cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andre punerkrig
Den andre punerkrigen ble utkjempet mellom Kartago og Roma fra 218 til 201 f.Kr. Den var den andre av tre betydelige kriger mellom den tidligere fønikiske kolonien Kartago og den romerske republikk som da fremdeles var begrenset til Den italienske halvøya. Konfliktene ble kalt «punerkriger» fordi romernes navn for kartagenerne var Punici (eldre Poenici) på grunn av deres fønikiske opphav.
Bakgrunn
Etter at Kartago mistet sine besittelser på Sicilia til Roma i den første punerkrigen, forsøkte Kartago å kompensere tapene ved å utvide sitt territorium i Hispania. Denne politikken ble innledet av Hamilcar Barca, fortsatt av hans svigersønn Hasdrubal og så hans sønn Hannibal, som betyr «den som er elsket av Baal».
Hannibal brukte en unnskyldning i 219 f.Kr. for å angripe landsbyen Saguntum som stod under spesiell beskyttelse av Roma. Ifølge romerske tradisjoner, hadde Hannibal sverget hat mot Roma, og han tok i hvert fall ikke en forsonende holdning da romerne irettesatte ham for å ha krysset elven Iberus, som Kartago gjennom traktat skulle holde seg sør for. Sannheten for mer nøytrale historikere, derimot, er at Hannibal sverget på alteret til Ba'al «aldri å være venn av Roma», ifølge den mer objektive Polybios. Hannibal krysset ikke Iberus-elven bevæpnet, Saguntum nær dagens Valencia lå sør for elven, og saguntinerne provoserte frem hans angrep ved å angripe deres nabostammer som var under Kartagos beskyttelse og ved å massakrere propuniske fraksjoner i sin egen by. Roma hadde ikke noen lovlig beskyttelsespakt med stammer sør for Iberus. Da det kartagenske senatet ble bedt om å overgi Hannibal, nektet senatet umiddelbart og Roma erklærte krig mot Kartago.
Krigen i Italia
Hannibal forventet at en armé ledet av en konsul ville marsjere frem langs kysten mot Hispania og tok derfor en armé sammensatt av 40 000 nordafrikanere og iberere over det sørlige Frankrike via en rute inne i landet og krysset Alpene i løpet av vinteren. Hans invasjon av Italia kom som en overraskelse på romerne fordi han ikke hadde bygget noen flåte, og det var antatt at hæren hans ikke kunne klare å krysse fjellene. Men den led store tap, inkludert alle unntatt tre av hans 37 krigselefanter. Den våren han kom inn i det nordlige Italia, da kjent som Gallia Cisalpina, «Gallia på denne siden av Alpene», rådde han fremdeles over stor styrke som talte 26 000 mann. Romerne forsøkte å angripe ham mens han fremdeles ikke var klar, men han beseiret dem ved elven Ticinus i en trefning hvor konsulen Publius Cornelius Scipio ble alvorlig såret og deretter i slaget ved Trebia hvor mer enn en tredjedel av de romerske styrkene ble drept. Romerne trakk seg så tilbake og overlot kontrollen over Nord-Italia til Hannibal. Han fikk støtte fra noen få av de galliske stammene og noen av de italiske byene, og mange romerske landeiere brente sine eiendommer for å hindre Hannibals hær fra å plyndre dem. Til tross for denne motstanden klarte Hannibal å øke sin hær til en styrke på 50 000 mann.
Året etter valgte romerne Gaius Flaminius til konsul i håp om at han kunne beseire Hannibal. Flaminius satte opp et bakhold ved Arretium, men Hannibal ble advart om fellen og gikk rundt den romerske arméen og hadde dermed fri bane mot Roma. Flaminius måtte forfølge ham, men de romerske styrkene ble tatt i et bakholdsangrep og knust i slaget ved Trasimene. Hannibal unnlot, til tross for sine generalers anbefalinger, å legge Roma under beleiring fordi han manglet beleiringsmaskiner og ikke hadde støtte i det sentrale Italia. I stedet fortsatte han mot sør i håp om å sette i gang et opprør blant den greske befolkningen der.
Slaget ved Cannae førte til noe av den støtten Hannibal håpet på. I løpet av de neste tre årene gikk Capua, Syrakus og Tarentum over på hans side. Filip V av Makedonia allierte seg også med Hannibal i 217 f.Kr. og startet den første makedonske krig mot Roma. Filips flåte klarte derimot ikke å stå seg mot Romas, så han var ikke istand til å gi noe direkte hjelp i Italia.
Men Roma hadde begynt å forstå visdommen i Fabius sin uthalelsestaktikk. Fabius Maximus ble gjenvalgt som konsul i 215 f.Kr. og igjen året etter. Roma brukte taktikken til Fabian i resten av krigen i Italia og delte hæren sin i små styrker som ble stasjonert på strategisk viktige steder og unngikk kartagenernes forsøk på å trekke dem inn i feltslag.
Krigen i Hispania
Mens alt dette skjedde hadde romerne brakt krigen til Hispania. I løpet av årene hadde Roma gradvis ekspandert langs kysten inntil de i 211 f.Kr. erobret Saguntum. Dette hindret Hasdrubal i å sende sin bror hjelp og ledet også kartagenske forsterkninger bort fra Italia. Samme år tok Roma tilbake Capua og Syrakus. Syrakus falt etter en to år lang beleiring som ble berømt for forsvarsmaskinene til Arkimedes som ble drept da byen ble plyndret. Hasdrubal klarte å beseire romerne i slaget ved Øvre Baetis og de to romerske kommandantene, brødrene Publius og Gnaeus Scipio, ble drept. Til tross for dette var ikke Hasdrubal i stand til å kaste ut den romerske arméen etter sine andre tap.
Året etter sendte romerne sønnen til Publius Scipio med samme navn, Publius Cornelius Scipio, med autoritet som konsul selv om han ikke hadde embetet. Han svor på å hevne sin far og onkel og gikk direkte mot det som var den reelle hovedstaden i punernes Hispania, Carthago Nova som falt i 209 f.Kr. Hasdrubal ble drevet ut av sin base og bestemte seg for å fokusere sin forsøk på den italiske halvøya. Han etterlot Hispania med noen relativt svake garnisoner og gikk ut for å gjenta sin brors ferd over Alpene. Denne gangen ventet romerne med to legioner på at den kartagenske arméen skulle komme ned fra Alpene. Hasdrubal ble beseiret og drept i slaget ved Metaurus (207 f.Kr.) De første nyhetene Hannibal fikk om at hans bror hadde forlatt Hispania, var da Hasdrubals hode ble kastet inn i hans leir av en romersk rytter.
De kartagenske styrkene som ble igjen i Hispania ble beseiret noen få år senere i Ilipa i (206 f.Kr.), og Hispania ble dermed en romersk provins. På den tiden hadde Roma tatt tilbake Tarentum og takket være kontinuerlig utmatting og mangel på støtte, hadde Hannibals armé blitt begrenset til den sørligste delen av Italia. Makedonia hadde også trukket tilbake sin støtte da de følte at det bare var snakk om tid før det kartagenske nederlaget var en realitet.
Angrepet på Kartago
Scipio dro tilbake Roma som en stor helt, og selv om han formelt sett ikke kunne velges, ble han valgt til konsul i 205 f.Kr. Han ville få slutt på krigen ved å angripe Kartago, og ba om støtte fra Centuriate-forsamlingen da senatet motsatte seg en slik plan. Dermed fikk han kommandoen over de to legionene på Sicilia. I tillegg rekrutterte han 7 000 frivillige, og det neste året brakte han krigen til Nord-Afrika. Han landet armeen sin ved Utica, rundt 30 km fra Kartago. Her fikk han kavaleristøtte fra numidere som mislikte kartagensk kontroll.
DTED
DTED står for Digital Terrain Elevation Data og er et dataformat som er utviklet av det amerikanske National Geospatial-Intelligence Agency. Det beskriver høydedata på jordoverflaten. Tre nivåer på oppløsningen er definert:
Andre punerkrig
Etterspill
Hispania var tapt for Kartago for godt, og hun ble redusert til en klientstat. En krigserstatning på 10 000 talenter ble pålagt henne, marinen ble begrenset til 10 skip for å jage bort pirater og hun fikk forbud mot å reise en armé uten Romas samtykke. Numidia benyttet muligheten til å erobre og plyndre kartagensk territorium. Et halvt århundre senere, da Kartago reiste en armé for å beskytte seg mot dette, ble den ødelagt av Roma i den tredje punerkrigen. Roma hadde på den annen side, gjennom sin seier, tatt et avgjørende steg mot total dominans av det vestre Eurasia.
Hannibal overlevde slaget om Zama og fortsatte å spille en lederrolle i Kartago selv etter at krigen tok slutt. I 195 f.Kr., etter at han ble anklaget av romerne for å ha planlagt et angrep med hjelp av selevkide-kongen Antiokos III, flyktet han til Antiokos sitt hoff i Syria. Da Scipio ble sendt for å møte Antiokos i Efesos, snakket han med Hannibal og ba ham navngi den største general gjennom alle tider. Hannibal sa «Aleksander den store». Scipio spurte så om hvem som var den nest største. «Pyrrhos av Epirus,» svarte Hannibal. Kanskje fornærmet for at han ennå ikke hadde nevnt Scipio, presset Scipio videre og ba Hannibal nevne den tredje største. Hannibal svarte «meg selv». Scipio spurte så hva som ville ha skjedd dersom Hannibal hadde slått ham i slaget ved Zama. Hannibal sa at «da ville jeg vært den største general noen gang».
Roma fryktet Hannibal til hans død og til og med lenge etter det. Mødre ville fortelle sine barn «Hannibal ad portas», som betyr «Hannibal ved Romas porter», for å skremme dem til å være snille. Men sammen med Filip av Makedonias angrep på Italia, bidro Hannibals tilstedeværelse i østen til romersk mistenksomhet mot de hellenistiske kongedømmene.
Leine (Møre og Romsdal)
Leine er en bygd på sørsiden av Leinøya i Herøy kommune i Møre og Romsdal.
Navnet Leine kommer fra ordet Lein (Len) som betyr «helling mot havet».
Leinekrins dekker Leine og Voldsund og har elever fra første til sjette klasse.
Tettstedet Leinstrand har ifølge Statistisk sentralbyrå innbyggere pr. .
Viggo F. Møller
Viggo Frederik Møller (født 24. april 1887 i Odense i Danmark, død 24. mars 1955) var en dansk forfatter og redaktør.
Han debuterte som forfatter i 1919 med novellesamlingen Nerver. Fra 1925 til 1950 var han redaktør i tidsskriftet Vild Hvede, hvor han ble kjent med forfatteren Tove Ditlevsen. De to giftet seg i 1940, og ble skilt i 1942.
I 1954 ga Møller ut erindringsboken Samliv med mig selv, og året etter døde han.
Dell
Dell er en amerikansk produsent og markedsfører av datamaskinvare, grunnlagt i 1984 av Michael Dell. Dell var verdens største produsent av datamaskiner, men er nå forbigått av Hewlett-Packard. Dell har både Intel og AMD-prosessorer i sine maskiner. Dell selger også produkter og tilbehør som lagringsenheter, kamera, servere, programvare og nettverksswitcher fra andre produsenter. Hovedkontoret til Dell er i Austin i Texas. I 2008 kjøpte Dell opp Alienware, som spesialiserer seg innenfor spilldatamaskiner.
Guerrilla Radio
«Guerrilla Radio» er en sang av bandet Rage Against the Machine. Den ble utgitt som singel, og vant en Grammy. Sangen omhandler presidentvalget i USA i 2000. Sangen var også musikk brukt til spillet Tony Hawk's Pro Skater 2. Sangen vant en Grammy Award for Best Hard Rock Performance i 2001.
Bergen (Landkreis Celle)
Bergen er en by på Lüneburger Heide i Landkreis Celle i den nordlige delen av den tyske delstaten Niedersachsen.
Lagoa dos Patos
Lagoa dos Patos er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Lajinha
Lajinha er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Den usynlige mannen
Den usynlige mannen (originaltittel: Memoirs of an Invisible Man) er en amerikansk sciencefiction-komedie fra 1992 regissert av John Carpenter. Hovedrollene spilles av Chevy Chase og Daryl Hannah, mens sentrale biroller spilles av Sam Neill og Michael McKean. Filmen er basert på H. F. Saints roman Memoirs of an Invisible Man, fra 1987. Denne boka er en moderne versjon av H. G. Wells' klassiker Den usynlige mann.
Filmen ble relativt dårlig mottatt av anmelderne og ble heller ingen publikumssuksess.
Handling
Aksjemegleren Nick Halloway (Chevy Chase) blir usynlig etter en eksplosjon i et laboratorium. Dette utnytter den kyniske CIA-agenten David Jenkins (Sam Neill) til å markedsføre sine egne talenter innad i spionorganisasjonen. Men Nick vil ikke være med på Jenkins opplegg og rømmer. I løpet av flukten møter han den vakre kvinnen Alice (Darryl Hannah) som han forelsker seg i. Samtidig prøver Nick å komme i kontakt med Dr. Wachs i håp om at han kan gjøre ham synlig igjen.
Om filmen
Filmen ble dårlig mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles av at den kun har fått 24% på Rotten Tomatoes (juli 2011). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner.
Aftenpostens anmelder gav den lunken mottakelse og beskrev humoren i filmen som «usynlig».
Filmen ble en flopp i USA da den bare innbrakte drøyt $14 millioner. Produksjonskostnadene var på ca $40 millioner.
Den ble nominert til fire Saturn Award (blant annet «beste Sci-fi film»). Den ble også nominert i klassen «beste film» ved portugisiske Fantasporto.
Kirkevalget i Sverige 2009
Kirkevalget i Sverige 2009 var et valg i Svenska kyrkan som ble gjennomført den 20. september 2009, med mulighet for å forhåndstemme fra 7. september.
I kirkevalget får alle i Sverige folkbokförda medlemmer stemme, så lenge de senest på valgdagen har fylt 16 år. I kirkevalget stemmer man på nomineringsgrupper. Valget gjelder hvem som skal styre Svenska kyrkan lokalt (sogn og fellesråd), regionalt (stift) og på nasjonalt nivå (kirkemøte).
Eli Kristiansen
Eli Kristiansen (født 8. november 1933 i Vågan, Nordland) er en norsk sykepleier, fagforeningsleder, sykehusdirektør og KrF-politiker fra Nordland og Namsos. Hun var stortingsrepresentant fra Oslo i perioden 1977–1981.
Hun var vararepresentant for Nordland i perioden 1973–1977. Hun var personlig rådgiver for sosialminister Bergfrid Fjose i Korvald-regjeringen 1972–73 og statssekretær for Leif Arne Heløe i regjeringen Willoch 1985–86.
Hun er utdannet sykepleier fra Namdal sykepleierskole 1953-1956 og arbeidet som sjefssykepleier i Namsos, Bodø og Ålesund. Hun avsluttet sin yrkeskarriere som direktør for Nordlandssykehuset i Bodø 1987-1996.
Kristiansen var styreleder for Postverket 1989-1995, nestleder i KrF 1977–81, fylkesleder i Nordland KrF 1989-1991, leder av Norsk Sykepleierforbund 1973-1977 og region- og fylkesleder i sykepleierforbundet 1958–73.
Charles Spedding
Charles «Charlie» Spedding (født 19. mai 1952 i Bishop Auckland, County Durham) er en engelsk tidligere maratonløper som vant bronsemedalje for Storbritannia under OL 1984 i Los Angeles. I 1984 vant han London Maraton.
No Shelter
«No Shelter» er en singel av bandet Rage Against the Machine. Sangen finnes også på albumet The Battle of Los Angeles.
Sjømålmissil
Et sjømålsmissil er et missil som er beregnet på bruk mot sjømål, som for eksempel fartøyer. Kjente sjømålsmissiler er norske Penguin og Naval Strike Missile, franske Exocet og amerikanske Harpoon. De første sjømålsmissilene ble brukt av tyske styrker under andre verdenskrig. I etterkrigstiden har sjømålsmissiler blitt enerådende i kamp mellom fartøyer, og de store artilleriskipene fra tidligere tider er borte.
Mottiltak mot sjømålsmissiler inkluderer beskytning med såkalte CIWS (Close-In Weapon Systems) utstyrt med roterende kanoner eller luftvernmissiler, og avledning ved hjelp av bluss eller chaff.
Sébastien Squillaci
Sébastien Squillaci (født 11. august 1980 i Toulon) er en fransk tidligere fotballspiller. Han var også en del av.
Før han gikk til Spania og Sevilla spilte Carrasso for flere andre franske klubber som Toulon, Lyon, Ajaccio og Monaco. Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Bydgoszcz
Bydgoszcz (tysk Bromberg, latin: Bydgostia) er en distriktsnivåby i det nordlige Polen, ved elvene Brda og Wisła, med en befolkning på 369 151 (2004). Sammen med Toruń er den hovedstad i det kujaviskpommerske voivodskap, og danner metrokomplekset Bydgoszcz-Toruń med over 850 000 innbyggere.
VM i friidrett for juniorer 2016 ble arrangert her.
Historie
Byen fikk byrettigheter i 1346 av Kasimir III den store. I det 15. og 16. århundre var den en viktig sted for kornhandel.
I 1772 ble Bydgoszcz annektert av Kongedømmet Preussen under Polens første deling og senere inkorporert i Vest-Preussen. I 1807 ble byen del av Storhertugdømmet Warszawa. I 1815 kom den igjen under prøyssisk styre som del av det autonome Storhertugdømmet Poznań. Eter 1871 ble byen del av Det tyske keiserrikes provins Posen. Etter første verdenskrig og Den storpolske oppstand kom Bydgoszcz tilbake til Polen i 1919.
Under andre verdenskrig – fra 1939 til 1945 – ble byen annektert og okkupert av Tyskland. I 1939 kom det til uroligheter mellom polakker og tyske partisaner støttet av lokale tyskere (blant annet medlemmer av Hitlerjugend), med tap på begge sider. Hendelsen ble utnyttet som nasjonalsosialistisk propaganda, og etter at Wehrmacht hadde rykket inn i byen begynte represjoner på den polske befolkningen. Flere ble henrettet eller sendt til tyske konsentrasjonsleirer. Under andre verdenskrig ble 37 000 av byens innbyggere drept her.
Vennskapsbyer
Tsjerkasy, Hartford, Kragujevac, Mannheim, Pavlodar, Perth, Reggio Emilia
Dusgard
Dusgard eller Dusgård er en gård i Ringsaker i Innlandet, på Ring like nord for Moelv. Dusgård var embedsgård for residerende kapellan i Ringsaker fram til 1925 da Ringsaker prestegjeld ble delt. Gården har gjennom åra vært bosted for flere kjente prester og forfattere som Conrad Nicolai Schwach, Barbra Ring og Ronald Fangen.
Lars-Erik Berenett
Han var gift med Evabritt Strandberg som han hadde sønnen Matti Berenett med. Senere var han gift med Maria Kulle.
Dusgard
Dusgard har kjent dyrkingshistorie langt tilbake i tid. Antagelig helt tilbake til folkevandringstiden. I dag dyrkes det bringebær, solbær, epler for videresalg lokalt. Garden Dusgard eies av familien Frydenberg/Løvland. Navnet Dusgard kommer fra norrønt Dus og gard og kan oversettes med gården som ligger ved den stillegående elven. Det har vært et bekkedrag i gammel tid som har rent over eiendom, men som i dag er drenert.
Conrad Nicolai Schwach (1793 – 1860) ble født og vokste som prestesønn opp på Dusgard, men har ikke skrevet noe som kan relateres til gården. Siden leide forfatterinnen Barbra Ring Dusgard. Jordvegen ble utskilt, mens den tradisjonsrike huset fra 1850 med tilliggende hage er en selvstendig enhet. I 1937 kjøpte Ronald Fangen bygningen og flyttet inn her. Dette ble hans kunstnerbolig til han omkom i en flyulykke ved Fornebu i 1946. Hans enke og de to døtrene ble boende i Ringsaker. Etter Fangens død overtok forfatteren og forlagsmannen Nils Lie kunstnerboligen og ble boende der til sin død.
Anna Paquin
Anna Helene Paquin (født 24. juli 1982 i Winnipeg i Manitoba i Canada) er en canadiskfødt newzealandsk skuespiller.
Biografi
Paquin ble født i Canada av to lærere, og flyttet til New Zealand da hun var fire år gammel. Hennes første opptreden på filmlerretet var i 1993 i filmen Piano, en film som fikk veldig gode kritikker, og gjorde at Paquin vant en Oscar for beste kvinnelige birolle i en alder av elleve, den nest yngste Oscar-vinneren i historien (nest etter Tatum O'Neal).
Mens hun bodde i New Zealand gikk hun på Hutt Intermediate School fra 1994–95, før hun begynte på videregående i Wellington. Hun ble uteksaminert fra high school i Los Angeles, der hun hadde flyttet med sin mor etter foreldrenes skilsmisse. Hun hadde flere roller i diverse filmer i Los Angeles, og begynte såvidt på Columbia University, før hun sluttet etter ett år for å fokusere på skuespillerkarrieren. Hun fikk på nytt verdensomspennende anerkjennelse etter rollen som Rogue i filmsuksessen X-Men i 2000, oppfølgeren X-Men 2 i 2003, samt i den tredje filmen X-Men: The Last Stand i 2006. Sommeren 2006 fullførte hun innspillingen av filmen Blue State, en film hun også var produsent for. Hun spilte hovedrollen Sookie Stackhouse i den prisvinnende HBO-dramaserien True Blood.
Lysandros
Lysandros (gresk: Λύσανδρος, latin og engelsk: Lysander, død 395 f.Kr.) var spartansk kommandant over flåten som slo Athen ved Aigospotamoi i 405 f.Kr.. Året etter tvang han athenerne til å kapitulere, og endte dermed Peloponneskrigen. Det siste tiåret av sitt liv organiserte han Spartas dominans over Hellas.
Tidlig år
Lite er kjent om Lysandros' tidligste år. Hans far var Aristokleitos som var et medlem av de spartanske herakleidene; det vil si at som de fleste doriske menn av gode familie hevdet de å nedstamme fra ingen ringere enn Herakles. Til tross for dette var Lysandros en av μόθακες, mothakes («stebrødrene»), det vil si etterkommere av spartanske fedre og helottiske mødre, eller barn som var fattige. Hans familie var fattig og da han var ung trengte han en som sponset ham for å kunne delta i den spartanske treningen for å bli soldat. I likhet med den athenske strategos Alkibiades var han en mann med enestående egenskaper, men i motsetning til førstenevnte valgte han bort all luksus og gleder om det ikke hjalp ham i den ene store ambisjon: seier for Sparta.
Slaget ved Notion
Lysandros ble utpekt til spartansk navark (admiral) for Egeerhavet i 407 f.Kr. Han tilbrakte et helt år med å unngå konflikt. Han inngikk allianse med Hellas tradisjonelle fiende: Persia. Det var i denne perioden at han fikk vennskapet og støtte fra Kyros den yngre, en sønn av Dareios II av Persia og Parysatis.
Lysandros tok på seg den store oppgaven å opprette en sterk spartansk flåte basert i Efesos i Anatolia som kunne utfordre Athen og deres allierte.
Nevnte Alkibiades ble utnevnt til øverstkommanderende med eneveldig makt over de athenske styrkene og forlot Samos for å slutte seg til sin flåte. Han forsøke å lokke Lysandros ut i kamp, men spartaneren lot seg ikke rikke ut av Efesos. Imidlertid, da Alkibiades var dratt for nordover etter forsyninger, var den athenske skvadronen lagt under kommando av Antiokos, hans rormann, som fikk en enkel ordre: «Ikke angrip Lysandros skip!» Da seilte Lysandros ut og fikk den athenske flåten i kamp, og de ble omringet av persiske skip, i slaget ved Notion i 406 f.Kr. Dette nederlaget ga Alkibiades' fiender de unnskyldninger de trengte for ta fra ham kommandoen over flåten. Han dro aldri tilbake til Athen, men seilte nord til landeiendommer han eide i Trakiske Khersonese.
Lysandros mister kommandoen
Imidlertid mistet også Lysandros kommandoen over den spartanske flåten etter denne seieren. I henhold til spartansk lov ble han erstattet av Kallikratidas. Hans mulighet til fortsette krigen til sjøs ble sabotert da Lysandros returnerte alle donerte midler til Kyros da han forlot posisjonen som øverstkommanderende.
I 406 f.Kr. samlet Kallikratidas sammen flåten og seilte til byen Mithymna på Lesbos som han beseiret. Denne bevegelsen truet korntilgangen til Athen. Admiral Konon ble sendt av sted for å bryte blokaden. Da Kallikratidas angrep ham, trakk Konon seg til Mytilene på Lesbos hvor han ble stengt inne av den spartanske flåten.
For å skaffe hjelp til Konon samlet Athen sammen en ny flåte bestående i stor grad av nybygde skip bemannet av et uerfarent mannskapet. Mens denne flåten var underlegen spartanerne, benyttet athenerne nye og uvante taktikker som gjorde det mulig for dem å vinne en dramatisk og uventet seier i slaget ved Arginusai i nærheten av Lesbos. Spartas blokaden av Konon ble brutt, den spartanske flåten ble solid beseiret og Kallikratidas selv ble drept i slaget.
Lysandros får kommandoen tilbake
Etter at Sparta ble hardt beseiret ved Arginusai og med den spartanske navark drept, krevde Spartas allierte å få Lysandros tilbake som øverstkommanderende. Imidlertid tillot spartansk lov ikke at en tidligere navark kunne bli gjeninnsatt, og Arakos ble utnevnt til ny navark, men med Lysandros som hans nestkommanderende. I virkeligheten var Lysandros den reelle kommandant av den spartanske flåten. Persiske Kyros var særlig begeistret og begynte på nytt å forsyne den spartanske flåten med midler, og tillot til og med å la Lysandros drive hans satrapi i sitt fravær.
Tilbake som kommandant ledet Lysandros den spartanske flåten mot Hellespont. Den athenske flåten fulgte ham dit. I 404 f.Kr. samlet athenerne sine gjenværende skip ved Aegospotami, i nærheten av Trakiske Khersonese. Konon ledet den athenske flåten og i det påfølgende slaget ved Aigospotamoi fikk Sparta seieren. Den athenske flåten ble ødelagt. Konon rømte til Kypros, men krigen var i virkeligheten vunnet da Athen ikke lenger hadde tilgang på korn fra Lesbos. Lysandros' styrker dro til Bosporos og erobret både Bysants og Khalkedon. Alle athenere der ble forvist. Også Lesbos ble erobret.
Athens nederlag
Som følge av seieren ved Aigospotamoi var Sparta i posisjon til å tvinge Athen til kapitulere. Den spartanske kong Pausanias beleiret Athen mens Lysandros' flåte blokkerte havnebyen Pireus. Det stengte helt korntilførselen til Athen og således begynte å sulte ut athenerne. Da Theramenes innså hvor alvorlig situasjonen var innledet han forhandlinger med Lysandros. Disse samtalene tok tre måneder, men til sist gikk Lysandros med på betingelsene ved Pireus. En enighet ble oppnådd ved Athens kapitulasjon og avslutningen av Peloponneskrigen i 404 f.Kr.
Spartanerne krevde at athenerne ødela murene ved Pireus foruten også den lange muren som knyttet Athen med havnebyen. Deretter skulle Athen oppgi sine kolonier, og Athen skulle overgi alle, unntatt tolv skip, til Sparta. Imidlertid greide Theramenes å sikre at byen Athen ble ødelagt. Greske byer over Egeerhavet i Jonia ble igjen underlagt akamenide-dynastiets Perserriket.
Lysandros i kommando av Athen
Lysandros plasserte deretter ut en klientregjering i Athen med etableringen av et oligarki bestående av de tredve tyranner under Kritias som inkluderte Theramenes som et ledende medlem. Denne klientregjeringen henrettet en rekke athenske borgere og fratok alle unntatt noen få deres tidligere rettigheter som borgere av Athen. Mange av Athens tidligere allierte ble nå styrt av et råd på ti (dekarki), ofte forsterket med militære garnisoner under ledelse av spartansk harmost (kommandant). Dette var begynnelsen på perioden med spartansk militært hegemoni.
Etter stormingen og erobringen av Samos, reiste Lysandros tilbake til Sparta. Alkibiades, den tidligere militære lederen til Athen, dukket opp etter den spartanske seieren ved Aigospotamoi og søkte tilflukt i Frygia i nordvestlige Anatolia hos den persiske satrapen Farnabazos. Han søkte persisk støtte for Athen, men Sparta krevde at Alkibiades måtte bli fjernet. Lysandros fikk hjelp av Farnabazos til få Alkibiades myrdet.
Lysandros var i stand til å skaffe seg en stor formue fra sine seirer over athenerne og deres allierte, men i henhold til spartansk tradisjon ønsket han å overføre sin formue til eforene i Sparta, de som hadde oppgaven over å føre tilsyn med de spartanske kongene. Lysandros beordret den spartanske general Gylippos til utføre denne oppgaven, men Gylippos kunne ikke motstå fristelsen å berike seg selv og stjal en betydelig del av formuen. Da det ble oppdaget hva som hadde skjedd dro Gylippos i landflyktighet og han ble dømt til døden i sitt fravær.
Athensk motstand
Den athenske general Thrasybulos, som hadde vært forvist fra Athen av den spartanske klientregjeringen, ledet den demokratiske motstanden mot den nye oligarkiske regjeringen. I 403 f.Kr. kommanderte han en liten styrke av andre forviste athenere som invaderte Attika og i de påfølgende slagene beseiret han en spartansk garnison og deretter styrkene til den oligarkiske regjeringen i slaget ved Munikia. Her deltok også Lysandros og lederen for de tretti tyrannene, Kritias, ble drept i slaget.
Slaget ved Pireus i 403 f.Kr. ble deretter utkjempet mellom de landsforviste athenerne og styrkene til de tretti tyrannene. Pireus ble okkupert og en spartansk styrke ble sent ut for å bekjempe dem. I dette slaget greide spartanerne med nød og neppe å gå av med seieren, og begge sider fikk store tap. Til tross for opposisjon fra Lysandros, arrangerte kong Pausanias av Sparta en avtale mellom de to partiene som tillot en gjenforening av Athen og Pireus, og gjeninnføring av demokratiet i Athen. De gjenværende oligarkiske tyrannene fikk lov til å flykte til Eleusis. Thrasybulos gjeninnførte de demokratiske institusjonene i Athen og ga amnesti til alle, unntatt de oligarkiske ekstremistene.
Involvering i Kyros' opprør mot den persiske kongen
I løpet av 401 f.Kr. hadde Lysandros fortsatt innflytelse i Sparta, til tross for hans tilbakeslag i Athen. Da kong Agis døde, var Lysandros medvirkende til at hans tidligere aites (pederastiske partner) og bror til Agis, Agesilaos II ble konge i 399 f.Kr. Han greide også å overtale spartanerne til å gi støtte til Kyros den yngre da han valgte å gå til opprør mot sin eldre bror Artaxerxes II av Persia.
Kyros begynte med rundt 20 000 menn, hvorav halvparten var greske leiesoldater, inkludert spartanerne. Da han nådde elven Eufrat ved byen Thapsakos, annonserte han at marsjerte mot Artaxerxes II. Kyros fortsatte uten motstand inn i Babylonia, men Artaxerxes II var blitt advart av Tissafernes, samlet i all hast sammen en hær.
De to styrkene møttes i slaget ved Kunaksa, nord for Babylon, og i løpet av slaget ble Kyros drept. De greske leiesoldatene var da strandet uten en leder. De kjempet seg nordover gjennom Anatolia og kjempende mot fiendtlige persere, armeniere, mediere til de etter store anstrengelser nådde fram til kysten av Svartehavet. Deres valgte leder var atheneren Xenofon da Tissaphernes, den persiske satrapen av Karia og Lydia, fikk Klearkos av Sparta og andre greske ledere fanget og henrettet av Artaxerxes II. Xenofon skrev en berømt redegjørelse av hvordan grekerne klarte å unnslippe; Anabasis.
Xenofons menn kom seg tilbake til Hellas hvor de fleste gikk inn i den spartanske hæren. Grekernes opplevelser i øst fikk Sparta til endre sin politikk mot Persia, og begynte en rekke med kriger mot perserne i Anatolia.
Lysandros' siste år
I håp om å gjeninnsette juntaen av oligarker i Athen, sørget Lysandros for at Agesilaus II, den spartanske konge, til å ta kommandoen over den greske hæren mot Persia i 396 f.Kr. Spartanerne hadde blitt tilkalt av jonerne til å gi dem hjelp mot perserne. Lysandros ble ikke med på hærtoktet, men Agesilaus II var blitt mistenksom og sjalu over Lysandros' innflytelse og makt. Han gjorde Lysandros til kommandant over troppene ved Hellespont, langt fra Sparta og det greske fastlandet.
Han var tilbake i Sparta i 395 f.Kr. og var medvirkende til å starte en krig mot Theben og andre greske byer, en krig som ble kjent som Korintkrigen. Spartanerne forberedte seg på å sende ut hær mot denne nye alliansen av Athen, Theben, Korint og Argos (og med støtte fra perserne), og beordret Agesilaus II om å komme tilbake til Hellas. Agesilaus II dro mot Sparta med sine tropper, krysset stredet ved Hellespont og marsjerte vestover gjennom Trakia.
Den spartanske planen var at deres to hærer, den ene ledet av Lysandros og den andre av Pausanias, skulle møtes og sammen angripe byen Haliartos i Boiotia. Lysandros ankom før Pausanias og overtalte byen Orkhomenos om å gjøre opprør fra den boiotiske forbundet. Deretter marsjerte han mot Haliartos, og i det påfølgende slaget ved Haliartos ble Lysandros drept da han førte sine soldater for nær byens forsvarsmurer.
Som følge av hans død ble en påstått plan av Lysandros «oppdaget» av Agesilaus II. Den hevdet at Lysandros vil øke egen makt ved å gjøre det spartanske kongedømmet kollektivt og at den spartanske kongen ikke automatisk skulle bli gjort til leder av hæren. Det er diskutert blant historikere om dette var et forsøk på diskreditere Lysandros etter hans død, men i henhold til historikeren Nigel Kennell, var dette en plan som passer på den Lysandros som ettertiden kjenner. Lysandros forble en tvetydig figur. Mens den romerske biograf Cornelius Nepos anklaget ham for «ondskapsfullhet og utroskap», var Lysandros i henhold til sin samtidige Xenofon, den som sparte befolkningene i erobrede greske byer som Lampsakos ved Hellespont, kanskje for å skaffe seg et nyttig omdømme som mild.
I henhold til den greske historikeren Duris av Samos var Lysandros den første greker som greske byer reiste altere og ofret til som om han var gud, og folket på Samos skal ha stemt over om deres festival for Hera skulle bli kalt for Lysandreia.
Jan Peter Balkenende
Jan Peter Balkenende (egentlig Jan Pieter Balkenende; født 7. mai 1956 i Biezelinge, Kapelle) var nederlandsk statsminister fra 22. juli 2002 til 14. oktober 2010. Han tilhører de nederlandske kristeligdemokratene Christen-Democratisch Appel (CDA).
Han har ledet fire koalisjonsregjeringer siden 2002, som alle har blitt oppløst før perioden er over. Hans siste regjering ble etablert etter valget i november 2006, men denne gikk i oppløsning 20. februar 2010 etter uenighet om hvorvidt nederlandske soldater i Afghanistan skal trekkes tilbake i 2010 eller ikke.
Goshen County
Goshen County er et fylke i den amerikanske delstaten Wyoming. Det ligger sørøst i staten og det grenser mot Niobrara County i nord, Platte County i vest og mot Laramie County i sør. Det har også grense mot delstatene Sør-Dakota og Nebraska i øst.
Goshen Countys totale areal er 5,781.27 km² hvorav 17,72 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 13,249 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Torrington som også er fylkets største by.
Historie
Goshen County ble grunnlagt i 21. februar 1911 med land utskilt fra Laramie County.
Fylket har fått sitt navn etter Goshen Hole, en dal som ligger sørvest i fylket. Minst fire forskjellige fortellinger finnes om opprinnelsen til navnet Goshen Hole. John C. Frémont overnattet ved Goshen Hole 14. juli 1843 og skrev ned navnet i sin journal, på sin oppdagelsesekspedisjon på Oregon Trail.
Lublin
Lublin er en viktig universitetsby i det sørøstre Polen, omkring 150 km sørøst for Warszawa. Den er hovedstad i Lublin voivodskap og er den største polske by øst for elven Wisła. Den har status som distriktsnivåby. Lublin fikk byrettigheter i 1317.
Vennskapsbyer
Alcalá de Henares, Debrecen, Delmenhorst, Erie, Lancaster, Münster, Nancy, Nykøbing Falster, Pernik, Panevėžys, Rishon LeZion, Luhansk, Lutsk, Lviv, Starobielsk, Viseu, Windsor
Haldis Havrøy
Haldis Havrøy (1925–2000) var en norsk politiker (Ap), og butikk- og kontorarbeider. Hun var stortingsrepresentant fra Oslo i to perioder fra 1973 til 1981. Hun ble utnevnt til æresmedlem i Det norske Arbeiderparti i 1995.
Havrøy hadde ulike jobber i Oslo: vaskehjelp ved Mustad fabrikker 1951-1958, kantinebestyrer ved Østlandske fryserier 1959-1961, ekspeditrise ved Oslo samvirkelag 1961-1964, kontorarbeider ASEA-Per Kure A/S 1964-1967, kontorarbeider ved Arbeiderbevegelsens utredningskontor 1970-1971 og bokholder ved A/S Idekommunikasjon 1971-1973. Hun tok realskole og artium i voksen alder, henholdsvis i 1968 og 1970.
Hun var bystyremedlem 1963-67, og nestleder i Oslo arbeiderparti 1971-75. Etter stortingsperioden bodde hun en periode i Bergen, hvor hun var partisekretær i Hordaland Arbeiderparti 1984-1985. Som pensjonist engasjerte hun seg i å dokumentere arbeiderhistorie på Lilleaker. Hun var også i to år styreleder for Nordland Akademi for Kunst og Vitenskap i hjembygda.
Lambari
Lambari er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Hasselgrenmøll
Hasselgrenmøll Karsholtia marianii er en liten sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Denne sjeldne arten har en spesiell utbredelse i og med at den bare er kjent fra Norden og fra Sicilia.
Utseende
En liten (vingespenn 8-11 millimeter), brokete møll. Antennene er trådformede og nesten tre fjerdedeler så lange som forvingene, mørkfargete, men kremhvite ved roten. Hodet er kledt med brunhvite, hårlignende skjell, forkroppen er lysbrun med lysere skuldre. Forvingen er avlangt oval, grunnfargen er hvit med brunoransje felter. Forkanten er for det meste brunsvart, og det er en trekantet, mørk flekk ved bakkanten, i tillegg noen diffuse, mørke flekker i vingespissen og spredte, mørke skjell over resten av vingen. Bakvingen er mørkgrå med grå hårfrynser. Beina har ganske lange, grå hår.
Levevis
Arten forekommer i åpen løvskog og hasselkratt. Larven lever på soppangrepet, død ved, gjerne på døde greiner av hassel eller osp, den er også funnet på istervier. Den omgir seg med et spindelvevsaktig silkespinn. De voksne sommerfuglene flyr om natten fra juni til august.
Utbredelse
Denne sjeldne arten har en bemerkelsesverdig utbredelse i og med at den er kjent fra Danmark, Sverige og Norge og i tillegg bare fra Sicilia. Den er ingen steder vanlig. I Norge er det kjent funn fra kysten av Telemark, Aust-Agder og Vest-Agder. Arten ble vurdert som Sårbar (VU) på Norsk rødliste for arter fra 2015.
Systematisk inndeling
Arten blir noen ganger plassert i slekten Infurcitinea.
Kielce
Kielce er en by i det sørlige Polen, omkring 110 km nordøst for Kraków. Byen har 202 609 innbyggere (2006), og er hovedstad i Helligkorsvoivodskapet. Den har status som distriktsnivåby. Kielce har blant annet Holmestrand i Vestfold og Telemark fylke som vennskapsby fra Norge.
AC3Filter
AC3Filter er et program som gjør at man kan spille av filmer med lyd som er kodet i AC3-formatet. AC3Filter er en høykvalitets gratis lyddekoder og prosessorfilter. Den lar mediaspillere spille filmer med AC3 og DTS lydspor. Den kan også behandle eventuelle lydspor, mye av behandlingens alternativer kan justere lyden i nesten hvilken som helst måte. Det er mulig å upmix enhver lydkilde til 6 kanaler. Filteret kan gjøre mange kanaler og digital (SPDIF) utgang. Det kan kodes enhver lydkilde til AC3 on-the-fly, og sende det over SPDIF til mottakeren. AC3Filter har egen configurator på startmenyen.
Sissel Grottenberg
Sissel Sofie Grottenberg (født 17. august 1956 i Sarpsborg) er en norsk tidligere langdistanseløper.
Sissel Grottenberg kom litt i skyggen av Grete Waitz og Ingrid Kristiansen, men med et tosifret antall NM-gull og en rekke sterke internasjonale prestasjoner er Sissel like fullt blant tidenes aller beste norske, kvinnelige løpere.
I 1978 vant hun sitt første maratonløp i Drammen. I 1979 satte hun ny norsk rekord på maraton med tiden 2.39,37. Denne rekorden ble imidlertid ikke notert, siden det ennå ikke var kjent at løypa i New York City Marathon der Grete Waitz hadde vunnet i årene fra 1978 til 1980, var for kort. Samme år ble Grottenberg nummer tre i Tokyo maraton.
I 1984 ble hun nummer tre i Boston Marathon. Den samme plasseringen oppnådde hun da hun i 1987 satte bestenotering med tiden 2.32,57 i Berlin maraton. Sissel har i tillegg meget gode plasseringer fra EM, VM og OL i friidrett og en rekke andre topp 10 plasseringer i de mest kjente maratonene  i verden. I OL i 1988 i Seoul løp Sissel en sterk maraton, hvor hun var eneste av de norske damene som fullførte løpet.
Grottenberg var også en meget solid baneløper, med blant annet 4.12.30 på 1500m. Hun er den eneste norske løperen som har NM-gull både på 1500m, 3000m, 5000m, terrengløp, halvmaraton og maraton.
Frederik Ludvig Vibe
Frederik Ludvig Vibe (født 26. september 1803 i Bergen, død 21. juni 1881 i Christiania) var en norsk professor i gresk filologi ved Det Kongelige Frederiks Universitet (1838–1848) og rektor ved Katedralskolen (1848–1871).
Etter endte studier arbeidet Vibe fem år som amanuensis ved Universitetsbiblioteket. Vibe ble utnevnt til universitetslektor i gresk ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1831 og ble professor fra 1838. I 1848 ble han ansatt som rektor ved Katedralskolen. Vibe var en sterk pådriver for Katedralskolens nybygg i Akersgaten 73 A. Den nye skolen ble ferdig i 1869 og var i bruk frem til 1902.
Vibe var sammen med Wilhelm Adelsten Maribo den vesentligste drivkraften bak opprettelsen av Skulpturmuseet i Christiania, som stod ferdig på Tullinløkken i 1881 (bygningen ble senere midtpartiet i Nasjonalgalleriet).
Vibe var en markant deltager i skoledebatten i Norge i store deler av 1800-tallet, og da spesielt striden om de klassiske fags stilling i skolen. Han var sammen med Frederik Moltke Bugge den viktigste lederen for en konservativ fløy som ønsket å bevare latin og gresk som sentrale skolefag, og i opposisjon til «realistene» med Anton Martin Schweigaard og Herman Foss i spissen. Han var en av grunnleggerne av den konservative avisen Christiania-Posten i 1848.
I tillegg til faglige arbeider innen filosofi utgav han oversettelser av greske dramaer (Aristofanes, Fuglene 1856, og Aischylos, Prometeus i lænker 1869).
Kongetiden
Kongetiden er den betegnelsen man gjerne bruker på den tiden da kongedømmet Israel (Tistammeriket) og kongedømmet Judea (Tostammeriket) ble styrt av konger.
Den bibelske kongerekke begynner med det forente kongeriket i det 10. århundre f.Kr., og fortsetter med kongerekkene i Israels-riket frem til Samarias fall i 722 f. Kr., og i Juda-riket til Jerusalems fall i 587 f. Kr.
Angola
Angola er et land som ligger på vestkysten av Afrika. Landet grenser til Namibia, Zambia, Den demokratiske republikken Kongo og Republikken Kongo (Kongo-Brazzaville). Hovedstaden Luanda har om lag 3 millioner innbyggere.
Ganttdiagram
Et Gantt-diagram, noen ganger kalt Gantt-skjema, er en type søylediagram som illustrerer et prosjekts tidsplan og avhengigheter mellom forskjellige arbeidsoppgaver. Gantt-skjemaet illustrerer datoer for start- og sluttidspunkt for oppgavene i prosjektet og viser et sammendrag av prosjektet. Oppgavene i Gantt-skjemaet viser samtidig strukturen (arbeidsnedbrytingsstrukturen) til prosjektet.
Angola
Angola har store naturressurser som olje, gass og diamanter, men er likevel et fattig land. Forventet levealder ligger på 53,7 år, og skrivekyndigheten er på 70,6%. Landet ligger på 149.-plass på FNs utviklingsindeks.
Ganttdiagram
Historie
Diagrammet er oppkalt etter sin oppfinner Henry Gantt (1861–1919), som skapte det første på 1910-tallet som inneholdt avhengigheter mellom delmålene.
Angola
Etymologi
Navnet Angola stammer fra det portugisiske koloninavnet Reino de Angola (Kongeriket Angola), og er nevnt i 1571 av Paulo Dias de Novais. Toponymet ble av portugiserne avledet fra tittelen ngola, som ble båret av kongeriket Ndongos regenter. Ndongo var et kongedømme i høylandet mellom elvene Kwanza og Lukala, et område vanligvis tilskrevet Kongeriket Kongos regenter, men var et område som søkte større grad av uavhengighet i løpet av 1500-tallet.
Ganttdiagram
Historie
Karol Adamiecki er personen som i midten av 1890-årene oppfant et diagram som han senere kalte "harmonogram" (hvilket ligner på selve Gantt-diagrammet). Adamiecki hadde gitt ut verkene sine på polsk og russisk, og disse språkene var mindre kjent i den engelsktalende verdenen. Dette begrenset både adopsjonen og anerkjennelsen av hans forfatterskap.
Angola
Geografi
Angola grenser til Namibia i sør, Zambia i øst, Den demokratiske republikken Kongo i nordøst og Atlanterhavet i vest. Eksklaven Cabinda grenser også til Republikken Kongo i nord. Angolas hovedstad, Luanda, ligger ved atlanterhavskysten i nordvest i landet. Angolas gjennomsnittstemperatur ved kysten er 16 °C om vinteren og 21 °C om sommeren.
Ganttdiagram
Historie
I mellomtiden har Henry Laurence Gantt, en amerikansk ingeniør og amerikansk konsulent, blitt populært i vest en lignende metode (publisering av artikler om det i 1910 og 1915). Derfor regnes Henry Gantt som oppfinneren av Gantt Chart (derav navnet).
Angola
Demografi
I 1975 slo 250 000 cubanske soldater seg ned i Angola for å hjelpe MPLA-styrkene med å kjempe for sin uavhengighet. Disse cubanerne er av europeisk og asiatisk (hovedsakelig kinesisk) opphav, mens andre inkluderte dem som hadde forfedre i Angola. Men i 1989 forlot nesten alle cubanerne landet etter at en fredsavtale mellom Angola, Cuba og Sør-Afrika ble signert.
Den store majoriteten av innbyggerne er av bantu-opphav med noe blanding i Kongo-distriktet. I sørøst finnes det forskjellige stammer av buskmenn. De mest kjente av bantu-stammene er ba-kongo (ba-fiot) som hovedsakelig holder til i nord, og abunda (mbunda, ba-bundo) som okkuperer den sentrale delen av landet og tar sitt navn fra ngola-stammen til abunda. En annen av disse stammene, bangala, som lever på den vestre bredden av øvre Kwango, må ikke forveksles med bangala i midten av Kongo. I abunda finnes det betydelig portugisisk blod. Ba-lunda bor i Lunda-distriktet. Langs øvre Kunene og i andre distrikter på platået bor det boere. Boerbefolkningen er på rundt 2000 personer. I kystlandsbyene er majoriteten av de hvite innbyggerne portugisere.
Katolisismen er fortsatt den dominerende religionen, selv om et økende antall kirker skaffer seg flere tilhengere, særlig evangelismen. Innfødte religioner er fremdeles nokså viktige i Angola.
Historie
Hovedartikkel: Angolas historie
Angola var en portugisisk koloni og senter for den portugisiske slavehandelen til Brasil helt fra 1500-tallet. Rundt 1960 ga de andre europeiske kolonimaktene opp sine kolonier i Afrika, men Portugal nektet fortsatt å gi opp sine. Dette førte til at angolanerne tok til våpen for å frigjøre seg, og i 1975 trakk også Portugal seg ut av sine afrikanske kolonier. Etter dette brøt det ut borgerkrig mellom frigjøringsbevegelsen MPLA som ble støttet av Østblokken, og UNITA som ble støttet av USA og apartheidregimet i Sør-Afrika. Kubanske og sørafrikanske styrker deltok på hver sin side i borgerkrigen. Borgerkrigen resulterte i at om lag fire av Angolas fjorten millioner innbyggere måtte flykte.
Angola er i dag Afrikas nest største oljeprodusent etter Nigeria. Oljen står for om lag nitti prosent av eksportinntektene.
Oswiu av Northumbria
Oswiu (også Oswio, Oswy, Osuiu; født ca. 612, død 15. februar 670) var konge av Northumbria i dagens England fra 642 til sin død. Han regnes også som bretwalda, de angelsaksiske kongenes overherre.
Angola
Historie
8,3 millioner velgere hadde registrert seg foran valget 5. september 2008, det første valget i fredstid.
Oswiu av Northumbria
Bakgrunn
Oswiu var sønn av Æthelfrith av Northumbria, og hadde en eldre bror, Oswald. Oswiu etterfulgte Oswald i Bernicia etter at Oswald falt i slaget ved Maserfield.
Angola
Politikk
Den utøvende grenen av styresmakten består av presidenten og rådet av ministere. Den politiske makten er konsentrert i presidentskapet. Ministerrådet som består av alle ministere og viseministere, møtes regelmessig for å diskutere politiske saker. Guvernører i de 18 provinsene er utnevnt av og tjener presidenten. Grunnloven fra 1992 etablerte grovlinjene i styresmaktens struktur og inneholder rettighetene og pliktene til borgerne. Det juridiske systemet er basert på portugisisk og vanlig lov, men er svak og fragmentert, og domstolene opererer bare i 12 av de mer enn 140 kommunene. En høyesterett tjener som appellinstans. En grunnlovsdomstol med dømmende vurdering har aldri blitt lagt ned i grunnloven til tross for statlig autorisering.
Den 27 år lange borgerkrigen i Angola herjet landets politiske og sosiale institusjoner. FN anslår at landet har 1,8 millioner internt fordrevne mennesker, mens det generelt aksepterte tallet for krigspåvirkede mennesker er 4 millioner. Dagliglivets forhold i landet og spesifikt Luanda (med en befolkning på 4 millioner) speiler kollapsen av den administrative infrastrukturen i tillegg til mange sosiale institusjoner. Den pågående alvorlige økonomiske situasjonen forhindrer stort sett styresmaktens støtte til sosiale institusjoner. Sykehus er uten medisiner eller grunnleggende utstyr, skoler er uten bøker og offentlig ansatte mangler ofte grunnleggende forsyninger for deres daglige arbeid.