cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pareuplectops
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Guttapertsjevyj maltsjik
Guttapertsjevyj maltsjik (originaltittel: Гуттаперчевый мальчик) er en sovjetisk film fra 1957, regissert av Vladimir Gerasimov.
Pareuplectops
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sumatra i øst.
Guttapertsjevyj maltsjik
Handling
Historien er lagt til mot slutten av 1800-tallet. Petja, er en åtte år gammel foreldreløs gutt, som får opplæring av den tyske akrobaten Karl Becker. Men Karl bruker ofte slemme ord og juling for å introdusere sin nye assistent for sirkus-yrket, og hensynsløst utnytter han den lille gutten under sine forestillinger.
Den eneste trøsten som lyser opp guttens vanskelige tilværelse er klovnen Edwards, som synes veldig synd på den foreldreløse Petja og forsøker å hjelpe ham så godt han kan.
EttermiddagsTe-Ve
EttermiddagsTe-Ve er et norsk underholdningsprogram som ble sendt på NRK Fjernsyn fra 1985 til 1986. Programmet var rettet mot eldre seere og bestod av intervjuer, sang og musikk. Det var flere programverter, deriblant Simon Flem Devold, Haagen Ringnes, Harald Mæle og Andreas Lunnan.
Programmet gikk fredager kl. 17 og erstattet sendeflaten til Husker du?
Bellenden
Bellenden er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små, spinkle, blanke, gjerne rødlige køllebiller. Slekten kjennes særlig på at hodet er noe snuteformet forlenget, betydelig lengre enn bredt. Antennene er lange og kraftige.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.
Vladimir Gerasimov
Vladimir Ivanovitsj Gerasimov (russisk: Владимир Иванович Гера́симов; født i Det russiske keiserdømmet, død 1989 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespiller.
Doroga k zvjozdam
Doroga k zvjozdam (originaltittel: Дорога к звёздам) er en sovjetisk film fra 1957 regissert av Pavel Klusjantsev.
Vladimir Bure
Vladimir Valerjevitsj Bure (russisk:Владимир Валерьевич Буре, født 4. desember 1950) er en russisk tidligere konkurransesvømmer (fristil) og en fysisk trener for New Jersey Devils i NHL. Bure er far til de pensjonerte NHL-spillerne Pavel og Valeri Bure.
Vladimir Bure deltok for Sovjetunionen i Sommer-OL i 1968, 1972 og 1976 og vant fire medaljer: ett individuelt på 100 m og tre på stafetter. I tillegg ble Bure to ganger europamester og 17. ganger sovjet-mester. Han vant og to sølvmedaljer ved verdensmesterskapene i 1973 og 1975.
Stanislav Rostotskij
Stanislav Rostotskij (Станисла́в Ио́сифович Росто́цкий, Stanislav Iosifovitsj Rostotskij; født 1922 i Rybinsk i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, død 2001 i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Malva (film)
Malva (originaltittel: Мальва) er en sovjetisk film fra 1957, regissert av Vladimir Braun.
Handling
Bonden Basil forlot sin hjemby, men etterlot seg sin kone og deres unge sønn Jacob. I mange år arbeidet han i fiskeindustrien, og glemte sin tidligere familie. Han ble venn med vakre fiskerkvinnen Malva, og levde en rolig tilværelse.
Men den nå voksne sønnen reiser til sin far, og etterhvert fører forholdet mellom ham og Malva til konflikter med faren.
Nord-Koreas leder
Nord-Koreas leder er statsoverhode i Nord-Korea og, ettersom landet er en ettpartistat, partileder for Koreas arbeiderparti. Vedkommende er også øverstkommanderende for Den koreanske folkearmé.
Rollen er ikke beskrevet i Nord-Koreas grunn­lov, som fastsetter at presidenten for Kommisjonen for statens anliggender (조선민주주의인민공화국 국무위원회 위원장) er landets øverste leder. Lederen styrer med utgangspunkt i ideologiene juche og songun, og er gjenstand for en personkultus med religiøse trekk.
Gnorosus
Utseende
Små, rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Slekten er kjent fra den Iberiske halvøya, og fra Sentral-Asia.
I egne øyne
I egne øyne er en norsk portrettserie som ble sendt på NRK Fjernsyn fra 1989 til 1993. Programserien bestod av intervjuer med internasjonalt kjente musikkartister innen populærmusikk. Intervjuere var Vera Kvaal og Hege Duckert.
På jakt etter fred
På jakt etter fred (persisk: در جستجوی آرامش) er en iransk dramaserie på 44 episoder som hadde premiere på iransk TV i 2016. Serien er regissert av Saeed Soltani.
Jakov Segel
Jakov Segel (Я́ков Алекса́ндрович Се́гель, Jakov Aleksandrovitsj Segel; født 1923 i Rostov-na-Donu i Sovjetunionen, død 1995 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.
Belyj pudel
Handling
På Krim-kysten mot slutten av 1800-tallet opptrer Lodizjkin, hans 12 år gamle sønn Sergej - en akrobat - og deres hvite puddel Arto for lokalbefolkningen og folk som er på ferie. De tjener et beskjedent levebrød, og reiser mye. En dag, i Jalta, går de inn i hagen til et luksuriøst hus hvor de opptrer for husets eiere og Trilly - et barn som ingen kan si nei til.
Når de er i ferd med å reise videre, krever Trilly å få puddelen deres. Det spiller ingen rolle at familien forsøker å forklare at puddelen ikke er til salgs, fordi den er sentral i opptredenene deres. Men Trilly nekter å gi fra seg hunden, og en krise oppstår. Moren hans tilbyr dem en enorm sum penger, men han nekter og reiser sin vei. Men den natten forsvinner hunden deres.
Leningradskaja simfonija
Leningradskaja simfonija (originaltittel: Ленинградская симфония) er en sovjetisk film fra 1957 regissert av Zakhar Agranenko.
Handling
Historien er lagt til sommeren 1942, og følger Symfoni nr. 7 (Sjostakovitsj) men et orkester hadde ikke nok musikere til å fremføre symfonien. Men den 9. august 1942, samme dag som Adolf Hitler hadde planlagt å erobre Leningrad, kunne innbyggerne i byen endelig få høre denne symfonien.
Medisinsk magasin
Medisinsk magasin var en norsk programserie om helsespørsmål som ble sendt på NRK Fjernsyn fra 1989 til 1991. Programmet ble ledet av Einar Johannessen.
Wendelin Rauch
Wendelin Rauch (født 30. august 1885 i Zell am Andelsbach i storhertugdømmet Baden i keiserriket Tyskland, død 28. april 1954 i Freiburg im Breisgau i Baden-Württemberg i Vest-Tyskland) var en tysk katolsk prelat og erkebiskop av Freiburg im Breisgau.
Bakgrunn
Wendelin Rauch fom fra en gammel bondefamilie. Han mistet sin far i ung alder. I 1904 påbegynte han presteutdanning i Freiburg im Breisgau. Høsten 1907 fluttet erkebispedømmet ham til Roma, der han sttuderte særlig etikk og moralteoloi, ved Collegium Germanicum og Det pavelige universitet Gregoriana.
Prest
Den 28. oktober 1910 ble han presteviet. Han utdannet seg videre til moralteolog, tok doktorgraden, og underviste i dette fagfeltet.
Under Det tredje rike inntok han standpunkt mot det nasjonalsosialistiske regime, og fikk føle faglige ulemper ved flere anledninger, og ikke minst, sette sitt eget liv i fare. Han motarbeidet resolutt arvesunnhetshelsepolitikken som var populær også før naszismen men fikk stort gjennomslag under nazismen der den også ble rasistisk, og dessuten Hutler-regimets tvangssteriliseringer og eutanasipolitikk, etterhvert blant annet ved Aktion T4. I 1938 aktet pave Pius XII å utnevne ham til biskop i Fulda, men kunne ikke realiseres på grunn av motbør fra nasjonalsosialistene.
Erkebiskop
I 1948 etterfulgte han erkebiskop Conrad Gröber som erkebiskop av Freiburg im Breisgau. Han ble bispeviet 28. oktober 1948 av kardinal Josef Frings; medkonsekratorer var biskop Albert Stohr av Mainz, og Wilhelm Burger, hjelpebiskop i Freiburg im Breisgau. Rauch utøvde embedet til sin død.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kom inn (TV-program)
Kom inn er en norsk underholdningsserie med Harald Tusberg som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1981. Hvert sending hadde et tema. Musikalsk ledelse var ved Sigurd Jansen.
Ulitsa polna neozjidannostej
Ulitsa polna neozjidannostej (originaltittel: Улица полна неожиданностей) er en sovjetisk film fra 1957 regissert av Sergej Sideljov.
De tolv månedene
De tolv månedene (originaltittel: Двенадцать месяцев) er en sovjetisk animert film fra 1956, regissert av Ivan Ivanov-Vano og Mikhail Botov.
Handling
Den lunefulle unge dronningen er frekk, og ønsker ikke å få undervisning. Når hun skal lære om botanikk, ønsker hun å finne en spesiell type blomster. Professoren påstår at dette er helt umulig, fordi det er midt på vinteren. Men dronningen utsteder et dekret: Hvis en person kan bringe en kurv med disse blomstene til palasset, kommer til å motta den samme kurven med gull - samt en pels-frakk. En fattig stemor på landsbygda og hennes datter drømmer om å få tak i denne belønningen, og så snart ste-datteren hennes kommer hjem etter å ha sanket ved, sender de henne tilbake til skogen - for å skaffe disse blomstene. Ste-datteren blir snart iskald i skogen om vinteren, og kommer til en lysning hvor det brenner en ild. Rundt denne varmen sitter de tolv månedene. De lytter nøye til den unge kvinnen, og april ber de andre månedene om å gi ham en time eller så for å hjelpe henne.
Hun kommer deretter hjem fornøyd med blomstene, og en magisk ring presentert for henne av april måned. Hvis det oppstår problemer, kan hun kaste denne ringen i luften og si de magiske ordene - og alle de tolv månedene vil komme henne til unnsetning. Men når den slitne ste-datteren sover, stjeler søsteren hennes den magiske ringen. Stemoren og datteren hennes reiser straks til det kongelige palasset med blomster-kurven, etter å ha forlatt ste-datteren hjemme. Den fornøyde dronningen beordrer dem til å fortelle henne hvor de fant blomster om vinteren. De to finner opp en fortelling om et fantastisk område hvor det ikke er vinter. Der vokser det ikke bare blomster, men til og med sopper og bær. Dronningen bestemmer seg selv for å reise til dette fantastiske stedet sammen med medlemmer av hoffet sitt. Stemoren og datteren innrømmer derfor at det egentlig var stedatteren som hadde funnet blomstene.
Dronningen tar dem og stedatteren med seg inn i skogen. Stedatteren klager over at stemoren og datteren stjal en ring fra henne, så dronningen beordrer dem til å returnere ringen. Etter at stedatteren har mottatt ringen, krever dronningen at ste-datteren forteller dem hvor hun fant blomstene. Etter at stedatteren nekter, beordrer dronningen vaktene sine å fjerne stedatterens pelsfrakk, truer med å henrette henne og kaster den magiske ringen hennes i et hull i isen. Stedatteren sier de magiske ordene April lærte henne, før hun stikker av. Med en gang kommer våren, og deretter sommer. Rundt dronningen blir det tørt og varmt. Så kommer plutselig høsten. Dronningen, etter å ha blitt gjennomvåt under det sterke høst-regnet, fryser plutselig når vinteren dukker opp. Snø-stormen bærer bort alle pelsfrakkene som de hadde tatt av seg under sommerens korte ankomst.
De begynner snart å fryse, og etter å ha forlatt dronningen, flykter hoffet tilbake til palasset. Med henne gjenstår bare en gammel soldat og professoren. De kan ikke lenger reise hjem på sleden fordi hestene ble tatt av resten av hoffet, for å returnere til palasset. En gammel mann i hvit pels (som representerer januar) kommer ut av skogen, og foreslår at alle tenker på ett ønske. Dronningen ønsker å reise hjem, og professoren ønsker at årstidene går tilbake til det normale. Soldaten ønsker bare å bli varm, og slutte å fryse. Stemoren og hennes datter ønsker seg pels-frakker laget av hundepels. Januar begynner med den siste forespørselen og gir de to pelser. De begynner å krangle med hverandre, og blir forvandlet til to hunder.
Filip Hornburg
Filip Hornburg Møller-Hansen (født 26. april 2005) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Kysten rundt (TV-program)
Kysten rundt var en norsk direktesendt TV-quiz om norsk historie som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1988. Flere av oppgavene ble illustrert ved hjelp av sang, skuespill og filmklipp. Hvert lag bestod av tre deltakere som var i familie med hverandre og som måtte være representert av to generasjoner. Programledere var Harald Tusberg og Vera Kvaal, mens Stephan Tschudi-Madsen var dommer.
Otrjad Trubatsjova srazjajetsja
Otrjad Trubatsjova srazjajetsja (originaltittel: Отряд Трубачёва сражается) er en sovjetisk film fra 1957 regissert av Ilja Frez.
Kommunist (film)
Kommunist (originaltittel: Коммунист) er en sovjetisk film fra 1958 regissert av Julij Rajzman.
Rasskazy o Lenine
Rasskazy o Lenine (originaltittel: Рассказы о Ленине) er en sovjetisk film fra 1957 regissert av Sergej Jutkevitsj.
Nepovtorimaja vesna
Handling
Historien følger ungt par som nettopp har giftet seg, og som begge arbeider som arkeologer. De ankommer snart Sentral-Asia for å være med på noen utgravninger. Men en veldig smittsom pest har nylig brutt ut i området.
Vladimir Degtjarjov
Vladimir Dmitrijevitsj Degtjarjov (russisk: Влади́мир Дмитрие́вич Дегтярёв; født i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1974 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Krasa nenagljadnaja
Krasa nenagljadnaja (originaltittel: Краса́ ненагля́дная) er en sovjetisk animert film fra 1958 regissert av Vladimir Degtjarjov.
Andreas Holt
Andreas Holt (1729–1784) var en norskfødt deputert og samler.
Holt synes å ha vært forfatter eller oversetter av det anonyme skrift Letters from an English Gentleman on His Travels Through Denmark to His Friend in London, Concerning the Late Trans­actions in Copen­hagen, Serving as a Confutation to the Pamphlet called The Political System of the Regency of Denmark, utgitt i London i 1772. Skriftet angår Struensees fall, og tillegges også Ove Høegh-Guldberg som forfatter.
Munnkurven
Munnkurven er en norsk TV-quiz som gikk på NRK Fjernsyn i 1983, 1985 og 1996. Programmet var lagt opp som en munter ordlek der deltakerne skulle finne frem til et bestemt ord ved hjelp av kroppspråket til en av lagkameratene. Deltakerne var kjente norske artister. Programledere var Knut Th. Gleditsch (1983) og Andreas Diesen (1985, 1996).
Gorod zazjigajet ogni
Gorod zazjigajet ogni (originaltittel: Город зажигает огни) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Vladimir Vengerov.
Handling
Historien forteller om en tidligere etterretningsoffiser, Nikolaj Mitjasov, som på grunn av en skade under andre verdenskrig vender tilbake til hjembyen sin.
Men der oppdager han snart at hans kone Sjura har forrådt ham, og vært utro med en annen mann. Nikolaj blir dypt fortvilet, men alt forandrer seg, så snart han møter Valentina.
Ognennyje vjorsty
Ognennyje vjorsty (originaltittel: Огненные вёрсты) er en sovjetisk film fra 1957, regissert av Samson Samsonov.
Liste over Estlands utenriksministre
Liste over Estlands utenriksministre kan føres tilbake til etableringen av Republikken Estlands utenrikstjeneste i 1918. Så lenge Estland var okkupert av Sovjetunionen, ble utenrikstjenesten holdt gående av eksilregjeringene og konsulatene i utlandet, uavhengig av hverandre.
Ognennyje vjorsty
Handling
En gruppe soldater fra Den hvite armé, ledet av general Anton Denikin, beleirer en by i det sørlige Russland - i håp om å forhindre et opprør. De sperrer også av jernbanen, men tsjekist Grigorij Zavragin har andre planer.
Zavragins følgesvenner på hans reiser inkluderer blant annet Dr. Sjelako, sykepleieren Katja, og en mystisk offiser Beklemisjev - som reiser forkledd som en veterinær.
Borets i kloun
Borets i kloun (originaltittel: Борец и клоун) er en sovjetisk film fra 1957, regissert av Boris Barnet og Konstantin Judin.
Handling
Amatør-bryteren Ivan Poddubnyj kommer til et sirkus, hvor han møter klovnetreneren Anatolij Durov. Kunstnere må gjennom en rekke prøvelser og ydmykelser. Sirkus-sjefen utnytter nådeløst sine artister, som er bundet til sirkuset gjennom slave-kontrakter. Talentet og det harde arbeidet til Poddubnij og Durov sørger for at sirkuset deres gjør det langt bedre, og de kan endelig gjøre en internasjonal karriere.
Urok istorii
Urok istorii (originaltittel: Урок истории) er en sovjetisk film fra 1957, regissert av Leo Arnsjtam.
Handling
Året er 1933. Georgi Dimitrov (spilt av Stefan Savov) kommer til Berlin, for å etablere forbindelser med de lokale bulgarske kommunistene i Tyskland. Men de nazistiske myndighetene gjør deres beste for å ødelegge kommunistenes samarbeid. Hermann Göring (spilt av Yuri Averin) planlegger en provokasjon: under Riksdagsbrannen i 1933, må hans kollega bli oppdaget med informasjon som kan tyde på at han er medlem av kommunist-partiet. Riksdagen settes i brann, og provokatøren Marinus van der Lubbe (spilt av Georgi Kaloyanchev) og representanten for Riksdagen, Ernst Torgler, blir arrestert. Den store masseundertrykkelse av kommunister begynner i Nazi-Tyskland.
Men Dimitrov får også problemer med den nazistiske domstolen. Men i løpet av rettssalen beviser en rekke andre arbeiderne, inkludert Heinrich Lange (spilt av Gennadi Yudin) at alle anklagene mot Dimtrov er løgner. Nasjonalsosialistene blir dermed tvunget til å frigjøre Dimitrov fra fagenskap. Den sovjetiske regjeringen gir ham deretter rett til politisk asyl.
T. P. - Tsjrezvytsjajnoje proissjestvije
T.P. - Tsjrezvytsjajnoje proissjestvije (originaltittel: Ч. П. — Чрезвычайное происшествие) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Viktor Ivtsjenko.
Handling
Historien er lagt til 1954. Det sovjetiske tankskipet «Poltava» som reiser med parafin til Kina, blir overtatt av Kuomintang. I tillegg blir Raiskiy anklaget for å ha drept en av soldatene ved et uhell (men det viser seg senere at soldaten fremdeles er i live) og under dette påskuddet begynner Kuomintang å lete etter «drapsmannen» om bord på Poltava, og bruker denne hendelsen som en av årsakene til å holde tilbake skipet. Skipet, med mannskap, blir deretter sendt til Taiwan, og mannskapet blir i begynnelsen eksepsjonelt godt behandlet.
Mannskapet blir innlosjert i en luksuriøs villa, og får god mat og drikke. Men når overtalelse ikke fungerer på dem, begynner de å ta i bruk forskjellige andre tiltak. Deriblant konsentrasjonsleir, og undertrykkelse. Noen av dem kommer hjem etter bare noen få måneder, andre bli værende der i mange år, og en del kommer aldri tilbake til hjemlandet i det hele tatt.
Kapitanskaja dotsjka
Kapitanskaja dotsjka (originaltittel: Капитанская дочка) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Vladimir Kaplunovskij.
Handling
Historien forteller om en adelsmann ved navn Grinjov, som skal avholde sin militærtjeneste ved en festning. Der forelsker han seg snart i kommandantens datter, Maria, og kjemper for henne i en duell.
Men kort tid senere organiserer Jemeljan Pugatsjov det som ble kjent som Pugatsjovopprøret. Han erobrer derfor hele festningen, og henretter Marias foreldre. Men Grinjov blir spart, og overlever angrepet deres. Men kort tid senere oppdager Grinjov at Pugatsjevs medskyldige skal tvinge Maria til å gifte seg med ham.
Seistar Holding
Seistar Holding, tidligere Seivåg, er et norsk rederi stiftet i 1999. Seistar utfører transport av smolt og slaktefisk. Rederiet arbeider også med sortering og telling av laks og ørret i tillegg til behandling mot lakselus. Skipene opererer hovedsakelig i Norge. Lerøy Seafood Group eier 50 % av rederiet.
Virksomhet
Seistar Holding eier og drifter seks skip pr. 2022. Rederiet frakter slaktefisk mellom fiskeoppdrett og slakteri, og mellom forskjellige lokaliteter (oppdrett). Noen av skipene utfører også smolttransport. Rederiet eier to bløggebåter, som bløgger fisken før den leveres til slakteri. Seistar Holding opererer også seks skip for Br Bakke. Seistar Holding er morselskap for Seigrunn AS, Seivåg Shipping AS og Mowi Star AS.
Historie
I 1995 ble Seihav AS stiftet av Hans Bakke. I 1999 ble Seistar Holding AS stiftet, under navnet Seivåg AS. Sjøtroll eide 50 % og Seihav eide 50 % av Seistar Holding. Samme år, bygget rederiet tråleren MS «Båtsfjord» om til verdens største brønnbåt, MS «Seivåg», som tre år senere ble solgt til Chile.
I 2013 solgte Aqua Star AS, Mowi Star AS og Harald Johan Njåstad sine aksjer i Seistar Holding AS til Seihav AS. Etter dette eide Seihav AS 95,35 % av Seistar Holding. Seistar Holding eide etter dette aksjeselskapene Seigrunn, Seivåg Shipping og Mowi Star. Våren 2015 kjøpte Lerøy Seafood Group 50 % av aksjene i Seistar Holding.
I 2017 hadde Seistar Holding fire skip og 70 ansatte. I juni samme år uttalte Tore Bakke at mellom 12 til 14 % av laksen som ble produsert i Norge gikk gjennom ett av Seistar Holding sine fartøy.
Første halvår av 2018 var det lav etterspørsel etter laksetransport og avlusning. Kaldt vær på vinteren og våren var blant grunnene til lavere produksjon i havbruk. Behovet for brønnbåter økte neste halvår. Sølvtrans, Rostein og Seistar Holding fikk problemer med å utføre alle oppdragene de fikk fra fiskeoppdrettere, på grunn av for lite båter i forhold til mengden oppdrag.
Seistar Holding har samarbeidet med de to selskapene Heimli Ship Design og Fitjar Mekaniske Verksted for å utvikle og bygge brønnbåten MS «Seihav» og bløggebåten MS «Seihaust». Heimli Ship Design og FMV utviklet designtyper under navnet HeimliFMV design. MS «Seihav» tilhører serien HFMV LFC4000, og MS «Seihaust» tilhører HeimliFMV P50-600 designet. MS «Seihav» ble for øvrig verdens største brønnbåt i 2016. Størrelsen blir målt i skipets lasteevne. MS «Seihav» har lastekapasitet på rundt 4000 m3, i underkant av 550 tonn fisk.
I 2021 hadde selskapet den 2. høyeste omsetningen i Austevoll kommune, i bransjen hovedkontortjenester. Seistar Holding var nummer 56 med høyest omsetning i Vestland. I Norge lå rederiet på 506. plass.
Økonomi
I 2021 hadde Seistar Holding driftsinntekter på rundt 11,5 millioner kroner. Dette tilsvarte en økning på 13,3 prosent fra 2020.
Devusjka s gitaroj
Handling
Tanja Fedosova selger musikk ved en butikk, men drømmer egentlig om å bli en berømt skuespiller.
Men eieren av butikken er bekymret for å miste en verdifull medarbeider, og forsøker derfor å forhindre Tanjas mulige skuespiller-karriere.
Delo bylo v Penkove
Delo bylo v Penkove (originaltittel: Дело было в Пенькове) er en sovjetisk film fra 1957, regissert av Stanislav Rostotskij.
Handling
Matvej Morozov er på vei hjem, etter å ha sittet i fengselet og han tenker tilbake på hvordan han egentlig havnet der: Tidligere arbeidet Matvej som traktor-sjåfør ved et sovjetisk kollektivbruk, og bor i landsbyen Penkovo. Han er en morsom fyr, men noen ganger gir spøkene og narrestrekene ham også problemer. En gang arrangerer han en dra-kamp mellom to traktorer, noe som ødelegger traktoren. Matvej er forelsket i datteren til styrelederen for kollektivbruket. Hun heter Larissa, selv om faren hennes er sterkt imot forholdet deres. Men snart gifter Matvej og Larissa seg.
Tonja, en nylig uteksaminert husdyr-spesialist, ankommer gårdsbruket fra Leningrad. Hun har sine røtter i landsbyen hvor bestefaren hennes fremdeles bor. Men hun har sett og tatt til seg nye, sovjetiske prinsipper og har mer utdannelse enn de vanlige gårdsarbeiderne i området. Hun blir aktiv i mange nasjonalt autoriserte progressive forandringer, noe som også går utover livene til innbyggerne i området. Dette inspirerer flere unge mennesker til å grunnlegge en ny klubb. Hun bruker heller ikke skjerf til å dekke hodet, i motsetning til de andre unge kvinnene fra landsbyen. Hun går også med dress, i stedet for de tradisjonelle landlige kjolene som er mer vanlige i dette området. Matvej forelsker seg i Tonja, tilsynelatende tiltrukket av en utdannet ung kvinne fra storbyen.
Tonja har romantiske følelser for Matvej også. Men hun sliter med å skjule de virkelige følelsene sine, fordi hun ikke vil ødelegge for ekteskapet hans til Larissa. I mellomtiden blir Larissa fryktelig misunnelig. Alevtina overtaler Larissa til å forgifte konkurrenten hennes, men i siste øyeblikk ombestemmer Larissa seg og slår den forgiftede koppen te ut av Tonjas hender. Larissa forteller Matvej om hva som har skjedd, og han straffer Alevtina for dette: Han låser henne halv-naken i kjeller, og hun pådrar seg mindre skader. Matvej havner derfor i fengsel på grunn av dette. Men etter å ha sonet dommen sin ferdig, ønsker Matvej å endelig vende hjem til kona Larissa - og deres nyfødte sønn.
Trudnoje stsjastje
Trudnoje stsjastje (originaltittel: Трудное счастье) er en sovjetisk film fra 1958 regissert av Aleksandr Stolper.
Zjenikh s togo sveta
Zjenikh s togo sveta (originaltittel: Жених с того света) er en sovjetisk film fra 1958 regissert av Leonid Gajdaj.
SpaceX Crew-5
NASA-astronautene Nicole Aunapu Mann og Josh A. Cassada er henholdsvis fartøysjef og pilot på ferden. Øvrig mannskap er blant andre Koichi Wakata (JAXA).
Idioten (1958)
Idioten (originaltittel: Идиот) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Ivan Pyrjev.
Handling
Når prins Myshkin vender tilbake til St. Petersburg etter å ha vært innlagt ved et psykiatrisk sykehus i Sveits, blir han snart forført av den attraktive unge Aglaya.
Men den unge prinsen har også følelser for den mer hensynsløse Nastasia. Valgene de alle blir tvunget til å ta, fører til store problemer for alle de involverte.
Neobyknovennoje leto
Handling
Historien finner sted i 1919, i en by som nå heter Saratov - som ligger i nærheten av elven Volga i Sentral-Russland under den russiske borgerkrigen. Hovedpersonen Kirill Izvekov arbeider som en kommissær, og en stigende leder i Den røde armé.
Soroka-vorovka
Soroka-vorovka (originaltittel: Сорока-воровка) er en sovjetisk film fra 1958 regissert av Naum Trakhtenberg.
Neobyknovennoje leto
Handling
Izvekov viser stor tapperhet om bord på et slagskip under et slag i nærheten av byen. Samtidig er Izvekov veldig interessert i det lokale teateret, og er forelsket i den attraktive skuespillerinnen Anochka.
Nikolaj Rozantsev
Nikolaj Rozantsev (Николай Васильевич Розанцев, Nikolaj Vasiljevitsj Rozantsev; født 1922, død 1980) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Teodor Vulfovitsj
Teodor Vulfovitsj (Теодо́р Юрье́вич Вульфо́вич, Teodor Jurjevitsj Vulfovitsj; født 1923 i Kagan, død 2004 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Naum Trakhtenberg
Naum Trakhtenberg (Наум Михайлович Трахтенберг, Naum Mikhajlovitsj Trakhtenberg; født i Odesa i Det russiske keiserdømmet, død 1970 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespiller.
I tiden opp mot andre verdenskrig bodde og virket han i Minsk.
Fedre og sønner (1958)
Fedre og sønner (originaltittel: Отцы и дети, Ottsy i deti) er en sovjetisk film fra 1958 basert på Ivan Turgenevs roman av samme navn som kom ut i 1862. Filmen er regissert av Adolf Bergunker og Natalja Rasjevskaja.
Nikita Kurikhin
Nikita Kurikhin (Никита Фёдорович Кури́хин, Nikita Fjodorovitsj Kurikhin; født 1922 i Moskva i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, død 1968 i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Poema o more
Poema o more (originaltittel: Поэма о море) er en sovjetisk film fra 1958 regissert av Julija Solntseva.
Julij Khmelnitskij
Julij Khmelnitskij (Юлий Осипович Хмельницкий, Julij Osipovitsj Khmelnitskij; født i Warszawa i Det russiske keiserdømmet, død 1997 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespiller.
Annusjka
Annusjka (originaltittel: Аннушка) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Boris Barnet.
V tvoikh rukakh zjizn
V tvoikh rukakh zjizn (originaltittel: В твоих руках жизнь) er en sovjetisk film fra 1958 regissert av Nikolaj Rozantsev.
Gullnøkkelen
Gullnøkkelen (originaltittel: Приключе́ния Бурати́но) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Ivan Ivanov-Vano og Dmitrij Babitsjenko.
Dorogoj moj tsjelovek
Dorogoj moj tsjelovek (originaltittel: Дорогой мой человек) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Iosif Khejfits.
Handling
Vladimir Ustimenko er en doktor som er forelsket i Varvara Stepanova, en ung eksentrisk kvinne som drømmer å bli en berømt skuespiller. Men andre verdenskrig forpurrer alle planene deres.
Etter en veldig lang og uventet separasjon fra hverandre møtes de igjen foran et sykehus, hvor Dr. Ustimenko ikke ønsker å operere på en av sine nye pasienter: Vavara Stepanova.
Julija Solntseva
Julija Solntseva (Юлия Ипполитовна Со́лнцева, Julija Ippolitovna Solntseva; født i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1989 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespillerinne.
Mister Iks
Mister Iks (originaltittel: Мистер Икс) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Julij Khmelnitskij.
Handling
En mystisk mann som går under kallenavnet "Mister Iks" opptrer og spiller fiolin på en stol som henger i luften med tau.
Mannens triste melodier gjenspeiler også hans store indre ubalanse. Mister Ike er forelsket i en adelskvinne, men han selv er bare en fattig sirkus-artist.
Königswinterer Kreis
Königswinterer Kreis (norsk oversettelse: Königswinterkretsen) var en studiegruppe som ble grunnlagt i den tyske byen Königswinter i 1929 av den katolske presten Johannes Joseph van der Velden, som var og generalsekretær i Volksverein für das katholische Deutschland, for å arbeide med fundamentale spørsmål innen katolsk sosialpolitikk. I 1932 fikk kretsen offisiell status som Institut für Gesellschafts- und Wirtschaftsordnung. Møtene fant sted fram til 1933 i det senere Adam-Stegerwald-Haus i Königswinter i Tyskland.
Høsten 1930 gav ordensgeneralen for jesuittordenen, pater Wladimir Ledóchowski, den unge og nettopp doktorpromoverte sosialfilosofen pater Oswald von Nell-Breuning i oppdrag å utarbeide utkast til en pavelig sosialencyklika som skulle videreføre og videreutvikle katolsk sosiallære. Ledóchowski var en nær rådgiver til pave Pius XI.
Pater Von Nell-Breuning søkte støtte i Königswinterer Kreis, som han selv var del av. Blant støttespillerne var Theodor Brauer, Götz Briefs, Gustav Gundlach S.J., Paul Jostock, Rudolf Kaibach O.M.C. (1887–1944), Franz H. Müller (1900–1994), Heinrich Rommen (1897–1967) og Wilhelm Schwer (1876–1949). Hensikten var at dette arbeidet skule føre frem til en omfattende sosialreform, og at hver av mennene skulle bidra med sin spesielle fagkompetanse. Pater von Nell-Breuning diskuterte alle spørsmål i kretsen, men uten å fortelle at han var blitt pavens ghostwriter. Encyklikaen Quadragesimo anno av 15. mai 1931 viderebragte meget av hva som var blitt diskutert i kretsen, blant annet «subsidiaritetsprinsippet», som langt senere også skulle finne nedslag i EU-dokumenter.
Det nye instituttet gjennomførte i 1932 en konferanse om stenderstaten, og arrangerte Volksverein für das katholische Deutschlands første «Soziale Woche» (=sosiale uke) i Mönchengladbach.
Tankegodset fra Königswinterer Kreis ble bragt videre i mange sammenhenger da kretsens medlemmer etter hvert ble spredt for alle vinder: van der Velden ble biskop av Aachen, Theodor Brauer måtte utvandre til USA, Götz Briefs og Heinrich Rommen likeså, Franz H. Müller havnet på College of St. Thomas i St. Paul (Minnesota), Gustav Gundlach virket i Roma og i etterkrigstidens Vest-Tyskland som sosialteoretiker, Paul Jostock ble en viktig statistiker i Baden-Württemberg, og Wilhelm Schwer underviste frem til 1947 i teologi ved Universitetet i Bonn.
Snezjnaja koroleva
Snezjnaja koroleva (originaltittel: Снежная королева) er en sovjetisk animert film fra 1957, regissert av Lev Atamanov.
Handlingsreferat
To små barn, Kay og Gerda, lytter til Gerdas bestemor når hun forteller dem legenden om en snø-dronning. Kay fleiper med at hvis han møtte dronningen, ville han satt ette henne på en varm komfyr for å smelte henne. Snødronningen, som ser på barna gjennom det magiske speilet sitt, blir sint og ødelegger speilet med septeret sitt. Hun fortryller isen, og sender en enorm snøstorm over byen. Et sus av vind forandrer også Kays hjerte, og gjør at han begynner å oppføre seg grusomt mot Gerda. Dagen etter binder Kay sleden sin fast til snødronningens slede, og han reiser som hennes villige fange.
Men Gerda reiser til snødronningens palass, fast bestemt på å ikke gi opp før hun har hentet vennen sin tilbake. Underveis møter hun en ravn, kalt Mr. Corax (som er gammelgresk for «ravn») og Gerda forteller ham at hun er på leting etter en «veldig flink, snill, og modig liten gutt» så Mr. Corax forteller henne at en slik gutt nå holder til i palasset til en prinsesse. Mr. Corax tar med seg Gerda til palasset for å finne sin forlovede Henrietta, som kjenner palasset og kan guide Gerda gjennom hele området. Men denne prinsen viser seg å ikke være Kay, men han og prinsessen bestemmer seg for å hjelpe Gerda.
Når de reiser gjennom en mørk skog, får en gjeng røvere tak i Gerda. Datteren til røver-høvdingen viser Gerda samlingen sin av forskjellige dyr, som blant annet inneholder et reinsdyr fra Lappland. Den lille røver-jenta, berørt av Gerdas vennlighet, slipper jenta løs sammen med reinsdyret for å fortsette letingen etter Kai, og frigjør deretter alle dyrene hennes i fangenskap. Gerda og reinsdyret ankommer Lappland, hvor en kvinne forteller dem at snø-dronningen tidligere hadde stoppet der sammen med Kay, men at de snart reiste videre nordover til Finland.
Reinen klarer ikke å ta Gerda helt frem til is-palasset, så Gerda må fortsette på egen hånd. Når Gerda endelig kommer frem til palasset gjennom inden og snøen, møter hun endelig Kai. Men Kai oppfører seg frekt, og Gerda om å reise sin vei - noe som får Gerda til å gråte. Hun gir ham en klem, og tårene hennes smelter det harde hjertet hans. Kai begynner også å gråte, noe som ødelegger hele trolldommen for godt. Når snø-dronningen kommer tilbake til palasset, avviser Gerda henne. Dette gjør at dronningen rett og slett forsvinner, sammen med hele palasset hennes.
Pora tajozjnogo podsnezjnika
Pora tajozjnogo podsnezjnika (originaltittel: Пора таёжного подснежника) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Jaropolk Lapsjin.
Handling
Historien finner sted kort tid etter oktoberrevolusjonen i november 1917, og følger en gruppe soldater fra Den røde armé. De stopper ved en gård, hvor de observerer de umenneskelige holdningene til eieren av familien som bor der, som heter Akhsay, ovenfor hans unge kone og yngre bror.
I mellomtiden forsøker medlemmer av Den hvite armé å utvikle en plan, for å endelig bli kvitt denne avdelingen fra Den røde armé.
Vladimir Skujbin
Vladimir Skujbin (Влади́мир Никола́евич Скуйби́н, Vladimir Nikolajevitsj Skujbin; født 1929 i Moskva i Sovjetunionen, død 1963 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Ivan Brovkin na tseline
Ivan Brovkin na tseline (originaltittel: Иван Бровкин на целине) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Ivan Lukinskij.
Handling
Ivan Brovkin gjennomfører militærtjeneste med rang som sersjant, og bestemmer seg sammen med en gruppe venner for å bli med på Jomfrulandplanen. Han kommer tilbake til sin opprinnelige kolkhos, men får en kjølig mottakelse: Hans brud Lyubasha og moren hennes ser på Brovkin som forræder. Det planlagte bryllupet blir avlyst, og Brovkin reiser sin vei. Men informasjon om hans nye liv sprer seg snart gjennom den gamle landsbyen hans. Lyubasha tenker seriøst på hvordan hun skal rømme fra hjemmet sitt, for å reise til Jomfrulandene.
Innen den neste våren har Brovkin allerede blitt utnevnt som formann for traktor-avdelingen. Innhøstingstiden nærmer seg, men Brovkin vurderer å reise tilbake til den tidligere gården sin fordi han savner Lyubasha. Formannen for gårdsbruket ønsker ikke å miste sin aller flinkeste arbeider, og legger planer for å hindre hans planer.
Erwina Ryś-Ferens
Erwina Lilia Ryś-Ferens (født Erwina Lilia Ryś, 19. januar 1955 i Elbląg, Ermlandskmasuriske voivodskap, død 20. april 2022), var en polsk skøyteløper.
Hun representerte hjemlandet i fire påfølgende vinter-OL i hurtigløp på skøyter; Vinter-OL 1976 i Innsbruck i Østerrike, Vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA, Vinter-OL 1984 i Sarajevo i daværende Jugoslavia og i Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. Hennes beste OL-plasseringer var tre ganger på 5.-plass, som hun fikk på henholdsvis 3,000 meter i 1980, 1,500 meter i 1984 og på 3,000 meter i 1988. Ryś ble juniorverdensmester i italienske Cortina d’Ampezzo i 1974. I senior-alder tok hun bronsemedaljer både i allround-VM og i sprint-VM.
Sammenlagt i Verdenscupen
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
Jaropolk Lapsjin
Jaropolk Lapsjin (Яропо́лк Леони́дович Лапши́н, Jaropolk Leonidovitsj Lapsjin; født 1920 i Novomoskovsk i Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk, død 2011 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør.
Sverstnitsy
Sverstnitsy (originaltittel: Сверстницы) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Vasilij Ordynskij.
Dobrovoltsy
Dobrovoltsy (originaltittel: Добровольцы) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Jurij Jegorov.
Handling
Historien finner sted mellom 1930-tallet og 1950-tallet. Tre uatskillelige venner – Kaitanov, Ufimtsev og Akishin – er blant de første som melder seg frivillig til å arbeide under byggingen av Moskvas metro.
Filmen forteller også historien om vennskapet mellom tre kvinner: Olya, Masha og Tanya. De viktigste temaene i filmen inkluderer miljøet på arbeidsplassen, andre verdenskrig og i tiden rett etter verdenskrigen - gjennom både glede og sorg, seier og tap, kjærlighet og lykke.
Poslednij djujm
Poslednij djujm (originaltittel: Последний дюйм) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Teodor Vulfovitsj og Nikita Kurikhin.
Handling
En arbeidsledig pilot ved navn Ben Ensley bestemmer seg for å begynne med farlige undervannsbilder for å tjene mer penger, og reiser sammen med sønnen sin Davy (som tryglet ham om å få bli med) til den fjerne Shark Bay. Men når han forsøker å ta fotografier, blir Ben bitt av en hai og begynner å blø kraftig. Den eneste muligheten for ham til å overleve, er å fly tilbake til den lille afrikanske byen de reiste fra og skaffe hjelp.
Davy bærer faren sin inn i flyet, og følger deretter instruksjonene hans for å komme seg tilbake. Men den mest kompliserte og farligste delen av flyturen er selve landingen. Men Ben Ensley er nesten bevisstløs på grunn av alt blod-tapet.
Vasilij Ordynskij
Vasilij Sergejevitsj Ordynskij (russisk: Васи́лий Серге́евич Орды́нский; født 1923 i Kostroma i Sovjetunionen, død 1985 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespiller.
Viktor Morgensjtern
Viktor Morgensjtern (Ви́ктор Ви́кторович Моргенште́рн, Viktor Viktorovitsj Morgensjtern; født i Det russiske keiserdømmet, død 1986 i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør.
Dva Fjodora
Dva Fjodora (originaltittel: Два Фёдора) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Marlen Khutsijev.
Roman Tikhomirov
Roman Tikhomirov (Роман Иринархович Тихоми́ров, Roman irinarkhovitsj Tikhomirov; født i Saratov i Det russiske keiserdømmet, død 1984 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Dva Fjodora
Handling
Kort tid etter andre verdenskrig vender Fjodor endelig tilbake til hjemlandet, hvor han møter en liten hjemløs gutt. De bestemmer seg snart for å flytte sammen. De får en fin tilværelse sammen, helt til Fjodor velger å gifte seg med Natasja.
Syn Iristona
Syn Iristona (originaltittel: Сын Иристона) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Vladimir Tsjebotarjov.
Devotsjka isjtsjet ottsa
Devotsjka isjtsjet ottsa (originaltittel: Девочка ищет отца) er en sovjetisk film fra 1959, regissert av Lev Golub.
Dva Fjodora
Handling
Med ekteskapet til Fjodor blir deres tidligere så harmoniske tilværelse mer uorganisert, selv om Natasja forsøker så godt hun kan å vinne guttens kjærlighet. Drevet av misunnelse og fortvilelse, velger den lille gutten snart å stikke av hjemmefra. Men etter en rekke problemer og leting finner de endelig igjen gutten, og han forsoner seg omsider med de voksne.
Devotsjka isjtsjet ottsa
Handling
Historien er lagt til Russland under den andre verdenskrig, og handler om en fem år gammel jente som er på leting etter sin far (en partisan-leder) samtidig som hun er på flukt fra nazistene.
Men en gruppe nazister forsøker å fange den fem år gamle jenta for å gjøre henne til gissel, nettopp fordi faren hennes er kommandant for en sovjetisk motstandsgruppe.
Delo pjostrykh
Delo pjostrykh (originaltittel: Дело 'пестрых') er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Nikolaj Dostal.
Handling
Historien finner sted mot slutten av 1950-tallet. Etter andre verdenskrig og ha tjenestegjort i etterkrigstidens Tyskland, vender den unge løytnanten Sergej Korsjunov hjem til Moskva. Han får seg deretter jobb ved politiet i Moskva. Men han begynner snart å krangle mye med kjæresten sin Lena, og de avbryter forholdet deres. Sergeis tjeneste i politiet begynner ikke så bra.
Den første saken han blir satt til å etterforske er et innbrudd i en leilighet, hvor eieren Amosova, blir myrdet. Men Korsjunov er alt for uerfaren, og overskrider sine offisielle krefter under avhør. Han får snart en straff fra politimesteren på grunn av dette. Likevel får han en ny mulighet. En annen etterforsker, Lobanov, hjelper han deretter med å bli flinkere i jobben sin. Men snart får politiet i Moskva problemer på grunn av en gruppe kjeltringer, som Lena etter hvert også blir involvert med.
Zjestokost
Zjestokost (originaltittel: Жестокость) er en sovjetisk film fra 1959, regissert av Vladimir Skujbin.
Handling
I tillegg blir Vorontsovs assistent Lazar Baukin (en tidligere jeger og soldat) tatt til fange. En av politi-sjefene foreslår å skyte gangsteren som hevn.
Ilja Gurin
Ilja Jakovlevitsj Gurin (russisk: Илья́ Я́ковлевич Гу́рин; født 1922 i Kharkiv i Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk, død 1994 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Ja byl sputnikom Solntsa
Ja byl sputnikom Solntsa (originaltittel: Я был спутником Солнца) er en sovjetisk film fra 1959, regissert av Viktor Morgensjtern.
Handling
Vil han komme seg tilbake til jordkloden fra verdensrommet, og forlate robot-sonden fullpakket med uvurderlig informasjon? Eller vil han sende denne sonden til jorden, og samtidig ofre sitt eget liv på alteret for menneskehetens vitenskapelige fremgang?
Lev Golub
Lev Vladimirovitsj Golub (russisk: Лев Владимирович Го́луб; født i Dnipro i Det russiske keiserdømmet, død 1994) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Snezjnaja skazka
Snezjnaja skazka (originaltittel: Снежная сказка) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Aleksej Sakharov og Eldar Sjengelaja.
Ljudi na mostu
Ljudi na mostu (originaltittel: Люди на мосту) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Aleksandr Zarkhi.
Foma Gordejev
Foma Gordejev (originaltittel: Фома Гордеев) er en sovjetisk film fra 1959, regissert av Mark Donskoj.
Handling
Gordejev er sønn av en velstående korn-handler. Som barn og ung lever han en beskyttet tilværelse, og nyter en rekke privilegiene på grunn av familiens sosiale klasser. Selv om han blir veldig tidlig berørt av den store fattigdommen og elendigheten som han ser at andre mennesker opplever, hengir han seg likevel til sine egne utskeielser.
Men når han etter hvert innser galskapen i denne væremåten, beveger han seg gradvis nærmere de fattige og nødlidende - og vekk fra sine tidligere bekjente, som på sin side avviser ham.
Sjinel (1959)
Sjinel (originaltittel: Шинель) er en sovjetisk film fra 1959 regissert av Aleksej Batalov.
Mikhail Karjukov
Mikhail Karjukov (Михаи́л Фёдорович Карюко́в, Mikhail Fjodorovitsj Karjukov; født i Odesa i Det russiske keiserdømmet, død 1992 i Kyiv i Ukraina) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Nad Tissoj
Nad Tissoj (originaltittel: Над Тиссой) er en sovjetisk film fra 1958, regissert av Dmitrij Vasiljev.
Handling
Historien finner sted i 1952. En ung demobilisert sersjant, Ivan Belogray, reiser fra Berlin. Begge foreldrene hans døde under andre verdenskrig og etter krigen korresponderte han med en ung kvinne fra Karpato-Rutenia, Theresa Simak, og han bestemte seg for å reise til denne kvinnen i håp om å gifte seg med henne. Underveis stopper han ved monument, dedikert til sovjetiske soldater som døde under frigjøringen av Karpato-Rutenia under krigen. Men en sjåfør, Skiban, sniker seg inn på Belogray bakfra, og dreper ham. Drapsmannen tar deretter på seg Belograys militæruniform, plukker opp dokumentene hans, og forsøker å skjule liket av Belogray med noen steiner.
Kort tid senere sniker en fiendtlig sabotør seg inn i Sovjetunionen, med oppgave å ødelegge en strategisk viktig bro over elven Tisza - som ligger rett i nærheten av landsbyen hvor den virkelige Belogray planla å reise til for å besøke Theresa. Men sabotøren utgir seg for å være Belogray, og flytter sart inn hos Theresa. Men det befinner seg også en gruppe grensevakter i området, og sabotøren risikerer å bli oppdaget før han rekker å gjennomføre planene sine.
Sampo (1959)
Sampo (originaltittel: Сампо) er en sovjetisk-finsk film fra 1959 regissert av Aleksandr Ptusjko og Risto Orko.
Vladimir Tsjebotarjov
Vladimir Tsjebotarjov (Влади́мир Алекса́ндрович Чеботарёв, Vladimir Aleksandrovitsj Tsjebotarjov; født 1921 i Karatsjev i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, død 2010 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Johannes Joseph van der Velden
Johannes Joseph van der Velden (født 7. august 1891 i Übach i Rheinpreussen i keiserdømmet Tyskland, død 19. mai 1954 i Krefeld i Nordrhein-Westfalen i Vest-Tyskland) var en tysk katolsk teolog og biskop av Aachen.
Bakgrunn
Johannes J. van der Velden kom fra Übach, umiddelbart ved den tyske grense til Nederland. Han studerte teologi i Bonn mellom 1910 og 1915 og gikk på presteseminaret i Köln.
Prest
Den 24. juni 1915 ble han ordinert til prest i Köln. Deretter arbeidet han først som prest i Frielingsdorf, deretter som kapellan i Mönchengladbach-Hardterbroich og til slutt som sognerektor i Rheydt-Geneicken.
Mellom 1926 og 1929 var van der Velden generalsekretær for Franziskus-Xaverius-Missionsvereins pavelige verk for troens utbredelse, basert i Aachen. Fra 1929 til 1935 var han generaldirektør for Volksverein für das katholische Deutschland. På bakgrunn av den globale økonomiske krise klarte han imidlertid ikke å redde foreningen fra å gå inn. Mellom 1929 og 1933 var han også redaktør for tidsskriftet «Katholischer Korrespondenz».
I 1930 var han medgrunnlegger av den såkalte Königswinterer Kreis, hvortil også hørte professor Götz Briefs og jesuittpatrene Oswald von Nell-Breuning, og Gustav Gundlach. De utviklet vesentlige elementer innen den katolske sosiallære som senere fikk innpass i den pavelige encyklika Quadragesimo anno av 15. mai 1931, en sosialencyklika utsendt av pave Pius XI på dagen 40 år etter pave Leo XIIIs Rerum Novarum. Deres arbeider hadde også betydning blant annet i vesttysk etterkrigstid.
Etter at nasjonalsosialismen i 1933 kom til makt i Tyskland ble han først anklaget i 1935 i den såkalte Volksvereinsprozess. Anklaget ble senere frafalt. Mellom 1933 og 1938 var han visepresident for Det pavelige verk for troens utbredelse. Etter at det ble nedlagt i 1942, var han rektor for presteseminaret i Aachen, der han også var professor i pastoral- og moralteologi.