cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Washington County (Rhode Island)
Washington County er et fylke av i alt fem i den minste amerikanske delstaten Rhode Island. Fylket ligger sør i staten og grenser i nord mot Kent County.
Niagarafossen
Teksten
er Niagarfossen grenseløse stup, dens vanne lyder lik en overmektig torden, som hastig styrter ned mot avgrunnveldets dyp. Til dette fossefall det også seg knytter et sant alvorlig drama som har hendt en gang, og mens du sitter ned en liten stund og lytter, vil jeg fortelle deg det i en liten sang. og morgenduggens rene dråper dufter bort, en munter ungdomsflokk utover vannet seiler, et stykke ovenfor det fall som er så stort. Mens de i likegyldihet med strømme føres og morer seg omkring en flaske brennevin, en mann fra stranden roper høyt og dem advarer at de må ro i hast mot elvestranden inn. de vet jo selv at fossen straks er nedenfor, men stoler på sin egen kraft og båtens årer, når bare de får fatt i årene og ror. Men enn en gang det ropes høyt fra elvestranden: Se Niagarafossen hastig nærmer seg, da svarer de med hån i munnen på hverandre: Det vet vi selv, og ti nå bare still med deg. og glemmer alt ved brennevinets søte rus, men endelig de nu ei dette lengre våger, men våkner opp og hører fossens ville brus. I hast de så får fatt i begge båtens årer, og tror så trygt at de på land skal være snart, men stakkars disse arme drukkenskapens dårer, thi båten drives nu alt med en veldig fart. og tenk hva hjelper disse høye nådens rop, først nå sin egen blinde selvtillit de mister, og eier ikke mer igjen et fnugg av håp. Med hyl og jammerskrik de ubønnhørlig rives, med lynets hastighet mot avgrunnveldets dyp, et øyeblikk som ei av noen kan beskrives i dypet gjemmes de midt i sin drukkenskap. går du med strømmen mot den skrekkelige grav, om du ved nådens kall anledningen benytter, at du må ro i land fra syndens ville jag. Det er så trygt å sette foten på det tørre, ved nådens strand på blodets faste klippegrunn, og slippe famle om i blinde her å spørre: Mon jeg blir liggende på Niagaras bunn.
Washington County (Rhode Island)
Washington Countys totale areal er 1 458 km² hvorav 596 km² er vann. I år 2010 hadde fylket 126 979 innbyggere og i 2014 var det 126 653. Fylkessetet ligger i byen West Kingston. Fylket het tidligere King's County det fikk sitt nåværende navn i 1781.
Liste over figurene i D.Gray-man
Mangaen og animeen D.Gray-man har en mangfoldig besetning av figurer skapt av Katsura Hoshino. Hovedpersonen i serien er Allen Walker, en eksorsist som nylig er blitt medlem i Black Order, en organisasjon som kjemper mot erkefienden Millenium Earl som vil ødelegge jorden med en ny syndflod
Allen Walker
Allen Walker er en høflig og bløthjertet 15-åring av britisk opprinnelse, og han er hovedpersonen i serien. Allen ble forlatt svært tidlig av sine biologiske foreldre, og vokste opp som en uskikkelig unge i et sirkus. I en alder av sju år ble han adoptert av klovnen Mana Walker. Ettersom Mana var den første som aksepterte Allen for den han var, var Allen veldig glad i ham. Allen er svært påvirket av Mana etter han døde. Så mye at Cross Marian kommenterer at Allen bærer en "maske av Mana". Akkurat som Mana var, er Allen svært høflig og snakker alltid formelt, men etter hvert som historien utvikler seg, blir også Allen mer og mer uformell og avslappet i sin væremåte. Han avslører også sin "mørke side"(som visstnok ble utviklet for å overleve som Cross Marians lærling) da han blir utfordret i poker av Tyki Mikk. Allens anti-akuma våpen er en parasitt-type og har Innocencen i venstrearmen. Senere viser det seg at Allen er "etterfølgeren" av den 14th Noah, som ifølge Cross skal ha plantet minnene sine i Allen før han døde.
Lavi
Lavi er en humørglad 18-åring, exorsist, og en av Allens gode venner. Lavi sikter på å bli en bookman, en person som finner og skriver ned gammel historie, og som fra ung alder har blitt trent til å oppnå og gjøre dette. Han skal vist være den 49 som har kastet vekk sitt virkelige navn for oppgaven. Anti-akuma-våpenet til Lavi er hammeren «Tettsui», som betyr enkelt og greit (Iron hammer). Den kan vokse og minske i det uendelige etter Lavi's ønske uten at den forandrer vekten, for å gjøre det kaller han den Ōzuchi Kozuchi (Big hammer, little hammer). Hammeren lar Lavi bruke "seals" som kontrollerer elementene i naturen. Etter vært i serien blir bookman-siden hans mer og mer dempet ettersom hans forholder med de andre karakterene vokser og han begynner å bry seg om dem.
Road Kamelot
Road Kamelot er den niende disiplen, der hennes sanne navn er Road, og hun representerer "drømmene" til Noa'ene. I motsetning til hennes tenårings utseende, blir hun presentert som den "eldste" Noa, eller den "førstefødte". Hun er adoptert som datter av Sherrill Kamelot og hans kone, og er niese til Tyki Mikk.
Tyki Mikk
Tyki Mikk er den tredje disiplen der hans sanne navn er Joyd, som representerer "nytelsen" til Noa'ene. Han er den yngre broren til Sherrill Kamelot og onkelen til Road Kamelot.
Jasdevi
David og Jasdero var i begynnelsen en Noa kalt Jasdevi. De er det tiende og den ellevte disiple der deres sanne navn er Bondomu, de representerer "båndene" til Noa'ene. De bærer evnen til "Materiliasjion" som de bruker gjennom kuler de skaper når de begge simuliserer den samme tanken og skyter ut gjennom et par lekepistoler. De kan også skape objekter. Hvis de skyter hverandre smelter de sammen og skaper Jasdevi, i denne formen trenger de ikke lenger pistolene, men bruker i stedet bare hendene. Håret deres blir også brukt til våpen, og de får kraft gjennom ønsket å skape "den sterkeste, tenkbare kroppen". De dukker opp i historien mens de har fått ordre om å finne Marian Cross og drepe ham, men finner i stedet ei høne, hatten hans og regninger. På hvert sted de tror han befinner seg finner de bare mer regninger og må jobbe for å betale dem, dette har gitt dem et sterkt hat mot Cross og prøver å la frustrasjonen gå utover lærlingen hans, Allen.
311 Claudia
311 Claudia er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Koronis. Den ble oppdaga den 11. juni 1891 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Liste over figurene i D.Gray-man
Skin Boric
Skin Boric er den åttende disiplen av noaene, og er av amerikansk opprinelse.
The 14th Noah
Neah Walker, blir of refferert som den fjortende Noa, er også kjent som Musikkeren eller Pioneren. Han var det ekstra medlemmet i Noa familien.
Miranda Lotto
Miranda Lotto er ei 25-år gammel tysk kvinne. Hun kom tilfeldigvis over ei klokke på en brukthandel som hun kjøpte med seg. Klokka inneholdt innocence som reagerte med Miranda, noe som fikk tiden i byen hun bodde i til å stå stille. Lenalee og Allen fikk henne med som eksorsist etter de hadde løst mysteriet med innocencen i klokka. Anti-akumavåpenet hennes er Time Record som lar henne få alt materiell i området til å gå tilbake i materiellets originale status. Eksempel på det er bl. a at hun gjør et skipsvrak om til det gamle skipets originale tilstand. Når hun etter en tid må skru av innocencen sin, blir materiellet slik det var før hun brukte innocencen sin. Med andre ord: skipet blir til et vrak igjen når hun skrur av innocencen.
Noe hun derimot ikke kan gjøre er å gjenoppvekke døde. Innocencen får imidlertid alle fysiske sår til å gro, og alle levende personer i området som blir skutt når innocencen er aktivert dør ikke før innocencen er deaktivert.
Black Order Headquarters
Komui Lee
Jhonny
Malcolm C. Rouvelier
Howard Link
310 Margarita
310 Margarita er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 16. mai 1891 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Lise Wiik
Lise Solveig Wiik (født 23. mars 1947) er tidligere ordfører i Notodden og fylkesvaraordfører i Telemark. Hun representerer Arbeiderpartiet. Wiik er også 1. nestleder av Telemark Arbeiderparti og er vararepresentant til Stortinget.
Lise Wiik var ordfører på Notodden fra 2007 til 2011. Ved kommunevalget i 2011 stilte hun ikke til valg.
Hun var styreleder i Telemarksforsking i Bø fra 2011 til 2015 og styreleder for stiftelsen Notodden Blues Festival fra 2010 til 2016.
Hun har tidligere vært dekan ved Høgskolen i Telemark.
Magnus Helge Torvanger
Magnus Helge Torvanger (født 1. februar 1951 i Bremanger) er en norsk journalist, informasjonsarbeider, forfatter og lokalhistoriker.
Torvanger har skrevet sakprosa og romaner for barn og unge. Han er bosatt i Florø.
USS «Enterprise» (CVN-65)
USS «Enterprise» (CVN-65) var et amerikansk hangarskip og det eneste i Enterprise-klassen. Det var det første atomkraftdrevne hangarsskipet i verden og det åttende skipet i USAs flåte som har båret navnet USS «Enterprise».
Kjølen ble lagt den 4. februar 1958, og hun ble sjøsatt den 24. september 1960. USS «Enterprise» ble tatt inn i aktiv tjeneste den 25. november 1961. Skipet hadde sin base i Norfolk i Virginia og var i aktiv tjeneste frem til 2012.
Det 342,3 meter lange fartøyet, var i hele sin karriere et av verdens største skip. Opprinnelig var det ment som det første av en serie på seks skip, men produksjonskostnadene ble langt høyere enn forutsatt. De øvrige fem skipene ble derfor aldri bygget, så USS «Enterprise» var derfor det eneste skipet i sin klasse.
Glarus-Alpene
Glarus-Alpene er en fjellkjede i det sentrale Sveits. Den østlige delen av Glarus-Alpene har en større forkastning, som er listet opp som en del av den geologiske verdensarven.
Avgrensning
Glarus-Alpene begrenses
Stabekk stasjon
Stabekk er etter 2015 blitt endestasjon for både Mossetoget og Skitoget, som tidligere hadde Skøyen som endestasjon. Stasjonen er per 2017 også utgangsstasjon for ett Flytog i timen, som kjøres mellom Stabekk og Oslo lufthavn. På linjen (Spikkestad)-Asker-Lillestrøm ble tilbudet utvidet, ved at intervallet mellom avgangene økte fra 30 til 15 minutters frekvens.
Historie
Jernbanen har en historisk relevant påvirkning på Stabekk-området. Området ble i hovedsak bygget ut i forbindelse med anleggelse av Drammenbanen i 1870–72, ved at jernbanen kjøpte opp tomter fra de omkringliggende gårdene til banetraseen og senere utparsellerte disse til jernbanens ansatte da trasevalget var klart. Særlig tomtene langt fra stoppestedene var billige. Jernbanen skapte muligheter for boligbygging i området da det på denne måten ble knyttet kommunikasjonsmessig nærmere til Oslo.
Selve Stabekk stasjon ble åpnet i 1884. Det var først et enkelt stoppested med ekspedisjonsbygning. I 1902 ble en ny stasjonsbygning tegnet av arkitekt Paul Armin Due innviet.
Jernbanen førte også etter hvert til en senterbebyggelse med butikker, postkontor, lege, tannlege og andre servicetilbud.
Stasjonen var stengt fra april 2014 til desember 2015. I den perioden ble det en omfattende oppgradering, blant annet for å gi stasjonen en universell utforming. Når man ser bort fra helt nye baner er Stabekk sannsynligvis den norske stasjonen som i nyere tid (per 2017) har opplevd den største tilbudsøkningen: Man gikk i fra to til fire tog i timen i hver retning - og fikk i tillegg ytterligere tre tog i timen til/fra Oslo (med direkte forbindelse videre til Ski og Moss) samt ett Flytog i timen.
Klabautermann
Klabautermannen eller skipsnissen er et overnaturlig vesen som ifølge europeisk folketro skulle holde til på seilskutene. Navnet skal komme fra nedertysk klabastern, som betyr «å bråke». Klabautermannen ga seg nemlig helst til kjenne ved å banke. Tradisjonen om klabautermannen er særlig kjent fra Nord-Tyskland, Polen og de baltiske statene. I norsk tradisjon er han lite kjent, men det er blitt dokumentert fortellinger om ham i Østfold og Vestfold.
I de fleste fortellingene er klabautermannen hjelpsom. I en storm kan han sette ryggen til masta og hindre at den brekker. Når han banker er det et godt varsel, men hører man at han høvler, blir det storm. Han kan også være hovedperson i rene skrekkhistorier. Når han viser seg, varsler han dødsfall eller til og med totalt forlis. Oftest blir han beskrevet som en vanlig matros med oljehyre, hammer og krittpipe. Når han går fra borde, er det et sikkert varsel om at skuta forliser.
Dzjumber Patiasjvili
Dzjumber Ilitsj Patiasjvili (georgisk ჯუმბერ პატიაშვილი) (født 1940 i Kakheti) er en georgisk politiker. Han var førstesekretær i Georgisk SSRs kommunistsiske parti fra 1985 til 1989.
Patiasjvili fikk sin utdannelse på Tblisis jordbruksakademi med eksamen 1962. Samme år ble han medlem av kommunistpartiet, og gjorde karriere i partiet; sekretær for Komsomol 1969, Komsomols førstesekretær i Sovjetunionen 1970 − 1973. I 1973 ble han førstesekretær for Kommunistpartiets distriktskomité i Gori, fra 1974 sekretær i sentralkomitéen for det kommunistiske partiet i Georgia.
I 1985 etterfulgte han Eduard Sjevardnadse som førstesekretær. Under Patiasjvili ble de fleste av Sjevardnadses initiativer forlatt. Patiasjvili fjernet noen av Sjevardnadses sentralt nyutnevnte, men kunne ikke avskjedige sin forgjengers mange nyutnevnte på mellomnivå uten å skade partiapparatet vesentlig. Ved å isolere opposisjonsgrupper tvang Patiasjvili reformistiske ledere til underjordisk organisering og konfronterende aktivitet. Mot slutten av 1988 ble den nasjonale bevegelsen mer aktiv. Flere demonstrasjoner og sultestreker ble organisert av de såkalte uformelle politiske organisasjonene. Demonstrantene ble brutalt slått ned av de sovjetiske troppene 9. april 1989, med 21 døde og hundrevis sårede. Begivenheten radikaliserte den georgiske nasjonale frigjøringsbevegelsen og ga liten sjanse til en lokal kommunistisk ledelse for å kontrollere situasjonen i republikken. Patiasjvili ble fjernet fra kontoret og erstattet av den tidligere KGB-sjefen Givi Gumbaridse samme måned.
Han var innvalgt medlem av Georgias parlament fra 1992 til 1995, men ble ikke gjenvalgt 1995. Foran valget 1999 organiserte han det nye partiet «Ertoba» (Enhet) og inngikk i opposisjonblokken «Adjaran-unionen for Georgias gjenfødelse», ledet av Aslan Abasjidse. Senere distanserte han seg fra Abasjidse, men stilte seg fortsatt i opposisjon til Sjevardnadses regjering. Partiet hans deltok i demonstrasjonene som ledet til Roserevolusjonen i november 2003. Han ble innvalgt til parlamentet for Gori-distriktet 2004 som partiets eneste representant. I 2008 stilte han til valg uten å komme inn.
I 2014 fikk Patiasjvillis utgitt sine memoarer «23 år senere». Boken ble brukt til å lage dokumentarfilmserien "Kindness coming anyway".
Forskrift om sikkerhet ved elektriske anlegg
Forskriften skal ivareta sikkerheten ved arbeid på eller nær ved samt drift av elektriske anlegg ved at det stilles krav om at aktivitetene skal være tilstrekkelig planlagt og at det skal iverksettes nødvendige sikkerhetstiltak for å unngå skade på liv, helse og materielle verdier.
Forskriften gjelder for arbeid på eller nær ved elektriske anlegg som er under spenning eller er tilrettelagt for å komme under spenning, samt for drift av elektriske anlegg. Forskriften gjelder videre for elektriske anlegg under bygging eller demontering selv om de ikke er tilrettelagt for å komme under spenning, dersom anleggene kan komme under spenning på annen måte.
FSE må følges av elektrobransjen og andre som jobber i nærheten av elektriske anlegg. FSE tar bare for seg det grunnleggende i sikkerhetsaspektet. Derfor krever FSE at netteiere rundt omkring i landet har en driftsleder, som har det overordnede ansvar for strømanlegget. Driftsleder må utarbeide Driftleders instrukser, som vil være en skjerpelse av FSE hvor de stiller strengere krav pga. lokale forhold.
Dersom forskriften brytes vil dette gi grunnlag både for bøter og fengselsstraffer, og det er opp til det lokale el-tilsyn å drive kontroll av elektriske anlegg, og arbeid på dette.
Vannpolo under Sommer-OL 1992
Vannpolo under Sommer-OL 1992. Vannpolo var med på det olympiske programmet for 21. gang under OL-1992 i Barcelona. Tolv lag deltok alle menn og turneringen ble spilt i perioden 1. til 9. august. Italia vant finalen over Spania med 9-8 og ble olympiske mestere i vannpolo for tredje gang.
Institut français du pétrole
Instituttets hovedkontor ligger i Rueil-Malmaison ved Paris og har avdelinger i Lyon og Pau. Det har 1710 fulltidsstillinger (2008), et budsjett på 286,2 millioner euro og har også ansvar for etterutdanning innen oljefag.
IFP har utarbeidet målemetoder basert på pyrolyse for måling av oljegehalt i sedimentære bergarter. Metoden er anerkjent og brukt av de fleste petroleumsselskaper. På denne måten har de etablert en felles målereferanse.
Andreas Vesalius
Andreas Vesalius (født 31. desember 1514 i Brussel, død 15. oktober 1564 i Zakynthos) var en lege og er kjent for sine bidrag innenfor anatomi. Han studerte medisin ved Universitetet i Louvain, Universitetet i Paris og Universitetet i Padova. Hans mest kjente verk er De humani corporis fabrica («Om kroppens strukturer»).
Karriere
Umiddelbart etter at han ble doktor, ble han tilbudt stillingen som underviser i kirurgi og anatomi (explicator chirurgiae) ved universitetet. Han fungerte også som gjestedosent i Bologna og Pisa. Hittil var undervisningen i disse fag basert på lesning av klassiske tekster, primært Galen, og disseksjon av dyr, som ble utført av en bartskjærer under foreleserens instruksjon. Det hadde ennå ikke vært gjort forsøk på å kontrollere Galens påstander, de var uangripelige. Vesalius brukte som noe nytt disseksjon som sitt primære undervisningsredskap. Han utførte dem mens elevene stod rundt om. Han betraktet den direkte observasjon som den eneste pålitelige kilde til viten.
På grunnlag av sitt anatomiske arbeid fikk han utført seks utførlige plansjer som illustrasjoner til undervisningen av sine studerende. Da han fant ut av at de i flere tilfeller var blitt kopiert, valgte han å utgi dem i 1538 med tittelen Tabulae Anatomicae Sex. I 1539 utsendte han en oppdatert versjon av Galens anatomiske håndbok, Institutiones Anatomicae, som fikk en av hans tidligere lærere til å innlede et motangrep på den.
I 1538 utgav han også en pamflett om veneseksjon og (årelating), som var en meget populær behandling for nesten alle sykdommer. Den var et ledd i en diskusjon om den beste praksis. Galen var talsmann for den klassiske metode: blodet ble tappet fra et punkt nær sykdommens hjemsted, mens den alminnelige praksis i den muslimske verden og i middelalderen var at bruke et punkt fjernt fra sykdommen. Versalius støttet Galens synspunkt og brukte sine egne anatomiske diagrammer som støtte.
I 1539 var en dommer i Padova blitt interessert i Vesalius' arbeid og gav ham adgang til å utføre disseksjoner på likene av henrettede forbrytere. Ut fra dette materiale bygde han opp en meget omfattede samling av anatomiske diagrammer. Mange av dem ble utført av profesjonelle tegnere og fikk langt høyere kvalitet enn hans tidligere arbeider. Mens han var i Bologna, gikk det i 1541 opp for Vesalius at alle de studier Galen hadde gjort var foretatt på dyr, idet disseksjon var forbudt i Romerriket. Derfor hadde Galen i stedet dissektert aper fordi de anatomisk ligner mennesker. Det resulterte i at Vesalius utgav en korreksjon av Galens berømte verk Opera omnia og samtidig begynte å skrive sitt eget anatomiske verk. Inntil Vesalius påpekte det, var Galens iakttagelser ukritisk benyttet som grunnlag for studiet av menneskekroppen. Men ikke alle var parate til å oppgi Galen som autoritet, og mange vendte seg mot Versalius, fordi han hadde påpekt feil hos Galen. Vesalius fortsatte uforknytt med å skape rot i det legevitenskapen da han også offentliggjorde beviser på at autoriteter som Mondino de Liuzzis og Aristoteles’ arbeider bygget på feilaktige antagelser; for eksempel hadde de og Galen beskrevet hjertets oppbygning og funksjon på en feilaktig måte. I 1543 utførte Vesalius en offentlig disseksjon av Jakob Karrer von Gebweiler, en forbryter fra Basel. Som hjelper hadde han kirurgen Franz Jeckelmann, og han samlet skjelettet som ble donert til universitetet i Basel. Dette preparat er det eneste urført av Vesalius som er bevart for ettertiden.
De Corporis Fabrica
I 1543 bad Vesalius Johannes Oporinus (opprinnelig tysk navn: Herbster eller Herbst) om dennes hjelp til å utgi syvbindsverket De humani corporis fabrica (Om oppbygningen av den menneskelige kropp). Det ble et banebrytende verk som omhandlet den menneskelige anatomi. Versalius dediserte det til keiser Karl V. Illustrasjoner ble angivelig utført av Tizians elev Jan Van Calcar. Få uker senere sendte han ut en forkortet utgave til studenter, Andrea Vesalii suorum de humani corporis fabrica librorum epitome, og dediserte det til Filip II av Spania, keiserens sønn.
Utover å lage den første gode beskrivelse av kilebeinet, viste han også at sternum består av tre deler, og sacrum av fem eller seks; dertil beskrev han meget presist labyrinten i mellomøret. Ikke bare bekreftet han Etiennes observasjoner af venene, han beskrev også vena azygos og oppdaget den kanal som forbinder fosteret med vena cava, siden kalt ductus venosus. Han beskrev omentum og dens forbindelser til magen, milten og tykktarmen; han laget den første korrekte beskrivelse av pylorusas struktur; observerte at størrelsen av appendix caecalis var relativt liten hos mennesker; den første gode beskrivelse av mediastinum og pleura og den hittil mest komplette beskrivelse av hjernen; samt viste at alle mennesker, både menn og kvinner, hadde tolv par ribbein. Han forstod imidlertid ikke det indre kretsløp; og hans beskrivelse av nervesystemet er forvirrende. I dette verk er Vesalius den første som beskriver mekanisk ventilasjon, det vil si simulering av åndedrett hos pasienter som ikke selv er i stand til det.
Selv om Vesalius' anatomiske verk ikke var det første basert på virkelige disseksjoner, og ikke engang det første i denne periode, så betød det at de dyktige tegnere som hadde utført verkets meget detaljerte og velutførte plansjer, tydeligvis hadde vært til stede ved disseksjonene, at boken øyeblikkelig ble en klassiker. Kort tid etter ble kopiversjoner tilgjengelige. Det var Vesalius selv oppmerksom på, ifølge en av hans noter til forleggeren.
Versalius var 30 år gammel ved utgivelsen av den første versjon av De Fabrica.
Keiserlig lege
Kort etter utgivelsen ble Vesalius invitert til å virke som lege ved Karl Vs keiserlige hoff. Han meddelte senatet i Venezia at han ville forlate Padova, noe som fikk Cosimo I de Medici, hertug av Toscana, til å tilby ham en stilling ved det ekspanderende universitetet i Pisa. Vesalius avslo det og tok i mot den keiserlige invitasjon. Ved hoffet måtte han tåle de øvrige legers nedlatende beskrivelse av ham som en simpel barteskjærer. I løpet av de følgende tolv år reiste Vesalius sammen med hoffet, behandlet skader pådratt i krig eller turneringer, og utførte operasjoner og obduksjoner. I de årene skrev han et mindre verk, Radicis Chynae, hvori han både beskrev egenskapene ved en legeplante og forsvarte sine anatomiske oppdagelser. Utgivelsen medførte nye angrep. Anklagene var så alvorlige at keiseren innledet en undersøkelse i Salamanca som skulle klarlegge de religiøse forviklinger av Vesalius’ oppdagelser. Selv om han ble frikjent, fortsatte angrepene. Fire år senere utgav en av hans hovedmotstandere et verk med den teori at den menneskelige kropp var forandret etter at Galen hadde beskrevet den. Etter Karls abdikasjon fortsatte Vesalius arbeidet ved hoffet, hvor Filip II fortsatte som hans velynder. Han ble tildelt en livslang pensjon og utnevnt til pfalzgreve. I 1555 utgav han en revidert utgave av De Corporis.
Siste livsfase
I 1564 begav Vesalius seg på pilegrimsferd til Det hellige land. Han seilte med den venetianske flåte under Iacobbo Malatestas kommando via Kypros mot Jerusalem. Da han nådde frem, mottok han en beskjed fra Venezias senat som anmodet ham om å akseptere professoratet i Padova som nå var blitt ledig etter at hans venn og elev Gabriele Falloppio var død.
Han nådde aldri tilbake, for han døde på øya Zakynthos i Det ioniske hav, sannsynligvis etter et forlis. Kun en gavmild velgjørers bidrag til hans begravelse forhindret at hans lik ble kastet til de ville dyr. Han var ennå ikke fylt 50 år.
Det har i mange år vært påstått at Vesalius’ pilegrimsferd var et resultat av et press fra inkvisisjonen. Det anses i dag for å være usannsynlig. Noe tyder på at denne historie stammer fra Hubert Languet, der virket som diplomat under Karl V og siden hos prinsen av Oranien. Han påstod i 1565 at Vesalius hadde utført en obduksjon på en spansk aristokrat, og at han under den hadde oppdaget at hjertet stadig slo. Det skulle ha fått inkvisisjonen til å dømme ham til døden. Filip V skulle angivelig ha omstøtt dommen og påbudt Vesalius å foreta en pilegrimsreise.
Denne historie dukket opp med jevne mellomrom.
Emilio Salafia
Emilio Salafia (født 10. oktober 1910 i Palermo, død 24. mai 1969) var en italiensk fekter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
De Vecchi vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på de italienske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. De andre på laget var Bino Bini, Renato Anselmi, Gustavo Marzi, Oreste Puliti og Giulio Sarrocchi.
Tjen folket (norsk politisk gruppe)
Tjen Folket – kommunistisk forbund (TF) er en norsk revolusjonær, antirevisjonistisk kommunistgruppe etablert i 1998. Forbundet har som mål «å bygge et nytt kommunistisk parti i Norge som kan styrte kapitalismen og være ledende i oppbygginga av sosialismen». Tjen Folket mener et slikt parti må bygge på marxisme-leninisme-maoisme.
Emilio Salafia
Fire år senere, under Sommer-OL 1932 i Los Angeles vant han en ny sølvmedalje i lagkonkurransen i sabel sammen med Renato Anselmi, Gustavo Marzi, Giulio Gaudini, Ugo Pignotti og Arturo De Vecchi.
Tjen folket (norsk politisk gruppe)
Tjen Folket mener at det er nødvendig med væpnet revolusjon for å innføre sosialismen, og er åpen for bruk av vold for å forsvare arbeiderklassen mot borgerskapet. Ved stortingsvalgene i 2009, 2013 og 2017 oppfordret forbundet til boikott.
Historie
Tjen Folket – ei marxist-leninistisk gruppe ble etablert i 1998 som utbrytergruppe fra Arbeidernes kommunistparti (AKP). Begrunnelsen oppgis å ha vært høyredreining i AKP.
Flere medlemmer av forbundet og deres ungdomsorganisasjon Revolusjonær Kommunistisk Ungdom (RKU), ble de påfølgende årene ekskludert fra Arbeidernes kommunistparti, Rød Valgallianse, Rødt og/eller Rød Ungdom.
Henrik Ormåsen, Tjen Folkets talsperson, ble ekskludert fra AKP og Rød Ungdom i 1997, og fra Rødt i 2008 etter å ha rettet sterk kritikk mot partiet, og blant annet uttalt at Josef Stalin var en stor teoretiker. Ifølge daværende Rødt-leder Torstein Dahle hadde Ormåsen «skadet partiet og sådd tvil om hva det står for».
Tjen Folket satte etter nedleggelsen av AKP i gang en ideologisk offensiv med sikte på å starte et nytt kommunistparti i Norge, og endret i 2009 navnetillegget fra «ei marxist-leninistisk gruppe» til «kommunistisk forbund».
Politisk teori
Tjen Folket bruker som del av sin grafiske profil bilder av Marx, Engels, Lenin, Stalin og Mao Zedong. Forbundet bygger sin politiske teori på marxisme-leninisme-maoisme, der marxismen ifølge Tjen folket er utviklet gjennom tre stadier: Den opprinnelige marxismen ble utviklet av Marx og Engels på 1800-tallet. Leninismen, utformet av Lenin og Stalin, er det andre steget i utviklingen. Endelig er maoismen det tredje hovedtrinnet i utviklingen av marxismen, «den mest avanserte formen for revolusjonær teori i verden i dag» ifølge forbundets program.
Ifølge Tjen Folket skiller marxismen seg fra andre former for sosialisme (for eksempel utopisk sosialisme) gjennom å bygge på vitenskapelige teorier om samfunnsutviklingen, og hvordan menneskene gjennom praksis kan endre denne samfunnssutviklingen:"Marxismen er en vitenskap for oss som vil skape en bedre verden. Vi trenger marxismen for å forstå hvordan kapitalisme fungerer og hvordan vi kan avskaffe den."
På sine nettsider oppsummerer Tjen Folket sin «marxisme-leninisme» gjennom følgende tre grunnsetninger om kommunistpartiet:
Andre sentrale inspirasjonskilder som forbundet viser til i sin teoribygging og politiske virksomhet, foruten AKP-ml og «de fem klassikerne», er Revolutionary Internationalist Movement, Perus kommunistiske parti, Indias kommunistparti (maoistene), Det filippinske kommunistpartiet, Tyrkias kommunistiske parti/marxist-leninistisk, m.fl.
Organisasjon og virksomhet
Medlemstall og organisasjonsoppbygging, er ikke offentlig kjent, og oppføring i Brønnøysundregistrene ble september 2018 slettet. Tidligere kjente personer som har hatt ledende roller i organisasjonen, er Kjell Gunnar Larsen, Henrik Ormåsen, Bjarne Stokke og Kenneth Fuglemsmo.
Organisasjonens virksomhet er kun i en viss grad kjent, og antas å ha politiske «baser» i Oslo, Trondheim og Bergen, samt aktive medlemmer («celler») i en rekke norske byer. Best kjent er forbundets sentrale rolle i organisasjoner som SOS Rasisme og Nye SOS Rasisme.
Valgboikott
Ved stortingsvalgene i 2009, 2013, 2017, samt lokalvalgene i 2011 og i 2015, oppfordret forbundet til boikott. Et standpunkt de oppgir tre hovedgrunner for å innta:
Anti-revisjonisme
Tjen Folket har rettet polemikk mot en rekke organisasjoner som de hevder å være revisjonistisk. Mest kjent er det ovenfor nevnte bruddet mellom forbundets ungdomsorganisasjon Revolusjonær Kommunistisk Ungdom og Rød Ungdom. Videre har de kritisert organisasjoner som ML-gruppa Revolusjon og Kommunistisk Plattform for å være henholdsvis hoxhaistisk og reformistisk – to former for revisjonisme de oppfatter som den logiske konsekvensen av anti-maoisme.
Proletær feminisme
Forbundet har deltatt årlig på den internasjonale kvinnedagen 8. mars, typisk under paroler mot imperialistisk krig og for kvinnefrigjøring gjennom sosialistisk revolusjon. Videre har forbundet engasjert seg i en rekke spørsmål og saker knyttet til kvinnekamp, eksempelvis knyttet til prostitusjon.
Dam (spill)
Dam er et taktisk brettspill som spilles på et sjakkbrett (8x8 felter) eller på et brett med 10x10 felter. Bare det ene fargefeltet brukes til spillet. Brikkene er flate og sirkelformede og flyttes diagonalt på samme måte som med en løper i sjakk. Det finnes flere ulike regelsett for å spille dam. Felles for alle er at man starter med 12 eller 20 brikker avhengig av brettstørrelsen. Målet er å slå ut motstanderens brikker ved å hoppe over dem. Til hjelp til dette kan man få oppgradert sine brikker til konger ved å bringe dem til motstanderens baklinje. En konge har, avhengig av hvilke regler man spiller etter, forskjellige fordeler. Den viktigste er at en konge kan hoppe lengre hopp enn de vanlige ett-feltshoppene. Det tetteste man kommer offisielle regler er de reglene man spiller med i Russland og Nederland. Her er det turneringer og rating på samme måte som i sjakk, og det avholdes også verdensmesterskap.
Tjen folket (norsk politisk gruppe)
Proletær feminisme
Tjen Folket hevder at underdrykking av kvinner er en konsekvens av klassesamfunnet, og at virkelig kvinnefrigjøring derfor er umulig innenfor rammene som det rådende klassesystemet har satt. Forbundet har også kritisert feministiske retninger som liberal feminisme og radikal feminisme, hvor de blant annet hevder at førstnevnte forsterker klasseundertrykkingen som driver fram undertrykkingen av kvinnene, mens de anklager den sistnevnte for å overse hovedmotsigelsen i klassesamfunnet (dvs. klasseundertrykking), og som derfor er ute av stand til å gripe kjernen i problemet. Mot begge disse retningene framholder forbundet det de kaller proletær feminisme som linje for virkelig kvinnefrigjøring. En uenighet som særlig har kommet til uttrykk i spørsmål om prostitusjon, hvilket Tjen folket anser som en kvinneundertrykkende praksis.
Dam (spill)
Dam på 64 felter er i moderne tid grundig analysert. Beregninger viser at den som trekker først, alltid vil vinne dersom det ikke gjøres feil. I mesterskap spilles det derfor med 10x10 felter for å øke kompleksiteten til spillet. Dam på 64 felter er imidlertid nok komplisert til at det kan spilles med varierende utfall for alminnelige spillere.
Tjen folket (norsk politisk gruppe)
Stridigheter
Forbundet har ved flere anledninger blitt kritisert for å være stalinistisk og venstreekstrem, noe forbundet fra sin side har avvist. Som tilsvar på anklager fra statsminister Erna Solberg om ekstremisme, uttalte forbundet august 2017 blant annet at «Vold kan undertrykke, men også knuse undertrykking og frigjøre», og «Hvis vold er ekstremt, er Valen og Solberg de virkelige ekstremistene».
Forholdet til andre grupper på venstresida
Tjen Folkets talsperson Henrik Ormåsen var gjennom flere år medlem av Rød Valgallianse (senere Rødt). I 2008 ble han imidlertid ekskludert, begrunnet med organisasjonens angrep på Rødt. Selv hevdet Ormåsen at påstandene om angrep på Rødt var uriktige, og at vedtaket om eksklusjon var feil. I juni 2008 ble ytterligere 12 personer ekskludert fra Rød Ungdom, også disse på grunn av sin tilknytning til Tjen Folket. Senere har også andre medlemmer av Tjen Folket blitt ekskludert eller frivillig utmeldt seg fra Rødt.
Etter at Kommunistisk Plattform (KPml) ble opprettet i 2007 kom det til polemikk mellom organisasjonene. TF påsto at det aldri hadde vært hensikten til KPml å samarbeide med TF. Polemikken ble avsluttet etter kort tid som følge av det TF omtalte som «et offentlig angrep på Tjen Folket» fra KPml. Et samarbeid med en organisasjonen Kommunistisk Gruppe i Bergen (KGB) ble avsluttet året etter, etter uenigheter om politisk plattform, herunder synet på Stalin.
Tjen folket og SOS Rasisme
I 2010 kom det fram at mange av de ledende tillitsvalgte og ansatte i den antirasistiske organisasjonen SOS Rasisme hadde tilknytning til Tjen Folket. Det ble også påstått at offentlig støtte til SOS har blitt misbrukt til TF-aktiviteter. Dette er avvist av både Tjen Folket og SOS.
Alle de tre som i henhold til Enhetsregisteret i 2017 satt i styret i Tjen folket, hadde i 2010 sentrale verv i SOS Rasisme: Henrik Ormåsen var per 2008–10 første vara til arbeidsutvalget, Kjell Gunnar Larsen var hovedkasserer og Bjarne Stokke medlem av landsstyret.
2. november 2016 ble Larsen dømt til fengsel i to år for bedrageri i forbindelse med medlemsjukssaken i SOS Rasisme. De øvrige tiltalte ble idømt straffer fra ett år og to måneder ned til 75 dagers betinget fengsel.
Interne kamper
I 2011 mente tidligere Tjen Folket-medlem Nora Warholm at TF misbrukte SOS Rasisme for å fremme sine egne interesser. Et annet tidligere sentralt medlem i Tjen Folket, Bård Frantzen, skal da ha hetset Warholm med sexistisk sjikane og oppfordret henne til å begå selvmord. Tjen Folket beklaget hendelsen offentlig, og Frantzen ble ekskludert fra organisasjonen.
I 2012 kom tidligere talsmann for SOS Rasisme og medlem av TF og RKU Kim Kopperud sammen med et annet TF- og RKU-medlem med hard kritikk av organisasjonen, blant annet knyttet til manglende medlemsdemokrati, og meldte seg samme år ut av organisasjonene i protest.
I oktober 2012 havnet tre avhoppere fra Tjen Folket, SOS, den tilknyttede organisasjonen Indiasolidaritet, og ekskluderte Bård Frantzen i slåsskamp med Tjen Folket-medlemmer på et møterom på Deichmanske bibliotek i Oslo. Det var forskjellige versjoner på hvem som startet slagsmålet.
Våren 2018 publiserte Tjen Folket en artikkel hvor de blant annet beklager å ha gitt en plattform til farlige personer. August 2018 publiserte de en uttalelse om pågående oppgjør i organisasjonen, hvilket de beskriver som et «omfattende og grundig» oppgjør, dels knyttet til metoder for ledelse og dels knyttet til politisk-ideologisk linje.
Max Lingner
Max Lingner (født 17. november 1888 i Leipzig i Tyskland, død 14. mars 1959 i Øst-Berlin) var en tysk maler, grafiker og motstandsmann i kampen mot det tyske nazistregimet før og under andre verdenskrig. Han arbeidet også som avistegner og illustratør, blant annet i den antifascistiske avisa Monde som ble utgitt i Paris på 1930-tallet. Ligner malte flere monumentalverk i det tidligere DDR (Øst-Tyskland).
King’s Singers
The King's Singers er et britisk a cappella-kor som har sitt utspring i King's College i Cambridge, England, hvor seks elever startet gruppa i 1968. I Storbritannia var de svært populære på 70-tallet og det tidlige 80-tallet. Senere har de opplevd suksess også internasjonalt. I februar 2009 ble deres CD, Simple Gifts, belønnet med Grammy Award i kategorien Best Classical Crossover Album.
Medlemmer
Selv om både repertoar og stil har blitt bevart gjennom gruppens over 40 år lange historie, er medlemmene byttet ut en rekke ganger.
Kirsten Boie
Kirsten Boie (født 19. mars 1950 i Hamburg) er en tysk barnebokforfatter. Hun ble i 2019 utnevnt til æresborger av Hamburg.
Sara Li Stensrud
Sara Li Stensrud (født 1979 på Hamar) er en norsk forfatter og teatermaker. Stensrud har en mastergrad i litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo om Ann Jäderlunds poesi. Hun har skrevet barnebøker, poesi, dramatikk og en eventyrbok for voksne.
Stensrud debuterte som dramatiker og regissør i 2012 med teaterstykket Lykkelig til mine dagers ende – Et orgastisk lærestykke fra den markedslibidinøse skogen, iscenesatt i samarbeid med skuespiller Ine Marie Wilmann, på Black Box Teater.
Hans og Grete i parterapi ble vist på Norsk Dramatikkfestival 2015, regissert av Jonas Corell Petersen, med Valborg Frøysnes og Espen Alknes i rollene.
Blomsterstykke - Et rasende sørgespill med kronblad fine som hud, skrevet og iscenesatt i samarbeid med skuespiller Madalena Sousa Helly-Hansen, hadde premiere på Bergen Dramatikkfestival 2020.
Stensrud har sittet i redaksjonsrådet for Oslo poesifestival og vært redaksjonsmedlem og kritiker i Vinduet. Hun driver også omstreiferteatret Didaktisk Dukketeater.
Ny israelsk prosa
Ny israelsk prosa er en antologi med tekster av hebraiskspråklige forfattere. Den kom ut i serien «Verdens unge» på Cappelen forlag i 1967. Redaktører var Kela og Ragnar Kvam, som også hadde oversatt tekstene.
Manierismen
Manierismen (fra ital. maniera) er en stilperiode i kunst- og musikkhistorien fra cirka 1520 til begynnelsen av 1600-tallet. Selve navnet manierisme har sin opprinnelse i det italienske ordet maniera, som egentlig betyr «stilfull oppførsel» med vekt på enkel eleganse, likevekt og harmoni. I sammenheng med kunst (inkludert musikk) og kunstnere (inkludert komponister og musikere) blir ordet «manierisme» helst brukt i forbindelse med åpenlys og gjerne overdreven bravur, virtuositet og lunefull oppførsel. Manierismen er overgangsperioden mellom høyrenessansen og barokken. Eksempler på kjente manierister er Pontormo, Parmigianino og El Greco.
Begynnelsen på manierismen
Manierismen oppstod rundt 1520 og var i stor grad en reaksjon mot høyrenessansens vekt på harmoni, symmetri og balanse. Det tidligste eksemplet på manierismen er antagelig Michelangelos vestibyle for Biblioteca Laurenziana (1523 i Firenze). Tydelige kjennetegn på den nye stilen inkluderer bruk av svært uortodokse arkitektoniske elementer og detaljer. Manierismen kaltes tidligere senrenessansen, men i de siste tiårene har man i kunsthistoriske og musikkhistoriske fagkretser blitt enige om at dette navnet ikke var dekkende. Selv om manierismen nå betraktes som stilistisk ulik renessansen, så kommer den inn i den samme perioden som senrenessansen og eksisterte som en parallell og opposisjonell retning i denne perioden. Innen musikken er madrigalen et av de tydeligste uttrykkene for manierismen.
Stiltrekk
En annen definisjon av manierismen angir kontrasten mellom den realistiske og perspektivistiske billedkunsten med sine velbalanserte menneskeformer i høyrenessansen og mange av de senere kunstnernes bevisste forvrenging av proporsjoner og perspektiv. Disse forvrengningene, som hadde bakgrunn i følelser og kunsntnerisk frihet, har i løpet av 1900-tallet blitt definert som en egen stil kalt «mainierisme» — men uten de negative konnotasjonene som hører til dette ordet. Slik ordet da tolkes understrekes de individuelle kunstnernes frihet etter 1520 som førte med seg at kunsten for første gang i kunsthistorien begynte å handle om seg selv. Manierismen er har blitt kalt «de intellektuelles stilepoke» i motsetning til høyrenessansens regelrette, aristokratiske uttrykk. Manierismen har også blitt sett i sammenheng med motreformasjonen — da som kontrast til det som ble oppfattet som protestantismens mangel på følelser.
Maleri
Manierismens malerkunst er særlig representert ved El Greco, som i maleriet Greve Orgaz gravferd (1586) bruker virvlende former og farger for å skape et dynamisk, visjonært bilde av himmelen. Karakteristisk for El Grecos komposisjoner er langstrakte former, feiende bevegelser og klare farger. I Madonnaen med den lange halsen (1532) overdriver Parmigianino de menneskelige formene.
Andre malere innenfor manierismen er for eksempel Pontormo, Rosso Fiorentino, Bronzino, Bernardino Poccetti, Tintoretto og Hans von Aachen.
Skulptur
Benvenuto Cellini viser i Frans den førstes saltkar en prakt og en ynde som er karakteristisk for manierismen. Cellini, og mange andre kunstnere med ham, bruker estetisk form som virkemiddel for å appellere til tilskuerens følelser. I Giambolognas skulptur Rovet av sabinerkvinnene vises bevegelsene og dramatikken i scenen svært tydelig ved hjelp av de sammenflettede konturene og den voldsomme styrken verket utstråler.
Arkitektur
Blant de fremste arkitektoniske byggverkene i manierismen regnes, bortsett fra vestibylen i Biblioteca Laurenziana, Giulio Romanos Palazzo del Tè (1527–1534) i Mantova. I fasaden lot han triglyffene i frisen henge ned, og han brukte sluttstener, som strukturelt sett ikke hadde noen funksjon, i vindusrammene. Arkitektkollegaer som ville være tro mot den vitruvianske tradisjonen rettet skarp kritikk mot disse detaljene. I Roma tegnet Baldassare Peruzzi Palazzo Massimo alle Colonne (1532–1536) og ga fasaden en utforming full av kontraster.
Radicals for Capitalism
Radicals for Capitalism: A Freewheeling History of the Modern American Libertarian Movement er en bok skrevet av Brian Doherty og utgitt i 2007. Den handler om den libertarianske/liberalistiske historien i det 20. århundret. Den søker etter bevegelsens røtter, og også livshistoriene til Ayn Rand, Milton Friedman, Ludwig von Mises, F. A. Hayek og Murray Rothbard.
Boken er ikke direkte kronologisk, og presenterer i stedet korte fortellinger rundt sentrale emner. Doherty sa at han ble inspirert til å skrive boken fordi «liberalistiske ideer og de som støttet dem i det 20. århundret trenger oppmerksomhet og kudos.» Boken ble anmeldt i The New York Times, i City Journal, The San Diego Union-Tribune og The Washington Times. The Guardian hevdet at boken var «standardhistorien for den liberalistiske bevegelsen for flere år fremover.»
Gustave Heiss
Gustave Marinius Heiss (født 4. november 1904, død 7. juni 1982) var en amerikansk fekter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Heiss vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Frankrike og Italia. De andre på laget var George Calnan, Tracy Jaeckel, Frank Righeimer, Curtis Shears og Miguel de Capriles.
Den forbudte by
Den forbudte by (kinesisk: 紫禁城, pinyin: Zǐjinchéng, egentlig Den lilla forbudte by) er det tidligere keiserlige palass i sentrum av Beijing i Kina. Foran det gigantiske palassområdet er Den himmelske freds plass (Tiananmen-plassen). Hovedinngangen til palasset kalles Den himmelske freds port. Palasset var Kinas regjeringssete under Ming- og Qing-dynastiene fra år 1422, da det sto klart. Navnet kommer av at området i keisertiden var avstengt for vanlig folk; bare keiserfamilien og hoffet hadde adgang. Området er på hele 720 000 kvadratmeter, og har 800 bygninger med over 8 000 rom.
Siden 1924 har Den forbudte by vært underlagt Palassmuseet, og det ligger i sakens natur at Palassmuseet og Den forbudte by er blitt nærmest overlappende begreper. Palassmuseet har også en omfattende samling av kunst og gjenstander bygget på samlinger oppstått i Ming- og Qing-epokene. En viktig del av museets gamle samlinger er nå i Det nasjonale palassmuseum i Taipei. Begge museer kommer fra den samme grunnstamme, men samlingene ble splittet som følge av den kinesiske borgerkrig.
Kortisol
Kortisol er det viktigste naturlig forekommende glukokortikoidet. Det produseres i binyrebarken (cortex, hvorav navnet).
Kortisol er også kjent som stresshormonet. Det har en rekke fysiologiske effekter i reguleringen av metabolisme, immunsystem, hjerte og vekst. Hydrokortison er syntetisk fremstilt kortisol.
Den forbudte by
I 1987 ble Den forbudte by oppført på UNESCOs verdensarvsliste.
Navn
Den forbudte by er kjent under flere navn. Det norske navnet er en kortversjon av det kinesiske Zǐjinchéng (紫禁城), som betyr Den lilla forbudte by. Men i dag kaller kinesere flest området for Gu Gong (故宫), dvs. det tidligere palass. Museet som huses i disse bygningene er kjent som palassmuseet (故宫博物院, Gùgōng Bówùyùan).
Kortisol
Tilgjengelige preparater
Hydrokortison er farmasøytisk formulering av kortisol, og finnes i mange formuleringer:
Den forbudte by
Navn
På mandsjuisk kalles det Dabkūri dorgi hoton, som betyr den lagvise indre by.
Tilblivelse
Den nåværende forbudte bys tilblivelse er knyttet til en av de aller første av Ming-keiserne. I 1370 ble Hongwu-keiserens fjerde sønn, Zhu Di, gjort til prins av Yan, og tok sete i Beiping, som var navnet på Beijing den gang. I 1379 bygde han seg et palass inne i det område som hadde vært keiserbyen i Yuan-dynastiets tid.
I 1399 gjorde Zhu Di statskupp og besteg keisertronen som Yongle-keiseren i 1402. I 1403 endret han Beipings navn til Beijing («den nordlige hovedstad»), og i 1406 fremla han plan om å flytte hovedstaden til Beijing, det vil si ikke bare at byen skulle være én hovedstad av to, men at den skulle være alene hovedstad – Nanjing skulle miste denne status.
Selve Keiserbyens grenser ble så trukket slik at de omfattet innsjøene Nanhai, Zhonghai og Beihai og et betydelig område hinsides dem.