cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elmer Davis
Karriere
En av hans første jobber som profesjonell skribent var for avisen Indianapolis Star, en posisjon han holdt mens han gikk på Franklin College. Han var en framstående student og mottok det britiske Rhodes' stipendium for å gå på Queen's College ved University of Oxford i 1910. Hans opphold i England ble avsluttet etter kort tid da hans far ble syk og til sist døde. Han møtte sin hustru Florence i England.
Tilbake i USA ble Davis redaktør for kioskbladet Adventure, men forflyttet på seg etter et år for å bli journalist og lederskribent for The New York Times. I det neste tiåret skrev Davis om emner fra bokseren Jack Dempsey til vekkelsespredikanten Billy Sunday. Det var hans dekning av Billy Sunday som gjorde ham bemerket. Davis forlot til sist The New York Times for å bli frilansskribent.
Hans mest kjente verk er et historieverk om avisen, ''History of the New York Times. 1851-1921'', utgitt av avisen i 1921. I 1928 utga Davis romanen Giant Killer, en gjenfortelling om den bibelske historien om David av Israel.
Annen verdenskrig
I august 1939 fikk nyhetssjefen for CBS, Paul White, Davis til å overta som nyhetsanalytiker for H. V. Kaltenborn som dro over til Europa for å rapportere om de økende konfliktene som kom til å utløse den andre verdenskrig. Davis ble en øyeblikkelig suksess. Edward R. Murrow kom senere til å kommentere at en grunn for at han mente at Davis var tiltalende var hans aksent som minnet folk om en vennlig nabo. Ved 1941 var hans lytterskare for Davis fem minutters nyhetssendinger og kommentarer på 12,5 millioner amerikanere.
Han tilbrakte to og et halvt år som radioreporter hvor han fikk nasjonens tillit. Av den grunn overtalte hans kollegaer i 1941 president Franklin Delano Roosevelt til å utpeke Davis til direktør for nyopprettede kontoret for krigsinformasjon, en voksende organisasjon på over 3000 ansatte. Selv om Davis ble betalt 53 000 årlig hos CBS forlot han radioen for arbeide for myndighetene under den andre verdenskrig.
Som direktør anbefalte Davis til presidenten at amerikanere av japansk bakgrunn burde få tillatelse til å tjenestegjøre i hæren og marinen, og oppfordret presidenten til å motsette seg lovforslag i kongressen som ville frata japansk-amerikanere borgerskap og internere dem i løpet av krigen.
Etterkrigstiden
Etter krigen gikk Davis tilbake til radioen hvor han benyttet mikrofonen til å kritisere senator Joseph McCarthy for hans farlige antikommunistiske forfølgelser. Davis var en av fire journalister som portretterte seg selv i filmen The Day the Earth Stood Still (1951) og han var vert og forteller for ABCs fjernsynsserie Pulitzer Prize Playhouse (1950–1952) som vant en Emmy for framstående dramaserie.
Spyridon Bitsakis
Spyridon Bitsakis (født 4. mars 1981) er en gresk svømmer.
Elmer Davis
Etterkrigstiden
Davis var en langvarig medlem av The Baker Street Irregulars, en litterær klubb som fremmet lesningen av Sherlock Holmes.
Davis har blitt betraktet som en av de fremste amerikanske journalister på midten av 1900-tallet, og på nivå med Edward R. Murrow. Blant de mange priser som Davis mottok var det tre Peabody Award, inkludert en pris i løpet av dets åpningsår. Utenlandske regjeringer anerkjente også Davis som da han mot den nederlandske prisen Oranje-Nassau-ordenen og den tsjekkoslovakiske Den hvite løves orden, blant andre.
Spyridon Bitsakis
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han deltok i stafettene.
Matanzas
Matanzas er hovedstaden i provinsen Matanzas på Cuba. Byen ligger vel 90 kilometer øst for Havanna og 40 km vest for turistmeteropolen Varadero.
Antallet innbyggere i byen var på 136 718 i 2004.
Oversatt til norsk betyr Matanzas «massemord» eller «massakre». En fortolkning går ut på at navnet skyldes utryddelsen av indianerne som conquistadorene stod bak. Den andre (og eldste) fortolkningen går ut på at en gruppe spanjoler ble massakrert her, og at indianerne stod bak massakren. Midt i Matanzas har cubanerne reist en statue av høvding Hatuey, som ytte en kortvarig motstand mot spanjolene, og til minne om urbefolkningen som den spanske kolonimakten utryddet.
Byen ligger i et delta med tre større elver (Rio Yumuri, San Juan y Canimar og La Atenas de Cuba) og har flere broer som krysser disse elvene på ulike steder. Av denne grunn kalles også byen «Broenes by».
Henry Briggs
Henry Briggs (født 1561 i Halifax i West Yorkshire, død 27. januar 1630 i Oxford) var en engelsk matematiker. Han er mest kjent for å ha beregnet de første logaritmer med 10 som grunntall og har fått sitt navn knyttet til dette logaritmesystemet. Det var basert på tidligere arbeid til John Napier. I mange år var han knyttet til Gresham College i London, men tilbrakte de ti siste årene av sitt liv som professor i geometri ved University of Oxford.
Et krater på Månen og et fjell i Antarktis er oppkalt etter Briggs.
Liv og virke
Sin høyere utdannelse fikk Briggs ved St John's College i Cambridge hvor han i 1577 begynte å studere matematikk. Der ble han Master of Arts i 1585 og Fellow ved samme sted i 1588. I denne tiden ble han kjent med Edward Wright som vakte hans interesse for navigasjon.
Sin første stilling fikk han som professor i geometri i 1596 ved det nye Gresham College i London. Det var grunnlagt på testamenterte gaver fra Thomas Gresham og fikk etter hvert stor betydning for det akademiske livet i byen. Royal Society ble startet der i 1663 og hadde sine møter på samme sted de første årene.
Forelesningene til Briggs var åpne for publikum. I tillegg til geometri, tok han opp tema innen navigasjon og astronomi. Han korresponderte med Kepler og støttet hans banebrytende arbeid om planetenes bevegelse.
Innføring av logaritmer
Da den første boken Descriptio av John Napier om logaritmer kom ut i 1614, fattet Briggs med en gang interesse for og gjorde denne nye beregningsmåten kjent gjennom sine forelesninger. Han så med en gang hvordan metoden kunne forbedres og reiste i 1615 til Edinburgh for å treffe Napier. Boken ble oversatt til engelsk av Edward Wright, men da han døde før den var ferdig, var det Briggs som fikk boken trykt i 1616.
Samme år besøkte Briggs Napier igjen for å diskutere et nytt logaritmesystem med 10 som grunntall. Napier hadde også innsett fordelen med dette, men var blitt for gammel og svak til å bidra med mer. Det førte til at Briggs publiserte sitt første verk Logarithmorum chilias prima (De tusen første logaritmer) med dette nye grunntallet i 1617. Dette er de samme briggske logaritmer som brukes i dag.
John Napier døde i 1617 slik at bakgrunnen og fremgangsmåten for beregning av Napiers logaritmer ble utgitt i 1619 av hans sønn Robert i verket Constructio. Briggs hjalp med og skrev selv noen forklarende tillegg. På samme tid ble han tilbudt et nytt professorat i geometri ved Universitetet i Oxford og sa opp stillingen sin i London året etterpå.
Siste år i Oxford
Hans hovedbeskjeftigelse forble utarbeidelse av mer nøyaktige logaritmetabeller og deres bruk. Første del av dette prosjektet publiserte han i 1624 i verket Arithmetica Logarithmica hvor han presenterte logaritmer for alle tall mellom 1 til 20 000 samt for de mellom 90 000 til 100 000. Det var meningen at han skulle utgi logaritmene for de resterende tallene så snart de var beregnet, men i 1628 ble dette gjort av Adrian Vlacq i Gouda i Nederland selv om hans verdier var mindre nøyaktige. Disse tabellene inneholdt også de verdiene som tidligere var beregnet av Briggs. Da de utkom på flere språk, ble de i mange år et standard oppslagsverk.
De siste årene av sitt liv fortsatte Briggs numeriske beregninger av trigonometriske funksjoner og deres logaritmer. Dette prosjektet ble heller ikke fullført, men første del ble utgitt som Trigonometria Britannica  i 1633 etter hans død i 1630. Han er gravlagt i Merton College hvor han hadde tilbrakt de mest produktive år av sitt liv.
Briggske logaritmer
På den tiden Napier utviklet sine logaritmer, var ennå ikke bruken av desimaltall særlig utbredt etter at Simon Stevin hadde benyttet dem i et arbeid han ga ut i 1585. Istedenfor å regne med mange desimalers nøyaktighet, benyttet man tilsvarende store heltall uten noe desimaltegn. Dette hadde som konsekvens at i trigonometrien hvor sinus til en vinkel i en rettvinklet trekant er definert som forholdet mellom motstående katet og hypotenusen, så ble lengden av kateten oppgitt som sinus for hver vinkel etter at hypotenusens lengde var fastsatt. Denne ble vanligvis betraktet som radius i den sirkel hvor hver vinkel kunne angis i grader og minutt. Napier hadde valgt denne radius å være slik at alle sinus han betraktet var tall som var mindre enn dette. Det er ekvivalent med moderne konvensjon å angi sinus til en vinkel mellom 90° og 0° som et positivt, reelt tall som er mindre enn 1.000 0000 og skrives med syv desimaler hvis man velger å benytte den nøyaktighet.
Grunntall 10
Napier hadde konstruert sine logaritmer slik at sinus til 90° skulle være null. Det kan nå skrives som NapLog r = 0. med radius Da Briggs ble kjent med hans arbeide, så han muligheten for å gjøre dem mer anvendelige og ikke spesiallaget for beregninger innen trigonometrien. Der hadde radius r  kun spilt en hjelperolle som en absolutt lengde for å sette graden av nøyaktighet i utregning av logaritmene. Briggs betraktet denne som et valg av enhet og forlangte at hans forbedrete logaritmer skulle oppfylle den mer generelle betingelsen Log 1 = 0. En direkte konsekvens av denne nye definisjonen er da at
for to vilkårlige tall a og b. Da Briggs og Napier møttes for første gang i 1615, mente de begge at dette ville være en betydelig forbedring.
Generelt vil en multiplikasjon av et tall med 10 kun tilfører det en ekstra 0 i høyre ende av tallet slik at de øvrige sifrene forblir uforandret. Denne enkle systematikken mente Briggs burde reflekteres i definisjonen av logaritmen. Napier innrømmet ved samme møte at han hadde tidligere også innsett dette, men hadde ikke hadde hatt krefter til å ta hensyn til det i sin Descriptio. Men de ble enige om at de forbedrete logaritmene ville nå være entydig bestemt ved å sette Log 10 = 1010 som tilsvarer en beregning av dem som heltall med ti siffer. Med bruk av desimaltall tilsvarer dette å skrive denne briggske logaritmen som log 10 = 1.
mellom et tall x og dets briggske logaritme log x. Denne innsikten hadde som konsekvens at han kunne regne ut sine logaritmer på en helt annen måte enn Napier gjorde.
Først i 1624 i sitt store verk Arithmetica Logarithmica ga Briggs en detaljert beskrivelse av hvordan han hadde kommet frem til sine logaritmer. Dette presenteres sammen med detaljerte beregninger og noen eksempler på deres bruk i trigonometrien. Verket består av en innledning på 88 sider, mens logaritmetabellene for alle tall fra 1 til 20 000 og 90 000 til 100 000 med fjorten siffers nøyaktighet strekker seg over 300 sider. Dette er fremdeles et sentralt verk i numerisk analyse og inneholder flere nye fremgangsmåter som i dag er blitt standard.
Beregninger
Fra kvadratroten av 10 som er √10 = 101/2 = 3.1622 7766 hvis man benytter åtte desimaler, følger med en gang at log 3.1622 7766 = 0.5 slik at log 31.6227 7660 = 1.5, log 316.2277 6602 = 2.5 og så videre. Ved å ta enda en kvadratrot av 10, finner man med samme nøyaktighet. Det betyr igjen at log 1.7782 7941 = 0.25 samt at log 5.6234 1325 = 0.75 da
Hver gang man fortsetter å ta kvadratroten på denne måten, blir resultatet mindre og mindre og nærmer seg 1. For tallet 10 gjorde Briggs dette 54 ganger og oppdaget en viktig regelmessighet. Etter n  kvadratrøtter av et vilkårlig tall a fant han at
hvor xn  er et meget lite tall. Når n blir tilstrekkelig stor, så han sammenhengen xn + 1 = xn /2 innen den nøyaktigheten han hadde. Han kunne da avbryte prosessen og bestemme log a fra denne tilnærmelsen.
der k er en konstant, og den naturlige logaritmen ln(1 + x) = x under den antagelse at x er svært liten. For det spesielle tilfellet at, kom Briggs frem til at konstanten k = 0.4342 9448 som er log e hvor e = 2.71828 1828 er Eulers tall. Det var dermed implisitt med i Briggs beregninger omtrent hundre år før dens betydning var klarlagt.
når xn  var bestemt etter å ha tatt n  kvadratrøtter av a. For eksempel, med a = 2 gir denne fremgangsmåten log 2 = 0.3010 2999 5664 som igjen betyr at log 5 = 1 - log 2 = 0.6989 7000 4336. På samme måte kan log 3, log 7 og så videre regnes ut, noe som Briggs gjorde for alle primtall opp til 97. Var ikke det tilstrekkelig, kom han likevel frem til det ønskede resultat ved interpolasjon og andre, numeriske approksimasjonener.
Alfred Redl
Alfred Redl (født 14. mars 1864 i Lemberg i Galicia i Østerrike-Ungarn, død 25. mai 1913 i Wien) var en østerriksk arméoffiser og spion for Russland. Han valgte å begå selvmord etter at han hadde blitt oppdaget.
Bakgrunn
Alfred Redl kom fra en fattig familie og faren hans, Franz Redl, var kontorist. Moren var Mathilde Redl. Faren hadde vært offiser, men forlot arméen ved 31 års alder, ettersom han ikke hadde råd til den Heiratskaution (en slags livsforsikring til fordel for hustruen) som offiserer var skyldige å skyte inn når de giftet seg. Han klarte å få en passende ansettelse ved den keiserlige og kongelige jernbanen Carl Ludwig-Bahn, om enn bare i Lemberg, der han i egenskap av tyskspråklig statstjenestemann tilhørte en tolerert minoritet. Der ble det mulig for ham å forfremmes til jernbaneoverinspektør.
Offiser
En særlig intelligens gjorde det mulig for sønnen Alfred Redl å stige raskt i gradene i den østerrikske hæren, en posisjon som ellers var forbeholdt de rike og privilegerte.
Redl begynte etterhvert å spionere for andre lands etterretningstjenester, i første rekke for Russland. Rykter om at Redl også skal ha arbeidet for hemmelige tjenester i Frankrike og Italia har dukket opp senere, men disse ryktene har verken blitt bekreftet eller avkreftet av pålitelige kilder.
Redls motiver for landssvik er fremdeles uklart. Han kan ha blitt oppdaget i en kompromitterende situasjon av russiske agenter, siden han var homoseksuell og dersom dette hadde kommet frem, ville det vært fatalt for hans videre karrieremuligheter i militæret. Ifølge noen kilder skal russiske agenter skal ha oppdaget at Redls homoseksualitet så tidlig som i 1901 og brukt denne informasjonen til å presse ham til å avsløre gradert informasjon. Redl ble godt betalt for sine tjenester for den russiske etterretningstjenesten, og han hadde en livsstil langt over hva hans offisielle lønn kunne dekke.
Fra 1903 til 1913 var Redl Russlands ledende spion. Han ble omtalt som en av historiens største forrædere fordi hans handlinger var ansvarlig for drap på minst en halv million av hans egne landsmenn.
Redl begikk selvmord ved å skyte seg da det ble oppdaget at han hadde blitt avslørt som dobbeltagent og det ble derfor ingen rettssak og dom for spionasje.
Ágnes Kovács
Ágnes Kovács' (født 13. juli 1981 i Budapest) er en ungarsk svømmer som under sommer-OL i 2000 i Sydney vant gullmedalje på 200 m brystsvømming. Hun tok også bronsemedalje på samme distanse under sommer-OL i 1996 i Atlanta. Hun har i tillegg ni gullmedaljer, to sølvmedaljer og fem bronsemedaljer fra langbane- og kortbane-VM, samt tre sølvmedaljer og en bronsemedalje fra kortbane-EM.
Serie A 2003–2004
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Vannmannens tidsalder
Vannmannens tidsalder er et sentralt begrep innen New Age.
Begrepet kommer fra astrologien og betegner der hvilket stjernetegn vårjevndøgn inntreffer i. Vårjevndøgn veksler stjernetegn med 2100 års intervaller. Siden antikken har jorden vært i Fiskenes tegn, og dette skal vedvare i noen hundre år til før solen kommer i Vannmannens tegn. Flere årstall vært angitt av ulike astronomer for å datere skiftet: 2150, 2654 eller 234. Andre mener at skiftet allerede har skjedd og knyttet det til begivenheter i historien, i 1433 eller 1844. Noen astrologer mener at overgangen fra én astrologisk tidsalder til en annen vil medfører paradigmeskifter innen religion og vitenskap.
Innenfor new age og populærkultur er det en vanlig oppfatning at Vannmannens tidsalder vil medføre en omfattende ny åndelighet, hvor man søker innover i seg selv, og handler rett av intuisjon, heller enn etter ytre regler. Begrepet er også kjent fra filmen/musikalen Hair (1967).
Rhea (måne)
Rhea (re'-a, Gresk Ῥέᾱ) er Saturns nest største måne og ble oppdaget i 1672 av Giovanni Domenico Cassini.
Navn
Rhea har fått navn etter titanen Rhea i gresk mytologi. Den har også fått betegnelsen Saturn V.
Cassini kalte de fire månene han oppdaget (Tethys, Dione, Rhea og Iapetus) Sidera Lodoicea («Louis' stjerner») for å ære kong Ludvig XIV av Frankrike. Astronomene begynte å kalle disse og Titan for Saturn I til Saturn V. Da Mimas og Enceladus ble oppdaget i 1789, ble nummersystemet utvidet til Saturn VII. Det var William Herschels sønn John Herschel som foreslo å kalle opp de sju månene etter titanene i 1847.
Fysiske egenskaper
Rhea er en ismåne med en densitet rundt 1240 kg/m³. Den lave densiteten antyder at den har en steinkjerne som utgjør mindre enn en tredjedel av månens masse, mens resten består av vannis. Rheas sammensetning ligner nabomånen Dione, noe som tyder på at de har lignende forhistorier. Temperaturen på Rheas overflate er fra 99 K (−174 °C) i fullt sollys til 53 K (−220 °C) på nattsiden.
Rhea har et stort antall kratere og lyse fjærlignende merker på overflaten. Overflaten kan deles inn i to geologisk forskjellige områder basert på tettheten av nedslagskratere. Det første området har kratere større enn 40 km i diameter, mens det andre (i deler av polområdet og ekvatorområdet) har mindre kratere. Dette tyder på at deler av overflaten har blitt omdannet en eller annen gang i månens tidlige historie. Som på Callisto mangler kraterne den høye kanten man finner for eksempel på Månen og Merkur.
Cassini-sonden gjorde en planlagt forbiflygning av Rhea den 25. november 2005 i en avstand av 500 kilometer.
Mulige ringer
Den 6. mars 2008 kunngjorde NASA at Rhea kanskje har et tynt ringsystem. Dette vil i så fall være den første oppdagelsen av ringer rundt en måne. Ringenes eksistens fremkommer av observerte endringer i elektronflyten fanget av Saturns magnetfelt da Cassini passerte forbi Rhea. Støv og brokker ser ut til å utvide Rheas hill-sfære, men er mer kompakt jo nærmere månen, og inneholder tre smale ringer med enda høyere tetthet.
Noter og referanser
<references group="N"/>
Inlesjøen
Inlesjøen (burmesisk: အင်းလေးကန်) er den nest største innsjøen i Myanmar. Sjøen er grunn med en snittdybde på bare halvannen meter i den tørre årstiden. I monsuntiden øker dybden med ytterligere halvannen meter.
Sjøen er særpreget ved sine flytende hager og flytende landsbyer. Om lag 70,000 innbyggere bor på og ved sjøen. De tilhører Intha-folket.
Faisal av Saudi-Arabia
Feisal bin Abdelaziz Al Saud (arabisk: ; født april 1906 i Riyadh, død 25. mars 1975) var konge av Saudi-Arabia fra 1964 til 1975. I sin tid som konge har han blitt tillagt æren for å ha reddet landets finanser og gjennomført nødvendige moderniseringsprosjekter, samt flere viktige reformer. Hans utenrikspolitiske temaer var panislamisme, anti-kommunisme, og anti-sionisme.
Bakgrunn
Født i Riyadh som tredje sønn av Saudi-Arabias grunnlegger og første konge, Ibn Saud. Feisals mor var Tarfa bint Abdullah ibn Abd al-Latif Aal ash-Shaykh, som Ibn Saud hadde giftet seg med i 1902 etter å ha erobret Riyadh. Hun var en fjern slektning av Muhammad ibn Abd Al-Wahhab (wahhabismens far), og hennes far var en av Ibn Sauds religiøse lærere og rådgivere. Som en av Ibn Sauds eldste sønner, fikk Feisal en rekke politiske verv i Kongens kamp med å konsolidere kontroll over Arabia. I 1925 var han kommandør over en gruppe Saudi-lojalister som vant en avgjørende seier i regionen Hijaz. Som takk ble han det etterfølgende år utnevnt som guvernør over Hijaz. Etter at det nye saudiarabiske kongedømmet ble opprettet i 1932, ble han av sin far utnevnt til utenriksminister, en posisjon han hadde til sin død. Han hadde også kommandoen over en del av den saudiarabiske hær som førte en kortvarig krig mot Jemen i 1934.
Som kronprins og statsminister
Ble utnevnt til kronprins da hans eldre bror, Saud av Saudi-Arabia, tok over som konge i 1953. Saud ble raskt upopulær på grunn av sitt lemfeldige økonomiske forbruk, som blant annet innbefattet bygging av flere kongelige praktbygg. Dette førte til at både eldre medlemmer av familien og det religiøse lederskapet fryktet at han ville drive landet inn i konkurs. De tvang ham derfor i 1958 til å utnevne Feisal til statsminister. Han la om den økonomiske kursen og satte straks en stopper for det høye forbruket i et forsøk på å redde landet fra økonomisk kollaps. En økonomisk politikk som skulle bli en av hans kjennetegn.
En maktkamp mellom de to senere førte til at Feisal trakk seg som statsminister. Feisal klarte imidlertid å samle nok støtte slik at han kunne inntre som statsminister igjen i 1962. Det var på denne tiden at Feisal fikk rykte på seg for å være en reformist og en moderniseringsfigur. Han introduserte blant annet utdanning for kvinner og jenter, dette til tross for motstand fra det konservative presteskapet. I et kompromiss gikk han imidlertid med på at undervisningsmaterialet først skulle gjennomgås av det religiøse lederskapet.
Han avskaffet også formelt slaveriet på denne tid, og etablerte landets første tv-stasjon i 1963 (selv om det ikke ble sendinger før to år senere). Moderniseringsreformen førte til protester fra det konservative presteskapet, men Feisal forsikret dem om at islamske dyder som moderasjon skulle observeres strengt, og at tv-sendingene i betydelig grad skulle ha et religiøst innhold.
Maktkampen med Saud
Maktkampen med Saud fortsatte imidlertid også i denne perioden. Da Saud i 1963 ble syk, og derfor fraværende, utnyttet Feisal situasjonen til å samle seg strategisk viktig støtte blant de militære. Han byttet Saud-lojale i viktige posisjoner med prinser som var lojale til ham selv, slik som sin bror Abdullah, som ble leder for Nasjonal Garden. Under Sauds tilbakekomst, krevde Feisal å bli gjort til regent og at Saud bare skulle ha en seremonielle rolle som Konge. Han hadde da skaffet seg avgjørende støtte hos de geistlige, inkludert stor-muftien i Saudi-Arabia, som oppfordret Saud til å etterkomme Feisals krav. Saud nektet og prøvde i stedet å ta tilbake makten. Noe som førte til at Feisal gav Nasjonal Garden ordre om å omringe Sauds palass. Saud gav til slutt opp og godtok en kongefunksjon som var tappet for reel makt. Den 4. mars 1964 ble Feisal gjort til regent. Et møte blant de eldste i kongefamilien samt de øverste geistlige ble holdt senere på året. Møte resulterte i et krav om at Saud også måtte abdisere fra tronen, til fordel for Feisal. Saud, som nå var ribbet for makt og støtte, godtok kravet. Feisal ble innsatt som konge den 2. november 1964, like etter dro Saud til Sveits og senere til Hellas hvor han døde i 1969.
Konge i Saudi-Arabia
Selv om Feisal nå var konge betraktet han restureringen av landets finansielle situasjon som en hovedprioritet. I løpet av de neste årene fortsatte han sin konservative linje i den økonomiske politikk for å balansere budsjettet. Omsider ble målene nådd, godt hjulpet av en økende oljeproduksjon. Den bedrede finansielle situasjonen gjorde det mulig for Feisal å sette i gang flere reformer og moderniseringsprosjekter i landet.
Flere universiteter ble etablert og utvidet i hans periode, og han sendte en stor andel studenter til utenlandske universiteter, spesielt til USA. Studenter som senere skulle fylle viktige offentlige poster i landet. Mange av landets ministerium, statlige etater og velferdsprogram ble startet under Feisals styre, og han investerte mye i infrastruktur. Han innførte også subsidier til jordbruk og industri. Videre la han grunnen for dagens administrative regioner, og la grunnlaget for et moderne velferdssystem. Etablerte i 1970 et justisdepartement. Iverksatte også landets første «femårsplan» for økonomisk utvikling.
TV-sendiger ble offisielt startet i 1965. I 1966 gikk en fanatisk nevø av Feisal til angrep på det nyetablerte hovedkvarteret til Saudi-Arabias stats-tv, men han ble skutt og drept av sikkerhetsvakter. Angriperen var bror til Feisals fremtidige drapsmann, og det er antatt at dette var motivet bak drapet på Feisal i 1975. Til tross for protester fra konservative saudiere fortsatte han sitt moderniseringsprosjekt, men sørget alltid for å gjøre det innenfor akseptable islamske termer.
På 1950- og 1960-tallet var det mange kupp i verden. Av disse var det Muammar al-Gaddafis kupp i 1969 i Libya han fryktet mest. Dette på grunn av likhetstrekkene mellom de to landene når det kom til geografi og demografi (en beskjeden befolkningsmengde boende på et stort ørkenpreget område). Som et resultat av dette bygde han opp et sofistikert sikkerhetsapparat og slo hardt ned på dissidenter. Som med alt annet, rettferdiggjorde Feisal disse handlingene med islamske termer. Tidlig i sin periode som hersker, når konfrontert med kravene om en skriftlig grunnlov, svarte han at Koranen er vår grunnlov. I 1969 beordret han arrestasjonen av flere hundre militær-offiserer med påskudd om at et kupp var under planlegging. Arrestasjonene ble muligens basert på et tips fra amerikanske etterretning, men det ble aldri slått fast hvor reell kupp-planen var. Feisal slo også ned på protester fra arbeidere ansatt i det internasjonale oljeselskapet Aramco, og forbød fagforeninger i 1965. Som en kompensasjon innførte han større rettigheter for saudiske arbeidere. Han introduserte også pensjonssystem og forsikringsprogrammer for arbeiderne, til tross for protester fra det konservative presteskapet.
Utenrikspolitikk
Feisal støttet også monarkisme og andre konservative bevegelser i den arabiske verden. Ved å promotere panislamisme som et alternativ, forsøkte han å demme opp for sosialisme og arabisk nasjonalisme. Han engasjerte seg også i en propaganda- og medie-krig med Egypts pan-arabiske leder Nasser. Feisal avviste imidlertid ikke panarabismen helt og tok til orde for solidaritet mellom arabiske land.
Med Nassers død i 1970 ble Feisal drevet nærmere Egypts nye leder Anwar Sadat, som planla å bryte med Sovjetunionen og søke nærmere forbindelser med USA. Under Jom kippur-krigen i 1973 (mellom Egypt og Israel) trakk Feisal saudisk olje vekk fra verdensmarkedet, i protest over den vestlige verdens støtte til Israel. Dette førte til en mangedobling av prisen på olje i verdensmarkedet og var hovedårsaken til den mye omtalte Oljekrisen i 1973. Denne handlingen gav ham stor prestisje i mange arabiske og muslimske land. Handlingen medførte også til at han i 1974 av Time Magazine ble kåret til "The Man og the Year". Den økonomiske krisen i resten av verden medførte derimot en økonomisk boom for Saudi-Arabia. Noe som gjorde det mulig for Feisal å øke støtten og subsidiene til Egypt, Syria og organisasjonen PLO. Det er en relativt utbredt oppfatning den dag i dag i Saudi-Arabia og den arabiske verden at olje-boikotten var den egentlige årsaken til at han ble myrdet og at krefter i Den vestlige verden stod bak.
Som leder for verdens viktigste oljeprodusent hadde kong Feisal en enorm politisk og økonomisk makt.
Feisal knyttet også nære utenrikspolitiske bånd til Pakistan, hvor han fremdeles er populær. Pakistans tredje største by ble i 1979 oppkalt etter ham Faisalabad ("Feisals by"). I tillegg ble en moské i Islamabad (Faisal-moskeen), en større motorvei i Karachi (Shahrah-e-Faisal) og et bebygd område ved Karachi lufthavn (Shah Faisal Colony) oppkalt eter ham.
Attentatet
Den 25. mars 1975 ble Feisal skutt ned å drept på kloss hold av sin halvbrors sønn, Faisal bin Musad, som nettopp hadde kommet hjem fra USA. Drapet fant sted ved en såkalt "majlis", et stevne hvor kongen åpner sitt hjem for å høre på disputter mellom borgere.
Prins Faisal Bin Musad ble arrestert rett etterpå og offisielt erklært som sinnssyk. Han ble senere funnet skyldig i kongedrap og halshogd offentlig i Riyadh i 1975.
Feisal ble etterfulgt av sin halvbror Khalid.
Familien
Feisals sønner har hatt og har fremdeles viktige posisjoner innen den saudiarabiske regjeringen. Hans sønn, Prins Khalid var guvernør av Asir-provinsen i over 30 år før han ble guvernør i Mekka (provins)-provinsen i 2007. En annen sønn, Saud Al-Faisal, har vært utenriksminister siden 1975. En tredje sønn, Turki bin Faisal Al Saud har tjenestegjort som leder for den saudiske etterretningstjenesten, ambassadør i Storbritannia, og senere ambassadør i USA.
Feisal giftet seg flere ganger, men hans mest prominente kone var Iffat Al-Thunayan, født og oppvokst i Tyrkia. En etterkommer av Al Saud klanen som ble bortført til Istanbul av Ottomanske styrker i 1818. Hun regnes for å ha vært en påvirkningskraft for mange av reformene til Feisal.
Feisals datter Haifa, er gift med hans nevø Bandar ibn Sultan.
Etter hans død opprettet familien King Faisal Foundation.
Verdenscupen i synkronsvømming 1995
Verdenscupen i synkronsvømming 1995 (verdenscupen i synkronsvømming) ble arrangert i Atlanta i USA i 1995.
Nikolaos Xylouris
Nikolaos Xylouris (født 5. april 1982) er en gresk svømmer.
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han deltok i stafettene.
Nationaldagsbakelsen
Nationaldagsbakelsen er et bakverk med mazarinbunn toppet med jordbær, sitronmelisse og et svensk flagg.
Helena Bergsmark, på Café Gateau i Stockholm, vant med dette bidraget en konkurranse som ble utlyst i 1994 for å få frem et bakverk særskilt for Sveriges nasjonaldag.
Nationaldagsbakelsen må ikke forveksles med sverigebakelsen, som ble introdusert i 1984.
Astrid Folstad
Astrid Folstad Risan (født 31. mai 1932, død 21. januar 2009) var en norsk skuespiller.
Nedre Glomma
Sarpsborg og Fredrikstad har en felles bypakke kalt Bypakke Nedre Glomma som står for mesteparten av bompengeinnkrevingen og et felles kollektivtilbud for begge byene.
Kommuner
Nedre Glomma består av tre kommuner:
Bhutanitis
Bhutanitis er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Utseende
Slekten Bhutanitis er middelsstore, slanke svalestjerter som har påfallende lange, klubbeformede stjerter på bakvingene. Grunnfargen er mørk med fine, lyse tverrlinjer. Bakvingen har et par blålige øyeflekker, gjerne på rødlig bakgrunn.
Land der Berge, Land am Strome
«Land der Berge, Land am Strome» er Østerrikes nasjonalsang.
Bhutanitis
Levevis
I likhet med mange andre svalestjerter lever larvene på planter i slekten Aristolochia (holurtfamilien, Aristolochiaceae).
Land der Berge, Land am Strome
Den ble offisielt anerkjent 22. oktober 1946.
Melodien ble, så vidt det fremgår, skrevet av musikeren Johann Holzer, men inngikk i komposisjonen Freimaurerkantate av Wolfgang Amadeus Mozart.
Teksten er skrevet av Paula Preradović.
Tekst
Oversettelse av første vers:
Fjellenes land, landet ved floden.
Åkrenes land, katedralenes land.
Hamrenes fremtidsrike land!
Store døtres og sønners hjem,
Et folk velsignet ved det skjønne.
Høyst beærede Østerrike!
Anders Myrvold
Oppvekst
Anders Myrvold vokste opp på Skedsmokorset, Anders' far Dagfinn Myrvold fikk ham til å begynne med ishockey som fireåring på Furuset Ishockey hockeyskole. Han spilte på Furuset fram til han fylte 15 år.
Spillerkarriere
Anders Myrvold valgte å gå til Storhamar Hockey sommeren 1994. Samme år fikk han imidlertid et tilbud fra canadisk juniorhockey og han valgte å følge drømmen om NHL og dro til USA for en NHL-karriere. Han rakk derfor kun å spille en eneste kamp for Storhamar. Det var i serieåpningen mot daværende tittelforsvarer Lillehammer Ishockeyklubb og han noterte seg for en 2+2 minutters utvisning for roughing.
Myrvold ble draftet av NHL-klubben Quebec Nordics i 5. runde i 1993, som spiller nummer 127 og fikk sin NHL-debut for Colorado Avalanche 6. oktober 1995, som den andre nordmannen i NHL, etter Bjørn Skaare. Han har også spilt for NHL-klubbene Boston Bruins, New York Islanders og Detroit Red Wings.
Han ble Norgesmester med Vålerenga Ishockey i 2006. 23. desember 2006 ble han slått ned i Oslo sentrum og ble operert på Ullevål universitetssykehus. Myrvold var ute resten av sesongen. Myrvold innrømmet i et intervju med VG i november 2007 at han hadde misbrukt kokain i lengre perioder, noe som endte med et syv ukers rehabiliteringsopphold.
Edvard Eilert Christie
Edvard Eilert Christie (født 1773, død 1831) var en norsk forretningsmann og politiker.
Anders Myrvold
Spillerkarriere
Høsten 2017 gjorde Myrvold comeback for Vålerenga og spilte en kamp mot gamle klubben Storhamar i Gjøvik Fjellhall. Det ble med den ene kampen på isen.
Edvard Eilert Christie
Edvard var sønn av poståpner og handelsmannen Johann Koren Christie (1745–1823) fra Christianssund. Han var nevø av Werner Hosewinckel Christie og bror av den bemerkede politikeren Wilhelm Frimann Koren Christie. Han var far til forfatteren Johan Koren Christie samt onkel til fysikeren Hartvig Caspar Christie, politikeren Hans Langsted Christie og arkitekten Christian Christie, samt grandonkel til agronomen Werner Hosewinckel Christie.
Han var handelsmann på Ingøy i Finnmark.
Edvard Eilert Christie er best kjent som stortingsrepresentant. Han ble valgt inn i 1824 fra valgkretsen Christianssund og Molde. Han var en handelsmann der, samt tolltjenestemann. Han døde i 1831.
Anders Myrvold
Etter hockeykarrieren
I 2016 stiftet Myrvold firmaet Camp Myrvold AS, med mål å drive coaching, trenings- og kostholdsveiledning og å holde foredrag på disse områdene. Firmaet ble registrert i Brønnøysundregisteret året etter. I januar 2021 kunne Finansavisen melde at Myrvold og firmaet er godt for nærmere 45 millioner kroner. Myrvold forklarte suksessen med at han har jobbet knallhardt og målrettet som PT og satt pengene i aksjer.
Britannia (navn)
Britannia var det latinske navnet, som ble gitt av romerne for De britiske øyer, det vil si nåværende England og Wales. Naboene Irland kalte romerne for Hibernia, Skottland for Caledonia.
Markise
Markise kan blant annet vise til:
Britannia (navn)
Siden keiser Hadrians tid, formodentlig kort etter hans besøk i England i 121 har Britannia også vært en antropomorfisme for en kvinne som bærer spyd og sverd.
Diktet «Rule, Britannia!» av James Thomson (1700–1748) benyttet musikken til Thomas Augustine Arne (rundt 1740) og ble gjort til en uoffisiell nasjonalsang.
Deontologi
Deontologi er en teori som sier at valg skal baseres på regler eller moralske prinsipper, og at det «riktige valget» veier tyngre enn resultatene.
Deontologien er en pliktetikk. I dette ligger at det må finnes absolutte regler vi vil være pliktige til å overholde. Denne retningen er lettere å relatere til for folk flest, siden deontologien legger moralen i handlingen, ikke konsekvensene. Mens man i utilitarismen vil måtte foreta en vurdering av moral i hver eneste handling, noe som for de fleste ville være uoverkommelig, kan regelutilitarismen regnes som mindre omfattende. Dette fordi handlinger i deontologien kategoriseres som påbudte, forbudte eller tillatte. De tillatte handlingene vil være de handlingene som faller utenfor de allmenne regler, hverken påbudte eller forbudte, og dermed omfatte de fleste av våre daglige handlinger.
En negativ konsekvens av deontologien vil komme av de absolutte plikter vi møter. «Du skal ikke lyve» som en absolutt lov, tar ikke konsekvensene i betraktning, og vil dermed gjelde uavhengig av hva utfallet blir i enkeltsituasjoner. Om du så lyver for å redde liv, vil handlingen fortsatt regnes som umoralsk, ifølge deontologien.
Innenfor etikk representerer deontologisk etikk (fra greskδέον, deon, forpliktelse, plikt) en holdning som vurderer handlingers moralske verdi på grunnlag av et gitt regelsett.
Immanuel Kant hevdet at respekt for moralloven er eneste motivasjon for å handle moralsk riktig. Dette blir definert som pliktetikk. Og går ut på at som mennesker har en plikt til å følge moralloven. I sammenheng med Kant vil moralloven defineres ved «Det kategoriske imperativ».
Provincia de Llanquihue
Llanquihue er en provins i den chilenske regionen Los Lagos. Provinsen omfatter Chiles største innsjø Lago Llanquihue. Provinshovedstaden er Puerto Montt. Provinsen dekker et areal på 14 876,4 km² og har 408 052 innbyggere (2017).
Penthides
Penthides er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, ensfarget brune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum har rundede sider og er mye smalere enn de parallellsidige dekkvingene. Oversiden er fint hårete.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos, Fujian, Taiwan og Japan).
Air Zimbabwe
Air Zimbabwe er Zimbabwes nasjonale flyselskap, Hovedkvarteret er på Harare internasjonale lufthavn.
Historie
Selskapet ble etablert 1. september 1967 som Air Rhodesia etter at Central African Airways ble oppløst. Det fikk først for en kort tid navnet Air Zimbabwe Rhodesia og sitt endelige navn Air Zimbabwe i april 1980 da republikken Zimbabwe ble dannet. Operative flyvninger startet 2. april 1980 med en rute til London Gatwick. Selskapet er hel-eiet av Zimbabwes regjering. Den opprinnelige flåten omfattet fem Boeing 707 leiet fra Lufthansa. Disse erstattet Boeing 720 som var brukt av Air Rhodesia.
Selskapet opererer internasjonalt til London, Kuala Lumpur, Dubai og Beijing. Regionalt til nabolandene og land i Sør- og Sentral-Afrika. Innenlands til Beira, Bulawayo og Victoria Falls.
Destinasjoner
Air Zimbabwe destinasjoner pr. januar 2010 var disse:
Flåte
Air Zimbabwes flåte omfatter følgene fly: (pr. mai 2010):
U18-EM i fotball for menn 2001
U18-EM i fotball for menn 2001 ble arrangert i Finland i 2001.
Kronhuset
Kronhuset (opprinnelig Giötheborgz Tyghuhs) er en rød tegelbygning i Vestre Nordstaden i Göteborg i Sverige. Huset ble oppført i åren 1643-1655 med nederlandsk preg, og er Göteborgs eldste profane bygning som ikke er bolig. Kronhuset ble opprinnelig brukt som «tyghus» (tyg betyr her krigsmateriel), det vil si som lager for garnisonens materiel som kanoner og uniformer.
Takua Pa (kommune)
Amphoe Takua Pa (Takua Pa kommune, også kalt Amphoe Takua) er en kommune i provinsen Phang Nga i det sørvestre Thailand. Kommunen omfatter en nord-sørgående kyststrekning langs Andamanhavet med tilhørende fjellområder i øst.
Kommunens areal er 599,4 km², og folketallet i 2005 var i alt 35 137. Hovedstaden er småbyen Takua Pa med anslagsvis 8 600 innbyggere i 2005.
De største tettstedene, fra nord mot sør, er:
Befolkningen er alt overveiende buddhister, med innslag av kristne blant den betydelige vestlige befolkningen i turistområdet. Det er noen muslimer i kommunen, men ingen moskeer. Nærmeste moskeer ligger i nabokommunen Thai Mueang i sør.
Geografi og dyreliv
Takua Pa (kommune) inneholder noen av de mest sentrale turiststedene i Thailand, ikke minst Khao Lak. Langs kysten løper en sammenhengende sandstrand 2-3 mil fra Khao Lak i sør til litt ovenfor Takua Pa i nord. Her starter helt i nord en innskåret kyst av elvedeltaer. Her ligger øya Koh Kho Khao som den største øyen i kommunen, med sine lange uberørte strender og natur.
Langs hele østgrensen mot nabokommunen Kapong ligger en skogkledd rekke av åser og lave fjell opp til 642 moh. (Khao Lam Ru), men overveiende under 300 meter. Det er delvis dekke av tropisk regnskog i nordøst.
Mellom fjellene og havet er lave, bebygde sletter med et nesten sammenhengende, smalt tettsted av sammenvokste landsbyer langs riksvei 4. Det er utstrakt kokos-, banan- og gummidyrking langs kysten.
Dyrelivet er typisk tropisk og preget av stor luftfuktighet. Slanger, insekter og edderkopper, amfibier (firfisler, frosker), og en stor mengde fiskearter preger biotopene. Det holdes noe elefanter for turisme, men det viktigste lokale området for elefanthold er i Khao Sok. Det drives utstrakt vern av truede arter, ikke minst skilpadder, men salget av utstoppede dyr og insekter er utstrakt. Antallet fuglearter er beskjedent.
Strender og turisme
Den lokale økonomien er avhengig av turistene: De mest framtredende forretningene er hoteller, restauranter, turoperasjon og utflukter, dykkeaktiviteter og dykkeutstyr, butikker, drosjevirksomhet, internettkafeer, helse- og spatjenester, og thaimassasje.
Samferdsel og økonomi
Riksvei 4 går gjennom hele kommunen fra nord til sør, den fortsetter sørøstover til Krabi og nordover til østkysten. Det er ikke flyplass eller jernbane i kommunen eller i Phang Nga-provinsen.
Det er utmerket bredbåndsforbindelse og mobildekning langs absolutt hele kysten. Fjernsyn tilbys både gjennom parabol (satellitt), kabel-tv og bakkenett. Khao Lak Cable TV (KTV) driver kringkasting gjennom luftspent kabel i hele området, både til husholdninger og turistanlegg.
Fiske, gummiplantasjer og palmeoljeindustri opprettholdes, men spiller økonomisk sett en langt mindre rolle enn tidligere. De mange restauranteen er viktige avtakere for det lokale fisket, og de viktigste kommersielle artene er ulike arter fisk, reke, scampi, blekksprut, skjærhummer (Rock Lobster), og i noen grad krabbe.
Apostolos Antonopoulos
Apostolos Antonopoulos (født 7. juni 1983) er en gresk svømmer.
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han deltok i stafettene.
EM i friidrett 2018 – Lengdehopp menn
Lengdehopp for menn under EM i friidrett 2018 arrangeres på Olympiastadion 6. og 8. august 2018.
Tidsplan
Alle tider er lokal tid (UTC+2)
Kvalifisering
Kvalifisering: Direkte kvalifisering ved 8,00 m (Q) eller de 12 beste utøverne (q) gikk til finalen.
Liste over sentrale politikere i Skedsmo 2007–2011
Liste over sentrale politikere i Skedsmo 2007-2011 er en liste som gir en samlet oversikt over politiske ledere i Skedsmo kommune, som har over 46 000 innbyggere.
EM i friidrett 2018 – Lengdehopp menn
Finale
Resultater:
Grønlands historie
Grønlands historie er historien om livet på verdens største øy under ekstreme arktiske forhold: en isbre dekker omtrent 84 prosent av øya og all menneskelig aktivitet er forbeholdt kysten.
De første menneskene kom antagelig til Grønland en gang rundt 2500 f.Kr. Denne gruppen døde åpenbart ut og ble etterfulgt av flere andre grupper som innvandret fra det nordamerikanske fastlandet. For europeere var Grønland ukjent fram til slutten av 900-tallet e.Kr. da norrøne menn fra Island og Norge bosatte seg på sørvestkysten. Denne delen av Grønland var ikke befolket da nordboerne kom dit. De direkte forfedrene til dagens grønlandske inuitter er beregnet å ha først kommet til øya en gang rundt 1200 e.Kr. fra nordvest. Etter nærmere 500 år med fast bosetting, forsvant de norrøne grønlenderne sporløst. Det er lansert mange mulige teorier på hva som kan ha skjedd. Arkeologiske funn antyder at forsvinningen trolig har skjedd en gang mot slutten av 1400-tallet. Danmark-Norge gjorde krav på Grønland etter at øya tidligere hadde vært norsk skattland, og etter århundrer uten kontakt med den norrøne befolkningen var det bekymring for at de hadde blitt hedninger igjen. En misjon ble sendt av sted for å gjeninnføre kristendommen i 1721, men ingen nordboere ble funnet. Det ble besluttet å isteden døpe de lokale grønlandske inuittene og etablere handelsstasjoner langs kysten som en del av Danmarks streben etter å skaffe seg kolonier.
I 1931 ble den østlige delen av Grønland okkupert av nordmenn på privat initiativ, og fikk senere støtte fra den norske regjering. Området ble kalt for Eirik Raudes Land. To år senere ble saken brakt inn for Den internasjonale domstolen i Haag, som dømte i favør av Danmark. Norge aksepterte dommen og okkupasjonen ble avsluttet den 5. april 1933. Under den andre verdenskrig ble Grønland løsrevet fra Danmark, sosialt og økonomisk, og ble isteden tettere knyttet til USA og Canada. Etter krigen kom kontrollen igjen tilbake på danske hender, og i 1953 ble Grønlands status som koloni endret til oversjøisk amt (fylke). Selv om Grønland fortsatt er en del av Danmark, har øya hatt selvstyre siden 1979. I 1985 ble øya det første området til å forlate, Den europeiske union, (kun etterfulgt av Storbritannia) etter at øya hadde blitt medlem av som en del av Danmark i 1973.
Forhistorisk eskimoiske kulturer
Grønlands forhistorie handler om gjentatte bølger av paleo-eskimoisk innvandring fra øyene nord for det nordamerikanske fastlandet. Som en av de ytterste utpostene til disse kulturene var livet hele tiden strukket til de ytterste. Flere kulturer kom og deretter døde ut i løpet av århundrene. I perioden før den norrøne innvandringen og utforskningen av Grønland kan arkeologien kun gi tilnærmet datering.
Saqqaqkulturen er den tidligste kulturen som etablerte seg i de sørlige og vestlige delene av Grønland. Dette folket oppsto en gang rundt 2500 f.Kr. og gikk tilbake en gang rundt 800 f.Kr. I det meste av denne tiden sameksisterte saqqaqkulturen med en annen kultur som har fått navnet Independence I og som kom til de nordligste delene av Grønland fra hva som i dag er Canada. Den tidligste kulturen i de nordligste og nordøstlige delene av Grønland var Independence I og oppsto en gang rundt 2400 f.Kr. og varte til en gang rundt 1300 f.Kr. En gang rundt 800 f.Kr. oppsto en tilsvarende kultur, Independence II, i de samme områdene som Independence I. Denne kulturen har blitt karakterisert som en mellomfase mellom de tidligere kulturene og dorsetkulturen som kom til Grønland en gang rundt 700 f.Kr.; nyere forskning har antydet at disse kulturene kan ha vært identiske innenfor Grønland. Av den grunn har kulturene blitt karakterisert som «grønlandske dorset». De nyeste dateringene for Independence II-gjenstander er fra 200- eller 100-tallet f.Kr. Den tidlige dorsetkulturen eksisterte på Grønland fram til rundt 200 e.Kr. og det har blitt funnet gjenstander så langt nord som Inglefield Land på vestkysten og ved området Dove Bugt på østkysten.