cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hendelsen i Djatlovpasset
Gjenoptatt etterforskning fra 2015
Ifølge ICRF-etterforskerne var faktorene som bidro til tragedien ekstremt dårlig vær og gruppelederens manglende erfaring med slike forhold, hvilket førte til at de valgte et farlig sted å slå leir. Etter snøskredet gjorde gruppen nok en feil, nemlig at de skilte lag med hverandre, i stedet for å bygge en midlertidig leir i skogen og prøve å overleve natten. Dårlig arbeid fra etterforskerne i 1959 har bidratt til at arbeidet deres har skapt flere spørsmål enn svar og har gitt næring til mange konspirasjonsteorier.
Støtte fra en modell fra 2021
I 2021 publiserte en gruppe fysikere og ingeniører ledet av Alexander Puzrin og Johan Gaume en modell i Communications Earth & Environment. Den viste hvordan selv en relativt liten bevegelse fra et snølag på skråningen på Kholattsjakhl kunne føre til skader på teltet og turdeltakerne som samsvarer med det som ble observert i virkeligheten.
Katabatisk vind
I 2019 reiste en svensk-russisk ekspedisjon til stedet, og etter at de hadde gjort undersøkelser foreslo de en voldsom katabatisk vind som sannsynlig forklaring på hendelsen. Katabatisk vind er relativt sjeldne hendelser, og vinden kan være svært voldsom. Katabatisk vind ble ansett for å ha bidratt til en ulykke på Anarisfjellet i Sverige i 1978. Der frøs åtte turgåere i hjel, og en person ble alvorlig skadd. Det ble bemerket at topografien i Anaris var svært lik den i Djatlovpasset.
En plutselig katabatisk vind ville ha gjort det umulig å forbli i teltet, og den mest rasjonelle handlemåten ville ha vært for turgåerne å dekke teltet med snø og søke ly i skogen. På toppen av teltet ble det også funnet en påslått lommelykt, kanskje etterlatt med vilje slik at turgåerne kunne finne tilbake til teltet da vinden stilnet. Ekspedisjonen foreslo at turgruppen bygget to snøhuler. En av snøhulene kollapset og begrov fire av turgåerne.
Infralyd
En annen hypotese, popularisert i Donnie Eichars bok Dead Mountain fra 2013, er at vinden rundt Kholattsjakhl dannet en Kármánsk virvelgate. Slike virvler kan danne infralyd som kan gi panikkangst hos mennesker.
I henhold til Eichars teori var det infralyd dannet av vinden i det den blåste over toppen av Kholattsjakhl som var årsaken til fysisk ubehag og psykiske plager hos turgåerne. Eichar hevder at de i panikk forlot teltet og flyktet ned lia. Da de kom lenger ned i bakken hørte de ikke lengre infralyden, og de ville ha klart å samle seg mentalt. I mørket ville de dog ikke ha vært i stand til å returnere til teltet. De alvorlige skadene tre av turgåerne hadde fått var et resultat av at de snublet over kanten av et lite dalsøkk i mørket og landet på steinene i bunnen.
Militære tester
En spekulasjon er at leiren havnet i veien for en sovjetisk luftmineøvelse. Denne teorien hevder at turgåerne våknet av høye eksplosjoner, flyktet fra teltet i panikk og ikke klarte å vende tilbake for å hente klær og utstyr. Etter at noen medlemmer frøs i hjel i et forsøk på å holde ut bombardementet, tok de andre klærne deres, bare for senere å bli dødelig skadd av påfølgende luftmineeksplosjoner.
Det finnes faktisk dokumentasjon på at sovjetiske militære styrker testet luftminer i området omkring den tiden turgåerne var der. Luftminer detonerer mens de fortsatt er i luften og gir skader som ligner de turgåerne fikk: stor indre skade med relativt små ytre traumer. Teorien sammenfaller med rapporterte observasjoner av glødende, oransje kuler som svevde på eller dalte fra himmelen i nærheten av turgåerne, og som de angivelig fotograferte, det kan ha dreid seg om militære fly eller dalende luftminer.
Denne teorien (og andre) bruker åtseletende dyr til å forklare Dubininas skader. Noen spekulerer på om likene var unaturlig manipulert, på grunnlag av karakteristiske dødsflekker oppdaget under en obduksjon, samt brannskader på hud og hår. Bilder av teltet viser angivelig at det var satt opp feil, noe erfarne turgåere sannsynligvis ikke ville gjort.
Det at sovjetiske myndigheter først holdt tilbake dokumenter som beskriver gruppens forsvinning nevnes noen ganger som bevis for en dekkopperasjon, men fortielse av opplysninger om innenlandske hendelser var standard prosedyre i Sovjetunionen og dermed langt fra merkelig. Og innen slutten av 1980-tallet hadde alle Djatlovdokumentene blitt frigitt på en aller annen måte.
Paradoksal avkledning
International Science Times fremsatte en teori om at turgåernes dødsfall var forårsaket av hypotermi. Slik alvorlig nedkjøling kan føre til paradoksal avkledning fordi de nedkjølte personene føler at de blir varme. Det er ubestridt at seks av de ni turgåere døde av nedkjøling. Andre i gruppen synes imidlertid å ha fått tak i ekstra klær (fra de som allerede hadde dødd), noe som tyder på at de var mentalt til stede og i stand til å skjønne at de burde kle på seg.
Annet
Keith McCloskey, som har forsket på hendelsen i mange år og har deltatt i flere TV-dokumentarer om emnet, reiste til Djatlovpasset i 2015 med Yury Kuntsevich fra Djatlovstiftelsen og flere andre. Ved Djatlovpasset bemerket han:
Allanton
Allanton kan peke til flere steder i Skottland:
Hendelsen i Djatlovpasset
Annet
McCloskey påpekte også:
Donnie Eichar, som gransket og laget en dokumentar om hendelsen, vurderte flere andre teorier som anses som usannsynlige eller som har blitt diskreditert:
Andrey Shepelev er luftfartshistoriker på hobbybasis og vurderte om turgruppen kunne ha dødd på grunn av en lysbombe sluppet fra et amerikansk spionfly. Et nedgradert amerikansk dokument bekrefter at det i første halvdel av 1959 faktisk fant sted et hemmelig oppdrag nær Nizhnyaya Salda. Shepelev hevder at det amerikanske flyet kunne ha sluppet en lysbombe som eksploderte nærmere bakken enn forventet, på grunn av det uregelmessige terrenget i fjellområdet. Eksplosjonen kunne ha skremt turgåerne, slik at de forlot teltet og frøs i hjel. Noen av turgåerne kunne også ha blitt direkte skadd i eksplosjonen.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Arkeologiåret 1433
Arkeologiåret 1433 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1433.
Fødsler
ekspert på den romersk antikken, spesielt steininskripsjoner ||align=center|ca. 46 ||align=center|1479 ||
Denis Ten
Denis Jurjevitsj Ten (født 13. juni 1993, død 19. juli 2018 i Almaty ) var en kasakhstansk kunstløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han tok bronse i den individuelle konkurransen. I tillegg hadde han en sølvmedalje fra VM 2013, bronse fra VM 2015, og han var fem ganger kasakhstansk mester.
Han døde 19. juli 2018 etter å ha blitt stukket ned på åpen gate i Almaty.
Pelecotominae
Pelecotominae er en gruppe av snyltebiller som skiller seg ganske mye fra andre biller når det gjelder utseende og levevis. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin.
Utseende
Middelsstore, avlange, brunrøde til svarte snyltebiller. Hannene har buskformede antenner.
Levevis
Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten.
Arkeologiåret 1479
Dødsfall
ekspert på den romersk antikken, spesielt steininskripsjoner ||align=center|ca. 46 ||align=center|1433 ||
Tømmerneset
Tømmerneset (lulesamisk: Vuohppe) er ei grend i Hamarøy kommune i Nordland. Ved Sagelva finnes det 4-8000 år gamle helleristninger som blant annet viser rein. Fylkesvei 835 til Steigen tar av fra Europavei 6 på Tømmerneset. E6 gikk tidligere rett gjennom grenda, men ble lagt utenom bebyggelsen da veien til Steigen med Steigentunnelen ble bygd.
Tømmernes kirke på Tømmerneset er ei tømret langkirke fra 1952.
Maksim Trankov
Maksim Leonidovitsj Trankov (russisk Макси́м Леони́дович Транько́в; født 7. oktober 1983) er en russisk kunstløper. Han konkurrerer i parløp sammen med Tatjana Volosozjar. De vant gull under Vinter-OL 2014 i Sotsji i både parløpskonkurransen og lagkonkurransen. I tillegg vant de i parløp under VM i kunstløp 2013, og har vunnet EM i kunstløp fire ganger.
Honeymoon Bridge
Upper Steel Arch Bridge, også kjent som Honymoon Bridge eller Fallsview Bridge var en internasjonal bro som gikk over Niagara-elven og forbandt Niagara Falls, Ontario med Niagara Falls, New York. Det lå om lag 150 meter opp elven i forhold til dagens Rainbow Bridge. Den kollapset i 1938.
Historie
Bron ble bygget i 1897-98 av Pencoyd Bridge Company. Upper Steel Arch Bridge lå 3,7 meter nærmere American Falls enn broen som senere erstattet den. Da den var ferdig var broen den største stålbuebro i verden. Den hadde dobbeltspor for jernbanen og kjørebaner og fotgjengerfelt.Broen måtte konstant beskyttet mot som la seg over elva hver vinter. I januar 1899 var det en stor iskoloss truet broen isen stablet rundt brokarene på grunn av nærheten til elvas overflate. Broen ble senere forsterket med en 8 m høy steinmur rundt brokarene.
Beskyttelsen rundt brokatene holdt i førti år, inntil 27. januar 1938, da broen kollapset. En plutselig storm på Eriesjøen sendt en massiv mengde is over fossen, noe som resulterer i nesten 30 m is som presser mot broen. Den endelige kollaps skjedde kl 4:20 pm for tusenvis av tilskuere som hadde kommet for å se broen gå under. Strukturen kollapset i ett stykke ut i elva. Riving av det som var igjen av broen fant sted fra februar til april 1938 da alle bitene enten ble fjernet eller hadde sunket i elva. Bygging av en ny bro startet kort tid senere,mdenne gangen med brokar mye høyere over elven. De ble kalt Rainbow Bridge og åpnet i november 1941.
Tatjana Volosozjar
Tatjana Andrejevna Volosozjar (russisk: Татьяна Андреевна Волосожар, ukrainsk: Тетяна Андріївна Волосожар - Tetjana Andrijivna Volosozjar; født 22. mai 1986) er en ukrainsk kunstløper, som har representert både Ukraina og Russland. Hun konkurrerer i parløp sammen med Maksim Trankov. De vant gull under Vinter-OL 2014 i Sotsji i både parløpskonkurransen og lagkonkurransen. I tillegg vant de i parløp under VM i kunstløp 2013, og har vunnet EM i kunstløp fire ganger.
Thaddeus Schideler
Thaddeus «Tad» Rutter Shideler (født 17. oktober 1883, død 22. juni 1966) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis
Shideler vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass på 110 meter hekk med tiden 16,3 bak sin landsmann Frederick Schule som vant med 16,0.
Frank Castleman
Castleman vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass på 200 meter hekk med tiden 24,9 bak sin landsmann Harry Hillman som vant med 24,6.
Bayerisches Musiker Lexikon Online
Bayerisches Musiker-Lexikon Online (BMLO) er et personleksikon hovedsakelig konsentrert om bayersk musikkhistorie.
Leksikonet knytter prosopografisk en mengde kulturvitenskapelige enkelttemaer. Med rundt 28,000 datasett (per 2014) er BMLO en av de mest omfangsrike biografiske musikkleksika i verden. Tilgangen er helt fri, og det er ikke nødvendig å registrere seg.
Mange av datasettene inneholder bilder, grafikk, noteeksempler, verkfortegnelser, dessuten lyd- og videofiler i den grad de er opphavsrettslig mulig å bruke.
Matjaž Vrhovnik
Matjaž Vrhovnik (født 6. mai 1972) er en slovensk tidligere alpinist.
I løpet av karrieren vant Vrhovnik ett renn i verdenscupen, slalåmrennet 20. februar 2000 i Adelboden. Den samme sesongen oppnådde han ytterligere tre pallplasseringer i slalåm, og endte på tredjeplass sammenlagt i displincupen i slalåm, foran seg på resultatlisten hadde han nordmennene Kjetil André Aamodt og Ole Kristian Furuseth.
Gottlob Frick
Gottlob Frick (28. juli 1906 i Ölbronn-Dürrn - 18. august 1994 i Mühlacker) var en tysk operasanger med stemme i bass-leiet. Han var kjent for sitt brede repertoar, inkludert Wagner og Mozart-roller, så vel som Nicolai og Lortzing.
Karriere
Blang Fricks lærere var Fritz Windgassen, som var far til tenoren Wolfgang Windgassen.
Han var medlem av koret ved Stuttgart statsopera fra 1927 til 1934. Hans første solo-rolle var i Coburg i 1934–35, fulgt av Freiburg (1936–40) og Königsberg (1938) hvor Karl Böhm oppdaget ham og engasjerte ham for statsoperaen i Dresden i 1941, som var basen hans det neste tiåret. I 1950 flyttet han til Deutsche Oper Berlin, men hans internasjonale karriere førte ham til alle de ledende operahusene i Europa.
Verdensserien i triatlon 2022
Verdensserien i triatlon 2022 ble organisert av ITU og startet i mai 2022 i Yokohama, og ble i Abu Dhabi i november.
Gottlob Frick
Karriere
Stemmen hans var umiddelbart gjenkjennelig med sin mørke klang og ble passende beskrevet av Wilhelm Furtwängler som 'den svarteste bassen i Tyskland' (der schwärzeste Bass in Deutschland): mens den hadde nesten uovertruffen potensial for trussel, var han like imponerende med noblesse. Dette kompenserte for det faktum at den var noe svakere enn andre bassers, slik som Josef Greindl, Ludwig Weber og Kurt Böhme.
Rollene som Frick var best kjent for var Osmin, Sarastro, Il Commendatore, Rocco og fremfor alt de viktigste Wagner-bassrollene. Han opptrådte også i operette, ofte med Anneliese Rothenberger og Fritz Wunderlich, og sang ofte erkeengelen Rafael i Haydns Skapelsen.
James Laxton
James Laxton er en amerikansk filmfotograf. Han ble nominert til Oscar for beste kinematografi under den 89. Oscar-utdelingen i 2017 for fotoarbeidet på dramafilmen Moonlight. Laxton er gift med filmprodusenten Adele Romanski.
Gottlob Frick
Karriere
Han trakk seg tilbake i fra scenen i 1970, selv om noen av hans innspillinger (for eksempel som Gurnemanz i den Solti-ledede Parsifal), var senere enn det.
Innspillinger
Han spilte også inn eremitten (i Webers Jegerbruden) for Joseph Keilberth og Kaspar for Lovro von Matacic, Bonden (i Carl Orffs Die Kluge) for både Wolfgang Sawallisch og Kurt Eichhorn, Kecal (Den solgte brud), Il Commendatore for Giulini, Pogner og Kong Heinrich for Rudolf Kempe, Kong Marke, Daland og Landgreven for Franz Konwitschny, og Hunding, Hagen og Gurnemanz for Sir Georg Solti. Flere antologi-album med Frick-arier er også tilgjengelig.
Master list of Nixon’s political opponents
Denne Nixons liste over politiske motstandere var en utførlig videreføring av Nixons liste overfiender, der det hadde vært oppført 20 hovedmotstandere De listen var en del av en kampanje mot Nixons motstandere ved at de skulle bli gjenstand dor særlig granskning fra skattemyndigheten Internal Revenue Service (IRS), ved manipulasjoner av deres kredittverdighet, forhindring av at de skulle få offentlige engasjementer, og rettsprosesser og straffeforfølgelser.
Senatorer
Medlemmer av USAs senat:
Kongressrepresentanter
Medlenner av Representantenes hus:
Via Labicana
Via Labicana var en vei som i klassisk romersk tid førte fra Roma i østsørøstlig retning fra Porta Prenestina og gjennom den servianske mur gjennom Porta Esquilina i Roma til Tusculum og senere videre til byen Labicum.
NM i vektløfting 2005
Norgesmesterskapet i vektløfting 2005 ble arrangert i Sarpsborg 11.–12. mars. Arrangør var T&IL National. Kongepokalen ble vunnet av Geir Grønnevik.
Ksenija Stolbova
Ksenija Stolbova (russisk: ; født 7. februar 1992) er en russisk kunstløper. Hun konkurrerer i parløp sammen med Fjodor Klimov. De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok sølv i parløp, og var med på laget som tok gull i lagkonkurransen. De har sølv fra VM i kunstløp 2014 og tre medaljer fra EM (sølv i 2014 og 2015, bronse i 2012). De vant ISU Grand Prix -finalen 2015-16.
Karmel
Karmel var by i oldtidens kongedømmet Judea. Det er lokalisert rundt tyve km sør for Hebron og rett ved siden som dagens palestinske landsby al-Karmil ligger. Rett ved ligger Karmel, Har Hebron som er en moshav, eller en jødisk bosetning, og rett i nærheten av Bibelens nevnte Karmel, og er således oppkalt etter denne. Karmelberget er derimot et fjell i nordvestre delen av Israel som strekker seg inn i Haifa. Det var dette fjellet som profeten Elia ofret på og talte imot Baalsdyrkerne.
Referanser i Bibelen
Det er flere referanser til Karmel i Bibelen. Den er nevnt som en by i Judea i Første Samuelsbok 15:12 Det nevnt som et sted hvor kong Saul reiste et monument etter ekspedisjonen mot amelekittene. I Josvas bok 15:55 er Karmel en av de byene som listes opp i Judea. I Josvas bok 25 er Karmel nevnt som hjemmet til Nabal og hans hustru Abigajil som siden ble gift med kong David av Israel.
George Poage
Poage vant to olympiske bronsemedaljer i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han kom på tredjeplass både på 200- og 400 meter hekk. På 200 meter hekk bak sine landsmenn Harry Hillman og Frank Castleman og på den doble distansen vant Harry Hillman foran Frank Waller.
Karmel
Senere historie
Etter Bar Kokhba-opprøret ble det fjerntbeliggende Karmel benyttet som en romersk garnisonsby. Jødene i byen ble som ubekvem med den romerske tilstedeværelsen at det flyttet deres bosetning 2 km sørøst på en høydetopp. Den nye jødiske bosetningen blomstret fram til hæren til Khosrau II av Persia tvang romerne til å oppgi Palestina. Den persiske hæren ble kort tid etter beseiret av de muslimske styrkene til Rashidunkalfatet. Da markedet for deres vinproduksjon forsvant fikk den jødiske bosetningen en markant nedgang fram til synagogen ble helt forlatt på 800-tallet. Den etterlatte synagogen står fortsatt i den palestinske byen som i dag er kjent som al-Karmil. Det er en av de best bevarte antikke synagoger på Vestbredden.
Den arabiske geografen Al-Muqaddasi beskrev byen i 985 som «en landsby i det ytre omfanget til området til Hebron i Jund Filastin. Dette er den Karmel som er nevnt i Josvas bok xv.55.»
På et tidspunkt i middelalderen flyttet arabere inn i landsbyen. I henhold til Det palestinske sentralbyrå for statistikk hadde landsbyen en befolkning på 3741 mennesker i 2007.
Det nye jødiske samfunnet Karmel, Har Hebron ble opprettet i 1980 og har i dag rundt 70 familier.
Ptilophorinae
Utseende
Middelsstore, avlange, brunrøde til svarte snyltebiller. Hannene har buskformede antenner.
Levevis
Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten.
Via Praenestina
Den het opprinnelig Via Gabiana, etter Gabii, den gamle byen som den førte til, men fikk nytt navn etter at den ble forlenget til Praeneste (det moderne Palestrina). Etter Praeneste fortsatte veien så mot Appenninene og elven Anienes kilder.
Ronald Geving
Ronald Sitter Geving (født 30. mai 1943 i Flatanger i Nord-Trøndelag) er en tidligere, norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han var Flatangers ordfører 1988–1995 og varaordfører 1984–1987.
Han er sønn av gårdbruker Alf Geving og hustru Johanne Sitter på Nergården på Sitter. Eldstebroren Carl Sitter Geving har vært lærer og kommune- og fylkespolitiker for Arbeiderpartiet. Morsslekten hadde sterke politiske og religiøse interesser. Morfaren Carl Sitter var gårdbruker, emissær og ordfører for Venstre. Oldefaren og tippoldefaren var kommunepolitikere og sentrale i en religiøs vekkelse i Flatanger. Også Ronald Gevings far var kommunepolitiker.
Ronald Geving overtok som gårdbruker på Nergården i 1965. Han giftet seg i 1966 med Anny Haugen fra Osen; direktør og tidligere statssekretær Ole Morten Geving er deres sønn.
Foruten sine kommunepolitiske verv har Geving også ledet Flatanger bondelag.
Garrett Serviss
Garrett Putnam Serviss, Jr. (født 23. desember 1878, død 23. desember 1908) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Serviss vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i høydehopp med et hopp på 1,77 som var tre centimeter lavere enn gullvinneren og landsmannen Samuel Jones hoppet. Han kom på fjerdeplass i tresteg uten tilløp.
Jesse Sergent
Jesse Sergent (født 8. juli 1988 i Feilding) er en newzealandsk landeveissyklist og banesyklist. Han var profesjonell fra 2011 til 2016 da han valgte å legge opp på grunn av skade. Han har flere store meritter, med blant annet to medaljer fra banesykling i OL.
Nikita Katsalapov
Nikita Katsalapov (født 10. juli 1991) er en russisk kunstløper. Han konkurrerer i isdans sammen med Viktorija Sinitsina. De ble verdensmestere i 2021 og vant sølv under VM i kunstløp 2019.
Tidligere konkurrerte han i isdans med Jelena Iljinykh. De representerte Russland under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok bronse i isdans og gull i lagkonkurransen.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han gull og sølv.
Anna Henriksdotter Østmo
Anna Henriksdotter Østmo (født 1753, død 1783) var en svensk-norsk kvinne som ble henrettet på Åsnes ved Flisa for barnedrap.
I 1776 hadde hun fått et barn utenfor ekteskap, og i 1781 var det tydelig at hun var gravid igjen. I januar 1782 ble det funnet et dødt barn på rommet til husbondens sønn, men det kunne ikke bevises om barnet var drept eller var død av andre årsaker. Imidlertid tilsto Anna at hun noen år tidligere hadde drept et barn i Sverige, og dermed ble hun dømt til døden. Henrettelsen skjedde i oktober 1783.
Østmostua, hvor hun tjenestegjorde, står i dag på Solørtunet på Glomdalsmuseet i Elverum. I 2010 ble det i forbindelse med gravearbeid på Flisa funnet et hodeløst kvinneskjelett der henrettelsen fant sted, og mye tyder på at dette stammer fra henne.
Charles Colson
Charles Wendell «Chuck» Colson (født 16. oktober 1931 i Boston i Massachusetts i USA, død 21. april 2012 i Falls Church i Virginia) var en amerikansk evangelikal religiøs leder som tidligere hadde vært innrikspolitisk rådgiver for Richard Nixon og ble domfelt for medvirkning i Watergateskandalen.
Liv og virke
Colson gikk inn i US Marines i 1953, og fikk etter hvert kapteinsgrad.
I 1956 ble han ansatt som administrativ assistent for den republikanske senator Leverett Saltonstall. Den stilling hadde han inntil 1961, og han var med i valgkampen i 1960. I 1961 etablerte han sitt eget advokatfirma.
Colson satt i fengsel i syv måneder for sin rolle i Watergateskandalen. Etterpå startet han en evangeliseringskampanje blant fanger og grunnla Prison Fellowship Ministry.
Han ble en innflytelsesrik kristen leder som gikk inn for dialog mellom den evangelikale bevegelse og katolisismen.
Hans selvbiografi, Born Again, ble filmatisert i 1978 med Dean Jones i rollen som Colson.
Jelena Iljinykh
Jelena Ruslanovna Iljinykh (russisk Елена Руслановна Ильиных; født 25. april 1994) er en russisk kunstløper. Hun konkurrerer i isdans med Ruslan Zjigansjin. Med tidligere isdanspartner Nikita Katsalapov representerte hun landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok gull i lagkonkurransen og bronse i isdans. I tillegg har hun sammen med Katsalapov tre EM-medaljer (sølv i 2013 og 2014, bronse i 2012), og gull fra Junior-VM 2010.
Hostage
Hostage er en amerikansk actionthriller fra 2005, med Bruce Willis i hovedrollen. Filmen ble regissert av Florent Emilio Siri, og var basert på en roman av Robert Crais.
Sammendrag
Tidligere SWAT-offiser Jeff Talley (Bruce Willis) arbeider som gissel-forhandler for politiet i Los Angeles. En dag blir han sendt for å snakke med en mann som har tatt sin kone og sønn som gissel etter at han fikk vite at kona har vært utro mot ham. Talley sier nei til en kollegas anmodning om å gi en skarpskytter grønt lys for å ta ut mannen. Kort tid senere høres tre skudd inne fra bygningen. Talley kommer seg gjennom den barrikaderte døren, og han finner mannen og hans kone død. Han finner også sønnen, som dør i armene hans. Talley sitter igjen med emosjonelle arr på grunn av dette. Han tar med seg hele familien og flytter til Bristo Camino, en fredelig liten forstad i Ventura County, Sør-California.
Ett år senere havner Talley i en annen gissel-situasjon. To brødre, Dennis og Kevin, samt deres mystiske medskyldige Marshall Krupcheck tar Walter Smith og hans to barn, tenåringsdatteren Jennifer og den unge sønnen Tommy, som gissel i Smiths hjem etter et mislykket ransforsøk. Politibetjenten som først kommer frem til huset, Carol Flores, blir skutt to ganger av Marshall like før Talley og en annen politimann kommer dit. Talley prøver å redde den alvorlig skadde offiseren, som dør foran øynene på ham. Traumatisert og uvillig til å sette seg selv i en lignende situasjon som han havnet i ett år tidligere, overgir Talley kommandoen til det lokale sheriff-kontoret i Ventura County før han drar sin vei.
Smith drev med hvitvasking av penger for et kriminelt syndikat, gjennom forskjellige selskaper i utlandet. Han planla å gi viktige krypterte filer (som ligger på en DVD) til politiet, da han ble tatt som gissel sammen med barna sine. Det kriminelle syndikatet vil ha igjen de inkriminerende dokumentene før politiet finner dem. De får noen som går under navnet Watchman, som kidnapper Talleys kone og datter. Talley får deretter beskjed fra Watchman om å gå tilbake til Smiths hjem og hale ut tiden frem til syndikatet kan komme seg inn i huset og finne bevisene. Marshall og Kevin binder fast barna. Dennis slår Walter bevisstløs med en pistol, banker ham opp, og finner en større sum i kontanter. I et forsøk på å avslutte situasjonen (og sikre seg DVD-en selv), tar Talley en prat med Dennis, og han går med på å gi dem et helikopter. Når helikopteret kommer, forbereder Dennis og Kevin på å forlate huset. Men Marshall nekter å dra uten Jennifer. Talley prøver å overtale dem til å la Jennifer være. Han sier at helikopteret bare kan ta tre personer, og insisterer at Jennifer må bli igjen. Avtalen blir brutt, og guttene går tilbake til huset. Kevin er opprørt over at hans eldre bror ser ut til å være bedre venner med Marshall enn med ham. Han konfronterer Dennis, og krever at han tar en avgjørelse: enten ham eller Marshall. Dennis velger pengene, og Kevin blir enda mer opprørt så han tar posene fulle av penger og tømmer dem over hele gulvet, så Dennis slår til ham.
Via Ostiensis
Via Ostiensis (italiensk: Via Ostiense) var en betydningsfull vei som førte vestsørvest ut fra Roma til havnebyen Ostia og til salt anleggenene og lagunene ved Middelhavet.
Veien begynte nær Forum Boarium og gikk mellom Aventinen og Tiberen langs dens venstre (østre) bredd og forlot Rom gjennom Porta Trigemina.
Hortobágy smalsporjernbane
Smalsporjernbanen Hortobágy-halastavi Kisvasút opererer rundt fiskedammene i Hortobágy nasjonalpark. Systemet av fiskedammer er det største i Sentral-Europa, og som i tillegg til å fungere som fiskedammer er det et tilholdssted for en mangfoldig og rik biologi. De 2000 hektarene med dammer har vært et beskyttet område siden stiftelsen av Hortobágy nasjonalpark. Fuglene som hekker her og trekkfugler som stopper her er spesielt verdifulle. I løpet av de siste 35 årene har nær 300 fuglearter blitt observert ved innsjøene, og som et resultat av dette har fiskedamsystemet blitt et av de mest kjente fuglehabitatene i Sentral-Europa.
Banens primære mål er å gjøre våtmarksfugler tilgjengelige for fugleinteresserte og turister. Smalsporbanen tilbyr en unik mulighet for turister til å nå selv de mest avsidesliggende delene av fiskedamsystemet på en komfortabel måte, slik at de kan beundre det unike landskapet og den rike faunaen på de indre dammene. Dette er den eneste smalsporede jernbanen i Ungarn som kjører i et system av fiskedammer.
Beliggenhet
Smalsporbanen ligger 7-8 km fra bygden Hortobágy, og kan nås med tog på linjen Füzesabony–Debrecen (MÁV 108) på Hortobágyi Halastó stasjon. Smalsporbanen ligger bare noen meter fra MÁV-stasjonen.
Linjen kan nås med bil fra riksvei 33 på avkjørslen til Hortobágy-Halastó (fiskedammene på Hortobágy).
Historie
Jernbanen ble bygget i 1915. Den gangen ble vognene trukket med hester på jernbanelinjen. Lasten var både fôr til fiskene og fiskene når de ble slaktet.
Hestene ble etter hvert erstattet av små diesellokomotiver og det ene dieseltrekket kan fremdeles ses på jernbanelinjen.
Da turismen vokste fram i området tok Hortobágy nasjonalpark over driften av linjen og linjen ble da pusset opp. Frakt av passasjerer tok da over og det ble skaffet til veie et C-50 diesellokomotiv og tre passasjervogner. Etter en del problemer åpnet regulær rutetrafikk våren 2007. Langs smalsporlinjen har nasjonalparken satt opp informasjonstavler og utkikkstårn, slik at det skal være mulig å se både trekkfuglene og fuglene som hekker der. For noen få år siden ble linjen forlenget til innsjøen Kondás og hele jernbanens opprinnelige lengde er nå tatt i bruk igjen.
C-50 diesellokomotivet ble produsert i Ungarn (med motor lisensiert av østerrikske Steyr) på 1950-tallet og brukes på flere av Ungarns smalsporbaner.
Stasjoner
Reisetiden er oppgitt i minutter.
EM i friidrett 1946 – 200 meter menn
Øvelsen 200 meter menn ved EM i friidrett 1946 ble arrangert i Oslo, Norge.
Haakon Tranberg representerte Norge og fikk sølvmedaljen.
Forsøksheat
Forsøksheat ble avholdt den 24. august.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt den 24. august.
Finale
Finalen ble avholdt den 24. august.
Via Nomentana
Via Nomentana var en antikk romervei. Den førte nordøstover fra Roma til Nomentum (i dag Mentana). Strekningen er 23 kilometer lang; det tilsvarer 14 romerske mil. Det lå flere broer på denne veistrekningen; den største av dem var Ponte Nomentano.
Veien startet opprinnelig ved Porta Collina i den servianske bymur. Det var keiser Aurelianus som på 200-tallet e.Kr. fikk bygget Porta Nomentana i sin nye bymur, som senere ble kalt den aurelianske mur. Pave Pius IV besluttet å flytte den første delen av veistrekningen, og i den forbindelse fikk han bygget Porta Pia.
Amerikamesterskapet i boccia 2013
Amerikamesterskapet i boccia 2013 (2013 BISFed Americas Championships) ble arrangert fra 2. til 9. august 2013, i New Century Field House i Gardner i Kansas City i USA.
Via Nomentana
Historie
Via Nomentana het opprinnelig Via Ficulnensis, etter landsbyen Ficulea som ligger 13 km utenfor Roma. Senere ble den forlenget til Nomentum.
Amerikamesterskapet i boccia 2013
BC1
José Carlos Oliveira slo Eduardo Ventura 4-1 i finalen, og Hanif Mawji slo Mauricio Javier Ibarbure 5-1 i bronsefinalen.
BC2
Maciel Santos slo Pablo Alejandro Cortez 3-2 i finalen, og Damián Oseguera slo Sebastián Gonzalez 3-2 i bronsefinalen.
BC3
Paul Gauthier slo Austin Hanson 4-2 i finalen, og Maria Belén Ruíz slo Anderson Oliveira 4-2 i bronsefinalen.
BC4
Marco Dispaltro slo Marcelo Santos 7-0 i finalen, og Tadeo Ivan Villagra slo Caroline Vietnieks 6-3 i bronsefinalen.
Lag BC1/2
Lagene spilte round robin, og Brasil vant fem av sine seks kamper, Argentina, Canada og USA vant fire, Mexico vant tre, Colombia vant én, mens Sør-Afrika tapte alle sine seks kamper.
Par BC3
Kun fem lag deltok, disse spilte round robin, der Canada og Brasil vant tre kamper, Colombia vant to, og Argentina og USA vant én hver.
Par BC4
Seks lag deltok, etter at USAs lag ble diskvalifisert fordi en av spillerne ikke var kvalifisert til å delta. Lagene spilte round robin der Brasil vant alle sine fem kamper, Argentina vant fire kamper, Canada og Mexico vant to kamper, mens Chile og Colombia vant én hver.
Mindenki
Mindenki er en ungarsk kortfilm fra 2016, skrevet og regissert av Kristóf Deák. Filmen foregår i 1991 og handler om en jente som begynner på en ny grunnskole og blir medlem av det prisvinnende skolekoret. I 2017 vant Mindenki Oscar for beste kortfilm under den 89. Oscar-utdelingen.
Handling
Historien finner sted i Budapest i 1991. Zsófi flytter, og skal begynne ved en ny barneskole. Hun blir snart venn med Liza, og begynner ved det prisbelønte skole-koret. Men hun får snart beskjed om å ikke synge høyt fordi Erika, deres nye lærer, ikke anser henne som flink nok. Koret forbereder seg på en konkurranse hvor de kan vinne en reise til Sverige. Zsófi blir tydelig såret, men hun adlyder læreren og holder forespørselen hemmelig fra de andre barna.
Liza legger merke til at Zsófi ikke synger, og Zsófi forteller henne om lærerens forespørsel. Ved neste kor-øvelse konfronterer Liza læreren, men hun blir fortalt at det er til hele korets beste at bare de aller flinkeste sangerne synger høyt. Zsófi blir overrasket når hun innser at hun var langt den eneste eleven som ikke fikk lov av læreren til å synge. Senere forteller hun Liza at hun har en plan, for å la alle barna synge uansett hvor flinke de er.
Medvirkende
Koret i filmen er skolekoret til Bakáts Square Musical Primary School fra Budapest.
Torget (Sandefjord)
Torget i Sandefjord ligger syd i sentrum, mellom Storgatas utløp og Jernbanealleen. Det var torghandel her på 1800-tallet og noen tiår inn på 1900-tallet. Ved Torgets vestside ligger kjøpesenteret Hvaltorvet, og der Storgata ender på Torget står et monument over postmester Ole Hansen.
Beliggenhet
Torget ligger mellom Storgata, som løper ut fra Torget i nordøst, Jernbanealleen, som går langs Torgets vestside, Torggata, som løper ut fra Torget i nordvest, Hjertnespromenaden og Badeparken, som løper ut mot vest i det sydvestlige hjørnet og Peter Grøns gate som løper ut mot øst fra det nordøstlige hjørnet. Torget ligger utenfor den historiske murbyen.
Monumentet over postmester Ole Hansen
Ole Hansen kom til Sandefjord som post- og telegrafekspeditør i 1872. Han kjøpte en gård i daværende Bugaardsgaden (nå Prinsens gate) som ble bolig og post- og telegrafkontor. Hansen var mye brukt som festtaler, blant annet på 17. mai. Sammen med Bjørnstjerne Bjørnson, som var en nær venn, ble han en av fedrene til det norske barnetoget. Monumentet viser et barnetog og er utført av Arne Vinje Gunnerud, og ble gitt gjennom en folkegave etter initiativ fra lærer Jorun Vetrelid. Avdukingen skjedde 17. mai 1991, og sokkelen har teksten «Vi ere en nasjon vi med vi små en alen lange».
Dokumentasjonsprosjektet
Dokumentasjonsprosjektet er et samarbeidstiltak mellom de humanistiske miljøene ved Universitetet i Bergen, Universitetet i Oslo, Universitetet i Trondheim og Universitetet i Tromsø med sikte på ta i bruk moderne datateknikk for å gi tilgang til samlinger over språk og kultur i Norge. Prosjektet ble gjennomført fra 1992 til 1997. Universitetet i Oslo har siden hatt ansvaret for drift og videreutvikling av databasene.
Torget (Sandefjord)
Historie og bebyggelse på og ved torget
To bygninger på dagens torg ble revet i 1890-årene: Valby-gården ble kjøpt i 1891 av fem naboer og grunnen gitt til torg, og Skaara-gården ble kjøpt av sparebanken for å rives i 1899. Da hadde torget fått utstrekningen det hadde i 1932.
Dokumentasjonsprosjektet
Informasjon som har ligget spredt i ulike arkiv og samlinger – i manuskript, kataloger, hefter, bøker eller på arkivkort – er konvertert til elektronisk form. Konverteringsarbeidet ble gjort mulig ved at universitetene engasjerte seg i ulike sysselsettingstiltak.
Torget (Sandefjord)
Historie og bebyggelse på og ved torget
I dette tiåret var det konkurranse mellom Aagaards plass og Torget om å være det viktigste stedet for torghandel. Tre personer i den vestlige delen av byen kjøpte Tomta (Aagaards plass) for 12 000 kr og ga den til kommune, mens eiere rundt Torget samlet inn 13 100 kroner som ble gitt til kommunen med tanke på utvidelser. Torget ble hovedtorg. I 1902 ble det fastsatt vedtekter for torghandelen, og den økte.
Dokumentasjonsprosjektet
Gjennom dokumentasjonsprosjektet har publikum fått tilgang til samlinger innen områdene arkeologi, etnografi, folkloristikk, historie, middelalderhistorie, leksikografi, litteratur, mynter/numismatikk og stedsnavn.
Torget (Sandefjord)
Historie og bebyggelse på og ved torget
I 1903 ble det oppført en stor murgård med adresse Torget 7, tegnet av arkitekt A. Birck-Sørensen, etter en brann samme år der den tidligere Stensholdtgården ble ødelagt. Stensholdt Konditori var svært populært. I 1988 ble den revet og erstattet med kjøpesenteret Hvaltorvet.
Dokumentasjonsprosjektet
Eksempel på samlinger innen disse hovedområdene kan være arkeologiske hovedkataloger, Just Qvigstad sine brev, balladetekster, tingbøker, Diplomatarium Norvegicum, Norsk Ordbok, tekster av 28 norske forfattere, utstillinga Norsk mynt i 100 år og Ryghs Norske Gaardnavne.
Torget (Sandefjord)
Historie og bebyggelse på og ved torget
Peter Søeberg eide frem til 1860 området fra torget til bekkeoset for Rukla. Søeberg var skipper, skipsreder, skipsbygger, medlem av formannskapet og dettes forløper, de eligerede menn, og gården hans lå der Folkets hus ligger. Eiendommen var byens mest verdifulle ved takseringen i 1767, og hovedbygningen inneholdt ved salget i 1913 spisesal som ble brukt til møter og sammenkomster, lokaler for Kinoteateret og Nedre Kino et kinolokale og stuertskolens lokaler.
Dokumentasjonsprosjektet
I samarbeidsprosjekt med Stiftinga Nynorsk kultursentrum (tidligere Ivar Aasen-stiftinga) presenterer Dokumentasjonsprosjektet nettportalen "Nynorsk på nettet", en nettside for nynorsk og nynorskmaterialet til Dokumentasjonsprosjektet.
Torget (Sandefjord)
Historie og bebyggelse på og ved torget
I 1860 solgte Søeberg til Sandefjord kurbad, som brukte gårdens hage som promenadepark for sine gjester. I 1913 solgte badet til Folkets Hus, og det nye Folkets Hus ble innviet i 1914. og revet i 1964. Folkets hus’ bygning fra 1960-årene ligger fortsatt i halve lengden av torgets sydside mot Hjertnespromenaden, med adresse Jernbanealleen 13.
I 1932 ble det diskutert i Sandefjords Blad å flytte torghandel med blomster, grønnsaker, frukt og bær fra Torget til Byparken, og la handel med kjøtt og ved ligge igjen, fordi det var plassmangel på Torget. Torghandelen hadde i en del år hatt «en rivende utvikling» (1933). I 1939 var det vanlig at bønder i Tjølling, Hedrum, Kodal og Stokke kom til Torget, nå i små lastebiler.
I 1961 ble Jernbanealleen ført videre fra Rådhusgata og langs Torget – og videre til det nye Hvalfangstmonumentet. Råstadgården i tre langs vestsiden av Torget ble revet i mars 1961, og det ruvende, modernistiske forretningsbygget Kjølnerdomen ble reist samme år. Det 60 meter lange bygget skjøv Hjertnespromenaden noen meter sydover, slik at denne gaten fikk en ny bue. På sydsiden ble Café Fønix revet, også i 1961.
Ripiphorinae
Snyltebiller (Ripiphorinae) er en underfamilie av snyltebiller som skiller seg ganske mye fra andre biller når det gjelder utseende og levevis. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin. Noen arter ligner på broddbiller (Mordellidae) men skiller seg fra disse på at bakkroppen ikke er trukket ut til en spiss, og at antennene er kam- eller buskformede. Andre har svært reduserte dekkvinger og ligner lite på biller i det hele tatt, snarere på store viftevinger (Strepsiptera). Vi har to arter i Norge.
Utseende
Middelsstore (4 – 36 mm) biller med sterkt varierende kroppsform. Hannene har buskformede antenner. De typiske gruppene har en kileformet kropp og ligner broddbiller (Mordellidae). Likson disse er de mer hvelvet på undersiden enn på oversiden, og dekkvingene dekker ikke hele bakkroppen. Noen arter har et sterkt avvikende utseende og det er vanskelig å kjenne dem igjen som biller. Hodet er temmelig lite og ofte mer eller mindre skjult under brystskjoldet. Antennene er middels lange og buskformede hos hannene, ofte ganske korte og trådformede hos hunnene. Dekkvingene er oftest korte, og møtes ikke fullstendig i midten, slik at bakkroppen og flygevingene ikke er fullstendig dekket. Hos noen arter er de redusert til små skjell. Beina er lange og tynne. Det er ofte stor forskjell på kjønnene, og hunnene er mye større og tyngre enn hannene. Hos noen arter beholder hunnene mange larvelignende trekk, og utvikler ikke vinger.
Levevis
Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten. Den ene av artene som mer funnet i Norge, Metoecus paradoxus, snylter på sosiale vepser (Vespidae) som bygger underjordiske bol, særlig jordveps (Vespula vulgaris). Hunnen legger eggene sine på gammel, fuktig ved. De nyklekte larvene sitter der og venter på veps som kommer for å tygge ved som de bruker som papirmasse når de bygger på bolet sitt. Hvis de får kontakt med en veps hekter de seg fast i denne og blir med tilbake til bolet. Der finner de fram til en halvvoksen vepselarve som de borer seg inn i, og fullfører resten av livssyklusen inne i denne larven.
Jekaterina Bobrova
Jekaterina Aleksandrovna Bobrova (russisk Екатерина Александровна Боброва; født 28. mars 1990) er en russisk kunstløper. Hun konkurrerer i isdans sammen med Dmitrij Solovjov, og de har blant annet bronse fra VM i kunstløp 2013, gull fra EM i kunstløp 2013, to sølv fra EM (2011-2012), gull fra Junior-VM 2007, samt fem gull fra det russiske mesterskapet (2011-14, 2016). De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok gull i lagkonkurransen. I isdanskonkurransen under de samme lekene endte de på 5.-plass. Hun var også med på laget som tok sølv i lagkonkurransen i kunstløp under Vinter-OL 2018.
Under kunstløp-EM i februar 2016 ble hun testet positivt for meldonium. Preparatet hadde blitt innført på dopinglisten 1. januar 2016. Hennes suspensjon ble raskt opphevet på grunn av usikkerhet og mangel på studier om hvor lenge preparatet holder seg i kroppen.
Haut-Nyong
Haut-Nyong er et departement i regionen Est i Kamerun. Departementet hadde 216,768 innbyggere i 2001, og har et areal på 36,384 km². Departementets hovedstad er Abong-Mbang.
Nordmøre len
Administrativ inndeling
I 1521 bestod Nordmøre len av følgende tinglag: <ol type="I"> <li>Vik tinglag (Aura skipreiða), indre Vinjefjorden og Aursundet, inkl. deler av dagens Aure med Vinje sogn i Hemne</li> <li>Halsa tinglag (Hǫlsynjar skipreiða), ytre Vinjefjorden og ytre Halsafjorden inkl. deler av Tustna og dagens Surnadal og Tingvoll</li> <li>Surnadal tinglag (Súrnadals skipreiða), Surndalen inkl. Rindal og deler av dagens Surnadal</li> <li>Brøskja tinglag (Stangvíkr skipreiða), indre Halsafjorden og Todalsfjorden inkl. deler av dagens Surnadal og Tingvoll</li> <li>Tingvoll tingvoll (Þingvallar skipreiða), Tingvollfjorden, inkl. deler av dages Tingvoll, Gjemnes, Molde og Sunndal</li> <li>Sunndal tinglag (Sunndala skipreiða), Sunndalen, Øksendalen og Ålvundeid</li> <li>Gjemnes tinglag (Barknafjarðar skipreiða), sydsiden av Kvernesfjorden, rundt Batnfjorden, Freifjorden og Bergsøyfjorden samt Lille-Fosen</li> <li>Midvik tinglag (Afrøyjar skipreiða), Averøy, Eide og Grip</li> </ol>
Nordmøre len ble lagt under Trondheims len rundt 1542, i motsetning til Sunnmøre len som ble lagt under Bergenhus len i 1597 og Romsdal som forble selvstendig som len, bortsett fra en periode mellom 1604 og 1627, da også de lå under Trondheim. Som underlen til Trondheims len, ble Nordmøre styrt av fogder eller futer. Lenet gikk dermed fra 1542 over til å bli et fogderi, også benevnt futedømme.
Franz Gottschalck Lædel
Franz Gottschalck Lædel (født 1729, død 1799) var en norsk skarpretter som i årene 1773-98 eksekverte dødsdommen til minst fem personer ved halshugging. Han var sønn av skarpretter August Lædel og far til snekker og skarpretter Anton Lædel.
Friedrich Schorr
Friedrich Schorr (1888–1953) var en anerkjent østerriksk-ungarsk operasanger (bass-baryton) av jødisk opprinnelse. Han ble senere en naturalisert amerikaner.
Schorr var spesielt kjent for sine dype skildringer av Wotan i Nibelungenringen og Hans Sachs i Mestersangerne fra Nürnberg. Han ble også feiret for sine opptredener som Don Pizarro i Beethovens Fidelio.
Stemmen hans var kraftig og stødig med en fyldig tone og en vakker mezza voce. Han la spesiell vekt på å opprettholde en jevn, legato-linje i syngingen sin, uten spor av Sprechgesang. Mot slutten av Schorrs karriere ble hans ekstreme toppnoter noe "stive", som et resultat av mange års anstrengende synging.
Biografi
Han var sønn av en kantor (hazzan) Mayer Schorr, som angivelig hadde en fin stemme selv. Schorr ble født i Oradea (Nagyvarad på den tiden). Han studerte i Brno og Wien hos Adolf Robinson. Han debuterte på scenen i Graz og sang der i 1912-1916. Etterpå arbeidet han i Praha (1916–1918), Köln (1918–1923), Berlin (Staatsoper Unter den Linden, 1923–1931). Han gjorde også anerkjente opptredener i London i Covent Garden (1924–1931), i New Yorks Metropolitan Opera (1924–1943) og ved Bayreuth-festivalen (1925–1933).
Schorr emigrerte til USA i 1931. Han bodde i New York og opptrådte regelmessig ved Metropolitan Opera til 1943. Noen av de fremragende Wagner-sangerne som han opptrådde sammen med i løpet av karrieren, var Frida Leider, Lotte Lehmann, Elisabeth Rethberg, Lauritz Melchior, Kirsten Flagstad og Helen Traubel. Etter at han trakk seg fra opptredener arbeidet han som regissør og holdt konserter. Han underviste også i sang privat. En av studentene hans var mezzosopran Nell Tangeman. Han døde i Farmington, Connecticut.
Innspillinger
Schorr gjorde en rekke innspillinger både i Europa og Amerika av både akustiske og elektriske prosesser. Selv om noen av dem, spesielt de som er spilt inn i Amerika, ble produsert etter at han hadde passert sin kunstneriske senit, viser disse platene fremdeles Schorrs vokalstyrke og soliditet, hans klare diksjon, hans utmerkede pusteteknikk og den store følelsesmessige uttrykksevnen til hans tolkninger. De fleste av platene hans er tilgjengelige på CD-overføringer utgitt av forskjellige selskaper, inkludert en rekke liveoperaopptredener fra 1930-tallet.