cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jakob Schetelig
Etter examen artium i 1893 studerte han litt medisin og naturfag, før han i 1900 hjalp Fridtjof Nansen å studere ting man fant på Nansens Fram-ekspedisjon noen år tidligere. Fra 1902 var Schetelig amanuensis ved Fysisk institutt (UiO). Han fikk cand.scient. i 1905 og ble amanuensis ved mineralogisk institutt samme sted, etterhvert konservator og i 1917 utpekt som professor etter W.C. Brøgger (1851–1940) som heller ville forske.
Schetelig var mye ute på feltarbeid, der han blant annet oppdaget mineralet thortveititt i 1911. På Svalbard finner man Scheteligtoppen på Brøggerhalvøya, samt Scheteligelva, begge navngitt etter ham.
Jakob Schetelig døde bare 60 år gammel av en revmatisk sykdom.
Familie
Han var sønn av skipsreder Harald Fredrik Schetelig (1846–1918) og Magnhild Pedersen (1850–1920) som var søster av Tord Pedersen (1857–1926) ved Drammen latinskole. Lillebroren Haakon Shetelig (1877–1955) ble arkeolog mens søsteren Thea Louise Schetelig (1878–1973) ble mor til meteorologiprofessor Jørgen Holmboe (1902–1979).
Han giftet seg i 1903 med Borghild Jentoft-Larssen (1878–1925) og i 1927 med Borghild Alida Steen Larssen (1887–1962). Med førstnevnte hadde han sønnen Kaare Shetelig.
Pius Suter
Pius Suter (født 24. mai 1996) er en sveitsisk ishockeyspiller som spiller for Detroit Red Wings i NHL.
Han har tidligere spilt for Chicago Blackhawks.
Suter representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sveitsiske landslaget.
Advokat Judd tar saken
Advokat Judd tar saken (orig: Judd for the Defense) er en amerikansk krimserie som gikk på ABC fra 1967 til 1969. Serien handlet om en Clinton Judd, en advokat i Houston som tok saker som de fleste andre kviet seg for å ta. Hovedrollen som Judd ble spilt av Carl Betz, mens hans assistent Ben Caldwell ble spilt av Stephen Young.
Deler av serien ble sendt på NRKs Detektimen i 1969.
Handling
Judds spesialitet er kriminalsaker, og ellers mange andre saker som de fleste andre advokater vil kvie seg for å ha noe med å gjøre. Men Clinton Judd og hans assistent (Stephen Young) stiller seg til disposisjon for personer som er i virkelig vanskeligheter, og personer som søker rettferdighet. Hovedkontoret hans er i Houston i Texas, men advokatens klienter kommer fra hele USA.
Charlie Sheen
Carlos Irwin Estévez (født 3. september 1965), bedre kjent under artistnavnet Charlie Sheen, er en amerikansk skuespiller. Han ble kjent gjennom sine roller i filmene Platoon (1986), Wall Street (1987) og Hot Shots-filmene (1991 og 1993). Han er også kjent for sine roller i komedier og situasjonskomedier som TV-seriene Spin City (2000–2002) og Two and a Half Men (2003–2011) samt Anger Management (2012–2014).
Liv og virke
Sheen er sønn av Martin Sheen og var tidligere gift med Denise Richards. Han har tre søsken i skuespillerbransjen: Emilio Estévez, Ramón Estévez, Jr. og Renée Estévez. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Til tross for et mangeårig rebellstempel er Sheen Hollywoods best betalte TV-stjerne, takket være populariteten i komiserien Two and a Half Men. For hver episode der han stilte opp som rollefiguren «Charlie Harper», fikk Sheen om lag 12 millioner kroner.
På nyåret 2011 havnet Sheen i klammeri med skaperen av Two and a Half Men, Chaim Levin med kunstnernavn Chuck Lorre, og TV-nettverket CBS som produserte Two and a Half Men. Grunnen til problemene skal være Sheens livsførsel som media hevder består av flittig omgang med pornoskuespillerinner, kokain, vodka og andre rusmidler. De få gangene CBS eller Lorre har uttalt seg om saken har Sheen slått voldsomt tilbake hvor han ikke har lagt bånd på seg i omtalen av Lorre og CBS. For CBS s familieprofil er Sheens utsvevende livsførsel problematisk når han samtidig er deres best betalte TV-stjerne.
Sheen hadde en liten rolle i Wall Street-filmen Money Never Sleeps fra 2010.
Den 17. november 2015 sto Charlie Sheen fram som HIV-positiv på direktesendt frokost-TV i USA.
Omar Hawsawi
Omar Ibrahim Omar Othman Hawsawi (født 27. september 1985) er en saudiarabisk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Nassr FC.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Just Walkin’ in the Rain
«Just Walkin' in the Rain» er en amerikansk populærmusikksang. Den ble skrevet i 1952 av Johnny Bragg og Robert Riley, fanger ved Tennessee State Prison i Nashville, etter en kommentar gjort av Bragg mens de to krysset gårdsplassen da det regnet. Bragg skal ha sagt: «Her spaserer vi bare i regnet og undres over hva jentene gjør».
Bragg og hans band, The Prisonaires, spilte senere inn sangen for Sun Records. Den ble en hit på Billboards R&B-liste i 1953. Den best kjente versjonen av sangen ble imidlertid spilt inn på singlen Columbia 4-40729 av Johnnie Ray i 1956. Den lå som # 2 på Billboard Hot 100-listen og som # 1 på den britiske singelisten i syv uker. Ray likte i begynnelsen ikke sangen, men fremførte den på grunnlag av anbefalinger til Mitch Miller. På Rays versjon deltok The Ray Conniff & his Orchestra & Chrous samt én som plystret.
Barry Eichengreen
Eischengreens forskning spenner over den økonomiske og finansielle historien gjennom hele 1900-tallet. Han har en rekke ærestitler og er research Fellow ved amerikanske, franske, tyske og britiske universiteter og institutter. Blant annet er han fellow of the American Academy of Arts and Sciences.
Eischengreen sammenfattet i boken Golden Fetters et helhetlig syn på Depresjonen i 1930-årene, hvordan denne var forårsaket av paripolitikken og fastholdelsen av Gullstandarden, samt hvordan de landene som oppga Gullstandarden relativt umiddelbart vendte krisen til oppgang. I Norge har forskerne Einar Lie og Christian Venneslan siden 1996-97 forfektet dette synet som forklaring på den norske veien ut av krisen, i opposisjon til Sejersted-skolen og direkte inspirert av Eichengreen.
Gabriella Szabó
Hun tok gull under Sommer-OL 2016.
Leonora Selmer
Eleonora Josephine Selmer (født Nielsen 15. oktober 1851 i Kragerø, død 12. februar 1930 i Oslo ) var en norsk teaterskuespiller.
Leonora Selmer var datter av boktrykker Johan Peter Nielsen og Karoline Krøger. Hun ble 25. januar 1873 gift med skuespillerkollegaen Jens Selmer og sammen fikk de sønnen Ulf Selmer.
Ifølge Liv Jensson debuterte hun på Møllergatens Teater mellom 1870 og 1872. Hun hadde høsten 1870 sin første større rolle som Alice i En Brud ved Erobring.
Senere arbeidet hun ved Christiania Theater og deretter ved Nationaltheatret. Sommeren 1899 medvirket hun på Christianiaturneen i rollen som Mathilde i stykket Damen fra Ostende.
Hun er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Philippe Furrer
Philippe Furrer (født 16. juni 1985) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sveitsiske landslaget.
Bermudaeiner
Arten er inntil 15 meter høy med strimlete bark, og har blå-grønne, skjellaktige nåler inntil 2–3 mm lange i par. Unge blad er lengre nåler inntil 8 mm. Den er oftest særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 80 måneder til et purpur-blått, 4-6 x 6–8 mm stort bær med 1-2 frø. Hannkonglene er 4–6 mm store, gulbrune, og sprer sitt pollen i de første vårmånedene.
A Fool There Was
A Fool There Was er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Frank Powell.
Östersunds FK
Östersunds FK er en fotballklubb i Östersund grunnlagt den 31. oktober 1996 ved en sammenslåing mellom de lokale klubbene IFK Östersund og Ope IF.
ÖFK debuterte i Superettan i 2013. Året etter oppnådde ÖFK sitt beste resultat noensinne ved å ende på femteplass i Sveriges nest øverste serie. Den 27. oktober 2015 kvalifiserte klubben seg for første gang til Allsvenskan.
Tampereen Pyrintö (orienteringsklubb)
Tampereen Pyrintö er en finsk orienteringsklubb som holder til i Tammerfors i Finland. Klubbens draktfarger er rød, hvit og svart.
Orienteringsklubben Tampereen Pyrintö er en del av multisportklubben som ble stiftet i 1896. Orienteringsavdelingen har hatt stor sportslig suksess og hatt flere verdensmestre i laget. Klubben har vunnet Tiomila, Jukola og Venla flere ganger.
Meritter
Tiomila, damer (3) : Tiomila, ungdomsstafetten (1) : Jukola, herrer (3) : Venla (Jukola), damer (4) : 25-Manna (3) :
Romain Loeffel
Romain Loeffel (født 10. mars 1991) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sveitsiske landslaget.
Heinkel He 111
Heinkel He 111 var et mellomtungt bombefly produsert av Heinkel Flugzeugwerke, som ble utviklet i 1933. I starten ble det, på grunn av Versaillestraktaten, kun brukt som passasjerfly som kunne ta opp til 10 personer. Dette var fordi Tyskland ikke fikk, ifølge traktaten, ha et flyvåpen. I 1936 ble flytypen likevel innført i det nydannede Luftwaffe. Det hadde en bemanning på fire personer; pilot, navigatør, radiooperatør og skytter.
Andre verdenskrig
Heinkel He 111 er mest kjent for sin innsats under blitzen over England 1940–41, men ble også brukt ved andre krigskueplasser som Skandinavia, Østfronten, Nord-Afrika, Vestfronten og Italia. Flyet var det mest brukte tyske medium/tunge bomberen og var det bombeflyet som tjenestegjorde lengst i Luftwaffe.
11. april 1940 angrep 19 Heinkel He 111 Elverum og elleve Heinkel He111 Nybergsund med kong Haakon VII og Johan Nygaardsvolds regjering som mål. Kongen, kronprinsen og regjeringen, som var i Nybergsund, unnslapp, men 40 mennesker omkom på Elverum, ingen i Nybergsund. Heinkel He 111 ble også brukt til bombing av Namsos og Steinkjer.
Etterkrigstiden
Etter krigen hadde fortsatt Spania flere Heinkel He 111-modeller i bruk, som de brukte helt fram til 1960-tallet.
Budal kirke
Budal kirke er en kirke bygd i y-plan fra 1754 i Midtre Gauldal kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer. Det har 170 plasser og sær-norsk vertikalt panel.
Mwanza (region)
Mwanza er en av Tanzanias 30 administrative regioner. Regionshovedstaden er Mwanza. Mwanza ligger sør for Victoriasjøen i det nordlige Tanzania, og grenser til Mara i nordøst, Shinyanga i sør og Kagera og Geita i vest. Regionen har et areal på 9,467 km², og hadde 2,772,509 innbyggere ved den nasjonale folketellingen i 2012. Mwanza er den sjette tettest befolkede regionen i landet. Evarist Welle Ndikilo er kommisjonær for regionen.
Distrikter
Regionen Mwanza er administrativt delt inn i sju distrikter. Innbyggertallene som er oppgitt nedenfor stammer fra folketellingen i 2012.
Katalin Kovács
Katalin Kovács (født 29. februar 1976) er en ungarsk padler som spesialiserer seg i kajakk flatvann. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull i K-4 500 meter. Hun har i tillegg to andre gull, og fem sølv fra fire forskjellige OL, samt 40 medaljer fra VM.
A Foozle at the Tee Party
A Foozle at the Tee Party er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Hal Roach.
Handling
Luke får tak i en lommebok som tilhører en golf-spiller, og får dermed adgang til en golfbane.
Men en rekke komplikasjoner oppstår.
Jim Rogers
James «Jim» Beeland Rogers Jr. (født 9. oktober 1942 i Baltimore i Maryland) er en amerikansk finansmann som stiftet Quantum-fondene sammen med George Soros i 1969. Han trakk seg ut ti år senere, som 37-åring.
Rogers er kjent som finansbransjens Indiana Jones etter to lange reiser på motorsykkel gjennom hele verden. Disse har han også beskrevet nøye i to bøker.
Han er gift med Paige Parker, som han har en datter med. Parker deltok på Rogers' andre reise. Rogers har vært foredragsholder og investor. I 1998 stiftet han et indeksfond for råvarer, Rogers International Commodity Index.
Californiaeiner
Californiaeiner  eller «California Juniper» (latin: Juniperus californica) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser på 750 – 1.500 meters høyde i hele det sørlige California, sørvestlige tilgrensende strøk av Nevada og Arizona, og nedover Baja California i det nordvestligste Mexico.
Arten er 3-9 meter høy, og har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–4 mm lange i par eller sjeldnere i grupper av 3. Unge blad er lengre nåler inntil 10 mm. Den er oftest særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 8 måneder til et brun-blått med hvitt vokslag, 7–13 mm stort bær med ett frø. Hannkonglene er 2–4 mm store, og sprer sitt pollen i de første vårmånedene.
This Strange Engine
This Strange Engine er det niende studioalbumet til det britiske progressiv rock-bandet Marillion. Albumet ble utgitt i april 1997, og ble spilt inn i Marillions eget studio The Racket Club i Aylesbury.
Det ble utgitt to singler fra albumet, «Man of a Thousand Faces» i mai 1997 og «80 Days» i september samme år. Ingen av singlene nådde inn på den britiske Top 40 singellista. Albumet nådde 27.-plass på albumlista i mai 1997.
Teksten til sangen «Estonia» ble skrevet etter at sanger Steve Hogarth møtte den eneste briten som overlevde da fergen Estonia forliste i Østersjøen 28. september 1994. 852 mennesker omkom i forliset.
Den europeiske utgaven av albumet hadde et «skjult» spor ca. 14 minutter etter siste sang. Lydkuttet består av Steve Hogarths hikstende latter over et enkelt pianotema. Gruppa laget en ekstra intro til en utvidet singel-versjon av sangen «Man of a Thousand Faces», og Steve Hogarth brast ut i latter da han prøvde å synge over piano-introen, etter litt for stort øl-inntak før innspillingen.
Marillion sa i utgangspunktet nei til å dra på turné i Nord-Amerika etter lanseringen av This Strange Engine, fordi det ville bli for dyrt. En av fansen foreslo da å samle inn til et turnéfond, slik at gruppa likevel kunne få råd til å turnere i Amerika, og andre fans tilbød seg å administrere fondet. Marillion gikk med på forslaget, og fansen samlet til sammen inn over 60 000 dollar. Som en takk til fansen ga Marillion en dobbelt-CD med opptak av en av konsertene på turnéen til alle som hadde bidratt til fondet. (Se Rochester.)
Under innspillingen av This Strange Engine ble Marillion kontaktet av duoen The Positive Light, som ønsket å remikse noe av Marillions musikk. Resultatet ble remiks-albumet Tales from the Engine Room. Remiks-albumet ble først utgitt på Marillions eget merke Racket Records for salg kun på gruppas egen nettside, og senere (med et ekstra spor) på Eagle Records for salg i vanlige butikker.
I 2001 ga Marillion ut en dobbelt-CD med demo-materiale fra innspillingen av This Strange Engine, kalt Another DAT at the Office.
Albumet
All musikk er skrevet av Steve Hogarth, Steve Rothery, Mark Kelly, Pete Trewavas og Ian Mosley. Tekstene er skrevet av Steve Hogarth, med unntak av låtene merket *, som har tekst skrevet av John Helmer, og ** tekst Steve Hogarth og John Helmer.
Den japanske utgaven av albumet hadde bonussporene «Beautiful» (acoustic) og «Made Again» (acoustic). Den amerikanske utgaven av albumet hadde bonussporene «Estonia» (Positive Light remix) og «80 Days» (acoustic).
Niels Aall den eldre
Niels Jacobsen Aall (født 1702 i London, død april 1784 i Porsgrunn), også kalt Niels Aall den eldre, var en norsk kjøpmann, trelasthandler, sagbrukseier og skipsreder i Porsgrunn. Han kom alene til Norge som barn i 1712, ble etterhvert forvalter for Herman Leopoldus, og etablerte i 1730 egen forretning og samlet betydelig eiendom i Telemark. Han er stamfar for slekten Aall i Norge.
Niels Aall var gift tre ganger og hadde barn i alle sine ekteskap, bl.a.:
Blant Niels Aalls etterkommere er bl.a. eidsvollsmannen Jacob Aall, stattholder Severin Løvenskiold, maleren August Cappelen, forlagsbokhandler Jørgen Wright Cappelen, statsminister Carl Otto Løvenskiold, museumsdirektør Hans Aall, professor Didrik Arup Seip og visesangeren Ole Paus.
Robert Bly
Robert Elwood Bly (født 23. desember 1926 i Lac qui Parle County i Minnesota i USA, død 21. november 2021 i Minneapolis ) var en amerikansk forfatter, oversetter og psykolog. Hans best kjente prosabok er Iron John: A Book About Men (1990), som holdt seg i 62 uket - over ett år - på The New York Times bestselgerliste, og ble en nøkkeltekst for den mytopoetiske mannsbevegelse. Hans oversettelser var fra språk som svensk, norsk, tysk, spans, persisk og urdu.
Yasser Al-Shahrani
Yasser Gharsan Al-Shahrani (født 25. mai 1992) er en saudiarabisk fotballspiller som spiller for Al-Hilal SFC.
Robert Bly
Bakgrunn
Robert Bly vokste opp i Lac qui Parle County i Minnesota, i et område nwed sterkt norsk innbyggerpreg fra 1800-tallet. Han hadde selv norske aner. På farssiden kom familien fra Bleie i Hardanger. På morsiden kom familien fra Beitstad i Trøndelag og Lunner på Hadeland.
Yasser Al-Shahrani
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Robert Bly
Bakgrunn
Etter å ha fullført high school i 1944 ble Bly med i den amerikanske marine, der han var i to år. Deretter studerte han i ett år ved St. Olaf College i Minnesota. Etter studier ved Harvard og University of Iowa var Bly Fulbright-stipendiat i Norge for å oversette norsk litteratur til engelsk.
Karriere
Bly var grunnlegger og redaktør av tidsskriftet The Fifties som særlig oversatte poesi. I 1966 var han en av grunnleggerne av organisasjonen The American Writers Against the Vietnam War. På 1960-tallet var han en fremstående motstander av krigføringen i Vietnam.
Bly har utgitt et stort antall verker: poesi, mange oversettelser fra skandinaviske og andre språk, prosa og faglitteratur. Han har oversatt blant annet Knut Hamsun, Olav H. Hauge og Tomas Tranströmer til engelsk. Iron John fra 1990 (Mannen i norsk oversettelse fra 1992) er en bok om mannlig psykologi som fikk stor oppmerksomhet. Bly ble en ledende eksponent for den mytopoetiske mannsbevegelse.
Hans karriere ble også preget av et åndelig kall, noe som ledet til oversettelser av mystiske poeter, gjerne østerlandske (som Rumi, Hafez, Kabir og Mirabai), og antologien The Soul Is Here For Its Own Joy. Han brevvekslet også lang tid med den gode vennen Tranströmer (utgitt som Air mail) som også påvirket Blys syn på poesien. Det består et et slektskap dem imellom, tydlriggjort enn mer ved deres brevveksling.
Tilbake i USA fra opphold i Europa slo Bly seg ned på en gård i Minnesota, der han bodde med kone og barn. Den første konen hans var den prisvinnende forfatterinnen Carol Bly. De fikk fire barn, blant dem forfatterinnen og litteraturprofessoren Mary Bly, men de skilte seg i 1979. I 1980 giftet Bly seg med Ruth Counsell. Hav ble stefaren til hennes to barn.
Bly ble tildelt Tranströmerpriset i 2008, og likeså mottok han i 2008 Amboltprisen for sitt arbeid med å gjøre Hauges diktning kjent.
Den arabiske våren
Den arabiske våren (arabisk: ; ar-Rabīʻ al-ʻArabiyy), først kalt opprøret i den arabiske verden i 2011, er et vidtrekkende opprør i den arabiske verden med formål om å skape omfattende endringer i de arabiske land. Opprøret ble utløst av sjasminrevolusjonen i Tunisia vinteren 2011.25. januar samlet rundt 15 000 mennesker seg i Kairo som protesterte mot president Hosni Mubaraks regime, på det som ble kalt «Vredens dag». Politiet måtte ta i bruk tåregass og vannkanoner, noe som endte med at flere titals mennesker ble skadet. Tilsvarende demonstrasjoner fant sted i 15 andre egyptiske byer.
Bakgrunn
Opprøret i Tunisia skapte sjokkbølger i den arabiske verden. Dette skyldes blant annet at dette opprøret har sin bakgrunn i det Al Jazeera English kaller «den dødelige kombinasjonen av økende fattigdom, arbeidsledighet og politisk undertrykkelse, de tre kjennetegn på de fleste arabiske samfunn.» Al Jazeera English har meldt at de tunisiske aktivistene har vært de mest frittalende i denne delen av verden og brukt blant annet Twitter for å uttrykke støtte til Bouazizi.
De sosiale mediene kan være en viktig faktor i gjenopplivingen av den arabiske nasjonalismen som har ligget nede siden Gamal Abdel Nasser døde i 1970, og at spredningen av kunnskap om hva som skjer i de andre arabiske landene skjer svært raskt. Det hersker derfor en frykt for at opprøret skal spre seg til andre arabiske land, og enkelte av disse iverksetter tiltak for å bedre forholdene for befolkningen.
Algerie
29. desember var det sammenstøt mellom politi og demonstratorer i Alger, hvor det ble demonstrert mot husmangel, og minst 53 personer ble skadet og ytterligere 29 ble arrestert. Som følge av de økende matvareprisene i januar 2011, var det lignende protester mot levevilkårene og de stigende matvareprisene over hele landet i en uke. Til sammen ble tre demonstranter drept, mer enn 800 skadet, og minst 1,100 ble arrestert.
22. januar organiserte opposisjonspartiet «Samling for kultur og demokrati» en demonstrasjon i Alger som samlet 300 personer, denne demonstrasjonen var erklært ulovlig siden landet har hatt unntakslover siden 1992, og demonstrasjonen ble slått ned på av politiet, med 42 skadede.
Egypt
Demonstrasjonene og opprøret i Egypt begynte angivelig på grunn av politibrutalitet, unntakstilstand, feilslåtte lover, arbeidsløshet, ønske om å øke minstelønnen, boligmangel, stigende matpriser, korrupsjon, mangel på ytringsfrihet, og dårlig levestandard. Hovedformålet med opprøret er å styrte Egypts president Hosni Mubaraks regime, som har hatt makt i nesten 30 år.
25. januar samlet rundt 15,000 mennesker seg i Kairo som protesterte mot president Hosni Mubaraks regime, på det som ble kalt «Vredens dag». Politiet måtte ta i bruk tåregass og vannkanoner, noe som endte med at flere titals mennesker ble skadet. Tilsvarende demonstrasjoner fant sted i 15 andre egyptiske byer.
28. januar var det store demonstrasjoner etter fredagsbønnen, og fredsprisvinneren Mohamed ElBaradei har sluttet seg til demonstrasjonene, men ble holdt tilbake av politiet på en dag som har fått navnet «Vredens fredag».
1. februar meldte FNs høykommissær for menneskerettigheter at det er antatt at 300 mennesker var drept under urolighetene så langt. Mer enn 3,000 skal ha blitt skadet og hundrevis arrestert. I en tale 10. februar opplyste Mubarak at han blir sittende som president til det kunne gjennomføres frie valg i september, men visepresident Omar Suleiman kunngjorde 11. februar 2011 at Mubarak går av.
Jemen
Det hadde i Jemen vært uro siden midten av januar etter at et forslag til en endring av konstitusjon i landet ble lagt fram, og demonstrantene mente at disse endringene ikke var tilstrekkelige mot arbeidsløsheten og de dårlige økonomiske forholdene. Protester 20. januar var det også protestaksjoner i Ta'izz. I Aden var det demonstrasjoner 18., 19. januar og 20. januar. I Aden ble det brent bildekk, gater ble sperret, og minst sju personer, både soldater og demonstranter, ble skadet. To av protestaksjonen foregikk på universitetet i Sana med slagord som «reise før du blir tvunget til å reise», som nyhetsbyrået Reuters tolket som en kritikk mot blant andre president Ali Abdullah Saleh.
23. januar ble 19 politiske aktivister arrestert i frykt for at det skulle bli nye politiske demonstrasjoner i landet. Disse arrestasjonene har imidlertid utløst nye demonstrasjoner i hovedstaden Sana, rettet mot president Ali Abdullah Saleh. Disse skal ha blitt stoppet etter voldsbruk fra politiets side.
Demonstrasjonene i Egypt 25. januar ble fulgt opp i Jemen 27. januar med nye, omfattende opptøyer som har gjentatt kravet om president Ali Abdullah Salehs avgang.
Fredag den 19. mars ble 52 mennesker drept da tilhengere av Saleh åpnet ild mot demonstranter nær universitetet i hovedstaden Sana. Hendelsen førte til ytterligere press på Salehs avgang. Like etter erklærte brigader Ali Mohsen Saleh, en av landets mest høytstående offiserer, sin støtte for regimekritikerne. Landets menneskerettsminister, turistministeren og sjefen for landets statlige nyhetsbyrå, trakk seg i protest mot presidenten.
Jordan
Det kom til demonstrasjoner 14. januar, da flere hundre mennesker demonstrerte mot regjeringen i flere jordanske byer, blant dem Amman, Maan, Karak, Salt og Irbid. Disse demonstrasjonene var organisert av fagforeningene og venstreorienterte partier, og med krav var at regjeringen skulle gå av.
Den jordanske regjeringen svarte på protestene ved å gå tilbake på en økning av brennstoffutgiftene. Al Jazeera hevdet at demonstrasjonene imidlertid ville fortsette i den kommende ukene på grunn av de økte matprisene.
Libya
20. februar ble anslaget over drepte justert opp til mer enn 100, som ifølge Human Rights Watch er et konservativt anslag. Samtidig hevdet regimet at Israel og vestlige medier sto bak uroen i landet.
18. februar tok demonstrantene kontroll over landets nest største by Benghazi, med støtte fra enkelte elementer innen politiet og militære, støtte med stridsvogner.. Som en svar på dette sendte myndighetene inn sine elitestyrker som møter motstand fra byens befolkninger og militære som har gått over opprørenes side.
Samtidig er situasjonen i hovedstaden Tripoli usikker, hvor regimet til nå har hatt kontroll. Utviklingen i Tripoli kan bli avgjørende for regimet og om kvelden søndag 20. februar ble det meldt om opptøyer i Tripoli hvor tusenvis av demonstranter samlet seg om kvelden. Samtidig ble det meldt at opprørerne hadde sikret full kontroll over Benghazi etter at rundt 50 mennesker ble skutt og drept søndag ettermiddag.
24. februar ble det meldt at opprørerne hadde sikre seg fullstendig kontroll over Tobruk dagen før. Soldater og byens innbyggere feiret med flagget fra det tidligere kongedømmet, skudd i luften, tuting med bilhorn og slagord som «folket krever oberstens avgang». Militære kommandanter hevdet de skulle forsvare «frigjorte områder» med deres liv etter at president Muammar al-Gaddafi dagen før hadde truet med å ta byen tilbake med makt. To piloter hoppet ut av flyene sine i fallskjerm etter at de var beordret til å bombe byen. I fraværet av sentrale myndigheter, dannet byens innbyggere egne komiteer for sikkerhet og for å sørge for matfordeling.
Også andre byer ble meldt gikk over til opprørernes kontroll denne dagen, blant dem Zuwarah (Zuara) 120 km vest for Tripoli, i An Nuqat al Khams, mens selve Tripoli var under regimets kontroll hvor milits lojal mot Gaddafi patruljerte gatene for å unngå nye protester og demonstrasjoner. Det var også en større styrkeoppbygging i byen Az Zawiyah, 50 km vest for Tripoli. Det bleogså meldt denne dagen at Libyas tredje største by, Misratah var under opprørernes kontroll, etter harde kamper hele dagen.
Det kom på denne tiden stadig flere fransktalende leiesoldater fra Subsaharisk Afrika, og det ble antatt at disse var fra nabolandet Tsjad sør for Libya.
Gaddafi hevdet i en TV-tale pr telefon at Al-Qaida sto bak opprøret og mente at Osama bin Laden og jihadister hadde dopet ned ungdommene til å gjøre opprør. Han hevdet også i denne talen at han allerede i 1977 hadde overført makten i landet til folket og at han ikke lenger hadde ansvaret for hva som skjedde i landet. Det at Gaddafi ikke viste seg offentlig, men valgte å snakke via telefon, ble tolket som et uttrykk for at han er sterkt svekket.
25. februar ble det antatt at Gaddafi kun hadde kontroll over det sentrale Tripoli, fødebyen Surt og Sabha i den sentrale delen av landet.
Mauritania
Det var tilsvarende protester i Mauritania hvor Yacoub Ould Dahoud satte fyr på seg selv i nærheten av presidentpalasset i protest mot president Mohamed Ould Abdel Aziz.
Oman
17. januar demonstrerte 2,000 mennesker i hovedstaden Muskat mot regjeringen, hvor demonstrantene krevet lønnsøkninger og lavere levekostnader. Dette var svært uvanlig i den den vanligvis rolige arabiske gulfstaten, og den ble organisert av menneskerettighetsgrupper i landet.
Saudi-Arabia
En uidentifisert 65 år gammel mann døde 21. januar etter at han skal ha satt fyr på seg selv i byen Samtah i Jizan, helt sør i Saudi-Arabia. Dette skal være det første kjente tilfellet av selvantennelse i kongedømmet.
Sudan
Det har vært demonstrasjoner i flere byer og ved universitetet i Khartoum. En av opposisjonslederne, Hassan al-Turabi, ble arrestert etter at han tok til ordet for samme type protestaksjoner også i Sudan for å få avsatt regjeringen etter dens valgfusk, den høye inflasjonen og undertrykte politiske og sivile rettigheter, i en tid da Sudan gjennomførte folkeavstemningen om uavhengighet i Sør-Sudan som ga et overveldende flertall for løsrivelse. 7. februar uttalte Sudans president Omar Hassan al-Bashir at valgresultatet skulle respekteres.
Syria
Protester i Syria startet 26. januar, da en person tente på seg selv i protest mot Ba'ath-regimet, som har styrt Syria siden 1963. Etter et par mindre demonstrasjoner, eskalerte situasjonen til et opprør med demonstrasjoner i flere av de største byene i landet den 15. mars. Den nylig frigitte politiske fangen Suhair Atassi ble en uoffisiell talsperson for «revolusjonen». 25. mars demonstrerte 100 000 mennesker i Daraa, og minst 20 personer ble drept. Demonstrasjonene har fortsatt regelmessig i de påfølgende månedene. Den syriske hæren har reagert med å omringe nabolagene der demonstrasjonene har funnet sted, og angrepet dem med stridsvogner, artilleri og skarpskyttere på hustakene, samtidig som strømmen og andre tjenester blir kuttet. Volden mot demonstrantene har økt i styrke, og i august tok den syriske hæren i bruk krigsskip til å skyte mot demonstranter i havnebyen Latakia.
31. juli har så langt vært en av de blodigste dagene i opprøret, da syriske stridsvogner drepte minst 136 mennesker i flere byer, inkludert Hama, Deir Ezzour, Abu Kamal, Daraa og Medmah. Per 11. august var det meldt om totalt mellom 2 136 og 2 417 drepte.
Demonstrantene i Syria krever regimeskifte og president Bashar al-Assads, samt opphevelse av unntakstilstanden som har vart siden 1963, og politiske og sivile reformer.
Internasjonale journalister slipper ikke inn i konfliktområdene, og det er svært vanskelig å få ut uavhengig informasjon.
Tunisia
Opprøret i Tunisia er også blitt kalt sjasminrevolusjonen i vestlige medier, er pågående, voldelige opprør som finner sted i flere steder i Tunisia, og som fikk Tunisias president Zine El Abidine Ben Ali til å gå av den 14. januar 2011, etter 23 år som president. Han flyktet til Saudi-Arabia, og statsminister Mohamed Ghannouchi overtok først makten. 15. januar overførte Ghannouchi presidentmyndigheten videre til nasjonalforsamlingens leder Fouad Mebazaâ. Grunnlovsrådet har besluttet at det må avholdes nytt presidentvalg innen 60 dager. 17. januar presenterte Ghannouchi en ny koalisjonsregjering hvor tre av statsrådene kom fra opposisjonpartiene. Regjeringens fremtid er imidlertid usikker da flere av opposisjonens medlemmer trakk seg 19. januar.
Slik politisk uro har vært sjelden i Tunisia, blant annet siden dette landet blir ansett for å være mer velstående og stabilt i forhold til andre land i regionen. Ben Alis avgang og flukt fra landet er den første gangen gateprotester har ført til at den øverste lederen i et arabisk land har mistet makten.
Representanter for myndighetene offentliggjorde 17. januar at minst 78 mennesker har mistet livet under uroen.
Internasjonale ringvirkninger
Urolighetene sendte oljeprisen høyere. Bekymringer omkring Suezkanalen har dessuten sendt shippingratene og oljeprisen høyere. Oljeprisen steg umiddelbart 15 %.
Harry Hansen
Harry Anfinn Hansen (født 14. januar 1919 i Bergen, Hordaland, død 5. september 2003) var en norsk politiker (Ap). Han ble innvalgt på Stortinget fra Bergen i 1969. Han var vararepresentant i perioden 1954–1957.
Hansen var varaordfører i Bergen i perioden 1955–1959 og ordfører i periodene 1963–1967 og 1967–1969.
Bragernes
Bragernes er en administrativ bydel i Drammen med 11,553 innbyggere per 1. januar 2011. Bragernes ligger sentralt i Drammen på nordsiden av Drammenselva og strekker seg fra Kjøsterud til Strøtvet.
Bragernes prestegjeld har ett prestesogn, Bragernes prestesogn med kirken Bragernes kirke.
Bragernes ble grunnlagt som et ladested underlagt kjøpstaden Christiania. Ladestedet ble i 1811 slått sammen med ladestedet Strømsø i Strømsgodset til kjøpstaden Drammen. Bragernes ble dermed en bydel i Drammen.
Navnets opprinnelse
Navnet stammer fra gården Brakar som forsvant rundt 1600. På dette stedet ble Bragernes kirke bygget for gårdene på nordsiden av Drammenselva. Bragernes len var fra tiden før reformasjonen på 1500-tallet et len som omfattet Lier, Røyken og Hurum. Lenet ble så omgjort til Bragernes fogderi under Akershus len. Bragernes prosti omfattet, foruten de nevnte kommunene, også Modum, Sigdal, Sande, Asker og Oslo. Bragernes bydistrikt fikk i 1715 kjøpstadsprivilegier, og denne kjøpstaden ga navn til bydelen Bragernes som nå ligger i Drammen. Navnet ble tidligere uttalt Brakanes.
Historie
Den første kirken kom i 1628 og sto på nåværende Gamle Kirkeplass. Dette var en annekskirke til Frogner hovedkirke i Lier. Sognepresten flyttet til Bragernes i 1655 og i 1723 ble den daværende byen, nord for elva, et eget prestegjeld.
I 1813 ble en bru bygd over elva fra Bragernes til Strømsø. To år før hadde de to byene blitt slått sammen til én by, hvorav Bragernes var byens sentrum.
I en bybrann på Bragernes i 1866 brant 388 eiendommer ned i tillegg til Bragernes kirke.
På 1830 tallet startet en storstilt utplantning av trær i Bragernesåsen ettersom tømmerindustrien i Drammen hadde tømt hele åsen for trær. I årene 1884 til 1917 ble det i gjennomsnitt plantet 2000 trær i året.
Bragernestunnelen
14. august 2002 åpnet Bragernestunnelen, som leder biltrafikken utenom sentrum fra Brakerøya til Rosenkrantzgaten og Øvre Sund bru. Tidligere gikk denne trafikken gjennom Bragernes sentrum.
Bragernes bysegl
Bragernes sitt bysegl fra 1715 var veldig likt det nåværende byvåpen/kommunevåpen, det ble beskrevet som en korslagt nøkkel og kårde over en søyle på stengrunn og hadde de latinske ordene "In fide et justitia fortitudo"
Clallam County
Clallam County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i de nordvestlige delene av staten og det grenser mot Jefferson County i sør og mot Stillehavet i nord og vest. Den punkt som er lengst vest i både staten Washington og det kontinentale USA heter Cape Alava.
Clallam Countys totale areal er 6 916 km² hvorav 2 411 km² er vann. I 2000 hadde fylket 64 525 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Port Angeles som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1854 og fått sitt navn etter indianerstammen Klallam.
James H. Miller kullkraftverk
James H. Miller kullkraftverk  er et kullkraftverk nær byen West Jefferson ved Black Warrior-elva i Jefferson County, delstaten Alabama i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 2824 MW, fordelt på 4 turbiner. Dette er et delstatens største kraftverk målt etter effekt.
Anlegget ble påbegynt omkring 1975 og stod ferdig i 1991. Brenselkilden er høyverdig kull. Kraftverket skal fornyes teknisk fram til 2011. Operatør er energiselskapet Alabama Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Olle Nordin
Olle Nordin (født 23. november 1949 i Småland) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han er nå sportssjef i den svenske Superettan-klubben Jönköpings Södra IF.
Som aktiv spiller spilte Nordin for IFK Norrköping, IFK Sundsvall og IFK Göteborg i Allsvenskan. Han spilte også på Sveriges herrelandslag i fotball, og var blant annet i troppen til VM i 1978 i Argentina.
Nordin ble trener for Vålerenga fotball i 1986. Året etter ble han landslagstrener for Sverige. Etter svake resultater under Italia-VM i 1990 måtte Nordin gå fra stillingen. Senere har Nordin vært innom Vålerenga, Lyn, Drøbak-Frogn, Al Wasl Sports Club (i De forente arabiske emirater), IFK Norrköping og AIK.
Eric Blum
Eric Blum (født 13. juni 1986) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sveitsiske landslaget.
Papilio antimachus
Papilio antimachus er en sommerfugl i familie-gruppen svalestjerter. Den lever i det tropiske Sentral-Afrika.
Utseende
En svær, svært langvinget, oransje og svart sommerfugl. Vingespennet kan nå opp til 23 centimeter, den er dermed med god margin den største dagsommerfuglen i Afrika og en av de største i verden. På kroppsform og farge kan den ligne på sommerfuglene i gruppen Acraeini, men den er mange ganger så stor som dem. Den ligner overflatisk svært lite på andre svalestjerter.
Levevis
Denne arten lever i tropisk skog. Den er svært giftig, de oransje og svarte fargene signaliserer dette, slik at fugler sjelden forsøker å spise den.
Simona La Mantia
Simona La Mantia (født 14. april 1983 i Palermo) er en italiensk trestegutøver. Hun har deltatt i både VM og OL, og hun har vunnet EM-medaljer i tresteg i U23-klassen og som senior.
Karriere
Hennes første internasjonale medaljer vant hun U23-EM i friidrett, der hun vant sølv i tresteg i 2003, og gull i 2005.
Hun deltok i OL 2004, og kom på syvendeplass i kvalifiseringen, og gikk dermed ikke videre til finalen. Akkurat det samme som skjedde i VM 2005. Hun slet med skader de neste årene, men var tilbake i form i mai 2010, da hun hoppet over 14 meter for første gang på fire år. Hun vant sølv under EM i friidrett 2010 i Barcelona.
Hennes personlige rekord er 14,69 meter, oppnådd i mai 2005 i hjembyen Palermo. I tillegg har hun 6,48 meter i lengdesprang.
Strandhåndball under Verdenslekene 2013
Strandhåndball under World Games 2013 ble arrangert fra 2. til 4. august, Cañaveralejo Bull Fighting Ring i Cali i Colombia.
Thurston County (Washington)
Thurston County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i de nordvestlige delene av staten og det grenser mot Pierce County i nordøst, Lewis County i sør, Grays Harbor County i vest og mot Mason County i nord.
Thurston Countys totale areal er 2 004 km² hvorav 121 km² er vann. I 2000 hadde fylket 207 355 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Olympia som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1852 og fått sitt navn etter kongressmedlem Samuel Thurston.
Maracaibo
Maracaibo er en havneby ved Maracaibosjøen, hovedstad i delstaten Zulia, nordvest i Venezuela. Med ca. to millioner innbyggere er det Venezuelas nest største by.
Jack Nicholson
John Joseph «Jack» Nicholson (født 22. april 1937) er en amerikansk skuespiller. Hans rollefigurer er ofte både kyniske, nevrotiske og aggressive. Nicholson er blant annet kjent for sine roller i filmene Easy Rider, Chinatown, Gjøkeredet og Ondskapens hotell. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Best kjent er nok rollen hans i Gjøkeredet, som er kåret til en av filmhistoriens beste filmer. Han har blitt nominert til Oscar ved tolv anledninger og vunnet ved tre anledninger. Han fikk prisen for beste mannlige birolle for "Tid for ømhet" (1983) og beste mannlige skuespiller for "Gjøkeredet" (1975) og "Livets lyse side" (1997).
Stanley Kubrick sa at Nicholson kunne tilføre en rolle stor intelligens, noe som er umulig å fremstille bare med skuespill.
Saṃvṛti
Saṁvṛiti eller saṁvṛiti-satya er et sanskritord som innenfor buddhistisk filosofi refererer til konvensjonell sannhet, i motsetning til absolutt sannhet (satya). Sannheten blir delt i tre nivåer: Illusorisk (samvriti, parikalpita eller pratibhasika), empirisk sannhet (samvriti, paratantra eller vyavaharika) og transcendental sannhet (paramartha eller paramarthika).
Madhyamakāvatāra
Madhyamakāvatāra (wylie: dbu ma la 'jug-pa) er en tekst av den indiske madhyamakafilosofen Candrakīrti (600–650). Teksten er en kommentar til Nāgārjunas verk en avhandling om middelveien, såvel som til daśabhūmikasūtraen som er en del av avataṃsakasūtraen. Innenfor den tibetanske buddhistiske kanon er teksten klassifisert som en eksegese og befinner seg i Tengyur.
Carolin Leonhardt
Carolin Leonhardt (født 22. november 1984) er en tysk padler som spesialiserer seg i kajakk flatvann. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv i K-4 500 meter. Hun har også et gull fra Sommer-OL 2004.
Widows Creek kullkraftverk
Widows Creek kullkraftverk er et nedlagt kullkraftverk i Jackson County i delstaten Alabama i USA. Det hadde en installert produksjonskapasitet på 1.600–1.969 MW, fordelt på åtte turbiner. Dette var delstatens tredje største kraftverk målt etter effekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1950 og stod ferdig i 1965. Brenselkilden var høyverdig kull. Kullkraftverket stengte driften i september 2015.
Operatør var Tennessee Valley Authority. De totale CO2-utslippene i 2007 var på 9,9760 millioner tonn.
Fylkesvei 2150
Fylkesvei 2150 går mellom Elverum kirke og Norsk Skogmuseum i Elverum.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 554 (Hedmark).
Willem Sassen
Wilhelmus Antonius Sassen (født 16. april 1918 i Geertruidenberg i Nederland, død 2002 i Santiago de Chile) var en nederlandsk journalist, nazist og kollaboratør med aksemaktene under andre verdenskrig. Han var medlem av Waffen-SS og kjempet på Østfronten.
På 1950-tallet intervjuet han Adolf Eichmann i Argentina.
Bakgrunn
Willem Sassen studerte etter vanlig skolegang juss i belgiske Leuven og Gent. På grunn av høyreekstrem aktivisme for den flamske organisasjonen DeVlag ble han forvist fra Belgia og fikk ikke fullført studiene.
Ved utbruddet andre verdenskrig var Sassen soldat i den nederlandske hær. Etter at Nederland var blitt okkupert av tyskerne var han en kortere tid i tysk krigsfangenskap, men ble løslatt.
Samarbeid med tyskerne under annen verswenskrig
Under den tyske okkupasjonen meldte Sassen seg til frivillig til 5. SS-Panzer-Division «Wiking». Han ble SS-krigskorrespondent i en SS-Panserenhet. Sassen ble såret på Østfronten og arbeidet deretter fra 1943 for radiosenderen Stimme der SS i Belgia og Nederland. I oktober 1944 ble Sassen sjefredaktør for avisen De Telegraaf (De Courant Nieuws van de Dag). Han ble forfremmet til SS-Untersturmführer. Ved sin tilhørighet til SS-Standarte Kurt Eggers ble han formodentlig kjent med Henri Nannen. Sent i 1944 arbeidet Willem Sassen for Het Laatste Nieuws øst i Nederland. Med sin bror Alfons Sassen var han aktiv NS-propagandist i det okkuperte Nederland.
I Waffen-SS ble han kjent med Henri Nannen som senere ble utgiver av Stern og andre publikasjoner.
Ved krigsslutt var brødrene Sassen med i en enhet av Organisation Werwolf (R-Netz). Willem Sassen var leder av gruppen Neurop (Neu-Europa) i Utrecht.
Etterkrigstiden
Etter den tyske kapitulasjon flyktet brødrene Willem og Alfons Sassen til Alkmaar, der de ble arrestert av den britiske Field Security Section. Han kom seg etterhvert unna og klarte å skaffe seg på falskt pass, og dro til Argentina og gled lett inn i SS-miljøet i Buenos Aires, hvor han skrev for den månedlige publikasjonen Der Weg, utgitt av Dürer Verlag fra 1947 til 1958.
Fra Argentina leverte Sassen reportasjer til blant annet Stern.
Sassen ble dømt til døden in absentia av en militærdomstol i Belgia og til 20 års straffarbeid i Nederland.
Eichmann-intervjuene
Blant nazistene i eksil i Argentina var det et ønske om å frita Hitler ansvaret for holocaust, og samtidig bagatellisere folkemordet. Dette var bakgrunnen for Eichmanns samtaler med Sassen om Eichmanns fortid. Samtalene strakk seg over 5-6 måneder i 1957, og ble tatt opp på 67 lydbånd. I Jerusalem avfeide Eichmann samtalene med Sassen som fyllerør og påsto at Sassen hadde overdrevet og feiltolket det han sa. Bare de intervjuutskriftene som hadde Eichmanns egne håndskrevne rettelser ble akseptert som bevis. Hjemme hos Sassen hadde Eichmann skuffet tilhørerne ved å nekte å bagatellisere holocaust, og ved å ikke frita Hitler for ansvar. I stedet fremstilte Eichmann holocaust som Tysklands legitime selvforsvar mot en dødelig jødisk trussel.
Vera Eichmann overlot materialet i sin besittelse til svogeren Robert Eichmann og dette stjal historikeren Hermann Langbein fra Robert Eichmanns kontor. Langbein laget en kopi til statsadvokat Fritz Bauer i Frankfurt. Simon Wiesenthal hadde fått tak i en annen versjon som han overlot til aktor Hausner i Jerusalem, hvorav bare en mindre del ble akseptert som bevis i saken. Sassen ga i 1979 det han hadde igjen av materiale til Vera Eichmann. Den høyreorienterte advokaten Rudolf Aschenauer redigerte disse og ga dem ut som Ich Adolf Eichmann (forlaget Druffel). Ved hjelp av omfattende utelatelser og kommentarer forsøkte Aschenauer med lite hell å bagatellisere holocaust og renvaske Hitler, slik Sassen opprinnelig hadde planlagt. Aschenauer var forsvarer for Otto Ohlendorf i Einsatzgruppenprosessen og ledet fra 1953 et nasjonalistisk parti som var en videreføring av Sozialistische Reichspartei (et parti for gamle nazister). Aschenauer var i mange år leder for Stille Hilfe som arbeidet for løslatelse av SS-medlemmer dømt for krigsforbrytelser. Holocaustfornekteren David Irving fikk i 1991 tak i en omfattende del av materialet fra en person i Buenos Aires. Sammen med Servatius' materiale fra rettssaken havnet disse forskjellige versjonene i Bundesarchiv (Forbundsrepublikken Tysklands nasjonale arkiv) i Koblenz på slutten av 1990-årene.
Tristan Scherwey
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sveitsiske landslaget.
Donaciella
Donaciella er en slekt med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Donaciella tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Papilio anactus
Papilio anactus er en sommerfugl i familie-gruppen svalestjerter. Den lever i Australia.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.