cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nicolaus Adam Strungk
Liv
I 1679 ble Strungk direktør ved Hamburger Ratsmusik. I 1688 ble han Christian Ritters etterfølger som visekapellmester og kammerorganist i Dresden, og i 1693 overtok han som hoffkapellmester etter Christoph Bernhard. Disse postene forlot han i 1696 for å bli direktør ved operahuset i Leipzig. Strungk, som slet med finansielle problemer hele livet, døde få år senere «am hitzigen Fieber».
Langlade County
Fylket har fått sitt navn etter soldaten og eventyreren Charles Michel de Langlade.
Nicolaus Adam Strungk
Liv
Strungk hadde fire døtre, hvorav Christine Dorothea Lachs ble en anerkjent poet i sin egen tid.
Vitenskap
Vitenskap er et systematisk foretak som gjennom kritisk undersøkelse organiserer kunnskap og metoder, og inneholder et sett med prinsipper og kriterier for hvordan både metoder og observasjoner skal forstås. Moderne vitenskap deles ofte i naturvitenskap, som er studiet av den materielle verden, samfunnsvitenskap, som studerer folk og samfunn, og formell vitenskap, som logikk og matematikk. De formelle vitenskapene regnes ikke alltid med ettersom de er basert på en metodikk som ikke baserer seg på empiri (erfaring) og observasjoner. Fagfelt som bruker vitenskap, som medisin eller ingeniørfag, regnes som anvendt vitenskap.
Nicolaus Adam Strungk
Verk
Strungk komponerte flere operaer i Hamburg og Leipzig. Av instrumentalmusikk er framfor alt klaver- og orgelverk bevart. Dessuten er det bevart noen kirkekantater.
Operaer:
Vitenskap
Fra antikken og frem til 1800-tallet var filosofi og vitenskap knyttet sammen, og forskere innen astronomi, fysikk eller medisin ble kalt naturfilosofer.
Araberen Ibn al-Haitham (965–1040) arbeidet med optikk, og la grunnlaget for den vitenskapelige metoden gjennom sine systematiske eksperimenter.
På 1600- og 1700-tallet ønsket stadig flere å formulere viten i form av fysiske lover. På 1800-tallet ble vitenskap mer og mer assosiert med metodikken man brukte i studier av verden, og fagfelt som biologi, kjemi og fysikk fant sin moderne form. Termer som «forsker» og «vitenskapelige miljø» oppstod, og frem mot 1900-tallet fikk vitenskap gradvis mer prestisje og økt betydning og påvirkning i forhold til flere deler av samfunnet og kulturen. Store forskningsprogrammer som Manhattanprosjektet og Apollo-programmet ble svært viktige for den geopolitiske situasjonen i etterkrigstiden.
Historie
Grekeren Tales fra Milet (640–546 f.Kr.) var den første til å forklare naturlige fenomener med naturlige krefter, for eksempel at land flyter på vann, og jordskjelv skyldes at vannet under endrer seg, ikke guden Poseidon. Pytagoras utforsket matematikken og postulerte at jorda var rund. Platon og Aristoteles hadde systemer for å diskutere naturfilosofien, og Aristoteles idé om å observere naturen og ut fra det å trekke generelle konklusjoner via induksjon fikk stor betydning for ettertiden. Aristoteles undersøkte og klassifiserte over 500 fugler, dyr og fisk, og studerte anatomien til over hundre dyr, mange ved disseksjon. Hippokrates beskrev en rekke sykdommer og medisinske tilstander, og formulerte etiske retningslinjer for medisinen med den hippokratiske eden. Grekerne Euklid og Arkimedes bidro med å utvikle matematisk metodikk.
I India var lingvistikk et tema i oldtiden, og Pāṇini (ca 520–460 f.Kr) formulerte 4,000 grammatiske regler for Sanskrit og hadde en analytisk tilnærming til språket. En tid etter introduserte astronomen og matematikeren Aryabhata (476–550) funksjoner som sinus og cosinus. Brahmagupta og forklarte hvorfor tallet 0 var viktig i et tallsystem med desimaltall, og det hindu-arabiske tallsystemet spredte seg siden til hele verden.
Kina var tidlig ute med observasjoner av solflekker, supernovaer og forutsigelser av solformørkelser, men kunnskapen gikk tapt under Ming-dynastiet. Fra det første århundret regnet kineserne med negative tall, og fra 1200-tallet løste de ligninger med grad mer enn tre. Shen Kuo (1031–1095) beskrev hvordan magnetisme kunne brukes til navigasjon, og bidro til anvendt vitenskap med å beskrive hvordan en tørrdokk kunne bygges. I opplysningstiden sendte misjonærer meldinger tilbake til Europa om kinesisk vitenskap og bidro slik til at kinesisk teknologi fant veien til europeiske universiteter.
I middelalderen utviklet vitenskapelig metode seg i den muslimske verden. Ibn al-Haytham redegjorde i sin «Optikk» (كتاب المناظر) for bruk av eksperimentelle data som grunnlag for vitenskapelige argumenter. Algoritme fikk navn etter Muhammad ibn Musa al-Khwarizmi, som selv kom med termen algebra. Astronomer bevarte gammel gresk kunnskap, og revisjoner av det geosentriske verdensbildet hadde likheter med Nikolaus Kopernikus' heliosentriske modell.
Medisinere og alkymister la fundamentet for moderne kjemi, og Jābir ibn Hayyān (Geber) introduserte termen «alkali» og regnes av mange som grunnlegger av kjemi som fagfelt.
De første universitetene i Europa oppstod på 1100-tallet, og kontakt med den muslimske verden via Spania og Sicilia gjorde at gamle greske filosofer, og arabiske tenkere, kunne oversettes til latin og studeres. Innen hundre år fantes nesten alle viktige vitenskapelige verk på latin, og ble spredt via universiteter og klostre. I 1210, 1270 og 1277 fordømte universitetet i Paris, etter undersøkelser foretatt av biskopen, en rekke «hedenske» skrifter, deriblant mange teologiske skrifter og Aristoteles «Fysikk» (Φυσικὴ ἀκρόασις). Dette åpnet for en kritikk av Aristotelisk tenking, og mens for eksempel vakuum ble avfeid som umulig innen aristotelisk tenking, ble dette utforsket av senere naturfilosofer.
Svartedauden satte i 1348 en stopper for den raske vitenskapelige utviklingen i Europa.
På 1600-tallet tok stadig flere i bruk vitenskapelig metode. Nikolaus Kopernikus og Galileo Galilei (1564–1642) var i utgangspunktet støttet av kirken, men Galileo ble satt i husarrest og hans verk Dialog ble forbudt. Troen på at jorden gikk rundt solen ble ansett som vranglære. Tycho Brahe kunne i 1572 ikke se noen parallakse på supernovaer, og konkluderte at universet ikke var uforanderlig. Mangelen på en parallakse ble i samtiden ansett som bevis på at solen gikk rundt jorden.
Isaac Newton (1642-1727) forklarte hvordan usynlige krefter styrte planetenes bevegelse, og hans teorier og metodikk ble raskt akseptert og førte til en kraftig vekst i vitenskapelige publikasjoner i Europa. Hans bevegelseslover førte til at klassisk mekanikk vokste frem som fagfelt.
På 1900-tallet lanserte fysikere som Niels Bohr, Max Planck og Albert Einstein, kvantefysikken. Den endret forståelsen av mekaniske lover i liten skala, og rokket hele forståelsen av tid og rom. Werner Heisenberg og Erwin Schrödinger formulerte kvantemekanikken i 1925, og Edwin Hubbles observasjoner av galaksenes hastighet la grunnlaget for at presten Georges Lemaître formulerte det som av motstandere ble kalt Big Bang-teorien. En moderne vitenskap, der også «sikre observasjoner» må tolkes i lys av de gjeldende teoriene vokste frem.
Kjemiske egenskaper ble kartlagt av blant annet Antoine Lavoisier og John Dalton, og i 1869 beskrev Dmitrij Mendelejev det periodiske system.
Biologi, medisin og genetikk ble forandret da Ignác Fülöp Semmelweis, Joseph Lister og Louis Pasteur viste at mikroorganismer kunne skape sykdom og at antiseptika kunne forebygge dem. Charles Darwin revolusjonerte biologien ved sin evolusjonsteori, og munken Gregor Mendels studier av arv la grunnlaget for genetikk. Beskrivelsen av DNA-strukturen i 1953 åpnet nye muligheter innen vitenskap og industri.
Samfunnsvitenskap ble et begrep på 1800-tallet. Selv om moralfilosofi, politisk filosofi og historie har røtter eldre enn Platon og Aristoteles, er felt som ideologi, internasjonale studier, geopolitikk, politisk økonomi, offentlig administrasjon og fredsforskning, alle fagfelt fra 1900-tallet.
Psykologi, sosiologi og antropologi kom også som et resultat av den moderne vitenskapen. Studier fra 1800-tallet var ofte sterkt preget av kolonialistisk tenking og la grunnlag for en «vitenskapelig rasisme».
Vitenskapelig metode
Naturvitenskapelig forskning drives i hovedsak ved at forskere lanserer teorier eller hypoteser for å forklare fenomen. Fenomener som forutsies av hypotesen testes mot observasjoner («empiri»), gjerne ved bruk av eksperimenter. Dersom teorien kan forklare observasjonene, er teorien styrket; hvis observasjonene motsier teorien, må teorien forkastes eller modifiseres. Den hypotesen som best forklarer et fenomen beholdes mens de andre forkastes. (Kjent som Ockhams barberkniv.) En hypotese som ikke kan forutsi målbare resultater som kan bevise at hypotesen er feil, regnes som uvitenskapelig. Arbeidsmåten kalles også for den hypotetisk-deduktive metode.
Strengt tatt kan ikke noe sies å være «vitenskapelig bevist», bare at det hittil ikke er funnet observasjoner som motbeviser teorien. Det som til enhver tid blir regnet som de mest plausible, troverdige og mest motsigelsesfrie kunnskapene om et fagfelt regnes som vitenskapelige.
Innen matematikk og logikk brukes aksiomatisk metode. Et sett med grunnregler vedtas og blir definisjoner (en sirkel er rund) eller aksiomer (a+b=b+a), og ved å ikke fravike systemet og unngå selvmotsigelser, bevares sannheten. Noen fagfelt, som astrofysikk, der eksperimentering er vanskelig, og partikkelfysikk, der observasjon er vanskelig, baserer seg i stor grad på forutsigelser som er utledet matematisk under forutsetning at formulerte lovmessigheter beskriver naturen korrekt.
Metodikken for å finne data varierer mellom fagfelt. Innen fysikk kan empiri være måleresulater fra instrumenter. Innen samfunnsvitenskap kan det for eksempel være svar fra spørreundersøkelser. I historievitenskap finnes data i historiske kilder eller arkeologiske utgravninger. I rettsvitenskap brukes lover og rettspraksis m.m. Det er også variasjoner i hvordan de ulike fagene rapporterer og publiserer sine resultater. En av de vanligste måtene å formidle resultater er gjennom artikler i vitenskapelige tidsskrifter der artiklene ofte følger en ITMRD-struktur.
Vitenskapsfilosofi
Mange sentrale problemer innen vitenskapsfilosofien er det ikke enighet om, blant annet om vitenskapen kan avdekke sannheter om det vi ikke kan observere, eller om vitenskapelig funderte beslutninger kan tas i det hele tatt. Antipositivistene er talsmenn for bruk av hermeneutiske eller fenomenologiske metoder i samfunnsvitenskapene. Positivistene, empirisk orienterte vitenskapsfilosofer, ser den hypotetisk-deduktive metode som en sentral vitenskapelig metode, og har satt studiet av vitenskapens logiske strukturer i sentrum. I tillegg til generelle problemstillinger diskuterer vitenskapsfilosofer også problemer innen avgrensede felt, som biologi, fysikk eller humaniora.
Forskere tar normalt for gitt at det finnes en objektiv verden som kan studeres, at det finnes naturlover som forklarer denne virkeligheten, og at disse lovene kan avdekkes ved bruk av systematiske observasjoner og eksperimenter. Vitenskapsfilosofien studerer disse betingelsene og hvor riktige de er.
Forståelsen av hva vitenskap er og hvordan kunnskap blir til har endret seg gjennom historien. I moderne tid kan man dele inn vitenskapsfilosofien i empirisme og instrumentalisme. Empirisme baserer seg på at man gjennom observasjoner lager hypoteser som kan forutsi nye observasjoner. Klassisk vitenskap trakk slutninger via induksjon, mens bayesianisme og hypotetisk-deduktiv metode er mer moderne metodikker. Empirisme står filosofisk i kontrast til rasjonalisme. Karl Popper har hevdet at empirisk baserte hypoteser må være falsifiserbare for å være vitenskap.
Instrumentalisme fokuserer på målbarhet og bruker teorier som instrumenter for å forklare og forutsi fenomener. Hypoteser anses som svarte bokser der bare utgangspunktet (inn) og resultatet (ut) er relevant. Instrumentalisme har som hovedkriterium at en teori må gi riktige prediksjoner av det som kan observeres.
Avgensning av vitenskap
Karl Popper (1902-1994) var opptatt av falsifiserbarhet. En teori som ikke kan forutsi en observasjon som kan bevise at teorien er feil, er ikke vitenskapelig. Popper var også opptatt av at vitenskapelig status andre typer teorier, som Marxisme eller psykoanalyse, ikke er falsifiserbare, og må regnes som pseudo-vitenskapelige. En samfunnsfaglig hypotese blir ikke motbevist av en eneste observasjon som ikke passer med forventningen, men bare av at det er flere observasjoner som ikke passer enn det er observasjoner som passer med forventningene. Popper valgte å ikke kalle fagfelt som ikke kan levere falsifiserbare naturlover for vitenskap.
Karl Popper skilte klart mellom sannhet og sikkerhet, og at vitenskapen bare kan oppnå sikkerhet, men aldri sannhet. Charles Sanders Peirce var en pragmatiker, og mente at metodikken var fallibilistisk, den er bevisst sin egen feilbarlighet. Når alle teorier kan motbevises med ett enkelt tilfelle, er det viktigere å se på om metodikken er praktisk enn å krangle om detaljer. Pierce mente genuin tvil var viktig, men at alle sterke teorier burde understøttes av flere typer argumentasjon.
Ronald Fisher mente hypoteser burde forkastes hvis resultatene var usannsynlige i forhold til hypotesen. Jerzy Neyman og Karl Pearson mente derimot at hvordan man forholder seg til hypotesen var viktigst, og laget et skille mellom det å forkaste en sann hypotese på bakgrunn av sviktende data, og det å akseptere en gal hypotese på samme grunnlag.
Hypotetisk-deduktiv metode, den grunnleggende metodikken innen naturvitenskap, og ideen om at vitenskapen vokser sakte frem og stadig styrkes, er blitt kritisert av Thomas Kuhn. Han argumenterte for at paradigmet man er en del av avgjør hvilke eksperimenter forskere gjør, og hvilke spørsmål de stiller.
Vitenskap og religion
Både religion og vitenskap er forholdsvis moderne og kulturavhengige begreper. Avgrensningen mellom vitenskap og religion har variert gjennom historien. I Norge registrerte flere prester menighetens båter, klær og språk eller samlet data om vær og vind, planter og dyr, for å lære om Gud ved å studere skaperverket.
En type avgrensning er å si at vitenskap handler om den materielle verden, mens religion angår både den materielle og den åndelige verden. Metodologisk naturalisme skiller seg fra filosofisk naturalisme ved at førstnevnte mener at eventuelt overnaturlige vesener kan eksistere, men er utenfor vitenskapens handlingsrom. Filosofisk naturalisme avviser det overnaturlige. I USA ble Intelligent Design i 1996 avvist av rettsvesenet som en vitenskapelig teori på bakgrunn av at hypotesen forutsetter noe overnaturlig og ikke er falsifiserbar.
En utbredt modell for forholdet mellom vitenskap og religion, lansert av Ian Barbour, er at det er fire tilstander, konflikt, uavhengighet, dialog eller integrasjon. Konflikt-modellen, som ble popularisert av John William Draper (1811–1882), tar utgangspunkt i historiske konflikter, som Galileos konflikt med kirken eller darwinismens mottagelse i enkelte kristne kretser. Modellen antar at vitenskap og religion bruker forskjellige metoder for å forklare det samme, og dermed er i konflikt med hverandre. Vitenskapelig materialisme og ekstrem bibelsk litteralisme legger ofte denne modellen til grunn.
Uavhengighetsmodellen beskrevet av Stephen Jay Gould (1941–2002) antar at vitenskap og religion utforsker forskjellige områder og stiller forskjellige typer spørsmål. Naturen bryr seg ikke, mener Gould, om moral, og moralske diskusjoner er derfor frigjort fra "villfarelsen om at vi kan lese moralske sannheter ut fra naturens faktualitet."
Dialogmodellen tar utgangspunkt i at religion og vitenskap overlapper og kan berike hverandre. Kulturell kontekst, som troen på at verden er ordnet og kan forklares, kan ha gitt jødisk/kristne kulturer en historisk fordel i utviklingen av empirisk forskning. Vitenskap og religion er forskjellige felt, men metoder, modeller og verdier skaper et rom for en "grasiøs duett".
Integrasjons-modellen tar utgangspunkt i at vitenskap, teologi, politikk samt sosiale og politiske forhold henger sammen i et komplekst system, og at å operere med vitenskap og religion adskilt strider mot den historiske normen. En tilnærming er at vitenskap kan gi utgangspunkt for religiøs tro og kunnskap om Gud gjennom naturteologi. En annen er at vitenskap ikke kan gi kunnskap om Gud, men kan endre forståelsen av religiøse doktriner. Dersom man tar Gud for gitt kan skapelsens mekanismer og resultater utforskes vitenskapelig. En tredje tilnærming er å bruke prosessfilosofi og lage en metafysikk som er samlende og åpner for en holistisk metodikk. Gud blir kilden til en prosess som ikke er deterministisk, og Gud endrer seg sammen med naturen. Den tredje tilnærmingen er vanskeligere å forene med et kristent gudsbilde enn med østlige og nyreligiøse strømninger, noe som i seg selv øker kompleksiteten, og tilnærmingen er vanskelig i praksis.
Alvin Plantinga (1932–) mener at den egentlige konflikten står mellom vitenskap og filosofisk naturalisme (kun naturlige fysiske forklaringer finnes), et syn naturalister mener er feil.
Vitenskap og samfunn
Vitenskapen har påvirket samfunnet ikke bare gjennom sine hypoteser og resultater, men også gjennom institusjoner. Italienske L'Accademia dei Lincei fra 1603 er den eldste eksisterende akademiske institusjonen. Nasjonale vitenskapsakademier har hatt stor betydning gjennom historien, som Royal Society (1660) og Académie des Sciences fra 1666.
De første vitenskapelige tidsskriftene Journal des Sçavans og Philosophical Transactions startet i 1655. I 1981 antok man at antallet journaler var ca 11500, og i 2014 var det omtrent 28100 fagfellevurderte tidsskrifter.
Kvinner i vitenskapen
Vitenskap har vært et mannsdominert felt. Noen historiske unntak har bl.a. vært matematikeren Hypatia (370-415), en som underviste i astronomi og filosofi i Alexandria og Trotula fra Salerno (ca 1100) som tillegges tre tekseter om kvinnemedisin. På 1800-tallet fremstod viktige kvinner som dataprogrammeringens mor Ada Lovelace, fysiker og kjemiker Marie Curie, matematiker Emmy Noether astronom Henrietta Swan Leavitt, og i Norge ble Kristine Bonnevie professor i 1912.
Etter andre verdenskrig ble kvinner aktivt rekruttert til vitenskapelig arbeid, og kvinner kom for fullt inn i akademia. Kvinner og menn har likevel ikke fordelt seg likt mellom fagfeltene. I 2015 ble 70 % av alle doktorgrader i historie, psykologi og antropologi gitt til kvinner. 50 % av molekylærbiologier og hjerneforskere i USA kvinner, mens bare 20 prosent var kvinner innen felt som fysikk og informatikk.
Vitenskapspolitikk
Vitenskap er også et politisk felt, fordi forskning kan gi teknologi som har stor betydning for produksjon og økonomi, våpenutvikling, helse og miljøvern. Vitenskap kan også gi politisk status, som gjennom romfart eller unike bygge-prosjekter. I Storbritannia har Royal Society fått støtte siden 1600-tallet, og offentlig støtte til universiteter, fra EU eller over statsbudsjettet, er vanlig i Europa. Hoveddelen av ny patenter i verden utvikles innen bedrifter, og 28 OECD land bruker skatte-incentiver for å støtte opp om forskning.
Vitenskap er også politisk kontroversielt. Vitenskapelig metode forutsetter at hypoteser og data ikke påvirkes av frykt for å miste økonomisk støtte, sosial status eller andre samfunnsmessige faktorer. I Norge skapte fiskeriminister Per Sandberg debatt blant annet i 2016 ved å skape tvil om statlig finansierte forskningsinstitusjoners uavhengighet og konklusjoner.
Forholdet mellom politikk og forskning er komplisert og variere fra område til område. Klimaforskning er et område som er kontroversielt, fordi feltet leverer prediksjoner som kan brukes som politiske argumenter. Forskning innen atomfysikk er politisk betent, fordi nye nasjoner kan bruke økt kunnskap til å utvikle atomvåpen. Samfunnsforskning kan gi data som angir hvor godt nye lover har fungert eller lage hypoteser for hva som vil skje som følge av politiske endringer, og blir gjenstand for politisk tolkning. Medisinsk forskning eller mikrobiologi kan finne nye sykdommer eller sammenhenger som krever politisk handling, og nye dyre behandlinger utfordrer helseforetakenes budsjettering og prioritering. Forskningen påvirkes også av hvilke oppgaver man enklest får penger til. I Norge er petroleumsvirksomheten stor og lønnsom og bruker mye penger på forskning, noe regjeringen støtter , mens forskere i Danmark kritiserer at universitetene bruker penger på slik forskning.
Inndeling
Vitenskapene kan inndeles eller klassifiseres på mange ulike måter. Ingen av inndelingene har imidlertid helt klare grenser. Flere vitenskaper faller mellom kategoriene eller i flere av dem samtidig. I Norge er vanlige inndelinger av vitenskapsgrener Deweys desimalklassifikasjon, Norsk inndeling av vitenskapsdisipliner eller i undervisningsfag gjennom NUS2000-standarden.
Inndeling etter universalitet
Tar man utgangspunkt i om vitenskapen prøver å forklare enkeltfenomener eller å avlede lovmessigheter på tvers av slike, får man en todeling:
Inndeling etter fagområde
En vanlig inndeling av vitenskapene tar utgangspunkt i hva som undersøkes:
Inndeling etter metode
Etter metoden som brukes i en vitenskap kan man dele dem inn i:
Fred Frith
Fred Frith (født 17. februar 1949) er en engelsk musiker og komponist. Friths hovedinstrument er gitar, og han har stått bak en serie nyskapende gitarsoloalbum fra 1970-årene av. Han er ellers multiinstrumentalist og spiller blant annet bassgitar, fiolin og xylofon.
Frith var blant grunnleggerne av britiske avantgarderockgrupper som Henry Cow og Art Bears. Mens han bodde i New York, dannet han de to improvisasjonsmusikkgruppene Massacre og Skeleton Crew. Skeleton Crew er et engelsk uttrykk som betegner det absolutt minste mannskapet som kan holde et skip flytende; duoen tok navnet fordi de hadde fordelt trommesettet mellom seg og forsøkte å spille trommer samtidig som de spilte sine egne instrumenter.
Han har blant mange andre samarbeidet med Robert Wyatt, Brian Eno, Lars Hollmer, The Residents, Lol Coxhill, John Zorn, Bill Laswell, Derek Bailey, Jad Fair, Rova, Attwenger. Tidlig på 80-tallet laget Frith tre plater med et relativt lett tilgjengelig pop-sound for The Residents' plateselskap Ralph Records. Frith har også gjort to plater med den eksperimentelle gruppa French Frith Kaiser Thompson, som i tillegg består av Henry Kaiser, Richard Thompson og Captain Beefhearts gamle trommeslager John French.
Frith er i dag professor i musikk ved Mills College, Oakland, California, men er fortsatt aktiv musiker. Frith opptrådte på Kongsberg jazzfestival i 2006.
Antti Jalava
Antti Ilmari Jalava (født 24. juni 1949 i Villmanstrand i Södra Karelen, død 17. august 2021 i Stockholm ) var en finsk-svensk forfatter.
Stankgulløye
Stankgulløye (Crysopa perla, syn. Crysopa chrysops) er en av gulløyene (Chrysopidae), en av de middelstore nettvingene i Norge.
Utseende
Stankgulløye ligner mye på Crysoperla carnea, og er en middels stor nettvinge, ca. 3 cm lang. Den er lys grønn. Hodet er lyst grønt, nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Øynene er metallisk farget, ofte røde. Det er en mørkere tegning mellom, eller litt bak antennene. Dette er vanligvis en lukket sirkel. Det kan være noen flekker på siden av hodet. Kroppen er grønn, ofte litt svakt blågrønn, og har mange mørke svarte flekker.
Vingene er uten flekker eller mønster, og har for det meste grønne lengderibber (ribbenett), tverribbene er svarte. Langs framkanten av framvingene, på den første åren (costa), finnes noen fine hår som ligger ned langs åren (costa). Vingespennet er mellom 26 og 33 mm.
Levevis
Stankgulløye finnes helst i skog- eller skogkledde myrområder, hvor den lever som rovdyr.
Jan Kok
Johan «Jan» Adolph Frederik Kok (født 9. juli 1889 i Surabaya, Nederlandsk Østindia, død 2. desember 1958 i Zeist) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Kok vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1908 i London. Han var med på det nederlandske fotballandslaget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Storbritannia og Danmark. Nederland tapte semifinalen til Storbritannia med 0-4, men vant bronsefinalen over Sverige med 2-0.
Mikaelshulen
Mikaelshulen, også kalt Sankt Mikaels kirke, er en fredet hule i den bratte fjellveggen på østsiden av innsjøen Norsjø i Skien kommune i Telemark. Den ligger ved gården Gisholt ca. to kilometer nordvest for Skotfoss. Grotten ligger midt i klippeveggen, ca. 30 meter over Norsjø og er godt synlig fra vannflaten. Den er 20 meter dyp, sju meter bred og tre meter høy i åpningen.
Historie og betydning
Huleåpningen er halvsirkelformet 4–5 meter bred og omtrent like høy. Innenfor åpner rommet seg til større høyde og går 20 meter inn i fjellet. Hulen er en naturformasjon, men mennesker har nok også bearbeidet hulerommet.
Det kjennes til rundt 20 mikaelskirker i Norge. De var ofte lagt i huler eller på berg, for på slike steder skulle erkeengelen Mikael kjempe mot Satan i skikkelse av en orm eller drake. På toppen av fjellet skal det også ha vært en gravplass, det er på en måte en kirke med kirkegården på taket.
Opp gjennom tidene har hula vært mye omtalt. Biskop Eysteins jordebok eller Den røde bok fra omkring 1400 lister opp jordegods som lå til «Kirkja i Mikjálsbergi». En beskrivelse på latin i 1643 kaller den Templum Mirabile, «det forunderlige tempel». Dette henspiller på at kirken skal ha vært vigslet kirke i katolsk tid fram til 1537.
Fra reformasjonen og fram til 1843 ble hulen et siste tilholdssted for tilhengere av katolisismen. I denne perioden var det dødsstraff for munker og Fader Sylvester var den siste munk i omegnen. Han døde her og ble begravet innenfor kirkens bakvegg, hvor man antar at kirkens sakristi var.
Adkomst
Mikaelshulen er et spennende turmål og er tilgjengelig med båt og til fots, men adkomsten er vanskelig. Med båt kan en fortøye rett under hulen. Det går en bratt sti opp til hulen. Stien har både trappetrinn og rekkverk. Vil man gå over land, følg skilting til Pollen fra Skotfoss sentrum, det er parkering på Omdalsvegen og blåmerket løype frem til hulen. De siste meterne frem til hulen går i bratt terreng. Ved nedbør er det glatt på stien, særlig i det bratte partiet opp til hulen.
Sverrir Gudnason
Sverrir Gudnason (født 12. september 1978 Reykjavík på Island) er svensk skuespiller med islandsk opphav. Han spilte i 2007 hovedrollen i Tv-serien Upp till kamp med manus av Peter Birro.
Gudnason flyttet til Sverige i 1990. Hans far begynte å jobbe som professor på KTH og da flyttet hele familien til Tyresö. Han var tolv år og måtte lære seg svensk, men snakker allikevel fortsatt flytende islandsk.
Da han var liten begynte han og hans kamerater å sette opp samfunnskritiske teaterstykker på skolen i Reykjavík, der han spilte reaktor. En person fra teateret i Reykjavík kom og så på og hun sendte en mengde folk fra skolen på audition. De lette etter en ung gutt til hovedrollen i "Världens ljus" av Halldor Laxness og Gudnason fikk rollen, en rolle som han spilte i nesten ett år. Etter det har han hatt målsetningen om å bli skuespiller, men støtte på problem da han flyttet til Sverige og ikke kunne svensk i begynnelsen. Han læret seg det allikevel ganske raskt og tidsnok til gymnaset ble drømmen gjenfødt. Han begynte på teatergymnaset og arbeidet samtidig litt for SVT. På Shanghai Internationel Film Festival 2009 fikk han prisen for beste mannlige skuespiller for rollen sin i svensk/danske filmen Original. Nå medvirker han i de populære Wallander filmene.
Det kinesiske maritime tollvesen
Det kinesiske maritime tollvesen (kinesisk: 中国海关总税务司; før 1912: Det keiserlige maritime tollvesen, 大清皇家海关总税务司) var et kinesisk regjeringsorgan for skatteinnkreving og informasjonsinnhentelse. Det ble opprettet i 1854 og bestod som en enhet til 1949 da det fortsatte videre i hver sin versjon i både Republikken Kina (på Taiwan) og i Folkerepublikken Kina.
John Coltrane
John William Coltrane (født 23. september 1926 i Hamlet i Nord-Carolina i USA, død 17. juli 1967 i New York) var en amerikansk jazzsaksofonist (tenor- og sopransaksofon og fløyte).
Coltranes stil utviklet seg ut av post-bebop-tiden, og tidlig på 1960-tallet skapte han sin helt egne måte å spille på (sheets of sound). Han utviklet stilen videre frem til en fri spillestil, som etter eget utsagn fremdeles var basert på blues. Han blir derfor betraktet som en av grunnleggerne av frijazz. Coltrane må regnes som en av de virkelig store innenfor jazzen. Han har påvirket generasjoner av musikere, av og til i en slik grad at særlig saksofonister har slitt med å frigjøre seg fra Coltranes innflytelse.
Det kinesiske maritime tollvesen
Organisasjon
På de høyere nivåer var tollvesenet stort sett ledet av utlendinger, skjønt det var den kinesiske regjering som var overordnet instans. Tollvesenet kom i stand idet utenlandske konsuler i Shanghai etablerte vesenet i 1854 for å innkreve de maritime handelsavgifter som de kinesiske myndigheter ikke hadde klart å innkreve på grunn av Taipingopprøret. Organisasjonen ble elevert til regjeringsorgan i 1859. Dets oppgaver vokste raskt til også å omfatte innenlands skatteinnkreving, postvesen, havne- og elvevesen, fyrvesen, værmelding og anti-smugler-tiltak. Tollvesenet kartla og politibevoktet den kinesiske kyst og Yangtzeelven. Den bedrev låneforhandlinger, valutareform og økonomisk og finansiell styring. Det publiserte månedlige handelsoversikter, en regulær serie navigasjonshjelpemidler, og rapporter om været og medisinske anliggender. Det representerte også Kina på over tyve verdensutstillinger, drev flere utdannelsesinstitusjoner og utførte enkelte diplomatiske ærender.
Briter dominerte tollvesenets utenlandske stab, men blant de ansatte var det også en god del tyskere, amerikanere, franskmenn og – etterhvert – japanere. En nordmann var også høyt oppe i systemet: Johan Wilhelm Normann Munthe. Kinesere begynte å bli forfremmet til ledende stillinger fra og med 1929.
John Coltrane
Barndom
I High Point i North Carolina hadde Coltrane en oppvekst preget av religiøs oppdragelse. Dette skulle vise seg å ha stor påvirkning på hans seneste musikalske karriere. Han begynte tolv år gammel å spille klarinett og fikk klassisk musikkundervisning, men ble interessert i jazz og byttet snart til altsaksofon. I juni 1943 flyttet han til Pennsylvania. Han ble innrullert i US Navy i 1945 og returnerte til det sivile liv i 1946. I slutten av 1940-årene hadde han forskjellig type arbeid til han begynte å spille med Dizzy Gillespies storband som altsaksofonist i 1949. Han ble der til bandet ble oppløst i mai 1950 og ble deretter med i Gillespies mindre band til april 1951, da han returnerte til Philadelphia for å gå på skole.
Karriere
Tidlig i 1952 ble Coltrane med i Earl Bostics band. I 1953, etter et kort samarbeid med Eddie Vinson, sluttet han seg til Johnny Hodges' band (Hodges hadde et kort opphold fra Duke Ellingtons orkester). Han fortsatte med Hodges fram til midten av 1954.
Coltrane ble i denne perioden av mange kritikere ansett å være en interessant og virtuos men steril musiker. Publikum i Frankrike huskes for å ha buet under en tidlig turne med Davis. Tidsskriftet Down Beat anklaget i 1961 Coltrane, sammen med Eric Dolphy, for å spille «antijazz», i en artikkel som overrasket og provoserte musikerne. Coltrane innrømmet at noen av hans tidlige soloer for det meste var basert på tekniske ideer. Men etter hvert som Coltranes stil utviklet seg videre, var han bestemt på å gjøre enhver framføring til «et helt uttrykk for ens eksistens», som han uttrykte det i et intervju i 1966. Coltrane var opptatt av indisk musikk med sin bruk av skalaer (ragas). Dette samsvarer godt med den modale spillestilen, og begynner å bli tydelig i «Atlantic-perioden» med platene My Favourite Things og Olé. Han var også etterhvert opptatt av afrikansk musikk, og gjorde på slutten av sin karriere innspillinger med musikere med særlig afrikanske slaginstrumenter. (Eksempel på dette er platen Kulu Se Mama). Coltranes hovedkarriere kan deles i flere tydelige deler:
Coltrane dannet en kvartett i 1960 med pianist McCoy Tyner, bassist Jimmy Garrison og trommeslager Elvin Jones, en gruppe som produserte søkende og spirituelt drevet musikk. Så fikk de da også spille i Njårdhallen i 1963. Han utviklet raskt en røff, noen ganger aggressiv og fri tenorstil. Samspillet med trommeslager Elvin Jones kan ikke sjelden oppfattes som telepatisk. Særlig i konsertsammenheng hadde de to lange perioder i enkelte numre hvor pianist McCoy Tyner og bassist Jimmy Garrisson ikke spilte. Elvin Jones med sin polyrytmiske spillestil passet perfekt til Coltranes tenkning på denne tiden. Dette bandet produserte blant annet A Love Supreme i 1964. For en kortere perioden var også Eric Dolphy med på bassklarinett, fløyte og altsaksofon. Det er blitt hevdet at suksessen til platemerket Impulse! for en stor del skyldtes Coltrane. Han gjorde flere betydelige innspillinger på dette platemerket, og hadde stor frihet til å utvikle sine egne ideer.
Coltrane turnerte flittig også i Europa, og det foreligger flere utgivelser som dokumenterer Coltranes musikk live i perioden 1961 – 65, blant annet en CD-boks med syv CD-er på platemerket Pablo med tittelen Live Trane – The European Tours. CD 5 inneholder opptak fra en legendarisk konsert i Stockholm i 1963.
Frijazz
Tidlig i 1950-årene ble Coltrane påvirket av Miles Davis' modale tilnærming, Ornette Colemans frijazz og musikken til Ravi Shankar. Mye av denne påvirkningen kan høres så tidlig som i Coltranes overraskende hit i 1960, My Favorite Things, en låt Coltrane fortsatte å spille så lenge han levde. Coltranes seneste musikalske periode viser en økende interesse for free jazz utviklet av Cecil Taylor, Albert Ayler og andre. Han ble spesielt påvirket av Aylers dissonans i Aylers trio med bassisten Gary Peacock og trommeslageren Sunny Murray. Pharoah Sanders, som Coltrane inviterte inn i bandet i denne eksperimentelle perioden, var en av datidens mest kraftfulle saksofonister. Coltrane ble i denne perioden også påvirket av John Gilmore, mangeårig saksofonist med Sun Ra.
Fred Flint
Frederick J. "Fred" Flintstone, på norsk Fred Flint, er en fiktiv person som har hovedrollen i den animerte komiserien The Flintstones. Hans kone heter Wilma Flintstone. Fred Flintstones nabo og beste venn heter Barney.
I Flintstones verden finnes både dinosauruser og huleboere side om side med primitive telefoner, biler og vaskemaskiner.
Bakgrunn
Fred var det eneste barnet til Ed (en altmuligmann) og Edna (en hjemme-mor) og som unge voksne jobbet Fred og vestevennen Barney som pikkolo ved et feriested. Der møtte de, og ble snart forelsket, i Wilma og Betty - som jobbet ved det samme feriestedet. Fred møtte også Wilmas mor, Pearl Slaghoople, og de to mislikte hverandre umiddelbart. Men Fred giftet seg kort tid senere med Wilma. Fred er en typisk blåsnipparbeider, og arbeider for Slate Rock and Gravel Company (også kjent som Rockhead and Quarry Cave Construction Company i tidligere episoder)
Wilma føder snart parets datter, som får navnet Pebbles. Flere år senere, når Pebbles er tenåring, slutter Fred og vennen Barney seg til politiet i Bedrock. Etter hvert blir Fred bestefar til den voksne Pebbles og Bamm-Bamms tvilling-barn, som heter Chip og Roxy. Freds familie vokser enda mer når han og Wilma adopterer en foreldreløs gutt og huleboer, ved navn Stony. Freds fritidsinteresser inkluderer bowling, å spille biljard, golf og poker. Han har vunnet en rekke mesterskap med sine bowling-ferdigheter.
På grunn av sin veldig impulsive oppførsel, sin stahet, og litt egoistiske natur, havner Fred ofte i forskjellige ulykker eller uheldige episoder. Selv hans mest uskyldige og verdslige handlinger forårsaker også utbredt forvirring.
Jörg Schönbohm
Jörg Schönbohm (født 2. september 1937 i Neu Golm i Mark Brandenburg, død 7. februar 2019) var en tysk generalløytnant og politiker (CDU). Fra 1998 var han innenriksminister i delstaten Brandenburg. Han var også visepresident for Studienzentrum Weikersheim.
Bakgrunn
Jörg Schönbohm vokste opp med fire søsken i Vest-Tysakland, dit de kom etter flykt fra øst i 1945. Han kom fra en luthersk bakgrunn, og var selv troende. Hans bror Wulf Schönbohm (født 1941) ble CDU-politiker; sønnen Arne Schönbohm ble i 2016 president for Bundesamt für Sicherheit in der Informationstechnik.
Militær
Han innledet sin militære karrière i 1957. I 1989 ble han utnevnt til generalløytnant.
Ansvarlig for den tidligere østtyske stridskrefter: I forbindelse med Tysklands gjenforening ble han utnevnt til øverstkommanderende for Bundeswehr i det tidligere DDR, og fikk i oppdrag å koordinere oppløsningen av den tidligere statens hær, Nationale Volksarmee. I september 1991 ble han utnevnt til generalinspektør for hæren.
Allerede på nyåret i 1992 ble han imidlertid utnevnt til statssekretær i Tysklands forsvarsministerium under forsvarsminister Gerhard Stoltenberg.
Politiker
Fra 2000 til 2006 var han også medlem av presidiet i CDU. Han gikk av som leder for CDU Brandenburg i 2007, og trakk seg senere også som visestatsminister.
Han ble tildelt Brandenburgs fortjenstorden.
Ninxia Ningdong Gangue kullkraftverk
Anlegget har 270 ansatte, og genererer årlig 7,2 TWh elektrisk kraft.
Anlegget ligge bare 12 km vest for grensen mot Indre Mongolia.
Moserabben (Oslo)
Moserabben (1–23, 2–16) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går sørvestover fra Ostadalsveien til Myrhaugen.
Navnet ble vedtatt i 1955.
Cammin bispedømme
Cammin bispedømme var et romersk-katolsk bispedømme i Pommern i dagens nordvestlige Polen og nordøstlige Tyskland.
August Cappelens gate (Oslo)
August Cappelens gate (2, 3) er en liten gate på Fagerborg i bydel St. Hanshaugen. Gaten går fra Kirkeveien til Fagerborggata.
Henry Valen
Henry Halfdan Valen (født 20. mai 1924 i Hadsel, død 27. januar 2007 i Oslo) var en norsk statsviter med valg, folkemening og representasjon som faglig spesialområde.
August Cappelens gate (Oslo)
Gaten er kalt opp etter maleren August Cappelen (1827–1852).
Henry Valen
Valen var mag.art. fra 1954, og dr. philos fra 1966 ved Universitetet i Oslo. Han var professor ved samme sted fra 1970 og gjorde tjeneste som dekanus ved Samfunnsvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Oslo i to perioder (1972–1973 og 1975–1977). Valen hadde fra 1954 sitt arbeidssted ved Institutt for samfunnsforskning, der han virket også etter å ha blitt pensjonist.
Cammin bispedømme
I løpet av reformasjonen ble Pommern 1534 protestantisk, og den siste katolske biskopen døde i 1544. De følgende biskopene var altså protestantiske, og dessuten fra 1556 samtidig hertuger av Pommern. Med freden i Westfalen (1648) ble høystiftet Cammin sammen med resten av Hinterpommern slått til Brandenburg. Den siste (protestantiske) biskopen av Cammin, Ernst Bogislaw von Croÿ, ga avkall på høystiftet i 1650. Fra katolsk hold ble bispedømmet oppfattet som tapt, og tilfalt på det kirkelige plan det apostoliske vikariat i nord.
Henry Valen
Valen, som av noen blir kalt «norsk valgforsknings gudfar», gav betydelige bidrag til forståelsen av valg, folkemening og representasjon. Han samarbeidet nært med Stein Rokkan. Sammen startet de to i 1957 det norske valgforskningsprogrammet. Valen ledet valgforskningsprogrammet fram til 1985 og utga på grunnlag av velgerundersøkelser i forbindelse med det enkelte stortingsvalg en rekke bøker med analyser av velgere og velgervandringer, blant annet bøker som ''Valg og politikk. Et samfunn i endring (1981, 1992), Konflikt og opinion (med Bernt Aardal, 1995), Velgere, partier og politisk avstand (med Bernt Aardal, 1989), Et valg i perspektiv. En studie av stortingsvalget 1981'' (med Bernt Aardal, 1983). Henry Valen publiserte videre flere titalls artikler i norske og internasjonale tidsskrifter og bidro med utallige kapitler til antologier redigert av norske, nordiske og internasjonale kolleger.
Cammin bispedømme
1972 opprettet pave Paul VI et bispedømme med sete i Szczecin, som fikk navnet Szczecin-Kamień bispedømme for å knytte an til Kamieńs tidligere rolle som bispesete.
Henry Valen
Sammen med Daniel Katz skrev han Political Parties in Norway (Oslo, Universitetsforlaget, 1964). Denne utgivelsen tegnet et nytt kart over det politiske Norge, og var et viktig grunnlag for forståelsen av samspillet mellom politiske ledere og velgere.
Han var sentral i opprettelsen av Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD) og fungerte som styreleder i årene fra 1975 til 1981 da denne tjenesten var under oppbygging.
Ved siden av et omfattende publiseringsarbeid var Valen også kjent for det brede publikum som valgkommentator.
Hörder Bergwerks- und Hütten-Verein
Hörder Bergwerks- und Hütten-Verein, også bare kalt Hörder Verein var et gruveselskap som eksisterte i den tyske byen Dortmund. Foretaket ble grunnlagt i 1852 innenfor provinsen Westfalen i kongeriket Preussen. I 1951 ble det innlemmet i Dortmund-Hörder Hüttenunion, som i 1966 ble overtatt av Hoesch AG.
Sanktpetersfiskfamilien
Sanktpetersfiskfamilien er en gruppe piggfinnede fisker. De fleste artene er dypvannsfisker.
Zouxian kullkraftverk
Zouxian kullkraftverk (betyr Zou fylkes kullkraftverk) er et kullkraftverk i provinsen Shandong i det nordøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 2540 MW, i 4 blokker á 3-400 MW og to blokker á 600 MW hver. Anlegget ble bygd ut av bl.a NWPCG, og operatør er Huadian Power International Co Ltd. Oppstart av anleggets drift skjedde i 1985.
Yngvar Ustvedt
Yngvar Ustvedt (født 8. april 1928 i Tromsø, død 29. januar 2007 i Oslo) var en norsk litteraturforsker, populærvitenskapelig forfatter og kringkastingsmann.
Ustvedt ble cand. philol. i 1955. Han var lektor ved Sorbonne fra 1958 til 1961. I 1965 tok han doktorgraden på en avhandling om Henrik Wergelands lyrikk. Som student var han formann (titulert «Formand») av Det Norske Studentersamfund i 1954. Han var sønn av Hans Jacob Ustvedt, og broren til Siri Jensen.
Ustvedt begynte å arbeide i NRK fra 1962. Han ble utnevnt til programsekretær i 1965 og redaksjonssekretær fra 1973. Fra 1980 til 1987 var han programredaktør i radioens kulturavdeling.
Ustvedt hadde et svært omfattende forfatterskap, hovedsakelig av populærhistoriske bøker. Sentralt i forfatterskapet står de mange bøkene som tar for seg historiske og aktuelle spørsmål, ofte knyttet til arbeiderbevegelsens historie.
Jacob Severin
Jacob Severin (født 27. oktober 1691 i Sæby, død 21. mars 1753) var en dansk kjøpmann og handelsmann, som er kjent som den første ikke-grønlender som drev handel på Grønland.
Han fikk handelsmonopol med Grønland i 1734, dro dit med 3 skip samme år. I 1734 grunnla han handelsstasjonen Christianshåb (i dag Qasigiannguit). I 1741 grunnla han handelsstasjonen Jacobshavn, som i dag er byen Ilulissat i Ilulissat kommune. På denne tiden var dette den mest befolkede delen av Grønland.
Yongji kullkraftverk
Yongji kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shanxi i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW, i blokker av 300 MW hver. Anlegget ble bygd ut av bl.a NWPCG.
Australia under Sommer-OL 1928
Australia under Sommer-OL 1928. Atten sportsutøvere fra Australia deltok i fem idrettsgrener under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Australia kom på nittendeplass med en gull-, to sølv- og en bronsemedalje.
Roeren Henry Pearce var flaggbærer under åpningsseremonien.
Campo Militar (Uruguay)
Campo Militar er en by i kommunen Los Cerrillos i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 299 innbyggere.
Befolkning
Campo Militar har 299 innbyggere (beregning 2011).
Khibiny
Massivet er formet som en oval på 1 300 km², og ligger sentralt på Kolahalvøya, mellom innsjøene Imandra og Umbozero. Fjellene strekker seg rundt 900-1000 m over den omkringliggende sletta. Det høyeste punktet er fjellet Judytsjvumtsjorr på 1 200 moh. Toppene er av platåtypen, med bratte sider, med isbreer, og snøfelter på enkelte steder. Terrenget er hovedsakelig alpin tundra.
Fjellmassivet er seismisk aktivt. Det er også svært rikt på forskjellige mineraler, hovedsakelig apatitt- og nefelinmalm. Ved foten av massivet ligger byene Apatity og Kirovsk.
Sfinx (band)
Sfinx var et rumensk rockeband som var aktiv mellom 1963 og 1989.
Begynnelsen (1963-1973)
Bandet ble startet i 1963 i București. Det var sanger og gitarist Octav Zemlicka som kom med ideen om å starte et band. Opprinnelig bestod bandet av Octav Zemlicka, Cristian Valica (trommer), Idu Barbu (elektrisk orgel) og bassist Corneliu «Bibi» Ionescu, den siste som den eneste som fortsatte å spille i bandet til de la opp i 1989. Navnet ble foreslått av Doru Georgescu, en venn av dem. I 1966 ble Sfinx for første gang spilt på radio, med sangene Îmi place muzica (Jeg er glad i musikk) og Sfinx. I 1968 kom trommeslager Marian Toroimac med, og han brakte Dan Andrei Aldea med seg (begge hadde vært medlemmer av et band kalt Memphis). Aldea forlot bandet i 1969 i noen måneder, men da han kom tilbake, overtok han ledelsen og gjorde Sfinx til et av de mest kjente rockegruppene i Romania.
De spilte som trio (Aldea, Ionescu, Toroimac) i noen år. De spilte mest coverversjoner av The Beatles, Jimi Hendrix, Ten Years After, The Doors, The Kinks etc. I 1972 ga de ut sin første singel, Şir de cocori/Languir me fais («Kranerekke/Jeg savner deg»- sang nummer to er sunget på fransk og er et arrangement av en melodi av den rumenske komponisten George Enescu).
1973-1980
Toroimac forlot bandet i 1973. Aldea og Bibi Ionescu, sammen med fløytespiller Doru Donciu, begynte å eksperimentere med en ny type musikk i en periode (uten trommeslager), noe som ikke alltid ble godt mottatt av de gamle fansene. Men Om bun («Snilt menneske») er fra denne perioden, og er et av de mest kjente sangene som Aldea har skrevet. I slutten av 1973 kom Mihai «Mişu» Cernea (tidligere medlem av Mondial) med, som også var kjent som en bra komponist. Hornist Petre Iordache, som også tidligere hadde spilt i bandet, kom med igjen da bandets første EP ble tatt opp i 1974, Coborîse primăvara/Ziua ta/Fiii soarelui/Peste vîrfuri («Våren kom/Dagen din/Solens sønner/Over fjelltoppene»).
I 1974 kom gitarist og komponist Dan Bădulescu med, og fra da av til 1980-årene var det bare noen små forandringer i bandets sammensetning. Deres første album, Lume albă («Hvit verden») kom ut i 1975 og ble godt mottatt både av fansene og kritikerne. På dette tidspunktet hadde rivalene fra Phoenix utgitt sin meget velmottatte LP Cantofabule. I 1975 begynte også deres samarbeid med Dida Drăgan, og sammen med henne deltok de på Sangfestivalen i Øst-Berlin, Sangfestivalen i Mamaia og turneer i Øst-Tyskland og Sovjetunionen.