cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Max Delbrück
Biografi
I 1937 flytta han til USA for å gi næring til sin interesse for biologi. Han blei forsker i biologiavdelingen ved California Institute of Technology, der han begynte å forske på genetikken til bananflue Drosophila melanogaster. I sitt opphold her blei han kjent med bakterier og deres viruser. I 1939 var han medforfatter til artikkelen The Growth of Bacteriophage som fikk stor betydning.
I 1941 gifta han seg med Mary Bruce. Han fikk fire barn med henne. Delbrücks bror Justus Delbrück, en advokat, hans søster Emmi Bonhoeffer og hans svogre Klaus Bonhoeffer og Dietrich Bonhoeffer var ansett som helter i den tyske motstandsbevegelsen. Klaus og Dietrich Bonhoeffer ble henrettet i det nasjonalsosialistiske Tysklands siste dager.
Dariya Derkach
Dariya Derkach (født 27. mars 1993) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Max Delbrück
Biografi
I 1947 returnerte Delbrück til California Institute of Technology som professor i biologi. Her blei han til 1977.
Fra 50-tallet av brukte Delbrück biofysiske metoder i stedet for genetikk når problem innen fysiologi skulle løses. Han oppretta institutt for molekylærgenetikk ved universitetet i Köln.
Janez Marič
Under lekene i 2014 ble hans beste resultat nummer 49 på jaktstarten. Maričs beste olympiske plassering individuelt var 27.-plass på sprinten i Vancouver i 2010. Han vant ett renn i verdenscupen, normaldistansen i Östersund 21. februar 2003.
Periptyctus
Periptyctus er en slekt av bittesmå punktbiller som lever av soppsporer. De kan finnes i komposter og andre steder der plantedeler brytes ned av sopp.
Utseende
Knøttsmå til små (0,5 – 2 mm), ovale biller, flate til sterkt hvelvede. Noen er glatte og blanke, andre fint hårete og matte, på farge gjerne tegnet i gult og svart. Hodet er ganske lite, ligger under brystskjoldet og er ikke synlig ovenfra. Antennene er 8-10 leddete, med en tre- eller femleddet, løs kølle, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, vanligvis omtrent halvsirkelformet sett ovenfra, med bredt avsatte sidekanter, litt innsvunget innefor bakhjørnene. Bakerst er brystskjoldet vanligvis litt bredere enn dekkvingene. Disse er rundet ovale, ofte tvert avbrutt bakerst slik at de ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene. De mangler punktrekker. Beina er ganske korte, lårene flate, føttene fire-leddete. Punktbillene kan ligne mye på fjærvinger (Ptiliidae), men kan skilles fra disse på at hodet er mindre, flygevingene "normalt" utviklede, ikke fjærformede, og kroppsformen vanligvis mer hvelvet.
Levevis
Punktbillene finnes mellom råtnende plantedeler, for eksempel i løvstrø og komposter. Både larver og voksne spiser sannsynligvis soppsporer.
Göran Magnus Sprengtporten
Göran Magnus Sprengtporten (født 16. desember 1740 i Borgå, død 13. oktober 1819 i St. Petersburg) var en svensk offiser, politiker og senere også russisk greve. Sprengtporten ble etter hvert talsmann for et selvstendig Finland, gikk i russisk tjeneste og ble av Sverige ansett som landsforræder. Etter Sveriges tap mot Russland i finskekrigen var Sprengtporten sentral i etableringen av storfyrstedømmet Finland der han også ble den første generalguvernøren.
Bakgrunn og unge år
Göran Magnus Sprengtporten ble sannsynligvis født på Gammelbacka gård i Borgå sogn i Finland som sønn av major Magnus Vilhelm Sprengtporten og dennes senere make Elisa Katarina Ulfsparre, og som halvbror til Jacob Magnus Sprengtporten. Etter skolegang begynte Sprengtporten i ung alder i 1752 ved kadettskolen i Stockholm, og fra 1757 tjenestegjorde han under Augustin Ehrensvärd ved Sveaborg.
Sprengtporten deltok på svensk side i den pommerske krigen og utmerket seg. I 1760 ble han utnevnt til stabsadjutant for Axel von Fersen d.e. (1719-94) og året etter til kaptein i arméen, samt kaptein i Sprengtportska regimentet, hvor han i 1770 ble sekundmajor. Ved riksdagen 1771-72 var han ivrig tilhenger av Hattpartiet og adelens privilegier. Han støttet Gustav IIIs statskupp i 1772 da han sammen med sin halvbror sikret Sveaborg for kongen. Etter statskuppet ble han utnevnt til oberstløytnant, i 1773 oberst, og i 1775 ble han sjef for Savolax infanteriregiment. I denne stillingen viste han stor dugelighet, moderniserte og bevæpnet - til dels med egne midler - en svært kritisk sektor i forsvaret av Sveriges grense mot Russland. Han avholdt jevnlige øvelser for brigaden. På sin offisielle residens, Brahelinna gods, etablerte Sprengtporten et uoffisielt militærakademi for unge gutter som planla å en militær karriere.
Guido Alfani
Bakgrunn
Guido Alfani var sønn av pedagogen og filologen Augusto Alfani.
Göran Magnus Sprengtporten
Utenlandsreise og brudd med kongen
I et egenhendig skrevet brev underrettet kongen Sprengtporten om at søknaden var innvilget, og at han for 1778 og 1779 skulle få 1 000 riksdaler årlig til dekning av reiseomkostninger, i tillegg til ordinær lønn. Sprengtporten drøyde med avreisen, men dro så i mars 1779, først til St. Petersburg hvor han ble mottatt med store hedersbevisninger, og deretter videre til Berlin. Selv om han hadde mottatt en god sum i reisepenger, strakk den ikke til for hans levesett, og da han ankom Paris i september 1779, hadde han økonomiske problemer.
Sprengtporten ble grepet av tidens frihetsideer, ønsket å bidra på fransk side i den amerikanske uavhengighetskrigen, og søkte derfor kongen om avskjed med pensjon og ekstra ytelser. Han ble bevilget avskjed i mai 1780, men det forventede økonomiske vederlaget lot vente på seg. Mens Gustav III oppholdt seg i Spa, ble han oppsøkt av Sprengtporten, og lovet ham da penger og ansettelse i den franske arméen. Det siste fikk han også, men den var hverken fast eller avlønnet, noe som gjorde Sprengtporten enda mer misfornøyd med Gustav III.
I 1781 returnerte han til Finland og bosatte seg på sin eiendom Sasta, der begynte han å tenke på et selvstendig Finland som et storfyrstedømme under russisk beskyttelse. I 1785 fikk han på ny midler fra Gustav III for en utenlandsreise, og gikk da en kortere tid i nederlandsk tjeneste. I den den tiden diskuterte han en mulig finsk selvstendighet med den russiske ambassadøren til Nederland. I 1786 reiste han til Stockholm og deltok på opposisjonens side i riksdagen. Der diskuterte han også sin plan for Finland mer detaljert med den russiske ambassadøren Markov.
Guido Alfani
Prest, vitenskapsmann
Han publiserte «Un secolo di osservazioni meteorologiche (1813-1918)» i Firenze (1920). Han satte opp en radiotelegrafisk stasjon i observatoriet, for mottak av radiosignaler og værmeldinger fra Paris.
Göran Magnus Sprengtporten
I russisk tjeneste
Den russiske ambassadøren i Stockholm tilbød Sprengtporten å gå i russisk tjeneste, noe han godtok. Samme år bega han seg til St. Petersburg hvor han ble vel mottatt, utnevnt til generalmajor og kammerherre. Under den russisk-svenske krig (1788–1790) fortsatte han forgjeves å få løsrevet Finland fra Sverige, både gjennom sine kontakter med offiserene i Anjalaforbundet, og gjennom hertug Karl.
Guido Alfani
Prest, vitenskapsmann
Pater Guido Alfani var en venn og stor beundrer av Don Giulio Facibeni, i den grad at han testamenterte ham sin messehagel, brodert av moren, og sin egen kalk.
Göran Magnus Sprengtporten
I russisk tjeneste
Ved krigsutbruddet ble han sendt til Onega-regionen, men ble snart tilkalt til forhandlinger i grensetraktene, der han forgjeves forsøkte å egge sine tidligere støttespillere til å gå inn for finsk uavhengighet gjennom rask handling. Han forfattet propagandaskriftet Isänmaalle (= Til fedrelandet) rettet til vanlige folk. Men hæren gikk i vinterkvarter i oktober. Sprengtporten ønsket fortsatt å kjempe for finsk løsrivelse og søkte seg til den russiske arméen som i juni 1789 trengte inn i Savolax, men ble hardt såret i slaget ved Porrassalmi i juni 1789 og måtte trekke seg fra aktiv tjeneste. Sprengtportens engasjement på russisk side hadde imidlertid blitt så kjent at Gustav III ved riksdagen i 1789 erklærte han som landsforræder, og Åbo hovrett dømte han den 9. februar 1790 fra liv, ære og gods. Han begav seg igjen til Vest-Europa og returnerte til St. Petersburg i 1793.
Han presenterte sine planer for den russiske tsaren Paul I, vant hans tillit, ble utnevnt til russisk general og tjente som tsarens sendebud hos Napoleon Bonaparte. Napoleon sa til ham: «Deres hersker og jeg er kalt til å endre verden.» Dette falt i fisk ved mordet på tsar Paul i 1801. Først ved utbruddet av finskekrigen gikk utviklingen i den retning Sprengtporten ønsket, da den russiske invasjonens formål raskt ble endret til Finlands løsrivelse fra Sverige.
Død og ettermæle
Etter å ha forlatt posten som generalguvernør levde Sprengtporten resten av sine dager som privatperson, utenfor politikken. Om vinteren bodde han St. Petersburg og om sommeren på eiendommen Hietala ved Viborg. Sprengtporten døde 13. oktober 1819 i St. Petersburg.
Oppfatningene om Sprengtporten har vært svært ulike og skiftende, fra samtidens svenske som så han som forræder og til dagens finske som, tross hans mange feil, anerkjenner han som en avgjørende person for etableringen av et selvstendig Finland.
Ufullkommen konkurranse
Ufullkommen konkurranse, også kjent som imperfekt konkurranse er en samlebetegnelse for alle markeder hvor betingelsene for fullkommen konkurranse ikke blir møtt. Fordi fullkommen konkurranse er en idealtype, vil markeder i praksis ha store vanskeligheter for å kunne praktisere dette, om i det hele tatt.
Xantheremia
Xantheremia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
69. fortifiserte infanteribrigade
69. fortifiserte infanteribrigade (russisk: 69-я отдельная Свирско-Померанская Краснознамённая, ордена Красной звезды Амурская казачья бригада прикрытия) - «69. selvstendige Svirsk-Pomeransk Røde Fane med Amur-kosakkenes Røde Fane orden fortifiserte brigade» FPN 61424, er underlagt 35. kombinerte armé i den russiske hæren. Brigaden er forlagt til Babstovo i Den jødiske autonome oblast.
Ufullkommen konkurranse
Former for ufullkommen konkurranse
Concorrência (gestão)
Xantheremia
Utseende
Små (gjerne 4 - 6 millimeter), avlange, svarte praktbiller med gulaktige tegninger på dekkvingene. Oversiden er fint punktert og hårete, dekkvingene med fine punktrader. Pronotum er rundet. Antennene er korte og sagtakkede.
69. fortifiserte infanteribrigade
Historie
Avdelingen ble oppsatt i under andre verdenskrig i 1941 som 272. infanteridivisjon i Leningrad oblast. I 1989 ble divisjonen flyttet til Den jødiske autonome oblast. Enheten var i 1989 128. maskingevær-artilleridivisjon - konvertert til 176. motoriserte infanteribrigade i 1993 - videre konvertert til 272. motoriserte infanteridivisjon i 1997 før den fikk nåtidens betegnelse i 2009.
Xantheremia
Levevis
De voksne billene besøker gjerne blomster. Slekten forekommer først og fremst i ørkener.
69. fortifiserte infanteribrigade
Organisering
Et regiment kalla istrebiltelno-protivotankovyj artilleriskij polk ('skytter-panservern-artilleri-regiment') er del av brigaden. Bataljonene har skarpskytter-tropp, etterretningstropp og panserverntropp. Det finns også en ingeniørbataljon og en rakettkaster-bataljon i brigaden.
Xantheremia
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord- og Øst-Afrika (sørover til Kenya), Midtøsten og Sentral-Asia.
69. fortifiserte infanteribrigade
Mobilitet i felt
På nettstedet Quora (i 2016) skrev en bruker at to av de fire bataljonene (i brigaden) har (egne) lastebiler, og brukeren skrev videre at brigaden er "partially converted to mobile unit".
Utstyr og våpen
Brigaden er uvanlig sammensatt med MT-LBV, mitraljøser av den gamle typen KPVT, men også noen av nyere dato. Panserverntroppene har panservern-missilet Kornet. Rakettkasterbataljonen har rakettkasteren Prima.
Battistero di San Giovanni
Dåpskapellet i Firenze (italiensk: «Battistero di San Giovanni») er en religiøs bygning i Firenze, Italia, og den har status som en liten basilika. Det oktagonale dåpskapellet står delvis plassert på både Piazza del Duomo og Piazza di San Giovanni, rett overfor Santa Maria del Fiore og klokketårnet til Giotto.
Dåpskapellet er en av de eldste bygningene i byen, konsturert mellom 1059 og 1128 i den fiorentinske romanske stilen.
Selv om den fiorentinske stilen ikke ble spredt over Italia like mye som den romanske fra Pisa eller Lombardia, var dens innflytelse avgjørende for den videre utvikling av arkitekturen, og den dannet grunnlaget som Francesco Talenti, Leon Battista Alberti, Filippo Brunelleschi og andre arkitekter opprettet renessansearkitekturen fra. I forhold til den florentinske romanske stilen kan en snakke om en "proto-renessanse", men samtidig kan en også se en tydelig innflytelse av arkitektoniske tradisjoner fra sen-antikken i Italia, som for eksempel finnes i San Salvatore i Spoleto, Tempelet i Clitumnus eller kirken Sant'Alessandro i Lucca.
Dåpskapellet er kanskje best kjent for sine tre sett med kunstneriske viktige bronsedører med relieff-skulpturer. De sørlige dørene er laget av Andrea Pisano, og i nord og i øst er dørene laget av Lorenzo Ghiberti. De østlige dørene ble senere omtalt som "Paradisets Dører" av Michelangelo.
Den italienske poeten Dante Alighieri og mange andre kjente renessansepersoner, inkludert medlemmer av Medici-familien, ble døpt i dette dåpskapellet. Faktisk ble alle fiorentinere av katolsk tro døpt her fram til slutten av 1800-tallet.
Yekaterina Ektova
Yekaterina Ektova (født 30. august 1992) er en kasakhstansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Hun representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Andrea Geubelle
Andrea Geubelle (født 26. juni 1991) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
The Way of the World
The Way of the World er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Lloyd B. Carleton.
Handling
Peter Sturton er en fremtredende politiker som støtter Walter Croydon, en ung og fremadstormende advokat, for stillingen som guvernør. Croyden er forelsket i Beatrice Farley, men de er ikke vært formelt forlovet. Men når han bekjenner sin kjærlighet, og ber henne gifte seg med ham, forteller Beatrice at hun forbereder seg på å reise til Europa sammen med Mr. og Mrs. Lake. Samtidig er John Nevill, en venn av Sturton, i et ulykkelig ekteskap. Men han bor fremdeles sammen med sin kone, selv om det er veldig lite kjærlighet mellom dem.
Nevill legger planer om å reise til Europa på egen hånd. Men Nevill blir raskt forelsket i Beatrice, og han er overveldet av hennes skjønnhet. Når Beatrice holder på å drukne i løpet av en svømmetur, blir hun reddet av Nevill. Beatrice oppdager deretter at hun elsker ham. Nevill foreslår at de reiser til Paris, for å gifte seg - og Beatrice samtykker. Men når de møter venner av Nevill som nylig har ankommet fra Amerika, nevner de tilfeldigvis at Nevills kone holder til i Newport om sommeren.
Beatrice ønsker deretter å pakke, for å reise hjem. Hun har fullstendig mistet troen på Nevill, etter å ha oppdaget at han allerede er gift med en annen kvinne. I mellomtiden har Walter Croydon blitt valgt som guvernør. Når hun kommer tilbake til statene, samtykker Beatrice til å bli Croydons brud - og de gifter seg kort tid senere. I løpet av de neste par årene forsøker Nevill, sakte med sikkert, å overbevise Croydon at Beatrice er utro mot ham. Tiden går, og Croyden stiller til gjenvalg som guvernør. Croydon-familien har nå en sønn sammen.
Vuottasváhki
Vuottasváhki (nordsamisk, historisk også skrevet Vuoddasvakki) er en fjord i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den en arm av Varangerfjorden og har innløp mellom Vardeneset i nordøst og Dødesneset i sørvest. Fjorden er 1,8 kilometer lang.
På sørsida av fjorden ligger den fraflyttede gården Pasvik.
Jenny Elbe
Jenny Elbe (født 18. april 1990) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Hun representerte Tyskland i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Carassius
Den vanligste arten i Norge er karuss. Den klassiske gullfisken hører også hjemme i denne slekten.
Metophthalmus
Metophthalmus er en slekt av små biller som lever av sopp, særlig muggsopper. Denne familien omfatter noen av de aller minste bilene, de fleste av artene er mindre enn 2 mm lange og gjerne brunaktige på farge.
Utseende
Knøttsmå til små (0,75 – 3 mm), avlange biller, ikke påfallende hårete, som oftest brun-, rød- eller gulaktige på farge. Ribbemuggbiller (Latridiinae) er spinkelt bygd med et mer eller mindre firkantet hode, og fasettøynene er små, nærmest kulerunde, utstående, med grove fasetter. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, ofte omtrent så langt som bredt, med flere høye lengderibber. Sideranden er tannet og gjerne kraftig innskåret i den bakerste halvdelen. Dekkvingene er mer eller mindre parallellsidige, med flere opphøyde lengderibber og ofte også knøler eller pigger. Punktrekkene er ofte lite påfallende. Beina er tynne og skjøre.
Levevis
Muggbillene lever særlig av muggsopper og er vanlige mellom råtnende plantedeler, i komposter og lignenede. Særlig tallrike kan de være i gamle fuglereir, der veksten av muggsopp gjerne er rikelig. Noen arter er knyttet til hule trær (gjerne til reirene til hullrugende fugler), andre finnes gjerne på mugnende matvarer i hus. Noen få arter blir regnet som skadedyr. Enkelte, som Aridius nodifer, har blitt spredt over store deler av verden med handel. Muggbillene kan være meget tallrike, men da de er så små og sjelden kommer i direkte kontakt med mennesket, merker man lite til dem.
Utbredelse
Slekten har en hovedsaklig holarktisk utbredelse.
Flo Hyman
Flora «Flo» Jean Hyman (født 31. juli 1954 i Inglewood i California, død 24. januar 1986 i Japan) var en amerikansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles. Hyman vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Kina. De beseiret Peru med 3-0 i semifinalen men tapte finalen mot Kina med 0-3.
Hyman døde under en volleyballkamp i Japan 1986 som følge av marfans syndrom.
Philippine Welser
Philippine Welser (født 1527 i Augsburg, død 24. april 1580 på Schloss Ambras) var gift i morganatisk ekteskap med erkehertug Ferdinand II av Østerrike av huset Habsburg, hersker over Tirol og sønn av tysk-romersk keiser Ferdinand I. Hun tilhørte den mektige bankierfamilien Welser og var niese av Bartholomeus V Welser, som i 1528 fikk kolonien Venezuela som sikkerhet for et lån til keiser Karl V. Hennes far var Franz (Friedrich) Welser (1497–1572), en rik augsburgsk kjøpmann og patrisier. Philippine Welser var allerede som ung kjent for sin lærdhet og skjønnhet; hun var interessert i både naturvitenskap og finans og handel.
Hun ble tildelt titlene baronesse av Zinnenburg, markgrevinne av Burgau, landgrevinne av Mellenburg og grevinne av Oberhohenberg og Niederhohenberg. Hun var mor til kardinal Andreas av Østerrike og general Karl av Østerrike, senere markgreve av Burgau. Etter hennes død giftet hennes mann seg på nytt med Anne Juliana Gonzaga og ble far til Anna av Tirol, som ble tysk-romersk keiserinne.
Norsk Regnesentral
Norsk Regnesentral (NR) er et norsk forskningsinstitutt som utfører oppdragsforskning for næringsliv og offentlig sektor i Norge og internasjonalt. Forskningsområdene er IKT og statistisk modellering. Norsk Regnesentral er et av de største forskningsmiljøene innen statistikk i Europa. Instituttet er organisert som en ideell og allmennyttig stiftelse.
Avdelinger
NR har tre fagavdelinger:
NR er vertskap for senterne for forskningdrevet innovasjon, Statistics for Innovation (2007–2014) og Big Insight (2015–2024), med finansiering fra Norges forskningsråd.
Historie
Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråds utvalg for matematikkmaskiner opprettet «Norsk regnesentral for ren og anvendt forskning» 1. januar 1952 og ledet virksomheten fram til utvalget ble nedlagt 1. juli 1958. Utvalget besto stort sett av professorer som utførte numeriske beregninger og som hadde behov for matematikkmaskiner. Mandatet til utvalget var å fremme bruken av elektroniske regnemaskiner i Norge.
I 1985 ble NR en uavhengig forskningsstiftelse og flyttet i 1988 til sine nåværende lokaler i Kristen Nygaards hus, Gaustadalléen 23a, Oslo.
Innen IKT-området har NR arbeidet med datakommunikasjon siden 1963, internett siden 1973, IKT-sikkerhet siden 1988, multimedia siden 1994 og e-Inkludering siden 2005.
Innen statistikkområdet har NR arbeidet med statistikk siden 1952, fjernmåling (jordobservasjon) siden 1982, geostatistikk og petroelum siden 1983, marine ressurser siden 1988 og elektrisitetspriser og finans siden 1994. NR er vertsinstitusjon for et senter for forskningsdrevet innovasjon, Statistics for innovation, i perioden 2007-2014 med anvendelser innen petroleum, finans, marin og helse.
Programmeringsspråket Simula ble utviklet og skrevet av professor emeritus Ole-Johan Dahl og professor emeritus Kristen Nygaard og deres forskningsgruppe ved Norsk Regnesentral mellom 1962 og 1967.
NRs historie er beskrevet i Norsk Regnesentral 1952–2002, utgitt i 2002.
Norsk Regnesentrals masterpris innen matematikk og IKT
NRs masterpris deles ut årlig til beste masteroppgave innen matematikk og IKT i et studieår ved Universitetet i Oslo (UiO) og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Prisen ble først utdelt i 2009.
Fagområdet begrenses til masteroppgaver levert til Matematisk institutt og Institutt for informatikk ved UiO og Institutt for matematiske fag og Institutt for datateknologi og informatikk ved NTNU. Det deles ut én pris ved UiO og én ved NTNU.
US Open Championship 2001
US Open Championship 2001 ble arrangert i Tulsa, Oklahoma i USA i 2001.
Nikulás Bergsson
Nikulás Bergsson (–1159) var en islandsk abbed som var interessert i geografi og astronomi og skrev dikt og lærebøker.
Han ble den første abbed i benediktinerordenens kloster Munkaþverá som ble grunnlagt 1155 i Eyjafjörður på nord-Island.
Som skald stod han for "Litla-Jónssaga" om apostelen Johannes.
I reiseskildringen "Leiðarvísir og borgarskipan" beskriver han en reise han gjorde omkring år 1152 fra Island til det forjettede land Jerusalem via blant annet Norge og Roma, delvis langs pilegrimsruten Via Francigena.
Samtidig hadde Pave Hadrian IV reist motsatt rute, fra Roma til Norge og grunnlagt Hamar bispedømme, så de døde samme året, i 1159.
Byer som er nevnt i hans reiseskildring Leiðarvísir:
Gloria (film)
Gloria er en dansk stumfilm fra 1916 i regi av Laurids Skands. Manuset ble skrevet av nordmannen Thomas Peter Krag.
Den hadde premiere i Danmark 24. januar 1916.
Svømming under Sommer-OL 2012 – 100 meter ryggsvømming kvinner
100 meter ryggsvømming for damer under sommer-OL 2012 fant sted 29. og 30. juli i London Aquatics Centre.
Operaen i Kristiansund
Operaen i Kristiansund er en forening som årlig oppfører operaforestillinger i Festiviteten i Kristiansund. Foreningen har røtter tilbake til begynnelsen av 1900-tallet, og mottar i dag statlige bevilgninger til sin operadrift.
Keturah Orji
Keturah Orji (født 5. mars 1996) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Ole Kristian Sylling kraftverk
Ole Kristian Sylling kraftverk er et vannkraftverk som ligger i Lier kommune i Viken fylke.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 176 meter i Veslevassbekken.
Installert effekt er 15 kW. Årsproduksjon er 0,1 GWh.
Hemsedal Idrettslag
Hemsedal Idrettslag (stiftet i 1890) er et idrettslag fra Hemsedal i Buskerud.
Laget har elleve undergrupper, mens idrettslagets hovedlag står ansvarlig for allidrett for alle barn. Fotballaget spiller i 7. divisjon i 2014.
Axel Springer (selskap)
Axel Springer SE er et tysk mediekonsern (europeisk selskap) med konservativ politisk profil. Det er Europas største avisforlag og et av verdens største mediekonsern. Konsernet ble grunnlagt av Axel Springer og hadde under den kalde krigen hovedkontor i Hamburg. Etter gjenforeningen ble hovedkontoret flyttet til Berlin, med viktige kontorer i Hamburg og München. Springer-konsernet eier mer enn 150 aviser og magasiner i mer enn 30 land (bl.a. tabloiden Bild, en av verdens største aviser, og kvalitetsavisen Die Welt). Før 2003 het konsernet Axel-Springer-Verlag.
Kjernevirksomheten er aviser og forlagsvirksomhet, og konsernet eier en rekke store trykkerier. Konsernet har også vært involvert i TV og nye medier.
Selskapets viktigste konkurrenter er Bertelsmann og Holtzbrinck.
Politisk profil
Mediekonsernet har en klar politisk profil som bygger på de politiske grunnprinsippene Axel Springer nedfelte i 1967, der «forsvar for friheten og rettsstaten i Tyskland, et land som tilhører den vestlige verden» (dette utsagnet fra midt under den kalde krigen sier at hele Tyskland tilhører vestblokken), forsvar for sosial markedsøkonomi, et nært samarbeid med USA, støtte til Israel, støtte til det europeiske samarbeidsprosjektet (nå EU) og avvisning av «alle former for politisk ekstremisme» (senere endret til «alle former for totalitarisme») står sentralt. Konsernet betegner dette politiske grunnsynet som liberalt, mens andre regner det som konservativt. I praksis har dette politiske grunnsynet gitt seg utslag i en sterk antikommunistisk holdning under den kalde krigen.
Historie
Selskapet ble grunnlagt under navnet Axel Springer Verlag GmbH av Axel Springer og Springers far, forleggeren Hinrich Springer, i Hamburg i 1946. De første publikasjonene var programbladet Hörzu og magasinet Nordwestdeutsche Hefte. I 1948 ble avisen Hamburger Abendblatt etablert. I 1952 grunnla Springer tabloidavisen Bild, som opprinnelig ble distribuert gratis, og raskt ble en av de største suksesser i pressehistorien. Året etter kjøpte Springer avisen Die Welt. Springet-konsernet kjøpte aksjemajoriteten i forlaget Ullstein i 1959, og fikk dermed også kontrollen over aviser som B.Z. og Berliner Morgenpost.
I 1970 ble Springer omdannet fra et handelsselskap (GmbH) til et aksjeselskap (AG). Da selskapet ble børsnotert i 1985, solgte Springer 49 % av aksjene. Selskapet ble involvert i tv-selskaper fra slutten av 1980-tallet. I flere år eide Springer en større aksjepost i ProSiebenSat.1 Media, og i 2005 ble det kjent at Springer ville kjøpe hele selskapet for tre milliarder euro. Planene ble gitt opp i 2006 etter at kartellmyndighetene motsatte seg.
Aksjemajoriteten i konsernet (51 %) eies av Axel Springer Gesellschaft für Publizistik GmbH & Co., som overveiende (90 %) eies av Friede Springer (resten eies av andre medlemmer av Springerfamilien). Friede Springer eier i tillegg 7 % direkte og Deutsche Bank har en eierandel på 8,4 %. 9,6 % av aksjene eies av selskapet selv, mens 23,5 % eies av mindre aksjonærer.
Springerpressen innførte først den nye tyske rettskrivningen i 1996, men gikk i 2004 tilbake til den tradisjonelle rettskrivningen, i likhet med mange andre avisforetak. Springerkonsernet startet en egen journalistskole i Hamburg og Berlin i 1986, som siden 2007 heter Axel Springer Akademie.
Springerkonsernet som mål for mediekritikk
I 1968 hadde konsernet allerede oppnådd en betydelig markedsandel, og særlig i radikale studentkretser ble selskapet sett på som en trussel mot pressefriheten og den offentlige meningsutveksling. Rapporteringen fra Vietnamkrigen var en torn i øyet på mange venstreradikale som oppfattet dem som falske og forutinntatte. Axel Springer selv, en overbevist antikommunist, uttalte at «man er imot kommunisme som man er imot kreft». Studentopprøreren Rudi Dutschke organiserte protestaksjoner mot Springerpressen, som på sin side svarte med kampanjejournalistikk mot «urostifteren» Dutschke. Det har blitt hevdet at Springerpressens journalistikk bidro til det senere attentatet mot Dutschke.
Heinrich Böll kritiserte Springerpressens omtale av studentopprørerne, RAF-terroristene og de venstreradikale i sin kjente roman Katharina Blums tapte ære (som også ble filmatisert). Bölls bok var basert på personlige erfaringer. I 1972 hadde Böll offentliggjort en artikkel kalt «Will Ulrike Meinhof Gnade oder freies Geleit?». Springerpressen svarte straks med artikler om Bölls sønns angivelige kriminelle aktiviteter; han skulle ha sørget for reisepass til RAF-medlemmer. Bild-Zeitung skrev også om en husundersøkelse hos Böll før den overhodet hadde funnet sted. Böll benyttet derfor også anledningen til å kritisere forbindelsene mellom Springerpressen og påtalemyndigheten og politiet.
Regionale aviser
samt diverse abonnementsblader
Sauland stavkirke
Sauland stavkirke var en stavkirke i Sauland sogn i Hjartdal prestegjeld i Telemark fram til 1860, da den ble revet ned og erstattet av en ny langkirke.
Stavkirken stod, som dagens kirke, på grunn tilhørende prestegården, som opprinnelig het Sauland. På grunnlag av den bevarte portalen antas kirken å være oppført på 1200-tallet. Sognet («Swidulandæ sokn») er nevnt i 1395 og kirken («kirkio vmbodh a Swidhulande») i 1470. Jens Nilssøn forteller i sin visitasrapport fra 1595 at «Seudelandz kircke» er anneks til «Hierdall» (Hjartdal) og har gudstjeneste annenhver søndag (hver tredje om vinteren).
Ifølge Lorentz Dietrichson målte skipet 21 alen x 18 alen (13 m x 11 m), noe som gjør kirken større enn hovedkirken i Hjartdal. Dietrichson viser til en befaringsrapport fra 1662 der det fremgår at svillene ved alteret i koret er råtne. I 1668 var det fremdeles svalganger rundt hele kirken, men da kirken ble revet, stod bare den på vestsiden igjen. På slutten av 1700-tallet fikk kirken et laftet tilbygg på nordsiden. I 1840-åren var kirken i minste laget og nokså medtatt. Det var snakk om rehabilitering og utvidelse, men det endte opp med vedtak om ny kirke. Stavkirken ble revet i 1860, året etter at den nye kirken var tatt i bruk. Interiøret i stavkirken er avbildet på et maleri av Adolph Tidemand, «Gudstjeneste i en norsk landskirke».
Portalen
Portalen er av Sogn-Valdres-gruppen, og er nå ved Universitetets Oldsaksamling i Oslo. Komposisjonen er spesiell ved at sideplankenes rankestengler ikke har dobbeltkonturer, men er dekorert med en kombinasjon av sikksakk- og tungeborder og perlebånd. Det har vært spekulert i om det kan ha stått en vestlandskunstner bak. Dietrichson sier om utskjæringene: «...de viser os det høieste høidepunkt, hvortil træskjærerornamentikken er drevet i vort land og synes at tilhøre den samme blomstring, som viser sig i Stedje og Aardals kirkes portaler omkring 1200.»
Andre gjenstander fra stavkirken
Et alterbilde fra 1810 er å finne i det sørøstre hjørnet i dagens kirke. De to kirkeklokkene fra stavkirken henger i tårnet. Prekestolen står i menighetshuset. Ellers er det bl.a. tatt vare på et døpefontlokk, et vievannskar, en dørring og fragmenter av et par hjulkors.
Anna Jagaciak-Michalska
Anna Jagaciak-Michalska (født 10. februar 1990) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Hun representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 10 i tresteg.
US Open Championship 1977
US Open Championship 1977 ble arrangert i Tulsa, Oklahoma i USA i 1977.
Welser
Welser var en tysk kjøpmanns- og bankierfamilie som hadde bånd til huset Habsburg både som bankierer og ved ekteskap. Slekten var opprinnelig en patrisierfamilie fra Augsburg, og ble på 1500-tallet en av verdens fremste bankierer gjennom å finansiere keiser Karl V. Sammen med Fuggerfamilien kontrollerte welserne store deler av europeisk økonomi og oppnådde en enorm rikdom gjennom handel og kolonisering av Amerika. I 1528 fikk Bartholomeus V Welser kolonien Venezuela i sikkerhet for et stort lån av kong Karl av Spania og familien ble eiere av kolonien. Sønnen Bartholomeus VI Welser utforsket Venezuela og ble henrettet av den spanske guvernøren Juan de Carvajal i 1546; etter en langvarig juridisk strid mistet familien rettighetene til kolonien i 1556. Philippine Welser (1527–1580), berømt for sin lærdhet og skjønnhet, var gift med erkehertug Ferdinand II av Østerrike, som var sønn av keiser Ferdinand I og hersker over Tirol fra 1564.
Familien hevdet å nedstamme fra den bysantinske generalen Belisarius, og er dokumentert siden 1200-tallet. Allerede i første del av oppdagelsestiden hadde det welserske handelshus avdelinger i Antwerpen, Lyon, Madrid, Nürnberg, Sevilla, Lisboa, Venezia, Roma og Santo Domingo.
Det welserske handelshus ble etterhvert delt i et handelshus i Nürnberg og et i Augsburg. Handelshuset i Nürnberg ble avviklet i 1610. Handelshuset i Augsburg ble insolvent i 1614. Handelshuset hadde store utestående lån hos Spania, Frankrike og Nederlandene. Gjennom statsbankerotter drev disse tre skyldnerne handelshuset Welser ut i ruin. Welserfamilien i århundrene som fulgte var likevel velstående, om enn ikke eventyrlig rike som på 1500-tallet, og eide og bygget en rekke slott. Bartholomeus V. Welser ble opptatt i den tysk-romerske riksadelen i 1532 og flere andre familiegrener har mottatt adelskap og adelstitler. Hovedlinjen av slekten, Augsburg-linjen, døde ut i mannslinjen i 1797, Nürnberg-grenen døde ut i 1878, og i dag eksisterer bare den yngre Ulm-grenen, som ble utnevnt til riksfriherrer i 1713. Welsersche Familienstiftung, grunnlagt 1. april 1539, eksisterer fortsatt og har eid og eier en rekke slott i Tyskland. Etter at de eldre familiegrenene døde ut ble Ulm-grenen administratorer for familiestiftelsen.
Philippine Welser ble tildelt titlene baronesse av Zinnenburg, markgrevinne av Burgau, landgrevinne av Mellenburg og grevinne av Oberhohenberg og Niederhohenberg, og var mor til kardinal Andreas av Østerrike og general Karl av Østerrike, markgreve av Burgau. Hennes mann var i sitt annet ekteskap (etter hennes død) far til senere tysk-romersk keiserinne Anna av Tirol.
Bilateralt monopol
Bilateralt monopol er en markedsform hvor man har en situasjon med både monopol (én tilbyder) og monopsoni (én etterspørrer) i samme marked. Begge aktører har stor markedsmakt, men er samtidig svært avhengige av hverandre for å sørge for fremtidig drift. Prisene vil i et slikt marked avhenge av partenes forhandlingsevne og vil normalt ligge på et nivå som begunstiger begge parter til en viss grad.
Dominique Arnold
Dominique Arnold (født 14. september 1973 Long Beach, California) er en friidrettsutøver (110 meter hekk) fra USA. Han har historiens tredje raskeste tid på distansen med 12.90 s (+1,1 m/s). Tiden er også nasjonal rekord i USA.
Tallulah
Tallulah er et indiansk (choctaw) navn og betyr på engelsk: «leaping water»  «jumping water»  eller «running water». Norske medier har brukt følgende norske betydninger av navnet: «fallende vann», «foss» , «fossestryk» , «løpende vann» , «sildrende vann» , «leende vann» , «springende vann» og «hoppende vann».
Tallulah kan også være en variant av det irske kvinnenavnet Talulla som har opprinnelse i irske Tuilelaith, som betyr «fruktbar kvinne» eller «prinsesse».
Utbredelse
Tallulah er et sjeldent navn. Per 1. januar 2008 var det færre enn fire personer i Norge med Tallulah som første fornavn. I USA har navnet aldri vært blant de 1000 vanligste navnene på jentebarn.
I 2008 fikk en 9 år gammel jente i New Zealand en rettskjennelse på å få skifte navn fra Talula Does The Hula From Hawaii.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Annen bruk av navnet
Flere steder i USA har dette navnet:
Navnet er også brukt innen musikk:
Navnet i litterære sammenhenger
Tallulah finnes i en indiansk legende om en prinsesse fra Cherokee-stammen. I henhold til legenden gikk en hvit mann seg bort i nærheten av Cherokees land i hva som i dag er Tallulah Falls. Cherokee-prinsessen Tallulah fant ham, ble venner med ham og deretter forelsket i ham. Hun tok ham med tilbake til stammens leir, men hennes folk var fiendtlig innstilte til den hvite fremmede og forlangte at han ble henrettet. Tallulahs far, høvding Grå Ørn (Grey Eagle), hadde ikke noe annet valg enn å gå med på dette, skjønt det var med motvillighet han gjorde det. Den unge mannen ble bundet og kastet ned i et sluk, og den sorgtunge Tallulah hoppet etter ham i døden.
Tilsvarende myte eksisterer om en annen indiansk kvinne ved navn Hvite Sky (White Cloud), men i denne varianten dør ikke den unge mannen, men forsøker å overmanne de som har tatt ham til fange. Han blir da slått bevisstløs, og i en handlingsvri tilsvarende til Shakespeares Romeo og Julie tror Hvite Sky at han er død, hopper utenfor et stup. Deretter kommer den unge mannen til bevissthet, oppdager hennes døde kropp og begraver henne på stupet.
Eksterne lenker
Tallulah
Hedy Löffler
Hedy Löffler-Weisselberger (født desember 1911, Timișoara, død 2007) var en rumensk kunstfotograf.
Hun deltok i mange internasjonale utstillinger og laget mange platecovere.
László Kleinheisler
László Kleinheisler (født 8. april 1994) er en ungarsk fotballspiller som spiller for den greske klubben Panathinaikos.
Klubbkarriere
Etter å ha vært plaget av skader i 2013/2014-sesongen ble han lånt ut til Puskás Akadémia i januar 2015. Den 20. januar 2016 meldte han overgang fra Videoton til den tyske klubben Werder Bremen, hvor han skrev under på en kontrakt med varighet på 3,5 år.
Landslagskarriere
Kleinheisler fikk sin landslagsdebut for i playoffkamp til EM i fotball 2016 borte mot  den 12. november 2015 (0–1), hvor han også scoret sitt første landslagsmål og ble matchvinner.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Römershagen
Römershagen var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Wenden den 1. januar 1969.
Holmlia-drapet
Holmlia-drapet var et rasistisk motivert knivdrap 26. januar 2001 på Holmlia i Oslo hvor 15 år gamle Benjamin Labaran Hermansen (født 29. mai 1985) ble drept.
Drapet
Drapet skjedde like før midnatt fredag 26. januar 2001. Benjamin Hermansen, som hadde norsk mor og ghanesisk far, sto og pratet med en kamerat utenfor nærbutikken sin da to unge menn kom ut av en bil og begynte å løpe mot dem. De to kameratene prøvde å stikke av, men Hermansen ble innhentet og drept. Ole Nicolai Kvisler og en 17-årig jente, som var hans kjæreste, ble pågrepet samme natt, mens Joe Erling Jahr ble pågrepet i Danmark den 1. februar og utlevert noen dager senere. Alle tre tilhørte den nynazistiske grupperingen Boot Boys.
Jahr, Kvisler og den 17-årige jenta ble dømt til henholdsvis 18, 17 og 3 års fengsel for drapet. Lagmannsretten fant det helt klart at drapet skjedde helt uprovosert, og at årsaken til at Benjamin Hermansen ble forfulgt, angrepet og drept alene var hans hudfarge. Jahr og Kvisler anket dommen til lagmannsretten, men fikk ytterligere to år der. Anken til Høyesterett ble avvist. En dom på 18 og 17 år ble dermed gjeldende for Jahr og Kvisler. Den 17-årige jenta ble dømt for medvirkning til legemsbeskadigelse med døden til følge under særdeles skjerpende omstendigheter – den skjerpende omstendighet er i dette tilfellet at retten fant det bevist at forbrytelsen var rasistisk motivert. Straffen på tre års fengsel var seks måneder høyere enn aktors påstand. Hun anket ikke tingrettsdommen videre i rettssystemet.
De tre medvirkende var i november 2000 involvert i en grov knivstikking av en mann av pakistansk opphav. De ble arrestert og slapp ut av varetekt neste dag.
Ettertiden
At et rasistisk motivert drap på en ung gutt kunne skje i Norge kom som et sjokk på mange. Over hele landet ble det arrangert fakkeltog for å vise avsky mot drapet. Spesielt i Oslo var oppslutningen stor; 40,000 mennesker deltok i den nærmest spontane markeringen den 1. februar 2001.
Hermansen ble gravlagt 6. februar 2001. Da ble sangen «Song to Benjamin» presentert for andre gang (første gang var for ungdommene i nærmiljøet). Sangen ble senere spilt inn i studio med artister som Noora Noor og Briskeby. 1. november 2002 ble det avduket en byste av Hermansen på stedet der han ble drept, med teksten «Glem ikke». Ideen kom fra vennene hans på Holmlia. Påtroppende Ap-leder Jens Stoltenberg, utdanningsminister Kristin Clemet og biskop Gunnar Stålsett var blant de frammøtte ved minnestunden.
26. januar 2011, på dagen ti år etter etter drapet, gikk over 5,000 mennesker i fakkeltog fra Youngstorget. Statsminister Jens Stoltenberg holdt tale.
Benjaminprisen
I 2002 ble det opprettet en egen pris til minne om Hermansen. Den fikk navnet Benjaminprisen. Den blir utdelt hvert år i forbindelse med Den internasjonale holocaustdagen. Prisen gis til en skole som arbeider godt mot rasisme og diskriminering.
Benjaminrommet på Deichman Holmlia
29. oktober 2021 åpner Deichman bibliotek avdeling Holmlia et rom til minne om Benjamin Hermansen. Rommet fikk navnet Benjaminrommet. Benjaminrommet er planlant som et formidlingsrom for ungdom og danne grunnlag for samtaler og aktiviteter knyttet til antirasisme, inkludering og samfunnsengasjement.
Michael Jacksons «Invincible»
Michael Jackson og holmliagutten Omer Bhatti var gode venner, og Bhatti var samtidig en av Benjamins venner. På Michael Jacksons musikkalbum Invincible står det på omslaget ved siden av en rose:
Karpe Diems «Kunsten å være inder»
I Karpe Diem-låten «Kunsten å være inder» refererer de til Benjamin:
Gyda Foss
Gyda Johanne Foss (født Halmrast 12. mars 1866 på Gjøvik, død 4. oktober 1954 på Lillehammer ), var en norsk pianist og musikkpedagog.
Holmlia-drapet
Weltzin-testamentet
Clara Dorothea Weltzin (1925–2007) testamenterte 250,000 norske kroner til Ole Nicolai Kvisler, noe som skapte store overskrifter i norsk presse, og det var også tvil om lovligheten av dette.
Gyda Foss
Gyda Johanne Foss var datter av kjøpmann Niels Halmrast og Marie Johannesdatter. Hun ble 1. januar 1891 gift med kjøpmann Erik Foss. Før århundreskiftet var hun blitt enke.
Holmlia-drapet
Marit Hermansen
Benjamin Hermansens mor, Marit Hermansen, arbeidet som lærer ved Lusetjern skole i Oslo. Etter drapet engasjerte hun seg med arbeid mot rasisme, nynazisme og diskriminering. Hun tok også aktiv del i arbeidet med Benjamins minnefond. Hun ble tildelt Kongens fortjenstmedalje 1. mars 2019. Hun døde 22. mai 2019 etter et kort tids sykeleie.
Fiji under Sommer-OL 2016
Fiji deltok under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016. Fijis fotballandslag kvalifiserte seg for Sommer-OL 2016 ved å vinne kvalifiseringsfinalen ved Stillehavets fotballturnering 2015 i Papua Ny-Guinea. Også rugbylaget ble kvalifisert. Fijis tropp besto av 53 utøvere som deltok i ti ulike idrettsgrener. Rugbyspilleren Osea Kolinisau var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Gyda Foss
Gyda Foss drev hotell på Gjøvik, men denne virksomheten gikk konkurs i 1902. Siden ble hun oldfrue på Kornhaug sanatorium.
Fiji under Sommer-OL 2016
Fiji tok sin aller første olympiske medalje, da de vant herrenes finale i sjumannsrugby.
Gyda Foss
Gyda Foss tilsluttet seg Ludovica Levys omreisende teaterensemble Nationalturneen i 1909. Etter turneens sesongavslutning i 1910, gjorde Gyda Foss en opptreden i Tromsø med en Dramatisk og deklamatorisk musikalsk Soiré, sammen med skuespillerne Ludovica Levy Henny Astrup. Ved denne og lignende Holberg-aftener fremførte Foss Griegs Holberg-suite, Christian Sindings Frühlingsrauschen samt Marcia funebre fra Beethovens Sonate op. 26.
Senere drev Gyda Foss musikkundervisning på Lillehammer.
Fiji under Sommer-OL 2016
30px|Friidrett Friidrett
Friidrettsutøvere fra Fiji mpttok to friplasser fra IAAF for å delta i følgende øvelser:
Larry LaLonde
Reid Lawrence LaLonde (født 12. september 1968 i Oakland, California), også kalt Ler, er en amerikansk gitarist som er mest kjent fra bandet Primus. Han har også vært aktiv i bandene Possessed, Blind Illusion og No Forcefield.
MT «Fjord Champion»
MT «Fjord Champion» var et tankskip bygget i Haugesund i 1974. I 2005 sto rederiet Champion Shipping som eier, registrert under Genova Maritime Sea. Det var 170 meter langt, 32 477 dødvekttonn. Det hadde et mannskap på 28, alle fra India. Skipet var NIS-registrert.
Brannen i 2005
Brannalarmen i maskinrommet ble utløst kl 20.35 5. mars 2005, mens skipet var på vei gjennom Skagerrak fra Liverpool i Storbritannia til Rostock i Tyskland i ballast. Skipets posisjon var da 16 nautiske mil sørøst av Mandal. Skipet selv sendte meldingen «security» kl 21.50, men etter kontakt med skipet sendte Tjøme Radio «mayday» og varslet Hovedredningssentralen på Stavanger Lufthavn, Sola kl 21.55.
Brannen i maskinrommet ble i første omgang meldt slukket av nøytralgassanlegget og brannmannskap og røykdykkere ble trukket tilbake da kapteinen mente det ikke var behov for hjelp. En halv time senere anmodet imidlertid kapteinen på ny om assistanse. Det var sterk vind og strøm i området og skipet drev mot land med tre knops fart.
Brannen hadde blusset opp igjen i to lugarer på styrbord side i skipets overbygning og alarmen gikk på nytt kl 00.16. Mannskapet klarte ikke å slukke brannen, og kl 05.30 den 6. mars ble samtlige evakuert med redningshelikoptre.
Skipet var i drift og grunnstøtte sørøst av Udvår i Søgne. Her ble skipet liggende å hugge i syv timer. Redningsskøyta RS «Ægir» fikk trosser i begge propellene og ble berget ut av brenningene av Søgne Dykkerklubb før kystvaktskipene KV «Agder» og KV «Eigun» fikk sleper ombord i Fjord Champion, men først da slepebåten Haabull nådde frem kl 13.00 etter å ha vært underveis fra Stavanger fra kl 01.00 og fikk kappet ankerkjettingen, ble Fjord Champion trukket av grunnen. Det brant fortsatt kraftig i overbygningen.
Båten ble om ettermiddagen 5. mars slept ut i rom sjø og siden inn til Fluene sør for Flekkerøy i Kristiansand. Den ble holdt i posisjon av to slepebåter mens man forsøkte å slukke brannen med vannkanoner. Omkring kl 13.00 6. mars kunne mannskap fra Kystverket gå ombord for å inspisere. Skipet fikk stadig sterkere slagside. Slukkingsvann, 150 tonn pr time, førte til at det sank ca. 5 cm dypere for hver time.
Det ble derfor besluttet å starte nytt slep til grunt farvann for å få kontroll uten risiko for at skipet skulle synke på dypt vann.
Fjord Champion ble slept tilbake til Søgne, denne gang til beskyttet farvann nord for Vassøyan nordvest for Udvår ved innløpet til Komlefjorden. Her lå det om kvelden 6. mars med 12 ° slagside mens lensepumpene gikk for fullt.
I løpet av 7. mars tok røykdykkere seg ombord og fikk slukket de siste restene av brann. Samtidig inspiserte dykkere fra Kystvakten skroget utvendig. I løpet av dagen var skipet igjen stabilt og under kontroll.