cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matt fotblomsterflue
Levevis
Arten forekommer på mange slags åpne lokaliteter, både myrer og tørrere enger, også i skogbryn og åpen fjellbjørkeskog. Larvene lever av bladlus, også slike som går på kulturplanter, slik at arten er å se på som nyttig i jord- og hagebruk. De voksne fluene besøker gjerne blomster og flyr i mai-september.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av Europa, i Nord-Afrika og det nordlige Asia. I Nord-Amerika finnes den i Alaska og på Grønland. I Norge finnes den over hele landet og er jamtover ganske vanlig.
Yukon
Yukon er det minste og vestligste av Canadas tre territorier, beliggende i det nordvestlige hjørnet av landet, mellom Nordishavet i nord, den amerikanske delstaten Alaska i vest, den canadiske provinsen Britisk Columbia i sør og Nordvestterritoriene i øst. Territoriet har den minste befolkningen av alle Canadas provinser og territorier, med 35,874 innbyggere i 2016. Yukons hovedstad er byen Whitehorse sør i territoriet, som er hjem til rundt to tredjedeler av befolkningen.
Området hadde vært bebodd av urbefolkningen i lang tid før europeerne kom dit, og regionen har noen av de tidligste bevisene på menneskelig bosetning i Nord-Amerika. Urbefolkningen i Yukon hadde svært omfattende handelsnettverk. Europeiske pelshandlere og misjonærer ankom området tidlig på 1800-tallet, og i 1870- og 1880-årene kom gullgravere til Yukon. Klondike-gullrushet, som begynte i 1896, førte til en tilstrømming av anslagsvis 100,000 gullgravere til den tynt befolkede regionen. Den sterkt økende befolkingen førte til at Yukon ble løsrevet fra Nordvestterritoriene i 1898.
Det 5959 meter høye fjellet Mount Logan sørvest i Yukon er Canadas høyeste fjell og Nord-Amerikas nest høyeste fjell etter Denali i den amerikanske delstaten Alaska. Yukon er oppkalt etter Yukonelva, som renner fra Britisk Columbia, nordover gjennom territoriet, og nordvestover inn i Alaska. Det meste av Yukon har et subarktisk klima, preget av lange, kalde vintre og korte, varme somre. Kysten av Nordishavet har et tundraklima.
James Lee Burke
James Lee Burke (født 5. desember 1936 i Houston, Texas USA) er en amerikansk forfatter.
Yukon
Etymologi
Territoriet er oppkalt etter Yukonelva, den lengste elva i Yukon. Navnet i seg selv er trolig en sammentrekning av ordene i gwich'in-uttrykket chųų gąįį han, som betyr «elv med hvitt vann», som viser til den bleke hvitaktige fargen på vannet i Yukon, som skyldes smeltevann fra isbreer. I 1843 hadde holikachukfolket fortalt det russisk-amerikanske kompaniet at navnet på elven var Yukkhana (eller Yu-kun-ah) og at dette navnet betød «stor elv». Yukkhana tilsvarer imidlertid ikke bokstavelig et holikachukord som betyr «stor elv», mens «elv med hvitt vann» faktisk tilsvarer et gwich'inord som kan forkortes til Yukon. Yukon ble opprinnelig grunnlagt som Yukon Territory («Yukonterritoriet»). Den føderale regjeringens Yukon Act, som ble sanksjonert den 27. mars 2002, etablerte Yukon som territoriets offisielle navn.
James Lee Burke
Burke studerte ved University of Louisiana at Lafayette og University of Missouri, hvor han tok bachelorgraden i engelsk i 1958 og Master of Arts i 1960. Han har en variert arbeidserfaring, som blant annet inkluderer landmåler i Colorado, arbeider i oljeindustrien i Texas, journalist, sosialarbeider i Los Angeles, ansatt i arbeidsformidlingen i Louisiana og lærer ved University of Missouri, University of Southwestern Louisiana, University of Montana, Miami-Dade Community College og  Wichita State University.
Yukon
Landskap og geologi
Yukon ligger i det nordvestlige hjørnet av Canada, og har en omtrentlig triangulær form. I det sentrale Yukon ligger et stort, høyt platå, som brytes opp fjell og dype daler. Mye av territoriet består av uberørt villmark. Yukon grenser til den amerikanske delstaten Alaska i vest, den canadiske provinsen Britisk Columbia i sør og Nordvestterritoriene i øst. I nord har Yukon kystlinje mot Beauforthavet, som er en del av Nordishavet. Den østlige grensen mot Nordvestterritoriene følger for det meste vannskillet mellom nedbørsfeltene til Yukonelva og Mackenzieelva i øst langs Mackenziefjellene, mens den vestlige grensen mot Alaska følger den 141. vestlige lengdegrad.
James Lee Burke
Burke debuterte i 1965 med romanen Half of Paradise. Han har senere skrevet et tyvetall bøker, de fleste kriminallitteratur. Burke mottok i 2009 Mystery Writers of Americas høyeste utmerkelse for livslangt arbeide av særlig høy kvalitet, The Grand Master Award. Han har tidligere mottatt både Edgar-prisen og britiske Crime Writers' Associations Gold Dagger for sine kriminalromaner.
Yukon
Landskap og geologi
Med unntak av kystsletten langs Beauforthavet i nord, er det meste av Yukon en del av Kordillerene, og terrenget preges av fjellkjeder, platåer og elvedaler. Som det meste av Kordillerene, er Yukon sammensatt av et mangfoldig utvalg av bergarter, som i stor grad har blitt påvirket av folding, forkastninger og metamorfose under forskjellige deformasjonshendelser de siste 190 millioner årene. I øst finnes foldede sedimentære bergarter dannet i paleozoisk og mesozoisk tid. Den midtre delen inkluderer sedimentære, metamorfe og vulkanske bergarter som ble dannet fra prekambrisk til mesozoisk tid, mens plutonske mesozoiske og tertiære granitter utgjør kjernen i den vestlige sektoren.
James Lee Burke
Juss-professor og krimforfatter Alafair Burke er James Lee Burkes datter.
Yukon
Landskap og geologi
Saint Elias Mountains er en del av kystfjellene som strekker seg fra det sørøstlige Britisk Columbia til Alaska, og dekker det sørøstlige Yukon. Det finnes også en rekke andre fjellkjeder, fra British Mountains i nord og Richardson Mountains i nordøst, som begge er en del av Brooks Range, til Selwyn Mountains og Mackenzie Mountains i øst, Cassiar Mountains i sørøst, Pelly Mountains i det sentrale Yukon, og Ogilvie Mountains nord for Dawson City. Det høyeste fjellet i Canada, og det nest høyeste fjellet i Nord-Amerika etter Denali i Alaska, Mount Logan, ligger i Saint Elias-fjellkjeden, og har en høyde på 5959 meter over havet. Den sørvestlige delen domineres av Kluane-isfeltet i Kluane nasjonalpark og verneområde. Permafrost er vanlig. Den nordlige delen av Yukon har kontinuerlig permafrost, mens det er noe mindre utbredt i den sentrale delen av territoriet. Selv den sørlige Yukon har spredte områder med permafrost.
Reading FC
Readings managere
Listen inneholder ikke midlertidige managere
Sergej Golitson
Sergej Gõlitson  var en russisk-estisk adelsmann, og formelt guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1801–1803, og for Guvernementet Livland i samme periode.
Yukon
Landskap og geologi
Det meste av territoriet tilhører Yukonelvas nedbørsfelt. De to viktigste unntakene er Peelelva, som omfatter et mindre platå i nordøst, og Liardelva i den lavtliggende sletteområdet i sørøst. Disse elvene renner inn i Mackenzieelva i øst. Det sørlige Yukon har flere store, lange og smale innsjøer, hvor de fleste renner inn i Yukonvassdraget. De største innsjøene inkluderer Teslin Lake, Atlin Lake, Tagish Lake, Marsh Lake, Lake Laberge, Kusawa Lake, Kluane Lake og Bennett Lake.
Reading FC
Spillerstall
Oppdatert 26. februar 2023.
Yukon
Landskap og geologi
Yukon har tre nasjonalparker. Kluane nasjonalpark og verneområde i territoriets sørvestlige del er den største. Nasjonalparkens landskap er dominert av fjell og isbreer, og Canadas høyeste fjell, Mount Logan, ligger her. I nord ligger Ivvavik nasjonalpark og Vuntut nasjonalpark.
Klima
Det meste av Yukon har et subarktisk klima (Köppen Dfc), preget av lange, kalde vintre og korte, varme somre. Den nordligste delen har et tundraklima (Köppen ET). Selv om den gjennomsnittlige vintertemperaturen i Yukon stort sett er mild sammenlignet med andre arktiske strøk i landet, blir ingen andre steder i Nord-Amerika like kalde som Yukon under ekstreme kuldebølger. Temperaturen har falt ned til −60 °C tre ganger, i 1947, 1952, og 1968. Den mest ekstreme kuldebølgen skjedde i februar 1947 da temperaturen i den forlatte byen Snag falt ned til −63,0 °C, som er den kaldeste temperaturen målt i hele Nord-Amerika.
I motsetning til det meste av Canada, hvor de mest ekstreme hetebølgene forekommer i juli, august og til og med september, har Yukons ekstreme varmeperioder en tendens til å oppstå i juni og til og med mai. Yukon har registrert 36 °C tre ganger. Første gang var i juni 1969 da det ble registrert en temperatur på 36,1 °C i Mayo. 14 år senere ble denne rekorden nesten slått da det ble registrert 36 °C i Forty Mile mai 1983. Den gamle rekorden ble slått 21 år senere, i juni 2004 da værstasjonen Mayo Road, som ligger rett nordvest for Whitehorse, registrerte en temperatur på 36,5 °C.
Flora og fauna
Med unntak av den arktiske kystsletten i nord og høyfjellene, ligger det meste av Yukon under tregrensen. Yukons vegetasjon klassifiseres som subarktisk og alpint, og territoriet er hjem til 1112 ulike plantearter. Boreal barskog dekker 57 % av territoriets landareal, og det finnes mer enn 200 arter av villblomster. I enkelte deler av territoriet, spesielt i nord, er vegetasjonen sparsom på grunn av det tørre og kalde klimaet. Mange daler og platåer, spesielt i sør, er imidlertid skogkledd. I dette området er trær som kvitgran, svartgran, amerikalerk, fjelledelgran, vrifuru, balsampoppel og amerikaosp vanlig.
Yukon er hjem til 66 pattedyrarter, som inkluderer store arter som elg, karibu (rein), ulv, svartbjørn, brunbjørn (grizzlybjørn), som lever over store deler av territoriet. Fjellgeit og tynnhornsau er vanlige i høyereliggende områder, og isbjørn finnes langs kysten i nord. Observasjoner av pumaer har blitt rapportert siden 1944, men de første bekreftede observasjonene kom på 2000-tallet, noe som kan tyde på at arten sprer seg i sørlige deler av Yukon. Også wapitier har spredd seg til de sørlige delene av territoriet. Yukon er dessuten hjem til mange gnagere som ekorn, jordekorn, pipeharer, børstesvin, amerikansk bever, bisam, lemen og klatremus. Mårdyr som jerv, mink, mår, røyskatt, snømus og nordlig elveoter forekommer også. Fjellrev er vanlig i nord, mens dyr som rødrev, kanadisk gaupe og prærieulv finnes over store deler av territoriet, spesielt den sørlige halvdelen.
325 ulike fuglearter har blitt registrert i Yukon. Vanlige fugler inkluderer havørn og kongeørn, jaktfalk, vandrefalk, fem skoghønsarter, ryper, og minst 21 arter av hauker og ugler. Mange trekkfugler hekker også i Yukon, og mange andre trekkfugler, spesielt svaner, ender og gjess, kan sees i Yukon i trekktiden. Ravn er vanlig over hele Yukon, og ble i 1985 valgt som territoriets offisielle fugl.
I Yukon finnes det til sammen 38 arter ferskvannsfisker, og fisk som harr, gjedde og kanadarøye forekommer i vassdrag og innsjøer i territoriet. De store fiskene i Yukon, med unntak av lake og gjedde, er alle en del av laksefamilien. Flere arter av stillehavslaks gyter i elvene i Yukon.
Panchito Pistoles
Panchito Pistoles er en fiktiv figur introdusert i Disney-tegnefilmen Donald møter nye venner i 1945. Han ble første gang introdusert i Barks'/Rosas Andeby-univers i Don Rosa historien "De tre Caballeros rir igjen" (2000).
Foruten Panchito består trioen av José Carioca og Donald Duck.
Fjodor Apraksin
Fjodor Matvejevitsj Apraksin  (russisk: Фёдор Матвеевич Апраксин; født 27. oktober 1661, død 10. november 1728) var en russisk admiral og adelsmann, og samtidig av Peter den store. Han hadde tittelen greve og var formelt guvernør for både Karelen 1712–23, og for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1719–1723. Han kommanderte Østersjøflåten fra 1723 til sin død i 1728.
Yukon
Før europeisk kontakt
De største urbefolkningsgruppene i det som i dag er Yukon var gwich'in, hän, kaska, tagish, tutchone og tlingit (teslin). Med unntak av tlingitfolket var alle gruppene athabaskiske. Tlingitfolket var hovedsakelig bosatt ved innsjøene i sør, inuittene bodde i nord, mens de athabaskiske gruppene bodde over store deler av Yukon. Indianerne i området hadde kulturelle og språklige likheter. De var jegere og samlere, som i stor grad livnærte seg av fisk, spesielt laks, i tillegg til større vilt, som karibu, og mindre vilt, i tillegg til bær og røtter når det var nødvendig. Inuittene i regionens nordlige del var kulturelt og språklig forskjellig fra resten av Yukons befolkning, og har tradisjonelt livnært seg av fisk og sjøpattedyr.
Fjodor Apraksin
Søsteren var gift med tsar Fjodor III av Russland. Fjodor utmerket seg som skipsbygger og sjøoffiser, og ble guvernør i Arkhangelsk allerede i 1692. I året 1707 ble han øverstkommanderende admiral, og slo svenskene ved St. Petersburg og inntok byen Viborg i den store nordiske krig. I årene fram til 1720 ledet han – blant annet sammen med offiseren Peter Lacy – en rekke sjøtokt mot Sverige som kulminerte med freden i Nystad, og svenskenes formelle avståelse av Baltikum.
Yukon
Europeisk utforsking og bosetting
Urfolket i Yukon følte europeisk tilstedeværelse før faktisk kontakt. Nyheter om ankomsten til russiske utforskere i det nordøstlige Stillehavet i 1740-årene og britiske utforskere i 1770-årene spredte seg raskt via de allerede eksisterende handelsnettverkene urbefolkningen hadde. På grunn av muligheter for handel med europeerne begynte mange urfolksgrupper å flytte seg nærmere kysten, og flere av de gamle handelsnettverkene mellom de ulike stammene ble enten forlatt eller endret, slik at de hadde mulighet til å frakte varer til europeerne. Sammen med handelsvarene, brakte de også med seg europeiske sykdommer, slik som kopper, innover i landet, og et ukjent antall av urbefolkningen døde.
Den britiske marineoffiseren John Franklin ble den første europeeren som nådde Yukon da han i 1825 fulgte den arktiske kystlinjen på leting etter Nordvestpassasjen. Innen 1830-årene var den øvre Yukondalen et av få steder i Nord-Amerika som ikke hadde blitt kartlagt av europeerne. Europeisk utforsking av regionen begynte i 1840-årene. Handelsmenn fra Hudson's Bay Companys handelsposter ved Mackenzieelva brukte to forskjellige ruter for å komme inn i Yukon, og opprettet handelsposter underveis. Robert Campbell, sammen med to lokale veivisere, dro i 1840 vestover fra Fort Liard, langs Liardelva til Frances Lake, og videre langs Pelly River til Yukon. John Bell dro i 1845 fra Fort McPherson, over fjellene til dagens Yukon, og fortsatte langs Rat River (dagens Bell River) til elvas samløp med Porcupine.
Etter å ha styrt pelshandelen ved Fort McPherson, vendte Bell tilbake til Bell River og fulgte Porcupine til dens samløp med Yukon, hvor Fort Yukon senere ble grunnlagt. Ikke lenge etter etablerte pelshandleren Alexander Hunter Murray handelsposter ved Lapierre House i 1846 og ved Fort Yukon (1847) ved samløpet mellom elvene Porcupine og Yukon. Selv om Fort Yukon lå i russisk territorium, fortsatte Hudson's Bay Company å drive handel der fram til USA kjøpte Alaska i 1867. Etter pelshandlerne begynte anglikanske og romersk-katolske misjonærer å ankomme området, blant annet William Carpenter Bompas, som ble Yukons første anglikanske biskop.
Rykter om gull i området hadde sirkulert siden 1850-årene blant handelsmenn fra Hudson's Bay Company. Tre gruvearbeidere, Alfred Mayo, Jack McQuesten og Arthur Harper, begynte å arbeide hos Alaska Commercial Company som handelsmenn etter å ha hørt om disse ryktene. I 1874 etablerte Mayo og McQuesten Fort Reliance, noen kilometer nedstrøms for det som senere ble Dawson City. Gruvearbeidere og skjerpere begynte sakte å ankomme Yukon, og gull ble etterhvert funnet i mange områder, men sjelden i store mengder. I 1885 ble en større mengde gull funnet ved Stewartelva, og McQuesten overbeviste Alaska Commercial Company om å begynne å forsyne gulljegerne i stedet for kun å fokusere på pelshandel. Året etter ble større mengder gull funnet ved Fortymileelva, og en ny handelspost, Forty Mile, ble etablert ved Fortymiles samløp med Yukon. Nyhetene om gull ved Fortymile spredte seg raskt blant gulljegerne i Yukon, og innen vinteren 1886–87 hadde nærmere 500 menn ankommet området.
Klondike-gullrushet
I august 1896 oppdaget en gruppe ledet av Skookum Jim Mason gull i Bonanza Creek, en sideelv til Klondikeelva. Da nyheten nådde Seattle og San Francisco året etter førte det til en stor tilstrømming av anslagsvis 30,000–40,000 gulljegere til Klondike-regionen i Yukon, og Klondike-gullrushet var i gang. De fleste gulljegerne dro til Skagway og Dyea i Alaska, hvor de tok seg over White Pass eller Chilkoot Pass til Yukonelva, som de fulgte innover mot Dawson City. Dawson City var en liten by med rundt 300 innbyggere, men ble raskt senter for gullrushet og folketallet vokste til nærmere 40,000 innbyggere i 1898. Den store økningen i befolkningen førte til at Yukon samme år ble fradelt Nordvestterritoriene og etablert som et eget territorium, med Dawson som hovedstad.
Senere historie
Etter gullrushet i Klondike hadde folketallet i Yukon en nedgang, fra 27,219 innbyggere i 1901, like etter gullrushet, til 8512 innbyggere i 1911 og 4157 innbyggere i 1921. Gullindustrien ble i stor grad omorganisert av selskaper som bragte med seg større og mer avansert utstyr, og etterhvert fikk gullproduksjonen en nedgang. Under første verdenskrig ble det utvunnet kobbermalm i nærheten av Whitehorse. Kobberutvinningen varte ikke lenge, blant annet fordi produksjons- og transportkostnadene var store. Kobberproduksjonen i Yukon stanset opp i 1920. I 1920- og 1930-årene ble det utvunnet sølv og bly i Keno Hill nær byen Mayo, noe som bidro til vekst i Yukons økonomi. Gruvene i Keno Hill lå avsidesliggende til, og var vanskelig å nå, i tillegg til at produksjons- og transportkostnadene også her var store.
Under andre verdenskrig fryktet kanadiske og amerikanske myndigheter at Alaska og Yukon skulle bli invadert av japanerne. Dette framskyndet byggingen av Alaska Highway, som skulle forbinde det kontinentale USA med Alaska. Rundt 10,000 arbeidere fra U.S. Army Corps of Engineers begynte arbeidet med veien i mars 1942, og Alaska Highway var ferdigstilt innen oktober samme år. Veien ble i 1946, da andre verdenskrig var slutt, overført fra den amerikanske hæren til den kanadiske hæren, og i 1948 ble den åpnet for allmennheten. Yukon opplevde igjen større vekst, ettersom territoriet nå ble mye lettere tilgjengelig. Whitehorse vokste fram en som en moderne småby med nye veier, bygninger, vann- og avløpssystemer og kulturtilbud, mens Dawson City, som ikke hadde forbindelse til det nye veisystemet, opplevde nedgangstid. I 1953 ble Yukons hovedstad flyttet fra Dawson City til Whitehorse.
Grunnkretser i Førde kommune
Delområder og grunnkretser seksjonerer den tidligere Førde kommune, Sogn og Fjordane, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Yukon
Demografi
Yukon er det minste av Canadas provinser og territorier. Ved folketellingen i 2016 hadde territoriet 35,874 innbyggere, en oppgang på 5,8 % fra 2011, da det hadde 33,897 innbyggere. Yukon er tynt befolket, og med et areal på 474,713 km², hadde territoriet en befolkningstetthet på 0,1 innbyggere per km² i 2016. Yukon hadde få innbyggere på 1800-tallet, men fikk en stor oppgang under Klondike-gullrushet fra 1896 til 1898. Ved den første folketellingen i 1901 hadde Yukon 27,219 innbyggere, noe som sank ned til 8512 innbyggere i 1911 og 4157 innbyggere i 1921. Territoriet nådde sitt laveste dokumenterte folketall i 1931, da det hadde 4230 innbyggere. Etter andre verdenskrig fikk Yukon en betydelig økning i folketall, men først i 1991 ble befolkningsrekorden fra 1901 passert.
Den største etniske gruppen i Yukon er kanadiere med europeisk avstamning, som talte 24,990 (71,2 %) i 2016, hvor de største gruppene var av engelsk, skotsk, irsk, tysk, fransk, ukrainsk, nederlandsk og norsk avstamning. 24,6 % var av nordamerikansk, inkludert kanadisk, opprinnelse, mens 23,7 % var nordamerikanske urfolk (First Nations, métiser og inuitter). 8,1 % var av asiatisk avstamning.
Engelsk og fransk er offisielle språk i Yukon. I 2016 hadde 81,8 % av territoriets befolkning engelsk som morsmål, 4,4 % hadde fransk som morsmål, mens 11,8 % hadde et ikke-offisielt språk som morsmål, hvor de mest utbredte var tagalog, tysk, kantonesisk, nord-tutchone og spansk.
I 2011 var 49,9 % av Yukons befolkning ikke-religiøse, den største andelen blant alle Canadas provinser og territorier. Den største religionen er kristendommen, som praktiseres av 46,2 % av territoriets befolkning. Den nest største religionen er tradisjonelle spirituelle urfolksreligioner, som praktiseres av 2,4 % av Yukons befolkning.
Politikk og administrasjon
Yukons politiske system ligner på det man har i Canadas provinser. Territoriet har 19 valgdistrikter, som under hvert valg velger en kandidat som blir medlem av Yukons lovgivende forsamling (Yukon Legislative Assembly). Yukon har flere politiske partier og kandidater som stiller til valg til de 19 setene i den lovgivende forsamlingen. De tre partiene som siden 2016 er representert er Yukon Liberal Party (11 seter), som danner regjering, Yukon Party (6 seter) og Yukon New Democratic Party (2 seter).
Yukons førsteminister (premier) er lederen av partiet med flest parlamentsmedlemmer, og fungerer som regjeringssjef. Den 9. og nåværende førsteministeren i Yukon er Sandy Silver, som representerer valgdistriktet Klondike. Silver tiltrådte stillingen etter valget i Yukon i 2016, der hans Yukon Liberal Party vant en flertallsregjering.
Yukons kommissær (Commissioner of Yukon) utnevnes av Canadas generalguvernør, og representerer Canadas regjering. Den nåværende kommissæren (siden 2018) er Angélique Bernard.
På føderalt nivå er Yukon representert i Canadas parlament av ett parlamentsmedlem og en senator som utnevnes av Canadas statsminister. Hele territoriet utgjør et valgdistrikt i Underhuset, parlamentsmedlemmet fra Yukon har siden 2015 vært Larry Bagnell (Labor Party). Yukon har vært representert av fire senatorer i Canadas senat siden stillingen ble opprettet i 1975. Siden 2018 har Pat Duncan, som var Yukons førsteminister mellom 2000 og 2002, hatt stillingen som senator.
Byer og kommuner
Yukon har åtte kommuner (municipalities), hvorav sju har status som town og en, hovedstaden Whitehorse, har status som city. Over to tredjedeler av befolkningen (25,085 innbyggere, 69,9 %) er bosatt i Whitehorse, som er territoriets største kommune. Kommuneadministrasjoner kan bli opprettet av Yukons regjering i samsvar med Municipal Act fra 2001. Kommunene har blant annet ansvar for veier og annen infrastruktur, arealbruk, helsehjelp og offentlig sikkerhet innenfor sitt område.
Helse og utdanning
Utdanning og helsevesen i Yukon administreres av territoriets myndigheter, med økonomisk bistand fra føderale myndigheter. Det finnes sykehus i Dawson City, Watson Lake og Whitehorse, som administreres av Yukon Hospital Corporation. Det største sykehuset i territoriet er Whitehorse General Hospital, med 56 sengeplasser med flere tjenester, inkludert akuttmottak og medisinsk rehabilitering. De to øvrige sykehusene har seks sengeplasser hver og fungerer som mindre lokalsykehus med begrensede tjenester.
Territoriet har et eget skolesystem som er ansvarlig for grunnskoleopplæring og videregående opplæring, og utdanningssystemet administreres av Utdanningsdepartementet (Yukon Department of Education). Territoriet har 28 grunnskoler og videregående skoler, hvorav 14 ligger i Whitehorse og 14 i andre byer og samfunn. I april 2017 hadde skolene i Yukon til sammen 5300 elever.
Den eneste institusjonen for høyere utdanning i Yukon er Yukon University, som har sin hovedcampus i Whitehorse. Universitet ble etablert i 1988 som Yukon College, og fikk status som universitet i 2020. I årene 2018–2019 hadde Yukon University 6030 studenter.
Massemedier
I Whitehorse utgis avisen Whitehorse Daily Star, som kommer ut daglig, i tillegg til Yukon News, som kommer ut to ganger i uken, og den franskspråklige L’Aurore boréale, som kommer ut hver andre uke. Flere lokalsamfunn har dessuten også lokale aviser som kommer ut sjeldnere. Klondike Sun publiseres av The Literary Society of the Klondike i Dawson, og kommer ut to ganger i uken.
Satellitt-TV er tilgjengelig over hele territoriet. Flere radio- og TV-stasjoner betjener området. Blant annet ligger det tre radiostasjoner (CBC, CHON-FM og CKRW) og en TV-stasjon ligger i Whitehorse. Northern Native Broadcasting, Yukon, som eies av territoriets 14 First Nations og ligger i Whitehorse, produserer radio- og fjernsynsprogrammer hovedsakelig rettet mot territoriets urbefolkning.
Næringsliv
Jordbruk er en liten, men voksende næring i Yukon, og vanskeliggjøres på grunn av dårlig jordsmonn, topografi og klima. Territoriet har omtrent 12,500 hektar jordbruksland, og jordbruket i regionen er i hovedsak sentrert rundt Whitehorse, hvor det største jordbruksområder er Takhini Valley vest for byen. Viktige jordbruksområder finnes imidlertid også i andre områder i Yukon, hovedsakelig rundt Dawson City, Watson Lake og Mayo. Yukon har lite skogbruk, men det produseres diverse trevarer til lokal bruk, hovedsakelig i territoriets sørlige deler hvor ressursene er tilgjengelig.
I 2012 var nærmere 7400 av Yukons 20,800 yrkesaktive sysselsatt i offentlige tjenestesektor.
Turisme er også en viktig næring i Yukon, og baserer seg for det meste på naturopplevelser i Yukons uberørte villmark. Yukons turismemotto er «Larger than life». Populære turistaktiviteter i Yukon inkluderer jakt, fiske, kano- og kajakkpadling, fotturer, skigåing, snowboard, isklatring og hundespann. I perioden fra november 2017 til og med oktober 2018 hadde Yukon 491,300, hvor flertallet (62 %) var amerikanere.
Samferdsel
Yukons veisystem strekker seg hovedsakelig utover territoriets sørlige og sørvestlige del. Den viktigste veien er Alaska Highway, som er hovedveien mellom Canada og Alaska og som knytter Yukon til det sammenhengende nordamerikanske veinettverket. Territoriet er dessuten knyttet til Alaska via Klondike Highway, som begynner i Dawson i Yukon og går sørover Skagway i Alaska, og Haines Highway, som går mellom Haines Junction i Yukon og Haines i Alaska. Dempster Highway tar av fra Klondike Highway øst for Dawson og går nordover til den avsidesliggende byen Inuvik i Nordvestterritoriene i nord. De vanligste transportmidlene i avsidesliggende områder er helikopter og småfly.
Hovedflyplassen i Yukon er Erik Nielsen Whitehorse internasjonale lufthavn i Whitehorse. Flyplassen ble bygd mellom 1940 og 1941 av det føderale transportdepartementet, og ble overført til Royal Canadian Air Force (RCAF) i 1942, som drev den fram til 1968, da den igjen ble sivil flyplass. Flyplassen har direkteflygninger til Vancouver, Kelowna, Calgary, Edmonton, Yellowknife, Inuvik, Ottawa, Dawson City, Old Crow og Frankfurt. I 2017 benyttet 366,000 passasjerer seg av Erik Nielsen Whitehorse internasjonale lufthavn.
Jernbanen White Pass and Yukon Route mellom Skagway i Alaska og Whitehorse ble bygget i 1898, under gullrushet i Klondike, og driften av banen fortsatte fram til 1982. I 1988 ble den gjenåpnet og drevet som museumsjernbane.
Historisk sett har transport foregått på elver og innsjøer, og til fots og med hundeslede om vinteren. Fra slutten av 1800-tallet ble det tatt i bruk dampdrevne elvebåter, de var det viktigste transportmiddelet for å nå Yukon, og fram til 1950-årene var de viktige for små isolerte samfunn i både Yukon og Alaska. I 1902 hadde det blitt anlagt en vintervei mellom Dawson og Whitehorse, som ble benyttet av hestetrukne vogner som fraktet passasjerer, varer og post. Slike vogner var i bruk fram til 1930-årene, da de hadde blitt erstattet av fly. Åpningen av Alaska Highway i 1940-årene og Klondike Highway i 1950-årene, førte til at Yukon fikk veiforbindelser til Alaska og det øvrige Canada, og bruken av elvebåter avtok.
Hebi-Xinghe kullkraftverk
Hebi-Xinghe kullkraftverk  er et kullkraftverk i det nordlige Henan i sentral-nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW. Anlegget stod ferdigbygd i 2008, da totaleffekten var oppgitt til 2.200 MW, fordelt på seks brennere og generatorer.
Dolly Duck
Dolly Duck er en fiktiv figur i Andeby-universet. Dolly dukket første gang opp i 1940 i Donald Ducks avisstripe.
Opptreden
Dolly er skapt av Al Taliaferro, men det er gjennom Carl Barks' og Don Rosas tegninger og historier man har lært mest om kjæresten til Donald. I filmen «Don Donald» fra den 9. januar 1937 møter man en and ved navn Donna Duck hvis utseende minner mistenkelig om Dolly Ducks. Den 9/1 regnes av den grunn ofte som Dollys fødselsdag. Den 7. juni 1940 i filmen «Mr.Duck steps out» høres navnet hennes første gang. Dollys debut i de amerikanske avisstripene er den 4. november 1940. Hennes første opptreden i Norge er imidlertid ikke før mars i 1949.
Hun går som regel med rosa klær og en stor rosa sløyfe i håret.
Slektskap
Dolly er en fjernere slektning av Donald. Ifølge Don Rosa er Dollys bror faren til Ole, Dole og Doffen. Hun er tante til Hetti, Netti og Letti. Donald er interessert i henne, men det er også Fetter Anton, og ofte blir det forviklinger på grunn av det.
Øvrig dagligliv
Dolly er veldig engasjert i «dameklubben», og fra tid til annen får vi også høre utdrag fra dagboken hennes, som hun trolig fører hver dag.
Eksterne lenker
Liste der Bewohner Entenhausens
Hvithval
Hvithval (Delphinapterus leucas), også kalt hvitfisk/kvitfisk og beluga, er en tannhval som tilhører narhvalfamilien, en liten familie som består av kun to slekter med en art i hver.
Frans Hals
Frans Hals (født 1582 el. 1583 i Antwerpen, død 26. august 1666 i Haarlem ) var en nederlandsk maler, som sammen med Rembrandt regnes som en av Nederlands store portrettkunstnere.
Hvithval
Hvithvalen har status som livskraftig på den internasjonale rødlista, men i norske farvann har arten hatt status som datamangel i den norske rødlista for 2010 og 2015. Dette betyr at kunnskapsgrunnlaget om arten i norske farvann (Barentshavet og Polhavet) har vært mangelfullt. Fra og med Norsk rødliste for arter 2021 er imidlertid status oppgradert til sterkt truet. Dessuten har underpopulasjonen av hvithval i Cook Inlet i Alaskagolfen status som kritisk truet.
Frans Hals
Liv og virke
Hals flyttet til Haarlem fra Antwerpen da han fortsatt var barn. Han spesialiserte seg i én malersjanger, og oppfant nye komposisjoner – fra bysten til enkeltpersoner, til store scener som representerte gruppeportretter. Noen av hans største verk er fortsatt i Haarlem, hvor Hals bodde nesten hele livet.
Hvithval
Etymologi
Det vitenskapelige navnet Delphinapterus leucas betyr hvit delfin uten vinge og viser til dyrets hvite farge og en nærmest ikke-eksisterende ryggfinne.
Frans Hals
Liv og virke
Lite er kjent om ham som elev og om hans tidlige verker, selv om han ble påvirket av studiene med den lærde maleren Karel van Mander, som fremdeles fulgte høyrenessansetradisjonen. I 1616, da han ikke lenger var ung, malte han sitt første store gruppeportrett, «Banketten for offiserene i St. Georgs skytterlag», som nå henger i Frans Hals Museum i Haarlem.
Hvithval
Biologi
Hvithvalen er som navnet antyder nærmest helt hvit. Hannene blir sjelden over 5,5 m lange og veier typisk 907–1 361 kg, men hanner kan i sjeldne tilfeller veie opp mot 1 600 kg. Hunnene er mindre og blir sjelden over 4,1 m lange og veier typisk 454–907 kg. Omkring 50 prosent av vekten er spekk, og spekklaget er i snitt cirka 10 cm tykt. Hannene blir gjerne noe større enn hunnene. Nyfødte kalver måler typisk cirka 160 cm i snitt og veier cirka 70 kg.
Hodet er rundt og nesten uten antydning til «nebb», men med en karakteristisk pannekul kalt en melon. I hver underkjevehalvdel er det åtte til ti tenner. Kroppsfargen skifter med alderen. Ungene er grå eller svarte, men får senere blå eller gulaktige flekker for så å bli hvite i 4–5-årsalderen.
Frans Hals
Liv og virke
Den kromatiske effekten og raske utføringen, som ikke henger seg opp i detaljer, men favner de flyktige uttrykkene til personene, er karakteristisk for Hals' portretter inntil 1610.
Hvithval
Biologi
Hvithvalen opptrer i flokker som kan bestå av alt fra noen få til flere tusen individer, selv om flokker på mer enn 200 dyr er sjelden å se. Det er kjent at hvithvalen kan gjøre dykk ned mot 650 meters dybde. Normale dykk etter mat varer typisk i 3–5 minutter, men et observert dykk til 647 m dybde varte i cirka 20 minutter. Den viktigste føden er blekksprut, krepsdyr og fisk (særlig torsk), og som tannhvaler flest bruker arten ekkolokalisering når den søker etter føden og orienterer seg under dykking. Den karakteristiske melonen i pannen på dyret er en sentral biosonar, som sender og mottar klikkelydene arten sender ut. Melonen består av et hulrom som er fylt med akustisk fett, som trolig forsterker signalene.
Frans Hals
Liv og virke
Hals ble kjent med den caravaggeske stilen gjennom Utrecht-skolens malerier, og han bruker ofte diagonalt lys og nøytral grundering, mens hans tette, tykke maling minner om Rubens og Antwerpen-skolen.
Hvithval
Biologi
Hunnene blir kjønnsmodne i 4–7-årsalderen, mens hannene blir det i 7–9-årsalderen. Paringstiden er normalt i perioden fra slutten av februar til begynnelsen av april. Etter at hunnene begynner å pare seg får de i snitt en unge hvert tredje år, inntil de når tjueårene. Da slutter de å reprodusere. Drektighetstiden er ca. fjorten måneder. Hunnene kan normalt leve til de blir omkring 32 år gamle, mens hannene kan bli omkring 40 år.
Hvithvalen har en særegen måte å kommunisere på, som har gitt den tilnavnet «havets kanarifugl», fordi lydene kan minne om en kanariirisk.
Hvithvalen har en sirkumpolar utbredelse på den nordlige halvkule, der den trives i tilknytning til iskanten. En populasjon på omkring 10 000 dyr finnes i farvannene rundt Svalbard, men arten er av og til også å se i fjorder og tett opp til kysten, for eksempel i Finnmark. Den globale populasjonen har blitt estimert til cirka 150 000 dyr.
Frans Hals
Liv og virke
Hals malte sine lerreter uten å lage skisser, med en teknikk som vi kanskje kan kalle «impresjonistisk». Bildene ble studert av noen franske mestere fra 1800-tallet. Etter 1640, som i Rembrandts sene malerier, utviklet Hals en kald palett og så ut til å konsentrere seg om svart og hvitt, som noen ganger gav dramatisk spenning.
Hals var medlem av Sint-Lucasgildet i Haarlem fra 1610.
Hvithval
Hvithvalen i Hokksund
I mai måned 1964 gikk en hvithval opp Drammenselva helt opp mot Hellefossen. Den oppholdt seg ved Hokksund i en uke og tusener strømmet til for å se hvithvalen ved Hokksund-brua, også riksaviser, radio og tv var til stede. Hvalen fikk en trist skjebne fordi laksefiskerne var redde for at den spiste laksen, noe som viste seg å ikke være tilfelle, ble den avlivet av politiet med dynamitt. Den 4,5 meter lange hvithvalen ble dratt på land og dissekert.
Hvithvalen Hvaldimir
I april 2019 dukket en hvithval opp ved Rolvsøya i Finnmark. Den hadde på seg seletøy inntil en fisker hoppet i havet og befridde den. Hvalen er tam og virker trent; den har blant annet plukket en mistet mobiltelefon opp fra vannet og levert den tilbake til eieren. Hvithvalen, som fikk navnet Hvaldimir, ble populær og mange skuelystne kom for å se den. Aviser, radio og TV omtalte den flere ganger.
Aleksej Spiridov
Aleksej Spiridov var en russisk adelsmann, og formelt guvernør for det russiske Guvernementet Estland i periodene 1803–11 og 1816–1819.
Nødfrekvens
Nødfrekvens/nødkanal er en internasjonalt avtalt radiofrekvens for nødsignaler, nødmeldinger og annen nødtrafikk.
Vest-etiopiske skjold
Vest-etiopiske skjold er et 540 - 840 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i det nordøstlige Afrika. Det er yngre enn de øvrige kratonene i Afrika og Sør-Amerika som er fra meso-proterozoikum, dvs for 1,0 - 2,5 milliarder år siden.
For 570 millioner år siden startet kollisjonen mellom Vest-Gondwana og Øst-Gondwana som skapte superkontinentet Gondwana, og hvor kollisjonen skapte det østafrikanske høylandet i sammenstøtet (den østafrikanske fjellkjedefolding). Det vest-etiopiske grunnfjellskjoldet ble liggende mellom Vest-Gondwana og Øst-Gondwana ved kollisjonen og er dermed en integrert del av det store Østafrikanske orogenet som strekker seg langs hele østsiden av Afrika. Mot nord ligger det betydelig større Arabisk-nubiske skjold.
Det vest-etiopiske skjoldet har et areal på mindre enn 100 000 km2, og utgjør en avgrenset del av det vestlige Etiopia. Det hadde vulkansk aktivitet for 540-830 millioner år siden, på samme tid som det arabisk-nubiske skjoldet.
Petrolândia (Santa Catarina)
Petrolândia er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Jevgenij Golovin
Jevgenij Golovin var en russisk adelsmann, og formelt guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1845–1848, og for Guvernementet Livland i samme periode.
Monica Valen
Meritter og karriere
Monica Valen (da Valvik) vant Norges første verdensmesterskap i landeveissykling fellesstart på Sicilia i 1994. Dette året mottok Valen Stiftelsen Morgenbladets gullmedalje (Aftenpostens gullmedalje) for sin prestasjon.
I OL i Sydney 2000 hadde Valen som mål å avslutte karrieren med et OL-gull. Dette ble stoppet av en punktering.
Norske mesterskap
Hun har ti NM-gull i landeveissykling, alle for Grenland Sykleklubb. Hun vant Kongepokalen i 1992, 1997 og 1998.
José Carioca
José Carioca er en fiktiv figur skapt av Walt Disney Studios og første gang introdusert i tegnefilmen Hei, venner (Saludos Amigos) i 1942. Han er en brasiliansk papegøye med elegante klær og en forkjærlighet for samba. Han opptrer også i 3 caballeros (The Three Caballeros, også kjent som Donald møter nye venner på norsk), sammen med Donald Duck og Panchito Pistoles..
McColo
McColo var en internettleverandør som gav malware- og botnett-operatører nettilgang. Rundt 11. november 2008 da operatørens oppstrømsaktiviteter ble kuttet, ble det estimert at McColo-kunder stod for en stor del av all epostspam som da ble sendt ut og påfølgende rapporter hevdet at 2/3 eller mer av den globale spamvolumet ble eliminert. Denne reduksjonen har vært reell i en tid etter nedtagningen. McColo var en av de ledende aktørene i det såkalte «bulletproof hosting»-markedet; ISP-er som tillater servere å være online selv om det har fremkommet mange klager.
<!-- According to Ars Technica and other sources, upstream ISPs Global Crossing and Hurricane Electric terminated service when contacted by Brian Krebs and The Washington Post’s Security Fix blog, but multiple reports had been published by organisations including SecureWorks, FireEye and ThreatExpert, all naming McColo as the host for much of the world's botnet traffic. According to Joe Stewart, director of malware research for SecureWorks, the Mega-D, Srizbi, Pushdo, Rustock and Warezov botnets all hosted their master servers at McColo; numerous complaints had been made but McColo simply moved offending servers and sites to different subnets. Spamhaus.org reportedly finds roughly 1.5 million computers infected with either Srizbi or Rustock sending spam in an average week.
Following the shutdown details began to emerge of the ISP's other clients, which included distributors and vendors of child pornography and other criminal enterprises including the notorious Russian Business Network.
McColo gained reconnection briefly on 19 November 2008 via a backup connection agreement common in the industry, but was rapidly shut down again.
The McColo takedown especially affected Srizbi, the world's largest botnet with around 500,000 infected nodes as of November 2008. The botnet is reported to be capable of sending around 60 billion spam messages a day, which is more than half of the global total of 100 billion. -->
Qufu
Qufu (kinesisk: 曲阜市, pinyin: Qūfù) er et byfylke i provinsen Shandong i Kina. Det er en del av byprefekturet Jining, og ligger omkring 130 km sør for provinshovedstaden Jinan.
Befolkningen i byfylket var på 627,832 innbyggere i 1999. Arealet er på 896 km².
Historie
Qufu var, under navnet Yan, i en periode var hovedstaden for Shang-dynastiet.
Qufu er også fødestedet til filosofen Konfutse; han anses tradisjonelt for å ha blitt født på fjellet Ni 30 km sørøst for Qufu sentrum.
Wufu var hovedstad i staten Lu i Vår- og høstannalenes tid.
Konfucius' tempel og grav og Kong-familiens herregård i Qufu ble plyndret av rødegardister fra Beijings pedagogiske høyskole i november 1966, men er senere blitt restaurert. Anlegget ble i 1994 oppført på UNESCOs liste over verdensarven.
Vagabond (album)
Vagabond er debutalbumet til Vagabond fra juni 2009.
Qufu
Jernbane
Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.
Vei
Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
Kinas riksvei 327 løper gjennom området. Den fører Heze i Shandong til Lianyungang i Jiangsu.
Jiamusi kullkraftverk
Jiamusi kullkraftverk  er et kullkraftverk beliggende nordøst i provinsen Heilongjiang, i det nordøstligste Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW frodelt på 4 x 300 MW enheter. Anlegget stod ferdigbygd i 2008. Samtidig ble 4 eldre generatorer (nr 11-14) nedlagt.
Operatør er China Huadian, mens eieren er Heilongjiang Electric Corp.
Pinhalzinho (Santa Catarina)
Pinhalzinho er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Realrente
Realrente er den reelle avkastningen, som er avkastningen justert for inflasjon, en fordringshaver får fra debitoren. I beregninger av realrente er det normalt å bruke konsumprisindeksen som justeringsfaktor for inflasjonen.
Beregninger
Tilnærmingen på høyre side, etter ekvivasjonen, fungerer best ved lave renteverdier, i hvertfall opp mot 8-10%.
Referanser
Rente
Punk
I tillegg til å være rebelsk mot samfunnet generelt, sto punken også i sterk kontrast til det andre store ungdomsopprøret i 1960-årene, hippiebevegelsen. Hippiene hadde langt hår, fargerike flagrende klær, og lyttet til kompleks «psykedelisk» musikk. Da hippiekulturen i 1970-årene gikk fra å være et ungdomsopprør til å bli et allment akseptert motefenomen, gikk punkerne motsatt vei med korte, blekede frisyrer, tettsittende, sorte klær og rå, enkel musikk.
Noe av det mest sentrale i punken er DIY (Do-It-Yourself, «gjør-det-selv»). Denne holdningen finner vi både hos musikkutøverne og hos punk-publikumet. I stedet for å prøve å få gjennomslag hos de store etablerte plateselskapene i konkurranse med «alle andre», tok mange punkerne heller saken i egne hender og spilte inn plater og ga dem ut selv. Samtidig var flere av punkens mest kjente band på store kommersielle selskaper som Virgin og CBS, henholdsvis «Sex Pistols» og «The Clash». «Gjør-det-selv»-etikken ansporte også punkerne til å lage sine egne blader, såkalte fanziner der de intervjuet band, anmeldte konserter og skrev artikler og lignende. Fanzinene ble en viktig del av punk-subkulturen. Punkerne arrangerte også sine egne konserter, startet egne radiokanaler og -program, og designet sine egne klær.
Begrepet
Betegnelsen «punk» er engelsk og en nedsettende betegnelse med betydningen «ramp». På trykk forekom ordet først i 1575, i en ballade kalt «Simon The Old Kinge». Sangens jeg-person beskriver drukkenskap som «en synd, slik det er å holde en punk». Trolig var det en populær drikkevise, siden den ble gjenopptrykt og nevnes igjen i 1776. Shakespeare brukte ordet, blant annet i «De lystige koner i Windsor» fra rundt 1597, i replikken: «Denne rampen (punk) er en av Cupidos budbringere.»
Fonetisk fornorsket stavemåte «pønk» ble første gang presentert av Robert Ommundsen fra gruppen «Famlende Forsøk» i februar 1977 i hans Deije Shits-fanzine nr 3, der Tore Neset debuterte som Tore «Pønk» Neset med dikt over to sider. Dette var tre uker før Rockefilla skrev «pønk» med ø.
Som musikksjanger
Punk er en musikksjanger som tilhører rock. Punk oppstod i USA på 1960-tallet, med band som «The Velvet Underground», «The Stooges» og «MC5». Punken var animert, enkel og rå. Musikkjournalisten i Creem, Dave Marsh, brukte betegnelsen «punk» da han beskrev musikken til «??? & the Mysterians» i 1971 - selv om musikk har vært kalt «punk» så langt tilbake som i oktober 1899, da en anmeldelse beskrev en opptreden i San Francisco som «the most punk song ever heard in a hall». Den andre bølgen av amerikansk punk frembrakte i første halvdel av 1970-årene band som «Patti Smith Group», «Blondie» og «The Ramones». Særlig sistnevnte band inspirerte andre til å starte egne band i Europa, deriblant «Sex Pistols» og «The Clash».
Som motefenomen
Å være en punker handler ikke i første rekke om klesmote, men om musikken. Punkere kledde seg opprinnelig i det de ville, og brydde seg ikke om andres mening, selv om man fortsatt ser flest punkere med svart skinnjakke og slitte jeans, noe som stammer fra «Ramones». Punkere kunne pierce seg med sikkerhetsnåler, barbere deler av eller hele hodet, og pynte seg med kjettinger eller reimer. Det oppsto også designerbutikker rundt fenomenet, for eksempel Malcolm McLaren og Vivienne Westwoods butikk Sex (senere Seditionaries), hvor blant andre bandet «Sex Pistols» oppsto i miljøet rundt butikken, og hvor mange av de visuelle inntrykkene forbundet med punkernes antrekk stammer fra.
Arkimedisk legeme
Et arkimedisk legeme er innen geometri et tredimensjonalt høysymmetrisk legeme (polyeder) som består av to eller flere regulære polygoner som møtes i like hjørner. Dette skiller seg fra platonske legemer som består av like polygoner som møtes i like hjørner, og catalanske legemer hvor sidene er like og kantene ulike. Et arkimedisk legeme må dessuten ha en symmetri hvor hjørnefiguren gjentar seg over hele legemet.
Pseudorombkuboktaederet er et spesialtilfelle. Den har riktignok «like hjørner», men de står ikke den symmetriske stillingen som en kunne forvente av både platonske og arkimediske legemer. Det regnes vanligvis ikke som et arkimedisk legeme, men som et Johnson-legeme.
Navnets opphav
De arkimediske legemene er oppkalt etter den greske matematikeren Arkimedes, som omtalte dem i et tapt verk. Gjennom renessansen gikk kunstnere og matematikere gjennom rene former og gjenoppdaget alle disse formene. Denne letinga ble fullført 1620 av Johannes Kepler, som også definerte prismene og antiprismene, og stjerneformene kjent som Kepler-Poinsot-polyedre
Maria Fuglevaag Warsinski
Maria Fuglevaag Warsinska-Varsi (født 1965) er en norsk journalist, fotograf og filmregissør, kjent blant annet for dokumentarer fra Balkan.
Utdannelse
Etter et studieopphold i Paris kom hun inn på det polske filmakademiet i Łódź i 1986. Der studerte hun filmregi fram til 1991, da hun tok magistergrader med utmerkelse i filmregi og dokumentarfilm (1991).
Klinkerveien (Oslo)
Klinkerveien (1–31, 2–16) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Skøyenåsveien til Solbergliveien.
Maria Fuglevaag Warsinski
Karriere
Hennes dokumentar om Sigrid Undset, som hadde premiere i 2003, var et nasjonalt gjennombrudd for Warsinski.
Klinkerveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1955 etter yrkesbetegnelsen klinker. I området er også en rekke andre veier med navn knyttet til verftsindustrien.
Maria Fuglevaag Warsinski
Karriere
Hun har mottatt flere norske og internasjonale priser for sine kort- og dokumentarfilmer, fra slutten av 1980-årene fram til begynnelsen av 2000-årene.
Fengcheng kullkraftverk
Fengcheng kullkraftverk er et kullkraftverk i det østlige Liaoning i Kina, i fjellkjeden som grenser mot Nord-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW. Anlegget stod ferdigbygd i 2008.
Maria Fuglevaag Warsinski
Karriere
Hun laget første del av triloginovellene kalt Hemmelig smerte som var en moderne adaptasjon av Hamsun-noveller, samlet i spillefilmen Tørst (1998).