cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved Klausen
Opptakten
Den 11. oktober valgte marskalk Coigny å komme Belle-Isle til hjelp. Han forlot hovedkvarteret ved Rhinen og flyttet større deler av arméen sin mot Kaiserslautern og Trier. Fortropper nådde Trier den 17. og Belle-Isle valgte å flytte fremover. Den 19. oktober krysset han Moselle like nedenfor Trier og slo leir på nordbredden av Moselle. Seckendorff, som hadde begynt å krysse Liesern den 18., fikk melding om denne manøveren. Selv om han hadde planlagt å slå leir ved Osann, fikk denne meldingen ham til å endre planene sine. Sent den 19. oktober ga han ordre til infanteriet til Georg av Hessen og kavaleriet på venstreflanken om å krysse Moselle kl. 04:00 og marsjere mot Klausen. Disse soldatene, som krysset ved Liesern og Bernkastel, var ventet å nå frem til Klausen rundt middagstider.
Slaget
Marskalk Coigny sendte soldatene sine av sted tidlig den 20. oktober. Soldatene marsjerte nordover til Hetzerath, hvor de vendte øst og marsjerte gjennom en smal passasje for å nå Salm mellom Esch og Rivenich, like vest for Klausen. Seckendorff observerte at de var på vei, hadde også stått opp tidlig og ridd vestover for å rekognosere. Da de franske styrkene kom ut av passasjen og ut i elvedalen sendte Coigny venstreflanken sin, det 36.grenaderkompaniet under Phelippes mot Esch. Dette ble etterfulgd av soldatene til Belle-Isle, 33 infanteribataljoner og 68 kavaleriskvadroner, så 17 infanteribataljoner og 40 kavaleriskvadroner fra Rhinen-armen til Coigny, som tok til høyre for å ta høyden ovenom Rivenich. Seckendorff hadde gitt noen av det ungarske kavaleriet sin ordre om å angripe den franske fortroppen da han først oppdaget de. Dette gjorde de rundt 1100, men ble drevne tilbake. Da det ble klart at mesteparten av den franske armeen var på vei, sendte han 10 grenaderkompani for å holdne broen ved Rivenich, og 20 kavaleriskvadroner fra høyre for å støtte venstresiden. Da disse manøvrene fant sted, begynte hjelpeinfanteriet å nå frem til høydene ovenom Klausen.
Rundt 1400 nådde de franske kolonnene høydene ovenom Esch og Rivenich. Coigny gav brigader Rieux, som kommanderte høyreflanken, ordre om å sikre broen ved Rivenich, og gav Phelippes, til venstre for seg, ordre om å sikre Esch. De mindretalige keisertyrkene som holdt broen ved Rivenich gav etter, og franskmennene fikk kontroll over broen, men begynte ikke umiddelbart å krysse broen. Seckendorff gav fem grenaderkompani ordre om å forsterke de som var til venstre for seg. Det gikk sakte med de franske soldatene som gikk mot Esch på grunn av vanskelig terreng. Seckendorff satte ut to kanoner sør for Esch, og gjorde den franske framrykkinga på denne fronten vanskeligere. Da de fleste styrkene hans var fremme kl. 1600, valgte Seckendorff å ta tilbake broen ved Rivenich, mens de to sentrene i armeen var opptatt med artilleriskyting over Salm.
For å ta broen sendte Seckendorff ytterligere seks grenaderkompani, tre bataljoner med dansk infanteri, en pommersk bataljon, og noen ungarske kavalerister mot Rivenich. Coigny så at høyreflanken hans kom til å bli i mindretall mot denne styrken og trakk soldatene sine bort fra broen og forlet Rivenich. Seckendorff benyttet muligheten og sendte styrken sin over elven for å angrepet flanken til Coigny, mens han samtidig flere kavalerikompani over elven nær Esch for å angrepet den franske venstreflanken. Det franske infanteriet avfyrte muskettsalver mot det angripende kavaleriet, og de begynte å falle tilbake mot sentrum. Det ble snart mørkt og begge sider trakk seg ut.
Alexandre Montez
Alexandre Montez (født 1. juni 2002) er en portugisisk triatlet. Han vant individuell gull i triatlon under Sommer-OL for ungdom 2018.
2018
Montez deltok i International Triathlon Unions kvalifiseringsstevne for Sommer-OL for ungdom 2018 i juli, og kom der på tredjeplass individuelt og femteplass i mix-stafett, og ble med det kvalifisert for Ungdoms-OL i Buenos Aires. Han deltok i ETU Triathlon Youth European Championships Festival 2018 i Loutraki, og fikk der sølv individuelt, bak britiske Bentley Connor. Portugal fikk også bronse i mix-stafetten, der Montez deltok sammen med Inês Rico, José Vieira og Mariana Vargem.
Han deltok i triatlon under Sommer-OL for ungdom 2018. Der fikk han sølv individuelt, 12 sekunder bak Dylan McCullough fra New Zealand. Han deltok også på det sammensatte laget Europa 1 som vant mix-lagkonkurransen.
Kim Lamarre
Kim Lamarre (født 20. mai 1988 i Québec) er en canadisk freestylekjører som konkurrerer i slopestyle. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun tok bronse.
Sarah Torrans
Sarah Torrans (født 14. februar 1999) er en irsk landhockeyspiller.
Hun representerte Irland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Ungdoms-VM i håndball for menn
Ungdoms-VM i håndball for menn ble arrangert første gang i 2005 i Qatar, og blir arrangert annenhvert år.
Mons Nygard
Mons Sandnes Nygard (født 30. april 1925, død 25. mars 1991) var en norsk jurist og professor ved Universitetet i Bergen.
Ungdoms-VM i håndball for menn
Mesterskapet blir arrangert av International Handball Federation.
Mons Nygard
Nygard var stipendiat fra 1972 til 1975 og fikk doktorgraden i 1975. Samme år ble han professor ved Universitetet i Bergen. Fra 1980 var han formann i Sivillovbokutvalget. Nygard jobbet aktivt for mer nynorsk i rettsvesenet, spesielt gjennom sin stilling i sivillovbokutvalget. I studietiden var han formann i studentmållaget i Oslo.
Joseph Patrick Donahue
Joseph Patrick Donahue (født 6. november 1870 i New York City, død 26. april 1959 i New York City) var en amerikansk prelat som bat katolsk hjelpebiskop i erkebispedømmet New York fra 1945 til 1959.
Biografi
Joseph Donahue ble presteviet for erkebispedømmet New York den 8. juni 1895. Pave Pius XII utnevnte ham til titulærbiskop av Emmaüs og hjelpebiskop i New York den 27. januar 1945. Han ble bispeviet av erkebiskop Francis Spellman de 19. mars 1945.[1] Medkonsekratorer var biskop John Francis O’Hara C.S.C. av Buffalo og New York-hjelpebiskopen James Francis McIntyre. Alle de tre konsekrerende ble senere kardinaler.
Biskop Donahue forble i embedet til sin død den 26. april 1959, i en alder av 88 år.[2]
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Giovanni Benedetto Castiglione
Giovanni Benedetto Castiglione (født 1609 i Genova, død 1664 i Mantova), var en genovesisk maler, etser og tegner.
Jossele Rosenblatt
Josef «Jossele» Rosenblatt (i USA Yossele; født 9. mai 1882 i Belaja Tserkov i det ukrainske del av keiserriket Russland, død 19. juni 1933 i Jerusalem) var en chasan og komponist. Han gjelder som «den største av kantorene» og «chasanimenes konge».
MB Trac
MB Trac er en traktor produsert av Mercedes-Benz fra 1972 til 1991.
Giovanni Benedetto Castiglione
Castiglione var en fremstående dyre- og landskapsmaler, og tok inntrykk fra blant annet samtidens hollandske malerkunst. Hans tegninger viser ofte innflytelse fra Rembrandt. Et hos Castiglione ofte gjentatt motiv er Dyrene i Noas ark.
Jossele Rosenblatt
Bakgrunn
Josef Rosenblatt var tiende barn (og første sønn) av en jødisk familie i den ukrainske shtetl Belaja Tserkov. Fra sin far, som var kantor i Kiev, lærte han seg å lese noter. I den videre slektskrets var de betydende kantorene Jerucham ha-Koton (1798–1891) og Nissan Spivak (også kalt Nissi Belzer, 1824–1906). Også to av hans onkler var kantorer.
Pietro Torrigiano
Pietro Torrigiano (født 24. november 1472, død juli eller august 1528) var en italiensk renessanseskulptør fra Firenze som måtte flykte fra byen etter å ha brukket nesen til Michelangelo. Deretter jobbet han i utlandet, og døde i fengsel i Spania. Han introduserte renessansekunsten til England, men karrieren ble negativt påvirket av det voldelige temperamentet hans.
Jossele Rosenblatt
Bakgrunn
Allerede i ung alder Jossele Rosenblatt i farens kor, og reiste som vidunderbarn rundt om i mange synagoger i Østerrike-Ungarn. I en alder av åtte år flyttet han med sine foreldre til Sadagura, der han vokste opp rundt chaddidiske rabbinere. Gan var som 13-åring en godt utdannet kantor.
Karriere
Ettersom han hadde en klar tenorstemme med stort toneomfang og fleksibel falsett, og kunne synge koloraturer uten merkbart besvær, og fra sin teoretiske utdannelse barndommen av var i stand til å synge rett fra bladet, ble han raskt en stjerne i den synagogale musikk. Som 18-åring fidtet han seg etter seks års bekjentskap med Taubele Kauffman, kort etter ble han kantor i den da ungarske byen Munkács. Deretter klarte han i konkurranse med 55 andre søkere om posten som overkantor i Pozsony (Bratislava), og der ble han i fem år, og offentliggjorde for første gang egenkomponert synagogemusikk. Også hans første grammofonplate ble til der, i 1905.
Moisson d’avril
Moisson d'avril er en figurteaterfestival som arrangeres i Lyon hvert annet år. Biennalen har vært arrangert av dukketeaterkompaniet Compagnie Zonzons siden 1998. Navnet Moisson d'avril, som kan oversettes med aprilgrøde, er et ordspill på Poisson d'avril (norsk: aprilfisk), franskmennenes aprilsnarr.
Jossele Rosenblatt
Karriere
Hans neste stilling var i Hamburg, der han virket i seks år. Ved sine grammofonplater og ved hjelp av deltakere på Hamburgs sionistkongress i 1909, vokste og spredte hans ry seg, også til Nord-Amerika.
I 1912 tok han i mor en innbydelse til Den første ungarske menighet Ohab Zedek i New York City, og sang der med stor fremgang. Han fikk så kone og barn til å komme over etter ham. Ved siden av kantorstillingen i menigheten sang han i mange andre sammenhenger; til en velgjørelsenhetssamling for europeiske jøder i Hippodrome Theatre trakk han i krigsåret 1917 over 6.000 tilhørere. Korsertens store suksess, som også fikk omtale i The New York Times, ble fulgt opp med en velgjørenhetsturné gjennom 30 byer.
Chicago Opera tilbød Rosenblatt rollen Eleazar i Halévys La juive. Tilbudet var forlokkende, oghan skulle tillates å beholde sitt skjegg og helligholde sabbaten. Men Rosenblatt fikk seg ikke til å betre en operascene, fordi det ville ha krenket kantorembedets verdighet. Etter en konsart foran New York Public Library fikk hqan et kyss av tidens mest berømte operasanger, Enrico Caruso. Rosenblatt ble en berømthet i New Yorks kulturliv, hans menighet betalte ham en rekordgasje på 10.000 US$, for å holde på den etterspurte kantoren som sttadig fikk tilbud fra andre menigheter. Rosenblatt kunne ikke bare livnære sin egen familie med etterhvert åtte barn, men kunne også gjelpe veldedige organisasjoner med pengegaver, i tillegg til å gi konserter til deres beste.
I USA spilte Rosenblatt inn mange grammofonplater. Den mest fremgangsrike vat han tolkning av den 126. salmes Shir Hama'alot (hvis melodi var komponert enten av Rosenblatt seln eller av kantoren Pinchas Minkwoski). Hans over 180 plater, for det meste med opptak av hans egne komposisjoner, gjorde ham kjent i hele Nord-Amerika.
Etter en investering i en dubiløs jiddisk avis ikke gikk så bra, dro han på turné gjennom amerikanske vaudevilleteatre for å kunne nedbetale gjeld. I 1925 måtte han erklære seg konkurs. Han klarte å bevare sin kantorverdighet på varietetsteatrene ved at han blant annet bare sang fra tom scene, uten distraksjoner som for eksempel danseopptredender og lignende.
I 1926 oppgav han sitt kantoremvede i Ohab-Zedek-menigheten, og sang på festdager i Chicago for en kjempegasje på 15.000 US$.
I 1927 opptrådte han i en mindre rolle under eget navn med en sang på jiddish i The Jazz Singer, den første lydfilm overhodet med spillefolmkvalitet. Han avviste et tilbud om å spille rollen som kantoren Rabinowitz (hovedskikkelsens far), selv om han var stilt i utsikt en gasje på enorme 100.000 US$ - han ville ikke synge den liturgiskhe Kol Nidre i en underholdningsfilm.
I 1927 ble han atter kantor, nå i Anshe-Sfarad-menigheten i Brooklyn i New York, for en årslønn på 12.000 US$. Etter børskrakket i 1929 var menigheten ikke lenger i stand til å lønne ham, og han arbeidet da i en kort tid i sin gamle menighet i New York. Man han hadde fortsatt store gjeld, og var ewn fattig mann mot slutten av livet. De jødiske menighetene var også blitt så fattige at han ikke fikk noen engasjementer av dem.
I 1933 tok Rosenblatt imot et tilbud fra Palestine-American Film Company for å reise til Palestina og være med på den halvdokumentariske filmen Halom Ami (også kjent som Dream of My People). På bibelske steder skulle Rosenblatt synge tematisk passende egne komposisjoner. Ved siden av dette filmarbeidet sang han i synagoger i blant annet Jerusalem og Tel Aviv. Rosenblatt ville bosette seg i Palastina, og for å få råd til dette planla han en konsertturné gjennom Europa. Den 17. juni 1933 sang som avskjed i Hurva-synagogen i Jerusalem. Neste dag døde han av følgene av et hjerteslag han hadde fått ved filminnspilling ved Dødehavet, i en alder av 51 år.
Begravelse
Rosenblatts begravelse fant sted på Oljeberget unser ledelse av rabbineren Kook, og med en sørgeskare på 5.000 mennesker. Senere ble scener fra begravelsen tatt med i den filmen han hadde medvirket i. Noen dager etter begravelsen var rundt 2.500 mennesker med på en mennegudstjeneste i New Yorks Carnegie Hall - da sang to hundre kantorer verker av Rosenblatt.
3. Stampe
På sørsida av 3. Stampe (by-sida) ligger Kjempesteinen. Den består egentlig av to store flyttblokker som er transportert hit av innlandsisen ei gang i siste istid.
Jossele Rosenblatt
Begravelse
Hans sønn Samuel Rosenblatt (1902–1983), født i Bratislava, levde fra 1912 i USA, ble der rabbiner og dosent for jødisk litteratur og orientalske språk.
3. Stampe
I dag fører turveier rundt 3. Stampe og det er anlagt sandstrand, flytebrygger og badeplass tilpasset funksjonshemmede, samt oppført toaletter på nordsida (Eg-sida). Langs turveien passeres "Høilandshola". Det er en trang hule i fjellet mellom stien og vannet. Hulen er et gammelt kalkskjerp og det sies at mestertyven Ole Høiland skal ha flyktet gjennom denne hulen som skal ha fortsatt under heia mot Eg.
3. Stampe er en populær badeplass om sommeren. Ei lita sandstrand av påfylt sand befinner seg på nordsida av 3. Stampe. Se også badeplasser i Kristiansand
Media (region)
Media (gammelpersisk: Māda, mellompersisk: ‏ماد‎, Mād, babylonsk: Umman-Mand, gresk: Μηδία) er en historisk region i nordvestlige Iran som var den politiske og kulturelle hovedområdet til medere, et iransk oldtidsfolk av indo-iransk opprinnelse, og andre iranske folk i oldtiden. I løpet av perioden til akamenidedynastiet i Perserriket, utgjorde Media området som i dag er iransk Aserbajdsjan, iransk Kurdistan og det vestlige Tabaristan. Som et satrapi (området styrt av en satrap, guvernør), under akamenidene, utgjorde det en større region og strakte seg til sørlige Dagestan i nord. Etter krigene til Aleksander den store ble imidlertid de nordlige delene skilt og ble kjent som Atropatene, og den gjenværende regionen ble kjent som Mindre Media.
Devin Logan
Devin Logan (født 17. februar 1993 i Oceanside i New York) er en amerikansk freestylekjører som konkurrerer i slopestyle. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun tok sølv.
Media (region)
Historiske kilder
Medierne etterlot seg ingen skriftlige kilder. De viktigste kildene for deres historie er arkeologiske funn, men de er ofte vanskelig å tilskrive en særskilt stamme eller politisk gruppe. Flere av kongene utstedte mynter, som har bidratt til identifiseringen av epoker og adskilte konger, men disse var preget i gresk stil og med gresk inskripsjoner. Omtaler fra assyriske og babylonske kilder og rapporter fra greske forfattere er viktige bidrag.
Devin Logan
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun utslått i kvalifiseringen.
Media (region)
Opprinnelsen
Fra 1000-tallet f.Kr. synes opphavet til folket mederne ha kommet til regionen som fikk navn etter dem. Kanskje drev de inn fra nordøst og fra deler av det iranske høylandet. De hadde hester som fikk en særskilt betydning for deres kultur, og deres kavaleri, som hos andre iranske folk, var ryggraden i deres militære. I henhold til Herodotos lærte mederne hestekunnskap fra skyterne og det tok dem 28 år. Det tre viktige ting for en ung mann å beherske: å kunne ri en hest, å skyte med pil og bue og snakke sant.
Media var ingen særskilt nasjonal betegnelse, både kimmeriere og skytere ble også tidvis betegnet som medere. Deres kjerneområde synes å ha vært Zagrosfjellene, lokalisert i grenseområdene mellom dagens Iran-Irak. Først som kongerike strakte Media seg vestover til Anatolia og østover til Iran.
Språket til mederne er i dag helt ukjent, men var et gammeliransk språk ganske likt avestisk og skytisk. Mederne, folket i Media, (den greske form Μηδοί er jonisk gresk for Madoi). De er dokumentert skriftlig i 836 f.Kr. da den assyriske erobreren Salmanassar III mottok skatt fra «Amadai» i hans krig mot stammene i Zagrosfjellene. Hans etterfølgere gjennomførte mange ekspedisjoner mot mederne (madai). Sargon II underla dem helt opp til «fjellet Bikni lengst unna» (Elbruz) og grensene til ørkenen i 715 f.Kr. og 713 f.Kr.
Under mederne
I 678 f.Kr. forente Deiokes de mediske stammene i Media, ble deres første konge og opprettet det første iranske kongerike. Hans sønnesønn Kyaxares (eller Hvakhshathra) greide å forene alle iranske stammer i oldtidens Iran og hans rike ble en betydelig statsmakt. Da han døde ble hans sønn Astyages konge i tiden 585-550 f.Kr. i henhold til den tidlige greske historikeren Herodotos. Han ble også den siste kongen i det mediske riket. Den babylonske Nabonidus-krøniken forteller om et mytteri på slagmarken som førte til Astyages led nederlag for persiske Kyros den store.
Under akamenidene
I 553 f.Kr. gjorde Kyros den store, konge av Perserriket, opprør mot sin bestefar, den mediske kong Astyages. Han vant en avgjørende seier i 550 f.Kr. ved at Astyages ble tatt til fange av sine egne misfornøyde adelen og overlevert til den triumferende Kyros.
Etter Kyros seier, ble mederne underlag deres slektninger, perserne. I det nye storriket hadde de en framtredende posisjon; i ære og krig sto de ved siden av perserne; deres hoffseremonier ble overtatt av de nye herskerne som i sommermånedene hadde residens i Ekbatana; og mange adelige medere fikk høytstående posisjoner som myndighetspersoner, satraper og hærførere. I begynnelsen refererte tidlige greske historikere til det persiske akamenideriket som «det mediske rike».
Etter at usurpatoren Smerdis ble myrdet, hevdet mederen Fravartisj å være en sønn av Deiokes. Han ville gjenopprette det mediske kongerike og gjorde opprør, men ble beseiret av de persiske generalene og henrettet i Ekbatana. Et annet opprør i 409 f.Kr. mot Dareios I var av kort varighet. Iranske stammer i nord, særlig kadusiene (gresk: Kadoúsioi), var alltid vanskelig; flere avbrutte militære ekspedisjoner mot dem av senere konger er nevnt.
Under persisk styre var landet inndelt i to satrapier; det sørlige med Ekbatana og Arsakia (latin: Rhagae, dagens iranske by Rayy), også kalt for Stor-Media, opprettet i Dareios den stores organisering som det ellevte satrapi; og det nordlige, distriktet Matiane, sammen med fjelldistriktene i Zagros og selve Assyria (øst for Tigris) ble forent med alarodierne og saspirianere i østlige Armenia, og utgjorde det attende satrapi.
Kaukasisk Albania, eller Aghbania, som løselig utgjør dagens Aserbajdsjan og det sørlige Dagestan, ble raskt underlagt perserne og kom inn under satrapen i Media i den senere perioden.
Da Perserriket forvitret og kadusiene og andre folkestammer i fjellene hadde gjort seg uavhengige, ble østlige Armenia et særskilt satrapi, mens Assyria synes å ha blitt forent med Media, hvilket er årsaken til at Xenofon i Anabasis alltid henviser til Assyria ved navnet «Media».
Under seleukidene
Sørlige Media forble en provins under Selevkideriket for et og et halv århundre, og hellenismen preget landet. Media var omgitt av greske byer, og i henhold til Polybios var det også en del av Aleksanders opprinnelige plan om å beskytte landet fra omliggende barbarer. Kun Ekbatana beholdt sitt tidligere og eldre vesen mens Rhagae ble den greske byen Europos. Strabon nevner greske byer som Laodikea, Apamea Heraklea eller Akhais, de fleste grunnlagt av Selevkos I Nikator og hans sønn Antiokos I Soter.
Under akamenidene
I 221 f.Kr. forsøkte satrapen Molon, tidligere general av Antiokos III den store av Selevkideriket, å gjøre seg uavhengig (det finnes mynter av bronse med hans navn og kongelig tittel), sammen med sin bror Aleksander, satrap av Persis (dagens iranske provins Fars), men de ble nedkjempet og drept av Antiokos III. På samme vis forsøkte den mediske satrapen Timarkhos (død 160 f.Kr.) å gjøre opprør, han kalte seg konge og erobret Babylonia. På sine mynter kalte han seg for den store kongen, men den rettmessige kongen, Demetrios I Soter, fikk slått ned opprøret og drept Timarkhos. I tiden under Demetrios begynte forvitringen av Selevkideriket, preget av innbyrdeskriger, og i 150 f.Kr. erobret den partiske kong Mitridates I.
Fra denne tiden og framover forble Media underlagt akamenidedynastiets Partia. Navnet på byen Rhagae eller Europos ble omdøpt til Arsakia, og delte landet inn i fem små provinser. I 226 e.Kr. ble Media tatt fra partierne av Sasanideriket (det nypersiske riket), sammen med Atropatene.
Presidentvalget i Tyskland 1954
Forbundsforsamlingen i Tyskland gjenvalgte 17. juli 1954 Theodor Heuss som Forbundspresident, med 871 av 987 avgitte stemmer. Møtet ble holdt i Berlin.
Heuss' kandidatur ble støttet av en koalisjon av CDU/CSU og FDP som også hadde flertall i Forbundsdagen. Imidlertid stilte heller ikke SPD noen motkandidat ved valget, som dermed ble avgjort etter bare én valgomgang.
Berlin ble valgt som møteplass som følge av folkeoppstanden i DDR 17. juni 1953. Formålet var å styrke båndene mellom Vest-Tyskland og Vest-Berlin.
Forslaget om krigsforbryteren Karl Dönitz ble møtt med fy-rop. KPD-representanten Max Reimann kalte Theodor Heuss for «en ulykke for det tyske folk» og pådro seg ordensstraff av Forbundsdagspresident Hermann Ehlers.
Chloe Watkins
Chloe Watkins (født 7. mars 1992) er en irsk landhockeyspiller.
Hun representerte Irland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Championnat de France de handball (kvinner)
Championnat de France de handball er håndballigaen på øverste nivå for kvinner i Frankrike. Den ble etablert i 1952. Metz Handball er mestvinnende, med 24 seriemesterskap (per 2022).
Roisin Upton
Roisin Upton (født 1. april 1994) er en irsk landhockeyspiller.
Hun representerte Irland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Gunnar Myhre
Gunnar Myhre (født 1. oktober 1968 i Oslo) er en norsk geofysiker og klimaforsker. Hans spesialfelt er modellering av stråling og klima. Myhre er cand. scient i meteorologi fra Universitetet i Oslo 1993 og dr.scient fra Geofysisk institutt i 1998.
Myhre har vært ansatt ved CICERO Senter for klimaforsking siden 2005, og er seniorforsker der. Tidligere har han vært ansatt ved Institutt for Geofag, UiO og NILU - Norsk Institutt for Luftforskning.
Myhre har stor interesse for klima, og alle typer endringer som påvirker klima, både menneskeskapte, naturlige og tilbakekoblinger som linker begge. Myhre har vært med i FNs klimapanel og vært medforfatter av tredje, fjerde og femte hovedrapport som en del av IPCCs arbeidsgruppe 1. Han var koordinerende og ledende forfatter i rapporten fra 2013, og ledende forfatter i 2007 og 2001. Myhre har vært involvert i en lang rekke forskningsprosjekter, og publikasjoner.
Marius Mattingsdal
Marius Mattingsdal (født 23. juni 2005) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Nicola Daly
Nicola Daly (født 3. april 1988) er en irsk landhockeyspiller.
Hun representerte Irland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Østerdalsmål
Østerdalsmål, østerdalsk, eller østerdalsdialekt er et samlebegrep som favner talemålene i Østerdalen i Innlandet, som i hovedsak kan deles i tre; nordøsterdalsk, midtøsterdalsk og sørøsterdalsk. Østerdalsmålet er et flatbygdmål og tilhører som sådan dialektgruppen med østlandske talemål.
Talemålene i Østerdalen regnes i større grad som skiftende enn mange andre dialekter, noe som skyldes lange avstander og spredt bosetning. I grensestrøkene mot Sverige er målet tydelig påvirket av svenske bygdemål. Nordøsterdalsk er dessuten sterkt påvirket av sørtrøndersk, og sørøsterdalsk av opplandsk hedmarksdialekt.
Dara Howell
Dara Howell (født 23. august 1994 i Huntsville) er en canadisk freestylekjører som konkurrerer i slopestyle. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun tok gull.
Hun har fire bronsemedaljer fra Vinter-X-Games, hvorav to i Aspen og to i Tignes, samt et sølv fra VM 2013 i Voss.
Manami Mitsuboshi
Manami Mitsuboshi (født 16. januar 1984) er en japansk freestylekjører som konkurrerer i halfpipe. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 23.
Fôrbåt
Fôrbåter er spesialbygde for å frakte fiskefôret som bulklast, altså i løsvekt. Fôret blir pumpet gjennom spesialiserte lossesystemer inn i fôrsiloer på en fôrflåte. Losseanleggene har ofte lang rekkevidde for overføring av fôret, slik at fôrbåten kan pumpe fôret inn i fôrsiloen uten å ligge fortøyd til merdkanten eller fôrflåten. Ved lossing benyttes ofte automatiserte systemer for å holde skipet stabilt og i ro. Fôr i storsekker fraktes vanligvis med stykkgodsskip. Enkelte fôrbåter kan også frakte stykkgods.
Historie
I Norge ble fiskeoppdrett utbredt i 1970-årene, da man begynte med oppdrett av laks og ørret i merder i havet. Når antallet fisk som trengte fôr økte, ble behovet for spesialiserte frakteskip større.
Fiskefôr som inneholder mye vann, som våtfôr blir lett fordervet, og bør fôres samme dag som det blir produsert, eller oppbevares kjølig i kjølerom. I 1980-årene økte bruken av tørt fiskefôr. I 1997 var det kun 3 % våte fôrtyper som ble matet til norsk oppdrettsfisk, resten var tørrfôr. Tørrfôret tåler håndtering og transport bedre enn våtfôr. Ved temperaturer under 0 ⁰C, kan fôret lagres i over ett år uten å ta skade.
Det var lenge vanlig å fortøye fôrbåtene til fôrflåten. Ved fortøyning til fôrflåten risikerte man at fortøyningene kunne slites over, noe som kunne gi person- eller materiellskader. Fôrflåtene er ofte plassert nær land, for å skjermes mest mulig for vind. Dette gjør at fôrbåter lenge har måtte manøvrere mellom merder og nære land for å levere fôret inn i fôrflåten. Sintef rapporterte i 2009 at 16 % av tilfellene der fisk rømte fra oppdrettsanlegg, skyldes manøvreringsfeil der fôrbåter og brønnbåter lagde hull i merdnotene med propellen.
I Norge finnes flere store leverandører av fiskefôr. Noen av disse er BioMar, Skretting og Cargill. Levert mengde fiskefôr årlig varierer. I 2013 leverte Ewos, et underselskap av Cargill, 6 % mindre fiskefôr enn året før. Totalt i Norge var nedgangen på levert mengde fiskefôr på 14 %. Nedgangen i mengde fiskefôr levert, skyldes lave temperaturer i sjøen, som gjør at fisken fôres mindre.
Fiskefôrprodusentene Cargill og Skretting inngikk ett samarbeid i 2019, om å samle fôrtransporten sin under navnet Fjordfrende. Rederiet Eidsvaag står for transporten av fôret, og frakter fôr fra begge produsentene i samme skip. Samarbeidet unngår blant annet at begge selskapene seiler med halvtomme skip. Dette begrenser skipstrafikken, og reduserer utslippene av klimagasser med rundt en femtedel for fiskefôrtransporten i Norge, tilsvarende rundt 15–20 millioner kg CO2 i året.
Under Russlands invasjon av Ukraina i 2022, ble det innført en rekke sanksjoner mot Russland. Enkelte leverandører av fiskefôr kansellerte alle leveranser til russiske selskap, og mange fôrbåter fikk mindre arbeid.
I mai 2022 brukte norske fiskeoppdrett rundt 124 000 tonn fiskefôr. Det er en nedgang på 5 % fra mai 2021. Lavere forbruk av fiskefôr i 2022 skyldes at den gjennomsnittlige snittvekten på fisken er rundt 4 % lavere enn i 2021. Prisen på ett kilo tørrfôr lå i slutten av juni 2022 på rundt 15 kroner, 10 % mer enn i januar 2022. Prisøkningen skyldes dyrere råvarer og stigende kostnader for transport og energi.
Moderne fôrbåter
Fôrbåter skiller seg fra andre lasteskip fordi de må ha spesialiserte systemer for å levere fiskefôret direkte til oppdretterne. Mange fôrbåter som frakter fôret i bulk er utstyrt med lossesystem med lang rekkevidde, gjerne rundt 30 meter, slik at de kan losse fôret uten å ligge fortøyd til merdkanten eller en fôrflåte ved oppdrettsanlegget skipet leverer til. Fiskefôret pumpes eller blåses ut av skipets tanker, og direkte inn i oppdrettsanleggets fôrflåte. Skip som frakter storsekker kan løfte disse over tanken fôret skal til og skjære snitt i sekkene, slik at fôret renner ut. Dette kan blant annet gjøres ved å løfte sekkene ned på knivkryss, en metallramme med skarpe kanter som skjærer hull i sekkene. Sekkene kan også leveres på kai, ofte ved bruk av gaffeltruck via palleheis og en sideport. Oppdrettsselskapet lagrer sekkene, og transporterer fôret ut til anleggene sine selv, med egne servicefartøy.
Noen fôrbåter benytter dynamisk posisjonering under lossing. Dynamisk posisjonering holder skipet i samme posisjon uten bruk av anker eller manuell manøvrering. I 2010 meldte fisk.no at «Utstyrsprodusenten Ocea AS har utviklet et system hvor man med en SMS fra mobiltelefon, eventuelt PC med trådløst internett, kan åpne siloluker automatisk ved hjelp av en påmontert motor på hver luke». Dette gjør at fôrbåter kan levere fiskefôret direkte inn i fôrflåtens silo, uten at røktere ved oppdrettet er tilstede.
Fôrbåtene MS «With Harvest» og MS «With Marine» ble i 2014 levert som søsterskip til Egil Ulvan Rederi. Begge skipene har LNG-fremdrift, noe som var relativt nytt for slike fartøy på denne tiden. Skipene har kapasitet til å frakte 3000 tonn fiskefôr. Dette gjorde de to søsterskipene til verdens største fraktebåter for fiskefôr i 2014.
Fôrbåter i Norge
Enkelte av skipene opererte også utenfor Norge, for eksempel MS «Mikal With», som hentet fiskefôr fra Mowi sin fôrfabrikk i Kyleakin i Skottland.
Sjakk-OL 2018
Sjakkolympiaden 2018 ble arrangert i Batumi i Georgia fra 23. september til 7. oktober 2018. Kina vant både åpen klasse og kvinneklassen.
Hannah McLoughlin
Hannah McLoughlin (født 2. desember 1999) er en irsk landhockeyspiller.
Sjakk-OL 2018
Norske deltakere
Det norske kvinnelaget ble nummer 51, mens det norske laget i åpen klasse ble nummer 29.
Hannah McLoughlin
Hun representerte Irland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Nidarå Tømmersalslag
Nidarå Tømmersalslag ble stiftet i 1930. Laget var en regional skogeierforening tilknyttet Norges Skogeierforbund. Medlemmene kom fra både Aust-Agder og Telemark. Foreningen bygget på medlemmene i Arendalsvassdragets skogeigarlag og gikk i begynnelsen under navnet Nidarå Salslag. Foreningen endret offisielt navnet i 1936. Første formann var Targei Kateraas.
Tina Åmodt
Tina Åmodt (født 16. august 1985) er en norsk forfatter. Åmodt kommer fra Askøy og har studert ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland og Litterär Gestaltning i Göteborg.
Nidarå Tømmersalslag
Historikk
Blant skogeierlagene som var tilknyttet Nidarå Tømmersalslag var blant annet:
Sagbruk
I 1971 etablerte foreningen et eget sagbruk på Simonstad i Åmli. Nidarå Trelast ble åpnet av statsminister Trygve Bratteli 26. oktober 1971 og var et av landets mest moderne sagbruk. Det ble solgt til Bergene Holm i 1985.
Nidarå Tømmersalslag ble i 2000 slått sammen med tilsvarende selskap i Vest-Agder og Telemark til Agder og Telemark skogeierforening i 2000. Hovedkvarteret ble flyttet fra Arendal til Skien. Denne skogeierforeningen endret i 2006 navn til AT skog og ble omgjort til et andelslag.
Arkivet
Arkivet etter Nidarå Tømmersalslag befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter om lag 25 hyllemeter og inneholder møtebøker, saksarkiv, fotografier, jubileumsskrift og avisutklipp fra lagets historie.
Dyad
Dyadisering
Dyadisering er etableringen av et eksklusivt forhold mellom to mennesker. Selv om dyadisering alltid har forekommet i menneskesamfunn, har slike forhold dårligere betingelser under den mer kollektive livsform som landsbyfellesskaper. Tosidige forhold virker som oftest utfordrende på kollektivet. Presset på en dyade, eller på et eksklusivt par, innenfor rammen av et kollektiv, er av samme art som det som rettes mot en einstøing.
Alfa Romeo 75
Alfa Romeo 75 (1985–92) er en 4-dørs familiebil sedan fra italienske Alfa Romeo. Den erstattet Alfa Romeo Giulietta (1977) og ble produsert i omtrent 386 767 eksemplarer før Alfa Romeo 155 overtok i 1992.
Anhalt-Zerbst
Anhalt-Zerbst var et tysk fyrstedømme som lå i det nåværende Sachsen-Anhalt i tidsrommene 1252–1396 og 1544–1796.
Alfa Romeo 75
Navnet kom av at fabrikken feiret 75 år. Året etter lanseringen ble den gjeldstyngede fabrikken kjøpt av Fiat og 75 ble fabrikkens siste bakhjulsdrevne bil inntil Alfa Romeo Giulia (2016).
Anhalt-Zerbst
Historie
Landet oppstod da fyrstedømmet Anhalt ble delt mellom Henrik Is tre sønner, som førte til at tre anhaltske linjer oppstod: Anhalt-Aschersleben, Anhalt-Bernburg og Anhalt-Zerbst. Den første linjen døde ut allerede i 1315, og området tilfalt den andre, som ble avsluttet i 1468. Den tredje linjen ble delt i 1396 i den albrektske og den sigmundske, der den siste i 1468 fikk linjen Bernburgs område, men selv ble delt i 1473 i den ernestinske og den valdemarske.
Landene hadde ved dette på en mangfoldig måte blitt oppdelt mellom fyrstelinjene, men ble forent i 1570 av Joakim Ernst av den sigmundske linjen (død 1586). Hans sønner regjerte i 17 år sammen, men delte landet i 1603 i 4 deler. Anhalt-Zerbst tilfalt Rudolf som tilhørte den samme ætten som den russiske keiserinnen Katarina II.
Fyrster 1544–1796
''Opptatt i Anhalt-Dessau 1796. ''
Olav Kyrres gate (Bergen)
Olav Kyrresgate er en av mest sentrale bygatene i Bergen, oppkalt etter byens grunnlegger Olav Kyrre. Gaten går fra midten på Vågsallmenningen i nordøst til Langes gate og Haakon Sheteligs plass på Nygårdshøyden i sydvest.
Historie
Gaten ble etablert på fyllinger over vestspissen av Lille Lungegårdsvann på slutten av 1800-tallet, regulert etter bybrannen i 1855 som en av hovedveiene i sentrum, parallelt med Christies gate. Ved gravearbeid i 2019 viste det seg å være 6-8 meter ned til fjell under hotell Norge. Resten var bløte masser fra de gamle fyllingene.
Gaten ble opparbeidet fra Vågsallmenningen til Nordahl Bruns gate før 1860. Etter en reguleringsplan i 1897 skulle gaten føres videre til Møhlenpris. Etter at kommunen i 1898 hadde kjøpt og revet noen småhus som stakk ut i gateløpet ved Permanenten, ble den anlagt i bratt stigning til Sydneshaugen. Tidligere gikk gaten derfor tvers over Nygårdshøyden frem til Møhlenprisbakken og Fastings Minde, men i 1989 fikk øvre del navnet «Haakon Sheteligs plass» etter arkeolog, humanist og museumsmann Haakon Shetelig.
Bygninger
Nr 9 er et hjørnehus mot Starvhusgaten, en forretningsgård tegnet av Leif Grung og oppført for Mowinckels rederi i 1926. Bygget var det første i Bergen med bærende konstruksjoner utført i armert betong. På hjørnet ble det oppsatt et ur på gesimsen, toppet med et 15-kilosspyd i støpegods (messing). I 2021 er uret til reparasjon.
Trafikk
Gaten er et sterkt trafikkert bussknutepunkt, hvor det i 2013 var 22.240 påstigninger til buss og bybane hver dag. Bybanen har endestoppet Byparken inntil gaten langs Telegrafbygningen.
På grunn av omfattende setningsskader og ønske om universell utforming ble gaten stengt for oppgradering våren 2019 til mai 2021.
Olav Kyrres gate er enveiskjørt fra Småstrandgaten og til Sydnestunnelen med enkel kjørefil kun for prioritert trafikk som munner ut på Møhlenpris ved Puddefjordsbroen.
En drøm er alt
«En drøm er alt» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Ole og Birger Bråten. Teksten ble skrevet av Torleif Holm. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1960, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1960 i London i Storbritannia.
Sangen ble framført på norsk av Inger Jacobsen i semifinalen og endte på en fjerdeplass med 28 poeng. I finalen ble sangen framført på norsk av Siss Hartmann og endte på en andreplass med 79 poeng.
Kontinentalcupen i friidrett 2018
Kontinentalcupen i friidrett 2018 (2018 IAAF Continental Cup) ble arrangert i Ostrava i Tsjekkia fra 8. til 9. september 2018.
Dette var tredje gang denne konkurransen ble arrangert etter at den byttet navn fra Verdenscupen i friidrett (IAAF World Cup) til Kontinentalcupen i friidrett (IAAF Continental Cup) fra og med Kontinentalcupen i friidrett 2010.
Format
Kontinentalcupen i friidrett arrangeres ved at fire lag konkurrerer, der hvert lag representerer et kontinent; Afrika, Europa, Amerika og Asia-Stillehavet. Det konkurreres i 20 øvelser for hvert kjønn, til sammen 40 øvelser, og hvert lag stiller med to utøvere i hver øvelse, unntatt i stafetter der hvert lag stiller med ett stafettlag, med maksimum én utøver fra hvert land.
Joseph L. Bristow
Joseph Little Bristow (født 22. juli 1861, død 14. juli 1944) var en amerikansk, republikansk politiker fra Kansas.
Kontinentalcupen i friidrett 2018
Format
Lagene får poeng i hver øvelse, ut ifra plassering. Først får hver utøver poeng ut ifra plassering (8-7-6-5-4-3-2-1), deretter får laget poeng ut ifra hvor mange poeng lagets utøvere har fått i øvelsen. Laget får da 8, 6, 4 eller 2 poeng i øvelsen, avhengig av hvor mange plasseringspoeng lagets utøvere får. I tillegg har hvert lag en «Joker», som de kan plassere på én mannlig og én kvinnelig utøver gjennom konkurransen, og dersom denne utøveren vinner øvelsen får laget dobbelt lagpoeng, dvs. 16 poeng.
Lagene hadde følgende lagkapteiner:
Joseph L. Bristow
Han redigerte diverse aviser i Salina i Kansas før han tjenestegjorde som privatsekretær for guvernør Edmund Morrill. Han var også president William McKinleys fjerde assisterende postmaster general.
Alfa Romeo Giulietta (1977)
Alfa Romeo Giulietta (1977–85) er en familiebil fra italienske Alfa Romeo, laget i omtrent 380 000 eksemplarer.
Joseph L. Bristow
Bristow ble valgt inn i USAs senat i 1908 og satt fra 1909 til 1915. Bristow er kanskje mest kjent for å provosere frem en sarkastisk kommentar fra visepresident Thomas R. Marshall. En dag Bristow holdt en tale i senatet om «hva dette landet trenger», hvisket Marshall høyt nok til at de fleste i kammeret kunne høre det, «Hva dette landet virkelig trenger er en god fem-cent sigar.»
Skinvik kraftverk
Skinvik kraftverk er et vannkraftverk i Austefjorden i Volda kommune i Møre og Romsdal.
Joseph L. Bristow
Bristow kjempet for direkte valg av senatorer, som, inntil innføringen av Seventeenth Amendment i 1912, ble valgt av (eller utpekt ved prosesser etablert av) delstatsforsamlingene.
Skinvik kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 96 meter i Skinvikelva.
Joseph L. Bristow
Bristow er også kjent for å ha gitt Dwight D. Eisenhower sin anbefaling til United States Military Academy.
Skinvik kraftverk
Installert effekt er 1,2 MW fra to peltonturbiner. Årsproduksjon er 5 GWh.
Joseph L. Bristow
Bristow ble ikke gjenvalgt i 1914. Han tilbrakte resten av sitt liv på sin gård i Virginia, Ossian Hall. Da han døde i 1944, ble kroppen returnert til og begravet i Kansas ved siden av kona Margaret på Salina's Gypsum Hill Cemetery.
Cao Wenxuan
Cao Wenxuan (født 1954) er en kinesisk forfatter, best kjent for barnebøkene sine. Han mottok den internasjonelle H.C. Andersen-prisen i 2016.
Cao ble født i Yancheng, Jiangsu. Han begynte å studere kinesisk språk og litteratur ved Pekinguniversitetet i 1974 og utga sin første roman i 1983.
Ivvánasjohka
Ivvánasjohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Utsjoki, Tanas største sideelv på finsk side, og er 15,3 kilometer lang. Elva har utspring på nordsida av fjellet Ruoššavárri. Den renner først mot nord, men snur så mot sørvest. Den løpet sammen med Utsjoki i innsjøen Bajit Cuokkajávri, som er en del av Utsjokis hovedløp.
Skårlandtunnelen
Skårlandtunnelen er en veitunnel i Vennesla kommune i Agder. Den er en del av fylkesvei 3784 og er 29 meter lang. Den ble åpnet i 1973.
Cao Wenxuan
Som professor ved Pekinguniversitetet, konferansearrangør og antologiredaktør, er Cao Wenxuan en toneangivende stemme i utviklingen av kinesisk barnelitteratur. Han har arbeidet for et litteratursyn hvor kunsten har egenverdi – i motsetning til den pedagogiske, samfunnsoppdragende barnelitteraturen fra kulturrevolusjonen. Han argumenterer også for at barn skal lese både komedie og tragedie. Hans egne bøker skildrer det kinesiske landsbylivet med metaforer, enkelhet, klarhet og melankoli.
Hans romaner og noveller er oversatt til flere språk, inkludert engelsk, japansk, koreansk, fransk og russisk, i tillegg til at de er publisert i Taiwan. Han har to ganger blitt tildelt Song Qinglings barnebokpris, i tillegg til Bing Xins barnebokpris og Chen Bochuis barnebokpris.
Sabina Spielrein
Sabina Spielrein (1885–1942) var en sovjetisk lege og psykoanalytiker. Hun var en av psykoanalysens pionerer og var den som lanserte teorien om det destruktive som drivkraft. Spielrein var også en pioner innenfor barnepsykologi inkludert terapi for barn.
Spielrein var interessert i forholdet mellom språk, det underbevisste og psykoser. Hun publiserte 35 vitenskapelige artikler på tre språk (tysk, fransk og russisk) om psykoanalyse, utviklingspsykologi, lingvistikk og pedagogikk. Spielrein var en kreativ og begavet psykoanalytiker, og flere av hennes ideer ble senere tilskrevet andre. Hennes mest kjente arbeid er Die Destruktion als Ursache des Werdens («Ødeleggelse som drivkraft», München i 1912). Spielrein brukte, som mange tidlige psykoanalytikere, egenvurdering som metode.
Hun begynte opprinnelig som pasient hos psykiateren Carl Gustav Jung. Hun var den første som gikk fra å være innlagt pasient til å være praktiserende psykoanalytiker. Hun er kjent for sitt forhold til Jung og korrespondanse med legen Sigmund Freud. Hennes liv og virke er fremstilt i filmer blant annet A Dangerous Method (2011) av David Cronenberg, romaner og teaterstykker.
Spielrein og hennes døtre ble myrdet i 1942 under holocaust. Hennes tre brødre forsvant under sovjetleder Josef Stalins terror i 1930-årene.
Familiebakgrunn
Sabina Spielrein (russisk: Сабина Нафтуловна Шпильрейн – Sabina Naftulovna Sjpilrejn på engelsk også skrevet Shpilrein) ble født i Rostov-na-Donu i det daværende Det russiske keiserdømmet. Hun ble innført i det jødiske fødselsregisteret med fornavnet Sejve eller Sjeve, men brukte navnet Sabina.
Familien var velstående jøder og vel ansett i Rostov. Moren var tannlege og faren var kjøpmann. Rostov lå utenfor Det jødiske bosetningsområdet i Tsar-Russland, og det jødiske samfunnet der var relativt lite og levde mer bekvemt enn de fattige jødene som var presset sammen i bosetningsområdet. Sabinas foreldre var Nikolai (født Naftali eller Naftuli i 1861, død 1938 ) Spielrein og Eva (født Lujublinskaja eller Lublinsky, 1863-1922). Hun hadde tre yngre brødre og en yngre søster. Morfaren og en oldefar var respekterte rabbinere. Moren ga Sabina en religiøs oppdragelse. Sabina Spielrein var musikalsk og en dyktig pianist, og hun fortsatte å studere musikk etter at hun var utdannet psykiater. Hun la ikke skjul på og var stolt av sin jødiske bakgrunn. Faren hadde flyttet til Rostov fra Warszawa, og Sabina var som barn plassert hos slektninger i Warszawa. Hun var fra 1890 i Warszawa der hun gikk på en eliteskole lagt opp etter Friedrich Wilhelm August Fröbels ideer. Hun lærte der fransk og tysk. Da hun kom tilbake til Rostov fikk hun skolegang hjemme hos foreldrene inntil hun begynte på gymnaset. Faren var entusiastisk tilhenger av vestlige opplysningsideer og oppmuntret Sabina til å studere medisin. Moren var utdannet tannlege fra universitetet i St. Petersburg. Sabina begynte å skrive dagbok da hun var ti år gammel.
Sabina og brødrene fikk god utdanning. Hun viste seg i grunnskolen som uvanlig begavet og tok artium med utmerkelse. De studerte ved et universitet i utlandet fordi tsaren begrenset jøders adgang til russiske læresteder. Broren Isaak studerte fra 1909 filosofi og psykologi (i Berlin, Leipzig og Breslau) og ble ledende innenfor industriell psykologi i Sovjetunionen. Broren Jan Spielrein studerte matematikk og fysikk (Paris og Stuttgart) og ble professor ved Moskvas tekniske universitet. Emil ble professor i biologi og zoologi i Rostov. Faren var eksentrisk og streng og skal ha vært deprimert og labil. Isaak og faren Nikolai var ikke religiøse og sluttet seg til de sosialistiske ideene.
Sabina snakket russisk, fransk og tysk flytende og lærte seg hebraisk for å lese bibelen. Hun skal i 16-årsalderen ha fått et sammenbrudd da hennes lillesøster Emilia i 1901 døde av tyfus seks år gammel. Hennes tre brødre Isaak, Jan og Emil forsvant under den store terroren (1935–1938). NKVD arresterte også faren Nikolai i januar 1935. Han fikk sin eiendom beslaglagt, men ble senere sluppet fri. Isaak ble beskyldt for spionasje og ble sendt i tvangsarbeidsleir. Isaak ble henrettet ved skyting 26. desember 1937, Jan i januar 1938 og Emil i juni 1938. Brødrene ble rehabilitert etter Stalins død.
Sabina besøkte ikke moren på dødsleiet og var ikke tilstede i begravelsen. Sabina og broren Isaak arbeidet tildels i samme fagfelt og ved samme institusjon i Sovjetunionen, men de samarbeidet ikke faglig.
Ekteskap og barn
Spielrein giftet seg i juni 1912 med den russiske legen Pavel (Paul) Scheftel, og de fikk i desember 1913 datteren Renata (også kalt Irma Renate). På den tiden bodde de i Berlin. Pavel var arbeidsledig, og de hadde dårlig økonomi. I brev blant annet til Freud uttrykte Spielrein allerede i 1912 skuffelse og misnøye med ekteskapet og vurderte i 1913 skilsmisse. Pavel ble i 1914 innkalt til militærtjeneste og reiste i 1914 eller 1915 til Russland alene uten kone og barn. Spielrein reiste til Geneve med datteren med håp om bedre inntekt og bedre behandling for den syklige datteren. Pavel kom ikke tilbake fra Russland da krigen var over, og Spielrein var alenemor i Geneve mens Pavel bodde i Rostov. I januar 1923 truet Pavel med skilsmisse om de ikke kunne være en familie, men hun reiste først til Moskva.
Spielrein reiste i 1923 til Moskva og ble gjenforent med Pavel i Rostov sent i 1924 eller tidlig i 1925. Scheftel hadde da vært adskilt fra datteren i ti år. Mens de var adskilt hadde Scheftel et forhold til den ukrainske legen Olga Akysuk (også omtalt som Olga Snetkova) i Rostov og fikk datteren Nina med henne i august 1924. Rostov var for en stor del rasert etter borgerkrigen, og boligsituasjonen var vanskelig. Pavel hadde tendenser til depresjon og hadde kraftige humørsvingninger. Deres andre datter Eva ble født i 1926. Pavel døde brått i 1937. Spielreins liv mellom 1926 og massakren i 1942 er for en stor del ukjent. Døtrene var begavede musikere og spilte cello og fiolin. Renate kom hjem på sommerferie fra Moskva 22. juni 1941. Etter Pavels død avtalte Spielrein og Olga solidarisk ansvar for Eva og Nina dersom det skulle tilstøte den andre noe.