cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Stirling
Stirling var sønn av brigadegeneral Archibald Stirling. Han ble utdannet ved Ampleforth College og Trinity College, Cambridge. Han drev med fjellklatringstrening med plan om å bestige Mount Everest da andre verdenskrig brøt ut. Stirling var grunnlegger av Capricorn Afrika Society, som var et samfunn for å fremme er Afrika fri for rasediskriminering. Denne organisasjonen ble grunnlagt i 1949, mens Afrika fremdeles var en koloni. Stirling ble tildelt Order of the British Empire. Han ble adlet i 1990, og døde senere samme år, 74 år gammel.
Solhaug naturreservat
Solhaug naturreservat ligger i Dunderlandsdalen i Rana kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 356 dekar, og er vernet for å bevare den mest kompakte furuskogen lengst øst i dalføret opp mot Saltfjellet.
Sturemordene
Sturemordene (svensk: Sturemorden) betegner henrettelsen av seks menn, deriblant tre adelsmenn, på Uppsala slott i Sverige den 24. mai 1567. Drapene skjedde etter ordre fra den svenske kong Erik XIV.
Erik XIV av Sverige var som konge, etter råd av sin far Gustav Vasa, mistenksom og vag for mulige adelige sammensvergelse som komplott med tilbøyeligheter til paranoia. Under den Nordiske syvårskrigen startet et fiendskap mellom kongen og den stolte slekten Sture, etter at slektens overhode Svante Stures sønn Nils ble anholdt og anklaget for forræderi etter å ha mislyktes under et militær oppdrag. Kongen valgte å benåde Nils Svantesson Sture, men han måtte ydmykte seg i det offentlige. Dette tok ikke den stolte faren som sønn av Sten Sture den yngre godt.
Tidlig i mai 1567 ble en rekke høyadelsmenn arrestert under mistanke om konspirasjon mot Erik XIV og satt i fengsel på Svartsjö slott. Svante Sture og hans to sønner, Nils Svantesson og Erik Svantesson, ble tatt i forvaring sammen med Sten Erikssons (Lejionhovud), Sten Banér og Gustaf Johansson tre Kronor.
Hellige Trefoldighetsaften
Sammen med sine knekter gikk kongen forbi hans rom inne i borggården, der Nils Svantesson Sture satt inni bygningen. Erik XIV stakk helt uventet sin dolk i armen på Nils som kort etter ble stukket ned av knektene på kongens befaling. Erik XIV forlot trebygningen på borggården klokken 2 i økende forvirring og i stor raseri, på vei fra slottet kom det eldre riksrådsmedlem Dionysius Beurraeus fram for å roe ned den oppfarende kongen ute på landsbygda. I raseri bad han sine knekter om å slå i hjel den uheldige mannen. Etter det lot kongen sine knektene fornye deres ed av troskap, så forsvant han ensom ut på landsbygda, forlate dem.
Etter Erik XIV hadde forsvunnet, kalte Per Gadd sammen knektene i slottet der han underrettet dem at kongen hadde beordret en forestående henrettelse av fangene. Per Gadd hadde vært i kongens følge på returen til slottet og overvært mordet på Nils Svantesson Sture. Under hans ledelse ble fangene skånselløst trukket ut av deres rommer og slått i hjel. Flere av fangene var dømt på Svartesjö for høyforræderi før de skulle prøve deres sak i Uppsala.
De drepte
Etter Sten Erikssons (Lejonhovud)s beretning ble han skånet fordi idet kongen utsendt hans ordre om å drepe fangene også sagt at «herr Sten» skulle skånes. Vakten ble forvirret om hvilken Sten skulle skånes fordi Sten Banér var også fengslet i Uppsala slott så begge ble skånet. Det hersket rimelig tvil om Sten Erikssons var i Uppsala slott ved det tidspunktet enda Sten Banér var der i fengsel.
Blodbadet i Uppsala slott som hendt under stor forvirring og uorden hadde tatt syv liv hvorav Abraham Gustavsson og Ivar Ivarsson som var allerede dødsdømt, den uheldige Beurreus som var drept i forhastet drap, Svante Sture og hans sønner var uten dom henrettet på kongens ordre. Deretter kom betegnelsen Sturemorden om begivenhetene i lørdag den 24. mai 1567.
Sinnssykdommen
Forvirringen var så stor at større leteaksjon etter den forsvunne svenskekongen kom ikke i gang på den uppländske landsbygda ved Uppsala i begynnelsen. Først om tre dager var Erik XIV funnet av de kongelige som straks tilkalte pårørende blant dem elskerinnen Karin Månsdotter til Odensala prestegård sør for byen. Det var et bedrøvelige syn som møtte dem, den så bekledte og elegante kongen hadde på seg bondeklær i en tilstand av sjokk, forvirring og angst. Hans psykiske tilstand hadde fått seg et knekk at han var ikke ved sine fem for en god stund framover under pleie av sine nærmeste.
Så snart de ledende rådsherrer ble klar over kongens tilstand tok de straks det politiske ansvaret i kongens navn. De meglet fram forsoning mellom kongen og de berørte slektene, men lot flere av kongens nærmeste rådgivere arresteres. Jöran Persson som hadde gjort seg foraktet hos høyadelen, ble stilt innenfor retten der han var dømt til døden som en passende syndebukk for det som var hendt. I mellomtiden ble Erik XIV gradvis bedre under pleie av sin elskerinnen Karin Månsdotter som var til så stor hjelp at han giftet seg i hemmelighet med henne i Stockholm i juli 1567.
Liechtenstein under Sommer-OL 2000
Liechtenstein i Sommer-OL 2000. To utøvere, en mann og en kvinne, fra Liechtenstein deltok i to sporter, judo og friidrett i Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var 13. gangen Liechtenstein deltok i et sommer-OL. Utøverne fra Lichtenstein vant ingen medaljer.
Sturemordene
Sinnssykdommen
Hvilken mental sykdom Erik XIV hadde lidd av er det ikke stor sikkerhet om, men hans slekt hadde en historie med psykiske defekter deriblant hans yngre bror hertug Magnus som også var rammet av sinnssykdom bare ett år før.
Gimsøy (Skien)
Bydelen Gimsøy (utt. Gjemsø) i Skien ligger på sørsiden av Farelva og Hjellevannet med industri, varehus m.v.
Sturemordene
Ettermælet
Etter Krigen mot Erik XIV i 1568 der høyadelen gikk over til hertugene Johan og Karl var han formelt avsatt og etterlatt i isolasjon fram til sin død med dårlig ry om seg i historien fram til nylige.
Gimsøy (Skien)
Gimsøy grenser til Telemarkskanalen / Hjellevannet i nord, Klosterskogen i vest/sørvest, Gråten med Skienselva i øst og Gråtenmoen i sør.
Gimsøy kloster i middelalderen og før reformasjonen: se Gimsøy kloster.
Gimsøy kloster etter reformasjonen
Gimsøy kloster lå på Gimsøy, i området ved Dir. Smiths gate. Det finnes ikke synlige rester etter anlegget. Benediktiner-nonnekloster som ble opprettet før 1150 og oppløst noen år etter reformasjonen. Tiden før reformasjonen er nærmere omtalt under artikkelen Gimsøy kloster.
Allerede i begynnelsen av 1500-tallet ble klosteret bortforlent, men nonnene fortsatte å bo der – i hvert fall til ca. 1540. I 1546 brant klosterbygningene. Senere har byggearbeider i området fjernet nesten alle spor. Det ble foretatt mindre undersøkelser i området i 1950-årene og i 1975. Arkeologene fant da graver fra middelalderen og murer fra nyere tid, men intet som kan knyttes til klosterbygninger. Kanskje vil undersøkelser i parken syd for Dir. Smiths gate kunne avdekke klosteranlegget.
Klosteret som verdslig godseiendom
Se Gjemsø kloster
Risløkkalléen (Oslo)
Risløkkalléen (1–23, 2–10) er en vei på Risløkka i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Oreliveien til Østre Aker vei.
Veien het Parkalleen fra 1923 og fikk sitt nåværende navn i 1953. Oslo Trafikkstasjon er i nr. 25.
Schafteløkken
Schafteløkken er Oslos største eksisterende tømmerbygning, og fungerer i dag som forsamlingslokale og Frogner menighetshus.
Historie
I 1799 festet zahlkasserer Andreas Schaft løkken av Bernt Anker på Frogner hovedgård. Schaft ga løkken navnet Elisenberg, oppkalt etter datteren Martine Elisabeth. Hovedbygningen, som fortsatt står, ble antagelig bygget rundt 1807. Schafteløkken ble ofte benyttet som sommersted.
I 1826 døde Andreas Schaft, og enken Petronelle flyttet ut til Elisenberg på helårsbasis, men fortsatte å leie ut rom om sommeren. Historikeren Peter Andreas Munch og juristen Peter Jonas Collett var hyppige sommergjester her, og herfra skrev Collett brev til sin forlovede Camilla Wergeland, bedre kjent som Camilla Collett. På denne tiden utgjorde Elisenberg hele området fra Frognerparken til Bygdøy Allé mellom Nobels gate og Frognerveien.
Frogner menighet kjøpte bygningene i 1910. Hovedbygningen ble innredet til menighetshus, mens de øvrige bygningene på tomten ble menighetens aldershjem. Et annet aldershjem ble tatt i bruk i 1958, og løkkebygningene ble brukt til ulike menighetsformål. Anlegget forfalt gradvis, og det ble laget riveplaner som skulle legge til rette for en utvidelse av Frognerhjemmet. Bygningene sto avstengt fra 1979 til 1987.
Oslo bystyre vedtok i 1985 å bevare Schafteløkken, etter innsats fra en aksjonsgruppe med arkitekt Ole Daniel Bruun i spissen. Bygningene ble med hjelp av økonomisk støtte fra kommunen satt i stand. Hovedbygningen ble restaurert og forsiktig modernisert med nytt inngangsparti og heis, og deretter gjenåpnet i september 1989. En barnehage ble åpnet i 1988, og seniorsenter i 1990. Totalt kom byggeregnskapet for rehabiliteringen av de tre bygningene på over 17 millioner kroner. På gårdsplassen står et tuntre, plantet av varaordfører Thorvald Stoltenberg i 1986.
Dagens funksjon
Schafteløkken bærer navnet Frogner menighetshus, og skal være et samlingspunkt for alle på Frogner. Det er tilrettelagt for et rikt sosialt liv for alle aldersgrupper. Sidebygningen er ominnredet til barnehage for 30 barn, mens sveitservillaen huser Frogner seniorsenter.
Med flygel, taleforsterkningsanlegg og et velutrustet kjøkken er Schafteløkken blitt et populært selskapslokale, tilgjengelig for utleie til folk flest. Det er også en rekke møterom som leies ut til forskjellige formål.
Schafteløkken har adressen Zahlkasserer Schafts plass. Foreningen Schafteløkkens Venner ble stiftet 1984, og er åpen for medlemskap for alle som vil støtte foreningens formål som er vern om anlegget og støtte til driften.
Kim Rune Borgersen
Kim Rune Østerlie Borgersen (født 5. januar 1976) er en norsk tidligere fotballdommer. Han er medlem av SBK Drafn og startet dommerkarrieren i 1994. Borgersen debuterte som hoveddommer i Tippeligaen 2003 og dømte 14 kamper i Tippeligaen, mens han i 1. divisjon dømte 183 kamper. Han har dømt flere landskamper på ungdomsnivå både for jenter og for gutter. Kim Rune Borgersen har for øvrig også vært bandymålvakt for Drafn og Solberg.
Borgersen var aktiv frem til 2017.
Philaethria
Philaethria er en slekt av tropiske pasjonsblomstsommerfugler som hører til underfamilien Heliconiinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De ble tidligere gjerne regnet som en egen familie, Heliconiidae.
Utseende
Middelsstore, slanke, smalvingede sommerfugler. Disse sommerfuglene har vinger som på oversiden er mørke med store, skarpt grønne felter. De grønne feltene er også markerte på undersiden av vingene, men der er grunnfargen lyst brunlig. Bakvingen har en lett tannet ytterkant. Sommerfuglen Siproeta stelenes (Victorinini) etterligner denne slekten, men har en litt annen vingeform.
Levevis
Philaethria-artene lever i skog (særlig tropisk regnskog) og holder seg mest oppe i trekronene. Alle har larver som lever på pasjonsblomstfamilien (Passifloraceae).
Utbredelse
Denne gruppen lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Systematisk inndeling
<Gallery> Philaethria dido1.jpg|Philaethria dido Philaethria pygmalion MHNT.jpg|Philaethria pygmalion </Gallery>
House of God
House of God er det niende studioalbumet til det danske heavy metal-bandet King Diamond.
Albumet er et konseptalbum og ble utgitt i 2000 av Massacre Records i Europa og Metal Blade Records i USA. Historien på albumet utspiller seg på Rennes-le-Château i Frankrike.
Sporliste
Alle tekster av King Diamond.
Southampton (andre betydninger)
Marinefartøyer
HMS «Southampton» (1912)
Styringsrenten i Norge
Fra 2020 fastsettes styringsrenten av Komiteen for pengepolitikk og finansiell stabilitet. Komiteen ledes av Norges Banks sentralbanksjef. Inntil 2020 ble styringsrenten fastsatt i rentemøter i Norges Banks hovedstyre, som normalt ble holdt hvert kvartal. Endringer vil normalt ha sterkt gjennomslag i de mest kortsiktige rentene i pengemarkedet og for bankenes innskudds- og utlånsrenter. Lavere renter stimulerer til større låneopptak i samfunnet og kan gi økt inflasjon (prisvekst). Høyere renter har motsatt effekt.
Siden sommeren 1993 har styringsrenten vært foliorenten – renten bankene får på sin foliokonto (brukskonto) i Norges Bank. Dette er en konto banker i Norge er pålagt å ha hvor sentralbanken bokfører deres ansvarlige kapital («reserver») med unntak av kontanter. 3. oktober 2011 ble det innført et kvotebasert system som gir bankene denne renten kun opp til en viss kvote, deretter mottar de reserverenten som er én prosent lavere.
Historie
Norges Bank begynte å gi rente på bankenes innskuddskonto (foliokonto) fra 1. januar 1991. Fram til sommeren 1993 var det imidlertid Norges Banks utlånsrente (D-lånsrenten) som var styringsrenten. Banksystemet var i permanent låneposisjon overfor Norges Bank, og døgnlånsrenten dannet et gulv for de kortsiktige pengemarkedsrentene. Fra høsten 1993 var banksystemet gjennomgående i innskuddsposisjon, og Norges Bank gikk over til å styre de kortsiktige pengemarkedsrentene innenfor en rentekorridor. «Taket» i rentekorridoren var døgnlånsrenten (utlånsrenten) og «gulvet» var foliorenten (innskuddsrenten). Innenfor rentekorridoren styrte Norges Bank likviditeten med sikte på å holde kronekursen stabil.
I siste halvdel av 90-tallet hadde banksystemet gjennomgående store folioinnskudd i Norges Bank, og pengemarkedsrentene falt ned mot gulvet i rentekorridoren. De kortsiktige pengemarkedsrentene har siden i hovedsak ligget noe over foliorenten. Foliorenten er i dag definert som Norges Banks styringsrente.
Differansen mellom døgnlånsrenten og foliorenten var 2 prosentpoeng fra 3. august 1993 til 16. mars 2007, da den ble justert til 1 prosentpoeng. Justeringen hadde ingen betydning for pengepolitikken og var begrunnet i at det ikke var behov for en differanse på 2 prosentpoeng.
For å redusere de negative effektene koronapandemien hadde på økonomien i Norge, satte Norges bank styringsrenten ned til 1,0 prosent fra 13. mars 2020, til 0,25 prosent fra 20. mars 2020, og videre ned til 0 prosent fra 8. mai 2020. . Den holdt seg på 0 frem til september 2021. «Normal» styringsrente anses gjerne som mellom 4,5 og 5 prosent. Styringsrenten i Norge har likevel ikke vært over 4 prosent siden desember 2008.
Fra september 2021 til desember 2022 ble styringsrenten satt opp til 2,75 prosent.
Type 26 revolver
Type 26 revolver (japansk: 二十六年式拳銃 – Nijuuroku-nen-shiki kenjuu?) er en revolver fra Japan.
Styringsrenten i Norge
Mekanisme
Norges Bank holder jevnlige auksjoner av lån til bankene, hvor de som tilbyr høyest rente får lån. Med dette skapes nye sentralbankpenger. Disse utlånene, kalt F-lån, bokføres på bankenes foliokonto og utgjør basispengemengden i Norge som er basis for transaksjoner mellom banker og uttak av kontanter. Basispengemengden («bankenes pengemengde») må ikke forveksles med pengemengden («publikums pengemengde») som skapes av bankene som bokføring («kontopenger») når de låner penger til husholdninger, bedrifter og offentlig sektor.
Type 26 revolver
Det var den første moderne pistol approbert av den keiserlige japanske hær. Den ble utviklet på Koishikawaarsenalet og navnet er fra året den ble approbert i den japanske kalender (det 26. året under Mutsuhitos regime – 1893). Det ble produsert 59 200 eksemplarer.
Styringsrenten i Norge
Mekanisme
Bankene kan ikke skape nye penger helt fritt, men er underlagt krav til kapitaldekning som innebærer at ansvarlig kapital minst må utgjøre en viss prosent av det beregningsgrunnlaget som følger av bankens forvaltningskapital. Beregningsgrunnlaget er risikovektet og beregnes etter detaljerte, internasjonale regler («Basel-regelverket»). Den ansvarlige kapitalen utgjør bankens buffer mot tap. Sammen med innskudd fra kunder og innlån fra andre banker og investorer, fremkommer bankens forvaltningskapital. Når en kunde tar ut kontanter eller overfører til en annen bank reduseres bankens forvaltningskapital.
Type 26 revolver
Tjeneste
Våpenet var i tjeneste under den russisk-japanske krig, samt første og andre verdenskrig. Den var opprinnelig tiltenkt som sidevåpen i kavaleriet, men på grunn av mangel på pistoler ble den brukt i alle våpengrener, og var i tjeneste frem til 1945.
Design
Den er av typen topp-brekk revolver, og bygget på et Smith & Wesson design. Den har hane uten tommelgrep og er derfor kun avtrekkerspent. Avtrekket er relativt tungt. Den bruker en 9 mm patron som er laget kun til denne revolveren. Den er tilsvarende i størrelse til .38 S&W, men de kan ikke brukes om hverandre.
Eksterne lenker
Kategori:Japanske skytevåpen
Styringsrenten i Norge
Mekanisme
En bank som har mer på foliokonto enn den trenger for å håndtere den daglige avregningen bankene imellom, kan låne dette ut til en annen bank og motta en høyere rente enn styringsrenten. Denne renten heter pengemarkedsrenten og styres av tilbud og etterspørsel bankene imellom, men vil alltid være høyere enn styringsrenten.
Bankenes fortjeneste ligger i forskjellen mellom utlånsrenten og renten banken selv betaler på for eksempel kontoinnskudd eller i pengemarkedet. Denne renteforskjellen må ganges opp med total mengde utlån. Banker vil normalt ha høyere fortjeneste ved lav styringsrente fordi det tillater lav utlånsrente, som stimulerer samfunnet til å ta opp mer lån. Jo lavere kapitaldekning en bank har, desto større vil avkastningen på egenkapitalen være (fordi ansvarlig kapital i all hovedsak er egenkapital).
Regulering av inflasjon
Utlånsrenten setter en begrensning på hvor mye penger publikum låner, og siden pengene som lånes lages av banker så er styringsrenten med på å begrense inflasjonen (økning av pengemengden i forhold til varer). Lavere renter gir høyere inflasjon enn høye renter som kan gi deflasjon.
I Norge låner sentralbanken ut like mye som banksystemet trenger for å oppnå kapitaldekningskravet, mens i for eksempel USA er begrenset utlån sentralbankens viktigste virkemiddel for å regulere inflasjonen fordi bankene ikke får opprette og låne ut mer enn ca. ti ganger så mye som den har i ansvarlig kapital (konto i sentralbanken og kontantbeholdning). Bankene har visse typer kontoer de kan opprette som ikke er underlagt kapitaldekningskrav så effekten er begrenset.
Endring av kapitaldekningskravet er et tredje viktig virkemiddel til å regulere inflasjonen, men denne bestemmes for mange land av BIS (Bank For International Settlements) og det går mange år mellom hver endring.
Renteendringer
Liste over renteendringer etter rentemøter i Norges Bank:
Darlington FC
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1311-9
Uttlesford
Uttlesford er et administrativt distrikt i Essex, England. Administrasjonsbyen er Saffron Walden. Navnet kommer fra et gammelt hundred, et administrativt distrikt i angelsaksisk tid.
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at bydistriktet Saffron Walden ble slått sammen med landdistriktene Dunmow og Saffron Walden. Distriktet dekker et areal på 641,18 km² og hadde 79 443 innbyggere i 2011.
I 2001 ble Uttlesford kåret til det beste sted å bo i England i en undersøkelse utført av Sunday Times. Faktorer som sikret seieren var lave boligkostnader, gode skoler og lav kriminalitet.
Snøfrid Svåsedatter
Snøfrid Svåsedotter (Snæfríðr Svásadóttir) var en av Harald Hårfagres hustruer og av samisk ætt.
Hennes far var samen Svåse Finnekonge, født ca. 850. Hun ble født i Tofte i Gudbrandsdalen i Oppland.
Hun var ifølge beretningene den fagreste kvinnen en kunne se.
Med Harald Hårfagre fikk hun barna
I Orknøyingenes saga kan vi lese om Torv-Einar (Einar Jarl) som dro til Orknøyene og ble stor høvding der.
Da Harald Hårfagres sønner vokste til, ble de svære voldsmenn og ugreie å ha i landet; de gikk mot kongens jarler, drepte noen, og noen jaget de bort fra eiendommene deres. Snøfridssønnene Halvdan Hålegg ("Langbein") og Gudrød Ljome, gikk imot Ragnvald jarl og drepte ham og la hans rike under seg.
Da kong Harald fikk vite det, ble han meget vred, og gikk mot sønnene sine. Halvdan løp ombord på et skip og seilte vest over havet, og Gudrød ga seg over til sin far. I bot for hans far ga kong Harald Tore sin datter Ålov (Årbot) til ekte og jarlsnavn og farsarven hans.
Halvdan Hålegg kom til Orknøyene, og da det ble kjent at kong Haralds sønn var kommet dit, ble folk oppskremt, og noen ble Halvdans håndgangne menn; Einar jarl rømte fra øyene opp i Skottland. Halvdan underla seg øyene og gjorde seg til konge over dem. Einar kom tilbake samme året, og han og Halvdan møtte hverandre. Det ble en hard strid, og Einar seiret. Halvdan sprang overbord i mørket om kvelden.
Wutach
Wutach er en elv i Baden-Württemberg i Tyskland og en av sideelvene til Rhinen med en lengde på 91 kilometer. Elven har sitt utspring i Schwarzwald nær toppen av Feldberg som Seebach. Herfra renner den nordøstover og ut i Titisee. De øvre delene etter Titisee blir for øvrig kalt Gutach. Videre renner Wutach nær Blumberg der den så snur sørvestover før den munner ut i Rhinen ved Waldshut-Tiengen.
Snøfrid Svåsedatter
Om morgenen da det lysnet, fór de rundt på øyene og lette etter folk, om det var noen som hadde kommet seg unna. Da tok Einar ordet og sa: «Jeg vet ikke riktig hva jeg ser borte i Rinansøy, snart står det oppreist, snart legger det seg ned, det må enten være fugl eller folk. Jeg får dra dit bort og se etter.» Der fant de Halvdan Hålegg, og Einar lot risse ørn på ryggen hans med sverd, de skar ribbeinene fra ryggraden og dro ut lungen og ga ham til Odin for å få seier.
Halvdans brødre sverget hevn over Einar Jarl, og Harald Hårfagre dro senere over til Orknøyene. Einar rømte da fra øyene over til Katanes. De kom til et forlik og Harald la skatt på øyene; 60 mark i gull. Einar bød seg til å betale hele skatten alene, men tok da som sin eiendom all odel på øyene. Bøndene samtykte i det, for de rike mente at de kunne løse inn sin odel, og de fattige hadde ingen penger til skatten. Einar betalte det hele, og jarlene eide all odel siden i lang tid, inntil Sigurd jarl Lodvesson senere ga den tilbake til orknøyingene.
Vinaròs
Vinaròs er en by og kommne i provinsen Castellón i den autonome regionen Comunitat Valenciana i øst-Spania. Byen ligger ved Middelhavet og er en viktig fiskehavn.
Snøfrid Svåsedatter
Kong Harald vendte tilbake til Norge, og Einar Jarl rådde for Orknøyene i et langt liv og døde sottedøden.
Denis Joseph Dougherty
Denis Joseph Dougherty (født 16. august 1865 i Ashland i Pennsylvania i USA, død 31. mai 1951 i Philadelphia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Philadelphia 1918–1944. Før hadde han vært biskop av Nueva Segovia (Vigan) 1903–1908 og Jaro (Iloilo) 1908–1915 (begge på Filippinene – hele det gamle spanske katolske episkopat måtte erstattes etter at de nye koloniherrer hadde overtatt på øyene), og biskop av Buffalo i USA 1915–1918.
Han ble kreert til kardinal i 1921 av pave Benedikt XV. Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII, det foregående konklavet rakk han ikke frem til i tide.
Bakgrunn og utdannelse
Dennis Dougherty var det sjette av ti barn til Patrick og Bridget (født Henry) Dougherty. Foreldrene var født i County Mayo i Irland; daren var gruvearbeider i en kullgruve. Familien tilhørte menigheten St. Joseph's Church i Girardville, der Dougherty ble døpt av fader Michael A. Sheridan. Han ble konfirmert av erkebiskop James Frederick Wood.
Etter fullført high school i 1880 bestod han opptaksprøvene til St. Charles Borromeo Seminary i Overbrook. Men om 14-åring ble han ansett for å være for ung til å begynne på presteseminar, og ble istedet sendt til Collège Sainte-Marie i Montréal i Canada. Der studerte han i to år, og kom så tilbake til Pennsylvania og kunne så begynne på St. Charles Seminary, hvor han kunne hoppe over de to første studieårene.
I 1885 ble Dougherty sendt av erkebiskop Patrick John Ryan for å fortsette sine studier i Roma ved Pontifical North American College og Urbaniana, propagandakongregasjonens kollegium, der han tok doktorgraden i teologi i 1890.
Biskop av Nueva Segovia, Jaro og Buffalo
Den 10. juni 1903 ble Dougherty utnevnt til biskop av Nueva Segovia på Filippinene av pave Leo XIII. Denne by heter nå Vigan. Han ble bispeviet fire dager etter av kardinal Francesco Satolli, med de medkonsekrerende kardinal Pietro Gasparri og erkebiskop Enrico Grazioli, i basilikaen SS. Giovanni e Paolo i Roma. Kort etter hans ankomst ble hans bispedømme rammet av en influensaepidemi. Biskop Dougherty tok i bruk en rekke bygninger under hans jurisdiksjon til et nødhospital drevet av katolske nonner, noe som ifølge borgermesteren, reddet utallige liv.
Han ble den 19. april 1908 utnevnt til den femte erkebiskop av Jaro. Jaro er nå en del av byen Iloilo på øya Panay.
Etter tolv år på de filippinske øyer kom han tilbake til sitt fødeland etter å ha blitt utnevnt til den femte biskop av Buffalo i delstaten New York den 6. desember 1915. I Buffalo likviderte han katedralens gjeld på $1,100,000, reorganiserte de katolske skoler og den katolske kirkes karitative arbeide, og opprettet femten nye menigheter.
Erkebiskop av Philadelphia, og kardinal
Dougherty ble den 1. mai 1918 utnevnt til erkebiskop av Philadelphia, etter avdøde erkebiskop Edmond Francis Prendergast. Han ble installert den 10. juli samme år. Pave Benedikt XV created him til kardinalprest med Santi Nereo e Achilleo som titulus i konsistoriet av 7. mars 1921, og dermed ble han Philadelphias første erkebiskop som også ble kardinal.
Doughertys overfart til Roma for å delta ved pavevalget i 1922 ble forsinket av dårlig vær, og da han ankom var pave Pius XI allerede blitt valgt.
Han samlet inn nesten $100.000 for å støtte den irske uavhengighetskrig. Kardinalen overbeviste den filiuppinske president Manuel L. Quezon til å forlate frimureriet til fordel for katolisismen i 1934, var pavelig legat til den 33. internasjonale eukaristiske kongress i Manila den 1. januar 1937, aog deltok i pavevalget i 1939, som valgte pave Pius XII. På vegne av amerikanske katolikker under Annen verdenskrig ytret han at «likesom være andre amerikanske medborgere vil vi gjrøe vårt ytterste for å beskytte vårt land ved å vinne krigen, og ... at vi med dette for øye stiller alt det som er i vår besittelse til regjeringens dosposisjon» Dougherty var senere pavelig legat ved den nasjonale eukaristiske kongress i St. Paul i Minnesota den 8. juni 1941.
I løpet av sine 33 år som erkebiskop etablerte kardinal Dougherty 106 menigheter, 75 kirker, 146 skoler, syv sykehjem, syv barnehjem og Philadelphias Cardinal's Residence (senere solgt av erkebispedømmet), og fikk tilnavnet «The Great Builder» for dette.
Dougherty døde av slag i Philadelphia, i en alder av 85 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Nils J. Hunstad
Nils Jacob Hunstad (født 18. januar 1895 i Harstad, død 24. november 1978 på Lillehammer) var en norsk offiser, motstandsmann, forretningsmann og politiker (Høyre). Han var ordfører i Harstad i tre perioder fra 1932 til krigen. Han var bataljonssjef under Kampene ved Narvik i 1940. Han var fengslet i Tyskland fra 1943-45 og ble forfremmet til generalmajor i 1953.
Hunstad fullførte Krigsskolens øverste avdeling i 1917, ble kaptein fra 1924, major og bataljonssjef ved kampene på Narvik-fronten 1940. Hunstad var forretningsfører for Harstad Tidende fra 1924. Under Kampene ved Narvik i 1940 var han major og sjef for I bataljon av Troms infanteriregiment nr. 16 (I/IR 16). I 1941 ble han arrestert for motstandsarbeid han ble sluppet fri i februar 1943 for så å bli sendt til Tyskland som krigsfange i august 1943.
Han ble tre ganger valgt til ordfører i hjembyen i perioden fra 1932 fram til 1940.
Etter krigen gjorde han militær karriere og innehadde flere høyere stillinger og ble utnevnt til generalmajor i 1953. Han er av mange holdt som en av hjembyens store sønner, og er gravlagt der.
Utmerkelser
For innsatsen under krigen ble han tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren,, Deltagermedaljen, de franske utmerkelsene offiser av Æreslegionen og krigskorset (Croix de guerre 1939–1945). I 1958 ble han tildelt Det frivillige Skyttervesens hederstegn, og han var innehaver av Idrettsmerket.
Crocodile Dundee II
Crocodile Dundee II er en australsk actionkomedie og eventyrfilm fra 1988 regissert av Peter Faiman. Filmen handler om den australske eventyreren Crocodile Dundee som har slått seg til ro i New York sammen med sin kjæreste Sue. Det ubekymrede livet tar slutt når Sue blir truet på livet av colombianske narkosmuglere som vet at hun har avslørende bilder av banden. Etter et kidnappingsforsøk bestemmer Dundee for å ta henne med til sitt hjemsted i Australia. Hovedrollene spilles av Paul Hogan og Linda Kozlowski. Manus er ved Paul Hogan og Brett Hogan.
Crocodile Dundee II er en oppfølger til den populære Crocodile Dundee fra 1986. Den ble i 2001 etterfulgt av den mindre vellykkede Crocodile Dundee i Los Angeles.
Den ble en stor publikumssuksess, men ikke så godt mottatt av filmkritikerne.
Handling
Mick Dundee har nå bosatt seg i New York City hvor han lever sammen med Sue Charlton. Dundee forsøker å kombinere et moderne storbyliv med sin gamle levemåte, noe som medfører flere pussige situasjoner. Det blir blant annet stor ståhei da han en dag velger en noe utradisjonell måte å fange fisk på – ved å kaste dynamitt fra sin robåt utenfor Manhattan.
Popularitet og økonomi
Crocodile Dundee II ble en stor publikumssuksess. Den innbrakte $239,6 millioner på verdensbasis, hvorav $109 millioner i USA og 24,9 millioner (australske dollar) i Australia. Den ble den fjerde mest innbringende filmen på verdensbasis i 1988 og den sjette mest innbringende filmen i USA. (Til sammenligning innbrakte den første $328 millioner på verdensbasis, hvorav $175 millioner i USA).
Den ble også meget populær i Norge. Blant annet innbrakte den 6,3 millioner kroner bare i løpet av de fem første dagene. Noe som var rekord for norske kinoer. Hele 200 000 mennesker hadde sett den i løpet av de første fem dagene og i Oslo alene hadde 28 866 personer sett den i løpet av de første fem dagene (Til sammenligning ble Rambo III sett av 9950 i løpet av sine fem første dagene i Oslo). De eksepsjonelle publikumstallene skyldest ikke filmens publikumstekke alene. Det var også et resultat av at den ble satt opp på et rekordstort antall kinoer som følge av den såkalte «rikslanseringen».
Filmanmelderne
Den ble dårlig mottatt av filmkritikerne i USA, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 11 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske anmelderen Leonard Maltin har gitt den 2,5 av 4 stjerner.
Den fikk middels god mottakelse av de norske filmanmelderne.
Priser
Den ble tildelt en Goldene Leinwand og en BMI Film Music Award (Peter Best).
Viktor Rydberg
Abraham Viktor Rydberg (født 18. desember 1828 i Jönköping i Jönköpings län (Småland), død 21. september 1895 i Djursholm i dagens Danderyds kommun i Stockholms län) var en svensk forfatter, poet, journalist, språkmann, og kulturhistoriker. Han var også en essayist, idealistisk filosof og en framtredende personlighet i det intellektuelle liv i Sverige i løpet av siste halvdel av 1800-tallet, medlem av Svenska Akademien i årene 1877–1895, «hovedsakelig en klassisk idealist» , har blitt beskrevet som «Sveriges siste romantiker» og var ved 1859 «ansett som blant de fremst svenske romanforfattere». Rydbergs imponerende gravsted finnes på Östra begravningsplatsen i Göteborg.
Forfatterskap
Viktor Rydberg var Sveriges kanskje viktigste forfatter i løpet av slutten av 1800-tallet, mellom Almqvist og Strindberg. Noen av hans mest berømte verk er Singoalla og diktet Tomten.
Rydberg ble både berømt og avskydd for Bibelns lära om Kristus, en bok som benektet den kristne læren om treenigheten og som avviste Kristus' guddommelighet og hvor han hevdet at Jesus var skapt av Gud. Han baserte seg på Henoks bok, en oldtidstekst som ikke er inkludert i Bibelen. Rydbergs bok kom ut i 1862 da Sverige ennå ikke hadde religionsfrihet og han kjempet for nettopp religionsfrihet og at kirken ble skilt fra staten.
Som «en idealist trofast til den romantiske tradisjonen i poesi og tanke, men med et sinn som var mottakelig for den nye tidsalderens tanker. Han ble en uovertruffen autoritet i svensk litteratur» og «med hans brede omfang av landevinninger, påvirket han det svenske kulturlivet i stor grad». Han har blitt beskrevet av sin senere biograf Judith Moffett som «en mann av ord: en journalist, romanforfatter, dikter, religionshistoriker, en ekspert på norrøn mytologi og idehistorie, i det store og hele en kulturell leder».
Hans verker har «like til blitt sett på som gjennombruddet for religiøs liberalisme i Sverige», men hans arbeid innenfor religionshistorie og sammenlignbare indoeuropeiske studier har ikke blitt anerkjent i samme omfang. «Rydberg falt mellom idealisme og naturalisme; som en romanforfatter, dikter og kritiker begynte han som en radikal journalist og endte som professor og forfatter av filosofiske dikt». Som idealist og romantiker hadde Rydberg dog ikke innflytelse på den neste generasjonen av svenske forfattere som isteden ble dominert av realismen.
Beskjedne kår
Viktor Rydberg ble født i Jönköping i 1828. Hans bakgrunn var beskjeden. Han sønn av slotts- og fangevaktmesteren Johan Rydberg, en tidligere soldat som ble fengselsvakt, og Hedvig Kristina Duker, en jordmor. Han hadde to brødre og tre søstre. I 1834 døde hans mor i en koleraepidemi. Hans far brøt sammen og sank ned i alkoholisme som igjen førte til at han mistet jobben og leiligheten, og myndighetene sendte den unge Viktor til en rekke fosterhjem, det ene brant ned, noe som var ytterligere traumatisk for ham.
Journalist og politiker
I årene 1855–1876 var han medlem av redaksjonen på GHT; på 1870-tallet var han utenriksredaktør, men skrev også allmenjournalistikk. Han bodde hos sin gode venn og avisens sjefredaktør S. A. Hedlund. Ved det første allmenne kirkemøtet i 1868 i Stockholm var Rydberg ombud. Gjennom hele sitt voksne liv var Rydberg aktiv i politikken. I 1859 skrev han en pamflett om nasjonalforsvaret, noe som inspirerte til «skarpskyterbevegelsen», en frivillig militærenhet som hadde en del politisk betydning på 1860-tallet. I 1870 tok han et kontroversielt pro-tysk standpunkt under Den fransk-prøyssiske krig. Som representant for det tradisjonelle økonomiske systemet i Sverige var han i årene 1870–1872 var han delegat i riksdagen, tilsluttet Lantmannapartiet, bondepartiet. Etter å ha støttet den jødiske sak siden ungdommen ga han en nøkkeltale i riksdagen for å gi ikkeprotestanter fulle borgerlige rettigheter. Han arbeidet for arbeiderklassens kår og i 1906 ble hans arbeid for arbeidernes kår i både prosa og poesi anerkjent som verdifullt for arbeiderklassen. Han fremmet også språkreformer, og ønsket å fjerne utenlandske ord fra svensk språk, særlig de av tysk opprinnelse.
I 1874 gjorde Rydberg sin første store utenlandsreise til Frankrike, Italia og Tyskland; hans reiserapporter ble utgitt i GHT. Rydbergs norske venn Bjørnstjerne Bjørnson oppmuntret S. A. Hedlund til å la Rydberg slutte ved GHT for at han skulle kunne hengi seg helt til sitt forfatterskap. Det skjedde også til Rydbergs irritasjon, han trengte vekselbruket. I årene 1876–1880 var forfatteren foreleser i filosofi og kulturhistorie ved Göteborgs undervisningsfond, i dag Göteborgs universitet.
Heder
Viktor Rydberg ble beæret som hedersdoktor ved Uppsala universitet ved 400-årsjubileet, og ble innvalgt i Svenska Akademien etter C. V. A. Strandberg i 1877. I 1879 giftet Rydberg seg med Susen Emilia Hasselblad. Paret fikk ingen barn.
Rydberg var, foruten medlem av Svenska Akademien, også medlem i Vetenskapsakademien siden 1889, samt siden 1887 hedersmedlem i Akademien för de fria konsterna.
Fire skoler i Stockholm foruten en gate i Göteborg, et studentinternat og andre bygninger bærer hans navn.
Blasfemi og arbeiderkamp
I 1884 nektet Rydberg å støtte dramatikeren August Strindberg i hans blasfemisak. Som jurymedlem i rettssaken i 1888 mot sosialistlederen Hjalmar Branting stemte Rydberg for å sende ham i fengsel for blasfemi. De kom aldri til å snakke sammen igjen.
Hans engstelse for uregulert kapitalisme ved slutten av den industrielle tidsalder er uttrykt i hans feirede dikt Den nya Grottesången hvor han rettet et arrig angrep på de elendige arbeidsvilkårene i industrien og brukte oldtidens norrøne kvad Grottesangen (Grottasöngr) som bakteppe.
Død
Rydberg ble jordfestet i Klara kyrka i Stockholm og ble gravlagt i Östra begravningsplatsen i Göteborg. «Viktor Rydberg-Mausoléet» på daværende Nya begrafningsplatsen (Östra begravningsplatsen) som ble innvilget den 21. september 1900. Hans grav er fortsatt et nasjonalt monument. I henhold til brevvekslingen mellom presten og enken framgår det at man ikke respekterte den avdødes siste vilje i spørsmålet om hvordan begravelsen skulle foregå. Hva Rydberg selv ønsket er ikke blitt gjort kjent.
Rydbergs forfatterskap
Rydberg var en forfatter som aldri ble fornøyd. Hver gang en av hans bøker kom ut i nytt opplag gjorde han endringer – i eksempelvis Singoalla har førsteopplaget en helt annen avslutning enn i det siste opplaget. Mange av hans verker har blitt oversatt, og forblitt trykt på nytt. Hans verker er i utstrakt grad lest i den svenske skoleundervisningen, og hans dikt Tomten er en favoritt i juletiden.
Nedenfor oppgis årstallene for de opplag som kom ut i hans levetid.
Alice Donut
Alice Donut har aldri opplevd noen kommersiell suksess, men sanger som «Lisa's Father (Waka Baby)», «Magdalene», «Lydia's Black Lung» og den noe omskrevne versjonen av The Angels' «My Boyfriend's Back» har oppnådd en viss status i ulike undergrunnsmiljøer. Bandet er ellers kjent for lange og innovative titler, som på platene Bucketfuls of Sickness and Horror in an Otherwise Meaningless Life, Revenge Fantasies of the Impotent og The Untidy Suicides of your Degenerate Children. Det fremste eksemplet er nok imidlertid sangen «The Son of a Disgruntled X-Postal Worker Reflects on his Life Getting Stoned in the Parking Lot of a Winn Dixie Listening to Metallica» fra sistnevnte album. Også tematisk er tekstene til Alice Donut fantasifulle. En del av sangene tar opp seriøse temaer som barnemishandling, sensur, sjåvinisme og religion på en fantasifull måte, mens andre tekster er mer surrealistiske.
Diskografi
Alice Donut har i tillegg gitt ut en DVD, flere singler og EP-er, og deltatt på en rekke samlealbum.
Marian Rejewski
Marian Adam Rejewski (født 16. august 1905 i Bydgoszcz, død 13. februar 1980 i Warszawa) var en polsk matematiker og kryptolog som var med på å løse Enigma, den viktigste krypteringsenheten brukt av Tyskland under den andre verdenskrig.
Rejewski hadde en mastergrad i matematikk. Fem uker før den tyske invasjonen av Polen i 1939, presenterte Rejewski og kollegene hans resultater på dekrypteringen av Engima til representanter fra fransk og britisk etterretning. Kort tid etter krigsutbruddet ble de polske kryptologene evakuert til Frankrike, hvor de fortsatte sitt arbeid i samarbeid med britisk og fransk etterretning. De ble tvunget til å evakuere igjen etter Frankrikes fall i juni 1940, men i løpet av få måneder var de tilbake og jobbet undercover i Vichy-Frankrike. Etter at landet ble fullstendig okkupert av Tyskland i november 1942, flyktet Rejewski via Portugal, Spania og Gibraltar til Storbritannia.
Risløkkfaret (Oslo)
Risløkkfaret (1–25, 2–40) er en vei på Risløkka i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Kryssveien til Risløkkveien.
Stranges stiftelse
Stranges Stiftelse ligger i Klostergaten 28 i strøket Nøstet i Bergen og er en av byens «milde stiftelser».
Risløkkfaret (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1952.
Stranges stiftelse
Rådmann Strange Jørgensen opprettet i 1609 et fattighus for kvinner. Som 7/8 av bygningene i Bergen, forsvant også Stranges bygning i bybrannen 19. mai 1702. Kort tid etter ble et nytt bygg oppført, men dette forfalt og ble revet. Nåværende bygg ble oppført i 1751. Bygningen er i hovedform lik hospitalsbygningen på St. Jørgens Hospital: et stort åpen rom med sovekammer i to etasjer på begge sider.
Fattighuset Stranges Stiftelse ga i 1751 rom til 31 beboere, det vil si at det lå to personer i hvert sovekammer. Senere ble antallet beboere redusert til 15. Bygningen beholdt sin opprinnelige bruk fram til 1972, og følgelig er interiøret er svært godt bevart. Stranges Stiftelse er formelt ikke vedtaksfredet av Riksantikvaren, men i 1975 ble det inngått en avtale om at bygget skal behandles som om det var fredet.
Fortidsminneforeningen overtok eiendommen i 1972, og bygget fungerer i dag som sekretariat for Fortidsminneforeningen i Bergen og Hordaland.
På folkemunne ble det tidligere omtalt som «Busthuset».
Conny Månsson
Conny Månsson (født 4. januar 1980) er en svensk fotballspiller som fra 25. januar 2019 er klubbløs.
Han har også vært på prøvespill for den engelske toppklubben Liverpool FC.
Kristiansund
I 2014 signerte Månsson en ettårs kontrakt med Kristiansund BK.
Hannah Kearney
Hannah Angela Kearney (født 26. februar 1986 i Hanover i New Hampshire) er en amerikansk tidligere freestyler som konkurrerte i kulekjøring. Kearney vant OL-gull i kulekjøring i Vancouver, den 14. februar 2010. Fire år senere fikk hun OL-bronse i samme øvelse i Sotsji, slått av søstrene Justine og Chloé Dufour-Lapointe fra Canada. Hun vant 46 verdenscuprenn fra 2004 til 2015. Hun la opp i 2015. Hun representerer freestyle i FIS' utøverkomite 2017–2019, og hun er nestleder i komiteen.
Arkeologiåret 1897
Arkeologiåret 1897 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1897.
Tora Mosterstong
Tora Mosterstong (Þóra Morstrstǫng) var en av Harald Hårfagres friller. Hun kalles også Thora Mostaff.
Sammen med Harald Hårfagre fikk hun Håkon den gode (Haraldsson) (Hákon Aðalsteinsfóstri), ca. 921 – 961, konge i Norge ca. 935 – 961. Han regnes som uekte barn, fordi Tora var Harald Hårfagres frille.
Robert Treat Paine
Robert Treat Paine (født 11. mars 1731 i Boston i Massachusetts, død 11. mai 1814 i Boston) var en politiker fra USA som signerte USAs uavhengighetserklæring i 1776 som en representant for delstaten Massachusetts.
Tora Mosterstong
Ifølge Snorres Harald Hårfagres saga kommer hun fra Horda-Kåres (Hörða-Kára) ætt fra Moster:
Digital Radio Mondiale
Digital Radio Mondiale (DRM) er en standard for digital radio utviklet gjennom forskningsprosjektet Eureka 1559 NADIB - Narrow Band Digital Broadcasting. Målet med prosjektet var å utvikle og bekrefte et system som kan kringkaste digitale signaler i frekvensbånd brukt for AM-kringkasting. Det var et bredt sammensatt utviklingspanel fra Sverige (Teracom), Tyskland (Deutsche Telecom, Deutsche Welle, Fraunhofer), Frankrike (Thales) og Nederland (Radio Nederland Wereldomroep) som var med på utviklingen av systemet.
Selve DRM konsortiet som arbeider for utviklingen av DRM på verdensbasis ble etablert 5. mars 1998 i Guangzhou, Kina. Den første spesifikasjonen på systemet, ble presentert av ETSI i 2001. Hovedmålet var å digitalisere LF, MF og HF-båndet for kringkasting. Dette er frekvensbåndet under 30 Mhz og er også kjent som langbølge, mellombølge og kortbølge (AM-Kringkasting). Disse frekvensbåndene var den første teknologien som ble brukt for å kringkaste radiosendinger.
DRM er siden utvidet til å dekke radiokringkasting i VHF-båndet. Denne avgjørelsen ble fattet i 2005, hvor man utvidet systemet opp til 120 MHz. DRM er standardisert i ES 201 980 revisjon 3.1.1. som et system som fungerer opp mot 174 MHz.
Det er også gjennomført tester i det som omtales som bånd III. Bakgrunnen for at man nå har utvidet systemet ytterligere, er at man ønsker et system som ivaretar behovene i bånd III til radiokringkasting. Dette skyldes primært hensynet den såkalte digitale dividenden, hvor de gamle TV-frekvenser kan brukes til andre formål enn til kringkasting. DRM i bånd III vil utfylle DAB og bidra til at ubrukte frekvenser blir brukt.
Systembeskrivelse
DRM30 er det eneste verdensomspennende digitale kringkastingssystemet for kortbølge og er derfor spesielt aktuelt i land hvor man forholder seg til store avstander. DRM30 er også det eneste alternativet for sendinger på tropebåndene (2,3 MHz – 5 MHz). DRM30 må konkurrere med det amerikanske systemet HD Radio (IBOC AM) på mellombølge. DRM30 har vært alene på langbølge, men det har også kommet et nytt system som heter Digital Radio Oceane. Dette er et alternativ til digital langbølge.
DRM+ kan benyttes i følgende frekvensbånd: VHF-bånd I: 47-68 MHz, OIRT FM-bånd: 65,8 MHz – 74 MHz), Japans FM-bånd: 76-90 MHz og det internasjonale FM-båndet 87,5-108 MHz.
Bruk i Norge
DRM er planlagt brukt i Norge. Det er avsatt frekvensressurser i bånd I til DRM+ i rapporten om den digitale dividende i frekvensområdet 66-68 MHz. Med bruk av DRM+ i bånd I vil man kunne oppnå ekstremt god arealdekning sammenlignet med DAB og dagens FM sendinger.
DRM+ har også blitt testet på FM-båndet, nærmere bestemt FM94,0 MHz i Trondheim.
Lydkvalitet på DRM
Fraunhofer IIS i Tyskland har også utviklet en ny standard som heter xHE-AAC som gir bedre stereolyd på DRM. Standarden ble presentert på IBC messen i Amsterdam i 2013.
Lydkvaliteten på DRM avhenger i stor grad av hvilken båndbredde som blir benyttet til lyd og hvilken båndbredde som brukes til robusthet.
MPEG4- HE-AAC v2 passer best til stereokvalitet og god lydkvalitet for monosendinger, men fordi man kan bruke lavere båndbredde, så finnes det to alternativer:
MPEG4-CELP kan benyttes for monosendinger. MPEG4-HVXC kan benyttes for rene talesendinger.
Tekniske spesifikasjoner DRM30
DRM30 benytter en kanalbredde på 9 kHz eller 10 kHz, men kan også bruke 4,5 kHz eller 5 kHz. Men også større kanalbredder kan benyttes og det er enten 18 kHz eller 20 kHz. Dette gjør at DRM30 kan virke på nær sagt alle AM frekvenser, også med samsending mellom analoge og digitale AM sendinger. Med DRM30 kan man sende opptil fire forskjellige tjenester og når man bruker 18 kHz eller 20 kHz båndbredde, vil lydkvaliteten på AM være bedre enn dagens FM-sendinger. DRM30 kan også benyttes for samsending mellom analoge og digitale mellombølgesendinger. Når man samsender analog og digitale sendinger, benytter man lavest båndbredde på 4,5 kHz eller 5 kHz.