig uavhengige landene. Ifølge «tiltredelsesinstrumentet» (eng. Instrument of Accession) knyttet til delingen av India, skulle herskere av vasallstater gis valget mellom enten å slutte seg til India eller Pakistan. Maharajaen av Kashmir, Hari Singh, forsøkte derimot å unngå forbindelser til begge landene. Da det oppstod et muslimsk opprør, støttet opp av pashtunske stammefolk fra Khyber Pakhtunkhwa,   ba maharajaen om militær assistanse fra India. India kom med et krav om at Kashmir måtte slutte seg til India dersom det ville motta hjelp. Etter at den indiske regjeringen anerkjente innlemming av den tidligere vasallstaten i India og anså den som den nye indiske delstaten Jammu og Kashmir, ble indiske tropper sendt til delstaten. I Jammu og Kashmir støttet frivillige folk tilhørende Jammu & Kashmir National Conference (et politisk parti) den indiske hæren i dens kampanje for å drive ut de pashtunske inntrengerne. Gyldigheten av denne innlemmingen er fortsatt omstridt.
PDP-10
PDP-10 kjørte operativsystemene TOPS-10, TOPS-20, TENEX, Incompatible Timesharing System, WAITS og CompuServe Timesharing System.
Den første indisk-pakistanske krig
Delingen av India
Pakistan var av den oppfatning at maharajaen av Kashmir ikke hadde noen rett til å bringe inn den indiske hæren, ettersom landet mente at maharajaen av Kashmir ikke var en arvelig hersker og at han kun var en person utnevnt av britene. Det hadde aldri vært noen tittel som «maharajaen av Kashmir» før britisk styre. Av den grunn bestemte Pakistan seg for å iverksette tiltak, men hærsjefen for Pakistans hær general Douglas Gracey sendte ikke styrker til Kashmir-fronten og nektet å adlyde ordren om å gjøre det, gitt av generalguvernøren i Pakistan Muhammad Ali Jinnah. Gracey forklarte sin ulydighet ved å argumentere at de indiske styrkene som okkuperte Kashmir representerte den britiske kronen, og dermed kunne han ikke delta i militære kamper med indiske styrker. Pakistan klarte til slutt å sende sine styrker til Kashmir, men til da hadde de indiske styrkene tatt kontroll over rundt to tredjedeler av den tidligere fyrstestaten. Områdene rundt Gilgit og Baltistan ble sikret av Pakistans Gilgit Scouts og styrkene til staten Chitral, en annen vasallstat som hadde sluttet seg til Pakistan.
Den første invasjonen
Statsstyrkene stasjonert i grenseområdene rundt Muzaffarabad og Domel ble raskt beseiret av stammestyrkene (noen statsstyrker gjorde mytteri og sluttet seg til stammestyrkene), og veien til hovedstaden var dermed åpen. Istedenfor å rykke frem mot Srinagar før statsstyrkene kunne omgruppere eller bli forsterket, valgte de stammestyrkene å bli i de erobrede byene i grensetraktene hvor de deltok i plyndring og andre forbrytelser mot de lokale innbyggerne. I Poonch-dalen trakk statsstyrkene seg tilbake og inn i byer hvor de ble beseiret.
PDP-10
I den første tiden ble maskinene markedsført som "PDP-10", men fra og med KL10-modellen av prosessoren ble navnet DECsystem-10 innført. Operativsystemet for PDP-10 ble først kalt "MONITOR" men etterhvert ble produktnavnet TOPS-10 tatt i bruk. En rekke brukere av PDP-10-baserte systemer var ikke videre fornøyd med TOPS-10 og valgte å lage sine egne operativsystemvarianter enten fra bunnen av eller som modifiserte versjoner av TOPS-10.
Nordmørafylke
Nordmørafylke (Norrønt: Norðmœrafylkí) var ett av de historiske fylkene i Norge. Nordmørafylke var like stort som de åtte trønderske fylkene i Trondheimen tilsammen, og utgjorde hele kyststrekningen fra Eide mot Romsdølafylke og Osen mot Naumdølafylke. Fylket utgjorde to syssel, nyrðri hlutr i nord Fosen som senere ble Fosen len og Fosen fogderi i Søndre Trondhjems amt, og syðri hlutr i sør Edøy, som senere ble Nordmøre len og Nordmøre fogderi i Romsdals amt.
Den første indisk-pakistanske krig
Indisk engasjement i Kashmir-dalen
Etter tiltredelsen fraktet India ved hjelp av fly og helikoptre sine tropper og utstyr til Srinagar, hvor de forsterket vasallstatens styrker, opprettet en forsvarsring og slo tilbake stammestyrkene i utkanten av byen. Den vellykkede forsvarsoperasjonen gikk blant annet ut på at indiske panserkjøretøy kjørte rundt og bak flanken til stammestyrkene. De beseirede stammestyrkene ble forfulgt så langt som til Baramulla og Uri, og disse byene ble gjenerobret.
Nordmørafylke
På 900-tallet ble Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke underlagt Frostating.
Skipreider
Nordmørafylke bestod av 16 skipreider: Nyrðri hlutr eller Folskn sýsla: Syðri hlutr eller Edóy sýsla:
Den første indisk-pakistanske krig
Indisk engasjement i Kashmir-dalen
I Poonch-dalen fortsatte stammestyrkene å angripe statsstyrkene.