cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johan Bernhard Hjort
Fanger redder fanger
I slutten av april var de fleste norske fangene fraktet hjem, men Johan Bernhard Hjort og sønnen Helge ble igjen på Gross Kreutz. De ville ikke forlate Tyskland før de siste norske fanger var ute. Det var fremdeles 1 100 norske offiserer igjen, Hjort hadde møtt dem allerede i februar og lovte general Ruge å fungere som forbindelsesledd inntil fangene kunne sendes hjem. Familien Hjorts sjømannskirkens oversikt over de norske fangene var grunnlag for at repatrieringskontoret i Hamburg (under ledelse av Bulukin) kunne hente general Ruge og andre norske offiserer fra Luckenwalde omkring 12. mai 1945. De norske offiserene ble overført fra Schildberg til Luckenwalde i februar 1945. Luckenwalde ble inntatt av sovjetisk styrker i april 1945 og general Ruge sendt til Moskva.
Hot reading
Metoder
Eksempler:
Johan Bernhard Hjort
Fanger redder fanger
Sovjetstyrkene nådde Gross Kreutz i månedsskiftet april-mai. Den tyske gårdsbestyreren ble slått i hjel av de østeuropeiske tvangsarbeiderne på godset. Etter Tysklands kapitulasjon bestemte sovjetstyrkene at de norske offiserene skulle sendes hjem via Murmansk, men Hjort sammen med andre nordmenn fant fangene og sørget for at de ble sendt direkte hjem til Norge. I begynnelsen av juni var Hjort selv tilbake i Norge, etter nesten tre års opphold i Tyskland.
Hot reading
Metoder
Dersom man overhører en mann på venteværelse si at han håper på å få kontakt med sin kone som døde av brystkreft, kan den påståtte klarsynte bruke informasjonen til å si for eksempel: «Jeg har kontakt med en dame nå, som døde så alt for tidlig av brystkreft». Ektemannen i publikum vil da mest sannsynlig komme til orde, og fortelle at hans kone døde av brystkreft.
Johan Bernhard Hjort
Frigjøring, oppgjør og gjenreisning
Hjemkomsten ble neppe helt som Johan Bernhard Hjort hadde tenkt seg. Perioden etter frigjøringen viste seg å bli vanskelig for ham. Til tross for hans store innsats for norske fanger, hans eget fangenskap og hans uredde artikkel i Norsk Retstidende var mange fortsatt skeptiske til andre sider ved hans fortid. Hjorts handlinger fram til 25. september 1940 kunne tolkes som et forsøk på å finne en tredje vei, mellom Quislings forræderi og Londonregjeringens motstand mot de tyske okkupantene. Stemningen etter frigjøringen var ikke forståelsesfull, og flere av hans våpendragere fra 1940 ble dømt i landssvikoppgjøret. Hjort forsvarte seg energisk mot anklagene om manglende nasjonal holdning. Om artiklene fra 1940 skrev han at de måtte sees i lys av den spesielle situasjonen.
Anaximander
Anaximander (gresk: Ἀναξίμανδρος, Anaximandros; født 610 f.Kr., død ca. 546 f.Kr.) var en gresk filosof som regnes blant før-sokratikerne.
Johan Bernhard Hjort
Frigjøring, oppgjør og gjenreisning
På grunn av sin fortid i NS og sin forbindelse til administrasjonsrådet måtte han trekke seg fra et foreslått verv i sakførerforeningen. Hjorts venn Gustav Heiberg ble utnevnt til formann for «Undersøkelseskommisjonen av 1945», og Hjort ba Heiberg om en uttalelse til sin fordel. Heiberg ga først sin anerkjennelse av Hjorts arbeid for motstandskampen, men skrev så om valget i sakførerforeningen:
Anaximander
Anaximander kom fra byen Milet, og har antakelig utvekslet mange tanker og meninger med sin medborger Tales. Deres forestillinger gikk imidlertid i ulike retninger, og i den begrensede mengde bevart litteratur (faktisk utelukkende henvisninger fra andres tekster), opplever vi hvordan Anaximander argumenterer mot Tales' virkelighetsforståelse, og for sin egen.
Johan Bernhard Hjort
Frigjøring, oppgjør og gjenreisning
Johan Bernhard Hjort ble ikke dømt, men ble tvert imot gitt full oppreisning av Sakførerforeningen. Men noe hang ved: hans handlinger før krigen og i 1940 lå fast. Så sent som i 1954 tok han til motmæle i Verdens Gang hvor han skrev om sin fortid i NS: «Står det ikke skrevet et sted, at det bør være større glede over en synder som omvender seg enn over mange som aldri hadde omvendelsens behov?». I synet på oppgjøret var Hjort på linje med Johannes Andenæs og avisen Morgenbladet i det som ble kjent som «silkefronten».
Anaximander
Anaximander mente nemlig ikke at vann var opphavet til alt. Han lette etter noe mer overordnet, fordi, som han sa, «vann kan bare være vått». Hans teori skiller seg ikke så mye fra Tales', idet han også bare trodde på ett urstoff. Men for å forstå Anaximander, må vi tenke mer abstrakt enn det Tales gjorde.
Johan Bernhard Hjort
Stjerneadvokat og aktivist 1945-1969
Landssvikoppgjøret innebar imidlertid også et grunnlag for gjenreisning av Hjorts advokatpraksis. De tiltalte i landssvikoppgjøret trengte forsvarere, og Hjort tok en rekke saker; flere av dem mot høyt profilerte personer. Antallet saker økte. Sønnen Johan begynte i firmaet i 1950, og i 1955 ble Hjort fast forsvarer i Høyesterett. I tillegg til sin advokatpraksis tok han ulike oppdrag som f.eks. styreverv i næringslivet, men det var som forsvarer han var mest kjent, og advokatfirmaet Hjort ble etterhvert ansett som et av landets ledende.
Anaximander
Ifølge Anaximanders teori består alt av et enkelt uendelig, ubestemt stoff som han kalte apeiron. Dette tildeler alle ting deres egenskaper, noe som lar seg gjøre fordi det selv besitter dem. Apeiron forener motsetningene i verden, men kan ikke selv iakttas direkte. Den senere Plutark tolket dette slik at for eksempel varme og kulde skaper vann: Apeirons motsetninger frembringer altså alt det vi ser omkring oss.
Johan Bernhard Hjort
Stjerneadvokat og aktivist 1945-1969
Familien Hjort var svært gjestfrie. Deres hjem Kvithøvd var åpent for familie, venner og andre som trengte et sted å være. Etter at oppstanden i Ungarn høsten 1956 ble knust av Sovjetstyrkene, tok familien Hjort inn to unge ungarske flyktninger. Det var ikke bare hjelpsomhet i nød, men «fremfor alt er den en avbikt fordi vi ikke har kunnet komme ungarerne aktivt til hjelp i en kamp som de fører for hele den frie verden».
Anaximander
Anaximander var interessert i både astronomi og geografi. Han oppfattet jorden som en stor sylinder som ikke beveger seg noe sted, fordi den befinner seg like langt fra alt i et kuleformet univers. Stjerne skulle komme fra luften, som inneholder ild. Derfor opplever vi også torden fra skyene, som er luft som har steget opp til himmelen fra jordoverflaten.
Han forestilte seg solen som en krets med form som et vognhjul. Den skulle ha en hul felg, som inneholder ild. Når solens ild tørker ut hav, oppstår det sumper der dyrene blir nødt til å utvikle egenskaper som gjør dem i stand til å klare seg på landjorden. Ifølge Anaximander er dette akkurat hva menneskene har vært «utsatt for».
Johan Bernhard Hjort
Stjerneadvokat og aktivist 1945-1969
Hjorts politiske ståsted etter krigen ble sterkt påvirket av FNs menneskerettserklæring, med liberalisme koblet til Libertas og tidsskriftet Farmand. Det var «individ mot kollektiv, eiendomsrett mot sosialisering og fremforalt desentralisering mot sentralisme, selvstyre mot byråkrati». Johan Bernhard Hjort ble en stadig kritisk røst overfor Arbeiderpartiets styre og det han anså som statssosialismen som ødela den liberale arv. Ironisk nok var dette på mange måter et brudd med hans syn fra tredveårene: i det upublisert manuskriptet Veien ut av kaos fra 1934 gikk han inn for mye av den samme sterke stat som DNA sto for etter krigen.
Anaximander
Man mener også at han, med denne ideen i bakhodet, har vært personen bak det første greske sjøkart og den første oversiktlige modellen av verden.
Johan Bernhard Hjort
Stjerneadvokat og aktivist 1945-1969
Hjort arbeidet med flere kjente saker; blant annet Nortraships hemmelige fond, Dysthesaken, saken for Forbundet av 1948 og Myklesaken. Særlig den siste gjorde ham svært kjent. Hjort tok saker andre advokater ikke ønsket, blant disse var saken for Forbundet av 1948. Homofil praksis (mellom menn) var på den tiden kriminelt, og homofil legning ble ansett som svært belastende og noe man ikke talte om.
Landssviksaken mot Roald Dysthe var også meget spesiell; en kjent NS-mann som etter krigen påsto seg frikjent fordi han i det stille hadde arbeidet for motstandsbevegelsen. Dysthe ble først dømt til seks års fengsel, men med Hjort som forsvarer, fikk han saken gjenopptatt, ble frikjent og fikk etterhvert også erstatning. Statsadvokat Helwegs kommentar var at «forsvareren har hatt et usedvanlig byrdefullt verv som han har utført på en for sin klient fortreffelig måte».
Anaximander
Han tillegges å ha skrevet noe slik noe (fritt oversatt til norsk):
Johan Bernhard Hjort
Stjerneadvokat og aktivist 1945-1969
Ikke alle saker ble vunnet. Blant annet ble saken for krigsseilerne tapt i Høyesterett i 1954. Hjorts innsats gjorde imidlertid at krigsseilerne hadde en solid juridisk basis da saken igjen ble aktuell mot slutten av sekstiårene.
Anaximander
''Det hvorav de værende ting oppstår, er det samme som det hvori de forgår, etter nødvendighetens lov. For det lider straff og betaler erstatning til hverandre for den urett de begår ifølge tidens forordning.''
Johan Bernhard Hjort
Riksmålsforbundet
Johan Bernhard Hjort var en ivrig skribent. I tillegg til flere bøker skrev han en mengde artikler i juridiske fagtidsskrift, men også polemiserende innlegg, gjerne i Farmand. Han oversatte også to bøker, begge av britiske forfattere.
Fra 1953 skrev Hjort i Riksmålsbevegelsens avis Frisprog. Hans vinkling var koblingen av språksak med menneskerettigheter. Han utvidet argumentet i boken Sprogstridens kvintessens, hvor han hevdet at språkstriden egentlig er et spørsmål om hvem som skal bestemme: Skal staten bestemme, eller skal språket utvikle seg fritt?
Hjort ble valgt til Riksmålsforbundets formann i 1961 og hadde vervet inntil sin død. Hjorts periode som formann falt sammen med forbundets glanstid, med stor aktivitet og kampen mot samnorsken. Hjort var drivende i opprettelsen av Vogt-komiteen som bidro til å gravlegge samnorsken. I 1966 kom hans fortid atter en gang opp mot ham. Hjort forklarte og forsvarte seg da det ble reist spørsmål om Riksmålsforbundet kunne ha en formann med hans bakgrunn. Hjort stilte sin plass til disposisjon og ble gitt ny tillit.
Avslutning
Johan Bernhard Hjort døde den 24. februar 1969, 74 år gammel, etter et kort sykeleie. Et omskiftende og på mange måter motsetningsfylt liv var over. Hjort startet sitt offentlige virke som talsmann for en totalitær ideologi, og endte med å være en intens forsvarer for den individuelle frihet. En viktig faktor i å forstå Hjort er å ta med i betraktningen de deler av hans identitet som stammet fra hans nære familiære bånd til det prøyssiske Nord-Tyskland. Valgspråket til hans mors prøyssiske adelsfamilie var «Vi er ikke kommet til verden for å være lykkelige, men for å gjøre vår plikt.»
Fylkesvei 698 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 698 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 697 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 697 i de følgende fylkene:
Ween
Ween  var en amerikansk alternativ rock-gruppe som ble dannet i 1984 i New Hope i Pennsylvania.
Fylkesvei 696 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 696 i de følgende fylkene:
Kåkern bru
Kåkern bru er ei fritt frambygg-bru som krysser Kåkersundet mellom Flakstadøya og Moskenesøya i Nordland. Brua er 303 meter lang og har et lengste spenn på 171,5 meter. Den ble åpnet i 2002 og er del av europavei 10.
Dagens bru erstattet ei hengebru som ble åpnet i 1961 og var 228 meter lang. Den gamle brua ble revet etter at den nye brua åpnet.
Massemedier i Israel
Massemedier i Israel har – så langt vi vet – eksistert siden 1863, da to månedlige aviser ble etablert i Jerusalem, Halevanon og Havatselet, som var de første avisene på moderne hebraisk i Israels land. Kun ett år senere ble disse avisene lagt ned av osmanske myndigheter. Senere, i 1869, begynte aviser å synes regelmessig i Jerusalem, til tross for streng sensur og lav sirkulasjon.
Første verdenskrig satte en stopper for publisering av aviser, inntil britene tok kontroll over landet som et mandatområde. Det fulgte så en økning i antall private og politisk sponsede aviser, til tross for sensur fra mandatsmyndighetene. I 1919 ble Haaretz (betyr «Landet», og viser til Israels land) grunnlagt av en gruppe sionistimmigranter hovedsakelig fra Russland, og er Israels eldste dagsavis. Blant grunnleggerne var Vladimir Jabotinsky, den ideologiske lederen for høyresiden av sionismen. Haaretz er eid av Shocken media, som også eier et forlag og en rekke lokale aviser, og har i dag et opplag på 75 000 i ukedagene og 95 000 på fredager.
I 1939 ble Yedioth Ahronoth grunnlagt, og er avisen med størst opplag, og leses av omtrent to tredjedeler av alle hebraisktalende avislesere. Avisen eies av Moses familiy, som også eier et forlag, produserer magasiner og lokalaviser samt er deleier i et musikkfirma.
Når staten ble erklært selvstendig i 1948 ble ikke pressen underlagt noen spesiell lov, selv om mandatets presseforordning hadde påkrevd lisensiering av aviser. Samme året ble Ma'ariv grunnlagt, og var i flere år den avisen med størt opplag. Avisen er eid av Nimrodi-familien som også eier et forlag og et musikkfirma, og produserer folkemagasiner og lokalaviser.
I løpet av 80- og 90-tallet gjennomgikk den israelske pressen store forandringer, i likhet med Europa og Nord-Amerika. Media ble gradvis satt under kontroll av et begrenset antall organisasjoner, og de politisk publiserte avisene forsvant gradvis. I 1983 ble den privateide finansavisen Globes grunnlagt, og er den yngste av Israels dagsaviser. Avisen er eid av Globes Publisher Itonut (1983) Ltd, igjen eid av Monitin-gruppen.
Aviser utgitt av politiske partier er nå på vei vekk i Israel, slik som i Europa. Per dags dato er det kun tre slike aviser som utgis, påtenkt religiøse lesere: Hatsofeh, Hamodia og Yated Ne'eman. De tre store hebraiske avisene er nå eid av private konglomerater med base i Tel Aviv, som dominerer hele Israels massemedia. Israel gikk også ned fra 37. til 67.-plass på Reportere uten grensers pressefrihetsrangering i 2005. Reportere uten grenser – sammen med International Press Institute – fordømte tilfeller av sjikanering av journalister, gjort av Israels forsvar, spesielt i palestinske territorier. Samtidig beskriver Reportere uten grenser den israelske massemediaen som «tradisjonelt robust og uavhengig», og pressen er vidt om anerkjent for å reflektere et bredt spekter av meninger og partier.
Ved siden av de større avisene publiseres det og en rekke lokalaviser, de fleste eid av Moses family eller Shocken-konsernet, og tre hundre magasiner og tidsskrifter (ukentlige og månedlige). Kvinnenes ukentlige magasin, La'isha, eid av Moses family, har det største opplaget i landet. Disse magasinene publiseres ofte i flere språk.
Det utgis to daglige og fem ukentlige arabiske aviser, ved siden av en rekke tidsskrifter. Den arabiske pressen imøtekommer den israelske arabiske befolkningen, hvorav en stor del også leser hebraisk. Blant de store arabiske avisene er Al-Ittihad, som også utgis i områder styrt av Den palestinske selvstyremyndigheten, og Kull al-Arab, fra Nasaret, grunnlagt i 1988.
Israels presseetiske råd ble grunnlagt i 1963, den gangen på frivillig basis, og fungerer hovedsakelig på samme måte som PFU. Rådet samler landets nasjonalsamling for journalister, utgivere, redaksjoner for dagspressen og representanter fra offentligheten. Rådets mål er å verne om pressefriheten i Israel, vedlikeholde etikk og forsikre om fri adgang til inform
Militær sensur i Israel
Under Palestinamandatets lover måtte alle utgivelser få tillatelse av den militære sensuren før de kunne utgis. I 1948 ble en avtale signert mellom regjeringen, hæren og pressen, som bestemte at sensur skulle baseres på gjensidig enighet for å forhindre fare for rikets sikkerhet. Dagens sensur henspiller mest til militære og sikkerhetsrelaterte temaer, men ingen politiske. På grunn av dette må artikler som omhandler militæret eller sikkerhet sendes inn til gransking før utgivelse. I 1989 utga High Court of Justice begrensninger for sensuren: sensur kan kun utføres når det er klart at utgivelsen kan være til skade for offentlig sikkerhet. Hvis sensur kan avisene anke sensuren til en «committee of three», med en representant fra allmennheten (som er ordstyrer), en representant fra hæren og en fra pressen. Denne komitéens bestemmelse er endelig.
Utenlandske aviser
Det at Israel er et land med mye innvandring gjenspeiles i landets utenlandske presse, som har utviklet seg gjennom 50- og 60-tallet. Når innvandrerne ble fastboende og mestret hebraisk begynte de å lese mindre utenlandsk presse, men likevel har landet en rekke aviser som utgis på andre språk, som arabisk, jiddisch, tysk, ungarsk polsk og rumensk. Ved siden av dette har den store innflyttingen fra det tidligere Sovjet gjort at Israel har en forholdsvis stor russisktalende presse: fire dagsaviser og en rekke tidsskrifter, alle utgitt på russisk. Den største av disse er Vesti, med base i Tel Aviv, eid av Yediot Media Group. Den russiske pressen i Israel har dog hatt en nedgangsperiode i nyere tid, da flere og flere av deres lesere går over til hebraiske eller arabiske aviser. Ved siden av dette er den engelsktalende The Jerusalem Post, grunnlagt i 1932, og eid av Mirkay Tikshoret Group Ltd og Canwest Global Communications Group. Avisen er lest av engelsktalende immigranter, så vel som av engelsktalende turister og diplomater. Avisen utgis også daglig i Nord-Amerika og ukentlig på fransk i Vest-Europa.
Lodve Solholm
Lodve Solholm (født 14. mars 1949 i Vestnes i Møre og Romsdal) er tidligere stortingspolitiker (FrP) og tidligere fylkesmann i Møre og Romsdal. Han satt på Stortinget fra Møre og Romsdal fra 1989 til 2009. Han var president i Lagtinget fra 2001 til 2005.
Solholm arbeidet som lærer ved Vestnes ungdomsskule 1972–1973, lærer ved Skarbø skule 1973–1978, lærer ved Sjøholt skule 1978–1995 og etatsjef for opplæring, kirke og kultur Ørskog kommune 1995–1997, med permisjon fra 1997.
I 2011 mottok han storkommandørkorset av Litauens fortjenstorden i forbindelse med statsbesøk fra Litauens president.
Ertholmene
Ertholmene (gammel stavemåte: Ærtholmene) er en øygruppe ca. 20 km nordøst for Bornholm i Østersjøen. Øygruppen består av de to bebodde øyene Christiansø og Frederiksø, samt øya Græsholm og noen holmer og skjær (Lilleø, Høgebur, Tat, Tyveskær, Vesterskær og Østerskær). De to hovedøyene er forbundet med hverandre med en ca. 30 meter lang fotgjengerbro. Samlet areal for Ertholmene er 39 hektar, hvorav Christiansø er på 22,3 hektar, Frederiksø på 4 hektar og Græsholmen på 9 hektar. Totalt bor det 96 innbyggere Ertholmene.
Yding Skovhøj
Yding Skovhøj er et av de høyeste punktene i Danmark.
Ertholmene
Ertholmene er ikke del av noen kommune, men sorterer under Forsvarsministeriet, og øyenes administrator omtales som «Kongen af Christiansø». Øygruppen utgjør Christiansø Sogn, og har egen lege og skole til og med sjuende klasse.
Yding Skovhøj
Høyden er 172,54 meter over havoverflaten medregnet en gravhaug fra bronsealderen som ligger på toppen av høyden. Om man ser bort fra de menneskeskapte haugene, er høyden 170,77 meter, noe som er ni cm lavere enn det høyeste naturlige punktet i Danmark, Møllehøj med 170,86 meter, mens Ejer Bavnehøj er Danmarks tredje høyeste naturlige punkt med 170,35 meter.
Ertholmene
Danmarks østligste punkt er Østerskær, ca. 300 meter øst for Christiansø.
Yding Skovhøj
Høyden ligger i Yding Skov (derav navnet) i den nordlige delen av Horsens kommune, nær grensa til Skanderborg kommune i Østjylland. Det er den midtre av tre gravhauger. De to andre haugene er en aning lavere: Den østlige gravhaugen er 171,73 m og den vestlige 171,41 m.
Ertholmene
Historie
Der var ikke fastboende på Ertholmene før på slutten av 1600-tallet og frem til da het øyene Kirkeholmen (nå Christiansø) og Bodholmen (nå Frederiksø). I 1684 besluttet Christian V av Danmark og Norge å bygge et festningsanlegg på øyene rundt den naturlige havnen mellom Kirkeholmen og Bodholmen. Festningen fikk navnet Christiansø, og de to hovedøyene skiftet navn til Christiansø (etter Christan V) og Frederiksø (etter Frederik IV). Festningen besto av to tårn, Store Tårn på Christiansø og Lille Tårn på Frederiksø, samt noen bastioner og ringmurer. Festningens andre bygninger ble oppført omkring havna. Festningen fungerte som militært anlegg frem til 1855.
Innbyggertallet var på sitt høyeste ved folketellingen i 1810 med 829 innbyggere. Siden 1810 har innbyggertallet falt og spesielt etter at festningen ble nedlagt.
William de la Pole, 1. hertug av Suffolk
William de la Pole (født 16. oktober 1396 i Cotton i Suffolk, død 2. mai 1450) var første hertug og fjerde jarl av Suffolk. Han var en av de fremste engelske kommandantene i hundreårskrigen. Han var Lord High Admiral, riksadmiral av England, fra 1447 og til 1450. Hans tilnavn var «Jackanapes». I tillegg til hans tittel som jarl av Suffolk, ble han i tillegg gitt titlene som marki av Suffolk (1444), jarl av Pembroke (1447) og hertug av Suffolk (1448). Han var den engelske forhandleren av ekteskapsalliansen mellom Margaret av Anjou og Henrik VI av England, men fikk rett eller galt skylden for tapene av engelske territorier i Frankrike, dårlig regnskapshåndtering, samfunnsmessig uro og generelt alle vanskeligheter under styret til kong Henrik VI. Han ble arrestert med den hensikt å bli henrettet, men kongen lot ham kun bli forvist. På sjøreisen til Calais, ble skipet bordet av en rasende folkemengde som hengte ham.
Ertholmene
Historie
I 1821 ble anarkisten og teologen Jacob Jacobsen Dampe overført til fengsel på Christiansø under streng bevoktning. Opprinnelig var han idømt dødsstraff, men det ble endret til livsvarig fengsel av Frederik VI.
Fylkesvei 695 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 695 i de følgende fylkene:
Norsk Utflukt
Norsk utflukt er et norsk band som kombinerer poesi og blues. Bandet startet som er samarbeid mellom forfatteren Lars Saabye Christensen, som fremfører sine egne dikt, og gitarist Kåre Virud i 1991. Øvrige medlemmer er Baard Slagsvold på kontrabass, Tore Wildhauer på trommer og siden 2002 Espen Fjelle på tagenter.
Bandet ga ut sitt første album, Med lyset på, i 1993, og har gitt ut totalt fem studioalbum og et samlealbum. De ble nominert til Spellemannprisen 2021 i klassen blues for albumet Heder & verdighet fra 2021.
William de la Pole, 1. hertug av Suffolk
Han har en framtredende del i William Shakespeares drama Kong Henrik IV – Del I, II (1596-98).
Liv og virke
Han ble alvorlig såret under beleiringen av Harfleur i 1415, hvor hans far Michael de la Pole, 2. jarl av Suffolk falt. Senere samme år falt hans bror Michael i slaget ved Agincourt, og han tok over jarletittelen. Under beleiringen av Orléans i 1429 ble han medkommandant for de engelske styrkene etter at jarlen av Salisbury falt, men bare få dager etter ble han tatt til fange av franskmennene. Han ble kjøpt fri i 1431.
Etter å ha vendt tilbake til England knyttet han seg til hoffet, og var en nær alliert av kardinal Henry Beaufort. Hans fremste bedrift i denne perioden var å forhandle frem ekteskapet mellom Henrik VI av England og Margaret av Anjou i 1444. Dette førte til at kongen eleverte ham til marki. Han giftet seg selv i samme periode med Alice Chaucer, som var barnebarn av poeten Geoffrey Chaucer.
Da både Humphrey, hertug av Gloucester og kardinal Beaufort døde i 1447 ble Suffolk den fremste adelsmannen bak den svake Henrik VI. Han ble utnevnt til Lord Chamberlain, Lord High Admiral og fikk også andre viktige embeter. I 1448 ble han elevert til hertug.
I løpet av de neste tre årene mistet England nesten alle sine besittelser i Frankrike, og Suffolk kunne ikke unngå å bli holdt til ansvar for dette. 28. januar 1450 ble han arrestert og plassert i Tower of London. Han ble forvist for fem år, men under overfarten til Frankrike ble skipet bordet og han ble drept. Det er uklart hvem som sto bak dette.
En historie som er bevart i et samtidig manuskript forteller at han dagen før han ble tatt til fange av franskmennene i 1429 forførte han Malyne de Cay, etter sigende en nonne og gikk til sengs med henne. Hun ble gravid og fødte en datter, Jane de la Pole.
Pass i EØS
Pass utstedt av medlemslandene i EØS, altså landene i Den europeiske union, Island, Liechtenstein og Norge, eller Sveits, kan bli brukt av statsborgerne for å utøve friheten til bevegelse i EØS og Sveits.
Fylkesvei 694 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 694 i de følgende fylkene:
Pass i EØS
Som alternativ til pass kan EØS og sveitsiske statsborgere benytte et gyldig nasjonalt ID-kort for å reise til EØS land og Sveits
Nekomusume
Nekomusume (猫娘), betyr «kattejente» eller «kattedatter», og kan referere til:
Fylkesvei 692 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 692 i de følgende fylkene:
Slaget ved Princeton
Opptakt
Etter en overraskende seier i slaget ved Trenton tidlig om morgenen den 26. desember 1776 forventet general George Washington og hans krigsråd i den kontinentale armé et tungt britisk mottangrep. Washington og hans råd bestemte seg for å møte dette angrepet i Trenton. 30. desember krysset han over Delaware–elva inn i New Jersey igjen, samlet sine styrker på et høyereliggende område sør for Trenton, på den andre siden av en liten elv som rant gjennom sentrum kalt Assunpink Creek.
Generalløytnant Charles Cornwallis etterlot 1400 britiske soldater under oberstløytnant Charles Mawhood i Princeton da han rykket frem mot Trenton. 2. januar 1777 endte den dagslange marsjen da den større britiske arméen møtte Washingtons hær. Små grupper av amerikanske soldater lyktes i å forsinke Cornwallis sin fremrykning fra Princeton til Trenton, men de britiske styrkene ankom i full styrke sent på ettermiddagen. Arméene stod mot hverandre på 200 meters avstand, bare med den lille elva og broen mellom seg.
Stein Erik Lunde
Stein Erik Lunde (født 1953 i Oslo) er en norsk forfatter og lærer.
Slaget ved Princeton
Opptakt
Cornwallis beordret angrep. Washingtons side åpnet ild med rifler og kanoner og britene led tunge tap etter intense kamper. Amerikanerne holdt broen, mørket falt på og Cornwallis trakk seg tilbake. Hundrevis av britiske soldater trakk seg tilbake fra broen, og det andre slaget ved Trenton var over. Den natten satte Washingtons hær opp leirbål før de stille trakk seg ut etter midnatt mens Cornwallis sov uten å ane uråd. Cornwallis satte ikke ut nok speidere til å oppdage bevegelsene til Washingtons hær.
Stein Erik Lunde
Lunde er oppvokst i Bærum og flyttet på 1980-tallet til Nøtterøy i Vestfold. Han er cand.mag. fra Universitetet i Oslo, arbeidet som lærer fra 1980 til han gikk av med pensjon.
Han har utgitt tjue bøker, de fleste for barn og unge. Han har også skrevet dramatikk og annen scenekunst, sangtekster, noveller, essays og dikt. Han debuterte med kriminalromanen Ingenting ruster som han skrev sammen med Harald Skjønsberg i 1982.
Slaget ved Princeton
Etterspill
I Trenton våknet Cornwallis og hans menn til lyden av kanonskudd som kom bakfra deres posisjon. Cornwallis og hans hær skyndte seg tilbake til Princeton, men Washingtons baktropp hadde klart å skade broen over Stony Brook, og amerikanske snikskyttere forsinket Cornwallis sin hær. Den utmattede amerikanske hæren slapp unna og marsjerte til Somerset Court House (nå Millstone), hvor de tilbrakte natten. Da hovedstyrken til slutt ankom Princeton senere på dagen, ble de ikke værende, men fortsatte raskt mot New Brunswick.
Etter slaget ved Princeton, oppgav Cornwallis mange av sine poster i New Jersey og beordret at hæren skulle trekke seg tilbake til New Brunswick. Seieren ved Princeston styrket moralen til den kontinentale arméen. 8000 nye rekrutter sluttet seg til hæren.
Slagmarken ligger sør for Princeton og er nå Princeton Battlefield State Park.
Camilla Odfjell Gruer
Camilla Odfjell Gruer (født 27. mars 1969) er en norsk forretningskvinne og lærer. Hun var ifølge bladet Kapital en av Norges rikeste personer med en estimert formue på 400 millioner kroner i 2005.
Gruer er eneeier av eiendomsfirmaet Gruco AS og arbeider som lærer på Ringerike videregående skole.
Fylkesvei 691 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 691 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 689 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 689 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 687 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 687 i de følgende fylkene:
Fredrik Otterstad
Fredrik Otterstad (født 23. juli 1975 i Oslo) er Sølvguttenes kunstneriske og daglige leder. Han sang i en årrekke i koret som gutt og senere også som herrestemme. Han overtok det musikalske ansvaret for koret etter Torstein Grythe i 2004 og begynte i stillingen som daglig leder fra 1. januar 2008. Han er utdannet ved Universitetet i Oslo og ved Norges musikkhøgskole. Han sang i flere år også i det verdensberømte mannskoret Gli Scapoli og var delvis vokalist i popgruppen State. Han har i tillegg medvirket på utallige utgivelser både som sanger og musiker.
Fylkesvei 686 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 686 i de følgende fylkene:
Tonstad kraftverk
Tonstad kraftverk er et vannkraftverk i Tonstad i Sirdal kommune i Agder. Deler av reguleringsområdet ligger i Bygland og Kvinesdal kommuner. Kraftverket eies av Sira-Kvina Kraftselskap, og inngår i den omfattende Sira-Kvina-utbyggingen.
Målt i produksjon er dette Norges største kraftverk, mens Kvilldal kraftverk er størst etter installert effekt. Samlet effekt er 960 MW, og midlere årsproduksjon er på omtrent 3,8 TWh.
Utbygging og utvikling
Første utbyggingstrinn for kraftverket var overføring av vann fra elven Kvina. Produksjonen startet i 1968. Roskreppfjorden ble regulert og Nesvatn er oppdemmet og de samme ble Kvifjorden. Inntaksmagasin for kraftverket er Homstølvatnet.
Andre byggetrinn bestod i å overføre vann fra Siravassdraget. Tjørhomvatn og Ousdalvatn ble regulert i samme høyde som Homstølvatn og vannet ble ført inn på tunnelen fra det første byggetrinnet. Innsjøene Valevatn og Gravatn ble også regulert til ett magasin og det føres inn vann fra bekkeinntak. Homstølvatn reguleres mellom 498 og 471 moh. Kvifjorden reguleres mellom 715 og 701 moh.
I 2007 ble det søkt om en dobling av installert effekt, to reversible francisturbiner, hver på 480MW for økt reguleringsevne. Utbyggingen ville ikke øke midlere årsproduksjon. Tonstad ville da bli delvis brukt som pumpekraftverk. Disse planene ble skrinlagt i 2011.
Appenzell Ausserrhoden
Appenzell Ausserrhoden er en kanton i Sveits. Den grenser til kantonene Appenzell Innerrhoden og St. Gallen.
Inntil 1597 utgjorde Appenzell Ausserrhoden sammen med Appenzell Innerrhoden kantonen Appenzell. De ble derfor inntil 1999, da dette begrepet ble strøket fra Sveits' grunnlov, omtalt som halvkantoner. Appenzell Ausserrhoden er imidlertid like autonom som alle andre kantoner. Den eneste forskjellen er at den bare har én stemme i Sveits' stenderråd (mens de fleste andre kantoner har to stemmer).
Personalledelse
Innen HRM ligger blant annet resultatvurdering, opplæring, lønn og godtgjørelse, støttende HR-praksis, og investering i medarbeiderutvikling.
Norske selskap som fokuserer på HRM-tjenester er 4human, Sticos, Sympa, Simployer og CatalystOne.
Appenzell Ausserrhoden
Kommuner
Appenzell Ausserrhoden består av 20 kommuner:
Fylkesvei 685 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 685 i de følgende fylkene:
Leif Frode Onarheim
Utdannelse, stillinger og styreverv
Han vokste opp på Raufoss, Hamar og Oslo. Han tok artium i 1953, studentfagkurs ved Oslo handelsgymnasium i 1954, befalsskolen for Hærens våpentekniske korps (HVK) i 1954/1955 og eksamen som siviløkonom ved NHH i 1960. Deretter arbeidet han som salgssekretær ved Norsk Impregneringskompani AS, og så som konsulent i konsulentfirmaet Asbjørn Habberstad AS. Han var også kontorsjef ved det norsk-indiske utviklingsprosjektet i Kerala.
Onarheim var administrerende direktør i Nora-Sunrose Konservesfabrikker 1970–1980 og konsernsjef i Nora Industrier 1980–1991. Han spilte en avgjørende rolle i arbeidet for å bevare det norske eierskapet i konsernet, hvilket skjedde gjennom en fusjon med Orkla i 1991. Deretter var Onarheim styreformann i Orkla 1991–1992 og rektor ved BI 1993–1997. Som rektor ved BI arbeidet han særlig med konsolidering av BIs økonomiske situasjon.
Onarheim var styreformann i H. Aschehoug & Co. 1991–2001, Narvesen AS 1993–2001, Netcom AS 1995–2001, Løvenskiold–Vækerø 2000–2007 og Fjord Seafood 2005–2006, og konstituert konsernsjef i Marine Harvest 2007–2008. Blant andre foretak som han har hatt styreverv i, er Norges Varemesse, Helly Hansen, Idun Industri, Bjølsen Valsemølle, Nidar Bergene, Fjeldhammer Brug, Forenede Forsikring, Wilh. Wilhelmsen, Standard Telefon og Kabelfabrik og Volvo Norge.
Onarheim var særlig opptatt av å bevisstgjøre næringslivet på etiske problemstillinger. Han var president i Norges Industriforbund 1981–1983 og president i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) 1996–2000.
Politisk arbeid
Onarheim var innvalgt på Stortinget fra Akershus 2001–2005, og engasjerte seg i all hovedsak i spørsmål knyttet til næringslivets vilkår og behovet for sikker tilgang på energi. Onarheim var saksordfører i Stortinget for utbyggingen av Snøhvitfeltet.
Han ble valgt inn i Asker kommunestyre i 2007 og var varaordfører 2015-2019.
Utmerkelser
Onarheim ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1986, og ble samme år kåret til «Årets leder» av tidsskriftet Farmand. I 2008 ble han tildelt Dagligvareprisen for utviklingen av Pizza Grandiosa, som ble lansert av Nora Industrier i 1980. I 2013 ble han tildelt prisen Årets Askerladd.
Primera División 1972–1973
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Vinnerlag
Spillere som hadde minst 8 kamper for Atlético Madrid: Adelardo, Alberto Fernández, Heraldo Becerra, Domingo Benegas Jiménez, José Luis Capón, Eusebio, Julio Iglesias, Javier Irureta, José Eulogio Gárate, Eugenio Leal Vargas, Luis Aragonés, Jesús Martínez Jayo, Francisco Delgado Melo, Iselin Santos Ovejero, Pacheco Gómez, Quique Vicente, Rodri, Ignacio María Salcedo, José Armando Ufarte
Trener: Max Merkel
Syd-Tirol
Syd-Tirol eller Sør-Tyrol (tysk Südtirol; italiensk Alto Adige, Tirolo del Sud eller Sudtirolo; ladinsk Südtirol eller Sudtirol), offisielt Den autonome provinsen Bolzano-Syd-Tirol, er Italias nordligste og største provins, og utgjør en del av alpelandskapet Tirol. Bolzano (tysk Bozen) er provinsens hovedstad. Sammen med Trentino utgjør Syd-Tirol den autonome regionen Trentino-Syd-Tirol.
Provinsens offisielle språk er tysk (som snakkes av 69 % av befolkningen), italiensk (26 %) og ladinsk (5 %). Det var 505 000 innbyggere ved folketellingen i 2011.
Navnet Syd-Tirol har også vært i bruk om et større område, for hele den italienske delen av det forhenværende fyrstegrevskapet Tirol. Syd-Tirol i denne forstand omfatter i tillegg til provinsen Bolzano også Trentino samt tre kommuner i provinsen Belluno.
Geografi
Syd-Tirol grenser:
De to viktigste elvene i provinsen er Etsch (it. Adige) og Eisack (it. Isarco) som møtes ved Bolzano. Etsch renner fra sin kilde ved Reschenpasset lengst nordvest i Syd-Tirol først østover gjennom Vinschgau. Ved Meran bøyer den av og renner sydøstover gjennom Adigetal til Bolzano og videre gjennom Unterland. Ved Meran munner også Passeier (fra nord) ut i Etschdalen. Eisack renner fra sin kilde ved Brennerpasset sydøstover gjennom Wipptal. Ved Brixen tar den opp elva Rienz fra Pustertal (i øst) og fortsetter sydvestover gjennom Eisacktal til Bolzano. Wipptal, som fortsetter nord for Brennerpasset til Innsbruck, er en viktig forbindelse mellom Tyskland og Italia.
Syd-Tirol har andel i mange høye fjellmassiver, som hører til Sentral-Alpene nord for hoveddalene og til De sydlige Kalkalpene syd for hoveddalene. Nord for Vinschgau er dette Ötztal-Alpene (3739 m i Weißkugel), nord for Passeiertal Stubai-Alpene (3507 m i Zuckerhütl) og nord for Pustertal Zillertal-Alpene (3510 m i Hochfeiler). Sarntal-Alpene (2781 m i Hirzer Spitze) ligger mellom Passeier-, Wipp-, Etsch- og Eisackdalen. Syd-Tirols høyeste fjell er Ortlermassivet (3905 m i Ortler, it. Ortles), som ligger syd for Vinschgau og vest for Etschdalen. De mest kjente fjellene er derimot Dolomittene (3181 m i Saslonch, ty. Langkofel, it. Sassolungo), som ligger syd for Puster- og øst for Eisackdalen. Her finner man bl.a. kjente vintersportssteder som Gherdëina (ty. Gröden, it. Val Gardena), Alta Badia og Kronplatz (it. Plan de Corones).
Administrativ inndeling og byer
Provinsen består av 116 kommuner, som er guppert i 8 distrikter (Bezirksgemeinschaften):
Syd-Tirol har sju byer med mer enn 10 000 innbyggere:
Språk
Provinsens tre offisielle språk er tysk, italiensk og ladinsk.
Næring
Syd-Tirol er en veldig velstående provins. Målt i bruttonasjonalprodukt per innbygger (31 000 €) blir de i Italia bare slått av Lombardia. De viktigste næringene i Syd-Tirol er landbruk, turisme, (kunst)håndverk og i økende grad også små og middelstore industri- og servicebedrifter.
En fjerdedel av provinsens areal er jordbruksareal, som fordeler seg som så (tall i prosent av totalarealet): 12 % setre og fjellslåtter, 10 % enger og beiter, 2 % åkrer, 2 % frukttrær og 1 % vinberg. Syd-Tirol produserer bl.a. 2 % av verdens epler, hovedsakelig i Vinschgau. Langs Etsch ligger Syd-Tirols «vingate», som er en av Italias minste vinregioner, men som produserer flere sorter vin med høy kvalitet. Mest kjent er kanskje hvitvinen Traminer og rødvinen Lagrein.
Politikk
Syd-Tirols guvernør (Landeshauptmann/presidente) siden 2014 er Arno Kompatscher (SVP). Han leder provinsregjeringen (Landesregierung/giunta provinciale), som har elleve medlemmer. Regjeringen velges av provinsens parlament (Landtag/consiglio provinciale), som i sin tur er folkevalgt og har 35 seter. Parlamentets medlemmer er samtidig medlemmer i Trentino-Alto Adiges regionalråd.
Syd-Tirols folkeparti (SVP) har vært det desidert største partiet ved samtlige provinsvalg etter andre verdenskrig. Valgresultatene i 2013 var:
Historie
Provinsen Bolzano ble i 1920 dannet av den nordlige halvparten av det tidligere fyrstegrevskapet Tirols område som ifølge St. Germain-traktatens bestemmelser hadde tilfalt Italia. Dermed tilsvarer Syd-Tirol omtrent til den delen av Tirol som lå syd for Alpenes hovedkam og vest for Sillian og var tysk- eller ladinsktalende. Unntakene var de tre ladinsktalende dalene Fascia, Anpëz og Fodom som ble slått til provinsene Trento resp. Belluno. Den italiensktalende delen av Tirol (dvs. Trentino) ble til provinsen Trento.
Etter at fascistene kom til makten i 1922 kom det til betydelig kulturell undertrykkelse av sydtirolerne, gjennom oversettelser av stedsnavn og familienavn til italiensk, og forbud mot tysk og ladinsk i bl.a. skoler og barnehager. Samtidig ble navnet Syd-Tirol forbudt og det italienske navnet Alto Adige innført, som hadde blitt funnet opp av fascisten Ettore Tolomei. Etter inngåelsen av alliansen mellom Tyskland og Italia i 1939 valgte en del sydtirolere å utvandre til Tyskland.
Etter annen verdenskrig ble det forhandlet frem en autonomistatus for Syd-Tirol (Gruber-De Gasperi-avtalen), men den ble bare delvis satt ut i livet. Den italienske innvandringspolitikken førte til sterk innvandring til Syd-Tirol fra fattige områder i Syd-Italia. Dette førte til motstand i den hjemlige befolkningen i Syd-Tirol, noe som i 1957 førte til starten på en væpnet motstandskamp. Syd-Tirols status var lenge gjenstand for forhandlinger mellom Italia og Østerrike, og drøftelser i FN, noe som munnet ut i at området i 1972 fikk vidtgående autonomi innenfor den italienske staten og de tre folkegruppenes rettigheter ble sikret. De siste årene er samarbeidet på tvers av landegrensene styrket, særlig gjennom Europaregionen Tirol.
Larimer County
Larimer County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger nord i staten og det grenser mot Weld County i øst, Boulder County i sør, Grand County i sørvest og mot Jackson County i vest. Det har også grense mot delstaten Wyoming i nord.
Larimer Countys totale areal er 6,821.67 km² hvorav 84,33 km² er vann. I 2000 hadde fylket 251,494 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Fort Collins som også er fylkets største by.
Trehumle
Trehumlen (Bombus hypnorum) er en av våre aller vanligste humlearter. Den har kort tunge, og kan derfor bare hente nektar fra planter med korte kronrør. Dette er nok uten tvil vår mest aggressive humle. Trehumla forsvarer bolet svært intenst, og blir den forstyrret, raser et stort antall svært så aggressive arbeidere ut for å forsvare bolet. De flyr i stor fart rundt bolinngangen i alle retninger for å skremme bort den som har forstyrret bolet. I en slik situasjon er trehumla også svært stikkevillig. Av denne grunn så kommer trehumla ofte i konflikt med mennesker når den legger sine bol i hus. Men blir den ikke forstyrret er også trehumla svært fredelig av seg.
Kjennetegn
Trehumla er normalt gulbrun på ryggsiden av brystet. og gjerne på de første leddene på bakkroppen. Resten av bakkroppen er sort med hvit bakkroppsspiss. Mørke og sorte individer forekommer en svært sjelden gang. Trehumla kan lett forveksles med liten trehumle (Bombus cingulatus), men er normalt større, og har ingen antydning til mørke hår mellom vingeknutene slik liten trehumle har.
Bolet
Bolet til trehumla ligger ofte i isolasjonen eller gamle musebol i hus og vegger. Finner den et meisereir er dette et svært attraktivt sted å bygge bolet for trehumla. Ute i naturen slår den seg ofte ned i morkne trestammer og stubber hvor den kan bruke flis som bolmateriale, eller et musebol om den klarer å finne det.
Trehumlebolene utvikler seg raskt og kan bli veldig store. Kjempebol med flere tusen arbeidere er blitt funnet. Men trehumla er svært utsatt for parasitter som ødelegger bolet eller spiser opp larvene. Slike parasitterte bol blir sjelden eller aldri store.
Utbredelse
Vi finner trehumla over det meste av Norge, men sparsomt i nord.
Neil Warnock
Neil Warnock (født 1. desember 1948) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er manager for.
Campobasso (provins)
Provinsen Campobasso (it. Provincia di Campobasso) er en provins i regionen Molise i det sydlige Italia. Campobasso er provinsens hovedstad.
Det var 230 749 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Geografi
Provinsen Campobasso grenser:
Neil Warnock
Han startet spillerkarrieren sin i Chesterfield i 1967 og avslutta den i Crewe Alexandra i 1979. I 1980 startet han trenerkarrieren sin i Gainsborough Trinity. Warnock fikk i januar 2012 sparken som trener for Queens Park Rangers FC. I februar samme år tok han over som trener for Leeds United.
Chen Yun
Chen Yun (kinesisk: 陈云, pinyin: Chén Yún, opprinnelig Liao Chenyun 廖陈云; født 13. juni 1905 i Shanghai i Kina, død 10. april 1995 i Beijing) var en kinesisk kommunistisk politiker. Han tilhørte den første generasjonen ledere i Folkerepublikken Kina.
Bakgrunn
Chen Yun kom fra distriktet Qingpu i Shanghai og var en av de få lederne i Det kinesiske kommunistiske parti som kom fra arbeiderklassen. Han gikk med i partiet i 1925 og begynte sin politiske livsbane som organisator blant arbeidere i Shanghai.
Etter Chiang Kai-sheks utrenskning av kommunister flyktet Chen til den Den kinesiske sovjetrepublikk i Jiangxi. Han deltok i «den lange marsjen» og satt i sentralkomiteen i Kinas kommunistiske parti fra 1931 til 1987.
I Folkerepublikken Kina
Ved grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina i 1949 tilhørte Chen det absolutte toppskiktet i partiet og staten. Fra 1948 til 1953 var han formann for Den allkinesiske fagforeningsføderasjon. Han var med i politbyråets stående komite og sammen med Mao Zedong, Liu Shaoqi, Zhu De og Zhou Enlai tilhørte han «de fem store». Under kulturrevolusjonen ble han utsatt for kritikk, men ble gjenvalgt til sentralkomitéen ved den niende partikongressen i 1969.
Under Deng Xiaopings reformpolitikk forble han en viktig politiker. Fra rundt 1982 kom det imidlertid til konflikter mellom Deng Xiaoping og Chen Yun; Chen hadde store betenkeligheter med den retning reformpolitikken tok.
I 1987 trakk Chen Yun seg tilbake fra den aktive politikks førstelinje. Han beholdt imidlertid en betydelig autoritet frem til sin død.
Chen var en av de åtte «eldste», sittende eller pensjonerte ledere som fra bak kulissene fattet viktige avgjørelser om hvordan man skulle håndtere studentprotestene på Den himmelske freds plass våren 1989. Det foreligger intet som viser at Chen har henfallen til diatribene mot studentene eller gikk aktivt gikk inn for bruk av militær makt mot dem. Men han var enig i at Zhao Ziyang burde avløses som generalsekretær for kommunistpartiet, og støttet Li Xiannians nominasjon av Jiang Zemin som ny generalsekretær.
Liste over israelske aviser
Nedenfor er en liste over aviser utgitt i Israel. Listen inneholder kun trykte aviser og lister ikke opp andre nyhetskilder, slik som nettsteder, eller radio- og TV-kanaler. De fleste aviser i Israel er publisert på hebraisk, men en rekke aviser utgis også for arabisktalende. Det utgis også aviser for immigranter med forskjellige morsmål (hvorav de største er russisk og engelsk). Se også artikkelen «Massemedier i Israel».
Djupfjordbrua
Djupfjordbrua er ei bru som krysser Djupfjorden i Moskenes kommune i Nordland. Brua er en 259 meter lang kassebru i stål, med lengste spenn på 83 meter. Det høyeste punktet på brua (fra rekkverket) er 23,5m over havoverflaten, ved fjære. Den ble åpnet 3. juni 2003 og erstattet ei tidligere bru over fjorden. Brua er en del av europavei 10.
Byggingen av nybrua tok 2 år, noe som var lenger enn planen. Under byggingen var det problemer med sterk strøm, bølger og vind i fjorden. Brua, tilførselsveier og rivingen av den gamle brua kostet ca. 57 millioner kroner.
Den gamle brua var ei hengebru bygd i 1959.
Henningsværbruene
Henningsværbruene er to bruer som knytter fiskeværet Henningsvær til Austvågøya i Nordland. Bruene ble åpnet 15. juli 1983 og er del av fylkesvei 816. De avløste fergeforbindelsen mellom Festvåg og Henningsvær, som ble satt i drift i 1959.
Engøysundbrua er 181 meter lang og har et hovedspenn på 100 meter.
Henningsværbrua er 258 meter lang og har et hovedspenn på 150 meter.
Epcot
Epcot er en fornøyelsespark i Disneyworld i Florida. Temaet for parken er kulturer i verden og teknologisk innovasjon. Parken åpnet 1. oktober 1982, og het EPCOT Center frem til 1994.
Future World
Future World har flere attraksjoner, i motsetning til de mer «barnevennlige» attraksjonene Disney vanligvis pleier å ha.
Mission: SPACE åpnet i 2003, og er en romskipsimulator. Gjestene utsettes for g-krefter på 2,5g på en fiktiv reise til Mars. To personer har omkommet på Mission: SPACE, men det finnes ikke bevis for at dette var knyttet til selve attraksjonen.
Steffen Sørum
Steffen Renè Marandon Sørum (født 13. februar 1976) er en norsk forfatter og førsteamanuensis i skrivekunst. Han er ansatt som faglig leder for Forfatterutdanningen ved Norsk barnebokinstitutt. Tidligere har han vært forlagsredaktør hos Cappelen Damm og har utgitt bøker for barn, ungdom og voksne. Han har særlig interesse for gutter og lesning.