cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kek
Eksterne lenker
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Baijiaxing
De hundre familiers navn
芮羿储靳 汲邴糜松 井段富巫 乌焦巴弓
牧隗山谷 车侯宓蓬 全郗班仰 秋仲伊宫
叶幸司韶 郜黎蓟薄 印宿白怀 蒲邰从鄂
索咸籍赖 卓蔺屠蒙 池乔阴郁 胥能苍双
闻莘党翟 谭贡劳逄 姬申扶堵 冉宰郦雍
郤璩桑桂 濮牛寿通 边扈燕冀 郏浦尚农
柴瞿阎充 慕连茹习 宦艾鱼容 向古易慎
晁勾敖融 冷訾辛阚 那简饶空 曾毋沙乜
养鞠须丰 巢关蒯相 查后荆红 游竺权逯
闻人东方 赫连皇甫 尉迟公羊 澹台公治
宗政濮阳 淳于单于 太叔申屠 公孙仲孙
辕轩令狐 钟离宇文 长孙幕容 鲜于闾丘
司徒司空 丌官司寇 仉督子车 颛孙端木
巫马公西 漆雕乐正 壤驷公良 拓拔夹谷
Galdhøpiggen Opp
Galdhøpiggen Opp er et motbakkeløp i Jotunheimen i Innlandet som arrangeres av Aktiv i Lom.
Baijiaxing
De hundre familiers navn
东郭南门 呼延归海 羊舌微生 岳帅缑亢
况后有琴 梁丘左丘 东门西门 商牟佘佴
Galdhøpiggen Opp
Løpet ble første gang arrangert 11. juli 2009 og ble gjennomført av 35 deltakere. Løpet starter på Spiterstulen ca. 1100 meter over havet, og har målgang like ved toppen av Galdhøpiggen på ca. 2420 meter.
Baijiaxing
De hundre familiers navn
佰赏南官 墨哈谯笪 年爱阳佟　第五言福
Galdhøpiggen Opp
Den uoffisielle løyperekorden tilhører Reidar Bekkemellom og lyder på 1 time og 4 minutter satt i 1967.
Baijiaxing
De hundre familiers navn
百家姓终
Siste linje inngår ikke i oppramsingen, men betyr «her slutter de hundre familiers navn».
Nikola Tesla lufthavn
Nikola Tesla lufthavn (serbisk: Аеродром Београд – Никола Тесла eller Aerodrom Beograd – Nikola Tesla) (IATA: BEG, ICAO: LYBE) er Serbias største flyplass og ligger 12 km utenfor Beograd i Serbia. Flyplassen er oppkalt etter fysikeren Nikola Tesla.
Selskaper og destinasjoner
Følgende selskaper benytter Nikola Tesla lufthavn (mai 2008):
Pedostrangalia revestita
Pedostrangalia revestita er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden er den funnet i Danmark og Sør-Sverige.
Utseende
En middelsstor (8–15 mm), spoleformet trebukk. Hodet, det innerste antenneleddet, pronotum, bakkroppen, lårene og leggene er røde, mens resten av antennene, dekkvingene og føttene er svarte.
Levevis
Larven utvikler seg ved roten av døde greiner som sitter igjen på levende løvtrær, og i korte greinestumper. Den er oftest funnet på alm, men går også på eik og andre løvtrær. Den ser ut til å være meget kresen når det gjelder vedens beskaffenhet og nedbrytingsgrad, men kan bruke samme grein i flere generasjoner. Utviklingen tar 2-3 år. De voksne billene finnes i juni-juli, og besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa, men er sjelden. I Norden forekommer den sjeldent i Danmark og det sørligste Sverige.
Fatal Fraud
Fatal Fraud er ska-bandet No Torso sin første EP.
Stryk
Et stryk er en elvestrekning der vannet renner hurtigere på grunn fall og/eller innsnevring i terrenget. Et stryk kjennetegnes av at vannstrømmen blir striere og vannet bølgende og virvlende, av og til også skummende hvitt. Om stryken er gjennomgående hvitskummende kalles den ofte et fossestryk. Motsatsen til et stryk er ei stille.
Det kan sies å være en glidende overgang fra foss, der vann passerer over en terskel og mer eller mindre kommer i fritt fall, via fossestryk til stryk.
Empoli FC
Empoli Football Club er en italiensk fotballklubb fra Empoli, Toscana.
Historie
Empoli ble grunnlagt i 1920, men spilte ikke sin første offisielle kamp før i 1921.
Empoli har brukt de siste årene til å pendle mellom Serie A og Serie B. Sesongen 2006–2007 var imidlertid Empoli en av de store positive overraskelsene, og laget var lenge med i kamp om 4.-plassen og Mesterligaspill, men endte til slutt på 7.-plass, og dermed var de kvalifisert for UEFA-cupen. De er det 23. italienske laget som deltar i en av de tre store europeiske turneringene.
Rogaland Grand Prix
Rogaland Grand Prix var et endagsritt som ble arrangert årlig av Rogaland Cyklekrets i mai/juni mellom 2008 og 2012. Rittet gikk mellom Sandnes og Stavanger og var en del av Europatouren i landeveissykling, og var klassifisert som et 1.2-ritt de fire første årene og et 1.1-ritt det siste året.
Zjytomyr
Zjytomyr, eller Sjitomir (ukrainsk og russisk: Житомир, polsk: Żytomierz), er en by i det nordvestlige Ukraina. Byen er administrasjonssenteret i Zjytomyr oblast.
Byen er et transportknutepunkt, og har historisk knyttet Kiev sammen med Brest. I dag knytter Zjytomyr blant annet Warszawa til Kiev og Minsk til Izmail.
De viktigste næringsveiene i Zjytomyr er treforedling, næringsmiddelindustri, utvinning av granitt og metallindustri.
De første sikre kilder som nevner Zjytomyr er fra 1240, da Batu Khan ødela byen under Mongolenes invasjon av Russland. Fra 1320 kom byen under Storhertugdømmet Litauen, før den etter Lublinunionen i 1569 kom under den polske kronen. I Polens andre deling tilfalt byen Russland. Fra 1920 ble byen liggende i Sovjetunionen.
Zjytomyr hadde før andre verdenskrig et betydelig jødisk samfunn. Det jødiske samfunnet ble utryddet i holocaust.
Befolkningsutviklinger
Kilde:
Chile under Sommer-OL 1988
Chile under Sommer-OL 1988. Sytten sportsutøvere, seksten menn og en kvinne fra Chile deltok i seks sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. Chile kom på delt 36.-plass med en sølvmedalje. Friidrettsutøveren Gert Weil var Chiles flaggbærer under åpningsseremonien.
Mars (gud)
Mars var krigsguden i romersk mytologi, sønn av Juno og Jupiter, gift med sin søster Bellona, og i deler av mytologien var han elskeren til Venus som han fikk sønnen Eros med. Han har gitt navn til planeten Mars og måneden mars. Han tilsvarer i gresk mytologi krigsguden Ares. Hovedtempelet til Mars lå på Kapitolhøyden i Roma og var delt med Jupiter og Quirinus.
Grødegud
Mars var den fremste av krigsgudene som ble dyrket av de romerske legionærene. Romerne satte bare Jupiter over ham. Mars' festivaler ble holdt i mars måned som er oppkalt etter ham, og i oktober. Ettersom navnet Mars ikke er indoeuropeisk, er det mest sannsynlig en latinsk form for etruskernes jordbruksgud Maris, og opprinnelig synes Mars å ha vært en jordbruksgud, knyttet til grøderikdom og fruktbarhet, beskytter av krøtter, markene og landegrensene mellom bøndene. På 100-tallet f.Kr. rådet den konservative Cato den eldre at «For at dine krøtter skal holde seg friske, sørg for å ofre til Mars Silvanus hvert år». Ettersom romerne var jordbrukere, fryktet de alt som kunne gi dem dårlige avlinger, og Mars ble guden som beskyttet dem mot det.
Skjoldet Ancile hadde tilhørt Mars, men falt fra himmelen ned på kong Numa under en epidemi som herjet Roma. Pesten stanset, og en stemme ovenfra kunngjorde at Roma skulle bli verdens herskerinne om skjoldet ble tatt vare på. Bare én Ancile falt fra himmelen, men nymfen Egeria rådet kong Numa til å få laget 11 kopier, helt lik originalen, så om noen ble fristet til stjele Ancile, slik Odyssevs hadde gjort med Palladium, kunne ikke vedkommende se forskjell på den ekte og kopiene. Ancile var oval og av bronse. Alle tolv ble oppbevart i tempelet til Mars Gravidus, bevoktet av tolv prester kalt Salii («hopperne», «de hoppende»), utnevnt til denne oppgaven av kong Numa. Hver kalendae i mars (dvs. 1. mars) ble alle skjoldene tatt ut og båret i prosesjon rundt byen av Salii som sang lovprisninger av Mars, kong Numa og Mamurius Veturius, halvguden som var sønn av Vulcan og hadde laget de 11 kopiene. 30. mars ble alle tolv satt tilbake på plass.
Beskytter av Roma
Således ble Mars senere assosiert med kamp etter hvert som Roma og Romerriket begynte å ekspandere, og han ble identifisert med den greske krigsguden Ares.
I motsetningen til sin greske motpart ble Mars æret av de fleste, og rivaliserte selv Jupiter som den fremste guden. Han ble titulert som beskytter av byen Roma. Ettersom han ble sett som den legendariske far til Romas grunnlegger Romulus ble det likeledes antatt at alle romere nedstammet fra Mars.
Det er sagt at Mars var sønnen til Juno og en magisk blomst, eller kanskje Jupiter selv. Bellona, den romerske krigsgudinnen, skal ofte ha opptrådt på slagmarken sammen med han, og er i ulike fortellinger kona, søsteren, datteren eller søskenbarnet hans. Nerio er også nevnt som kona hans. I romersk kunst ble Mars hyppig framstilt som en kriger med hjelm.
Etihad Airways
Etihad Airways er det nasjonale flyselskap i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater, grunnlagt i 2003. Det har base i hovedstaden.
Etihad er den arabiske forkortelse av De forente arabiske emirater. Selskapet opererer med flyvninger til Midtøsten, Europa, Det indiske subkontinent, Nord-Amerika, Det fjerne østen, Afrika, Sentral Asia, og Oseania. Hovedbasen er på Abu Dhabi International Airport.
Selskapet er et av de raskest voksende flyselskaper i verden, Det fraktet i 2008 mer enn seks millioner passasjerer, sammenlignet med første fulle operative år, 2004, som var 340 000 passasjerer.
Historie
Etihad Airways ble grunnlagt som De forente arabiske emiraters nasjonale flyselskap i 2003. Flyvningene startet med en seremoniell flyvning til Al Ain den 5. november 2003 og første kommersielle flyvning startet 12. november 2003 med flyvning til Beirut. I de påfølgende måneder ble det opprettet en ny rute nesten hver måned.
I juni 2004 fløy selskapet sin første flyvning fra De forente arabiske emirater til Genève etterfulgt av Brussel og Toronto i oktober 2005.
I juni 2004 plasserte selskapet en ordre verd åtte milliarder US Dollar på nye fly, en ordre som omfattet fem Boeing 777-300ER og 24 Airbus, innbefattet ti A380-800.
I juli 2006 hadde selskapet vokst til å omfatte 30 destinasjoner i løpet av 30 måneder. Etihad håper på å kunne tilby flyvninger til over 70 destinasjoner innen 2010, noe som er det foreløpige mål.
I 2008 fraktet selskapet mer enn seks millioner passasjerer, sammenlignet med 4,6 millioner i 2007, og fløy til over 50 destinasjoner.
Driftsresultat
Selskapet er tungt subsidiert av sine lands regjeringer og har ikke oppnådd noen fortjeneste siden det ble grunnlagt. Det er imidlertid forventninger til balanse i regnskapet fra 2010. Selskapet har ikke hatt noen vekst lavere enn 40% i året. I første driftsår ble selskapets kapasitet doblet hver 6. måned.
I 2008 fraktet Etihad seks millioner passasjerer og 330 000 tonn frakt. I International Air Transport Associations (IATA) statistikk for 2007 ble Etihad plassert blant de 10 største i relasjon til vekstøkning siden det ble grunnlagt i 2003.
Flyfrakt
Etihad Crystal Cargo er Etihads fraktdivisjon. Den opererer to A300-600F fraktfly og startet flyvninger i september 2004.
Etihad Crystal Cargo er forventet å doble sin omsetning fra 98,5 millioner dollar i 2005 til over 200 millioner dollar i 2006. Crystal transporterte 115 000 ton flyfrakt i 2005, om lag halvparten fra Abu Dhabi International Airport. Etihads nye fraktterminal på Abu Dhabi International Airport vil bli istand til å kunne håndtere mer enn 500 000 ton årlig. Nye fly, spesielt Airbus A330-200F og Boeing 777-F, vil bli tatt i bruk for å håndtere denne fraktøkning.
Destinasjoner
Pr. august 2011 opererte Etihad Airways flyvninger til 69 destinasjoner. Innen desember 2011 vil selskapet få ytterligere en destinasjon da Düsseldorf internasjonale lufthavn legges til rutenettet. Etihad Crystal Cargo hadde ruter til 38 land i Afrika, Asia, Europa, Nord-Amerika og Oseania per 2009.
Cabin
Etihad har innført sine egne begreper for å skille klasseinndelingen ombord og deres passasjerer blir omtalt som Guests:
Utmerkelser
Etihad Airways har mottatt over 30 utmerkelser siden det ble opprettet i 2003. Det har en fire-stjerners status hos Skytrax.
Ulykker og hendelser
Med unntak av en hendelse i forbindelse med levering av et fly fra fabrikken i Toulouse har ikke Etihad Airways har ikke hatt noen alvorlig ulykke med skader på passasjerer.
Den 15. november 2007 kjørte en Airbus A340-600, en motortest før levering fra fabrikken i ved Toulouse, som endte med totalhavari. Årsaken var at besetningen ikke fulgte de vanlige testprosedyrene og kjørte motorene til det maksimale uten at hjulene var låst. Resultatet ble at flyet kjørte inn i en fabrikkvegg og ble totalskadet. Fem av besetningen ble skadet, men ingen med fatale følger.
Alexander Kielland
Alexander Lange Kielland (opprinnelig Kjelland; født 18. februar 1849 i Stavanger, død 6. april 1906 i Bergen) var en norsk prosaforfatter. Han skrev avisartikler, noveller og romaner, noen skuespill, og var en glitrende brevskriver. Hovedtyngden av hans skjønnlitterære forfatterskap var på 1880-tallet og tilhører realismen, med sans for vidd, ironi og satire.
Som sin tids mest stilsikre skribent var Kielland en elegant og vittig forfatter med sterk sosial samvittighet som sitt forbilde John Stuart Mill. Mest kjent er «novellettene» hans og romaner som Garman & Worse, Gift og Skipper Worse.
Handlingen i romanene er stort sett lagt til Stavanger og omegn med gjenkjennelige natur og miljøskildringer. Kielland benyttet sine litterære verk for kritikk av kirke og skole, og av borgerskapets utnyttelse av arbeiderne. Som Venstre-mann var han sterkt provosert av klasseskiller, sosial nød og kvinneundertrykkelse. Kielland hadde stor tro på kvinners evner og styrke.
Kielland var jevngammel med Arne Garborg og den yngste av de forfatterne som Gyldendal forlag valgte å lansere som «de fire store» i norsk litteratur. De andre tre er Ibsen, Bjørnson og Lie.
Bakgrunn
Barndomshjemmet var Stavangers tidligere radesykehus og lå ved Breiavatnet. (Her ligger i dag Kiellandshagen.) Kielland hevdet senere å ha talt baklengs fra sin fødsel 18. februar 1849 og kommet til at han ble unnfanget natten etter 17. mai i revolusjonsåret 1848, «derav mitt i familien uhørte opprørerblod». Barndomshjemmet forble hans sentrum i tilværelsen til han giftet seg i 1872. I 1888 flyttet han tilbake og ble boende til 1902.
Sin mor beskrevet han som «en klok, fin dame - munter og djerv». Dessverre hadde hun svakt hjerte og døde da hun fødte sitt syvende barn. Hans far hadde religiøse og kunstneriske interesser, en streng og alvorstung mann, Stavanger sparebanks direktør.
Kielland stod sine to eldre søsken nærmest: Jacob (1841-1945) og Kitty Kielland som ble kjent som malerinne, men hadde også et godt forhold til Jane (f. 1852 og gift med legen Danckert Holm i Bergen), broren Tycho og Dagmar som giftet seg med litteraturhistoriker Olaf Skavlan. Yngstebarnet var en gutt som døde få dager etter at moren var død i fødsel 12. februar 1862 av hjertesvikt.
Som gutt begynte Kielland på Kongsgaard skole i Stavanger, men mistrivdes. Han tok examen artium i 1867, hvor han oppnådde middels gode karakterer, med blant annen «godt» i Udarbeidelse i Modersmaalet. Han skulle senere, i boka Gift, ta et oppgjør med skolesystemet og datidens undervisningsmetoder.
I oppveksten brukte han fritiden til å tegne og spille fløyte. Dertil var han en ivrig fluefisker. Like før han fylte 13 år, døde moren.
Alt året etter, i 1863, giftet hans far seg om igjen med Inger Mæle (1815-87). Hun hadde haugiansk bakgrunn og var minst like religiøs som sin mann. Kielland skrev i 1881 til sin bror Jacob om stemorens «rå og infame vesen» som særlig hans kone Beate led under, og «det er et visst ondt utrykk i hennes ansikt som jeg er redd for, slik man er redd for ekle dyr.» Inger Mæle fikk merke sine stebarns hat, familien hennes måtte gå til sak for at hun skulle få sin arvepart etter ektemannen. Da Kielland flyttet tilbake i barndomshjemmet i 1888, slettet han alle spor etter sin stemor i huset.
I 1866 forlovet Kielland seg i hemmelighet med den ett år yngre Beate Ramsland, som også var av haugianerslekt. Hennes mor døde av tuberkulose da Beate var tre år gammel. Da hun var 11 år, giftet faren seg med Sara Svendsen var enke og hadde ni barn fra før. Beate selv hadde hatt fem søsken, men de døde i tur og orden av tuberkulose. Kielland regnet selv 13. januar 1867 som sin forlovelsesdag, men alt i september 1866 står det i klasseprotokollen: «A. Kielland fraværende første time; forlovet seg etter ball!» - med et kraftig utropstegn. I sitt forfatterskap stiller Kielland seg særdeles kritisk til forlovelser.
Etter fullført skolegang studerte han jus i Kristiania – ikke fordi studiet interesserte ham spesielt, men fordi det var det korteste.
Han var svært opptatt av filosofen Søren Kierkegaard, og kirkekritikken i Øieblikket kan ha engasjert ham med sitt fokus på tvangen og det innholdsløse i datidens normer. Han ønsket en folkeutgave av Øieblikket, og skrev til Georg Brandes 2. januar 1880 om Kierkegaard som «den forfatter jeg mest har elsket». Han hevdet også at han skrev «alltid så å si under Søren Kierkegaards øyne». Kielland omtalte sjelden Gud, men hans forfatterskap sirkler rundt folks gudsforhold eller mangel på samme. Om han senere ba sin sønn la være å konfirmere seg, mener Tor Obrestad likevel at Kielland som «kristen etiker» ikke fjernet seg fra selve troen.
I september 1872 giftet han seg med Beate Ramsland og kjøpte Malde teglverk på Madla som han drev fram til 1881. I løpet av tre år fikk han og konen sine første tre barn. Mens han drev teglverket, leste han mye, også filosofi, der han følte seg særlig inspirert av John Stuart Mill og Georg Brandes. Han sa senere at det han hadde manglet i ungdommen, var «Mod til at foragte den Tid, paa hvis vamle Levninger vore Fædre i ubegribelig Døsighed levede».
14. oktober 1872, en måned etter Alexanders Kiellands bryllup, fødte bondedatteren Bertha Elisabeth «Lisa» Aarre fra Jæren en sønn som Kielland var far til, Bernhard Aarre. Hun var da 25 år gammel og han to år yngre. Men Kielland brøt ikke forlovelsen med Beate. Det ble den gang regnet som en større skandale å bryte en forlovelse med en av borgerskapets døtre enn å få et uekte barn med en bondedatter.
Kapp York-halvøya
Kapp York-halvøya (engelsk: Cape York Peninsula) er nordøstspissen av Australia, mellom Carpentariabukta og Korallhavet. Halvøya har navn etter Kapp York, som er nordligste punkt. Her går Torresstredet, som danner en forbindelse mellom Stillehavet og Indiahavet.
Alexander Kielland
Bakgrunn
Kielland ba Sigbjørn Obstfelder hjem til seg innimellom. Liksom Bjørnson hjalp han også Gabriel Finne, så han fikk stipend. Av sin far hadde Kielland lært å verdsette Lars Hertervigs kunst. De hadde Hertervigs malerier hengende på veggen. I arveoppgjøret etter stemoren ønsket Kielland seg maleriet Ved smien og fikk det. I juni 1893 skrev han seks artikler om Hertervig i Dagbladet under tittelen En efterglemt,. Kielland var den eneste i Hertervigs samtid som offentlig tok til orde for bildene hans. Han kjøpte malersaker til Hertervig, men maleren var for stolt til å ta imot. Da Hertervig døde i januar 1902, skrev Kielland en oppfordring i avisen om at byens kunstnere skulle møte i begravelsen, og stilte selv som byens borgermester med krans.
Kapp York-halvøya
Halvøya består for det meste av lavtliggende land, med noen få høydedrag over 200 m.
I 1606 gikk Willem Janszoon trolig i land her, som første europeer i Australia. Janszoon var dog ikke klar over at han var kommet til et nytt kontinent, og trodde han fortsatt var i Ny-Guinea.
Alexander Kielland
Debut
I 1878 dro Kielland til Frankrike, der han traff Bjørnstjerne Bjørnson. Kielland viste skriveriene sine til sin nye venn, som oppmuntret ham og skaffet ham en forlegger. Kielland debuterte med skuespillet Paa Hjemvejen (1878). Det skildrer en kvinne som bygger opp sin manns konkursbo og på egen hånd klarer å skape et godt liv for seg og sine. Da han i 1879 utga sin første samling av Novelletter, foreslo Georg Brandes at han burde skrive en roman. Bortsett fra Camilla Collets Amtmandens Døtre og Kristian Elsters Tora Trondal fantes det ingen moderne norsk samfunnsroman av kunstnerisk verdi. Noen uker senere tok Kielland fatt på Garman & Worse.
Garman & Worse utkom i 1880. Samme år skrev Kielland sitt første brev til Strindberg. Georg og Edvard Brandes hadde anbefalt ham å lese Röda rummet som da også gjorde et dypt inntrykk på Kielland. I utgangspunktet mislikte han Sverige og svensker, og erklærte seg villig til å gå til krig for å få oppløst unionen. Men med Strindberg følte han umiddelbart et fellesskap, og skrev at de var «de Indignerede, de stille Rasende, de Misfornøiede, der ikke haver Haab». Det var likevel ingen tvil om at Strindberg ordla seg langt skarpere enn Kielland når han behandlet et emne.
I 1881 ble Kiellands sosiale engasjement svært tydelig. Om våren utga han romanen Arbeidsfolk med fokus på fattigdom og sosial nedverdigelse, om høsten kom Else med samme budskap. Etter all kritikken han fikk for sine barske beskrivelser i Arbeidsfolk, skrev Kielland til sin bror: «Bliv mig fra livet med eders evindelige Mæglinger, Retfærdighed, Upartiskhed, Seen fra begge Sider - og alt dette Snøvl, der omhyller og afstumper den hellige Indignation.»
En universitetsprofessor som mislikte moderne litteratur, uttalte at slike bøker burde forsynes med et giftmerke slik som andre farlig stoffer. Som tilsvar kalte Kielland sin neste roman for Gift (1883), et oppgjør med kirke, stat og datidens skolesystem, latinskolen, der Marius Gottwald har fått friplass som sønn av en enslig mor. En annen hovedperson er Marius' gode venn og støtte, den evnerike Abraham Løvdahl. Hans videre forfall beskrives i Fortuna (1884) og Sankt Hans fest (1887), der Kielland fikk utløp for sin forbitrelse over holdningene han møtte da Stortinget avslo å gi ham dikterlønn.
Diktergasje og striden med Oftedal
Kiellands samfunnskritikk, særlig den som var rettet mot skolesystemet og kirken, gjorde at Stortinget nektet å innvilge ham diktergasje, selv om både Bjørnson og Lie talte hans sak, og Bjørnson sa fra seg sin egen diktergasje i protest. Saken bidro til å splitte Venstre. En av hovedtalerne imot Kiellands diktergasje var hans bysbarn, presten og venstremannen Lars Oftedal, som oppfattet Kiellands forfatterskap som ugudelig.
Norge unnlot å slutte seg til Bernkonvensjonen om vern av litterære og kunstneriske verk, ut fra lønnsomheten når Norge fritt kunne oversette fra verdenslitteraturen uten å betale for det. Men dermed gikk norske forfattere glipp av honorar for utenlandske oversettelser, og som kompensasjon fikk Ibsen, Bjørnson og senere også Lie diktergasje fra staten. Etter hvert solgte også Kielland så godt i utlandet at han la inn et krav. I november 1884 sendte han sin søknad til regjeringen, men fikk avslag. I januar 1885 snakket han med Johan Sverdrup, men forgjeves. Nå skrev Bjørnson direkte til Stortinget og fikk med seg Jonas Lie i at også Kielland burde tilkjennes en godtgjørelse. Men det var valgår og utrygt for politikerne å legge seg ut med den kristne velgermassen som fryktet fritenkerne. Lars Oftedal manet i et brev Kielland til omvendelse, for troens nådegave «tilfaller enhver som ikke motstår den». 10. juni 1885 skulle Stortinget behandle Kiellands søknad, og folk stod i kø langt nedover gaten. Ibsen stilte, og saken vakte stor interesse i utlandet, men det ble 49 stemmer for og 60 imot. Også et forslag om en engangsbevilgning falt. Johan Sverdrup holdt siden en takketale for Oftedal om hvordan han satte «pris på denne virksomhet i åndens tjeneste». Bjørnson sa fra seg sin egen dikterlønn i protest mot avgjørelsen, og Venstre ble splittet i det rene Venstre og de moderate. Saken førte dermed til at Sverdrup mistet den samlende kraft som hadde vært hans styrke. I tillegg tok Hans Jæger og bohemkretsen rundt ham avstand fra Kielland, et hardt slag for Kielland som hadde vært positiv til Jæger. Først i 1896 sluttet Norge seg til Bernkonvensjonen, men det fikk Kielland ingen glede av.
I august 1887 skrev Kielland fra Frankrike: «Jeg tar straks fatt på en fortelling. Nå er det Oftedal som skal i gryten; han er moden.» Kielland våknet en morgen med sin «lille giftige fortelling» ferdig i hodet, og skrev den ned på ni uker, samtidig som han flyttet. Handlingen skal være basert på en virkelig hendelse, der Kiellands slektning Valentin Arentz hadde tatt initiativ til et ball for 214 av fiffen i Stavanger, og opplevd at Lars Oftedal dagen før ballet hadde uttalt seg strengt fordømmende om ball i en tid med arbeidsledighet. Kielland fant et nytt uttrykk for Oftedals tilhengere, «kaninene», basert på sine observasjoner av dyrene som grov sine hull rundt Cernay der han bodde i sin franske utlendighet. Han kalte boken «en avisartikkel i bokform», det var «en ganske eiendommelig fryd å stå sådan med en god hammer ferdig til å slå det intetanende uhyre, som just nu boltrer seg, tryggere og fetere enn noen gang.» Kielland skrev om Oftedal: «Jeg har truffet ham så aldeles i blinken etter min egen dom, at denne figur hører til mine stoltheter.» Til Bjørnson tilføyde han likevel at han ikke portretterte den virkelige Oftedal: «Jeg har kokt ham om til eget bruk.» Og han skrev med atskillig sympati om Oftedal i Stavanger Avis i 1889. Faktisk var det atskillige likhetspunkter mellom de to mennene, og Kielland kan ha kjent seg igjen i at Oftedal levde i et ulykkelig ekteskap fordi han ikke hadde brutt en forlovelse. De to brukte attpåtil samme rorkaren, Asbjørn, når de fisket på Orrevannet. Og etter Oftedals fall i 1891 gikk aldri Kielland ut mot ham offentlig.
Oftedal på sin side skrev til redaktør Henrik Cavling i Verdens Gang 30. juli 1892: «Det er et hell for [Kielland] ''at han er blitt borgermester. Hittil har han ikke gjort annet enn å kalle meg en kanin og håne Gud.''» For øvrig leste Oftedal gjerne Kiellands bøker «med fornøyelse», for han likte språket hans. Da Oftedal startet sin avis 1. september 1892, Stavanger Aftenblad, erklærte likevel borgermesteren at han «ikke averterer i Aftenbladet». Han ble intervjuet av Oftedal og presentert under overskriften «Kielland. En gammeldags mand» som fortsatte med at han var «den mest smålige figur som går i to sko». I 1894 utga Oftedal en roman han kalte Kaninkongen, et dårlig kamuflert portrett av Kielland, komplett med teglverk, alkoholproblemer og en søster som heter Kitty. Berge Furre kaller boken «ein mislykka karikatur», avlet i sjelens bitreste avkrok.
Redaktør og embetsmann
Kielland var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.
Redaktør
Journalistikk var for Kielland ikke noe naturlig yrkesvalg. I november 1888 skrev han til sin bror Jacob, etter tilbakekomsten til en ruinert hjemby: «Jeg ser misbrukene og er kanskje den eneste som har mot og autoritet til å sette fingeren på det ømme sted...Nå vil mitt hode ikke lenger omdikte det iakttagne til kunst. Jeg er kommet så nær innpå livet, at min fine kunst er på randen av det jeg alltid har foraktet så dypt: Journalistikk.» Stavanger Avis var eid av brødrene Haabeth og med Kiellands ord «en skrekkelig sladank av en avis som skulle omgjøres, renses og bli et byblad for Stavanger; morsomt, europeisk og fryktelig for de små paver». Han inngikk avtale med brødrene Haabeth og overtok som redaktør 1. januar 1889. Nå kunne han ta fatt på det han hadde skrevet om til Strindberg, sitt ønske om å være like dristig som svensken, for «når jeg sitter fet og fornøyd og pusser min blanke stålpenn, farer det gjennom meg en ond samvittighet: var det ikke bedre å stå på gaten med Strindberg og kaste sten i de pene vinduer».
Kielland var påvirket av brødrene Brandes og deres avis Politiken, og som avisredaktør led han aldri av den skrivesperren som hadde grepet ham som forfatter. Hans redaktørstil var den velskrevne, kommenterende reportasjen. Til Bjørnson skrev han: «Et blad i min hånd ville være en svøpe for byen og en fornøyelse for landet». Men han fikk få allierte og enda færre venner, selv om han forsøkte å gjøre avisen til Venstres talerør. Han følte seg mer og mer «hudløs» som uttrykt i et brev: «Du vet man blir iakttatt av så mange onde øyne, som lurer på de skuffede miner». På 40-årsdagen 18. februar 1889 mottok Kielland ikke et eneste telegram. Han slet også med store helseproblemer, blant annet søvnapné som ga ham konsentrasjonsvansker og dårlig hukommelse. Han fikk også diabetes.
Kielland og motstanderen Lars Oftedal delte en levende interesse for arbeiderbevegelsen og arbeiderklassens kår. Da det ble hevdet at arbeiderne ikke var modne nok til å ha stemmerett, skrev Kielland at modne arbeidere kunne man endelig se i de store nasjonene: «De er perset og pint av et kapitalisttyranni som ikke er kjent hos oss; de står skummende av hat og venter på oppgjørets dag.» Han fikk ikke lenger tid til overs til skjønnlitteratur, daglig skrev han rundt ti manusflak og fylte selv avisens forside. Her tok han til orde for offentlig eldreomsorg, pensjonsordning, trygdekasse og ulykkesforsikring. Om Lars Oftedal sa Kielland at han hadde «Gud i den ene lommen og Stavanger i den andre». I likhet med Kielland skrev Oftedal om arbeidernes nød, men i motsetning til ham samlet redaktør Oftedal også inn mat og klær til de trengende. Mens Kielland har fått statue på sokkel, er Oftedals monument avisen hans, Stavanger Aftenblad.
Stor betydning fikk hans artikler om Den kombinerte innretning, en kombinasjon av sykehus, sosialhjelp og straff på ett og samme sted. Uro, mistrivsel og vanstell ble i økende grad knyttet til institusjonen. I en serie avisartikler rettet Alexander Kielland skarp kritikk mot stedet, og fremskyndet nedleggelsen i 1897.
Borgermester og amtmann
I 1902 ble han amtmann i Romsdals amt med bolig i Molde. Natt til 23. januar 1904 hadde han akkurat lagt ut på en fem-ukers ferie på kontinentet med sin forlegger Hegel, da han fikk vite at det var brutt ut bybrann i Ålesund. Han snudde, og neste morgen 24. januar klokka sju stilte han i sydvest og oljehyre på gata i Ålesund, og fikk senere ros fra Stortinget for sine presise rapporter fra katastrofen. Han var i sitt ess selv om kosten bestod av rugkavring og øl, og skrev senere til venner: «For meg var de fjorten branndager likefrem - ja, jeg tør jo ikke si festtid – men akkurat noe for meg».
Forfatterskapet
Thomas Mann sa i 1926 at han planla Huset Buddenbrook etter kiellandsk mønster. Han sa senere at «Kiellands verker har bidradd til at jeg kunne skrive Buddenbrooks. Derfor kaller jeg alltid Norge for Kiellands land.»
Kiellands død
Kielland hadde vært sterkt overvektig fra 30-årsalderen av, og da Amalie Skram traff ham første gang, slo hun hendene sammen og utbrøt: «Nei, for en fet, glad laps!». Hans overvekt - ved sin død veide han 136 kilo - og hang til alkohol forverret symptomene ved søvnapné som påførte ham pusteproblemer om natten. Han ble observert da han etter å ha inntatt en diger middag på Grand, snek seg ut i bakgården og kastet opp alt sammen - for så å gå inn igjen og bestille mer av både mat og vin.
Siden han trivdes bedre i Bergen enn i Stavanger, bad han jevnlig Claus Hanssen, som var en venn av ham, om å bli innlagt ved Bergen hospital der Hanssen var overlege. Kielland var nært knyttet til den unge sykepleiersken Camilla Struwe, utdannet fra Edinburgh; han ba sin forlegger sende henne Kierkegaards samlede verker. Han ba alltid om at frk Struwe matte være til stede når han var innlagt på sykehuset, da han trengte hennes «redselsregimente». Han kalte henne «overdokkmesteren» fordi han i hennes varetekt var som et skip i tørrdokk. Siste kvelden han levde, var det Struwe som så til ham i 11-tiden og noterte: «Kort tid efter hørtes han snorke meget sterkt», utpå natten rapporterte hun at alt var rolig, men om morgenen var det slutt. Alexander Kielland døde i Bergen 6. april 1906, bare 57 år gammel.
Etter Kiellands død berget Gyldendal familien fra konkurs ved å kjøpe forfatterrettighetene. For forlaget viste dette seg å ha vært et røverkjøp de satt igjen med mye for. Enken Beate hadde vært like uansvarlig som sin mann, og fikk et skarpt brev fra sin svoger Jacob like etter Kiellands begravelse. Snart flyttet hun til København, hvor hun døde i 1923. Da hun ble intervjuet av Jonas Collin i Tidens Tegn i anledning sin 70-årsdag i 1921, sa hun at hun foretrakk Danmark for Norge. Fra ekteskapet med Kielland hevdet hun at hun ingenting husket: «Nei, en vifte er alt som er tilbake fra den tid.» Hun mente perlemorsviften som er utstilt på Ledaal, den som datidens mest berømte menn hadde skrevet sine navnetrekk på.
Arven og minnet etter Kielland
Edvard Beyer mente at «Kiellands viktigste bidrag til norsk litteratur er romanene. Det er en fargerik rekke av enkeltverk, men de fleste av dem er også deler av et større hele, en stor romanserie – vår første – om dikterens egen by i vekst og forandring gjennom et halvt hundre år.»
Alt året etter Kiellands død, i 1907, ble hans barndomshjem «Kiellandshuset» revet for å gi plass til et posthus. Sigval Bergesen d.e. ønsket å bevare «Kiellandshuset» som bymuseum, men ble nedstemt i formannskapet.
På Torget står en statue som ble avduket 6. mai 1928. Statuen er laget av Magnus Vigrestad. I Molde står en Kielland-skulptur laget av den danske billedhuggeren Peder Severin Krøyer. Den ble avduket i 1907.
Med 15 års mellomrom fikk Kielland barn med ungdomskjæresten Lisa, og da hun døde seks år før Kielland, skrev han at livet hans «var over». Hennes egen mann var blitt stygt skadet av en stut, og kunne ikke få barn. I dag anerkjenner etterkommerne etter Kiellands barn med Beate og hans to barn med Lisa hverandre som legitime, og Kiellands oldebarn Thorleif Kielland Aarre, etterkommer av Lisa Aarre og Kielland, tok Kielland-navnet på 1990-tallet, i likhet med sin bror og en fetter.
Thorleif Kielland Aarre ønsket å stifte et museum for alle bilder, papirer og gjenstander slekten har tatt vare på etter forfatteren. I 1986 var det håp om å få gjenreist «Kiellandshuset», men i stedet rev bulldosere den restaurerte bygningen som da stod på Ledaal. I 1999 var det samlet inn tre millioner kroner til oppføring av en kopi av «Kiellandshuset» på tomten ved Breiavatnet, og åpne et museum og kulturhus der, men kommunen ønsket ikke det.
Først på Kiellands 170-årsdag 18. februar 2019 åpnet Kiellandsenteret i Sølvberget bibliotek og kulturhus i Stavanger. Senteret har som mål å «dyrke litteratur, lesing og skriving, og være en møteplass for debatt og meningsutveksling».
Han er hedret med gatenavn i flere norske kommuner, og Alexander Kiellands plass (Oslo) bærer hans navn.
Jelizovo
Jelizovo (russisk: Елизово) er en by i Kamtsjatka kraj i Russland. Den ligger ved elva Avatsja 32 km nordvest for Petropavlovsk-Kamtsjatskij. Innbyggertall: 41 533 (folketelling 2002), 46 929 (folketelling 1989).
Petropavlovsk-Kamtsjatskij lufthavn, den største på Kamtsjatka, ligger like ved byen.
Gary Goodchild
Gary Goodchild (født 27. januar 1958 i Chelmsford) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte for Viking i første del av 1980 tallet. I løpet av sin karriere for klubben scoret han 24 mål på 78 kamper. Han har også spilt for klubbene Wycombe,, , Bryne og. I en periode var han trener for Bryne. Fra 2007 hadde han ansvaret for Viking sitt rekrutteringslag. Goodchild hadde kontrakt med Viking frem til og med 2017-sesongen.
Alexandria (Virginia)
Alexandria er en by i delstaten Virginia i USA. Den hadde ifølge den amerikanske folketelling i 2010 en befolkning på. Byen ligger på Potomac elvens høyre (vestlige) bredd, ti km sør for det sentrale Washington, D.C..
Nærheten til den amerikanske hovedstaden preger byen og området. Mange av innbyggerne er tilknyttet regjeringsapparatet og forsvaret.
Den første bebyggelsen fant sted i 1695, med mindre det hadde vært noen indianerlandsbyer akkurat der tidligere en gang. Alexandria har en stor og vel bevart gamleby. Det meste av den lå – likesom hele dagens Arlington Conty, innenfor grensene til District of Columbia, et distrikt som ble utskilt fra statene Virginia og Maryland for å gi rom for de nybakte selvstendige Amerikas forente stater. I 1840-årene fant man ut at D.C. ikke trengte å være riktig så stort, og alt sør for elven Potomac ble tilbakeført til Virginia.
Byen Alexandria ble atskilt fra Alexandria County i 1870. Den gjenværende delen av  Alexandria County forandret navn til Arlington County i 1920, og det fikk slutt på mange års forvirring.
Khmelnytskyj
Khmelnytskyj het opprinnelig Proskuriv (ukrainsk: Проску́рів; russisk: Проску́ров – Proskurov), og fikk sitt nåværende navn i 1954, oppkalt etter Bohdan Khmelnytskyj.
I forbindelse med den russiske revolusjonen er Khmelnytskyj kjent for en rekke pogromer, blant annet en som krevde 1500 menneskeliv i 1919.
Norsk-canadiere
Det bor 1,2 millioner skandinav-canadiere i Canada, noe som utgjør omtrent 3,9 % av landets befolkning. Ved folketellingen i 2006 var det 432 515 canadiske statsborgere med norsk avstamning, noe som utgjør 1,4 % av den canadiske befolkning. Betydelig norsk immigrasjon fant sted fra midten av 1880-tallet til 1930.
Norge spiller en viss rolle i canadisk historie. De aller første europeere som kom til Nord-Amerika var nordmenn, som opprettet minst en bosetning i Newfoundland (L'Anse aux Meadows) omkring 1000 AD. Snorri Guđriđsson, sønn av Thorfinn Karlsefni og hans kone Guđriđ, regnes for første europeiske baby født i Nord-Amerika. Canada er også hjemsted til Little Norway og Camp Norway, som var norske militære øvingsområder under andre verdenskrig.
Norske bosetninger i Canada
Ifølge folketellingen i 2006, oppga 432 515 canadiere at de hadde norsk etnisk bakgrunn (det var anledning til å oppgi flere). Dette utgjør 1,38% av befolkningen. Disse fordelte seg geografisk som følger:
Svært mange norske kvinner som har fått barn med folk fra annen etnisk bakgrunn og hvor disse ikke er blitt registret som etnisk ulikhet, fører til at andelen med norsk bakgrunn blir noe lavere i statistikken.
Fylkesvei 3472
Fylkesvei 3472 går mellom Sandvad og Fosstveit i Tvedestrand kommune.
Angelstadveien var del av Vestlandske hovedvei, med Østre Angelstad som skysstasjon. Ved Fosstveit fortsatte veien videre over Fosstveit bru mot Brekka i Arendal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 106 (Aust-Agder).
Aceton
Aceton (propan-2-on eller propanon ), CH3(CO)CH3, er det enkleste av ketonene. Aceton blir laget ved oksidasjon av alkoholet propan-2-ol, (isopropanol), og er en fargeløs væske med karakteristisk «organisk-aromatisk» lukt. Hvert år produseres det 500 millioner tonn i verden, hvorav 3 millioner tonn kommer til Norge. Stoffet er et utmerket løsemiddel (det er hovedbestanddelen i neglelakkfjerner), og et viktig utgangsstoff for framstilling av andre stoffer. Aceton bør brukes med forsiktighet ved rensing av myke overflater, f.eks av plast, da oppløsningen er så kraftig at plasten kan smelte (klar plast vil kunne bli grumsete).
Hos små barn kan det forekomme brekninger på grunn av utskilling av aceton i kroppen (acetonemiske brekninger).
Synonymer: 2-propanon, dimetylketon.
Ordet er nydannet ord av latin acetum «eddik» + suffikset -on benyttet om noen inaktive gasser eller atompartikler
Algerie under Sommer-OL 1988
Algerie under Sommer-OL 1988. 42 sportsutøvere fra Algerie deltok i sju grener under Sommer-OL 1988 i Seoul. Dette var femte gangen Algerie deltok i et OL, de vant ingen medaljer.
Linje 1 (St. Petersburgs metro)
Linje 1 eller Kirovsko-Vyborgskaja-linjen (russisk: ) er den eldste linjen på St. Petersburgs metro, åpnet i 1955. De opprinnelige stasjonene er vakkert dekorert, spesielt Avtovo og Narvskaja. Linjen knytter sammen fire av de fem viktigste jernbanestasjonene i byen. I 1995 ble tunnelen mellom Lesnaja og Plosjtsjad Muzjestva rammet av flom, og i de neste ni årene var linjen delt i to adskilte linjer knyttet sammen med matebuss.
Europavei 692
Europavei 692 går mellom Samtredia og Batumi i Georgia. Veiens lengde er rundt 100 km.
Elbil
En elbil eller elektrisk bil er en bil som drives av elektrisitet. Energien til framdrift lagres som regel i batterier, men også svinghjul og kondensatorer har blitt eller blir benyttet.
Elektrisk drift var forholdsvis vanlig i den tidlige bilhistorien fra midten av 1800-tallet og fram til begynnelsen av 1900-tallet. Men på grunn av begrenset rekkevidde og dårlig motorytelse, ble elektriske biler raskt utkonkurrert av bensinbiler. Tidlig på 2000-tallet økte interessen for elektriske biler på ny ettersom forurensing fra biler med forbrenningsmotor etter hvert ble ansett å være et stort problem, både lokalt og globalt.
Ved hjelp av nyutviklet batteriteknologi er moderne elektriske biler blitt et aktuelt alternativ til bensindrevne biler for svært mange. Økt rekkevidde, tilgang til lading og en synkende kostnadstrend for stadig kraftigere batteripakker har bidratt til dette. Det er store forventninger til den videre utviklingen av elbiler som et miljøvennlig og energieffektivt framkomstmiddel.
Norske myndigheter har innført en rekke goder for elbiler, bl.a. fritak fra merverdiavgift og engangavgift, gratis eller redusert pris for bompassering og at elbilene (med noen unntak) kan kjøre i kollektivfelt.
I tillegg til elbiler har også hydrogenbiler med brenselceller de samme godene som elbiler. Fra slutten av 90-tallet er det også kommet biler som har hybriddrift, det vil si at de har både elmotor og forbrenningsmotor. Etter 2010 har det også kommet en rekke ladbare hybridbiler på markedet. Hittil har ikke hybridbiler fått noen av de godene som rene elbiler har med unntak av redusert engangsavgift.
Bruk og begrensninger
80–95 prosent av tilført energi på en elbil benyttes til fremdrift, mot bensinbilens ca. 25–30 prosent og litt høyere for diesel. Energien lagres i batterier, og virkningsgraden til disse er derfor også viktig. Litium-ionbatterier kan ha over 90 prosent virkningsgrad, mens blybatterier ligger på mellom 75 og 85 prosent. Samlet virkningsgrad er 60–85 prosent for elbil.
Virkningsgraden for kraftverket som leverer strøm, overføringstap og tap i batterilader, inngår også i regnestykket. Kullkraftverk har en virkningsgrad på 30 prosent, mens gasskraftverk har over 50 prosent, og fornybar energi noe høyere. Tilsvarende for brenselceller må virkningsgraden, lagring og transport av hydrogen tas med. Selv om den elektriske motoren i seg selv har høy virkningsgrad, er det uklart hva virkningsgraden for hele kjeden blir. Elbil gir lave eller ingen utslipp lokalt, men kan bidra til klimautslipp ved produksjon av nødvendig elektrisk energi eller hydrogen. Siden elbilen ikke slipper ut partikler lokalt, er den godt egnet til bytrafikk. I tett trafikk i trange bygater gir dermed elbilen fordeler. På grunn av begrenset rekkevidde, passer elbilen best i situasjoner hvor man forflytter seg korte avstander om gangen, som for eksempel i et bymiljø. Det har også blitt skissert hvordan elbiler kan brukes effektivt i et bildelingssystem.
Strømutgiftene for kjøring med elbil per km er lave i Norge hvor prisen for elektrisk energi er lave. Typisk forbruk for nyere elbiler ligger på mellom 1,0 og 2,5 kWh per mil. Strømprisene vil i likhet med bensinprisene variere, men elbileiere kunne med 2015-priser forvente å kjøre én mil for under 2 kroner forutsatt at bilen ble ladet på eget strømnett. I mange byer er det satt ut ladestolper som tilbyr gratis lading for elbiler. Bilprodusenten Tesla tilbyr også gratis lading, men da med et begrenset nett av ladestasjoner. De som utelukkende kan basere bilbruken på disse, vil altså bare ha kostnader til dekk, reparasjoner, service og avskrivning.
Motsatt vil det forholde seg for elbilister som baserer seg på lading på hurtigladestasjon. Prisene her varierer, men ligger hos to av de store leverandørene i Norge, Fortum og Grønn Kontakt på 2,50 kroner per minutt (2015). Hurtigladerne leverer ofte 50 kW, så prisen per kWh blir i et slikt oppsett på 3 kroner, som følgelig gir en driftskostnad på mellom 4,50 og 7 kroner per mil avhengig av biltype og kjøremønster.
Li-ion-batterier har vært kostbare og har medført at få bilprodusenter har utstyrt biler med store nok batterier til å kunne konkurrere med bensinbilenes rekkevidde. Prisene på batterier falt imidlertid kraftig i perioden 2010–2015. Bilprodusenter er tilbakeholdne med å røpe de reelle kostnadene for batteriene, men uavhengige analyser anslo kostnadene i 2010 til å ligge rundt 1000 dollar per kWh. Tilsvarende analyser gjort i 2015 viser anslag på mellom $200 og $300 per kWh, enkelte også lavere enn dette. En investorkonferanse som den amerikanske bilprodusenten General Motors holdt i oktober 2015, avslørte at man baserte produksjonen av den kommende elbilen Chevrolet Bolt på at batteriprisene kom til å ligge på $145/kWh ved inngangen til 2016.
En sammenligning gjort av DinSide i 2007 kom elbilene bedre ut enn bensinbilene. Aftenposten fant i 2010 også at elbil var mer økonomisk enn bensinbil dersom man bor i bystrøk og kjører mye.
En ulempe med den høye virkningsgraden til elbiler er at det ikke genereres spillvarme, og andre kilder må benyttes for å varme opp eller kjøle ned kupeen og for å få varmluft på vinduene.
Brannsikkerhet
Det brenner sjeldnere i elbiler enn det gjør i konvensjonelle biler som går på fossilt drivstoff. Når det skulle brenne i en elbil er det svært sjelden at batteriet er årsaken.
Transportarbeid
Det har blitt rapportert at den økende andelen elbiler i Norge har trekt ned klimagassutslippene per personkilometer for personbiler.
Miljø og klima
En av de største miljøgevinstene med elbil er at den i bruk ikke gir lokale utslipp. Hvor mye bilen i virkeligheten genererer av utslipp i bruk er avhengig av hvor stor andel utslippsfri energi som brukes til å lade batteriene. Færre bevegelige deler gjør det også enklere å produsere en elbil, og dermed muligheten for mindre energiforbruk til transport og fremstilling av komponenter. Det totale karbonavtrykket ved produksjon er likevel høyere enn for en bil i samme størrelse drevet av bensin/diesel ettersom fremstillingen av batterier er svært ressurskrevende. En rapport utgitt av Union of Concerned Scientists viser at elbiler har en stor klimagevinst totalt sett alle forhold tatt i betraktning. Når bilene vrakes, har en mellomstørrelse bensinbil i snitt stått for et klimagassutslipp på 57 tonn, mens en tilsvarende elbil i snitt har stått for 28 tonn.