cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blue Bayou
Linda Ronstadts versjon
På grunn av denne sangen registrerte Dickson's Baseball Dictionary at en «Linda Ronstadt» er et synonym for fastball, en pitch som «blew by you».
Insekthotell
Produksjon
En kasse har gjerne hull i mange størrelser for å tiltrekke forskjellige arter, og beskyttet mot regn med tak eller bivoks, plast eller takpapp på toppen. Barken vil falle av etter noen år, det er bare en fordel. thumb|Insekthotell fra TysklandThomas Guffler Kassa vil bli brukt år etter år, la den bare henge. Vepsekassa henges best på en solfylt plass i sørveggen. Størst glede av den får du om den henges der du selv har tenkt å sitte når sommeren er på sitt fineste. Frykt ikke, du blir ikke stukket. Vepsene og biene som bruker kassa er helt harmløse – i hvert fall for deg. For dette er ikke stikkeveps.
Blue Bayou
Andre coverversjoner
«Blue Bayou» har blitt spilt inn på plate av andre artister på flere språk, innbefattet en franskspråklig versjon med den franske sangeren Mireille Mathieu. Sangen ble også spilt inn på plate av den australske a cappella-gruppen The Idea of North og av den sveitsiske sangeren Paola Felix.
Den mexicanske sangeren/skuespilleren Bibi Gaytán spilte i 1994 inn en spansk versjon av sangen med tittelen «Lago Azul», som ble utgitt som den første singlen fra hennes andre studioalbum, Mansana Verde.
Norsk versjon
Lillian Askeland har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er identisk med originaltittelen. Askeland har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Countryjente (Talent TLS 3042) i 1978.
Brudepris
Brudepris er pengebeløp, eiendom eller formue som betales til en brud eller brudens foreldre for retten til å ekte deres datter. Tilfeller hvor brorparten av verdiene tilfaller bruden kalles medgift. Brudepris forekommer i store deler av Afrika, men er utbredt også i deler av middelhavsområdet, Midtøsten, stillehavsområdet og Sørøst-Asia. I samfunn hvor brudepris eller medgift forekommer inngår verditransaksjonene i større ekteskapfortetninger mellom slektskapsgrupper eller familier, og kan utgjøre en viktig del av ekteskapsritualet og bryllupsfeiringen. Utvekslingens størrelse varierer betraktelig og kan være alt fra vesentlige monetære verdier til symbolsk viktige rituelle objekter. I sin vanligste form overfører én eller flere representanter fra brudgommens familie verdiobjekter til én eller flere i brudens nære famille. Verdiobjektene som overføres kan være penger, buskap, løsøre, forbruksvarer, rituelle objekter eller betalingen kan skje i ekvivalent arbeid. Kutyme og regler for utvekslinger kan være detaljerte og omfattende. De kan også være fundert på religiøse tekster og kan ha geografiske variasjoner. Ekteskapskontrakten kan være muntlig eller skriftlig. Som en del av ekteskapsritualet er brudepris en sosial utveksling som kan være nødvendig for å befeste en ekteskapsunion og gi familiær eller sosial tilhørighet, men kan også regulere arverettigheter, samt konsolidere og omfordele familiers og gruppers økonomiske midler gjennom omfattende utvekslingsystemer. Bruk av søsters brudepris for å sikre tilkomst av brors ektefelle er vanlig, og kan være enkle og jevnbyrdige utvekslinger mellom to ekteskapsgrupper, eller ta form av sirkulære systemer med flere grupper som kan strekke seg over flere generasjoner. I motsetning til medgift overføres verdiene ved brudepris til brudens familie og kommer ikke nødvendigvis det nygifte paret til gode ettersom det gifte paret ofte bor med mannens slektskapsgruppe som har antatt ansvaret for og plikter overfor kvinnen.
Rødnebbterne
Rødnebbterne (Sterna paradisaea) er en kystbunden overflatebeitende sjøfugl som tilhører slekten havterner (Sterna) i gruppen terner (Sterninae), ei gruppe som videre inngår som en underfamilie i måkefamilien (Laridae). Arten er en langdistansetrekkfugl, og én av kun to terner som hekker i Norge. Den andre er makrellterne (S. hirundo). Rødnebbterna er en usedvanlig dyktig flyger som trolig trekker lenger enn noen annen fugl i verden.
Biologi
Rødnebbterne lever av småfisk, krepsdyr og insekter (voksne og akvatiske larver) som fuglene fanger inntil 50 cm under vannoverflaten. Arten kan henge stille over vannoverflaten og stupe etter byttet, som gjerne er en liten fisk på inntil 150 mm i lengde.
Hekking
Rødnebbterne er en langdistansetrekkfugl som hekker på kysten i arktiske-, subarktiske og kalde tempererte strøk av Eurasia (fra Atlanterhavskysten av Frankrike og De britiske øyer nordover gjennom Fennoskandia og videre østover langs kysten gjennom Russland med Sibir) og Nord-Amerika, inkludert langs kysten av Grønland og på Island og de andre arktiske øyene. I Norge har Norsk Ornitologisk Forening anslått hekkebestanden til cirka 30 000 par. På Svalbard er hekkebestanden estimert til opp imot 10 000 hekkende par, mens den i Barentshavet er anslått til rundt 130 000 hekkende par.
Alfred Krupp
Alfred Krupp, egentlig Alfried Felix Alwyn Krupp, (født 26. april 1812 i Essen i Tyskland, død 14. juli 1887 samme sted) var en tysk industrimann og leder for Krupp i mer enn 60 år.
Rødnebbterne
Hekking
I tempererte strøk ankommer fuglene hekkeplassene inntil 3–4 uker før eggleggingen tar til. Rødnebbterner er monogame i hekkesesongen, men det har lenge vært uvisst om de er det livet ut. En ny undersøkelse viser at hunner og hanner som oftest forlater hekkeområdene for høsttrekket til forskjellige tider. Fugler påført geolokator viser også at trekket er ulikt og at de som oftest overvintrer på helt forskjellige plasser. Når de ankommer hekkeplassene neste vår vil omkring en tredjepart av fuglene danne nye par, mens to tredjeparter finner sammen med partneren for forrige sesong. Undersøkelsen viser også at unge fugler oftere danner nye par enn eldre. Selve reirplassen okkuperes gjerne 10–25 dager før hunnen skal legge. I arktiske strøk ankommer fuglene først når det blir åpent vann, og eggleggingen kan ta til i løpet av cirka 10 dager.
Alfred Krupp
Karriere
Da faren døde i 1826, måtte den 14-årige Alfred slutte skolen og overta ansvaret for bedriften sammen med moren. De første årene var vanskelig da farens produktutvikling ikke kastet av seg. Den unge Alfred måtte arbeide i produksjonen på linje med arbeidsfolkene om dagen og forsket videre langs farens linjer om natten. I de første 15 årene av hans periode var det såvidt bedriften hadde penger til lønninger.
Rødnebbterne
Hekking
I temperert sone legges eggene fra midt i mai, mens de i Høyarktis gjerne legges midt i juni. Hunnen legger som oftest 2–3 egg, og bare sjelden fire. Om eggene går tapt i løpet av de første 18 dagene kan hun legge en gang til, men to årlige kull er ikke kjent. Uforstyrret tar inkubasjonen 21–23 dager. Om fuglene forstyrres av predatorer tar det lenger tid. Opp mot 34 dager har blitt registrert. Foreldrene deler på rugingen på dagtid, mens hunnen gjerne ruger alene om natten. De nyklekte ungene forlater redet etter 2–3 dager og gjemmer seg blant steiner eller vegetasjon, men sjelden langt fra redet.
Alfred Krupp
Karriere
I 1841 fikk produktutviklingen et gjennombrudd og de kunne støpe stål i store, massive blokker, noe som dannet grunnlag for å produsere kanoner i stål. De første kom i 1847 og i 1851 kom de med en helt nytt og banebrytende stålhjul til jernbanemateriell. De utviklet også etter hvert kanoner som kunne lades i bakkant, noe som revolusjonerte dette våpenet framfor de tidligere munningsladede da både tempoet og treffsikkerheten ble bedre.
Under Den fransk-prøyssiske krig (1870–1871) fikk særlig disse kanonene sitt gjennombrudd, noe som hadde enorm betydning for bedriften. Etter at franskmennene tapte krigen, solgte de også disse våpnene til dem. Den internasjonale anerkjennelsen gjorde at bedriften fikk en sterk og rask ekspansjon.
Rødnebbterne
Migrasjon
En undersøkelse publiserte i 2020 viser at rødnebbterna har ulike migrasjonsstrategier for høst- og vårtrekket. Under høsttrekket favoriserer arten havområder med rikelig tilgang på mat der fuglene raster, mens de under vårtrekket favoriserer trekkruter med god medvind. Det siste fører til at fuglene trekker 1,5 ganger raskere nordover enn sørover.
Alfred Krupp
Karriere
Han utviklet familiebedriften til et internasjonalt konsern med en bred produksjonslinje som omfattet alt fra jernbanemateriell, men særlig våpen. Blant de viktigste kundene var Preussen og fra 1871 Det tyske riket. Ved hans død var det 20 200 ansatte ved fabrikken i Essen, og med ansatte utenfor kjernefabrikken var det hele 75 000 ansatte i hans tjeneste. Under byggingen av Villa Hügel midt under den fransk-prøyssiske krig klarte han å få levert fransk granitt til tross for handelsembargoen som gjaldt under krigen. Hans posisjon som samtidens store våpenprodusent gjorde at han fikk tilnavnet «Kanonenkönig» («kanonkongen»).
Hans sønn Friedrich Alfred Krupp overtok konsernet etter sin far.
Rødnebbterne
Migrasjon
Om vinteren holder arten til i havområdene rundt Antarktika. I august hvert år flyr rødnebbterna sørover fra hekkeplassene sine i Nord-Europa og Nord-Amerika. Man kjenner ikke til andre fugler som trekker like langt som rødnebbterna. Trekkene er stort sett pelagiske, selv om det finnes sporadiske observasjoner av arten på fastlandet. Trekkende fugler flyr nær bølgetoppene i motvind, men de kan stige til omkring 150 moh i godt vær. Over land er fuglene observert i høyder på opp mot 3 000 moh og en hastighet på 40–55 km/t. De observeres både alene og i små grupper, og når de hviler er det sjelden på vannoverflaten, men heller på tilfeldig drivgods. Fuglene som flyr fra nordlige Canada og Grønland må krysse over Atlanterhavet. Utenfor den vesteuropeiske kysten møter de andre rødnebbterner Fennoskandia og den europeiske delen av Arktis. De kan fortsette langs kysten av Vest-Afrika, og noen runder Kapp det gode håp. Andre individer krysser over Atlanterhavet enda en gang mot østkysten av Sør-Amerika. En tredje mulighet noen rødnebbterner følger er å trekke sørover langs østsiden av Stillehavet, da fra Beringhavet, Nordøst-Russland og Alaska langs vestkysten av Sør-Amerika til Kapp Horn. Etter dette krysser alle disse tre gruppene Sørishavet mot Antarktis.
En rødnebbterne som ble ringmerket som reirunge i Hälsingland i Sverige i juni 2003 ble funnet død på Stewart Island sør for Sørøya i New Zealand mindre enn seks måneder senere. Fuglen hadde da trukket hele 17 500 kilometer fra merkeplassen, noe som var ny rekord for en fugl ringmerket i Skandinavia.
Trolig er rødnebbternas viktigste overvintringsområde den antarktiske drivisen mellom cirka 55–150 grader østlig lengde, men arten finnes også vestover til 30 grader vestlig lengde. Om sommeren på den nordlige halvkule har fuglene dagslys hele døgnet. Om vinteren hekker ternene i Antarktis og har da lys 24 timer i døgnet der også. En ny undersøkelse viser at arten erfarer dagslys omkring 80 % av tiden. Ingen andre dyr opplever så mange timer sol og dagslys i løpet av et år, eller i løpet av livet. Disse ekstraordinære lange trekkene gjør fuglene årlig, og kan bli opptil 40 000 km langt én vei. Sporing av 11 individer som hekket på Grønland, utrustet med miniatyrgeolokatorer, avdekket at noen av fuglene kunne tilbakelegge mer enn 80 000 km på ett år. Ei rødnebbterne fra hekkekolonien på Farne Islands i Storbritannia ble også utrustet med geolokator og innehar kanskje den foreløpige rekorden, i det fuglen gjorde en rundreise på hele 96 000 km mellom hekkeplassen utenfor kysten av Northumberland og overvintringsstedet i Weddellhavet.
Ingen rødnebbterner ringmerket i Norge er gjenfunnet i Antarktis, men en fugl som ble merket i Danmark ble gjenfunnet på 65 grader sørlig bredde. Siden det er få gjenfunn utenfor vestkysten av Afrika, kan det bety at rødnebbternene passerer lengre ute i havet enn makrellternene, til tross for at det er gjort forholdsvis mange kystnære gjenfunn av sistnevnte.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.
Olle Pettersson
Olle Pettersson (født Kjell Olle Pettersson 28. februar 1944 i Högalids församling i Stockholm) er en svensk skuespiller.
Fylkesvei 7952
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 357 (Troms).
Alexis Ruano
Alexis Ruano Delgado (født 4. oktober 1985) er en spansk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Ahli Saudi FC.
Han scoret også 2-0 målet i finalen i Copa del Rey i 2008. Det var mot hans gamle klubb Getafe. Han har spilt de fleste kampene i 2008/2009-sesongen.
Misjonsbefalingen
Misjonsbefalingen er betegnelsen på Jesus fra Nasarets siste tale til sine disipler. Den regnes gjerne som programerklæringen for all kristen misjon. Misjonsbefalingen finnes i noe ulike versjoner i Det nye testamentet: Matteus-evangeliet 28,16-20, Markus-evangeliet 16,14-20, Lukas-evangeliet 24,44-53, Johannes-evangeliet 20,19-23 og Apostlenes gjerninger 1,4-12. Talen består delvis av et oppdrag til disiplene, og delvis av løfter knyttet til gjennomføringen av oppdraget.
Oppdragets innhold
Den oftest siterte versjonen av talen er fra Matteus-evangeliet: «Meg er gitt all makt i himmel og på jord. Gå derfor ut og gjør alle folkeslag til disipler, idet dere døper dem til Faderens og Sønnens og Den hellige ånds navn og lærer dem å holde alt det jeg har befalt dere. Og se, jeg er med dere alle dager inntil verdens ende.»
Gjennom historien har de fleste kirkesamfunn ansett dette som tre sentrale oppgaver i sin misjon: 1) Forkynne for alle folkeslag. 2) Døpe de som tar i mot budskapet 3) Undervise.
Det mest radikale i denne talen var befalingen om å gå ut til alle folkeslag. Jødedommen var på mange måter en etnosentrisk religion, som ikke var forkynnende, men i hovedsak inkluderte mennesker som var født inn i religionen. Ved å befale at budskapet skulle forkynnes for alle mennesker uansett nasjonalitet, åpnet muligheten seg for at kristendommen kunne gå fra å være en jødisk sekt, til å bli en verdensomfattende religion.
Bruk i dag
Misjonsbefalingens innhold gjengis helt eller delvis i formålsparagrafer og strategidokumenter for svært mange kirkesamfunn og misjonsorganisasjoner.
I sin tale til verdensbønnedagen 13. april 2008 oppfordret paven de kristne til å bruke tid til å meditere over innholdet i Misjonsbefalingen.
Arshad Mahmood (skuespiller)
Arshad Mahmood (Arsad Mahmud, Arshad Mahmud, Arshad Mehmood) er en pakistansk skuespiller og sanger. Han er mest kjent for sin rolle i populære pakistanske TV-serier som Aangan Terha og Dhoop Kinare. I tillegg har han komponert musikk til flere andre pakistanske TV-serier.
Weizhou
Weizhou (kinesisk: 威州; pinyin: Wēizhōu) er en storkommune i fylket Wenchuan i prefekturet Ngawa i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Småbyen Weizhou er fylkessete i Wenchuan.
Storkommunen har et areal på 128 kvkm og en befolkning på 31.409.
Frida Kahlo
Magdalena Carmen Frida Kahlo y Calderón (1907–1954) var en meksikansk kunstner. Hun er kjent for sine forskjellige selvportretter og et sterkt politisk engasjement, og har i ettertiden blitt anerkjent som et feministisk ikon.
Tidlig liv
Hun ble født Magdalena Carmen Frida Kahlo y Calderón i huset til foreldrene sine, Guillermo Kahlo og Mathilde Calderón y González, i Coyoacán. På den tida var det en liten by i utkanten av Mexico by. Faren hennes var maler og fotograf av tysk opphav, mens moren hadde spansk og indianerbakgrunn. I tillegg var hun meget religiøs. Da Kahlo var seks år gammel fikk hun polio, noe som gjordet at den ene foten hennes ble tynnere og kortere. Hun hadde et godt forhold til faren sin og lærte fotografering av ham. Han hadde problemer med epilepsi og forstod hvordan det var å leve med et handikapp.
Ulykke og helse
I september 1925, da Kahlo var 18 år gammel, var hun innblandet i en alvorlig trafikkulykke der hun nesten døde. Det skjedde da hun var på vei hjem fra skolen sammen med kjæresten sin Alejandro Gómez Arias. Bussen hun tok kolliderte med en trikk og flere døde i ulykken. Ribbeinene, beinene og kragebeinet hennes ble knust. I tillegg gikk en metallstang gjennom bekkenet hennes og knuste det. Hun tilbragte en måned på sykehus og to måneder hjemme før hun ble bedre. Hun måtte også gå med et korsett av gips som en del av behandlingen, og hun sluttet å studere medisin på grunn av ulykken.
Hun gikk gjennom 32 operasjoner i løpet av sitt liv i håp om å bli bedre etter skaden. I tillegg amputerte hun senere foten sin på grunn av koldbrann. Helsetilstanden hennes gjorde at hun ikke kunne få barn.
Kunsten
Hun begynte å male da hun var sengeliggende for å underholde seg selv. Hun malte ofte egne personlige erfaringer rundt ulykken og fra andre hendelser i livet sitt. 55 av de 143 bildene hennes var selvportretter. Hun var også inspirert av kulturen til Mexicos urbefolkning, som hun avbildet i sterke farger, med en blanding av realisme og symbolikk.
Selv om arbeidene til Kahlo noen ganger har blitt klassifisert som surrealistiske, og hun noen ganger stilte dem ut sammen med andre europeiske surrealister, motsatte hun seg merkelappen. Hennes interesse for kvinnemotiver og den figurative oppriktigheten hun uttrykte dem med, gjorde at hun fikk kultstatus i mange feministiske kretser i siste halvdel av 1900-tallet.
Forhold
Kunstverkene hun malte tiltrakk seg oppmerksomheten til den eldre artisten Diego Rivera, som hun senere giftet seg med i 1929, skilte seg fra i 1939, for så å gifte seg med på ny i 1940. Kahlos mor likte ikke at de giftet seg på grunn av en stor aldersforskjell i tillegg til at Rivera var mer enn dobbelt så stor som Kahlo var. En av grunnene til skilsmissen var at Rivera skulle ha vært utro. Kahlo malte et bilde av seg selv i herreklær og med kortklipt hår for å symbolisere at de hadde gått fra hverandre og derfor ønsket hun å kvitte seg med femininiteten sin som han likte. Deres forhold blir ofte beskrevet som forholdet mellom en due og en elefant, men i 1980-årene ble Frida en internasjonal kultfigur. Hun var en aktiv kommunist og ble introdusert til kommunistpartiet av Rivera. Det ble også påstått at hun hadde et forhold til Lev Trotskij, som ble henrettet i hjemmet sitt i Mexico av Ramón Mercader, en stalinistisk agent i 1940. Etter Trotskijs død ble Kahlo stalinist til tross for at han var Stalins politiske motstander.
Det har også vært rykter om at Kahlo var bifil og hadde forhold med flere kvinner som blant annet Josephine Baker og Georgia O'Keffe, i tillegg til å ha vært i forhold med menn.
Død
Kahlo døde den 13. juli 1954 av blodpropp i lungene. Det har vært spekulasjoner om årsaken var sykdom eller om det var et selvmord. Asken hennes er satt i en førkolumbisk urne som er stilt ut i det tidligere hjemmet hennes La Casa Azul (Det blå huset) i Coyoacán, som ble gjort om til et museum som også stiller ut mange av verkene hennes. Hennes verker er i USA beskyttet av en fagforening (eller organisasjon) for billedkunstnere, Artists Rights Society.
Etter hennes død
En biografisk dokumentar med tittelen Frida Kahlo blei lagd i 1982 i Tyskland. Den inneholder også en del arkivmateriale. I 1984 regisserte Paul Le Duc filmen Frida, naturaleza viva (Frida, levende natur), der Ofelia Medina spiller Frida Kahlo. Miramax utgitte en spillefilm i 2002 med tittelen Frida, der Salma Hayek spiller tittelrolla.
Den norske rapperen Jo Marstein ga ut en låt med tittelen «Frida Kahlo» i september 2022 produsert av Kastel.
Hassan II av Marokko
Hassan II av Marokko (arabisk: الحسن الثاني‎, født 9. juli 1929, død 23. juli 1999) var konge av Marokko fra 1961 til sin død i 1999.
Han var den eldste sønn av Mohammed V av Marokko og hans kone Abla bint Tahar. Kong Hassan hadde lenge en visjon om Stor-Marokko, som omfattet Algerie, Tunisia og Vest-Sahara. Dette er allment anerkjent som en av hovedmotivasjonene til kong Hassan II for å invadere og okkupere Vest-Sahara i 1975. Den folkerettsstridige okkupasjonen av nabolandet førte til at samarbeidet mellom disse landene i Maghreb-unionen brøt sammen og har vært ikke-eksisterende siden dengang.
Ungdom og utdannelse
Kong Hassan fikk sin utdanning ved et universitet i Rabat og siden studerte han jus ved Universitetet av Bordeaux.
Han ble sammen med sin far sendt i eksil til Korsika av franske myndigheter den 20. august 1953. De ble sendt videre til Madagaskar.
Familie
Kong Hassan fikk fem barn med sin kone Latifa Hammou:
FC Barcelona
Futbol Club Barcelona, som regel omtalt som Barcelona eller bare Barça, er en spansk (katalansk) idrettsklubb. Den er basert i byen Barcelona, og er mest kjent for sitt fotballag, med herrelaget som spiller hjemmekampene sine på Camp Nou – Europas største fotballstadion, og kvinnelaget, FC Barcelona Femení, som spiller på Mini Estadi. I tillegg til å være blant Europas største fotballklubber, er FC Barcelona også den største idrettsklubben i verden, med over 160,000 medlemmer. Klubbens andre lag (basketball, håndball, landhockey, friidrett, ishockey, innefotball, rugby, baseball og volleyball) har vunnet utallige titler både nasjonalt og internasjonalt.
FC Barcelonas herrelag er eneste lag som har deltatt i europacuper uavbrutt siden begynnelsen i 1955, og en av tre klubber som aldri har rykket ned fra La Liga (sammen med Athletic Bilbao og Real Madrid). Herrelaget har 26 spanske seriemesterskap, 31 seiere i den spanske cupen, 13 seiere i spansk supercup, fem seiere i UEFA Champions League (Mesterligaen), fem seiere i UEFA Super Cup, fire seiere i cupvinnercupen og tre seiere i VM for klubblag. I 2021 ble klubben den første til å vinne Mesterligaen for både herrer og damer da Barcelona Femení vant UWCL for første gang. Barcelona er eneste klubb som har vunnet «The Treble» – serien, cupen og Mesterligaen i én og samme sesong – to ganger: i 2008/09-sesongen og i 2014/15-sesongen. Klubbens spillere har vunnet flest Ballon d'Or (Gullballen) gjennom tidene (12), og flest FIFA World Player of the Year-utmerkelser (7). I 2010 havnet tre av Barcelonas egenproduserte spillere (Lionel Messi, Andrés Iniesta og Xavi, som alle kommer fra klubbens ungdomsakademi La Masia) på de tre første plassene i Gullballen-kåringen.
Ulikt mange andre idrettsklubber er Barcelona eid og styrt av supporterne. Klubbens slagord er Més que un club («Mer enn en klubb»), noe som henviser til klubben som et symbol for katalansk kultur og katalanisme. Barcelona er den andre mest verdifulle fotballklubben i verden ifølge forretnings- og finanstidsskriftet Forbes' liste over fotballklubbers finansverdi, som pr. mai 2015 toppes av Barcelonas spanske erkerivaler Real Madrid, med Manchester United på en tredjeplass. Oppgjørene mellom Barcelona og Real Madrid er et av verdens mest sette idrettsarrangementer, og refereres til som El Clásico (katalansk: El Clàssic) av fans og media.
Barcelona er kjent for sin ballbesittende fotball og teknisk krevende spillestil, karakterisert av kortpasninger og bevegelse mellom lagdeler mens man leter etter åpninger i motstanderlagets forsvar.
Klubbens historie
FC Barcelona ble stiftet 29. november 1899 av sveitseren Hans Gamper. Hans, som i Catalonia kalles Joannes, var en fotballentusiast og ankom Barcelona først i 1898 i forretningssammenheng. Allerede i 1901 vant klubben sine første titler.
Da den spanske ligaen ble stiftet i 1929 vant Barcelona den første sesongen. Klubben kom imidlertid i problemer etter den spanske borgerkrigen, da de ofte følte seg diskriminert til fordel for sine kastiljanske rivaler Real Madrid.
Etter vanskelige år i etterkrigstiden fikk klubben sin renessanse da nederlenderen Johan Cruijff kom til klubben i 1973. Den rekordhøye overgangssummen på £ 922 300 ble raskt glemt da han ledet Barcelona til seier 5-0 over Real Madrid på Santiago Bernabéu, noe som sikret Barcelona seriemesterskapet.
Da Barcelona vant Primera Division igjen for første gang på 11 år i 1985, var engelskmannen Terry Venables manager for klubben. Venables hentet blant andre skotten Steve Archibald, waliseren Mark Hughes og engelskmannen Gary Lineker til Barcelona.
«Dream Team» og totalfotball
Med Frank Rijkaard som manager vant klubben i 2004/05-sesongen igjen La Liga, med hjelp av verdensstjerner som Ronaldinho og Samuel Eto'o. Året etter vant de ligaen igjen, og gikk også til topps i Mesterligaen, etter å ha slått engelske Arsenal i finalen. Arsenal ble slått 2-1 på Stade de France i Paris etter mål av Sol Campbell (Arsenal) og Eto'o og Juliano Belletti (Barcelona). Dommer i denne kampen var forøvrig den norske toppdommeren Terje Hauge.
UNICEF-avtalen
Sommeren 2006 signerte FC Barcelonas ledelse, ved daværende klubbpresident Johan Laporta, en sponsoravtale med verdensorganisasjonen UNICEF. Før dette hadde klubben aldri spilt med sponsorlogoer på drakten. Det var en unik avtale, da Barcelona ikke tjente penger på dette, men ga bort én prosent av omsetningen til organisasjonen. Slike avtaler hadde aldri før vært gjort i fotballhistorien. Frem til 2011/12-sesongen kunne man se laget spille med trøyer med UNICEF-logoen midt på brystet. UNICEFs logo er nå flyttet til trøyens bakside etter at klubben inngikk en sponsoravtale med Qatar Foundation. Kort tid etter dette igjen fullførte man den gradvise overgangen fra UNICEF via Qatar Foundation til Qatar Airways som skjortesponsor, denne gang den største skjortesponsoravtalen i verden, estimert til ca. 30 millioner euro per sesong.
Guardiola-årene
Klubbens hittil mest suksessrike epoke startet sesongen 2008/09, da Pep Guardiola tok over som trener for førstelaget. Med en stor andel spillere med bakgrunn fra La Masía i startoppstillingen — som Lionel Messi, Xavi, Andrés Iniesta, Gerard Piqué, Carles Puyol, Sergio Busquets, Pedro og Victor Valdés — innførte Guardiola den kjente tiki-taka-stilen, en videreutvikling av Cruyffs totalfotball hvor prioriteringen ble lagt på stort ballinnehav og møysommelig oppbygging av angrepsspillet gjennom korte og hurtige pasninger mellom spillere og lagdeler. Med trioen Messi, Xavi og Iniesta i sentrum for lagets taktikk, ble Barcelona det dominerende laget i europeisk klubbfotball de neste tre årene. De ble første spanske klubb til å vinne «The Treble» allerede i Guardiolas første sesong som trener, og vant i tillegg den spanske supercupen, UEFA Super Cup og VM for klubblag. Dermed ble Barcelona første klubb i historien som vant den såkalte «sextuple» — alle seks mulige nasjonale og internasjonale titler for klubblag. Barcelona forsvarte ligatittelen de to påfølgende sesongene, og i 2011 vant klubben også Mesterligaen for fjerde gang. Manchester United var motstander i begge Barcelonas Mesterliga-finaler under Guardiola, som ble vunnet med henholdsvis 2-0 (på Stadio Olimpico i Roma) og 3-1 (på Wembley i London).
I 2011/12-sesongen tapte Barcelona ligaen til Real Madrid og semifinalen i Mesterligaen mot engelske Chelsea. Like etter tapet for Chelsea annonserte Guardiola at han kom til å slutte som trener ved sesongslutt, og at han ville bli etterfulgt av assistenttreneren Tito Vilanova. Guardiolas siste trofé med Barcelona kom med seier i Copa del Rey, da de vant 3-0 over Athletic Bilbao i finalen 25. mai 2012. Da hadde han vunnet 14 trofeer på fire år som trener for førstelaget.
Nylig historie
I 2012/13-sesongen under Tito Vilanova endte laget på 100 poeng i Primera División, og tangerte dermed poengrekorden til Real Madrid satt sesongen før. Barcelona vant serien med 15 poeng ned til nummer to, noe som også er ny rekord i Primera División. Barcelona tapte semifinalen i cupen for Real Madrid, og ble igjen slått ut i semifinalen i Mesterligaen, denne gangen av Bayern München.
2013/14-sesongen ble preget av trener Vilanovas sykdom og senere bortgang, etter at han måtte gå av i juli 2013 etter bare én sesong som trener for førstelaget. Gerardo «Tata» Martino tok over som trener, og laget ble stående uten trofeer denne sesongen etter å ha tapt både ligaen og kvartfinalen i Mesterligaen for Atlético Madrid, og finalen i Copa del Rey for Real Madrid.
I april 2014 ble Barcelona dømt av FIFA for overtredelse av regelverket for kjøp av spillere under 18 år, og måtte avstå fra å signere nye spillere de to neste overgangsvinduene. På grunn av ankesaken ble forbudet først gjeldende etter sommeren 2014, som gjorde at Barcelona kunne signere foregående sesongs toppscorer i Premier League, Luis Suárez, fra Liverpool.
Med den effektive angrepstrioen Messi, Suárez og Neymar i spissen gjentok Barcelona bedriften fra seks år tidligere, da de i 2014/15-sesongen, under trener Luis Enrique, igjen vant Primera División, Copa del Rey og Mesterligaen. Dermed ble Barcelona første klubb som har vunnet «The Treble» to ganger. Ligagullet ble sikret i nest siste serierunde, da de slo regjerende ligamester Atlético Madrid 1-0 på bortebane. I finalen i Copa del Rey ble Athletic Bilbao slått 3-1.
I Mesterliga-finalen på Olympiastadion i Berlin 6. juni 2015 ble Juventus slått 3-1, og med det hadde Barcelona også vunnet over de regjerende mestrene fra seks europeiske ligaer på veien mot Mesterliga-trofeet: De kypriotiske mestrene APOEL og nederlandske Ajax ble slått i gruppespillet, og i utslagsrundene slo Barcelona ut henholdsvis engelske Manchester City, franske Paris Saint-Germain og tyske Bayern München, før de italienske mestrene ble slått i finalen. Dette var den fjerde Mesterliga-finalen på ni år for Barcelona, hvorav klubben vant alle fire. I desember vant Barcelona også VM for klubblag for tredje gang, da de slo argentinske River Plate 3-0 i finalen. Dette var Barcelonas 20. internasjonale tittel, og laget endte på totalt 180 mål i alle turneringer i 2015, og slo dermed Real Madrids rekord på 178 scorede mål fra 2014.
I 2015/16 sesongen vant Barcelona sitt 24. seriemesterskap, ett poeng foran Real Madrid på andreplass. Sesongen startet bra for klubben, med blant annet seier 4-0 over Real Madrid på Santiago Bernabeu i november og 39 kamper på rad uten tap, fram til Real Madrid tok revansje i neste El Clásico med seier 2-1 på Camp Nou 2. april. Dette er rekord i antall sammenhengende kamper uten tap i La Liga. Barcelona ble slått ut av Mesterligaen av Atlético Madrid (2-1/0-2) i kvartfinalen, men kunne feire «dobbelen» i Spania etter Copa del Rey-finaleseier 2-0 over Sevilla 22. mai. Angrepsrekka Messi, Suárez og Neymar scoret 131 mål, og slo dermed sin egen rekord for flest mål av samme angrepsrekke fra sesongen før.
I mars 2017 gjorde Barcelona det største comebacket i Mesterliga-historien da de slo Paris Saint-Germain 6–1 i åttendedelsfinalen på Camp Nou, etter å ha tapt første kamp 4–0 i Paris. I kvartfinalene tapte Barcelona 3–0 sammenlagt mot Juventus. I mai samme år ble tidligere Barcelona-spiller Ernesto Valverde annonsert som Luis Enriques etterfølger i trenerstolen, etter at Barcelona hadde tapt serien til Real Madrid i 2016/17-sesongen. Valverde førte laget til sitt 25. og 26. seriegull i 2017/18- og 2018/19-sesongene. Laget avsluttet 2017/18-sesongen med å sette ny rekord for sammenhengende antall kamper uten tap i La Liga (43 kamper) med seier 5–1 over Villarreal 9. mai, men måtte igjen se seg slått av et italiensk lag i Mesterligaen, etter tap på bortemålsregelen (sammenlagt 4–4) for AS Roma i kvartfinalene.
Påfølgende sesong kunne Barcelona feire sitt åttende seriemesterskap på elleve år, og det 26. totalt, etter seier 1–0 over Levante 27. april. Laget nådde semifinalene i Mesterligaen, der de ble slått ut av Liverpool (sammenlagt 4–3).
I mars 2021 ble Joan Laporta valgt til president i Barcelona med 54,28% av stemmene. Barcelona vant sin 31. Copa del Rey, deres første pokal under Ronald Koeman, etter å ha beseiret Athletic Bilbao 4–0 i finalen. I august 2021, til tross for at FC Barcelona og Lionel Messi hadde inngått en avtale og begge parters klare intensjon om å signere en ny kontrakt, kunne avtalen ikke skje på grunn av økonomiske og strukturelle hindringer som følge av det spansk Liga -regelverket.
Stadion
Hjemmebanen til Barcelona er Camp Nou, et stadion som klubben er eier av. Det ble åpnet i 1957, og har en kapasitet på 99,354 tilskuere, noe som gjør det til Europas største fotballstadion. Camp Nou er et av stadionene som tidligere ble regnet som «femstjerners» av UEFA, nå regnet som et kategori fire-stadion, noe som gjør at finalekamper i europacupene kan spilles der. Stadionet huser også Barcelona-museet, som er Catalonias nest mest besøkte museum. Barcelona har hatt to andre hjemmebaner før Camp Nou: Fra 1909 til 1922 spilte de på Carrer Indústria de Barcelona, og fra 1922 til 1957 spilte de på Camp de les Corts. På den ene langsiden på stadion står klubbens slagord «més que un club» (norsk: mer enn en klubb) i store gule bokstaver.
Tilhengerne
Den 18. januar 2011 ble Norges offisielle supporterklubb «Penya Blaugrana del Nord» godkjent av styret i FC Barcelona. Supporterklubben startet inntak av medlemmer 1. juli 2011 og er allerede en av de største utenlandske supporterklubbene til den katalanske storklubben. Supporterklubben utgir medlemsbladet «Blaugrana» og er i tillegg aktive på egen nettside, samt via Facebook, Twitter og Instagram.
Spillerstall
Oppdatert 23. mars 2023.
Meritter
Klubben har også vunnet en rekke lokale, nasjonale og internasjonale titler som ikke har stått i regi av hverken FIFA eller UEFA.
Fakta og tall
''kamper og mål oppdatert 27. mai 2019''
Klubbpresidenter
• Walter Wild (1899–1901)
• Bartomeu Terradas (1901–1902)
• Arthur Witty (1903–1905)
• Josep Soler (1905–1906)
• Juli Marial (1906–1908)
• Vicenç Reig (1908)
• Hans Gamper (1908–1909)
• Otto Gmelin (1909–1910)
• Hans Gamper (1910–1913)
• Francesc Moxo (1913–1914)
• Alvar Presta (1914)
• Joaquim Peris de Vargas (1914–1915)
• Rafael Llopart (1915–1916)
• Gaspar Rosés (1916–1917)
• Ricard Graells (1919–1920)
• Gaspar Rosés (1920–1921)
• Hans Gamper (1921–1923)
• Eric Cardona (1923–1924)
• Hans Gamper (1924–1925)
• Arcadi Balaguer (1925–1929)
• Gaspar Rosés (1930–1931)
• Antoni Oliver (1931)
• Joan Coma (1931–1934)
• Esteve Sala (1934–1935)
• Komité (1936–1939)
• Joan Soler (1939–1940)
• Enrique Piñeyro Queralt (1940–1942)
• Josep Vidal-Ribas (1942)
• Enrique Piñeyro Queralt (1942–1943)
• Josep Antoni Albert (1943)
• Josep Vendrell (1943–1946)
• Agustí Montal Galobart (1946–1952)
• Francesc Miró-Sans (1953–1961)
• Enric Llaudet (1961–1968)
• Narcís de Carreras (1968–1969)
• Agustí Montal Costa (1969–1977)
• Josep Lluís Núñez (1978–2000)
• Joan Gaspart (2000–2003)
• Enric Reyna (2003)
• Joan Laporta (2003–2010)
• Sandro Rosell (2010-2014)
• Josep Maria Bartomeu (2014-2020)
• Joan Laporta (2021-)
Historisk spillerstatistikk (utvalg)
''Oppdatert per 9. August 2021.'' Tallene er basert på den spanske ligaen
Melrose Abbey
Melrose Abbey, eller formelt St Mary's Abbey, er tidligere kloster i Skottland som nå ligger delvis i ruiner. Det er lokalisert i Melrose, mellom Edinburgh og den engelske grense i sørlige Skottland. Det ble grunnlagt i 1136 av cistercianermunker på oppfordring av kong David I av Skottland. Det var hovedhuset for denne orden i landet frem til den skotske reformasjonen. Det ble ledet av abbeden i Melrose. I dag vedlikeholdes klosteret av Historic Environment Scotland som et Scheduled Monument, et vernet historisk bygning og monument av nasjonal betydning.
Østenden av klosteret ble ferdig 1146, og de øvrige bygningene ble ferdigstilt i løpet av de neste 50 årene. Klosteret ble konstruert på gotisk vis og i form av et Johanneskors, en gotisk arkitekturstil. En betydelig del av klosteret ligger nå i ruiner, skjønt en struktur som går tilbake til 1590-tallet blir opprettholdt som et museum som er åpent for publikum.
Alexander II og andre skotske konger og adelsmenn er gravlagt i klosteret. Det balsamerte hjertet til kong Robert Bruce, innkapslet i bly, skal også ligge begravd i klosteret etter at det ble brakt tilbake fra et korstog. Hjertet ble funnet i 1921 under Chapter House-området; den ble gjenfunnet i en utgravning i 1998 og dokumentert i registrene om hans død. Resten av kongens legeme er gravlagt i Dunfermline Abbey.
I 1812 ble en steinkiste funnet på klosterets sørlige kanselli og det har vært spekulert om den tilhørte den myteomspunne filosofen Michael Scot.
Alexander II og andre skotske konger og adelsmenn blir gravlagt i klosteret. En blybeholder som antas å inneholde det balsamerte hjertet til Robert the Bruce ble funnet i 1921 under Chapter House-området; den ble funnet igjen i en utgravning i 1998 og dokumentert i registrene om hans død. Resten av kroppen hans er gravlagt i Dunfermline Abbey.
Klosteret er kjent for sine mange uthogde dekorative detaljer av helgener, drager, dragehoder og planter. På en av klosterets trapper er det en inskripsjon av John Morow, mestermureren, som sier: «Be halde to ye hende» (husk, ved enden, din frelse), og det har blitt klosterets motto. Klosteret blir i dag tatt administrert av foreningen Historic Scotland.
Gamle Melrose
Et eldre kloster ble grunnlagt av og senere viet til den hellige Aidan av Lindisfarne på et sted omtrent 3,5 km øst for Melrose Abbey. Det skjedde kort tid før Aidan døde i 651 i Bamburgh. Det gamle klosteret ligger sving av elven Tweed, markert av en kirkegård stedet. Den hellige Cuthbert av Lindisfarne (død 687), vokste opp i nærheten, trente og utdannet seg ved det gamle klosteret. Han var prior (klosterforstander) fra 662 før han flyttet til Lindisfarne. Oduvald (død 698) var en skotsk adelsmann som fulgte Cuthbert som abbed. Den visjonære Dryhthelm var også munk der på begynnelsen av 700-tallet. Klosterstedet ble herjet og ødelagt av kong Kenneth I av Skottland i 839. Stedet ble senere brukt som et tilfluktssted, og det er mulig at en kirke fortsatte var i bruk der i århundrene etter klosterets ødeleggelse.
Cisterciensernes kloster
Melrose var det første cistercianerklosteret i Skottland. Kong David I ønsket at det nye klosteret skulle bli bygd på det gamle stedet, men cistercienserne insisterte på at landet der ikke var godt nok for landbruk og valgte det nåværende stedet. Det ble sagt at det ble bygget i løpet av ti år. Kirken til nonneklosteret ble dedikert til Jomfru Maria (som med alle hus til cistercienserordenen) den 28. juli 1146. Klosteret ble ordenens moderkirke i Skottland. Det første samfunnet kom fra Rievaulx, Yorkshire-huset som ble bebodd fra klosteret i Cîteaux.
Klosteret ble ikke brukt kun for åndelige sysler, men også for kommersielle. På 1100-tallet implementerte cistercienserne rundt Melrose nye teknikker for å forberede jordbruket og markedsførte ull Melrose-ull i de store handelshavnene over hele Nord-Europa. En by vokste sakte opp rundt klosteret og dens kommersielle aktiviteter. I en tid med hungersnød ble fire tusen sultende mennesker matet av klosteret i tre måneder.
Klosteret hadde 100 munker, eksklusive abbeden og dignitærene. Privilegiene og eiendelene til klosteret var svært omfattende. Dens grunnlegger David ga den landene Melrose, Eildon og andre steder; og fiskeretten på elven Tweed. Etterfølgende monarker økte eiendommen og inntektene til klosteret. Klosteret ble kjent for sin rikdom, og mange av dens abbeder var menn av betydning og ære. Waltheof av Melrose, stesønn av kong David og en gang prior av Kirkham, var abbed i Melrose fra 1148 til 1159. Han ga Melrose et rykte for hellighet og lærdom som plasserte den på linje med hus som Fountains Abbey og Rievaulx og gjorde det er det fremste klosteret i Skottland. Graven til sankt Waltheof, i kapittelhuset, ble senere fokus for pilegrimsreiser.
En av de tidligste beretningene om Magna Carta som ble oppnådd ved Runnymede finnes i Krøniken til Melrose Abbey. Melrose lå på en av hovedveiene som går fra Edinburgh til sør, noe som gjør den spesielt sårbar for angrep fra England. I 1322 ble byen angrepet av hæren til Edvard II, og store deler av klosteret ble ødelagt. Det ble gjenoppbygd etter ordre fra kong Robert Bruce, med James Douglas som hovedrevisor for finans for prosjektet. I 1385 ble klosteret brent ned av hæren til Richard II av England, «delvis på grunn av støtte til Avignon-paven Klemens VII» han tvang hæren til Robert II av Skottland tilbake til Edinburgh. Klosteret ble gjenoppbygd over en periode på rundt 100 år — oppbyggingen var fortsatt uferdig da Jakob IV besøkte stedet i 1504.
Fra 1541 ble klosteret styrt av en rekke abbeder. Klosteret ble delvis ødelagt etter Henrik VIII sendte tropper inn i Skottland for ødelegge klostre og festninger i et forsøk på tvinge skottene til å la spedbarnet Maria Stuart, skottenes unge dronningen, gifte seg med Henriks unge sønn. Historikerne har kalt denne krigen for Rough Wooing, «barske beiling». Klosteret i Melrose ble hardt skadet og ble aldri fullstendig reparert igjen. Den 29. september 1549 tok en engelsk soldat en pyxis (dekorert beholder for Nattverdsbrødet) som var hengt opp over høyalteret og ga den til jarlen av Rutland. Skadene fra krigen førte til en nedgang for et fungerende kloster. Den siste abbeden var James Stuart (en uekte sønn av Jakob V), som døde i 1557. I 1560 besluttet det skotske parlamentet at katolsk gudstjeneste skulle opphøre og det førte til ødeleggelse av mange kirker og klostre. I 1590 døde Melroses siste munk.
Klosteret motsto et siste angrep på 1650-tallet, og noen av veggene viser fortsatt merkene av kanonild etter å ha blitt bombardert av Oliver Cromwells tropper under den engelske borgerkrigen. I 1618 ble en del av klosterkirken omgjort til en sognekirke for den omkringliggende byen. Et enkelt hvelv ble satt inn i krysset, og det opprinnelige ribbehvelvet i den sentrale delen ble fjernet. Kirken ble brukt fram til 1810 da en ny kirke ble reist i byen. I 1812 ble en steinkiste gravd opp fra midtgangen i klosterets sørkor. Det ble spekulerte om levningene tilhørte av Michael Scot, en myteomspunnet filosof og «trollmann» som døde en gang rundt 1232.
På begynnelsen av 1800-tallet ble Walter Scott utnevnt til Sheriff-Depute i Roxburghshire. I 1822, med økonomisk bistand fra hertugen av Buccleuch, overvåket Walter det omfattende reparasjonsarbeidet som skulle bevare ruinene. I 1918 ga hertugen ruinene til staten, da klosteret hadde gjennomgått ytterligere restaurering og reparasjon. Klosterruinene er nå administrert av Historic Environment Scotland.
Robert Bruce
Robert Bruces hjerte sies å ha blitt gravlagt i kirken, kanskje brakt tilbake fra et korstog med liket av James Douglas i enten 1330 eller 1331. Lokaliseringen var markert med en liten metallplakett.
I 1996 avdekket en arkeologisk utgravning på stedet en konisk beholder av bly og en gravert kobberplakett som leste «Den vedlagte blykisten som inneholder et hjerte ble funnet under Chapter House-gulvet, mars 1921, av Hans Majestets Office of Works.» Kisten ble undersøkt av A AOC Archaeology i Leith og inneholdt fortsatt et gjenkjennelig menneskehjerte i en tykk svart brennevin. Ettersom det ikke er noen registreringer om noen andres hjerte er blitt gravlagt på Melrose, ble det antatt å tilhøre Robert Bruce. Beholderen ble gravlagt på nytt ved Melrose Abbey 22. juni 1998 under en minnestein. Skottlands førsteminister Donald Dewar uttale at «Vi kan ikke vite med sikkerhet om beholderen gravlagt her inneholder hjertet til Robert Bruce, men i en forstand betyr det ikke noe. Beholderen og hjertet er symboler på mannen.»
Beskrivelse
Klosteret er anlagt på en tradisjonell øst-vest-akse. Den vestlige delen er nesten helt fraværende bortsett fra fundamentene. Den østlige delen er mer intakt. En kirkegård som betjener lokalsamfunnet ligger sør og sørøst for klosteret. De fleste steinene stammer fra 1800-tallet. Klosteret er det eneste skotske klosteret som fortsatt har beholdt noen av sine opprinnelige gulvfliser. De nordlige klostrene er like slettet helt til bakkenivået.
Walter Scott beskrev Melrose Abbey i et av sine dikt, The Lay of the Last Minstrel, Canto Second.
Turisme
Klosteret er en del av fem andre klostre og historiske severdigheter gjennom Skottland på Borders Abbeys Way-vandring. I 2019 fikk nettstedet 61 325 besøkende.
Pen Jakke
Gruppen ble startet da rapperne Ubåt og Sjel-Jonas, som utgjorde duoen (tidligere Blender), skulle lage musikken til en reklamefilm for Norsk Glassgjenvinning. Dette resulterte i sangen «Hekta på glass» som var deres første med norsk tekst. Etterhvert fikk de med seg Skranglebein og Fundamental fra duoen som de hadde samarbeidet en del med. Kvartetten ga ut EP-ene De kom ridende i 1999 og Pen Jakke året etter. I 2000 kom albumet Østen, som ble deres eneste album. Albumet ble fulgt opp med EP-en Generasjon Hip Hop i 2001 hvor de blant annet samarbeidet med Apollo, Jørg-1 (fra Tungtvann), Dane (fra Klovner i kamp) og Kapabel, før de ble oppløst samme år.
Pen Jakke ble gjenforent for to utsolgte konserter på John Dee, og en siste opptreden på Månefestivalen i 2016.
Hestur
Hestur, eller Hestoy (foreldet dansk skrivemåte: Hestø), er en øy sentralt på Færøyene. Den 5,9 km² store øya hadde 17 innbyggere den 1. januar 2016. Den eneste bebyggelsen ligger nordøst på øya, og bærer samme navn. Hestur ligger sørvest for Streymoy, sørøst for Koltur og nordvest for Sandoy. Hestur har fergeforbindelse med Gamlarætt på Streymoy og Skopun på Sandoy. Den fremste næringsveien på Hestur er fiskeriet. En kai ble anlagt i 1942 og dagens havn med molo i 1965. Det er også noe sauehold på øya.
Administrativt var øyene Hestur og Koltur en del av Kirkjubøar sókn og Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna fra innføringen av det lokale selvstyret i 1872. Hestur og Koltur ble utskilt fra Kirkjubøur som et eget sogn i 1920 og som egen kommune i 1930. Hests kirkja ble reist i 1910. Hestur har vært en del av hovedstadskommunen siden 2005.