cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nanjing–Hangzhou passasjerjernbane
Nanjing–Hangzhou passasjerjernbane  er en høyhastighetsbane for passasjertrafikk som løper fra Nanjing (kortnavn Ning) og Hangzhou, hovedstedene i provinsene Jiangsu og Zhejiang.
Linjen er den første direkte jernbanen mellom Nanjing og Hangzhou. Den reduserte reisetiden fra nesten to timer til 50 minutter ettersom direkte tog ikke trenger å gå gjennom Shanghai.
Byggingen begynte i 2008. Linjen åpnet 1. juni 2013.
Romance (film, 1920)
Romance er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Chester Withey og med Doris Keane i hovedrollen. Filmen er basert på et skuespill fra 1913 av Edward Sheldon.
Handling
En ung mann som planlegger å gifte seg snart, mottar en advarende historie fra biskopen sin basert på den triste historien om biskopens egen tidlige romantikk.
Erling Laugsand
Erling Emil Laugsand (født 6. mars 1989) er en norsk politiker (Sp) og tidligere leder av Senterungdommen. Fra 14. oktober 2021 er han statssekretær i Finansdepartementet.
Han er oppvokst på Averøy i Møre og Romsdal og har studiekompetanse fra Atlanten videregående skole i Kristiansund fra 2008. Han er senere utdannet sivilingeniør i industriell økonomi og teknologiledelse på NTNU, ved Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi.
Etter et år som medlem av senterungdommens sentralstyre ble Laugsand valgt som ny leder av Senterungdommen 9. november 2013 i Ålesund på organisasjonens 64. ordinære landsmøte. Han overtok lederstillingen etter Sandra Borch. På Senterungdommens landsmøte 6. november 2016 ble Ada Arnstad valgt som Laugsands etterfølger.
Dimitrios Mikhas
Dimitrios Mikhas (født 7. juni 1958) er en gresk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i tresteg.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Ulovfestet gjennomskjæring
Den ulovfestede omgåelsesnormen, også kalt ulovfestet gjennomskjæring, er en ulovfestet rettsregel i norsk skatterett som benyttes for å hindre omgåelse av skattereglene, og som er erstattet av en lovfestet regel om omgåelse fra 1. januar 2020.
Den spanske storlosje
Den spanske storlosje (Gran Logia de Espaňa) er en spansk storlosje innenfor frimureriet som ble grunnlagt den 6. november 1982 i Madrid. Dens nåværende hovedkvarter befinner seg i Barcelona og består av 180 losjer spredt rundt omkring i landet.
Ulovfestet gjennomskjæring
Rettsgrunnlag
Den ulovfestede omgåelsesnormen er ulovfestet og har i all hovedsak blitt til ved Høyesteretts praksis (prejudikater) samt gjennom juridisk teori.
Den spanske storlosje
Den er organisert i åtte provinser – Andalusia, Balearene, Kanariøyene, Castilla, Catalonia, Madrid, Murcia og Valencia.
Ulovfestet gjennomskjæring
Vilkår
Gjennom rettspraksis har det kommet frem to vilkår som må være oppfylt for at omgåelsesnormen kan anvendes. Grunnvilkåret, slik det er formulert i Rt. 2007 s. 209 (Hex-dommen), «går ut på at det hovedsakelige formål med disposisjonen må ha vært å spare skatt». Enten disposisjonen har hatt ett eller flere formål må altså hovedformålet eller hovedformålene ha vært å spare skatt.
Den spanske storlosje
Storlosjen er anerkjent av Englands forente storlosje, såvel som av alle regulære storlosjer rundt omkring i verden, og har omkring 3,000 medlemmer.
Ulovfestet gjennomskjæring
Vilkår
Det andre vilkåret, slik det er formulert i Hex-dommen, er at det ut fra «en totalvurdering av disposisjonens virkninger (herunder den forretningsmessige egenverdi), skattyters formål med disposisjonen og omstendighetene for øvrig fremstår som stridende mot skattereglenes formål å legge disposisjonen til grunn for beskatningen». Hvis grunnvilkåret er oppfylt skal det altså tas en totalvurdering av forholdet hvor man veier helheten opp mot skattereglenes formål.
Den spanske storlosje
I 2016 ble tre norske broderforeninger i Den Norske Frimurerorden (I Vollajoyosa, Fuengirola og Gran Canaria) opphøyd til losjer i den spanske Storlosje. Disse losjene tillater dobbelt medlemskap i henholdsvis Den Norske Frimurerorden og den spanske storlosje.
Dario Badinelli
Dario Badinelli (født 10. august 1960) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i tresteg.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Günther Krauss
Günther Krauss (født 17. desember 1940) er en tysk landhockeyspiller.
Han representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 4.
Thomas F. Quinlan
Thomas F. Quinlan, SSCME (født 13. september 1896 i Borrisoleigh i Irland, død 31. desember 1970) var en irsk katolsk misjonær og ordensgeistlig som var biskop av bispedømmet Chunchon i Korea fra 1940 til 1966.
Prest
Thomas Quinlan studerte i fire år ved St. Patrick's College i Thurles, og begynte deretter som kandidat for Missionary Society of St. Columban. Den 2. februar 1920 ble han og tre andre ordinert til prester av biskop Bishop Thomas O'Dea av Galway and Kilmacduagh.
Kina
De fire ble så raskt overført til Hanyang i Kina. Som med de fleste Columban-misjonærer disse årene kom de ivrige etter å omvendre folk til den kristne tro, og til jul døpte de faktisk sin første kinesiske konvertitt. Men det var umiddelbart klart at kineserne hadde svært presserende behov. Landet opplevde omfattende hungersnød. Tyve millioner mennesker sto i fare for å sulte i hjel mens hundretusener vandret rundt i landet på jakt etter mat. Det var masseutvandring, utbredt fortvilelse og selvmord var vanlig.
Quinlan ble flytende på flere kinesiske dialekter. Han fikk førstehåndskunnskap om de mange naturkatastrofene som Kina ble plaget av - flom og hungersnød. Fra 1926 og utover hadde de også krig og krigsryktene å stri med.
I løpet av Quinlans tid i Kina var misjonærer truet med vold og kidnapping. I 1930 ble to av Quinlans prester, p. Patrick Laffan og James Linehan tatt til fange av en røvermobb og holdt fanget i flere måneder under forferdelige forhold; juling, underernæring og sykdom ble normen. Quinlan forhandlet om deres løslatelse, men etter nok en krise der en annen prest, p. Cornelius Tierney ble tatt til fange og døde, returnerte Quinlan til Irland, følelsesmessig og fysisk utmattet.
Korea
Etter hjemkomsten til Irland ble han etter et års tid sendt til Korea. Man anså at han i Kina hadde vist seg å ha et usedvanlig språkøre, og antok at å tilegne seg koreansk var innenfor rekkevidde for ham.
Igjen fant han ut at det humanitære aspektet av oppdraget deres automatisk fikk forrang for alle andre. Quinlans kunnskap om kinesisk viste seg nyttig, ettersom mange av de kinesiske karakterene også ble forstått i Korea, selv om han til slutt lærte seg koreansk på ordentlig av lokalbefolkningen.
Den 8. desember 1940 ble han utnevnt til prefekt av Shunsen (Chuncheon). Han trakk seg fra dette apostolatet den 9. februar 1942.
Ved utbruddet av andre verdenskrig ble Korea annektert av Japan, og med landet nå under Japans militære kontroll, nådde gransking av engelsktalende utlendinger fra et land kjent for å være sympatisk med de allierte nye høyder. Når det gjelder koreanerne selv, ble millioner av menn slavebundet som arbeidere, mens hundretusenvis av kvinner ble tvunget til seksuelt slaveri av japanske soldater. Det koreanske språket ble undertrykt og demonstranter ble myrdet. Quinlan ble satt i husarrest og overlevde som fange til amerikanernes seier i Stillehavskrigen i 1945.
Den 12. november 1948 ble han gjenutnevnt til prefekt for Chunchon (Chuncheon).
Quinlan ble arrestert og behandlingen som han og de andre Columban-fedrene ville gjennomgå i løpet av sin tid i Nord-Korea ting som var langt verre enn noe de opplevde under japanerne. I nord ble de holdt arrestert under de verst tenkelige forholder, og sov på lusebefengte senger og forble store deler av tiden på randen av sultedøden. P. Tom Collier, som hadde ansvaret for et av sognene, ble skutt og drept to dager etter invasjonen. Et par dager senere ble ytterligere to prester - p. Maginn og O'Reilly - summarisk henrettet. Også columbaneren p. Canavan og biskop Byrne av Maryknoll, døde på grunn av motgang og underernæring.
Fader Wuinlan ble tatt til fange av kommunistene, og var holdt sammen med biskop Patrick James Byrne M.M., som etter noen måneder døde av de harde strabasene han ble påtvunget i Korea og ble gravlagt av fader Quinlan nord i landet. De var begge med på den beinharde dødsmarsjen som nordkoreanerne drev drøyt 800 amerikanske soldater og mange sivilister i månedsvis gjennom den harde nordkoreanske vinteren i 1949-1950.
På grunn av mangelen på irske forbindelser i Det fjerne østen, kom veldig lite informasjon om columbanerfangene ut av Korea under krigen. Quinlan og de andre ble antatt døde. Det ble lest requiemmesser for dem hjemme. Etter at krigen havnet i en fastlåst tilstand – amerikanerne hadde indikert at de var villige til å bruke atomvåpen – ble Quinlan funnet under forferdelige forhold i en krigsfangeleir i Nord-Korea.
Gjennom en rekke bakromsavtaler ble Quinlan flyttet til Moskva og til slutt repatriert til Irland. Han kunne ha blitt tilgitt for at han aldri ønsket å se et nytt oppdrag - men et år senere returnerte han igjen til Korea hvor han skulle bli biskop i november 1955.
Titulærbiskop, apostolisk vikar
Den 20. september 1955 ble han utnevnt av pave Pius XII til titulærbiskop av Fornos Maior og til apostolisk vikar av Chunchon. Den 23. november 1955 ordinerte erkebiskop Maximilien de Fürstenberg ham i en seremoni i Seoul til biskop; medkonsekratorer var biskopene Adrien-Joseph Larribeau M.E.P. som var apostolisk vikar av Seoul, og John Baptist Sye Bong-Kil aom var apostolisk vikar av Taiku.
Oppdraget i hans gamle misjonsområdet med gjenoppbygging etter store skader, og det alminnelige misjondarbeide fortsatte ufortrødent og i etterkrigstiden ankom columbanersøstrene for å etablere sykehus og behandlingssentre for syke og sårede.
Biskop av Chuncheon
Den 10. mars 1962 ble han utnevnt av pave Johannes XXIII til biskop av Chuncheon. Både bispebyen og det aller meste av dette bispedømmet havnet i Sør-Korea etter våpentstillstanden som avsluttet Koreakrigen.
På 1960-tallet produserte columbanpresten p. John D. Vaughan en film om kirken i Korea, med kommentarene fortalt av Gregory Peck, som var en venn av biskop Quinlan.
Den 16. november 1965 trakk han seg som bispedømmebiskop, etter at han hadde overlevd et kraftig hjerteattakk.
Tiia Reima
Tiia-Riitta Johanna Reima (født 1. februar 1973 i Tammerfors), finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Reima vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1.
Utz Aichinger
Utz Aichinger (født 13. juni 1938, død 10. mai 2023) var en tysk landhockeyspiller.
Han representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 4.
Piruanycha
Piruanycha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlangetrebukker. Hodet og pronotums sider er tett kledt med grågul bestøvning, pronotum er delvis svart, dekkvingene mørkgrå. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico til Brasil.
Arbeidsinntekt
Arbeidsinntekt er inntekt vunnet ved arbeid og som etter skatteloven skal regnes som skattepliktig inntekt. Arbeidsinntekt skal medberegnes i både alminnelig inntekt og personinntekt, og man skal derfor betale fellesskatt til staten, skatt til kommune og fylkeskommune, trinnskatt og trygdeavgift av inntekten.
Jürgen Wein
Jürgen Wein (født 7. oktober 1938) er en tysk landhockeyspiller.
Han representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 4.
Filosofiåret 1894
Filosofiåret 1894 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1894.
Kontantprinsippet
Kontantprinsippet er et rettsprinsipp i norsk skatterett for tidfesting av skattepliktig inntekt eller fradragsberettiget kostnad. Prinsippet gjelder hovedsakelig for arbeidsinntekt.
Prinsippet er at en inntekt skal tidfestes når «beløpet utbetales eller ytelsen erlegges, eller i tilfelle på det tidligere tidspunkt da det oppstår adgang til å få beløpet utbetalt eller ytelsen erlagt». Beløpet tidfestes altså enten på det tidspunkt hvor det blir utbetalt eller på det tidspunkt utbetalingen forfaller.
Motstykket til kontantprinsippet er realisasjonsprinsippet, som er hovedregelen for tidfesting i norsk skatterett.
Marie-Zélia Lafont
Marie-Zélia Lafont (født 9. januar 1987) er en fransk padler som konkurrerer i slalåm.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 16 i K-1.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 14 i K-1.
Hendon Aerodrome
Hendon Aerodrome var en flyplass i London, England, som var et viktig senter for luftfartens utvikling fra 1908 til 1968.
Den lå i Colindale, 11,3 km nord-nordvest for Charing Cross. Den ble betraktet som «Charing Cross for UKs internasjonale luftruter», men for RAFs virksomhet etter første verdenskrig ble den kjent som et sted for utvikling og pionereksperimenter, inklusive første flypost, første fallskjermhopp fra et motorisert fly, første nattflyvninger og første luftforsvar av en by.
Starten
Henry Coxwell og James Glaisher var de første til å fly fra Hendon i en ballong kalt «Mammooth» i 1862 og ballonflyvninger ved Brent Reservoir ble meget populær underholdning for publikum som samlet seg der på bank holidays sent på 1800-tallet. Den første motoriserte flyvning fra Hendon var med et 27 m langt luftskip bygget av Spencer Brothers i Highbury. Det tok av fra Welsh Harp Reservoir i 1909, fløyet av Henry Spencer, og eneste passasjerer var Muriel Matters, en australsk suffragett. Det første forsøk med en tyngre enn luft farkost var med  H.P. Martin og G.H. Handasyde, igjen på Welsh Harp. De bygde en endekker med fire motorer i dansesalen på hoteller, men de var ikke istand til å få den i luften.
Inspirert av Louis Blériots flyvning over Kanalen begynte Everett, Edgecumbe & Co å eksperimentere med et fly de to som de bygde i sitt verksted i Colindale nær Hendon, hvor de også i bygde en liten hangar til å huse det. Fra 1908 til 1910 taxet deres «Grashopper», som flyet ble kalt rundt om og kom opp i korte perioder, men sviktet i å komme i luften selv om disse forsøk trakk store menneskemengder.
I 1906, før noen motorisert flyvning hadde forekommet i Britain, utfordret avisen Daily Mail flyvere til å delta i London til Manchester eller vice versa, tilbød en premie på 10&nhsp;000 pund. Flyvningen måtte gjennomføres innen fireogtyve timer, med ikke mer enn to landinger. Både fly og motorer hadde utviklet seg betydelig i 1910, så sjansene til å vinne var realistiske, og både Claude Grahame-White og den franske flyver, Louis Paulhan forberedte seg til utfordringen i april 1910. Grahame-White gjorde to forsøk, men det ble Paulhan som seiret. Han valgte et område på den fremtidige aerodrome som startsted. Den 27. april fløy han med letthet 168 Km fra Hendon til Lichfield, den lengste flyvning i UK på den tid. Før soloppgang 28. april tok han av og nådde Burnage i utkanten av Manchester etter tre timer og 55 minutter i luften i løpet av en periode på litt over 12 timer. . Dette var den første virkelige flyvning fra Hendon feltet.
London Aerodrome
Grahame-White etablerte et nytt sekskap, Grahame-White Aviation Company, som tok i bruk mer enn 800 dekar av Colindale og anla det som i dag kan kan betraktes som en moderne flyplass. De første leietakerne var Horatio Barbers Aeronautical Syndicate Ltd. og Bleriots flyskole. Fra 9. til 16. september 1911 ble den første UK luftpost fløyet mellom Hendon og Windsor som en del av feiringen av kroningen til Kong George V
I 1912 hadde den første Aerial Derby start og landing på Hendon. Om lag tre millioner tilskuere møtte opp fra hele London, og dannet en ring av folk rundt banen for å se flyverne fly rundt metropolen. Det ble anslått at to millioner av disse Londonere aldri hadde sett et fly tidligere. På Hendon Aerodrome hadde minst 45 000 mennesker betalt for å komme innenfor det inngjerdede området.
Flere flyskoler etablerte seg på Hendon, inklusive Grahame-Whites, opprettet i 1914 av den amerikanske flyver George Beatty sammen med Handley Page Ltd. I november 1916 tok War Office kommandoen over flyskolelene og 490 flyvere fikk sin utdanning. Claude Grahame-White og andre fra Royal Naval Air Service (RNAS) organiserte et nattforsvar av London i 1915 som omfattet Londons aller første luftforsvar.
Etter første verdenskrig ble det første RAF "Pageant" arrangert på Hendon i 1922, og det ble straks en regulær begivenhet kjent fra 1925 som Royal Air Force Display, og i 1938 som Empire Air Day.
Flyplassen var en kort tid aktiv under Battle of Britain, men for det meste av andre verdenskrig var plassen i hovedsak brukt for  transportaktivitetee og for dignitari til og fra London.
RAF Hendon hadde tre kryssende rullebaner with magnetic headings of:
QDM 339 - 3975 x 150 feet QDM 280 - 3000 x 150 feet QDM 014 - 3060 x 150 feet
Disse rullebaner ble fjernet i 1969.
Krigsproduskjsjon på Hendon
Bygging av fly utgjorde en av plasseres aktiviteter under Grahame-White. Under første verdenskrig økte produksjonen raskt. For å kunne transportere. of 3 500 arbeidere og materialer bygde Midland Railway et sidespor fra hovedlinjene med en platform og et spor rundt hele flyplassen til fabrikken. Det var Claude Grahame-Whites overbevisning at Hendon ville bli «the Charing Cross of our international air routes », men  Air Ministry tok over i 1922 noe som førte til en rettstvist som varte til 1925 da Grahame-White forlot plassen.
Slutten på flyvninger på Hendon
Bruk av Hendon som flyplass var truet siden krigen da det ble sett på at  RAF Hendon vilke bli et må for fiendtlige bombeangrep. Etter krigen var den totalt ubrukbar, spesielt fordi rullebanene var for korte, og nærheten til boligområdene gjorde ikke saken bedre. RAF holdt på den viktige militære betydning av anlegget fra 1950-tallet i tilfelle fremtidige utvikling i aviation teknologi kunne gjøre den brukbar igjen, men tilslutt ble Hendon Borough Council og London County Council isfand til å argumentere for at behovet for boliger var mer presserende enn flyplassen. Den siste flyvende enhet, Metropolitan Communication Squadron forlot Hendon i november 1957.
Plassens område er nå bebygget av Grahame Park housing estate, Hendon Police College og RAF Museum som ligger på sydøstsiden av området.
Hendon i dag
I dag huser Hendon London Branch av  Royal Air Force Museum som viser Royal Air Force i flyvningens utvikling i United Kingdom. Museet består av flere bygninger som inneholder en rekke permanente utstillinger: "Our Finest Hour" i the Battle Of Britain Hall som var tegnet, bygget og installert av specialister i temapark- og museumdesigner Sarner Ltd. Den prisvinnende "Milestones of Flight" som i detaljer viser utvklingen i flyets teknologi fra1903 til 2003, to bygninger med ulike fly og helikoptre og deler av Grahame-White Factory, som inneholder mange eksempler på originale fly fra gamle første verdenskrig  og flyets tidlige historie.
Lars Tveit (1951)
Lars Einar Tveit (født 16. januar 1951 i Sauda) er en norsk maler og sivilingeniør utdannet ved NTH, bosatt i Bergen.
Hendon Aerodrome
Hendon i dag
Adgang til museet er gratis. Det er likevel avgift for bilparkeringsplasser. Museet kjører et gratis program året rundt, passende for barn og unge voksne. så vel som 3D kino i "Milestones of Flight", plus oppdagerens glalleri "Aeronauts Interactive".
Lars Tveit (1951)
Han har hatt opplæring som maler av kunstneren William Nicolaysen og av tidligere lektor ved Kunst- og håndverkskolen i Bergen, Magnar Moen. Malestilen beskrives som pastos, med forenklede motiver der farger settes opp mot hverandre. Han arbeider gjerne med motivkretser, der temaer kommer igjen med variasjoner.
Han har hatt mange separatutstillinger og er innkjøpt til flere kunstsamlinger, blant annet til Mowinckels samlinger (fem arbeider pr. høst 2013), Stenersen rederi, Kystverket, Statkraft, DnB Haugesund, Sparebanken Vest, Posten/Bring Haugesund, Høgskolen i Bergen, Marine Harvest, Hotel Maritim Haugesund, G.C. Rieber Bergen, Bergen Havnevesen og Lerøy Seafood.
Klaus Greinert
Klaus Greinert (født 3. juni 1940) er en tysk landhockeyspiller.
Han representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 4.
The Romance Promoters
Handling
Quentard Lorris utnevner en rekke tillitsmenn til å forvalte formuen til datteren Betty, som en dag kommer til å arve flere millioner. Forvalterne, sammen med Lorris sin sekretær Simon Slane og frieren hennes, grev Vorilla, er alle ivrige etter å få tilgang til Bettys penger. Jason Downer ansetter sivilingeniør Todfield King for å gjøre arbeid på Lorris eiendom, så anklager Gleason den andre tillitsmannen King for å være en lykkejeger. Selv om han er glad i Betty, bestemmer King seg for å slutte i jobben sin.
Men kort tid senere dukker Downer opp igjen, og forteller King at Betty er i fare på grunn av grev Vorilla. King forsøker derfor å redde Betty fra den korrupte greven og håndlangerne hans. Men Lorris avslører at han hadde testet King, for å undersøke om han kunne være en passende ektemann for datteren hans - eller ikke.
Jekaterina Smirnova (padler)
Yekaterina Smirnova (født 21. mai 1988) er en kasakhstansk padler som konkurrerer i slalåm.
Hun representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 19 i K-1.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 25 i K-1.
Markus Brendmoe
Harald Markus Brendmoe (født 31. oktober 1961) er en norsk bildekunstner fra Oslo. Mediene han bruker er maleri, tegning og grafikk. Brendmoe debuterte på Høstutstillingen i 1983 og har siden hatt en rekke separatutstillinger.
Han er innkjøpt og representert i flere større offentlige samlinger i Norge.
Ivarsflottunnelen
Ivarsflottunnelen er en veitunnel på riksvei 13 i Suldal kommune i Rogaland. Den er 1014 meter lang og ble åpnet i 2004. Tunnelen avløste et svært rasfarlig veiparti, som inkluderte de to hånddrevne tunnelene Ivarsflaten I (61 m) og Ivarsflaten II (12 m) fra 1953.
A Romantic Adventuress
A Romantic Adventuress er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Harley Knoles.
Handling
Professor Vanni, er en danse-lærer som har blitt skilt fra sin troløse kone, oppdrar datteren sin Alice i New Orleans. Når faren dør, kontakter Alice endelig moren sin igjen. Fru Martyn, som sammen med sin teater-agent Louis Fitch, arrangerer å få Alice med på en danse-akt i New York. Dette viser seg å være en suksess. Fire år senere, på Monte Carlo, planlegger fru Martyn og Fitch å få en velstående italiener - Signor Castelli - til å gifte seg med den uskyldige Alice, og deretter utpresse ham etter at de har giftet seg. Alice møter imidlertid Maxwell, en tidligere fotball-stjerne, som snart forelsker seg i henne. Etter hvert innser Alice den sanne naturen til moren sin og Fitch, utpresserne blir endelig avslørt, og Alice og Maxwell blir forlovet.
Total War: Shogun 2
Total War: Shogun 2 er et rundebasert strategispill for Windows utviklet av The Creative Assembly og utgitt av Sega. Spillet er det foreløpig siste spillet i Total War-serien og returnerer til 1500-tallets Japan i Sengoku-perioden. Spillet ble lansert over hele verden 15. mars 2011.
Setting
Shogun 2 foregår i 1500-tallets føydale Japan, i tiden etter Ōnin-krigen. Landet er splittet mellom rivaliserende klaner ledet av såkalte Daimyo. Spilleren tar kontroll over en av flere klaner og målet er å bli kåret Shogun, hersker over Japan.
Spill
Spillet er en kombinasjon av rundebasert strategi og sanntidstaktikk som er et kjennemerke av Total War-serien. Spilleren spiller rollen som både klanleder og general. Den rundebaserte delen av spillet foregår på et kart av Japan der hver runde representerer en sesong, slik at det blir fire runder per år i spillet. Spilleren overser her utviklingen av byene og festningene sine, militær og økonomisk vekst, teknologisk fremgang og diplomati. I sanntidsdelen av spillet tar spilleren direkte kontroll over styrkene sine i episke slag som kan inneholde tusenvis av animerte soldater på skjermen om gangen.
Wolfgang Haffner
Wolfgang Haffner er navnet til flere personer:
Hind Jamili
Hind Jamili (født 11. desember 1998) er en marokkansk padler som konkurrerer i slalåm.
St.-Jean-de-Maurienne-avtalen
St.-Jean-de-Maurienne-avtalen var en avtale mellom Frankrike, Italia og Storbritannia, undertegnet 26. april 1917 i Saint-Jean-de-Maurienne, og ratifisert 18. august–26. september 1917. Det ble utarbeidet av det italienske utenriksdepartementet som en foreløpig avtale om å stadfeste sine Midtøsteninteresser. Det var hovedsakelig forhandlet fram og signert av den italienske utenriksministeren baron Sidney Sonnino, sammen med de italienske, britiske og franske statsministrene. Russland var ikke representert i denne avtalen, ettersom Det russiske keiserdømmet holdt på å bryte sammen (se den russiske revolusjon). Avtalen var nødvendig for de allierte, for å sikre posisjonen til italienske styrkene i Midtøsten. Målet var å balansere de militære styrkenes svekkelse ved Midtøstenfronten under første verdenskrig, ettersom de russisk (tsarens) styrker trakk seg ut av kampene i Kaukasus, selv om disse ble erstattet med hva som ville blitt kalt Den demokratiske republikken Armenias styrker.
Manchester United WFC
Manchester United Women Football Club er kvinnelaget til den engelske fotballklubben Manchester United FC. De spiller i den øverste divisjonen i England, FA Women’s Super League.
Manchester United Supporters Club Ladies var et lag som ble etablert sent i 1970-årene som ble anerkjent som Uniteds kvinnelag, selv om de ikke var det offisielt. I 2001 inngikk de et offisielt samarbeid med Manchester United. Få år senere, i 2005, ble laget oppløst. Dette kort tid etter Malcolm Glazer tok over klubben. De begrunnet det med at det aldri var deres intensjon å involvere seg i kvinnefotball på høyt nivå, og at kvinnefotballen ikke var en del av deres kjernevirksomhet.
I mars 2018 annonserte Manchester United at de skulle starte opp kvinnelag og hadde søkt om plass på nivå to i den engelske ligapyramiden på kvinnesiden. 28. mai 2018 blir klubben stiftet etter å ha fått innvilget lisens for spill i Championship. Klubbens første kamp var 19. august 2018 hvor de vant 1-0 over Liverpool.
De rykket opp til FA Women’s Super League etter å ha vunnet Championship 2018-19.
Meritter
FA Women’s Championship: 2018-19
Managere
Casey Stoney (2018-2021)
Marc Skinner (2021-)
Spillerstall
''Oppdatert 18. august 2023   ''
Norske spillere
Fem norske spillere har vært i klubben:
Sveits under Paralympiske sommerleker 1976
Sveits deltok under Paralympiske sommerleker 1976 i Toronto i Canada.
Serco Group
Serco Group plc er et britisk selskap som produserer tjenester til offentlig forvaltning. Det ble grunnlagt i 1929 og har sitt hovedkontor i Hook. Selskapet er notert på London Stock Exchange og inngår på aksjeindeksen FTSE 100.
Serco har over 100 000 ansatte og leverer en rekke tjenester til myndighetene i Storbritannia og andre land, herunder kollektivtransport, flyvekontrolltjeneste, drift av fengsler og forvaringsanstalter.
Provinsiallanddagen (Preussen)
Provinsiallanddagen var det lokale parlamentet i de enkelte provinsene i den tyske delstaten Preussen fra 1823 til 1933. Preussen omfattet omkring 62% av folketallet i hele Tyskland, og den Prøyssiske Landdagen var et parlament for majoriteten av innbyggerne i landet. Provinsene var større enn de fleste andre tyske statene, og provinsiallandagene i Preussen var derfor sammenlignbare med det som utgjorde de andre delstatenes landdager.
Provinsiallandagene ble innkalt av kongen. Medlemmene ble valgt i landkretser av landkretsforsamlinger og i bykretser av magistraten og bystyrene (Stadtverordnetenkollegium). Valgperioden var seks år.
Abcelvio Rodrigues
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
The Sound of Silence
«The Sound of Silence», originalt «The Sounds of Silence», er en sang av den amerikanske duoen Simon & Garfunkel. Sangen ble skrevet av Paul Simon. Komponeringen tok flere måneder gjennom årene 1963 og 1964. En studio audition førte til at duoen fikk skrevet en platekontrakt med Columbia Records. Selve sangen ble spilt inn i mars 1964 hos Columbia Studios i New York City. «The Sound of Silence» endte opp på deres debut-album Wednesday Morning, 3 A.M..
Aki Yazawa
Aki Yazawa (født 5. november 1991) er en japansk padler som konkurrerer i slalåm.
The Sound of Silence
Da sangen ble utgitt i 1964 ga den ikke mye suksess. Duoen slo opp kort tid etterpå; Simon dro tilbake til England og Art Garfunkel returnerte til studie hos Columbia University. I våren 1965 fikk sangen mye oppmerksomhet på radioen blant annet i den amerikanske byen Boston og flere steder i Florida. Den økene populæriteten fikk sangens produsent, Tom Wilson, til å lage en remix av den ved å overdubbe med elektriske instrumenter. Simon og Garfunkel ble ikke informert om remixen før den ble utgitt i september 1965.
Aki Yazawa
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 20 i K-1.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 19 i K-1.
The Sound of Silence
Etter den originale tittelen «Sounds of Silence» på albumet Wednesday Morning, 3 A.M., har sangen endret navn på flere utgivelser, blant annet i albumet Simon and Garfunkel's Greatest Hits.
Flere andre artister har også gitt ut sangen, blant annet det amerikanske metal-band Disturbed på sitt album Immortalized i 2015.
Ken Lorraway
Ken Lorraway (født 6. februar 1956, død 4. januar 2007) var en australsk friidrettsutøver som spesialiserte seg i tresteg.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
The Rookie’s Return
The Rookie’s Return er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av Jack Nelson og med Douglas MacLean i hovedrollen.
Handling
En ung soldat blir utskrevet fra videre militærtjeneste, men han får snart problemer med å tjene til livets opphold i det sivile liv.
Men når han arver veldig mye penger, opplever han snart at de virkelige problemene bare så vidt har begynt.
Chaplin på varieté
Chaplin på varieté (originaltittel: A Night in the Show, også vist i Norge under tittelen Chaplin som varietékarl) er en amerikansk 2-akters kortfilm som var Charlie Chaplins 12. film for Essanay. Opptakene skjedde på Majestic Studio i Los Angeles på høsten 1915. Chaplin spilte selv regi og spilte to roller i filmen. Filmen ble laget med utgangspunkt i Chaplins tidligere sceneopptredener da han turnerte USA med Karno Company fra London med stykket Mumming Birds (a.k.a. A Night at an English Music Hall). Edna Purviance spiller en mindre rolle i filmen som publikummer.
Handling
Chaplin er på varieté -i to skikkelser- og gjør en mengde spillopper. En sterk mann opptrer likeså noen danserinner og en gammel mann. Tilslutt oversprøyter han hele varieteen med vann.
Park Yeong-jun
Park Yeong-jun (født 29. mars 1965) er en sørkoreansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i tresteg.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Ralf Jaros
Ralf Jaros (født 13. desember 1965) er en tysk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i tresteg.
Han representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i tresteg.
Sjefela
Sjefela (hebraisk:, «Lavlandet», også , Shephelat Yehuda, «Judealavlandet») er et lavland i sørlige-sentrale Israel som strekker seg over 10–15 km bredde mellom Hebron-fjellet og slettene ved kysten. Sjefela var en av regionene som var gitt Judas stamme da det lovede land ble fordelt blant israelittene. Dets grenser er klart markert og omfatter mye kupert terreng. Høydedragene er lave sammenlignet med fjellene i øst, men langt høyere enn sletten som går ut mot kysten. I dag er Sjefela hovedsakelig et jordbruksområde med mange gårder.
Bibelske referanser
Sjefela er nevnt i den hebraiske Bibelen som beskrivelse av et geografisk sted, og et sted hvor det har stått mange slag. I løpet av Bar Kokhba-opprøret ble de uthulte åsene knyttet sammen for å utgjøre et innviklet bunkersystem i bekjempelsen av romerne.
Geografi
Et av de vesentlige karaktertrekk er at åsene er dannet av mergeldekket mykt kritt, i motsetning til Judeafjellene som er dannet av hard kritt og dolomitt. Dalene og de lavereliggende strøkene inneholder jordsmonn med høy andel av sand, foruten også lange trakter med fruktbare områder. Sesongmessige sumper kan utvikle seg i løpet av regnsesongen. Den sørlige delen er geologisk gjort av løss mens nord for Ashkelon består den av leire.
Sjefela ligger 120 til 450 meter over havnivået. Området er fruktbart med middelhavstemperatur til steppeklima.
Arkeologi
De arkeologiske undersøkelsene som har blitt gjort i Sjefela har funnet spor av bosetning tilbake til sen bronsealder.
Denou Koffi
Denou Koffi (født 4. juli 1952) er en togolesisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i tresteg.
Under nye stjerner
Under nye stjerner (originaltittel Now, Voyager) er en romantisk dramafilm fra 1942, regissert av Irving Rapper. Bette Davis, Paul Henreid, Claude Rains og Gladys Cooper spiller hovedrollene. Manuset til Casey Robinson er basert på Olive Higgins Proutys roman Now, Voyager fra 1942.
Filmen vant Oscar for beste filmmusikk (Max Steiner) og ble nominert til priser for beste kvinnelige hovedrolle (Davis) og beste kvinnelige birolle (Cooper).
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til filmhistoriens 23. beste kjærlighetsfilm fra USA. Filmen ble innlemmet i National Film Registry i 2007, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». Filmkritiker Steven Jay Schneider har sagt at filmen fortsatt fenger publikum, ikke bare på grunn av mannskapet bak, men også på grunn av handlingens «emosjonelle crescendoøyeblikk». Replikken «Oh, Jerry, don't let's ask for the moon. We have the stars.» («Vi trenger ikke å be om månen. Vi har stjernene») ble i 2005 rangert blant de 50 beste replikkene i amerikansk filmhistorie, i kåringen AFI's 100 Years…100 Movie Quotes.
Handling
Charlotte Vale (Bette Davis) er den yngste datteren i en rik Boston-familie som alltid har blitt tyrannisert av sin mor (Gladys Cooper). Psykiateren dr. Jaquith (Claude Rains) sender henne på en lang sjøreise til Sør-Amerika. Charlotte blir frigjort fra morens tyranni og blir et virkelig fritt menneske. Hun treffer Jerry Durrance (Paul Henreid), og de forelsker seg i hverandre. Men Jerry er allerede gift og har et problembarn som datter. Det skaper konflikt.
Marie av Staritsa
Marie Vladimirovna av Staritsa (født ca. 1560 i Staritsa, død 13. mai 1610) var en russisk prinsesse som ble gift med den dansk-norske prins Magnus, konge av Livland.
Marie var datter av Ivan den grusommes fetter, prins Vladimir av Staritsa og dennes kone prinsesse Eudoxia Romanovna Odoevskaja. Tsar Ivan hadde planer om å opprette en buffersone i Livland med en dansk konge som vasall. Magnus av Holsten ble derfor forlovet med prins Vladimirs (som på dette tidspunkt var henrettet) datter Euphemia Staritsa. Hun døde kort etter, og den 12. april 1573 giftet Magnus seg i Novgorod i stedet med Euphemias søster Marie, som reiste med ham til Livland.
Den evangelisk-lutherske landskirke i Schleswig-Holstein
I 1948 var kirken en av de grunnleggende medlemmer av den evangeliske kirke i Tyskland, og tilhørte den forente evangelisk-lutherske kirke i Tyskland.
Den 1. januar 1977 ble kirken forent med den evangelisk-lutherske kirke i Lübeck, den evangelisk-lutherske kirke i staten Hamburg, den evangelisk-lutherske landskirke i Eutin og kirkekretsen Harburg i den evangelisk-lutherske landskirke i Hannover til den nordelbiske evangelisk-lutherske kirke.
Nasjonens lillesøster/lillebror
Nasjonens lillesøster (koreansk: 국민 여동생) eller Nasjonens lillebror (koreansk: 국민 남동생) er en uformell «tittel» i den sørkoreanske underholdningsindustrien. Det refererer til en ung kvinnelig eller mannlig kjendis i slutten av tenårene til begynnelsen av tjueårene som framstår som søt og uskyldig.
Shi Le
Shi Le (hanzi: 石勒; pinyin: Shí Lè, født 274 i Wuxiang fylke i det som i dag er Shanxi i Kina, død 17. august 333, stilnavn Shìlóng (世龍), formelt keiser Míng av Senere Zhào (後趙明帝), opprinnelig navn ukjent, var grunnleggeren av den kinesiske/jieske staten Senere Zhao. Han var av jie-etnisitet, og hans far og farfar hadde vært jie-ledere. Da han var ung, ble han solgt som slave av Jìn-embetsmenn, men senere hjalp han til med å starte et opprør og ble en mektig general for xiongnustaten Han-Zhao, og han erobret det meste av Nord-Kina i Han-Zhaos navn, mens han holdt området under sin egen kontroll. I 319, etter en uenighet med Han-Zhao-keiseren Liu Yao brøt han med riket og oppretta sin egen stat, Senere Zhao, og i 329 fanget han Liu Yao og erobret Han-Zhao, og innlemmet også Vest-Kina i sitt rike.
Shí Lè var kjent som en dyktig general, men han ble også kritisert for den overdrevne råskapen han viste under sine felttog. Han ga også for mye makt til sin ambisiøse og enda mer grusomme nevø Shi Hu, som etter Shí Lès død overtok makta fra Shí Lès sønn Shi Hong.
Shi Le var til tross for sin fremgang en beskjeden mann.
Jan Vermeer III
Jan Vermeer III van Haarlem (født 24. november 1656 i Haarlem, Nederlandene, død 28. mai 1705 samme sted) var en nederlandsk gullaldermaler (også benevnt som barokkmaler) og tegner som i hovedsak laget bilder av landskaper med dyr.
Shi Le
Bakgrunn
Jie-folket, som, Shi Le var av, ble sagt å ha vært en kaukasoid gruppe som en gang hadde tilhørt den nomadiske nordlige xiongnukonføderasjonen. Selv om slike folkegrupper oftest var knyttet til innvandrere fra Sentral-Asia langs silkeveien i historisk tid, er det tegn som tuder på at prehistoriske indoeuropeiske folkegrupper levde side om side med tidlige sinittiske grupper i det nordlige Kina i bronsealderen og tidlig jernalder. Jie-gruppen var antagelig en gruppe sammensatt av både innfødte og tilvandrede.
Claude-Etienne Michel
Claude-Etienne Michel (født 3. oktober 1772, død 18. juni 1815) var en fransk offiser og divisjonsgeneral (fransk: général de division), i tjeneste under Revolusjonskrigene og Napoleonskrigene. Under slaget ved Waterloo 18. juni 1815 var han nestkommanderende for en divisjon med jegere (fransk: chasseur) tilhørende keisergarden og kommandant for dens brigade fra den midlere garden. Det er mulig at Claude-Etienne Michel var offiseren som kom med ordene som ofte har blitt tillagt Pierre Cambronne: «Keisergarden dør og overgir seg ikke» (fransk: La Garde meurt et ne se rend pas).
Shi Le
Bakgrunn
Det gikk raskt tilbake med det vestlige Jin etter at dets grunnleggende keiser døde i 290, og det brøt ut indre strid, en periode kalt «de åtte prinsers anarki» (291-306), med åpen borgerkrig i Nordkine fra år 300.Skjønt alle led under dette, gikk det utvilsomt verst med de etiske minoriteter i denne kaotiske og økonomisk magre tid.
Claude-Etienne Michel
Revolusjonskrigene
Under Revolusjonskrigene meldte Claude-Etienne Michel seg i oktober 1791 til den 38. bataljon med frivillige fra departementet Jura. Han ble utnevnt til løytnant 4. mars 1792 og 6. oktober 1792 ble han kaptein i 96. infanteriregiment. I 1792 var styrken han tilhørte utplassert på grensen mot Sveits. Den 5. mars 1793 ble han tatt til fange av prøyssiske styrker ved Remderkerm. Han ble satt fri ved en fangeutveksling 3. juli 1794 (3. messidor, år III. etter den franske revolusjonskalender), sluttet seg til sitt regiment som da var ved Sambre og Meuse-arméen. Den 30. september 1795 (9. vendemiaire år IV.) ble han utnevnt til bataljonssjef, ble sendt til Korsika og i 1796 deltok han i ekspedisjonen til Irland.
Jan Vermeer III
Hans lærer antas å ha vært Nicolaes Berchem, som brukte samme motivkrets.
Shi Le
Bakgrunn
I årene 302-303 ble mange fra de jie-klanene som Shi Le tilhørte tatt til fange av lokale krigsherrer og solgt som slaver. Det skjedde også med Shi Le. Han ble sendt som fange, sammenbundet med en annen i en cangue (nakkebrett av tre) og ført så langt avsted som til kystprovinsen Shandong, der han ble solgt til en rik han-kinesisk husbond.
Claude-Etienne Michel
Revolusjonskrigene
Etter den mislykkede ekspedisjonen til Irland ble han beordret til Nordarméen og 2. oktober 1799 var hans enhet i kamp med anglo-russiske styrker ved landsbyen Schoorldam i Noord-Holland i Nederland. Styrkene han ledet holdt stand på tross av fiendtlige angrep og han ble selv såret mot slutten av stridighetene. Han ble tatt til fange av engelske styrker 27. september 1798 (6. vendemiaire år VII.) og ble igjen satt fri ved fangeutveksling. Den 1. oktober 1799 ble han igjen såret under slaget ved Egmond aan Zee.
Shi Le
Bakgrunn
Shi Le ble etterhvert fri, enten frivillig av sin kinesiske eier (som det heter i kinesiske nedtegnelser) eller ved egen kraft, og etter ytterligere fengsling av jin-soldater klarte han å rømme og dannet en røverbande som åpenbart omfattet også andre «barbarer», og som etterhvert ble kjent som «de atten knekter». I 305 sluttet de seg til Ji Sang og inngikk i en militia som nominelt stod en an av de krigførende Jin-fyrsters tjeneste. Det sies at det var Ji Sang som gav den tidligere slaven hans kinesiske navn, Shi Le.
Claude-Etienne Michel
Revolusjonskrigene
I slaget ved Nürnberg 17. desember 1800 (27. frimaire år IX.) ledet han sin bataljon med 400 mann mot en formasjon av 4 000 østerrikere og tok mange fanger. Under slaget ble han igjen såret, da han ble skutt i venstre arm.
Jan Vermeer III
Hans akvarell (gråfarging)- og svartkritt-tegning av tre liggende sauer er regnet som et tegnekunstmesterverk, som vel best kan karakteriseres som en grisaille, med bruk av innovativ teknikk. Bildet befinner seg i samlingen til Courtauld Gallery, London.
Claude-Etienne Michel
Konsulatet og keiserdømmet
Han ble forfremmet til major for 40. linjeregiment 20. november 1803 (30. brumaire år XII.) og 24. mars 1804 mottok han æreslegionen. For hans innsats i slaget ved Austerlitz ble han 26. desember 1805 (6. nivose år XIV.) forfremmet til oberst og den 1. mai 1806 ble han major i 1. grenaderregiment av den gamle keisergarden. I mars 1806 giftet han seg med Margaret Maret (1784–1875), datter av gre Jean Philibert Maret og niese av Hugues-Bernard Maret.
Etter god innsats i slaget ved Jena-Auerstedt og slaget ved Eylau ble han 16. februar 1807 utnevnt til oberst. Han kjempet i slaget ved Friedland og etter Freden i Tilsit ble han beordret til Spania. Han kjempet i slaget ved Burgos 10. november 1808, viste stort mot og mottok æreslegionen og tittelen baron av keiserdømmet. I 1809 deltok han i Den femte koalisjonskrigen og var med i slaget ved Eckmühl, slaget ved Aspern-Essling og det avgjørende slaget om Wagram. Den 24. juni 1811 ble han forfremmet til brigadegeneral. Han deltok i felttogene i 1812 til 1814 i Russland, Tyskland og Frankrike
Jan Vermeer III
Som nummeret viser, var der to forgjengere med samme fornavn fra Haarlem. Begge er registrert som kunstnere. Såvidt vites er der ingen slektsmessig tilknytning til Johannes Vermeer van Delft som også er kjent som Jan Vermeer.
Shi Le
Bakgrunn
Da Ji Sang ble drept av en Jin-general, ble Shi Le nødt til å slutte seg til Liu Yuan, en leder fra de sørlige xiongnuene som i 304 hadde etablert riket Zhao (et av de seksten kongeriker, opprinnelig kalt Han). Dette var det første minoritetsetniske dynasti i det nordlige Kina.
Claude-Etienne Michel
Konsulatet og keiserdømmet
Den 6. april 1813 ble han av keiser Napoléon I utnevnt til kommandør av æreslegionen. Den 16. august samme år ble han tildelt Jernkroneordenen. Den 20. november 1813 ble han forfremmet til generalmajor (fransk: général de division).
Shi Le
Bakgrunn
Shi Le var en dyktig general som spilte en viktig rolle i ødeleggelsen av Jun-styrkene ved sine oppfinnsomme kombinasjoner av militære felttog, falsk underkastelse og splitt-og-hersk-metoder. Han beviste at han var en framsynt leder, ikke bare en plyndrende tidligere slave, og steg raskt i gradene. Han rekrutterte den dyktig han-kinesisk rådgiver, Zhang Bin, og organiserte en krets bestående av han-adelsmenn.
Claude-Etienne Michel
Konsulatet og keiserdømmet
Den 3. februar 1814 angrep han en fortropp av koalisjonsstyrkene under kommando av Johann I Josef av Liechtenstein ved Maisons-Blanches. Dagen etter, med støtte av dragoner fra general André Louis Elisabeth Marie Briche overrasket han koalisjonsstyrker ved Saint-Thibault (Aube) og på tross av at de var i overtall drev hans styrker de tilbake til Saint-Parres-lès-Vaudes. Den 11. februar, i slaget ved Montmirail, ble hans ene arm skadet, men han forble å lede sin divisjon og bidro til den franske seieren over koalisjonsstyrkene.
General Michel var fremdeles sengeliggende etter skaden da koalisjonsstyrkene nærmet seg Paris. Til tross for skaden stilte han den 30. mars til tjeneste, med armen i fatle. Styrker under hans kommando tok tilbake landsbyen Pantin som ble holdt av en divisjon av koalisjonsstyrkene under generalfeltmarskalk Pierre Wittgenstein.
Shi Le
Bakgrunn
I 311 ble Shi Les lenge forsvunne mor returnert av en JIn-general. Shin Le klarte å tilintetgjøre en stor Jin-styrke, og tok til fange og drepte en gruppe Jin-aristokrater anført av den fremstående adelsmann Wang Yan, og var med på de sørlige xiongnuenes utplyndring av Jin-hovedstaden Luoyang.
Claude-Etienne Michel
Restaurasjonen
Under restaurasjonen ble han av kong Ludvig XVIII den 20. august 1814 utnevnt til chevalier de Saint-Louis (ridder av ordenen Saint-Louis) og oberst i den kongelige garden.