cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Habibi
Habibi er et arabisk ord for «min elskede» (om menn), fra adjektivet habib «elskede» eller «avholdt». Det er også vanlig brukt for «kjære», «elskede» eller «venn». Hunkjønnsformen er habibti.
Mange ting har blitt kalt Habibi, her er en liste:
En bok av Naomi Shihab Nye har tittelen «Habibi», utgitt i 2001: Bt Bound; ISBN 0-613-18312-6
Sanxingdui
Sanxingdui (kinesisk: 三星堆, pinyin: Sānxīngduī) er et arkeologisk utgravningsfelt i byfylket Guanghan ca. 40 km nord for storbyen Chengdu i provinsen Sichuan i Kina.
Beskrivelse
Storparten av funnene ble gjort i 1986, meen førstedang man hadde gjort oppdagelser var allerede i 1929,
Funnene fra Sanxingdui har overrasket arkeologene fordi de oppviser en kunstnerisk stil som er fullstendig annerledes enn hva man ellers kjente fra kinesisk kunst fra den samme tiden. Et langt senere funn i utkanten av Chengdu, på Jinshafeltet, har imidlertid meget av det samme.
Sanxingdui var en bronsealderkultur som kjente til avanserte bronsesmeltingsteknikker allerede 1 200 år f.Kr. Kulturen ser ut til å ha eksistert i omkring tusen år, og så forsvant den plutselig. Den eksisterte omtrent samtidig som Shang-kulturen i det kinesiske kulturelle kjerneområde langt mot nordvest, men utviklet en fullstendig annerledes metode for bronseproduksjon. Ingen tidlige kinesiske historikere synes å ha kjent til denne kulturen.
Det antas i dag at Sanxingdui-kulturen, inklusive en forløperkultur, eksisterte mellom 2800 og 800 f.Kr..
Det finnes ingen overleverte historiske kildetekster om det man antar må ha vært et kongedømme. I 1929 fant en bonde en stor mengde jadegjenstander. Flere runder med kinesiske arkeologiske ekspedisjoner trålte gjennom området, men uten hell. Det var først i 1986 at man ved et tilfelle kom over to store offergraver. De etterlatenskaper man der fant av kunstneriske gjenstander bar preg av å ha vært ødelagt med vilje og brent før de ble begravet.
Nyhetsbyrået «Xinhua News Agency» meldte at «denne utgravningen skyver Ba Shu-historien ytterligere tusen år tilbake, til tiden mellom 1000 og 2000 (f.Kr.)» Selv om oppdagelsen av husdyrhold var av stor faglig betydning, kom den helt i skyggen av bronsefunnene. Task Rosen fra British Museum i London betraktet dem som mer epokegjørende enn funnene av terrakottahæren ved Xi'an.
I 1987 og 1990 ble de mest interessante funnene utstilt i Beijing. I 1993 var bronsegjenstandene i Sveits, i 1995 i München og i 1996 i British Museum. Hver gang ble utstillingsbillettene utsolgt. I 1997 åpnet Sanxingduimuseet, i selve Sanxingdui.
Blant bronsefigurene er det flere fugler med ørnelignende nebb. Det er klokker og menneskehoder med spisse neser, noe som tyder på at befolkningen der ikke var han-kinesere. Det er også funnet et tre meter høyt bronsetre. Det mest bemerkelsesverdige funnet er en kjempestor menneskestatue som veier over 180 kilo.
Alf R. Jacobsen
Alf Reidar Jacobsen (født 21. februar 1950 i Hammerfest) er en norsk journalist og redaktør, samt forfatter av over 35 historiske, biografiske og dokumentariske sakprosabøker i tillegg til flere kriminal- og spenningsromaner.
Bakgrunn
Jacobsen har studert litteraturvitenskap og sosiologi ved Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen. Han har vært frilansjournalist og ansatt som journalist i Finnmark Dagblad, Alle Menn, Klassekampen, VG og Dagbladet. Han var redaktør i Økonomisk Rapport i perioden 1993–1995 og redaktør i NRKs program «Brennpunkt» fra 1995 til 2001.
Jacobsens litterære debut kom i 1982 med thrilleren Stalins gull, og samme år ga han ut dokumentaren Eventyret Anders Jahre. Han har siden skrevet en rekke bøker fra norsk shipping- og finansmiljø, i tillegg til historiske sakprosabøker om dramatiske hendelser og krigsavsnitt under andre verdenskrig i Nord-Norge. Flere av hans bøker er blitt filmatisert med Knut Erik Jensen som regissør: Brent av frost fra 1997 om spionasje og U2-affæren, Iskyss fra 1991 basert på livshistorien til spionen Gunvor Galtung Haavik ble filmatisert i 2008, og romanen Tango Bacalao fra 2000 ble filmatisert med tittelen Når mørket er forbi. I 2008 utgav han en biografi om hvalfangstpioneren Svend Foyn. I de senere år har han utgitt en rekke dokumentariske historiebøker fra andre verdenskrig i Norge. Hans neste dokumentarserie om etterkrigstidens Norge er påbegynt med ''1945. Hat, hevn, håp.''
I 2021 ble han en av redaktørene i nettstedet document.no.
Han har blitt belønnet med Rivertonprisen i 1988. Han fikk SKUP-prisen i 1991 for boken Iskyss om spiontiltalte Gunvor Galtung Haavik og feilmistenkte Ingeborg Lygren. I 2011 ble han tildelt Petter Dass-medaljen.
Carl Christian Vogel von Vogelstein
Carl Christian Vogel von Vogelstein (født Vogel 26. juni 1788 i Wildenfels, død 4. mars 1868 i München) var en tysk maler. Han var sønn av portrettmaleren Christian Leberecht Vogel, og ble som barn undervist av faren. Fra 1804 oppholdt han seg ved Kunstakademiet i Dresden. I 1808 flyttet han til St. Petersburg, hvor han tjente gode penger som portrettmaler for adelen. Han oppholdt seg 1812-1820 i Roma, og vendte deretter tilbake til Tyskland. Fra 1824 var han hoffmaler.
Bakgrunn
Vogel var sønn av barne- og portrettmaleren Christian Leberecht Vogel og ble fra tidlig av lært opp av faren. Fra 1804 besøkte han Kunstakademiet i Dresden hvor han kopierte mange av maleriene i Gemäldegalerie som en læreprosess, men utførte også sine første selvstendige portretter.
Karriere
I 1807 svarte han på en invitasjon fra baron von Löwenstern, hvis barn han hadde undervist, til å komme til Dorpat i Livland. I 1808 flyttet han til St. Petersburg hvor han satte opp et atelier og hadde suksess med å male portretter av adelige og diplomater.
I 1812 hadde Vogel penger nok til å gjennomføre en lenge ønsket dannelsesreise til Italia, med stopp underveis i Berlin og Dresden hvor han malte sine foreldre og Franz Pettrich. Fra 1813 til 1820 levde han i Roma hvor mange tyske malere var aktive på denne tiden. Han forsøkte en mellomting mellom de klassisistiske og romantiske skoler som da var rådende, og fulgte etterhvert en stil som lå nært opp til Anton Raphael Mengs. I Italia kopierte han et stort antall malerier og veggmalerier av de gamle mestre. På senere reiser økte han sin samling av kopier og i 1860 utga han en katalog over dem.
Han malte allegorier som Kunstene forskjønner livet (slottet i Pillnitz) og religiøse motiver: Kristi fristelse, Kristi dåp, Den hellige Anna lærer sin datter Maria å lese, Den Hellige jomfrus levnet (kapellet i Pillnitz) og Tronende madonna. Han malte også billedserier til Dantes Divina commedia, Goethes Faust og Vergilius' Æneis.
Foruten religiøse malerier, landskapsmalerier og anatomiske studier malte Vogel også portretter i Roma, blant annet av den danske billedhugger Bertel Thorvaldsen (1815), den norske maleren I.C. Dahl (1823), Ludwig Tieck, Lucien Bonaparte, og på vegne av kongen av Sachsen, også pave Pius VII.
Ekteskap og barn
I 1826 giftet Vogel seg med Julie Gensiken, datter av forfatteren Wilhelmine Gensicken. Hans hustru døde den 14. april 1828. Vogels eneste barn var Johannes Arnolf Leo Vogel von Vogelstein (1827–1889).
Demokratene (Australia)
Australian Democrats er et australsk progressivt sosialliberalt parti.
Partiet ble grunnlagt i 1977, hvor det deltok i sitt første parlamentsvalg. Partiet ble dannet av medlemmer av The Australia Party og The Liberal Movement under ledelse av den kjente politikeren Don Chipp. Partiet klarte seg særlig bra ved parlamentsvalget i 2004 og valget i Sydaustralia i 2006. Ved valget i 2007 stilte bare to av partiets fire senatorer til omvalg, og begge falt ut.
Partiet mistet offisiell status i 2015, da det var for få medlemmer.
Danvikens hospital
Danvikens hospital er en bygning i Danviken i Nacka kommune i Sverige, som tidligere har vært sykehus, gamlehjem og mere. Området på 1,24 hektar ble overført fra Stockholm kommune til Nacka kommune i 1984.
Flytting på kongelig initiativ
Danvikens Hospital ble startet på initiativ av Gustav Vasa. Den 21. februar 1551 skrev han et brev fra Västerås hvor han bodde, og beordret Stockholms innbyggere til å flytte det daværende sykehuset, Stockholms hospital eller Helgeandshuset på Helgeandsholmen. I brevet klagde kongen på en mechtig ondh stanck som ble spredt derfra. Han ville derfor at det skulle flyttes så langt bort som mulig. I brevet utpekte han Damsviken som et passende sted, og ga 400 mark til bygginga av ei kirke der. Borgerne i Stockholm var – ikke uventa – uvillige til å flytte sykehuset til Danviken. På Hospitalet bodde også såkalte fribrødre, det vil si eldre personer som hadde betalt for å få bo der. Man kan anta at de og deres nærmeste så det som en forvisning å måtte flytte til det avsidesliggende Damsviken, til tross for at avstanden til Gamla stan bare er tre kilometer.
Flyttinga tok lenger og lenger tid, og kongen skrev flere sinte brev til borgerne der han anklagde dem for uærlighet og svik. Det fantes imidlertid uklarheter om hvordan sykehusets økonomi skulle bli, og for å sikre den beslutta kongen 15. mar 1557 at gårdene Duvnäs, Järla og Hammarby, samt leilighetene Skuru og Sickla, samt kverna Danviks kvarn. Det gjorde at sykehuset ble en stor jordeier i nåværende Nacka kommune. Sykehuset ble også finansiert av donasjoner og tollavgifter, blant annet Danvikspenningen.
Hammarby sjö hadde sitt utløp her i en liten elv kalt Danviks ström eller Kvarnströmmen, og takket være den og fallhøyden mellom den og Saltsjön hadde kongen allerede i 1540 fått Danviks kvarn bygget. Kverna var meget lønnsom, og var i mange år en god inntektskilde for sykehuset.
1558–1700
Det drøyde (troligvis) til 1558 innen flyttinga til Danviken skjedde. Da hadde sykehusledelsen oppført en liten trekirke, samt innreda to nærliggende bygninger som sykesaler. Tanken var at de syke kunne ligge i sengene sine, og derfra høre prekenene og slik bli friske. Fra begynnelsen var sykehuset først og fremst ment for spedalske. Dette var imidlertid aldri en vanlig sykdom i Sverige, så det ble også gjort plass for eldre, fattige, krigsskadde, foreldreløse barn, folk som led av kjønnssykdommer og sinnssyke.
Administrasjon og personal
I 1568 bodde det omkring 100 syke på sykehuset. Dessuten besto personalet av 50 ansatte, og siden sykehuset var selvforsynt, fantes det en rekke boder og hus til dette formålet. Også personalet bodde på området. Det var tjenestepiker, skomakere, gravgravere, barberere (også lege/kirurg), ordningsmann, skolemester, bokholder (også revisor) og en prest. Alt ble styrt av sysselmannen, som kan sies å motsvare dagens direktørstilling. Sysselmannen var ansvarlig for både økonomien og den daglige drifta.
Ioamnet Quintero
Ioamnet Quintero (født 8. september 1972 i Havanna) er en tidligere cubansk friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Quintero tok bronse under OL 1992 i Barcelona med høyden 1,97 meter bak Heike Henkel (2,02 meter) og Alina Astafei (2,00 meter). Året etter ble hun verdensmester under VM 1993 i Stuttgart med et hopp på 1,99 meter foran landsmannen Silva Costa og Sigrid Kirchmann fra Østerrike, begge med høyden 1,97 meter.
Halvor Tjønn
Halvor Tjønn (født 27. februar 1952 i Sandnessjøen i Nordland fylke) er en norsk journalist, historiker og forfatter.
Liv og virke
Tjønn er oppvokst i Skien i Telemark. Han arbeidet som utenriksmedarbeider i Stavanger Aftenblad fra 1981 til 1986. Fra 1986 til 2014 var han utenriksmedarbeider i Aftenposten og arbeidet i tre ulike perioder som avisens korrespondent i Moskva. Den siste korrespondentperioden var fra 2010 til 2011. Mellom 2001 og 2010 arbeidet han som journalist i hovedsak med spørsmål tilknyttet islamistisk terrorisme, internasjonal migrasjon, innvandring og integrering. Fra 2014 arbeider han som uavhengig journalist, forfatter og foredragsholder, og skriver blant annet for Dag og Tid og Norges Forsvar. Han har kritisert avishusene for at de ved å si opp journalister med språk- og kulturekspertise undergraver sitt fortrinn som informasjonskilde.
Tjønn tok hovedfag i historie i 1981 på en avhandling om Fossum Jernverk på 1600-tallet. I den populærhistoriske bokserien Sagakongene har han skrevet biografier om kongene Harald Hardråde og Olav Tryggvason. I 2006 skrev han en bok om vikingenes Russland. I 2011 utgav han boka Muhammed - slik samtiden så ham, om de eldste skriftlige overleveringer fra muslimske historikere om religionsstifteren Muhammeds liv, slik de ble nedtegnet i de første generasjonene etter Muhammeds død.
Høsten 2015 utgav Tjønn boken Russland blir til, en populærhistorisk framstilling av Russlands historie fra vikingtid og fram til og med Ivan den grusommes regime.
Fagskole
Fagskoleutdanninger eller fagskoler, gir høyere yrkesfaglig utdanning som er yrkesrettet, og ligger på nivå over, og bygger gjerne på videregående opplæring eller tilsvarende realkompetanse. Fagskoleutdanning er fra 2018 høyere yrkesfaglig utdanning, og har et omfang på et halvt til to studieår. Studentene tas opp på grunnlag av fullført fagbrev, generell studiekompetanse eller realkompetanse. Fagskoler reguleres av fagskoleloven og godkjennes av Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen (NOKUT)
Enkelte fagskoler er offentlige og drives av fylkeskommunene, mens andre er private. Mange fagskoler har også deltids- og nettbaserte studier, slik at det er mulig å kombinere fagskoleutdanning med jobb og familie.
Teknisk fagskole
Teknisk fagskole er en fagskole som gir teknisk-teoretisk utdanning til personer som har tatt fagopplæring eller som har lang erfaring fra arbeidslivet. Skoletilbudet gir fordypning innenfor fag som bygg, anlegg, maskin, kjemi og data. I tillegg gir teknisk fagskole lederutdanning innenfor sine fag.
Fagskoler i Norge
Tabell oppdatert med tall fra DBH i 2023  Antall studietilbud skiller på heltids, deltids, stedbaserte og nettbaserte utdanningstilbud. Så antallet kan være større en antall utdanningstilbud intuisjonen har.
George Genereux
George Patrick Genereux (født 1. mars 1935, død 10. april 1989) var en kanadisk sportsskytter og lege.
Han var født i Saskatoon, Saskatchewan, og vant gull i Trap under Sommer-OL 1952 i Helsingfors i Finland.
I 1952 ble han tildelt prisen Lou Marsh Trophy. Han var innlemmet i Canadas Sports Hall of Fame, Saskatchewan Sports Hall of Fame, Saskatoon Sports Hall of Fame, og Trapshooting Hall of Fame.
Han tok en Bachelor of Arts ved University of Saskatchewan og studerte medisin ved McGill University.
Genereux døde i Saskatoon i 1989.
Hatra
Hatra (arabisk: الحضر‎ al-Ḥaḍr) er oldtidsby i den irakiske provinsen Ninawa. Den er kjent som al-Hadr, et navn som opptrer en gang i oldtidsinskripsjoner, og den lå i oldtidens persiske provins Khvarvaran. Byen ligger 290 km nordvest for Bagdad og 110 km sørvest for Mosul. 7. mars 2015 rapporterte irakiske myndigheter at Hatra var rasert av terrororganisasjonen ISIL. UNESCOs sjef Irina Bokova kalte ødeleggelsene for kulturell rensing og karakteriserer handlingene som krigsforbrytelser. Hatra ble i 2015 oppført på listen over truede verdensarvsteder.
Historie
Hatra ble opprettet av oldtidens arabiske stammer en gang på 200-tallet f.Kr.
Det var et religiøst senter og en handelsstasjon under det partiske rike i dagens Iran, det blomstret i løpet av den første og andre århundrene e.Kr. Senere ble byen en form for hovedstad i det mulig første arabiske kongedømme i en kjede av arabiske byer som gikk fra Hatra i nordøst via Palmyra, Baalbek og Petra i østvest. Regionen kontrollert fra Hatra var kongeriket Araba (merk skrivemåten), et delvis selvstendig bufferkongedømme i vestlige utkantene av Partia, styrt av arabiske fyrster.
Hatra ble et viktig befestet grenseby og sto imot flere angrep fra Romerriket, og spilte en betydelig rolle i den andre partiske krig. Den sto imot beleiringene til både Trajan (116/117) og Septimius Severus (198/199).
Hatra beseiret iranere i slaget ved Shahrazoor i 238, men ble selv beseiret av det iranske sasanidedynastiet til Sjahpur I av Persia i 241 og ble ødelagt. De tradisjonelle fortellingene om Hatras fall er fortalt om an-Nadira, en datter av kongen av Araba, som forrådet byen til Sjahpur. Fortellingen sier at Sjahpur drepte kongen og giftet seg med datteren, men senere ble også hun drept.
Hatra er den best bevarte og mest informative eksempelet på en partisk by. Den omgitt av en indre og en ytre bymur på nært 6,4 km i omkrets og består av mer enn 160 tårn. En temenos (gresk: τέμενος) omgir de fremste hellige bygninger i byens midtre. Templene dekker 1,2 hektar og er dominert av Det store tempel, en enorm struktur med hvelv og søyler som en gang steg opp til 30 meter. Byen var kjent for sin tolerante fusjon av greske, mesopotamiske, syriske og arabiske helligdommer, kjent på arameisk som Beiṯ Ĕlāhā («Guds hus»). Byen hadde templer for babylonske og akkadiske guddom Nergal, greske Hermes, syrisk-arameiske Atargatis, arabiske Allat og Shamiyyah, og den mesopotamiske solgud Shamash. Andre guddommer nevnt i de arameiske inskripsjonene i Hatra er arameiske Ba'al Shamayn og den kvinnelige guddom kjent som Ashurbel, sistnevnte er kanskje en forening av de to babylonske guddommene Assur og Bel, til tross for dette individuelt maskuline guddommer.
Herskere i Hatra
I inskripsjoner som er funnet i Hatra er flere herskere nevnt med navn. Andre herskere er sporadisk nevnt av klassiske skribenter. De opptrer under to titler. De eldste herskerne er kalt for mrj´ (uklar mening) og de senere er kalt for mlk, det vil si konge.
Moderne Hatra
Hatra ble benyttet for åpningsscenen i filmen Exorcisten fra 1973. Siden 1985 har byen vært inkludert på UNESCOs liste over verdensarven. Hotellet Al Hadr er lokalisert innenfor en km av ruinene av Hatra.
With or Without You
With or Without You er en singel av den irske rockegruppen U2.
Dette var den første singelen fra albumet The Joshua Tree, singelen gikk rett til topps på lister verden over. U2s manager Paul McGuinness ville ikke ha sangen som singel, men Gavin Friday overtalte både han og Bono om at sangen ville bli en hit.
«With or Without You» er en kjærlighetssang skrevet av Bono. Han har aldri villet diskutere sangen med noen i pressen, men har sagt at de andre medlemmene i U2 vet hva han synger om. Det eneste han vil kommentere er tekstlinjen «And you give yourself away», som han skrev om seg selv og måten han var så åpen til pressen på. Han har sagt at hvis han kunne skade bandet, så var det gjennom hva han sa i intervjuer.
Singelen toppet på en førsteplass i Storbritannia, en tredjeplass i USA, men i Norge kom den aldri inn på VG-lista.
Xenoproctis
Xenoproctis er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral-Afrika.
Per Tangvald
Per (Peter) Tangvald (født 27. september 1924, død 22. juni 1991) var en norsk seiler og eventyrer.
Han ble født i Oslo, som sønn av Thor Tangvald (1898–1964) og Rigmor Tangvald, født Rødland (1901–1977). I 1959 la han ut i sin 32 fots seilbåt «Dorothea», og seilte resten av sitt liv jorden rundt. Han var stadig å se i norske ukeblader med sine livshistorier.
Han var gift sju ganger, og hans femte kone Lydia ble skutt av pirater 20. februar 1979. Hans sjette kone Ann druknet da hun falt overbord i 1984. Han omkom i 1991 sammen med sin datter Carmen på ni år i forliset med båten «L'Artemis de Pytheas» som han selv hadde bygget i Fransk Guyana, og som var uten motor og strøm. Sønnen Thomas overlevde forliset, som skjedde ved kysten av Bonaire på De nederlandske Antiller.
Tangvald spilte en rolle i Mytteriet på Bounty med Marlon Brando i hovedrollen, og han ga også ut to bøker som er kjent internasjonalt; Havets Vagabond og På liv og død. I TV-serien Folk i farta sesong 2 besøkte Alex Rosén med barnebarnet Gjermund Tangvald, sønnen Thomas i Karibia, og sammen fant de vrakrestene og stedet hvor faren omkom da sønnen var 15 år. Gjermund og Thomas var da jevngamle. Thomas er forsvunnet på havet i 2014.
Caliche
Caliche er en forsteinet avsetning av kalsiumkarbonat. Kalsiumkarbonaten sementerer andre materialer, slik som grus, sand, leire, og silt.
Caliche forekommer i aride eller semiaride områder, slik som sørlige og vestlige Australia, i Kalahariørkenen, i High Plains i vestlige USA, og i Sonoranørkenen. Caliche kalles også hardpan, calcrete, kankar' (i India), eller duricrust.
Begrepet caliche er spansk og har sin opprinnelse fra latin, calx, som betyr kalk.
Alappmoen flyplass
Alappmoen flyplass (også skrevet Alapmoen) var en flyplass på Alappmoen i Målselv kommune i Troms og Finnmark fylke. Flyplassen lå mellom Bardufoss (20–25 km unna) og Skjold (12–13 km unna).
Jakub Berman
Jakub Berman (født 23. desember 1901 i Warszawa, da i Russland, død 10. april 1984 i Warszawa) var en polsk kommunistisk politiker.
Bakgrunn
Jakub Berman tilhørte en jødisk familie, og gikk på gymnaset i Warszawa. Deretter studerte han jus og senere sosiologi ved byens universitet, hvor han også arbeidet som assistent. Hans doktorgradsprosjekt handlet om polsk byhistorie på 1700-tallet, men på grunn av utbruddet av annen verdenskrig avsluttet han ikke doktorgraden.
Han ble medlem av det polske kommunistpartiet i 1928 og var aktiv som funksjonær i partiet.
I 1939 flyktet han til den sovjetokkuperte delen av Polen, og senere videre til Minsk, hvor han arbeidet som journalist. Etter utbruddet av krigen mellom Tyskland og Sovjetunionen reiste han til Moskva. Han arbeidet som lærer ved Kominterns skole i byen Ufa i Basjkortostan, øst i den europeiske del av Sovjetunionen. I desember 1943 ble han tatt imot av Josef Stalin i Kreml, og vant diktatorens gunst.
Kommunistisk politiker
Han ble medlem av det polske kommunistpartiets politbyrå i august 1944, og ble senere medlem av sentralkomitéen. Sammen med Bolesław Bierut og Hilary Minc utgjorde han i de følgende årene ledertrioen i den stalinistisk orienterte partiledelsen. Berman hadde ansvaret for Służba Bezpieczeństwa, propaganda og ideologi. Dermed spilte han en sentral rolle i undertrykkelsen av den antikommunistiske opposisjonen i Polen i andre halvdel av 1940-årene.
Både Berman og Minc ble tidvis mobbet av Stalin for sin jødiske herkomst. Nå det falt ham inn, snakket han til dem med jiddisk aksent. (Fortalt av Berman selv til Toranska og gjengitt i hennes bok.)
Etter Bieruts død forlot han partiledelsen, og ble i 1957 ekskludert fra partiet, idet han ble gitt ansvaret for «Stalin-tidens feil». Frem til han ble pensjonist, arbeidet han for det statseide forlaget Książka i Wiedza. Han ble sterkt skadet i n bilulykke i 1980. Fire år senere døde han glemt i Warszawa.
EM på skøyter 1979, menn
EM på skøyter 1979, herrer ble avholdt på IJsselstadion i Deventer, Nederland den 20. og 21. januar 1979 med 29 deltakere fra 14 nasjoner.
Jan Egil Storholt ble europamester for andre gang. Kay Arne Stenshjemmet vant sølv mens Sovjetunionens Sergej Martsjuk tok bronse.
The Night Shines Like the Day
The Night Shines Like the Day er et musikkalbum med Kristin Asbjørnsen fra 2009.
Bermuda under Sommer-OL 2008
Bermuda under Sommer-OL 2008. Seks sportsutøvere, tre menn og tre kvinner fra Bermuda deltok i fire grener, friidrett, svømming og triatlon og hestesport under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ingen medaljer.
Västerberg
Västerberg er et tettsted i Sandviken kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 242 innbyggere.
Dividalen kraftverk
Kraftverket utnytter et fall på 289 meter fra reguleringsmagasinet Dødesvatn til dalbunnen i Dividalen. Dødesvatn er oppdemmet og reguleres mellom 413,5 og 380,5 moh.
Kraftverket er eid av Troms Kraft Produksjon.
Tom Araya
Tomás Enrique Araya (født 6. juni 1961 i Viña del Mar, Chile) er vokalist og bassist i thrash metal bandet Slayer.
Bakgrunn
Etter å ha flyttet med familien til USA i 1966 begynte han å spille bassgitar som 8-åring. Tom Araya er ett av ni barn i familien, og sammen med en av storebrødrene sine som spilte gitar, spilte de klassiske rockesanger av band som The Beatles og The Rolling Stones.
Slayer
I 1981 ble Araya invitert av Kerry King til å bli med i thrash metal-bandet Slayer, som han planla å starte. Araya takket ja, og har siden spilt bassgitar og sunget for bandet. Debutalbumet Show No Mercy ble finansiert av penger Araya hadde tjent som åndedrettsterapeut. Araya jobbet på sykehuset fram til 1984, men da han ble nektet fri for å dra på Slayers første Europa-turné, valgte han å la være å møte opp på jobb. Etter en måned valgte sykehuset å sparke ham, noe Araya brydde seg fint lite om.
Annet
På grunn av Slayers image og tekster blir bandet ofte sett på som satanisk. Tom Araya ser på seg selv som en kristen, men klarer å skille mellom religion og underholdning, og sammenligner sangtekstene og -titler, image, albumcover og lignende med en bok, et eventyr eller en film.
I 2006 fikk Araya utført en galleblære-operasjon, som førte til at turneen til Slayer ble utsatt to uker.
Tom Araya er bosatt på en gård i Buffalo i Texas med sin kone og to barn.
I 2011 fikk han overlevert nøkkelen til fødebyen sin Viña del Mar. På en pressekonferanse sa han:
NM i bandy 1975
'''Det 58. Norgesmesterskapet i bandy – 1975'''
Ullevål vant seriemesterskapet. Ullevål, Mjøndalen, Stabæk og Drafn gikk til semifinale.
Good Luck Charm
«Good Luck Charm» er en amerikansk sang, skrevet av Aaron Schroeder og Wally Gold. Den ble fremført av Elvis Presley.
Panos Dimas
Panagiotis Dimas (gresk:, født 2. mai 1958) er professor i filosofi ved Universitetet i Oslo og tidligere leder ved Det norske instituttet i Athen. Han fikk sin doktorgrad ved Princeton, USA, underviste der og arbeidet i England før han kom til Oslo. Han har vært bestyrer ved Filosofisk institutt, UiO, deltatt i flere utvalg og vært aktiv i debatten om universitetetspolitikk.
Good Luck Charm
Travis & Shook har gjort en coverversjon på ''Cape Cod Covers, Vol 1 «The King».
Norske versjoner
Lasse Hovd, Benny Borg og Tande-P har skrevet norske tekster. Hovds versjon bærer tittelen «Mitt lykketroll». Borgs versjon heter «Min lykkesten». Tande-Ps versjon heter «Fridtjof i farta».
Jeanne Ashworth
Jeanne Chesley Ashworth (født 1. juli 1938 i Burlington i Vermont, død 4. oktober 2018) var en amerikansk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1960 i Squaw Valley, 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.
Ashworth vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL i 1960 i Squaw Valley Ski Resort. Hun kom på andreplass på 500 meter skøyter, bak tyske Helga Haase og Natalija Dontsjenko fra Sovjetunionen.
Offshore Media Group
Offshore Media Group er selskapet som driver nettstedet «offshore.no», et nettsted som spesialiserer seg på nyheter innen offshore-sektoren. Websiden har 300 000 lesere i måneden. Det jobber tre norske journalister med siden, som også har en søsterside i England sydd over samme lest.
Offshore Media Group arrangerer også noen av oljemessene i Norge.
I tillegg gir mediehuset ut magasinet Offshore & Energy, som er et av Norges eldste fagtidsskrift innen sin genre. Opplaget på dette magasinet er 12 000, med fire utgaver i året. Selskapet har hovedkontor i Bergen, men også kontorer i Oslo og Stavanger. I alt 13 ansatte jobber i selskapet.
Frank Cavendish Lascelles
Frank Cavendish Lascelles (født 23. mars 1841 i London, død 2. januar 1920 samme sted) var en britisk diplomat. Han var ambassadør til Russland og Tyskland.
Liv og virke
Lascelles var femte sønn av Caroline Georgiana og William Saunders Sebright Lascelles. Han studerte ved Harrow School før han i 1861 trådte inn i den britiske utenrikstjeneste. Han ble postert til Madrid, Paris, Roma, Washington, D.C. og Athen i underordnede stillinger.
Fra 20. mars til 10. oktober 1879 var han generalkonsul i Egypt, i Ismail Pasjas tid. Fra 1879 til 1887 var Lascelles generalkonsul i Sofia i Bulgaria, et land som oppstod i 1878 på grunn av Berlinkongressen.
Fra 1887 til 1891 var Lascelles minister i București i Romania. Fra 1891 til 1894 var han minister i Teheran i Persia, der han ble besøkt av sin niese Gertrude Bell. Hun beskrev en koleraepidemi som herjet sommeren 1892 i Teheran. Fra 1894 til 1895 var Lascelles ambassadør i St. Petersburg og fra 1895 til 1908 i Berlin. I hans embedstid der sendte keiser Vilhelm II Krüger-depesjen.
Sarepta
Sarepta var i oldtiden en fønikisk kystby i nærheten av Tyrus og Sidon i dagens Libanon. Byen har gitt opphav til uttrykket Sareptas krukke. Dette er et uttrykk som også Jesus refererer til i sin tale i Lukasevangeliet 4, 26 hvor han proklamerer sin oppgave i verden.
Byen er i dag kjent som Khirbet Sarfend på stranda mellom Tyrus og Sidon. Ruinene viser at den strakte seg over 1 800 meter langs stranda.
Det europeiske sosialdemokratiske parti
Det europeiske sosialdemokratiske partiet (ESP) er en sammenslutning av 33 demokratiske partier knyttet til sosialdemokratiet, demokratisk sosialisme og arbeiderbevegelsen i Europa.
ESP utgjør en egen partigruppe i Europaparlamentet og er der nest største gruppe. Denne gruppen ble etablert i 1953. Nåværende president er Sergej Stanisjev fra Bulgaria. Han etterfulgte Poul Nyrup Rasmussen fra Danmark i 2011.
ESP ble etablert i Haag i 1992 som en fortsettelse av Forbundet av sosialdemokratiske partier i EF, som ble etablert i 1974.
ESPs ungdomsorganisasjon er Ecosy.
Personer som er medlemmer i ett av partiene kan fra 2006 bli aktivister i ESP og etablere lokale foreninger. Sverige var først ute med en lokal forening i Stockholm.
ESP i EU
Med sine 218 medlemmer er den sosialdemokratiske gruppen i Europaparlamentet den nest største. Gruppen ledes av tyske Martin Schulz. Mellom juli 2004 og januar 2007 ble gruppen ledet av spanske Josep Borrell.
Sju medlemmer av Europakommisjonen er medlemmer av ESP; visepresident Günter Verheugen (SPD), visepresident Margot Wallström (SAP), kommissær for finans- og pengemarkedspolitikk Joaquín Almunia (PSOE), kommissær for regionale spørsmål Danuta Hübner (SLD), kommissær for skatt og toll László Kovács (MSZP), kommissær for handel Peter Mandelson (Labour) og kommissær for sysselsetting, sosiale saker og likestilling Vladimír Špidla (ČSSD).
ESPs medlemmer i Det europeiske råd er Tony Blair (Storbritannia), Alfred Gusenbauer (Østerrike), Gediminas Kirkilas (Litauen), Ferenc Gyurcsány (Ungarn), José Sócrates (Portugal) og José Luis Zapatero (Spania).
Medlemspartier
Med sine 33 medlemspartier er ESP det eneste politiske partiet med medlemmer fra alle EUs medlemsland, selv om ikke alle har egne medlemmer i Europaparlamentet. EPP-ED har Europa-parlamentarikere fra alle EU-land, men er ikke en partigruppe.
I tillegg er en uavhengig italiensk Europa-parlamentariker, l’Ulivo, begge Europa-parlamentarikerne fra Italia dei Valori, tre Europa-parlamentarikere fra det nyetablerte polske Socjaldemokracja Polska, en Europa-parlamentariker fra det polske Samoobrona og en Europa-parlamentariker fra Partija Balgarski Socialdemokrati også medlemmer av gruppen.
Naturviter
Naturviter betegner en person som har avlagt eksamen på hovedfags- eller mastergradsnivå innen naturvitenskapelige fag, miljø, landbruk, skogbruk, landskapsarkitektur, biologi, økologi, cellebiologi, forvaltning av naturressurser eller kulturlandskap m.m. fra universitet eller høgskole.
Uttrykket brukes ofte som oversettelse for det engelske «naturalist», et uttrykk som brukes om folk som arbeider med naturvitenskapelige emner, uten å ha formell kompetanse. Historisk har disse bidratt med betydelig kunnskap innen naturvitenskapen. Om naturviter oversettes til engelsk blir det scientist som betyr vitenskapsmann. Helt korrekt blir ikke oversettelsen siden naturviter er et svevende begrep. Naturviter er vitenskapsmann i den meningen at man er trent i å forstå og bruke vitenskapelige metoder. Det engelske begrepet scientist kan mer generelt oversettes til suffikset -viter, og kan henvise til at man har «akademisk utdannelse i en bestemt vitenskap (et bestemt fag) eller en bestemt fagdisiplin». Eksempler er geoviter, litteraturviter, samfunnsviter, språkviter. Scientist må ikke forveksles med forsker (engelsk: researcher).
Begrepet naturviter blir nå mer og mer knyttet til personer som har naturvitenskapelig kompetanse og som jobber for en bærekraftig samfunnsutvikling.
Dire Straits (album)
Dire Straits er debutalbumet til den britiske rockegruppen Dire Straits, utgitt sommeren 1978.
Et prøveopptak med «Sultans of Swing» i mai 1977 ble sendt til radiomannen Charles Gillett med programmet Honkey Tonk på Radio London, og hyppige radiospillinger førte til interesse fra plateselskapene. I februar 1978 spilte gruppen inn sitt første album Dire Straits hos selskapet Vertigo. Warner Brothers Records distribuerte albumet i USA, og i mars 1979 var albumet nummer 2 på Billboard. Mark Knopfler, som skrev alle låtene, var da i slutten av 20-årene og hadde arbeidet som lærer og journalist. Broren David Knopfler medvirket. Mark Knopfler og John Illsley er de eneste fra originalbesetningen som ble værende i bandet til det ble oppløst.
Gruppens debut var på den tiden da punkrocken, new wave og disco dominerte. Rolling Stone har «Sultans of Swing» på listen over de 100 beste debutene.
Charlie Gillett skriver på omslaget at mottakelsen i Storbritannia var lunken. Dire Straits turnerte sammen med Talking Heads som oppvarmingsband. Ved lanseringen i Nederland ble albumet og særlig singelen «Sultans of Swing» løftet frem av radiokanalen VPRO. Nederlandske journalister omtalte Mark Knopfler som en fremragende musiker på linje med Ry Cooder og J.J. Cale. Platen ble eksportert i stort antall inntil Phonograms tyske filial bestemte seg for å lansere albumet i Tyskland. Ifølge Gillett var suksessen basert på rykter mer enn markedsføring. I USA hadde Warner ansvaret, og sjefene der var skeptiske til den lavmælte produksjonen. Dire Straits ble et av de mest spilte på amerikanske radiokanaler i 1979.
Personell
Gitarer: Mark Knopfler spilte alle sangene på en av sine to røde fender stratocaster. Eneste unntak er
Hickory
Hickory (Carya), eller hikkori, er en slekt med løvfellende og sambu trær i valnøttfamilien.
Cyclocarya paliurus
Cyclocarya paliurus er et løvfellende tre i valnøttfamilien. Den er den eneste arten i slekta Cyclocarya og ble tidligere regnet til Pterocarya.
Cyclocarya hadde i tertiær en mye større utbredelse enn nå. Fossile Cyclocarya-nøtter fra tidsrommet paleocen til tidlig eocen er funnet i Nord-Amerika, og slekta er kjent fra oligocen til pliocen i Europa, Vest-Sibir, Kasakhstan, Russlands fjerne østen og Japan.
Alv Schiefloe
Alv Andreassen Schiefloe (født 18. november 1873 i Steinkjer, død 6. september 1951) var en norsk typograf, journalist og lokalpolitiker, men mest kjent som en av de beste trønderske revy- og tekstforfattere, som blant annet var tilknyttet Lysthuset Hjorten i Trondheim.
Han begynte som trykkerlærling i avisen Dagsposten og da læretida var over fortsatte han som typograf først i Dagsposten, og siden i Adresseavisen. I 1899 startet han et eget trykkeri sammen med Johan M. Halseth og de begynte å utgi en avis de kalte Ny Tid hvor Schiefloe var journalist.
Han var knyttet til arbeiderbevegelsen og satt både i formannskapet og bystyret som representant for Arbeiderpartiet. Hans yngre bror Olav Scheflo skrev en revy til arbeiderforeningen i 1908 og samtidig debuterte Alf Schiefloe med revyen Spissburkompaniet på Hjorten. Olav ofret seg senere for politikken, blant annet som stortingsrepresentant, men Alf kom til å bli Hjortens viktigste revyforfatter i en menneskealder.
Den kjente revykongen Ernst Rolf hadde sin debut på Hjorten i 1910 i rollen Calle Knap, som Schiefloe hadde skrevet spesielt for ham.
Mange av Schiefloes revyviser ble landeplager og mange av dem er havnet i gruppa «Folkeviser». Veien Alv Schiefloes veg på Jakobsli ble oppkalt etter ham i 1967.
Noen av hans mest kjente viser:
Jon Grønset
Jon Grønset (født 7. april 1898 i Gjemnes kommune på Nordmøre, død 1970) var en norsk pedagog og forfatter.
Han gikk på lærerskole i Volda på Sunnmøre. Han var rektor på Sogn ungdomsskole i Balestrand fra 1937 til 1955. Bøkene han har gitt ut skrev han da han var blitt pensjonist, da han hadde sluttet som skolestyrer. Han skrev også dikt, fortellinger og sanne historier.
Utgivelser
Han ga ut sju barnebøker:
Tamara Rylova
Tamara Nikolajevna Rylova (russisk: Тамара Николаевна Рылова; født 1. oktober 1931 i Vologda, død 1. februar 2021) var en sovjetisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Rylova vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Hun kom på tredjeplass på 1 000 meter skøyter, bak Helga Haase fra Tyskland og Klara Guseva fra Sovjetunionen.
Hun vant allround-VM 1959 i Sverdlovsk.
The Expelled
The Expelled er et engelsk punk rock-band, stiftet i Leeds sommeren 1981.
Tori Amos
Tori Amos (født Myra Ellen Amos 22. august 1963 i Newton, Nord-Carolina, USA) er en amerikansk sangerinne, låtskriver, pianist og komponist.
Tori Amos giftet seg i 1998 med engelske Mark Hawley, og sammen har de datteren Natashya "Tash" Lórien Hawley (født 5. september 2000).
Amos var en av de fremste kvinnelige sangerinnene/låtskriverne tidlig på 90-tallet. Hun har bemerket seg som en av de få musikerne som bruker piano som sitt hovedinstrument og spiller pianorock. Hun har beredt grunnen for senere suksessrike band, bla. Coldplay og Keane, som begge bruker piano som hovedinstrument. Hun er kjent for sine intrikate, følelsesladde og intense sangtekster. De behandler et bredt spekter av temaer som: seksualitet, religion, patriarkat og personlig tragedie.
Amos har hatt begrenset suksess i USA og Storbritannia, men har likevel fått mange tilhengere. Hun har solgt rundt 12 millioner album over hele verden i løpet av sin solokarriere. Hun er også kjent for å komme med eksentriske og til tider uanstendige kommentarer under intervjuer og konserter. Dette har gitt henne et rykte for å være rar, men individuell. Hun er venn av forfatteren Neil Gaiman, og de har begge referert til hverandre i sine verk.
De første årene
Tori Amos ble født på Old Catawba Hospital i Newton, Nord-Carolina. Foreldrene Dr. Edison McKinley Amos (dr. theol.) og Mary Ellen Amos var på vei til Nord-Carolina fra sitt hjem i Georgetown (Washington, D.C.) da fødselen skjedde. Da Amos var 2 ½ år, flyttet familien hennes til Baltimore, Maryland, hvor hun begynte å spille piano og gå i kirken hver uke. Innen hun var fem år hadde hun komponert egne stykker på piano, og da hun var ni begynte hun å lage tekster til pianostykkene. Amos tilbrakte mye av sin barndom (særlig sommeren) sammen med bestefaren sin, frem til han døde i 1969. Han hadde en sentral innflytelse på Amos’ senere arbeid.
I 1968, da Amos var fem år, vant hun et stipend til Peabody Conservatory of Music; som den yngste personen noensinne til å komme inn på skolen. Da hun var 11, ble stipendet hennes avbrutt. Amos har senere fortalt at hun mistet stipendet på grunn av sin interesse for rock og popmusikk, i tillegg til at hun mislikte å lese noter. Denne hendelsen er grunnen til at hun kalte sitt første album Y Kant Tori Read. På dette tidspunktet bodde Amos i Rockville, Maryland. To år senere begynte hun å studere på Montgomery College og begynte å spille piano på barer, mens faren sendte kassetter med sangene hun hadde skrevet til plateselskaper.
Amos ble først lagt merke til da et bilde av henne ble publisert i lokalavisen, i forbindelse med at hun vant en talentkonkurranse for tenåringer i 1977. Sangen hun fremførte het «More Than Just a Friend». Innen hun hadde startet på high school, var hun godt kjent i Washington, D.C.-området. I løpet av sitt år på Richard Montgomery High School ble hun valgt til «Homecoming Queen», «Størst sannsynlighet for suksess», «Mest talentfulle» og «Generelt best». Hun samarbeidet også med Black Maskers, dramagruppen. Da hun gikk siste året på skolen skrev Amos Baltimore sammen med sin bror Mike Amos til en konkurranse om baseball-laget Baltimore Orioles. Sangen vant konkurransen og ble hennes første singel sammen med sangen «Walking With You». På denne tiden byttet hun navn til «Tori», etter at en venn hadde fortalt at hun så mer ut som en Tori enn en Myra Ellen.
Y Kant Tori Read (1985-88)
Da hun var 21 flyttet Amos til Los Angeles på jakt etter en egen musikkarriere, etter å ha opptrådt med piano på forskjellige barer på østkysten i flere år. I L.A. klarte hun å få flere skuespillerjobber, inkludert en reklame for Kellogg (En rolle hvor hun utdanket den da ukjente Sarah Jessica Parker). En kveld, etter å ha spilt på en bar hvor hun hadde fast spillejobb, kjørte hun en stamgjest hjem. Han forgrep seg på henne seksuelt, en erfaring som hun senere tok opp i sangen ”Me and a Gun”. I denne perioden møtte hun også Steve Caton, som spilte gitar på albumene hennes fram til To Venus and Back (1999).
I 1985 stiftet Amos et band, Y Kant Tori Read. Bandets navn refererte til hvor dyktig Amos var til å spille uten noter og hennes vanskeligheter med å spille fra noteark på Peabody. I tillegg til Amos bestod gruppen av Caton, Matt Sorum (senere Guns N' Roses, Velvet Revolver) og Brad Cobb. Et år senere fikk Amos platekontrakt av Atlantic Records. I juli 1988 ble debutalbumet Y Kant Tori Read sluppet ut. Overalt ble albumet slaktet av kritikerne, og Tori ble etterlatt nedslått og ydmyket. Albumet er ikke lenger til salgs, og originale kopier er ansett som svært verdifulle. Etter floppen begynte Amos å jobbe med andre artister (bl.a. Stan Ridgway fra Wall of Voodoo, Sandra Bernhard og Al Stewart) som bakgrunnsvokal. Hun spilte også inn en sang kalt ”Distant Storm” til filmen China O'Brien. I rulleteksten er sangen tilegnet et band kalt ”Tess Makes Good”, med ”tilleggsvokal av Ellen Amos”.
Selv om Amos ofte har ytret at hun er flau over Y Kant Tori Read, har hun senere fremført flere av sangene fra albumet på sine konserter, som for eksempel ”Etienne”, ”Cool On Your Island” og ”On the Side”.
Little Earthquakes (1990-92)
Til tross for den dårlige mottakelsen til Y Kant Tori Read og dets to singler ”The Big Picture” og ”Cool On Your Island” (1988), mente Atlantic Records at det likevel var potensial i Amos, og i 1989 fikk hun beskjed om at hun måtte produsere et nytt album innen mars 1990. Da hun viste dem sine første opptak, ble de avvist med den grunn at ”en jente og en pianoting” ikke kom til å selge på et tidlig 90-tallsmarked fullt av grunge, rock, rap, hiphop og dansemusikk. Etter å ha blitt omskrevet og utvidet med hjelp fra Steve Caton, Eric Rosse, Will MacGregor, Carlo Nuccio og Dan Nebenzal, endte albumet opp fullt av råe, følelsesladde sanger, som omhandlet hennes religiøse oppdragelse, seksuelle oppvåkning, hennes kamp for å skape sin egen identitet og voldtekten. Styret i Atlantic forandret mening da de hørte den redigerte versjonen, og planla å markedsføre henne som arvingen til Joni Mitchell og Laura Nyro, alternativt som en kvinnelig versjon av Elton John. De forventet at det tradisjonelt mer åpne markedet i Storbritannia ville ta Amos inn i varmen og skape rykter som de kunne dra tilbake til Amerika med. Atlantic flyttet Amos til England tidlig i 1991 for å spille på små klubber, som forberedelse til det nye albumet som skulle bli sluppet under tittelen Little Earthquakes.
Da albumet endelig ble sluppet i England i januar 1992, ble det #14 på hitlisten og ble værende blant de beste 75 i 16 uker. En måned senere ble det sluppet i USA og fikk fantastisk kritisk suksess. De tilhørende singlene (ved siden av ”Me and a Gun” og ”Silent All These Years”) var ”China” (Januar 1992 England), ”Winter” (Mars 1992 England/November 1992 USA) og ”Crucify” (Mai 1992 USA/Juni 1992 England), en EP-versjon som inneholdt coversanger av andre artister som Rolling Stones og Nirvana. I løpet av denne perioden spilte Amos inn sangen ”The Happy Worker” for lydsporet til filmen Toys. En remix av denne sangen er også inkludert på lydsporet, med tittelen ”Workers”.
I løpet av denne perioden ble Amos venn med forfatteren Neil Gaiman, som ble fan av Amos etter at hun refererte til ham i sangen ”Tear in Your Hand” og i flere intervjuer. Det blir ofte sagt at karakteren Delirium (eller søsteren hennes Death) fra The Sandman-serien til Gaiman er basert på Amos; Gaiman har sagt at ”de stjeler skamløst fra hverandre”. (Karakterene ble faktisk laget før de to møttes). Gaiman kom til å bli en god venn og samarbeidspartner. Neils 2006 hyllest-album fra Ferret Records innholdt blant annet Amos’ sang ”Sister Named Desire” samt en sangtekst av Amos på grunn av dens tittel (”Where's Neil When You Need Him?”). Hun skrev også introduksjonen i Gaimans paperback- samling ”Death: The High Cost of Living”.
Arsen av Serbia
Arsen, prins av Serbia (født 16. april 1859, død 19. oktober 1938) var sønn av Aleksandar, prins av Serbia og Persida Nenadović og yngre bror av Petar I av Jugoslavia. Han giftet seg med Aurora, prinsesse av de San Donato, fra Demidovfamilien i 1892. De skilte seg i 1896, men de rakk å få en sønn sammen, Pavle. Han døde i Paris 1938.
The Dandy Warhols
The Dandy Warhols er en rockegruppe fra Portland i Oregon, som ledes av Courtney Taylor-Taylor. Bandnavnet er et ordspill på navnet til kunstneren Andy Warhol.
Bandet er mest kjent for sangen «Bohemian Like You», som finnes på tredjealbumet Thirteen Tales From Urban Bohemia.
Adenakulturen
Adenakulturen er den tidligste nordamerikanske jordhaugkulturen (mound-builders), og hadde sitt sentrum Ohiodalen. Den anses som en forgjenger til Hopewelltradisjonen, og oppsto trolig rundt år 1000 f.Kr. og varte fram til rundt 200 e.Kr., en tid som også kalles for tidlig skoglandperioden. Det var en førkolumbisk, urbefolkningskultur, eller populært sett en indianerkultur fra tiden før Christofer Columbus.
Den mest berømte av Adenakulturens fortidslevninger er den såkalte «Store ormen-jordhaugen» (Serpent Mound) i Adams County, Ohio. Det er en rundt 500 meter lang jordhaug som minner om en orm av utseende og som går i ringer gjennom området. Man antar at den ble oppført av religiøse grunner. Mye taler for at, blant annet ved utgravninger, byggingen av jordhaugene ennå pågikk da de spanske erobrerne nådde de amerikanske sørstatene.
Betydning
Adenakulturen er bemerkelsesverdig for dens jordbrukspraksis, keramikk, kunstneriske verker og omfattende handelsnettverk som skaffet befolkningen et mangfold av råmaterialer som kobber fra De store sjøer i nord og skjell fra Gulfkysten.