cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hallartinden
Friluftsliv
Det blir kjørt slalåm fra Hallartinden og ned den søndre sida av fjellet. Det finnes fire turstier opp til Hallartinden, en brukt under Hallartind Max som går fra Hov og rett opp fjellet, en fra kirkegården i Vikbotn, en gammel usikker vei fra Vik og den sikreste turstien, opp fra Råvoll. Det er utsikt herfra over nordre Hadselfjorden, søndre Sortlandssundet, søndre Eidsfjorden, Hadseløya, Lofotveggen, søndre Bø og hele Langøysundet.
Geologi
Hallartinden er et paleo-proterozoisk granittfjell, men ligger rett vest for det arkeiske grunnfjellområdet nord for Skagen lufthavn.
Kamma Rahbek
Kamma Rahbek, egentlig Karen Margrethe (født Heger, 19. oktober 1775 i København, død 21. januar 1829 på Frederiksberg). Hun er i dag mest kjent for sin salong på Bakkehuset på Frederiksberg.
Hun giftet seg i 1798 med den meget eldre Knud Lyne Rahbek, født i 1760. Paret kjøpte Bakkehuset, hvor gullalderens danske forfattere møttes i hennes salong til enkel bevertning og åndfull samtale. Blant gjestene i Kamma Rahbeks salong var Adam Gottlob Oehlenschläger, som var gift med Kammas søster Christiane, Anders Sandøe Ørsted, som var gift med Oehlenschlägers søster Sophie, H.C. Andersen, Jens Baggesen, Jonas Collin, Friederike Brun, N.F.S. Grundtvig, J. L. Heiberg, Poul Martin Møller, biskop Jacob Peter Mynster, Henrich Steffens, B.S. Ingemann og Christian Winther.
Bakkehuset er i dag museum.
Hun er gravlagt på Frederiksberg Ældre Kirkegård.
Angelo Bianchi
Angelo Bianchi (født 19. november 1817 Roma i Italia, død 22. januar 1897 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet det pavelige diplomati og den romerske kurie, og var blant annet nuntius i Bayern og i Spania, og senere prefekt for Kongregasjonen for ritene 1887–1897.
Han ble kreert til kardinal i september 1882 av pave Leo XIII.
John M. Deutch
John Mark Deutch (født 21. juli 1938 i Brussel) er en amerikansk kjemiker og embetsmann. Han innehadde stillingen som USAs viseforsvarsminister («Undersecretary of Defence») fra 1994 til 1995 og «Director of Central Intelligence» (DCI) og direktør i CIA fra 10. mai 1995 til 14. desember 1996.
Robert Sohl
Robert Raymond «Bob» Sohl (født 28. mars 1928 i York, Pennsylvania, død 8. april 2001 i Florida) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Sohl vant en olympisk bronsemedalje i svømming under OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass på 200 meter bryst bak sine landsmann Joe Verdeur og Keith Carter
Allocoeliini
Allocoeliini er en gruppe av broddveps i familien gullvepser i overfamilien Chrysidoidea.
Utseende
Disse gullvepsene mangler metalliske farger, men er gulaktige til svarte. På bakkroppen vises bare to ryggplater (terga) og tre bukplater (sterna).
Utbredelse
Gruppen finnes bare i det sørlige Afrika (Sør-Afrika, Namibia og Zimbabwe).
Blind gudinne
Blind gudinne er en norsk krimserie på fire episoder som hadde premiere på TV 2 september 1997. Serien er basert på boken Blind gudinne av Anne Holt, som er den første boken i serien om den fiktive politibetjenten Hanne Wilhelmsen. Hovedrollen spilles av Kjersti Elvik, som også spilte rollen som Wilhelmsen i filmen Salige er de som tørster som hadde premiere senere samme år. Serien ble regissert av Carl Jørgen Kiønig som også regisserte filmen.
For rollene i både TV-serie og film vant Kjersti Elvik Amandaprisen 1998 i klasen beste kvinnelige skuespiller. Serien ble nominert til Amandaprisen i klassen beste dramatiske fjernsynsproduksjon og Gullruten 1998 i klassen beste dramaserie.
Handling
En advokat som er ute og går tur med hunden sin, oppdager en død person. Den avdøde er en tidligere rus-avhengig, men etter hvert dukker det opp flere lik - og politiet får snart mer enn nok å henge fingrene i.
Bent Bille
Bent Bille (født 1509, død 19. september 1555 i København) var en dansk adelsmann, prelat og senere lensherre i Tønsberg len (1547–1555).
Liv
Han var sønn av Anders Bille til Søholm (død 1555) og tilhørte adelsslekten Bille. Etter å ha fått utdannelse som en ung adelsmann lot faren ham slå inn på en løpebane som geistlig, ved at han i 1531 ble opptatt som kannik ved Roskilde domkapittel. Året etter reiste han til Paris for å studere teologi. Han vendte hjem i 1533, og ble straks utstyrt med flere innbringende prebender.
Etter utbruddet av grevefeiden skaffet faren ham et forleningsbrev på degnedømmet i København fra grev Christoffer, men på grunn av de usikre tidene tenkte han på å reise til utlandet for å fortsette studiene. Greven holdt ham imidlertid tilbake i København og sendte ham i begynnelsen av 1536 som fange til Mecklenburg sammen med faren, en svoger og ni andre adelsmenn.
I 1547 ble han forlenet med Tønsberg len. Han oppholdt seg skiftevis i Tønsberg og på slottet Bregentved i Danmark, som han hadde arvet etter sin mor. I sin tid som lensherre var han opptatt med lærde studier. For eksempel diskuterte han teologi med sognepresten i Tønsberg Laurids Lauridsen og studerte runeskriften sammen med fetteren Mogens Gyldenstjerne. I 1551 ble han smittet av pest, men overlevde. Han døde ugift i 1555.
Som lensherre i Tønsberg lå Bille i fiendskap og prosesser med sin forgjenger, Erik Ugerup. I et brev trykt i Diplomatarium Norvegicum fortelles det at en sak mellom Bille og Ugerup fra 1552 måtte henvises til retten i Oslo, fordi prosten, lagmannen og byrådet i Tønsberg ikke våget å dømme i saken, etter at Ugerup møtte opp i rådstuen bevæpnet med spente fyrrør og knebelspyd.
Alice Beate Andersgaard
Hun er utdannet lege, er spesialist i fødselshjelp og kvinnesykdommer og har doktorgrad innenfor dette fagfeltet. Tidligere har hun vært avdelingsoverlege ved gyn/føde-avdelingen ved SI Gjøvik, divisjonsdirektør for kvinne/barn, fagdirektør og viseadministrerende direktør i Sykehuset Innlandet.
Marit Henie
Marit Henie Moe (født 13. februar 1925 i Oslo, død 4. november 2012 samme sted) var en norsk kunstløper. Hun representerte Oslo Idrettslag.
Marit Henie vant seks NM på rad rett etter krigen, noe som er nest flest individuelt i NM-historikken. Hun vant junior-NM i 1936, og NM i parløp i 1950. Etter sin aktive kunstløpkarriere var hun trener i mange år i Oslo Skøiteklub, og trente blant annet Bjørg Ellen Ringdal som vant tre NM på rad i perioden 1970-1972.
Henie deltok under vinter-OL for Norge i 1948 i St. Moritz med 22.-plass i singel, damer. Hennes beste plassering internasjonalt var ellevteplass i parløp i VM i kunstløp 1947 sammen med Erling Bjerkhoel. Marit Henie var Sonja Henies kusine.
Stefanus (Charalambides)
Stefanus, borgerlig navn Christakis Charalambides, (født 29. april 1940 i Costermansville - nå Bukavu - i Belgisk Kongo) er metropolitt av Tallinn og hele Estland, og er dermed overhode av Den estiske apostoliske ortodokse kirke.
Aurillac
Aurillac er en kommune i departementet Cantal i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sentralt i det sørlige Frankrike. Aurillac er hovedstad i departementet Cantal.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Aurillac
Unified-gjenger
Unified-gjenger, fullt navn Unified Thread Standard (UTS), er en amerikansk standard for maskinskruer, og har i likhet med metriske gjenger 60 graders flankevinkel og flat gjengetopp og -bunn. Unified-gjenger har diameter og stigning basert på tommemål, og passer derfor ikke sammen med metriske gjenger som er basert på millimeter.
Unifield-gjenger (UNC) blir i folkelig tale ofte omtalt som tommegjenger.
Grunnleggende profil
Unified-gjenger navngis med tommebrøk etter sin nominelle storediameter (Dmaj) og stigning (P) uttrykt via den inverse gjengetettheten. Flankene er symmetrisk V-formede med en vinkel på 60° mellom hverandre. Den øverste 1/8 av gjengen og den nederste 1/4 av V-formen er avskåret fra profilen.
Forholdet mellom stigning og gjengehøyde
eller
På en utvendig gjenge (f.eks. en bolt) definerer storediameteren Dmaj og lillediameteren Dmin de maksimale dimensjonene til gjengen. Dette betyr at utvendige gjengem må være flat over Dmaj, men kan være avrundet ut under lillediameteren Dmin. For innvendige gjenger (f.eks. en mutter) er det omvendt, og store- og lillediameteren angir da de minimale dimensjonene til gjengen, slik at gjengeprofilen må være flat på ved Dmin, men kan være avrundet utenfor Dmaj.
Lillediameteren Dmin og effektiv "pitch"-diameter Dp kan utledes fra storediameteren og gjengehøyden som:
Standard størrelser
Unified-gjenger angis med et tall for den nominelle storediameteren etterfulgt av en bindestrek og gjengestigningen målt i gjenger per tomme. For diametre under en tomme angis skruen med spesielle tall istedet for storediameteren, som for eksempel #5 for en åttendedels tomme.
Noen ganger oppgis skruer også med bokstavkoder for UNC (Unified Coarse), UNF (Unified Fine) eller UNEF (Unified Extra Fine) dersom skruen følger en av disse standardseriene. Dette kan også bli etterfulgt av en toleranseklasse.
Eksempel: #6-32 UNC-2B (nominell storediameter 0.1380 tommer [3.5052 mm], gjengetetthet 32 tpi [0.794 mm stigning]). På metrisk betegnelse ville dette tilsvart M3.5052 x 0.794 mm.
Spesielle Unified-gjenger som ikke følger UNC-, UNF- eller UNEF-seriene angis som UNS (Unified Special). Disse har ofte tettere gjengestigning og brukes i applikasjoner hvor man trenger ekstra styrke. Eksempler på bruksområder for slike spesialgjenger er steder med store spenninger, som for eksempel spindler på maskineringsverktøy eller hjulspindler på biler.
Toleranseklasser
Unified-systemet har et eget system for klassifisering av toleranser som kalles Unified Screw Thread Standard Series.
Bokstavene "A" og "B" indikerer om gjengene er innvendige eller utvendige. Klasse 1A, 2A og 3A brukes om utvendige gjenger, mens klasse 1B, 2B og 3B brukes om innvendige gjenger.
Unified-toleranseklassen angir et akseptabelt område for diameteren på gjengen målt midt på gjengeflankens høyde (se Dp på skissen av gjengeprofilen over). Dette kan for eksempel måles grovt ved hjelp av en tynn rund tråd og skyvelære. Den vanligste metoden som brukes i produksjon er kanskje å istedet bruke en kalibrert gjengetolk.
Azmi Mohamed Megahed
Azmi Mohamed Megahed (født 15. april 1950, død 12. september 2020 ) var en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesisk-ledete boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
Megahed ble kåret til Afrikas beste volleyballspiler i 1974. Han spilte for Zamalek SC. Etter den aktive karrieren ble han trener og etter hvert styremedlem i klubben. Megahed døde i 2020 etter en "lang kamp" mot virussykdommen COVID-19.
Olisthopus rotundatus
Olisthopus rotundatus er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Olisthopus rotundatus finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere i sørvest. Finnes i Norge.
Utseende
Olisthopus rotundatus er 6,4-7,8 mm lang. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er avrundet uten bakhjørner og minst så bredt som skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).
Levevis
Olisthopus rotundatus opptrer ikke tallrikt, men der den finnes, er det ofte på lyngmark, særlig langs kysten. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.
Larvene lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Maria Myklevoll
Maria Myklevoll (født 28. mai 1987) er en norsk tegneserieskaper, opprinnelig fra Brønnøysund, men bosatt i Trondheim. Hun er hovedsakelig mest kjent både nasjonalt og internasjonalt for serien McMorbid som kan leses på hennes deviantART side. Maria er også medlem i tegneseriegruppen Trondheimstegnerne.
Så langt har hun gitt ut en bok med tittelen Maria McMorbid på et nederlandsk forlag.
Vorkutinsk-2 kraftverk
Vorkutinsk-2 kraftverk (russisk: Vokutinskaja TETs-2) er et varmekraftverk nær Vorkuta i Kominske repulikk, i det nordlige Russland. Det eies og opereres av Volzjskaja TGK, en del av T-Plus-konmsernet.
Anlegget har en produksjonskapasitet på 270 MW. Det leveres også fjernvarme med en effekt på inntil 417 Gcal/t (ca 90 MWth). Brenselstypen er kull.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1951 med plan om 24 MW effekt, og første byggetrinn stod ferdig i 1955. Det ble utvidet fra 50 MW til 10 MW i 1967, og viere til 115 MW i 1975. Videre utvidelser skjedde i 1992. Kraftverket har ca 390 ansatte.
Lamprohiza
Lamprohiza er en slekt av lysbiller.
Utseende
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er fjærformede.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Palearktis, de fleste artene i de sørlige delene av Europa.
Religionsåret 1507
Religionsåret 1507 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1507.
Norgesmesterskapet i alpint 1982
Norgesmesterskapet i alpint 1982 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert på Voss fra 19. til 21. februar.
Metwali Mohamed
Metwali Mohamed (født 4. januar 1949) er en egyptisk volleyballspiller.
Norgesmesterskapet i alpint 1982
Utfor
Sted: Voss
Metwali Mohamed
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesiske boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
Norgesmesterskapet i alpint 1982
Storslalåm
Dato: 20. februar
Sted: Voss
Slalåm
Dato: 21. februar
Sted: Voss
Utfor
Dato: 19. februar
Sandnes Ulf i 2009
Etter nedrykket fra Adeccoligaen i 2008 ble det gjort store utskiftninger i stallen før 2009-sesongen. Til tross for en spillerstall med relativt ung gjennomsnittsalder, ble Sandnes Ulf regnet som den store favoritten til å vinne avdeling 3 sammen med Randaberg. Sandnes Ulf åpnet sesongen med fire strake seire og etter 5-1-seieren borte mot Fredrikstad 2 i tredje serierunde ledet Sandnes Ulf serien. 18 seriekamper gikk det før sesongens første tap, av til slutt totalt tre tap. Tapet kom mot serietoer Vard som kuttet ned avstanden til seks poeng på tabellen, som skapte noe spenning inn mot sluttfasen av sesongen. Med tre kamper igjen kunne Sandnes Ulf sikre opprykket hjemme mot Nest Sotra 11. oktober. Sandnes Ulf vant 11-0, og ettersom målforskjellen var klart bedre enn Vards på 2.-plass, ble opprykket feiret etter Nest Sotra-kampen. Grunnet Sandnes Ulfs opp- og nedrykk de tre siste sesongene, laget komikerne Raske Menn en sang som omhandlet nettopp Sandnes Ulfs opp- og nedrykk, en sang som ble sunget under NRKs fotballgalla Gullballen 6. november. Fremføringen fra Operaen i Oslo kan du se her.
Hjemmekampen mot Nest Sotra samlet flest tilskuere i Sandnes idrettspark i 2009-sesongen med 1271 tilskuere.
Morten Eriksen ble Sandnes Ulfs toppscorer med 28 skåringer i serien. Han ble også kåret til årets spiller i Sandnes Ulf av både Sandnesposten og leserne på SandnesUlf.no.
Sandnes Ulf-stallen i 2009
Keepere:
1. Arild Østbø (på lån fra Viking)
12. Gramos Gashi
40. Thomas Haugland
Forsvar:
2. Øystein Elvestad
3. Vegard Maldal
4. Sjur Halseth
11. Espen Maldal
14. Steffen Haugland
15. Vetle Høivik
20. Tom André Hauge
0. Jørn Hagen (kom til Sandnes Ulf sommeren 2009)
0. Harald Vindenes (kom til Sandnes Ulf høsten 2009)
Midtbane:
6. Henning Rugland
7. Runar Andersen
13. Per Christian Myhre
16. Andreas Westlye
18. Per Kristian Stangeland Nilsen
23. Espen Hægeland
24. Asle Andersen
0. Erlend Danielsen (kom til Sandnes Ulf sommeren 2009)
0. Sigbjørn Skjæveland (kom til Sandnes Ulf sommeren 2009)
Angrep:
8. Christian Thorbjørnsen (gikk til Hinna FK sommeren 2009)
9. Morten Eriksen
21. Paul Oyuga
22. Rebaz Mirza
0. Frode Handeland (gikk til Sandved IL sommeren 2009)
Forandringer i stallen foran 2009-sesongen
Ut:
- Tom Reidar Haraldsen, midtstopper (til Bryne FK)
- Jamil Fearrington, forsvar
- Jarle Mong, midtbane
- Anders Varhaug, midtbane
- Jan Fabiano Kristiansen, midtstopper
- Geir Håkon Valland, målvakt (til Ålgård FK)
- Jørn Hagen, forsvar (til Sarpsborg 08)
- Espen Sola, angriper (til Ålgård FK)
- Kjetil Myrvold, midtbane (til Vindbjart FK)
- Artur Kotenko, målvakt (til Viking FK)
- Eivind Ellingsen, midtbane (til Hana IL)
- Frode Handeland, angriper (fra Sandved)
- Arild Østbø, målvakt (på lån fra Viking FK)
- Tom André Hauge, forsvar (fra Stavanger IF)
- Per Kristian Nilsen, midtbane (fra egen juniorstall)
- Sjur Halseth, midtstopper (fra egen juniorstall)
- Vegard Maldal, midtstopper (Havørn fotball)
- Jason St Juste, midtbane (Garforth Town)
Angoulême
Angoulême er en bykommune i departementet Charente i regionen Nouvelle-Aquitaine sør i Frankrike. Angoulême er hovedstad i departementet Charente.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Angoulême
Amelia Opie
Amelia Opie (født Alderson 12. november 1769, død 2. desember 1853) var en engelsk forfatter som skrev en rekke romaner i romantiske periode tidlig på 1800-tallet og fram til 1828. Hun skrev sin første roman, The Dangers of Coquetry, i en alder av 18 år. Den ble utgitt anonymt i 1790. Den neste fulgte i 1801. Hun skrev også en rekke diktsamlinger.
Liv og virke
Amelia Alderson datter av legen James Alderson og Amelia Briggs fra Norwich. Hun var søskenbarn av den kjente dommeren Edward Hall Alderson og korresponderte med han gjennom hele sitt liv. En annen fetter var kunstneren Henry Perronet Briggs.
Amelia Alderson hadde vokst opp med radikale ideer og var en glødende beundrer av John Horne Tooke. Hun hadde tett kontakt med aktivister som John Philip Kemble, Sarah Siddons, William Godwin og Mary Wollstonecraft.
I 1798 giftet Alderson seg med kunstmaleren John Opie. Deres ni år lange ekteskap var meget lykkelig, selv om hennes mann ikke delte hennes interesse for samfunnslivet. Han malte hennes portrett, og hun kom til å skrive hans biografi. Med hans oppmuntring fullførte hun i 1801 sin andre roman, Father and Daughter, som viste særegen fantasi og patos.
Forfatterskap
Amelia Opie utga jevnlig etter det. I 1802 fullførte hun en diktsamling. Følgende bøker fulgte: Adeline Mowbray (1804), Simple Tales (1806), Temper (1812), Tales of Real Life (1813), Valentine's Eve (1816), Tales of the Heart (1818), og Madeline (1822).
Hun hadde skrevet The Dangers of Coquetry (1790) da hun var kun 18 år. Father and Daughter (1801) handlet om foreldet dyd og familieforsoning. Oppmuntret av Mary Wollstonecraft ga hun ut Adeline Mowbray (1804), hvor hun utforsket forholdet mellom mor og datter. Denne romanen benyttet et liketil og frimodig språk for å formidle den moral som kunne få såvel kvinner som menn til forkaste familiens ønsker og således sette sin framtid i fare.
Det meste av Amelia Opies liv ble tilbrakt dels i London og dels i Norwich. Hun var venner med Walter Scott, Richard Brinsley Sheridan og madame de Stael. I 1825 under innflytelse av Joseph John Gurney ble hun medlem av det religiøse vennenes samfunn, det vil si kvekerne. Etter en bok kalt for Detraction Displayed og bidrag til ulike magasiner sluttet hun å skrive. Resten av hennes liv ble tilbrakt med reisning og veldedighetsarbeid.
Selv sent i livet opprettholdt Opie forbindelser med forfattere, eksempelvis mottok hun George Borrow som en gjest. Etter et besøk til Cromer, et feriested ved kysten av nordlige Norfolk, ble hun forkjølet og hun trakk seg tilbake til sitt soverom. Et år senere den 2. desember 1853 døde hun Norwich. Det ble sagt at hun beholdt livlighet til det siste. Hun ble gravlagt i Gildencroft, kvekernes gravlund i Norwich.
Oratorium
Oratorium (kirkelatin, «bedehus», av latin orare, «be») er et større musikalsk verk for orkester, sangsolister og kor. I motsetning til en opera er der ikke kulisser, kostymer og skuespill i et oratorium. Med hensyn til musikalsk stil og form følges de to genrer dog tett sammen, bortsett fra at korstykker forekommer hyppigere i et oratorium enn i en opera. Oratoriets glansperiode var på 1600- og 1700-tallet.
Voronezj-1 kraftverk
Anlegget har en produksjonskapasitet på 168 MW. Det leveres også fjernvarme med en effekt på inntil 1.269 Gcal/t (ca 210 MWth). Brenselstypen er kull.
Oratorium
De fleste oratorier har bibelske temaer, men mange komponister, især Georg Friedrich Händel, har skrevet oratorier om verdslige emner fra gresk og romersk mytologi. Emnet er ofte alvorlig og betydningsfullt. Det kan være verdens skapelse eller Jesu liv eller en av de klassiske helter eller profeter.
Voronezj-1 kraftverk
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1930 med plan om 24 MW effekt, og første byggetrinn stod ferdig i 1933. Det ble utvidet fra 24 MW til 138 MW i 1959, og siden videre til 168 MW.
Amelia Opie
Forfatterskap
En biografi om henne, A Life, skrevet av Miss Cecilia Lucy Brightwell, ble utgitt i 1854.
Oratorium
Handlingen i et oratorium er ofte innskrenket til et minimum. Noen oratorier inneholder ikke noen egentlig fortelling. I et oratorium er fortellingens formål ikke så meget dramatisk som estetisk: gjennom fortellingen struktureres verket musikalsk og får betydning.
En oratorium inneholder vanligvis:
Tove av Danmark
Tove av Danmark, Tove fra Venden, (Tófa) (ca. 970) var dronning av Danmark gjennom sitt giftermål med Harald Blåtann på 960-tallet.
Tove var datter av den vendiske fyrsten Mistivoj.
Hun reiste en runesten etter sin mor rett ved det nåværende Sønder Vissing kirke (mellom Horsens og Silkeborg). Inskripsjonen lyder: Tófa lét gera kuml, Mistivis dóttir, ept móður sína, kona Haralds hins Góða, Gorms sonar. (Tove, Mistivis datter, Harald den Godes, Gorms sønns kone, lot gjøre kumbl (=runer/minnesmerke) etter sin mor.)
Det er ikke fastslått om Tove var mor til noen av Harald Blåtanns barn.
Amphoe Mueang Krabi
Mueang Krabi er et distrikt (amphoe) i provinsen Krabi i Thailand.
Mohamed Saleh El-Shikshaki
Mohamed Saleh El-Shikshaki (født 21. januar 1951) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesiske boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
John Gowdy
John M. Gowdy (født 15. november 1946) er en amerikansk samfunnsøkonom ved Rensselaer Polytechnic Institute i Troy i delstaten New York i USA.
Gowdy har en bachelorgrad i antropologi fra American University i 1967 og mastergrad i samfunnsplanlegging ved University of Rhode Island fra 1972. Doktorgraden tok han i økonomi ved West Virginia University i 1980.
Hans forskning kretser rundt verdsetting av biodiversitet og økosystemtjenester, evolusjonær økonomi, bærekraftig utvikling, klimaendringer og adferdsøkonomi.
Liste over kulturminner i Eigersund
Liste over kulturminner i Eigersund er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Eigersund. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Klovn Forever
Klovn Forever er en dansk komedie fra 2015 regissert av Mikkel Nørgaard. Hovedrollene spilles av Casper Christensen og Frank Hvam (de har også manus). Den er en etterfølger til Klovn – The Movie fra 2010.
Handling
Frank og Caspers gode vennskap blir satt på en alvorlig prøve når Casper bestemmer seg for å forlate både Danmark og Frank, for å heller satse på en karriere på egen hånd i Los Angeles.
Fast bestemt på å vinne sin beste venn tilbake ønsker Frank snart å følge etter Casper til USA, og han opplever en begivenhetsrik reise full av eventyr.
Orectoscelis
Orectoscelis slekt av biller som tilhører familiegruppen stumpbiller (Histeridae).
Utseende
Små, gjerne nokså knudrete stumpbiller. Kroppen er tett og kraftig punktert, ofte med påfallende knøler eller andre ujevnheter, noen ganger med påfallende, kraftig børstehår, særlig med forhjørnene av dekkvingene. Denen slekten har en mer eller mindre kommaformet forsenking i dekkvingene, tett kledt med gule hår. Antennene sitter festet høyt oppe på hodet, over fasettøynene. Det første antenneleddet er kraftig utvidet og kan foldes som et lokk over hodet.
Levevis
Denne grupen er såkalte inkviliner, som lever i reirene til sosiale insekter, som oftest maur. På grunn av det skjulte leveviset er det ikke så mye man vet om dem, de fleste artene blir sjelden funnet.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Sulawesi i vest til Queensland i øst.
Negroni
Negroni er en populær italiensk cocktail, som består av én del gin, én del vermut rosso (rød, semi-søt), og én del Campari, pyntet med appelsinskall.
Kollektivtransport i Akershus
Oversikt over jernbane, t-banelinjer, forstadsbaner og trikkelinjer for persontransport i Oslo-området:
Jernbane
Jernbanenettet og stasjonene er eid av Bane NOR. Vy har åtte lokaltogruter i regionen, og betjener alle stasjoner med et rutetilbud.
Forstadsbaner
Skinnegående bytransport med egen trasé.
Bussruter
Driftes av Ruter.
Båt
Ingen av de ovenfor nevnte ruter tar med kjøretøyer utover sykler og mopeder; kun persontrafikk.
Margot Walle
Margot Sofie Walle Holmvik (født 11. november 1921 i Bærum, død 26. februar 1990 i Bærum) var en norsk kunstløper. Hun representerte Oslo Skøiteklub.
Walle deltok under vinter-OL i 1948 i St. Moritz med 10.-plass i Parløp sammen med Allan Fjeldheim. Hun deltok også sammen med Fjeldheim i VM i kunstløp 1947 og kom på 9.-plass i Parløp, og EM i kunstløp i 1949 med 7.-plass i Parløp.
John Chipman
John Somerset Chipman (født 28. juni 1926 i Montreal i Canada) er en kanadisk samfunnsøkonom som er professor emeritus ved University of Minnesota siden han gikk av som professor i 2007. Han har sin bachelor- og masterutdannelse i økonomi fra McGill University, mens han tok doktorgraden ved Johns Hopkins University. Chipman ble innvalgt i National Academy of Sciences i 1993. Han mottok Brinellmedaljen i 1954.
Chipmans forskning kretser rundt internasjonal handel, økonometri, økonomisk historie og velferdsøkonomi.
Caen
Caen (fransk uttale: ) er hovedstad i det franske departementet Calvados. Caen har rundt 120 000 innbyggere og er hjembyen til Vilhelm Erobreren. Byen opplevde en stor økonomisk oppgang under hans erobring av England. Få bygninger har overlevd fra denne tiden på grunn av bombingen under andre verdenskrig. I sentrum av byen finner man tre markante monumenter fra Vilhelm erobrerens tid, restene av borgen hans og de to katedralene Abbaye aux Hommes og Abbaye aux Dames.
Under andre verdenskrig ble Caen kraftig nedbombet av amerikanske og britiske bombefly, da byen var sentral i de alliertes strategi for Operasjon Overlord, og det tyske forsvaret ble langt sterkere enn hva som var forventet.
Historie
Etter en kamp mellom Bretagne og Normandie fra 1449-1450, dro Arthur de Richemont, militærkommandant og hertug av Bretagne, mot Caen sammen med franske tropper under ordre av Jean de Dunois. Angrepet på Caen i 1450 var del av den fjerde fasen av hundreårskrigen, da dets territorier ble gjenerobret av det franske kongeriket.
Under den franske revolusjon (1789-1799) var Caen et viktig støttepunkt for girondinerene.
Caen ble en viktig havneby efter at det på 1800-tallet ble konstruert en 14 km lang skipskanal som forbandt byen med Den engelske kanal. Den største delen av havnetrafikken besto av brenselsimport og ståleksport, ettersom byens stålindustri fikk store forsyninger fra jernmalmgruvene i Orne-dalen.
Mange fra Caen deltok i den første verdenskrig, og 1427 soldater fra Caen omkom fra 1914-1918.
Caen spilte en viktig rolle under andre verdenskrig. Slaget om Caen varte fra juni til august 1944. Dette var et slag mellom vestallierte, hovedsakelig briter, canadiere og tyske tropper under Operation Overlord. Caen var et avgjørende mål av flere årsaker. For det første ligger byen langs Orne-elven og Caen-kanalen. De to vannhindrene kunne styrke en tysk forsvarsstilling om de ikke ble krysset. For det andre var Caen et veiknutepunkt. om tyskerne fikk kontroll ville det gi fienden mulighet for å flytte styrker langt vekke fra et punkt til et annet. For det tredje var området omkring Caen forholdsvis åpent. Dette området var et ettertraktet område fordi det kunne brukes til flyplasser, grunnet at det er så flatt.
Arbeidet etter andre verdenskrig omfattet gjenoppbyggingen av alle distriktene i Caen og universitetsområdet. Det tok 14 år (1948-1962) og førte til den nåværende urbaniseringen av Caen. Byen mistet mange av sine historiske kvartaler og universitetsområdet i krigen.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Caen
Referens: INSEE
Caen har en negativ befolkningsvekst, hovedsakelig grunnet høye huskostnader. Det er stort sett familier som reiser fra byen, og flytter til forstaden. I byens sentrum bor folk tett og det er få ledige tomter. Når en tomt blir ledig, er det private investorer som er først ute, for å bruke tomten til egen vinning.
Kultur og serverdigheter
Cháteau de Caen er et av de største fortene fra middelalderen i vest-Europa. Borgen ble brukt som brakker under 2. verdenskrig, men ble bombet i 1944 og ble alvorlig skadet. I dag huser borgen et kunst- og historiemuseum, samt kirke og botanisk hage med planter dyrket under middelalderen. SM Caen er den lokale fotballklubben, hvor blant annet N'golo Kante spilte 75 kamper fra 2013 til 2015.
Voronezj-2 kraftverk
Voronezj-2 kraftverk (russisk: Воронежская ТЭЦ-2, eller Voronezjskaja TETs-2) er et varmekraftverk nær Vorkuta i Kominske repulikk, i det nordlige Russland. Det eies og opereres av det russiske kraftselskapet Kvadra.
Anlegget har en produksjonskapasitet på 168 MW. Det leveres også fjernvarme med en effekt på inntil 785 Gcal/t (ca 125 MWth). Brenselstypen er kull og naturgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1954, og første byggetrinn stod ferdig i 1957. Det ble utvidet siste gang i 2007.
Fouad Salam Alam
Fouad Salam Alam (født 9. oktober 1951) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesiske boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
Spionen som elsket meg
Spionen som elsket meg (originaltittel: The Spy Who Loved Me) er en britisk James Bond-film fra 1977. Rollen som Bond spilles av Roger Moore. En sentral birolle innehas av Barbara Bach.
Handling
En britisk og en sovjetisk ubåt forsvinner plutselig. James Bond - MI6-agent 007 - blir satt til å etterforske forsvinningen. James Bond unnslipper et bakhold av en tropp sovjetiske agenter i Østerrike. Han dreper en av dem ved en utforkjøring, og unngår de andre forfølgerne. De hemmelige planene for et nytt, svært avansert sporingssystem for å oppdager ubåter, er til salgs i Egypt. Bond reiser til Egypt og møter KGB-agent Anya Amasova, som også går under kodenavnet Triple X. De reiser sammen gjennom Egypt og møter "Jaws" - en leiemorder med sylskarpe ståltenner. Bond og Amasova slår seg motvillig sammen, når en våpenhvile blir avtalt mellom deres respektive britiske og sovjetiske overordnede. Personen som var ansvarlig for tyveriet av de hemmelige planene blir snart identifisert som forsker Karl Stromberg.
Bond og Amasova reiser med tog til Strombergs base på Sardinia, og Bond redder Amasova fra Jaws. Deres tidligere rivalisering blir snart til hengivenhet. De spiller rollen som en marinbiolog og hans kone, når de skal besøke Strombergs base. De oppdager at han ni måneder tidligere lanserte et nytt, stort mystisk skip, Liparus. Når de forsøker å forlate basen, blir de jagd av en person på motorsykkel, Jaws i en bil, og Naomi, en assistent av Stromberg i et angrepshelikopter. Men Bond og Amasova stikker av når bilen hans, en Lotus, konverterer til en ubåt. Jaws overlever en bil-ulykke. Men Naomi blir drept når Bond skyter en missil fra bilen sin som ødelegger helikopteret hennes. Bond og Amasova undersøker deretter Strombergs undersjøiske Atlantis-base, og bekrefter at Stromberg bruker det stjålne sporingssystemet. Bond finner ut at skipet hans "Liparus" aldri har besøkt noen havn. Amasova oppdager at Bond drepte kjæresten hennes Sergei Barsov, og hun lover å drepe Bond så snart oppdraget deres er gjennomført.
Bond og Amasova går om bord i en amerikansk ubåt for å undersøke Liparus når den tar ubåten til fange. Stromberg setter planen sin i gang: Han sender ut flere kjernefysiske raketter fra britiske og sovjetiske ubåter for å utslette Moskva og New York City. Dette kommer til å utløse en global atom-krig, men Stromberg vil overleve i Atlantis. Deretter planlegger han å opprette en helt ny sivilisasjon som skal overleve under vann. Bond reiser til Atlantis sammen med Amasova. Bond unnslipper og frigjør de fangede britiske, russiske og amerikanske ubåt-mannskapene. Sammen kjemper de mot Liparus-mannskapet. Bond programmerer om alle ubåtene til å skyte missiler mot hverandre, og redder Moskva og New York City. Ubåter unnslipper det synkende Liparus.
Bond blir beordret av Pentagon til å ødelegge hele Atlantis. Men Bond insisterer på å redde Amasova først. Han konfronterer og dreper Stromberg. Deretter møter han "Jaws" igjen, som han slipper ned i en hai-tank. Imidlertid klarer Jaws å drepe haien, og slipper unna. Bond og Amasova flykter i det Atlantis blir senket av torpedoer. Amasova plukker opp Bonds pistol og peker den mot ham, men velger deretter å ikke drepe ham. Royal Navy plukker opp ubåten deres. De to spionene blir sett i en intim omfavnelse gjennom et vindu, til stor glede for deres overordnede på skipet.
Dansk Guldalderjazz Vol. 1–4
Dansk Guldalderjazz Vol. 1–4 er en samling av fire CD-er som kom ut i 1988. De inneholder jazzmusikk fra perioden 1940–1949 spilt av danske musikere som blant annet Svend Asmussen, Kai Ewans, Bernhard Christensen, Harlem Kiddies, Børge Roger Henrichsen og Henry Hagemann.
Dansk Guldalderjazz Vol. 1–4 er tatt opp i den danske kulturkanonen under populærmusikk.
Bryocorinae
Bryocorinae er en delgruppe (underfamilie) av bladteger, en familiegruppe av tegene.
Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.
Systematisk inndeling / slekter
Bladteger er den mest artsrike familien av teger (Heteroptera), med over 10 000 kjente arter. Nye arter oppdages fortsatt, men det er mest i de varme områdene av verden. Særlig regnskogene har et rikt artsmangfold.
Kimseyini
Kimseyini er en gruppe av broddveps i familien gullvepser i overfamilien Chrysidoidea. Gruppen omfatter bare én kjent art.
Utseende
Bakkroppen har tre synlige segmenter, det bakerste av disse er ganske lite.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Sentral-Asia (Usbekistan).
Systematisk inndeling
Arten blir noen ganger plassert i Amiseginae.
Charles-Martial Allemand-Lavigerie
Charles-Martial Allemand-Lavigerie  (født 31. oktober 1825 i Saint-Esprit ved Huire i Frankrike, død 26. november 1892 i Alger, i dagens Algerie) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han opprettet misjonsordenen De hvite fedre, og var erkebiskop av Alger 1867–1891, og dessuten av Kartago 1884–1891. Han ble kreert til kardinal i 1882 av pave Leo XIII.
Bakgrunn
Han ble presteutdannet ved St Sulpice i Paris og presteviet i 1849. Han var progfessor i kirkehistorie ved Collège de Sorbonne fra 1854 til 1856.
Den islamske verden
I 1856 ble han ansvarlig for ledelse av skoler i Midtøsten, og det var da han fikk sin førdte berøring med den islamske verden. C'est là, skrev han, que j'ai connu enfin ma vocation. («Det var der jeg lærte mitt kall å kjenne».) I 1860 reiste han til Libanon og Syria for å administrere assistansen til kristne der, etter en massaker på den forøvet av drusere.
Biskop
Dette ble ikke sett på med velvilje av marskalk Mac Mahon, generalguvernør for Algerie, som fruktet at den maghrebske verden ville anse det som et brudd på den religiøse fred. Han mente at den muslimske tro, som var statsinstitusjon i Algerie, burde vernes mot proselyttisme. Han lot erkebiskopen vite at hans innsats bare skulle gjelde kolonisatorene fra Frankrike. Lavigerie gjorde det klart at han så det som sin oppgave å tjene hele Algeries befolkning.
Kontakten med den stedlige befolkning under hungersnøden gav ham en overdreven tro på at en massekonversjon til kristendommen stod for døren, og hans entusiasme var så stor at han tilbød å fratre sitt erkebispesete for å kunne vie seg helt og fullt for misjonene. Pave Pius IX nektet dette, men gav ham en koadjutor, og gav ham ansvar for hele det ekvatoriale Afrika.
De hvite fedre
I 1868 grunnla han Société des missionnaires d'Afrique, allment kjent som Pères Blancs eller De hvite fedre, etter de hvite magrebske gevanter de bar. Lavigerie skrev selv misjonsselskapets regel.
I 1870 var erkebiskop Lavigerie en ivrig støtter av den pavelige ufeilbarlighet.
I 1871 var han to ganger kandidat til den franske nasjonalforsamling, men tapte begge ganger. Han grunnla Notre Dame d'Afrique i 1872.
I 1874 grunnla han Sahara og Sudan-misjonen, sendte misjonærer til Tunis, Tripoli, Øst-Afrika og Kongo.
Den 27. mars 1882 ble Lavigerie kreert til kardinal, med Sant'Agnese fuori le mura som sin tittelkirke i Roma,, mens hans stor eambisjon var å gjenreise den hellige Kyprians bispestol. I dette var han også fremgangsrik, for med en bulle av 10. november 1884 ble metropolitansetet Karago gjenopprettet, og Lavigerie mottik palliet den 25. januar 1885.
Slaveriet
I sin funksjon som grunnlegger av de hvite fedre, som drev misjonsarbeide rundt noen av de store østasiatiske sjøer, ble Lavigerie direkte konfrontert med menneskerov og slaveri. Etter hans oppfatning var det særlig muslimske slavehandlere som var ansvarlige. Den 1. juli 1888 holdt han en tale i Paris der han karakteriserte muslimer som de som hadde satt slaveriet i system, og oppfordret Europa til et nytt korstog mot islam. På lignende vis ytret han seg den 15. august samme år i Brussel, der han gikk inn for et mer begrenset korstog i Belgisk Kongo. Også i London holdt han et foredrag.
Som resultat av de mange presserapporter ble det mange steder grunnlagt anti-slaveri-selskaper. Resonans fant Lavigeries fremstilling også i den muslimske verden, fremfor alt i Det osmanske rike: Her utkom det en rekke verker som fra islamsk synsvinkel tilbakeviste Lavigeries påstander om at islam skulle begunstige slaveriet. Det ble fremholdt at slaveriet kunne spores tilbake til Aristoteles' og antikkens tid, og at dermed slaveriet var vesentlig eldre enn islam. Dessuten ble det i disse verkene hevdet at den islamske – og fremfor alt den osmanske – form for slaveri var av «mildt slag» hva gjaldt omgangen med slavene, og var meget bedre enn de former som hadde utspring i den europeiske kulturkrets.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Olaus Magnus
Olaus Magnus (født oktober 1490 i Skänninge i Östergötland i Sverige, død 1. august 1557 i Roma) var en svensk geistlig, etnolog og kartograf, samt erkebiskop i den romersk-katolske kirke. Han var sønn av Måns Petersson i Linköping og Kristina, og bror til den svenske erkebiskopen Johannes Magnus.
Olaus Magnus er særlig kjent for sitt store bokverk Historia de gentibus septentrionalibus («De nordiske folkenes historie») som ble utgitt i Roma i 1555. Bøkene er en gjennomillustrert beskrivelse av levevis, skikker, naturforhold og rariteter. Verket ble oversatt til flere språk og var lenge den viktigste kilden til kunnskap om Norden.
Bakgrunn
Etter skole i Linköping og Västerås samt studier i Rostock, oppnådde han trolig magistergraden i Köln i 1514. På oppdrag fra apostolisk kommissær Arcimboldus reiste han i Norrland i 1518–19, der oppgaven hans var dels å selge avlatsbrev, dels å motarbeide reformasjonen. Blant annet var han i Trondhjem der han kan ha møtt erkebiskop Erik Valkendorf. I Sverige kom han så langt nord som til Pello i Övertorneå. Torneå beskrev han som møteplass for Nordkalottens befolkning. Sine opplevelser underveis tok Olaus Magnus til inntekt for et syn på Norden som krigskunstens vugge, demonenes hjemsted og kuldens rike. Hans beskrivelse av samer, deres dagligliv og religion, er den første større kjente fremstillingen av dette folket. En illustrasjon viser tre samiske skiløpere, to menn og en kvinne, ute på jakt.
Prest
Han ble ordinert til prest i 1521, og i 1523 til domprost i Strängnäs. På oppdrag av Gustav Vasa reiste han i 1523 til Den Hellige Stol for blant annet å framføre sin brors ønske om å bli erkebiskop.
Samtidig røpet Olaus Magnus hvordan Olaus Petri i Sverige allerede i tre år hadde forkynt Martin Luthers lære. Selv om Olaus var en innbitt motstander av den nye læren, ble han i 1529, året før Gustaf Vasa startet innføringen av liturgisk reformasjon ved kirkemøtet i Örebro 1529, gitt forhandlingsoppdrag overfor Nederland angående Hansasteder regjert av Habsburgerne.
Landflyktighet
Etter reformasjonen flyktet brødrene Olaus og Johannes Magnus til Danzig (Gdańsk), da forholdet til Roma var noe anstrengt. Inspirert av mulig møte med Kopernikus og sin portugisiske venn Damião de Góis studerte han der hjemlandets kulturhistorie, med støtte fra biskopen Johannes Dantiscus.
Til Venezia dro han i 1539 og fikk i stand et bokbål der av lutherske skrifter. Han og broren Johannes var innlosjert hos patriarken Hieronimo Quirino som viste stor interesse for Olaus' studier av Sverige og oppmuntret ham til å lage Carta Marina, det første noenlunde pålitelige kart over Norden, men ispedd illustrasjoner av fantastiske dyr og fisker hentet rett ut av folketro og overtro. Likevel ble bare noen få kopier av kartet trykt, kanskje fordi de 440 dukatene for treskjæring og trykk ikke rakk til flere. I Roma hadde Olaus eget trykkeri, der håndverkere utførte tresnittene som illustrerer verket.
Erkebiskop
Etter sin brors død i 1544 overtok Olaus erkebispeembedet i Uppsala 26. oktober samme år, men var bosatt i Roma og etablerte der Birgittahuset på piazza Farnese. Med det mål å gjeninnføre katolisismen i hjemlandet, deltok han i 1545 som svensk delegat til konsilet i Trient.
Forfatterskap
Olaus skrev seg inn i en historietradisjon som utviklet seg i Sverige på 1400-tallet, med opphav i Jordanes' skrifter i folkevandringstiden. Ifølge denne tradisjonen nedstammet de svenske kongene fra Noas sønnesønn Magog, den første kongen i Sverige. Magogs etterkommere skulle ha slått seg ned i Sverige, og da landet til sist ble overbefolket, brøt goterne opp fra Gøtaland; opprinnelig var de altså gøter, selv om de også var bosatt på Gotland. Disse gøtiske gotere ble oppgitt å være forfedre til hunere og amasoner, mens nordmenns etterkommere var bulgarere og piktere. På Carta Marina er det avmerket 34 folkeslag med opphav i Norden, noen historiske, noen mytiske. Selv forsøkte Olaus å bekjempe det han tok for å være overtro. Den uopplyste allmue tar eviggrønne trær for å være hellige, forklarer han, mens vi lærde vet jo at det er ormer med bolet sitt under trærne som varmer opp røttene med pusten sin.
Brorens kongekrønike hevdet, i samme ånd, en anerekke tilbake til Noas Ark. Verket er en rekke illustrerte biografier om over 200 konger - gode og dårlige - fra Magog til Gustav Vasa som kom på tronen i 1523, Johannes Magnus’ samtid.