cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Northiam
Historiske bygninger
Den anglikanske sognekirken er viet til jomfru Maria. Den har seks kirkeklokker. Kirkens midtskip, opprinnelig uten sideskip, og kirketårnet har sin opprinnelse fra 1100-tallet, men tårnet har blitt forlenget to ganger, en gang rundt 1200 og deretter i 1500, som er dato på kirkespiret i stein. Sideskipene ble lagt til rundt 1300. Østenden og familien Frewens mausoleum er fra 1800-tallet.
Det historiske huset Great Dixter befinner seg i sognet. Flere deler av landsbyen er listet som verneverdige, inkludert Frewen College (formelt kalt for Brickwall House School), som er daglig og kostskole for dyslektiske barn (barn med lese- og skrivevanskeligheter). Det er antatt at det er den første skole med denne funksjonen i England, opprettet av admiral John Frewen (1911–1975). Det er sentrert i jakobinsk herregård, bevaringsverdig i klasse I, ved navn Brickwall grunnet dens omfattende murgjerde rundt eiendom og har beholdt mange av sine periodiske trekk i huset og hagen.
Dette huset er hvor tøflene til dronning Elisabeth I av England ble oppbevart i mange år, gitt som et erindringstegn etter at hun hvilte under et eiketre ved Church Road. Tøflene ble beholdt av familien Frewen da resten av eiendommen ble gitt til en egen stiftelse i 1972 ved navn Frewen Educational Trust.
Kjente personer
Skuespilleren Joanna Lumley gikk på skole i landsbyen.
Søråsen
Søråsen er et fjellområde i sørøstre delen av Gol kommune, grensende mot Sør-Aurdal og Nesbyen. Grense mot Nystølsfjellet i nord, med Nystølsvarden som høyeste punkt (1296 moh), og mot Vardefjellet i sør (1182 moh). Nystølsvarden er høyeste punkt i Gol med utsikt til Norefjell i sør, Hallingskarvet og Reineskarvet i vest og Jotunheimen i nord. Andre fjellområder på Søråsen er Holtelifjellet (1152 moh) og Raudalsfjellet (1205 moh). Andre fjelltopper er Endefjell med Søthaugberget (1169 moh), Meitebekkfjellet (1241 moh), Bergaleinnatten (1138 moh), Kyrkja (1063 moh), Nøsen (1086 moh) og Røggenatten (1130 moh).
Av fiskevann er Myklesjøen (968 moh), Grøsetvatnet (904 moh), Kroktjern (962 moh), Røggjin (970 moh), Andsjøen (882 moh), Raudalsvatnet (921 moh), Store Grevsjøen (1053 moh) og Høvren (820 moh) av de største fiskevann med sik og ørret. Nordåsen er den lokale betegnelsen på det som ofte forbindes med Golsfjellet, og kjente hoteller som Storefjell, Oset, Kamben, Guriset, Hallingen og Ørterstølen. Søråsen er den høyestliggende del av Gol og mer tilbaketrukket med hytter og tradisjonsrike stølslag. På Søråsen finnes gamle stølslag som Eivindli, Holt, Vestreli, Frøysoksstølan, Vassvollstølan, Nystølen, Raudalen, Høvresli, Andsjøstølan og Røggjin.
Oslo's byrådsleder Erling Lae er lommekjent på Søråsen og har sagt følgende: "Å gå på kryss og tvers i fjellet er det gode liv. – Ro, stillhet, stor himmel. Frihetsfølelsen du får når du ser vidt. Ensomheten. Søråsen er det gode sted å være. Nystølsfjellet er det flotteste området i Gol. Det er hit han søker seg om livet går han imot. Noen ganger går han inn til Bjørnsanli, langt inn på Søråsen og utenfor mobilrekkevidde. – Helt fenomenalt. Det er en ulempe i vår tid at du kan ta med deg jobben overalt. Det kan være praktisk, men har også sin pris. Erling Lae liker at det fremdeles finnes steder der ingen kan nå deg. Der du ikke ser ett eneste elektrisk lys eller hører en eneste bil."
Kjente personer som har har/har hatt hytte i området er bl.a. jazzmusikeren Tore Jensen, skilandslagstreneren Dag Kaas, polfareren Fridtjof Nansen "Nansenhytta", og lyrikeren, botanikeren og ornitologen Harald Sverdrup. Han påviste bl.a. viltvoksende kanelroser (Rosa Majalis) ved Nøsen. Valdresen Mikkjel Fønhus har bl.a. skrevet om Raudalsdansen. Søråsen grenser til Vassfaret mot sørøst. Det har vært streifdyr av brunbjørn og jerv og i tidligere tider var det helårsbosetninger med fangstfolk på Søråsen.
Martin Elmiger
Martin Elmiger (født 23. september 1978 i Hagendorn) er en tidligere profesjonell, sveitsisk landeveissyklist, som ble proff i 2001. Elmiger var på Phonak-laget fra 2002-2006. I 2007 vant han Tour Down Under i Australia sammenlagt.
På 11. etappe i Tour de France 2008 ble han nummer to etter å ha blitt slått av Kurt Asle Arvesen i spurten
Huset Grimaldi
Huset Grimaldi er fyrstehuset i Monaco. Det har regjert landet siden 1297.
Wolmido monorail
Wolmido monorail er en monorail som for tiden er under bygging på Wolmidoøya i Incheon, Sør-Korea. Arbeidene på banen startet 4. juli 2008. Etter planen skulle banen åpne i mars 2010 etter flere forsinkelser, men åpningen er nå utsatt på ny.
Banen vil ha fire stasjoner og være 5,1 km lang, og vil forbinde Wolmido til Incheon stasjon, som er endeholdeplass for Seouls undergrunnsbane linje 1 i vest. 1,15 km er dobbeltspor, mens ringdelen av banen (3,94 km) er enkeltsporet. Det eksisterer planer for en utvidelse, som vil legge til 2 km og forbinde banen med Dongincheon stasjon, som er nest vestre stasjon på linje 1. Dette åpner for en ny loop tilbake til Incheon stasjon.
Banen blir den første i verden som benytter Einar Svensson's Urbanaut-teknologi. Togene vil ha en kapasitet på 70 personer, mens kostnaden for hele første fase er beregnet til 65 millioner USD. Incheon Transit Corporation skal operere banen.
Norske alpine redningsgrupper
Norske alpine redningsgrupper (NARG, tidligere KARG – Kontaktutvalget for Alpine Redningsgrupper) er den frivillige sammenslutningen av alpine redningsgrupper i Norge. De har som hovedmål å arbeide for utvikling og drift av en effektiv og sikker alpin redningstjeneste. Styret er sammensatt av en representant fra hver av de alpine redningsgruppene. I tillegg sitter det en representant for hver av hovedredningssentralene og en fra 330 skvadron i styret.
Det er ti alpine redningsgrupper operative i Norge. Fra nord til sør er dette:
De enkelte redningsgruppene består av frivillige medlemmer som bistår Politi- og lensmannsetaten og Hovedredningssentralen under redningsaksjoner i bratte fjell, på bre og andre områder som krever spesielt utstyr og kompetanse. Til sammen har de ti gruppene i overkant av 200 aktive klatrere som medlemmer.
Norske alpine redningsgrupper har etablert et kvalitetssikret metodesett for alpin fjellredning som er samordnet med de operative prosedyrene til redningshelikoptrene fra 330 skvadron. Hver enkelt redningsgruppe driver regelmessig samtrening med 330 skvadron og luftambulansehelikoptrene.
I 2018 ble Norske alpine redningsgrupper tildelt prisen Årets Fjellgeit.
Sikkerhet
Ledelse, gjennomføring av aksjoner og sikkerhetsmessig konsekvenstenkning er prioriterte arbeidsfelt for de alpine fjellredningsgruppene. NARG har etablert egen medisinsk kommisjon, kvalitetskommisjon og metodekommisjon.
Liste over stavkirker i Norge
En stavkirke er en kirke bygget av tre med en bærende konstruksjon av staver (stolper) som står på liggende sviller eller syllstokker og bærer stavlegjer. De konstruktive leddene i veggen danner rammer med en utfylling av stående planker eller tiler. Stavene har gitt navn til kirketypen. Nå regnes stavkirkene for å være blant de viktigste representanter for europeisk middelalderarkitektur i tre og er representert ved Urnes stavkirke på UNESCOs liste over verdensarven.
Listen inneholder 28 bevarte stavkirker. I tillegg vises det til Fantoft stavkirke som er en rekonstruksjon av den nedbrente kirke, Vang kirke som i dag befinner seg i Polen og to av de kirkene som ble bygget på 1600-tallet med inspirasjon fra stavkirkene, Fåvang og Vågå. I tillegg finnes flere kopier og miniatyrer som ikke medtas i denne listen. Uvdal kirke fra 1893 er bygget i dragestil og andre stilelementer, men er ikke med på listen.
Utbredelse og tapte stavkirker
I middelalderen var det antakelig over 1000 stavkirker i Norge, men de fleste forsvant i perioden 1350–1650, trolig som følge av endrede behov etter Svartedauen og reformasjonen. I 1650 var det rundt 270 stavkirker igjen i Norge, og i neste hundreårsperiode forsvant 136 av disse. Omkring 1800 sto det fortsatt 95 stavkirker, mens over 200 tidligere stavkirker fortsatt var kjent med navn eller i skriftlige kilder (ifølge Lorentz Dietrichson). Fra 1850 til 1885 falt 32 stavkirker, men siden den gang har bare Fantoft stavkirke gått tapt.
Noen stavkirker ble etter reformasjonen utvidet eller ombygget med laftekonstruksjon. For eksempel ble Flesberg stavkirke utvidet til korskirke med korsarmene i laftet tømmer, mens i Rømskog kirke ble skipet bygget med stavkonstruksjon erstattet av et skip i laftet tømmer. Også Hol gamle kirke var opprinnelig i stavverk, men ble ombygget eller utvidet inntil det var lite spor av stavbygningen igjen. Vågå kirke omtales til dels som stavkirke, men er resultat av omfattende ombygging med gjenbruk av materialer fra den nedrevne stavkirken.
De eksisterende stavkirkene er konsentrert om de øvre dalstrøkene på Østlandet (Gudbrandsdalen, Numedal, Hallingdal, Valdres og Telemark) og de indre fjordstrøkene på Vestlandet. Unntak er særlig de to stavkirkene som er flyttet til Bergen og Oslo, og Grip stavkirke som ligger på en fraflyttet øy i havet. Et kart over de 322 stavkirkene som var kjent i 1800 viser at det fantes mest stavkirker i de tynnest befolkede områdene, mens det er mest steinkirker i byene, på flatbygdene (Østlandet og Trøndelag), langs kysten og i de største kirkesogn i fjordene på Vestlandet. Det var mest stavkirker i fjelldalene og skogsbygdene, og i fiskevær på øyene og mindre fjordarmer. Der soknekirkene var i stein, kunne annekset være stavkirke. For eksempel er hovedkirken i Aurland (Vangen kirke) i stein, mens det er stavkirke i Undredal og det var trolig stavkirke i Flåm.
Innlandet
I tillegg har man:
Per Thomas Andersen
Per Thomas Andersen (født 8. februar 1954 i Oslo) er professor i nordisk litteratur ved Universitetet i Oslo.
Han ble cand. philol. 1980, førsteamanuensis i nordisk litteratur ved Universitetet i Tromsø 1988, tok doktorgraden i 1992 med avhandlingen Dekadanse i nordisk litteratur 1880-1900 og ble ansatt som professor ved Universitetet i Oslo i 1993.
Bayer HealthCare Pharmaceuticals
Bayer HealthCare Pharmaceuticals er et internasjonalt farmasøytisk selskap og et datterselskap av Bayer med over 40 000 ansatte på verdensbasis. Hovedkontoret ligger i Berlin. Selskapet inngår i selskapsgruppen Bayer HealthCare, med over 60 000 ansatte totalt, og i 2014 solgte det medisiner og andre produkter for over 170 milliarder kroner. Bayer HealthCare Pharmaceuticals har rundt 100 datterselskaper verden rundt. De viktigste forsknings- og utviklingssentrene ligger i Berlin, Wuppertal, San Francisco, Berkeley, California, Åbo og Oslo, og det største produksjonsanlegget ligger i Bergkamen. Det nordiske hovedkontoret ligger i Stockholm.
Det er et forskningsintensivt selskap som produserer et bredt spekter av legemidler. Bayer HealthCare Pharmaceuticals er særlig kjent for produktet aspirin, verdens mest brukte legemiddel, som ble oppfunnet av Bayer i 1897.
Bayer HealthCare Pharmaceuticals ble dannet ved fusjon mellom Bayer og Schering AG i 2006. Selskapet het Bayer Schering Pharma frem til 2011, og skiftet deretter navn til Bayer HealthCare Pharmaceuticals.
Felix kino
Felix kino var en kino på Aker Brygge i Oslo. Kinoen åpnet 15. juni 1989 og hadde sin foreløpig siste forestilling 30. desember 2011.
Kinoen hadde to saler med til sammen 343 sitteplasser, hvorav 211 sitteplasser i Sal 1 og 132 sitteplasser i Sal 2. Teatersalen til Bryggeteatret ble i 1995 den tredje sal i Felix kino.
Kinoen gjenåpnet 12. april 2013, med to saler, hvorav 209 plasser i Sal 1 og 130 plasser i Sal 2. Felix ble imidlertid stengt igjen kort tid senere, etter dårlig billettsalg.
Rab
Rab (italiensk: Arbe) er en øy og en by med samme navn i Adriaterhavet ved kysten av Kroatia. Øya var tidligere grense mellom Liburnia og Dalmatia. Øya er 22 km lang med et areal på 90,84 km² og 9 480 innbyggere (2001), altså 104 mennesker per km². Øya ligger i fylket Primorje-Goski.
Geografi
Den høyeste toppen på øya er Kamenjak med 410 meter. Nordøstsiden av øya er stort sett øde med kartbergarter, mens sørvestsiden er dekket av grønne furuskoger. Øya er i dag et populært feriested med vakre strender.
Landsbyen Rab
Den største landsbyen på øya heter også Rab, har 554 innbyggere (2001) og ligger på en liten halvøy på sørvestsiden av øya. Det går ferjer fra øya til fastlandet ved Jablanac og til naboøya Krk.
Landsbyen Rab har en lang historie som går tilbake til 3609 f.Kr. da den ble grunnlagt av illyrerne. Fra 200-tallet f.Kr. til 500-tallet e.Kr. var Rab en del av Romerriket. Den romerske keiseren Augustus erklærte øya et Municipium i år 10. Den ble den første landsbyen i det romerske Dalmatia som fikk ærestittelen felix. St. Marinus, den kristne grunnleggeren av San Marino, kom opprinnelig fra Rab, men skal ha flyktet fra øya i 301 da Diokletian forfulgte han.
I middelalderen var Rab en del av Østromerriket, og en kort periode en del av Kongedømmet Kroatia. I 1358 kom øya under styret til Kong Louis den store, Angevin-herskeren av Ungarn. Fra renessansen var øya styrt av Venezia, og fra 1800-tallet ble den en del av Østerrike-Ungarn, fram til det ble oppløst. Øya var så italiensk før den ble en del av Jugoslavia etter 1945.
Under andre verdenskrig opprettet det fasicistiske Italia Rab konsentrasjonsleir på øya, der over tusen mennesker ble drept mellom 1942 og 1943. I 1953 ble det opprettet et minnesmerke for de falne ved landsbyen Kampor.
De fire kirketårnene ble et symbol på byen og øya. Det eldste av disse går helt tilbake til 1000-tallet. Den verste katastrofen på øya var utbruddet av en byllepest i 1456 som kraftig reduserte folketallet.
Klimaet er behagelig og snø har ikke innbyggerne sett på de siste hundre år. Rab er et vakkert og flott sted som allerede i 1889 ble erklært som ferie- og rekreasjonssenter. Det ble deretter utviklet veier, hoteller og strender for alle tilreisende som skulle pleie helsen.
Dette er en av de mest fruktbare og skogkledde øyene med 300 varmekilder og en rik flora. Komrcar-parken har både laurbærtrær, poppel, sypresse og fikentrær som en av Rabs stoltheter.
Fra landsbyen går det populære båtturer til naboøyene, som fengselsøyen Goli otok, Krk, samt badeturer fra båten.
1229 Tilia
1229 Tilia er en asteroide i det ytre av hovedbeltet og går i bane innenfor asteroidefamilien Themis. Den ble oppdaget 9. oktober 1931 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Lasiommata
Lasiommata er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Middelsstore, forholdsvis slanke og smalvingede, brune sommerfugler. Vingene har store øyeflekker, gjerne også lyse felter rundt disse.
Levevis
Lasiommata-artene har forholdsvis smale vinger og er raskere flygere enn de fleste andre ringvinger. De holder seg helst på åpne, solvarme områder, gjerne med bergvegger der de gjerne sitter. Larvene lever på gress (Poaceae).
Utbredelse
Gruppen er primært utbredt i den palearktiske sone. Én art finnes i Etiopia.
Det er makt i de foldede hender
«Det er makt i de foldede hender», egentlig «De foldede hender», er en salme skrevet av redaktøren, forkynneren, læreren og dikteren Trygve Bjerkrheim (1904–2001) i 1955 og 1957 (annen strofe). Den mest kjente melodien er skrevet av Øivind Tønnesen.
Salmen er blant annet en av Ønskekonsertens mest spilte sanger, selv om den aldri har toppet listen over mest spilte sanger et enkelt år.
12309 Tommygrav
12309 Tommygrav er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 25. februar 1992 av Spacewatch-prosjektet. Den er oppkalt etter den norske astronomen Tommy Grav.
Lasse Kolsrud
Lasse Kolsrud (født 27. mars 1959 i Moss) er en norsk skuespiller og regissør.
Han har spilt ved Trøndelag Teater, Det norske teatret og på film. Han har også regissert teaterversjonen på Det Norske Teatret av Frode Gryttens roman Bikubesong. For sin dramatisering og regi av dette stykket mottok han i 2004 Heddaprisens debutantpris.
Kolsrud ble tildelt Teaterkritikerprisen i 2004.
Johann Peter Kellner
Johann Peter Kellner (1705–1772) var en tysk komponist og en mulig elev av Johann Sebastian Bach.
Kellner var sønn av en kjønrøk-handler og var tiltenkt å følge i farens spor. Men han var musikkinteressert allerede som barn og lærte sang av kantoren Johann Peter Nagel og tangentinstrumenter av Johann Heinrich Nagel. I 1720 studerte Kellner et år med organisten Johann Schmidt i Zella.
Fra 1732 til 1733 fikk Kellner undervisning i komposisjon av Hieronymus Florentinus Quehl, kantor ved St. Marien-Kirche i Suhl. Fra 1733 og livet ut var Kellner kantor i St. Laurentius-Kirche i Gräfenroda.
Også sønnen Johann Christoph Kellner og broren Johann Andreas Kellner (1724–1785) var komponister.
Eurysthevs
Eurysthevs (gresk: Εὐρυσθεύς, «bred styrke») var i henhold til gresk mytologi en mytisk konge av Tiryns, en av tre festningsbyer i Argolida på Peloponnes i Hellas, de to andre byene var Mykene og Argos, men andre forfattere, Homer og Evripides, gjorde ham til konge av Argos, andre av Mykene. Alle disse tre byene lå ved siden av hverandre, og deres storhet lå i forhistorisk, mykensk tid, flere århundrer før mytene om Eurysthevs ble skrevet ned. Eurysthevs var en fetter av helten Herakles, som han påla en stordåd, det vil si en umulig oppgave.
Familie
Eurysthevs var sønn av Sthenelos (sønn av Persevs og Andromeda og Nikippe (datter av Pelops). Eurysthevs var sønnesønn av helten Persevs, slik også hans motstander Herakles var. Eurysthevs ble gift med Antimake, datter av Amfidamas.
Ettersom Herakles var sønn av Zevs og den dødelige Alkmene, ble han av den grunn hatet av Hera, Zevs hustru. Zevs hadde skrytt av at en av hans etterkommere skulle styre over to store kongeriker, Tiryns, Argos og/eller Mykene. Hera sørget for at Alkmenes fødsel ble forsinket, og Eurysthevs, som Zevs barnebarns barn, ble født først, og ble konge istedenfor Herakles.
Herakles' oppgaver
I en tevling med viljer mellom Hera og Zevs over hvilken av deres kandidater som skulle bli en hero, forutbestemt til å beseire de gjenværende vesener som representerte den gamle orden og innføre styret til de tolv olympiske guder, var Eurysthevs den utvalgte til Hera og Herakles kandidaten til Zevs. Herakles er i denne forbindelse forvirrende, som betyr noe som «den Hera-berømte», men hva det betyr er uklart da mytene knyttet til Eurysthevs er han hennes forhatte fiende. Navnet kan ha en annen og eldre betydning som har gått tapt, da legenden om Herakles er blant de eldste greske mytene, eldre enn Homer. Selv da han lå i krybben sendte Hera to slanger for å drepe ham, men det lille barnet var sterkt allerede og kvalte dem begge.
Herakles vokste opp, ble gift med datteren av kongen av Theben, men Hera hadde ikke glemt ham og kastet galskap over ham. I denne tilstanden drepte han sin hustru og sine barn, og da han våknet opp, dro ham til orakelet i Delfi for å spørre Apollon om råd. Han ble bedt om å overgi seg til Eurysthevs som hans slave i tolv år og gjøre de oppgaver som Eurysthevs påla ham. Disse halsbrekkende og farefulle oppgavene ble så mange etterhvert at det behov for å begrense dem til tolv stykker. Detaljer om de enkelte er beskrevet i Herakles' tolv storverk, men Hera sto bak dem alle og Eurysthevs var dem som beordret dem.
Herakles’ første oppgave var å drepe løven fra Nemea og komme tilbake med løveskinnet. Herakles besluttet å bære skinnet av løven over skuldrene. Eurysthevs ble så redd for Herakles’ fryktsomme skikkelse at gjemte seg i en underjordiske vinkrikke. Fra da av ble alle ordrer fra Eurysthevs til Herakles formidlet via en budbringer ved navn Kopreus.
Herakles’ andre oppgave var å drepe hydraen fra Lerna. Herakles tok med seg sin nevø Iolaos som vognfører. Da Eurysthevs fikk vite at Herakles’ nevø hadde hjulpet ham erklærte han at oppgaven ikke hadde blitt fullført alene og ikke skulle telles blant det antallet oppgaver som var pålagt ham.
Herakles’ tredje oppgave som Eurysthevs påla ham var ikke å drepe et uhyre, men å fange den keryneiske hind og ta det med tilbake. Herakles viste at hinden med gyllent gevir var hellig for Artemis. En versjon av dette eventyret er at måtte love Artemis å levere hinden slik at Eurysthevs måtte ta den fra ham. Eurysthevs kom ut, men i det øyeblikk Herakles slapp dyret løp det hurtig tilbake til gudinnen, og Herakles sa at Eurysthevs ikke var rask nok.
Da Herakles kom tilbake med det erymanthiske villsvin ble Eurysthevs på nytt livredd og hoppet opp i den store vinkrukken og forrådskar (pithos) mens han ba Herakles om å bli kvitt uhyret, noe han gjorde. Dette ble et populært humoristisk motiv som stadig ble gjentatt på gresk keramikk (se illustrasjon).
Den femte oppgave som Eurysthevs påla Herakles var å rengjøre stallen til Augeias, konge av Elis, som eide enorme kvegflokker. Stallen hadde ikke vært rengjort på lange tider. Herakles gjorde en avtale med Augeias at om han klarte oppgaven på en dag skulle han få en tiendedel av kvegflokken. Herakles ledet elvene Alfeios og Peneios gjennom stallen og spylte bort møkka.
Den sjette oppgaven var å drepe de stymfaliske fuglene, farlige rovfulger som levde av menneskekjøtt i Alkadia. Athene ga ham en rangle for å lokke fuglene til seg og Herakles skjøt dem deretter ned med sine forgiftete piler.
Herakles’ sjuende oppgave var fange den kretiske tyren. Han brøt den ned, brukte en lasso og red den tilbake til Eurysthevs. Kongen ville ofre den til Hera, men hun avslo og den ble satt fri hvor den vandret til Marathon.
Da Herakles brakte tilbake de menneskespisende til Diomedes i Trakia, dedikerte Eurysthevs hestene til Hera som lot dem løpe fritt i Argolida. Bukefalos, den berømte hesten til Aleksander den store, ble sagt å nedstamme fra disse hestene.
For å skaffe seg beltet til Hippolyta, amasonenes dronning, var Herakles’ niende oppgave som han fikk fra Eurysthevs’ datter Admete. Hans tiende oppgave var å stjele krøtteret fra kjempen Geryon, som Eurysthevs’ igjen dedikerte til Hera.
I hvilken grad det en gang kan ha vært kun ti oppgaver som Herakles utførte Eurysthevs, men etter hvert som mytene om den populære Herakles vokste var det langt mer enn Eurysthevs’ ti og de kanoniske tolv. En måte å forklare det på var at Eurysthevs ikke regnet med drapet på hydraen, heller ikke rengjøringen av kong Augeias’ staller i Elis på en dag som han fikk betalt for. For å skaffe eplene til hesperidene fra en øy lengst vest i havet måtte han ta imot hjelp fra kjempen Atlas som holdt oppe himmelhvelvingen, noe Herakles avlastet ham med for en tid. For hans siste store oppgave var å fange den fryktelige hunden Kerberos med tre hoder opp fra Hades. Da førte udyret fram til Eurysthevs ble han igjen så redd at måtte søke trygghet i en stor vinkrukke, trygle Herakles om å gå og ta dyret med seg.
Eurysthevs’ død
Etter at Herakles døde satt Eurysthevs fortsatt som konge, men fryktet de mange barna som Herakles hadde etterlatt seg, herakleidene, ledet av Hyllos, som etterhvert flyktet til Athen. Etter en tid angrep de Argolida (eller Eurysthevs angrep Athen) og fikk hevnet Herakles. Eurysthevs og sønnene hans ble drept. En versjon av myten hevdet at det var Hyllos som drepte Eurysthevs, men andre fortellinger har andre varianter, også hvor han ble gravlagt, men atherne hevdet at han ble gravlagt på deres jord, og siden ble han fremmet som en beskytter mot herakleidene og deres etterkommere, som tradisjonelt var blitt Sparta og Argos.
Evripides
Eurysthevs ble en litterær figur i dramaet Heracleidae (eller Herakles’ barn) av Evripides, første gang framført i Athen ca 430 f.Kr. Makaria, en av Herakles’ døtre, og hennes brødre skjulte seg for Eurysthevs i Athen, styrt av kong Demofon. Mens Eurysthevs forberedte seg på å angripe fortalte et orakelråd at han ville vinne kun om en høybåren kvinne ble ofret til Persefone. Makaria meldte seg frivillig til å dø og en kilde ble døpt til hennes ære. Eurysthevs snakket profetisk om hans grav i Attika, en som til sist ville være Athens beskytter. Orakelet fikk rett, Eurysthevs ble drept takket være Makarias offer.
Viktor Emanuel av Napoli
Viktor Emanuel (it. Vittorio Emanuele Alberto Carlo Teodoro Umberto Bonifacio Amedeo Damiano Bernardino Gennaro Maria) (født 12. februar 1937) er prins av Napoli, overhode av huset Savoia og tronpretendent til Italia. Han er kjent blant italienske monarkister som Viktor Emanuel IV. Han er sønn av Umberto II, den siste kongen av Italia, og prinsesse Marie José av Belgia.
I 1978 drepte han Dirk Hamer, en tysk turist, med et geværkule ment til en annen person (han var i beruset tilstand). Noen italienere spøkte at han endelig hadde fått med seg at Savoia-familien hadde blitt sendt i eksil fordi de ikke hadde skutt på tyskerne, men ikke ennå at verdenskrigen var over. Han ble frikjent av franske dommere, men han sa senere "jeg var skyldig [...] men jeg må si jeg lurte dem".
På den 16. i juni 2006 ble han pågrepet på grunn av korrupsjon og hallikvirksomhet; etterforskningen pågår fortsatt.
Paper Roses
«Paper Roses» er en populær amerikansk sang med melodi og tekst av Fred Spielman og Janice Torre, som først ble en slager i 1960 med Anita Bryant med Monty Kelly's Orchestra and Chorus og senere med Marie Osmond i 1973.
Bryants versjon av «Paper Roses» ble opprinnelig utgitt som single i 1960 med «Mixed Emotions» på B-siden (Carlton 528) og var åpningssporet på hennes album Hear Anita Bryant in Your Home Tonight! (Carlton STLP 12/127) fra 1961, innspilt i «Provocative Stereo».
«Paper Roses» var Bryants største slager på Billboard Hot 100-singlelisten og nådde en femteplass i 1960. Den lå også som best på en sekstendeplass på Billboard R&B Singles-listen samme år. Hun fortsatte å utgi singler etter suksessen med «Paper Roses». Selv om Bryant hadde slagere som nådde Top 40, fikk hun aldri en så stor slager som «Paper Roses».
Marie Osmonds versjon
Mike Curb, som hadde produsert hennes bror Donny Osmonds slagercoverversjoner av oldies som «Go Away Little Girl», «Puppy Love», «Sweet and Innocent» samt «My Girl», brukte samme tilnærmelse med Marie.
«Paper Roses» var den første sangen som ble spilt inn på plate av Marie samt hennes første singleutgivelse. Strykerarrangementet var ved Cam Mullins. Arrangør og produsent var Sonny James. Eksekutiv produsent var Don Ovens. Singlen ble utgitt i august 1973. MGM Records promoterte platen først overfor countryradiostasjoner, og sangen ble møtt av en velvillig reaksjon fra radiostasjoner og disc jockeyer. Snart ble den en slager for Osmond og nådde hele veien til toppen av Billboard Country Singles-listen. Den krysset også over til popradiostasjonene og nådde en femteplass på Billboard Hot 100-singlelisten og en førsteplass på Billboard Adult Contemporary Singles-listen. Singlen og albumet ble sertifisert til gull i USA.
Osmond gjeninnspilte «Paper Roses» med samme produsent og i samme studio for hennes greatest hits-album The Best of Marie Osmond på Curb Records i 1990, fordi hennes plateselskap på den tiden ikke hadde rettighetene til å inkludere originalinnspillingen.
Norske versjoner
Erik Diesen, Arne Riis og Ivar Simastuen har skrevet norske tekster. Diesens og Riis' norske versjoner bærer tittelen «Falske roser». Simastuens norske versjon heter «Kjære minner».
Arrangør for Mai-duon's versjon var Ragnar Danielsen.
Volga–Østersjø-kanalen
Volga–Østersjø-kanalen (russisk:Волго-Балтийский водный путь), tidligere kjent som Mariinskijkanalsystemet (russisk: Мариинская водная система), er en serie kanaler og elver i Russland som forbinder Volga med Østersjøen. Den samlede lengden mellom Tsjerepovets og Onega er 368 km.
Vannveien blir mye brukt til frakt av blant annet olje, malm, kull, korn og tømmer. I de siste årene har Volga-Østersjøkanalen også fått økt viktighet som en turistrute.
Historie
Etter at Peter den store vant Finskebukta fra Sverige ble det nødvendig å sørge for et pålitelig system for elvetransport mellom havna i St. Petersburg og det russiske innlandet. Den tidligste kanalen over Vysjnij Volotsjok, fullført i 1709, hadde dette som formål. Den ble fulgt av det ambisiøse prosjektet Ladogakanalen.
Mariinskijkanalsystemet
Mariinskijkanalsystemet var et fremragende monument over 1800-tallets vannbyggingsteknikk, og det viste seg å være av vital betydning for nasjonens økonomi. Kanalsystemet startet på Volga-siden ved Rybinsk og gikk derfra opp elva Sjeksna, over Belojesjøen, opp elva Kovzja, gjennom den kunstige Mariinskijkanalen (russisk: Мариинский канал, senere Novomariinskijkanalen) som krysset vannskillet mellom Volga og Onega, og endelig ned elva Vytegra til Onega. Derfra seilte fartøyene via Onegakanalen, elva Svir, Ladogakanalen, og elva Neva ned til Finskebukta. Kanalens høyeste punkt på vannskillet mellom Volga og Onega (etter ferdigstillelsen av Novomariinskijkanalen i 1886) lå 119 moh.
I 1829 ble Nordre Dvina-kanalen åpnet, som via Kubenskojesjøen forbandt kanalsystemet med Nordre Dvina og Kvitsjøen. I de påfølgende tiår ble systemet utvidet med ytterligere tre kanaler – Belozerskij, Onezjskij, Novoladozjskij. Disse kanalene ledet båtene rundt de store og stormfulle sjøene i systemet. De ble innviet mot slutten av århundret.
Via Onega har vannveien også forbindelse til den beryktede Kvitsjøkanalen, som ble bygget på 1930-tallet av gulagfanger, til en enorm kostnad i menneskeliv.
Mariinskijkanalsystemet var under kontinuerlig forbedring i sovjettiden, og to sluser ble bygget på elva Svir (i 1936 og 1952), og tre sluser ble bygget i Sjeksna-elva. Men tross forbedringene ble det klart at systemet ikke lenger var i stand til å tilfredsstille landets transportbehov, og at noe måtte gjøres.
Ombygging 1960–1964
Maksimaldimensjonene på de nye slusene er 210 m lengde, 17,6 m bredde og 4,2 m dybde, noe som tillater skip opp til 5000 tonn å trafikkere kanalen. Slike skip kunne seile direkte over de store sjøene Ladoga og Onega, noe som var for farlig for mindre båter, som måtte ta omveien via kanalene som ledet rundt sjøene. Typisk reisetid for ruten Tsjerepovets-St. Petersburg gikk ned fra 10-15 dager til 2,5-3 dager.
Den nye kanaltraséen følger noen steder traséen til det gamle Mariinskijkanalsystemet, mens den andre steder avviker fra den. Seks av kanalens åtte sluser ligger langs 35 km av nordhellingen mot Onega, med en samlet løftehøyde på 80 meter. På sørsiden er det bare to (parallelle) sluser, med løftehøyde på 13 meter, som ligger nær byen Sjeksna ved Sjeksna-elva, 50 km oppstrøms fra Tsjerepovets. Kanaltraséen på nordsiden følger elva Vytegra's oppdemte elveleie. Kanalens toppnivå, mellom Pakhomovo-slusene på Vytegra og demningen til Sjeksna-reservoaret er 278 km langt. Det omfatter en 40 km lang kunstig kanal, elva Kovzja, Belojesjøen og elva Sjeksna. Traséen på sørsiden følger Sjeksna-elva ned til Rybinsk-reservoaret. Kanalens høyeste punkt er senket til 113 moh.
Frontlaster
Frontlaster er et frontmontert traktorredskap som benyttes til å bære last eller redskaper fremfor traktoren. Pallegaffel, ballegaffel, balleklemme, silosvans, snøskuffe, jordskuffe, snøplog samt en rekke andre redskaper kan monteres på en frontlaster. Det er normalt montert ca. midt på traktoren med parallelle armer fremover over panseret med en knekk ca. over fremakslingen på traktoren for å unngå at hjulene slår i redskapet under bruk. Det opereres ved hjelp av dobbeltvirkende hydrauliske sylindre, typisk gruppert to og to. De bakerste løfter hele frontlasteren opp og ned, mens de fremste bikker påmontert redskap frem og tilbake. Det er også vanlig på mer moderne varianter med ekstra hydaulikkuttak for ekstrafunksjoner på påmontert redskap som for eksempel balleklemmer. Det er også vanlig med støtdempere som gjør at bevegelser fra traktoren blir dempet.
Historie
Frontlasteren utvikling har gått fra tidlige modeller som kun hadde fastmonterte skuffer beregnet på jord og grus der skuffen hadde et utløsersystem via wire, til dagens modeller som er fullkontrollert via hydrauliske sylindre.
Farer ved bruk
Frontlastere kan være potensielt farlige ved bruk. Tidligere traktormodeller hadde ofte en svak frontaksel og ved overbelastning kunne denne knekke. Dette er som regel ikke et problem på dagens modeller. Ved tunge løft kan imidlertid bakenden løftes av bakken, noe som i verste fall kan føre til traktorvelt. Dette kan motvirkes med bakmonterte vekter. Andre farer kan oppstå ved at man hever last for høyt. Dette kan føre til traktorvelt særlig i ulendt terreng eller ved brå manøvre i trafikken. Dessuten forsterkes bevegelser og dette kan gjøre at lasten i seg selv forskyver seg.
Eksterne lenker
Loader (equipment)
Frp-skattesaken
Frp-skattesaken er en sak som ble avslørt i 2006 av VG, der det kom frem at FrP s stortingsrepresentanter ni år tidligere skulle ha gjennomført luksusreiser til utlandet med sine ektefeller på stortingsgruppens regning.
Bakgrunn
De seks i Frp’s stortingsgruppe i perioden 1995-1997 var på slutten av 90-tallet på en rekke utenlandsturer (bl.a til Roma, London, Istanbul og Madrid ) sammen med sine ektefeller. Regningene ble betalt av Frp’s stortingsgruppe. Det ble overført penger fra stortingsgruppen til Fremskrittspartiet på 416 512 kroner til en hemmelig reisekonto. Overføringen skjedde i 1997, og kontoen var i daværende Kreditkassen. Beløpet ble fordelt på de daværende stortingsrepresentantene Carl I. Hagen, Jan Simonsen, Fridtjof Frank Gundersen, Øystein Hedstrøm, Hans J. Røsjorde og John Alvheim. Kontoen sto i Eli Hagens navn. Det ble ikke ført regnskap over midlene som ble overført til denne kontoen.
Vurderingen av Skattemyndighetene
Oslo ligningskontor varslet Økokrim da de mente at det var foregått lovbrudd, men Økokrim la saken til side, fordi forholdene lå for langt tilbake i tid.
Oslo ligningskontor gjennomførte bokettersyn av de siste ti års regnskaper i Frp’s stortingsgruppe. Skattemyndighetene mente det skulle vært levert inn lønns- og trekkoppgaver for i alt 1,1 million i løpet av perioden 1995–2005. I tillegg mente ligningskontoret at det burde vurderes om til sammen 1,5 mill. i tillegg skulle vurderes som lønns- og trekkpliktige ytelser.
Rapport fra Oslo ligningskontor
Det ble utarbeidet en rapport av Oslo ligningskontor der det stod følgende: «''Etter vår vurdering er det forhold som kan trekke i retning av at overføringen av kr. 416 512 fra stortingsgruppen til den nyopprettede bankkontoen i november 1997 er en lønnsoppgavepliktig ytelse som skulle vært tatt med i grunnlaget for arbeidsgiveravgift''».
Skattekrav
Oslo ligningskontor sendte 17. desember 2007 et skattekrav på 70 000 kroner til Carl I. Hagen og de fem andre som satt i Frp’s stortingsgruppe i perioden 1995-1997.
Fremskrittspartiet om saken
Fremskrittspartiets leder, Siv Jensen, kommenterte pengebruken på sosiale kostnader med at partiet ønsket å ivareta stortingsrepresentantene sitt velvære. «''Vi er opptatt av at våre stortingsrepresentanter som ikke bor i Oslo, og som er mye borte fra sine familier og ektefeller. Det er lett for ektefellene å bli sjalu, så det er viktig å inkludere dem så de vet hva vi holder på med''».
Fremskrittspartiet valgte i perioden før valget i 2007 å ikke offentliggjøre rapporten fra ligningsmyndighetene, noe partiet fikk kritikk for, selv om Hagen året før uttalte: «Vi har intet å skjule».
Generalsekretær Geir Mo har selv bekreftet at partiet i ni år hadde en reisekonto med penger til stortingsgruppen.
Andre om saken
Per-Kristian Foss sa like etter saken ble avslørt i 2006: «- Det er pinlig bruk av penger å operere med denne type personlige håndpenger».
Olav Gunnar Ballo uttalte: «''Jeg vil minne om at Carl I. Hagen for tre år siden gikk veldig hardt ut mot statsråd Victor D. Norman i forbindelse med statsrådens representasjonsutgifter. Det var en sak som lå i en gråsone, mens det som beskrives i tirsdagens VG-oppslag ligger er i en helt annen kategori''».
Endrede regler
Avsløringene resulterte i at Stortingets presidentskap innførte strengere regler for partigruppenes bruk av bevilgede midler. Fremskrittspartiet var det eneste partiet som stemte imot endringen.
Anmeldelse
Jan Simonsen anmeldte i januar 2008 Carl I. Hagen og kona Eli Hagen for sine manglende regnskap. Simonsen mente at mangelen på regnskapsførsel førte til at han feilaktig fikk et stort skattekrav.
Arvid Esperø
Arvid Helge Esperø (født 25. september 1950 i Oslo) er en norsk bassist og plateprodusent. Han har produsert plater for mange norske artister og band siden han startet på 1970-tallet. En av de første var debutplata til Vømmøl Spellmannslag som ble utgitt i 1974. Inntil 2011 var han prosjektleder ved Rockheim i Trondheim. Han har i tillegg spilt bass i norske band som PS-gruppa og Ungdomslaget Ny Von. Han var også involvert i NRK-produksjonene Norsk Rocks Historie, Kulturuke, Dykk i arkivet og Gydas vei.
Harvester of Sorrow
Sporliste
CD-single:
Promo 7" single: Both sides:
12" single: Side A:
B-side:
Marans
Marans er en fransk by og kommune, som ligger i departementet Charente-Maritime og regionen Nouvelle-Aquitaine, vest i Frankrike. Det bor 4,375 (1999) mennesker der, arealet er på 82,49 km², altså bor det 53 innb./km².
Referanser
<
Fylkesvei 1792
Fylkesvei 1792 går mellom Engum og Imerslund i Hamar kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 101 (Hedmark).
École nationale de l’aviation civile
École nationale de l'aviation civile (ENAC) er en fransk teknisk høgskole for sivil luftfart. Skolen ligger i Toulouse i Frankrike. Skolen ble grunnlagt av Max Hymans i 1949. Den regnes som en av landets fremste høgskoler og tilhører de såkalte Grandes écoles. Siden januar 2011 har dette vært den største luftfartsskolen i Europa. Det er en del av France AEROTECH.
Sammen med Institut supérieur de l'aéronautique et de l'espace (ISAE) arrangerer ENAC flystevnet Airexpo i mai måned hvert år. Der demonstreres nye militære og sivile fly for potensielle kunder.
Louise av Hessen-Kassel
Louise Vilhelmine av Hessen-Kassel (født 7. september 1817, døde 29. september 1898 på Bernstorff slott) var dansk dronning 1863–1898. Hun var datter av Wilhelm av Hessen-Kassel og Louise Charlotte av Danmark.
Hun ble gift i 1842 med sin slektning prins Christian av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg, senere konge av Danmark som Christian IX.
Niland
Niland (Alopochen aegyptiacus) er en monotypisk art i slekten Alopochen, som dessuten inkluderer to relativt nylig utdødde arter. Slekten inngår i tribuset gravender og gravgjess (Tadornini), som består av ender (Anatinae) og inngår i andefamilien (Anatidae). Arten er egentlig endemisk for Afrika sør for Sahara, men den har også blitt introdusert til flere land i Europa, spesielt Storbritannia, Frankrike, Belgia, Nederland og Tyskland. Derfra har arten spredt seg videre til mange andre land, blant annet Norge.
Biologi
Niland er en stor gåselignende fugl som typisk måler 63–73 cm, veier omkring 1 500–2 348 g, og har en vingespenn på cirka 134–154 cm. Arten har et gåselignende nebb og ei fjærdrakt som er hovedsakelig trefarget hvit, gråbeige og sort. Rundt øyene har den store karakteristiske sorte felt og en sort strek som renner fram til nebbroten og kanter den inn.
I hekkeperioden er niland dominerende og aggressiv mot andre arter. En frykter derfor at den kan fortrenge andre fugler som sothøne og ender. I Norsk svarteliste 2012 var niland vurdert til høy risko, men i Fremmedartslista 2018 er den nedgradert til potensielt høy risiko på grunn av lite invasjonspotensial, men høy økologisk effekt.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
1230 Riceia
1230 Riceia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 9. oktober 1931 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
24. serierunde i Tippeligaen 2008
24. serierunde i Tippeligaen 2008 startet lørdag 18. oktober klokken 19:00 med Tromsø mot Molde. Runden fortsatte med fem kamper søndag 19. oktober, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 20. oktober klokken 19:00 med Vålerenga mot Lillestrøm.
Stabæk ble i praksis seriemester etter denne runden da de beholdt forspranget på 6 poeng med to kamper igjen og spille, men med langt bedre målforskjell enn Fredrikstad.
Japan under Sommer-OL 1976
Japan under Sommer-OL 1976. 213 sportsutøvere fra Japan deltok i tjue sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Japan ble femte beste nasjon med ni gull-, seks sølv- og ti bronsemedaljer.
Alevtina Tanygina
Alevtina Anatoljevna Tanygina (russisk: Алевтина Анатольевна Таныгина; født 15. desember 1989) er en russisk langrennsløper.
Tanygina tok gullmedalje i 5 km klassisk under European Youth Olympic Festival i spanske Jaca i 2007.
Under U23-VM på ski 2010 i Hinterzarten tok Tanygina sølvmedalje i 10 km klassisk, mellom finske Kerttu Niskanen og lagvenninnen Svetlana Nikolaeva. To dager senere ender hun på 14.-plass under 15 km skiathlon; 1.27,5 bak vinneren Astrid Øyre Slind fra Norge.
Tanygina debuterte i verdenscupen i langrenn under verdenscupåpningen på Sjusjøen den 19. november 2011, hvor hun endte på en 51.-plass.
Hun ble tatt ut i den russiske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der Tanygina startet med en 14.-plass under 15 km skiathlon, fulgte opp med en 24.-plass under 10 km fri teknikk, og avsluttet med en 7.-plass i stafetten på lag med Anastasija Dotsenko, Natalja Zjukova og Julija Tsjekaljova.
Stefan III av Moldavia
Bakgrunn
Stefan den store tilhørte dynastiet Mușat. Hans far, Bogdan II, hadde hersket over Moldavia i to år (1449 – 1451) og ble drept i et slag mot Stefans onkel Petru Aron. Mellom 1451 og 1457 ble Moldavia kastet inn i en borgerkrig mellom Petru Aron og Alexăndrel – en nevø av Alexandru cel Bun.
Meritter
Stefan ledet sitt folk i mer enn 40 kriger og tapte bare fire av dem – områder som han senere vant tilbake. En av hans mest berømte seire var i krigen mot sultan Mehmet II i 1457. Slaget fant sted nær Podul Înalt, der Stefan nedkjempet en armé på 120 000 mann med sine 40 000 soldater.
Anerkjennelse
Etter at pave Sixtus IV hadde hørt om hans seire over tyrkerne, gav han Stefan den store tilnavnet «Kristendommens bekytter». Etter sin død ble Stefan av mange betraktet som hellig. Den rumensk-ortodokse kirke kanoniserte ham under navnet: «Den rettroende voivod Stefan den store og hellige».
I dag feires Stefan som Moldavias store helt og forbilde. I Sovjet-tiden ble de fleste hovedgatene i Moldovas byer oppkalt etter Lenin eller andre kommunistiske koryfeer. Etter revolusjonen i 1989 ble gatene omdøpt til «Ștefan cel Mare-gaten».
Anne Aasheim
Anne Aasheim (født 22. april 1962 i Porsgrunn, død 30. mars 2016 ) var en norsk journalist og redaktør.
Aasheim startet sin journalistkarrière i avisa Varden i Skien som 17-åring. Hun jobbet senere i Dagen og Bergens Arbeiderblad. I 1988 ble Aasheim ansatt som programsekretær i NRK Hordaland, hvor hun arbeidet med programmet Her og nå. Hun fortsatte i NRK, blant annet som distriktsredaktør i Østlandssendingen (1997–2000), fungerende kultursjef (1999), stedfortredende kanalsjef i P2 og P3 og som distrikts- og nyhetsdirektør (2001–2005) med ansvar for all journalistikk knyttet til nyheter, sport og distriktsprogrammer på TV, radio og internett.
I 2006 gikk hun fra NRK til stillingen som sjefredaktør i Dagbladet. Tidlig i 2010 valgte Aasheim å fratre som sjefredaktør. Avisen var da inne i en omfattende omleggingsprosess, som innebar en rekke oppsigelser og en varslet nedleggelse av fotoavdelingen. I oktober samme år ble hun utnevnt til direktør i Norsk kulturråd, og tiltrådte den 1. januar 2011. Fra september 2015 var hun sykemeldt, etter å ha fått påvist lungekreft med spredning.
Søtorvet (København)
Søtorvet er en plass og en bebyggelse ved Søerne i København. Den ligger hvor Frederiksborggade slutter og Dronning Louises bro begynner.
Avenged Sevenfold (album)
Avenged Sevenfold er det fjerde albumet til Avenged Sevenfold. Albumet ble gitt ut 30. oktober 2007 av Warner Bros. Records. Utgivelsesdatoen var opprinnelig 16. oktober, men ble utsatt to uker, grunnet uferdig bonusmateriale til albumet, som blant annet inkluderte en tegneserie om tilblivelsen av albumet.
Søtorvet (København)
Historie
Etter at Nørreport og Københavns befestning ble nedlagt i siste halvdel av 1800-tallet, oppsto det mulighet for å utnytte det nedlagte festningsterrenget. I årene 1873-76 ble det derfor oppført to symmetriske og paléaktige beboelseseiendommer i historismestil på Søtorvet ut mot Søerne. Arkitektene var Ferdinand Vilhelm Jensen og Vilhelm Petersen under Ferdinand Meldahls overoppsyn. Byggherren var Det kjøbenhavnske Byggeselskab på initiativ av finansmannen Carl Frederik Tietgen.
Bebyggelsen med herskapelige leiligheter har parisiske forbilder. De er rikt dekorert med stukkornamenter og spir og tårn. Skuespillerinnen Johanne Luise Heiberg bodde i en av leilighetene her før hun flyttet til Rosenvænget. Omkring 1900 åpnet Café de la Reine – Dronningens Café – bak de store, buede vinduene på Søtorvet 2. Her ble holdt dikterstue på 1930-tallet hvor datidens diktere som Sigfred Pedersen og Otto Gelsted deklamerte deres seneste dikt. Niels Clemmensen satt ved klaveret.
Dronning Louises Bro kom først til et tiår etter bygningene sto ferdige, og hele anlegget kom dermed til å danne en staselig inngangsportal fra Nørrebrosiden inn til København. Omkring 1900 ble det ved plassen, på hver side av broen, oppstilt to skulpturer av henholdsvis Tiberen og Nilen. Skulpturene er avstøpninger av originale marmorskulpturer fra det 1. århundre e. Kr., og var en gave fra Carl Jacobsens legat Albertina til København.
Tvangstrøye
Årsaken til at personer har blitt utstyrt med tvangstrøyer er det er fare for at de kan skade seg selv eller andre. Tvangstrøyen er også mye brukt blant tryllekunstnere, illusjonister og «utbryterkonger».
For at en tvangstrøye skal fungere effektivt, må den være så liten som mulig. En jakke som er for vid over brystet og armene vil være mulig å komme ut av.
Å ha på seg en tvangstrøye over en lengre periode kan være smertefullt. Typisk kan man få hovne albuer og man kan oppleve "prikking" i fingrene på grunn av for dårlig blodsirkulasjon.