cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sigurd Sele
I 2012 var han på Nordland Teater med oppsetningen Dødsforelska og avslutta året på Rogaland Teater som Vicente i Kaizersmusikalen Sonny. I 2013 var han aktuell med Teaterkonsert Beethoven på Rogaland Teater. I 2014 hadde han igjen hovedrollen som Jean Valjean i Les Miserables, denne gangen i Haugesund og Sandnes.
Giuseppe Cavanna
Giuseppe Cavanna (1905–1976) var en italiensk fotballspiller som blant annet spilte for Napoli.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1934, der laget hans vant gull.
Flanders
Flanders kan sikte til følgende:
Gulraiz Akhtar
Gulraiz Akhtar (født 2. februar 1943 i Rawalpindi, død 1. november 2021) var en pakistansk landhockeyspiller som deltok i De olympiske leker i 1968.
Akhtar ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det pakistanske laget som vant landhockeyturneringen. Pakistan vant semifinalen 1–0 over Vest-Tyskland og i finalen slo de Australia 2–1. Akhtar spilte ni kamper og scoret ett mål i turneringen.
Håndballklubben Vestre Toten
Håndballklubben Vestre Toten (stiftet 21. mai 2012) er en håndballklubb fra Vestre Toten i Innlandet, som spiller sine hjemmekamper i Raufosshallen. Klubbens A-lag for kvinner spilte 2021/22-sesongen i 4. divisjon.
Andreas Christensen
Andreas Christensen er navnet til flere personer:
Håndballklubben Vestre Toten
Historikk
Håndballklubben ble stiftet 21. mai 2012 som et samarbeid mellom Raufoss Håndballklubb og Bøverbru Håndballklubb.
NM i friidrett 1927
Norgesmesterskapet i friidrett 1927 bestod av flere arrangementer som i 1927 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Følgende øvelser ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
Eredivisie 2004–2005
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Allround-NM på skøyter junior 1985 for herrer
Allround-NM på skøyter junior 1985 for herrer ble avholdt 9. og 10. februar 1985 på Sofiemyr stadion, Kolbotn i Oppegård med 41 deltakere, fordelt på 18 i eldre junior og 23 i yngre junior. Teknisk arrangør var Kolbotn Idrettslag.
Juniornorgesmestere i allround 1985 ble Stein Olav Krosby fra Oslo Idrettslag med tre distanseseire i eldre junior og Nils Einar Aas, Ask Skøyteklubb i yngre junior.
Anfilogino Guarisi
Anfilogino Guarisi (1905–1974) var en italiensk fotballspiller som blant annet spilte for Lazio.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1934, der laget hans vant gull.
Lebjazje
Lebjazje (russisk: Лебя́жье; finsk: Kuuterselkä) er en landsby på det Karelske nes i Vyborg-distriktet i Leningrad oblast. Før vinterkrigen var landsbyen finsk og het Kuuterselkä, men ble avgitt til Sovjetunionen sammen med resten av det Karelske nes ved fredstraktaten i Moskva 1940. Under fortsettelseskrigen løp den finske forsvarslinjen gjennom området.
Mary Rowlandson
Mary (White) Rowlandson (født ca. 1637, død 5. januar 1711) var en kvinne fra kolonitidens Amerika som ble tatt til fange av indianere i løpet av den såkalte kong Philips krig og satt 11 uker som fange før hun ble løslatt. Etter frigivelsen skrev hun en bok om sin erfaring som indianerfange, The Sovereignty and Goodness of God: Being a Narrative of the Captivity and Restoration of Mrs. Mary Rowlandson (Guds overhøyhet og godhet: En fortelling om fangenskapen og tilbakelevering av fru Mary Rowlandson), som er betraktet som et vesentlig verk innenfor den amerikanske litterære sjangeren fangefortellinger.
Biografi
Mary White ble født en gang rundt 1637 i Somersetshire i England som femte av åtte barn til John og Joan West White av South Petherton. Familien forlot England en gang før 1650, og bosatte seg først ved Salem i Massachusetts Bay-kolonien og flyttet i 1653 til Lancaster ved grenselandet i Massachusetts. Der giftet hun seg med presten Joseph Rowlandson, sønn av Thomas Rowlandson av Ipswich i Connecticut i 1656. Fire barn ble født mellom 1658 og 1669 hvor den første datteren døde som barn.
Ved soloppgang den 10. februar 1675 under den såkalte kong Philips krig kom Lancaster under angrep fra indianere fra stammene wampanoagfolket, nipmucfolket og narragansettfolket. Rowlandson og hennes tre barn, Joseph, Mary og Sarah, var blant de som ble tatt som gisler. I mer enn 11 uker og fem dager ble hun og hennes barn tvunget til følge med indianerne mens de flyktet gjennom villmarken for å unnslippe kolonistenes milits. Hun fortalte senere hvor hardt og vanskelig forholdene var under hennes fangenskap for alle. Den 2. mai 1675 ble hun løslatt for løsepenger bestående av 20 pund som var blitt samlet sammen av kvinner i Boston i en offentlig subskripsjon, og betalt av John Hoar fra Concord ved Redemption Rock i Princeton i Massachusetts.
I 1677 flyttet prost Rowlandson sin familie til Wethersfield i Connecticut hvor han ble installert som prest i april dette året. Han døde i Wethersfield i november 1678. Kirkens ledere ga hans enke en pensjon på 30 pund i året. Mary Rowlandson og hennes barn flyttet til Boston hvor hun skrev sin fangefortelling. Det ble utgitt i Cambridge i Massachusetts i 1682 og i London det samme året. Historikere har tradisjonelt antatt at Rowlandson var død før hun hennes fortelling ble utgitt (Vaughn, 32), men faktisk levde hun i flere år etter. Den 6. august 1679 giftet hun seg med kaptein Samuel Talcott, og tok hans etternavn. Hun døde til sist den 5. januar 1711 og overlevde sin ektefelle med over 18 år.
Guds overhøyhet og godhet
Etter at Rowlandson kom fri fra fangenskapet skrev hun en fortelling om sitt fangenskap ved å fortelle sin reise i tyve adskilte, Removes, «fjernelser», eller reiser. I løpet av angrepet på Lancaster ble hun vitne til drapene på venner og familie, en del kledd nakne og kappet opp i biter. Etter at hun ble tatt til fange reiste hun sammen med sitt yngste barn Sarah, og led under sult og depresjon på vegen til en indiansk landsby. Sarah, da 6 år og fem måneder, døde kort tid etter at de hadde kommet fram til landsbyen. Hun og hennes andre barn ble holdt adskilt og solgt som eiendeler fram til hun til sist ble gjenforent med sin ektemann. I løpet av fangenskapet søkte Rowlandson trøst og rettledning fra Bibelen. Teksten i fangefortellingen er fylt med tekster og referanser til Bibelen som beskrev forhold som tilsvarte eller lignet på hennes egne.
Mary Rowlandsons bok ble en bestselger i sin tid og kom ut i fire utgaver i løpet av et år. Spenningene og stridighetene mellom kolonistene og de innfødte indianerne, særlig i kjølvannet av kong Philips krig, var en kilde til engstelse. Folk fryktet å miste forbindelsen med sitt eget samfunn. De hadde stor undring på erfaringene til en som hadde vært «på den andre siden» som indianerfange, og deretter kommet tilbake til kolonistenes samfunn. Mange lesende engelske mennesker var allerede kjent med fangefortellinger til britiske sjøfolk og andre som var tatt til fange utenfor Nord-Afrika og i Midtøsten.
Fritz Huitfeldt (1851–1938)
Fritz Reichwein Huitfeldt (født 19. mai 1851 i Borgund, død 24. april 1938 i Oslo) var en forretningsmann og autoritet i utviklingen av skisporten.
Han kom til Christiania som 13-åring, og ble der inspirert av Sondre Norheim på Iversløkken like ved gamle Aker kirke. Huitfeldt ble sekretær i Foreningen til Ski-Idrettens Fremme, og etter noen snøfattige vintre dro han i 1891 sammen med Hans H. Krag på rekognosering etter nytt sted for en skibakke. Valget falt på åsen vest for Besserudmyra, i dag kjent som Holmenkollbakken.
Huitfeldt drev også sportsforretning og egen skifabrikk, og han utviklet en banebrytende skibinding med stive jernører, som ble lansert i 1894. «Huitfeldt-bindingen» ble også brukt av de tidlige alpinløpere i Mellom-Europa.
Antiokos V Eupator
Antiokos V Eupator (gresk: Αντίοχος Εʹ Ευπάτωρ; «av en god far»; født ca. 172, død 161 f.Kr.) var en konge av det hellenistiske Selevkideriket kortvarig i tiden 163–161 f.Kr.. (basert på datoer fra Første Makkabeerbok 6:16 og 7:1).
I begynnelsen av Antiokos' styre var det et forsøk fra syerne å undertrykke det jødiske opprøret til makkabeerne i Judea, men det endte i et svakt kompromiss. Etter en militær seier i slaget ved Bet-Sakara, sør for Betlehem, og drapet på Eleazar, en bror av Judas Makkabeus, ble Lysias informert om et opprør i Syria ved at Filip (en fortrolig av Antiokos IV Epifanes som hadde fulgt den tidligere kongen for å erobre Mesopotamia, og som hadde før kongens død blitt gitt oppgaven av oppfostringen av Antiokos V) var kommet tilbake til hovedstaden med den ene halvparten av hæren. Lysias følte seg truet og rådet Antiokos V til å inngå fred med jødene. Jødene aksepterte, men for å sikre seg at de ikke ville gjøre opprør igjen, brøt den unge kongen og hans regent sitt løfte og rev ned Jerusalems murer før de dro.
Da de nådde tilbake til kongedømmet oppdaget de ut at Filip kontrollerte hovedstaden Antiokia, men de beleiret byen og beseiret ham.
Da det romerske senatet fikk høre at Selevkideriket hadde beholdt flere krigsskip og krigselefanter enn hva som var tillatt under fredsavtalen i Apamea fra 188 f.Kr., sendte de en romersk ambassadør til å reise rundt i byene i Syria for å lemleste selevkidenes militærmakt ved å senke krigsskipene og skamfere elefantene. Lysias våget ikke å gjøre noe for å motsette seg romerne, men hans underdanighet gjorde befolkningen så rasende at da den romerske utsendingen Gnaeus Octavius (konsul av 165 f.Kr.) nådde Laodikeia i 162 f.Kr. ble han myrdet.
Paek Won-chul
Paek Won-chul (født 10. januar 1977) er en sørkoreansk tidligere håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på ellevteplass med det sørkoreanske landslaget.
Anna Ustjukhina
Anna Vladimirovna Ustjukhina (russisk:, født 18. mars 1989) er en russisk vannpolospiller.
Hun representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i kvinnenes turnering.
Arthur Pauli
Arthur Pauli (født 14. mai 1989 i Ehenbichl) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SC Ehrwald.
Han debuterte internasjonalt i et FIS-renn i Predazzo i 2003. Han deltok i junior-VM i 2005, 2006 og 2007, og var på det østerrikske laget som ble verdensmestre i lagkonkurransen i Kranj i 2006. Individuelt tok han sølvmedalje i Rovaniemi i 2005. Hans beste plassering sammenlagt i kontinentalcupen er 5.-plass i 2006/07.
Pauli debuterte i verdenscupen med 34.-plass i Innsbruck 4. januar 2007. Sammenlagt i verdenscupen er 21.-plass i 2007/08 hans beste plassering; samme sesong ble han nummer 17 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Han var på det østerrikske laget som vant lagkonkurransen i Willingen 11. februar 2007. Individuelt i verdenscupen er 6.-plass i Bischofshofen 7. januar 2007 og i Klingenthal 7. februar 2007 hans beste plassering i enkeltrenn.
Hans siste verdenscuprenn var i Planica i mars 2008. Sommeren 2008 falt han stygt på trening, og greide ikke å komme tilbake på samme nivå som tidligere. Han la opp høsten 2010.
Mario Pizziolo
Mario Pizziolo (1909–1990) var en italiensk fotballspiller som blant annet spilte for Fiorentina.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1934, der laget hans vant gull.
Al-Minya
Al-Minya (المنيا, il-Minyā; koptisk: ⲧⲙⲱⲛⲏ) er provinshovedstad i al-Minyā i Midtre Egypt. Byen ligger 250 km sør for Kairo på vestbredden av Nilen som flyter nordover ved og gjennom byen. Byen hadde en befolkning på 236 043 innbyggere i 2006, beregnet til 245 478 i 2017. Det var i Minya at at manuskriptet Codex Tchacos ble oppdaget. Byen har et høyere lærested, Universitetet i Minya, Suzanne Mubaraks kunstsenter, den nye Minya museum, og regionalt Nord av Øvre Egypts radio og fjernsyn.
Etymologi
Av de lokale har Minya fått betegnelsen «øvre Egypts brud» i referanse til den strategiske lokalisering i Midtre Egypt som et vitalt punkt som knytter sammen nordlige og sørlige Egypt. Minya har en av de høyeste konsentrasjoner av koptisk kristne i Egypt, bortimot halvparten av hele befolkningen.
Laemoglyptus
Laemoglyptus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) Silinae i familiegruppen bløtvinger.
Al-Minya
Eldste historie
I løpet av førdynastisk tid i Egypt, fra tiden før 3100 f.Kr., var det området som utgjør dagens Minya og omliggende områder, utgjorde 16. nome (distrikt). Som by forble stedet en selvstyrt bystat fram til herskeren Menes forente Egypt til et rike i tiden rundt 3200 f.Kr. Ved foreningen var Egypt inndelt i 42 nomer. 16. nome var også kalt for antilopenomen etter den gressetende antilopearten Oryx dammah som antagelig var i området.
Laemoglyptus
Utseende
Middelsstore, avlange bløtvinger, gjerne med hode og dekkvinger svarte, pronotum rødt. Antennene er kamformede.
Al-Minya
Faraoisk Egypt
Etter Egypts forening ble provinshovedstaden Minya et viktig senter for handelen. Den var på motsatt side av handelsruten til Rødehavet som handelsfolk fra Midtøsten fraktet deres varer fra Sinai og Kanaan. I løpet av epoken det gamle riket ble det eldste navnet på byen endret til Men'at Khufu, noe som knyttet byen til farao Khufu, som styrte i tiden rundt 2550 f.Kr. under 4 dynasti. Det er antatt at han ble født i byen. Den nøyaktige lokaliseringen av oldtidens Minya, har ikke blitt funnet, men den er antatt at den var på vestbredden av Nilen ikke langt fra dagens moderne by, kanskje ved Zāwiyat al-Amwāt i sørøst.
Som følge av sammenbruddet til det gamle rike og under første mellomepoke i Egypt, ble de lokale herskerne i Men'at Khufu rike og mektige, og hadde en stor grad av selvstyre fra faraos sentralmakt. Fyrstene ved 16. nome holdt seg i begynnelsen nøytrale den lange striden som dominerte epoken mellom rikene Herakleopolis Magna og Egypt, men til sist under styret til Baqet III, den sterke mann i 16. nome, inngikk byen en allianse med Teben under epoken til Mentuhotep II. Denne alliansen var positiv for Men'at Khufu i den forstand at den slekt som holdt makten i byen, fortsatte å være lokale herskere selv etter at Teben krevde overherredømme. Makten til herskerne i Men'at Khufu sitt høydepunkt under Egypts 11. dynasti.
Laemoglyptus
Levevis
Disse billene finnes gjerne krypende i vegetasjonen. De er rovdyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i og rundt Himalaya.
Al-Minya
Faraoisk Egypt
Med framveksten av 12. dynasti ble makten til de lokale herskerne i Minya bestemt redusert av farao Amenemhat II (1929–1895 f.Kr.). Ved slutten av dynastiet var posisjonen og makten til herskerne i Minya funksjonelt fjernet.
I løpet av andre mellomepoke falt Minya sammen resten av Nedre og Midtre Egypt under kontrollen av Hyksosstyret. Det synes som om herskerne i Minya faktisk støttet Hyksos’ 15. dynasti mot de innfødte egyptiske faraoene 16. og 17. dynasti. Mot slutten av andre mellomperiode da faraoene i Teben hadde begynt deres kamp for gjenerobre Egypt og forvise hyksoserne fra landet. Minya ble stedet hvor de første større slaget skjedde. I 1552 f.Kr. marsjerte Kamose, siste farao fra 17. dynasti, sine elitetropper, medjai, nord til Nefrusi, et sted noen km sør for Minya hvor han beseiret hæren til en mann kalt Teti, sønn av Pepi, som det ble sagt hadde omformet Minya til et «rede av asiater». Det var det første betydelige nederlaget til hyksoserne og som oppmuntret Ahmose I, den yngre bror av Kamose, til å marsjere nordover og fordrive Hyksosstyret ut av Egypt for godt, en gang rundt 1540 f.Kr.
De fleste av Beni Hasan-gravene ble senere herjet. En del ble uleselige av herskere som fulgte. Ødeleggelse av gravkamrene var skjebnen til mange monumenter i århundre som fulgte faraoiske Egypt. Gravene ble gjort om til boliger, benyttet som steintak for å hendte tilhogd stein, eller bevisst ødelagt av tidlige kristne og muslimer.
Gresk-romersk og bysantinsk historie
Hermopolis Magna (El Ashmunein) var hovedstaden i regionen i løpet av denne perioden. Den var det fremste senteret for dyrkelsen av den egyptiske guden Tot. Ruinene av et gresk tempel, tilsvarende som Parthenon, kan fortsatt bli sett.
Ved Tuna el-Gebel er graven og kapellet til ypperstepresten Petosiris fra 28. dynasti, konstruert som et tempel.
På motsatt side av Hermopolis fikk den romerske keiser Hadrian i 130 e.Kr. bygget byen Antinopolis til minne om sin unge greske elsker Antinous.
I bysantinsk tid ble klosteret dedikert jomfru Maria ved Gebel el-Teir et viktig kristent senter i nærheten av byen Samalut i området til Minya. Klosterets kirke ble bygget av keiserinne Helena av Konstantinopel, mor til Konstantin den store, i 328 e.Kr. på et av de steder hvor det er antatt at den hellige familie oppholdt seg under deres flukt til Egypt.
Oxyrhynchus var et viktig administrativt senter i løpet av den hellenistiske perioden i Egypt, og det har siden blitt et viktig arkeologiske kilde for papyri fra samme epoke.
Muslimsk historie
Under abbasidekalifatet ble Minyas knyttet til Ibn Khasib, den utnevnte muslimske hersker av Egypt tidlig på 800-tallet. Han valgte Minya til å trekke seg tilbake på sine eldre dager og hvor han døde noen få år senere. Han ekspanderte byen fra å være en stor landsby til en middelalderby. Siden hans dager har Minya blitt referert til som Munyat ibn Khasib («Ibn Khasibs Minya»).
I løpet av styret til fatimidekalifatet på 900- og 1000-tallet fortsatte Minya å ekspandere og omfattet flere store moskéer, skoler og offentlige bad. I 1326 besøkte den muslimske reisende Ibn Battuta byen og ble imponert av hva han så der. I hans reiseskildring ble den kalt for Rihla grunnet skolen som var der da han besøkte byen og beskrev byen som «utmerker seg over alle andre byer i Øvre Egypt».
En flue gjør ingen sommer
En flue gjør ingen sommer (svensk: ) er en svart-hvitt svensk filmkomedie fra 1947, i regi av Hasse Ekman, som også skrev manuset. Norskfødte Sonja Wigert spiller rollen som Christina «Chris» Lovén, norsk-svenske Lauritz Falk spiller rollen som direktør Berger og norskfødte Katie Rolfsen spiller rollen som hushjelpen Agnes Karlsson.
Al-Minya
Moderne historie
I løpet av Muhammad Alis styre tidlig på 1800-tallet fikk Minya betydning grunnet dets fruktbare land og store landbruksproduksjon. Byens viktighet økte under styret til Ismail Pasja, sønnesønn av Muhammad Ali, grunnet de store plantasjene av bomull og sukkerrør rundt Minya. Ismail bygde en kongelig residens i Minya og på begynnelsen av 1870 begynte han en modernisering av byen og bygde dens første utvidelser av boliger. I 1873 ble Ibrahimiya-kanalen bygd for å fremme flerårig vanning til hans egne store landområder. Kanalen førte til betydelig urban utvikling særlig i de vestlige områdene av byen. Forbedringen av transportnetteverket, særskilt byggingen av broer over Ibrahimiya, førte til utviklingen av husbygging på måfå på privat landbruksmark på vestsiden av kanalen.
En flue gjør ingen sommer
Den ble spilt inn 12. mai-29. juli 1947 i AB Europa Studio i Sundbyberg med utendørsscener i Södermalm, Centralen, Nybrokajen, Fredhäll (alle i Stockholm) og Venezia i Italia.
Sagasøylen
«Sagasøyla», inntil 1992 kalt «Eidsvollsmonumentet», er ei 34 meter høy søyle med skulptur og relieffer påbegynt av billedkunstneren Wilhelm Rasmussen (1879–1965) på 1920-tallet. Kunstverket ble fullført og reist i 1992 ved Elveseter turisthotell i Leirdalen, en sidedal til Bøverdalen i Innlandet fylke.
Al-Minya
Moderne historie
Med utbruddet av den amerikanske borgerkrigen i 1861 ble det stor etterspørsel etter egyptisk bomull. Minya, som produserte store kvanta av bomull av høy kvalitet, dro fordel av etterspørselen. Den nye rikdommen førte til en rik overklasse som besto av landeiere, myndighetspersoner og folk fra handelsstanden. Bevisst på sin status bygde de rike familiene sine store residenser og palasser i hva som senere ble kalt kolonidelen av byen i nord. Italienske arkitekter lånte dekorative trekk fra nyklassisisme og rokokkoarkitektur.
Sagasøylen
Historikk
Søyla ble av Rasmussen kalt «Fra Hafrsfjord til Eidsvoll», men også omtalt som «Eidsvollsøylen» og «Eidsvollsmonumentet». Den var tiltenkt å stå på Eidsvolls plass foran Stortinget i Oslo. En modell i full størrelse ble prøveoppsatt i 1926. I 1933 meldte kunstneren seg inn i Nasjonal Samling (NS), Quislings fascistparti som samarbeidet med den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig, og etter krigen ble sluttføringen av Rasmussens kunstverk skrinlagt. Søyla ble ikke ferdigstilt og reist før i 1992, da i deler av den opprinnelige granitten og moderne kunstbetong.
En flue gjør ingen sommer
Handling
Forfatteren Bertil og sekretæren Inga Brantemo er lykkelig gift. Hennes sjef, direktør Berger, setter stor pris på Inga, og det er ikke bare for hennes arbeidsinnsats. Når han ber henne om å bli med ham på en forretningsreise til Italia, er det ikke uten baktanker på et amorøst eventyr. Bertil har ingen innvendinger, for i hennes fravær håper han på å kunne sluttføre arbeidet med en roman.
Al-Minya
Moderne historie
På begynnelsen av 1900-tallet førte eiendomsspekulasjon og en generell byggeboom til en begynnelsen av en dramatisk vekst. Samtidig ble det strukket jernbane til Kairo og byen utvidet seg på begge sider av jernbanesporet. Storbritannia etablerte konsulat i byen for å bedre bomullshandelen. I 1907 åpnet tyrkiske Ottoman Bank en avdeling i byen grunnet byens økonomiske vekst. Domstol kom i 1927, brannstasjon i 1931, rådhus og administrasjonsbygning i 1937. Brede, brolagte gater skilte den moderne byen fra gamlebyen, noe som økte sistnevntes forverring.
En flue gjør ingen sommer
Handling
Etter at Inga har dratt oppsøker Bertil noen gamle venner. På den måten møter han også Chris Lovén, datter av den mektige bokforleggeren Lovén. Hun blir umiddelbart begeistret for Bertil og lover å hjelpe ham med utgivelsen av boka. Bertil har bare ett kapitel igjen. En uke senere er romanen ferdig. Når Chris kommer hjem til Bertil for å hente manuset, gjør hun sitt ytterste for å forføre ham. Bertil blir merkbart påvirket av hennes angrep. De gode forsettene om å leve opp til de ekteskapelige troskapsløftene forsvinner delvis.
Al-Minya
Moderne historie
Som følge av revolusjonen av 1952, Suezkrisen i 1956, og den påfølgende nasjonaliseringen av mange industrier fra 1957, forlot det store flertallet av greske og armenske samfunn i Minya landet. Det førte til begynnelsen av nedgangen for kolonidistriktet. I løpet av denne perioden økte motsetningene i befolkningen mellom de to delene av byen, gamlebyen med dens arv av foreldelse og fattigdom, og kolonidistriktet med dens moderne bygninger og samfunnstjenester. Forholdene ble verre i gamlebyen, med økt fattigdom, manglende samfunnstjenester, forverrende infrastruktur og dårlige boforhold. På 1960-tallet ble Ard Al-Mowled utviklet som et offentlig boligordning for å imøtekomme den eksploderende befolkningsveksten av fattige og med lave inntekter i gamlebyen. På begynnelsen av 1970-tallet ble det moderne distriktet Ard Sultan etablert, men grunnet høye priser var det øvre og middelklassen som hadde råd og forlot kolonidistriktet.
Økonomi
I Al-Minya produseres det parfyme og såpe. På 1800-tallet var byen sentrum for et bomullsområde, som var blitt organisert av lokale egyptere og tilflyttede greske grossister. Bomull er fortsatt et viktig eksportprodukt, men det finnes også kornmøller og sukkerraffinerier.
Blant de statsdrevne industrier er sement, kjemikaler, gruvedrift, gjødsel og landbruksprodukter. Den private sektor er preget av forbruksvarer, særskilt småforretninger i og rundt byen. De fremste private industriene produserer matprodukter, møbler, og metall og trearbeid. Ettersom byen har en rik historie spiller turisme en vital rolle for byens økonomi.
Bybilde og omegn
Den plankvadratisk anlagte indre by strekker seg mellom en bred og velpleid gate (corniche) ved Nilens bredd i øst og jernbanelinjen i vest, som løper langs en irrigasjonskanal. Utenfor kanalen ligger uniforme boligstrøk og industriområder. På hovedaksen mellom jernbanestasjonen og Nilen ligger Midan at-Tahrir som byens sentrale torv. I sentrum ble det i siste del av 1800-tallet bygget, som i Kairo, men i mindre skala, hele gatestrøk med representative bygninger etter tidens europeiske forbilder. De fleste av de bevarte bygninger stammer fra tidlig på 1800-tallet og er blandinger med elementer fra nyklassisisme-, art déco- og psevdoislamisk stil.
En stor del av innbyggerne er koptere. En koptisk kirke, moskéene al-Lamati og al-Umra ligger i gamlebyen. Syv kilometer sør for byen og på den østlige bredden av Nilen ligger en stor nekropolis med kuppelgraver for muslimer og kristne, Zawiyyat al-Mayyitīn (Zawyet el-Maiyitin, «de dødes sted»). Den er et av landets største gravsteder. I nærheten er fundamentene for en trappepyramide fra oldtidens Egypts det gamle rike og dets 3. dynasti. Rundt 20 km sør for byen, fortsatt på østbredden, ligger Beni Hasan med gammelegyptiske klippegraver.
Sagasøylen
Motiv i søylen
Bildene på statuen har en heroisk sagastil. Den er delt inn i 12 deler som viser hendelser fra Norges historie, men også hendelser fra Gudbrandsdalen, fra nederste del til øverst viser den;
Ved foten av søyla befinner kongerekken seg. Øverst troner en rytterstatue av Harald Hårfagre, kongen som samlet Norge til ett rike ved Hafrsfjord. Toppfiguren var opprinnelig en løve, men denne ble skiftet ut etter mye diskusjon.
Eggene (fjell)
Eggene er et fjell i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane, med en topphøyde på 974 moh. Fjellet ligger nordøst for kommunesenteret Sandane. mellom fjellene Svinestranda i øst og Haugsvarden i vest. Mot sørvest danner det en bratt skrent som faller fra drøyt 900 moh til rundt 800 moh. Det høyeste punktet ligger i nord, noe tilbaketrukket fra kanten av stupet. Mot øst ligger Svarthammaren og Nonstua og kommunegrensen mot Stryn kommune.
Navnet er bestemt form flertall av egg, og kommer trolig av fjellets utforming med flere langsgående egger og stup mot sør. Fjellets topp har lettere tilkomst fra sidene.
Nihonbashi
Nihonbashi 日本橋 eller Nihombashi (betyr Japanbroen) er et forretningsdistrikt i Tokyo, rundt en historisk bro av samme navn.
Malolos
Malolos City (tagalog: Lungsod ng Malolos) er en filippinsk by (component city) og administrativ hovedstad i provinsen Bulacan, i Central Luzon. Byen hadde 252 074 innbyggere ved folketellingen i 2015.
I den katolske kirken i Malolos Nuestra Señora de Inmaculada Concepcion konstituerte man i 1899 den første filippinske republikk, med Emilio Aguinaldo som president. Nærpå alle de mest betydelige revolusjonære var tilstede i Malolos.
Bulacan State University ligger i byen.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 51 barangayer per 30. september 2019.
Neolucanus vicinus
Neolucanus vicinus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (30-38 millimeter), avlang, matt, svart hjortebille med rødbrune dekkvinger. Forkroppen er fint punktert og halvmatt, dekkvingene blankere. Hannens kjever er omtrent så lange som hodet, rette og knivformede med kraftige tenner på innersiden. Pronotum er avrundet, stort og bredt, ganske fint punktert, noe innsnevret ved roten. Dekkvingene er nokså jevnbrede, roten, sømmen og ytterkantene er smalt mørke.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vietnam.
Eidsbotn fuglefredningsområde
Eidsbotn fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Levanger kommune, Nord-Trøndelag. Eidsbotn er et langgrunt fjordbasseng vest for E6, sør for Alti Magneten kjøpesenter og Levanger sentrum, som står i forbindelse med Trondheimsfjorden gjennom Levangersundet. Området inngår i Trondheimsfjorden våtmarkssystem og har ramsarstatus.
Området ble fredet i 1984 for å verne et våtmarksområde av stor betydning for fuglelivet: som rasteplass for trekkfugler, og som myte- og overvintringsområde for andefugler.
American Airlines Flight 77
American Airlines Flight 77 var en innenlands-passasjerflyvning i USA som den 11. september 2001 ble kapret av fem al-Qaeda-medlemmer som, men del av terrorangrepet 11. september 2001. Flyet var på vei fra Washington Dulles internasjonale lufthavn til Los Angeles internasjonale lufthavn, men styrtet i bygningen til Det amerikanske forsvarsdepartementet, The Pentagon.
Alle 64 personer ombord (inkludert fem kaprere) omkom. 125 personer som befant seg inne i Pentagon omkom også.
Beijing Schmidt CCD Asteroid Program
BAO Schmidt CCD Asteroid Program, forkortet SCAP er det engelske navnet på et prosjekt som ble organisert i mai 1995 av Beijing Astronomical Observatory og finansiert av det kinesiske vitenskapsakademi. Prosjektets målsetning var å oppdage jordnære asteroider og kometer.
American Airlines Flight 77
Flyet
Flyet som opererte American Airlines Flight 77 denne morgenen var en Boeing 757-223 registrert N644AA. Kaptein på flyvningen var Charles Burlingame. Andrepilot var David Charlebois. Flyets passasjerkapasitet var 188 passasjerer, men under angrepet var det bare 58 passasjerer om bord. American Airlines sa at tirsdager var den dagen med færrest reisende, noe som også var tilfellet de tre tidligere månedene for Flight 77.
Beijing Schmidt CCD Asteroid Program
Fra 1995 til 1999 oppdaget SCAP én ny komet, 2460 nye asteroider og observerte 43860 andre asteroider, noe som gjorde det til det femte største asteroide-observasjonsprosjekt på denne tiden. Fem av de oppdagede asteroidene var objekter som kan være farlige for jorden. I 2002 ble en slik asteroide oppdaget nær jordens måne.
American Airlines Flight 77
Ombordstigning og avgang
Om morgenen den 11. september 2001 ankom de fem kaprerne Washington Dulles internasjonale lufthavn. Khalid al-Mihdhar og Majed Moqed sjekket inn for flyvningen klokken 07.15, og kom få minutter senere, kl. 07.18, til sikkerhetskontrollen. Begge de to utløste metalldetektoren, og ble skannet på ny. Moqed fortsatte å utløse alarmene, så han ble ransaket for hånd. Kl. 07.29 ankom brødrene Hazmi flyplassen, og sjekket inn, mens Hani Hanjour sjekket inn senere for seg selv, og kom til sikkerhetskontrollen kl. 07.35, bare minutter før Salem og Nawaf al-Hazmi. Hazmi utløste også metalldetektoren, men hvorfor han gjorde det fant de ikke ut av på stedet. Senere viste overvåkningsbilder at han hadde et uidentifisert objekt i baklomma. Innen kl. 07.50 hadde de fem kaprerne kommet seg gjennom sikkerhetskontrollen med kniver og lignende.
Fylkesvei 491 (Nord-Trøndelag)
Fylkesvei 491 (Fv491) i Nord-Trøndelag gikk mellom Bøle og Fjell i Flatanger kommune i Trøndelag.
Traséer: Fjell – Gråhammeren (25,8 km), Vontfjellet – Bøle (1,5 km)
Mellom Gråhammeren og Vontfjellet gikk veien 4 km gjennom Osen kommune i Trøndelag, som fylkesvei 7 i Sør-Trøndelag.
Da Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 ble veien del av fylkesvei 6306.
Kommuner og knutepunkter
4,1 km som i Trøndelag i Osen kommune
Edmund Gosse
Edmund William Gosse (født 21. september 1849, død 16. mai 1928) var en engelsk bibliotekar, lyriker, forfatter, litteraturkritiker og oversetter av skandinavisk litteratur til engelsk.
Oversetter, lyriker og bibliotekar
Gosse var sønn av Henry Gosse og Emily Bowes. Som voksen arbeidet han som assisterende bibliotekar ved British Museum fra 1867, og i 1875 ble han oversetter for Det engelske handelsdepartementet, en stilling han hadde fram til 1904. I mellomtiden fikk han utgitt sin første bok med poesi, On Viol and Flute (1873) og en bok om kunstkritikk, Studies in the Literature of Northern Europe (1879).
Bekjentskapskrets
Han var en venn av Robert Louis Stevenson som han ble kjent med i tenårene, og etter 1879 da Stevenson kom til London på ferie ble han boende hos Gosse og hans familie. Gosse ble også kjent med pre-rafaelittene og dikteren Algernon Swinburne som også var assosiert, løslig, til pre-rafaelittene.
I løpet av 1880-tallet ble Gosse en av de mest betydningsfull kunstkritikerne som behandlet skulptur, hovedsakelig for Saturday Review, og med en interesse som ble inspirert av hans nære vennskap med billedhoggeren Hamo Thornycroft. Gosse kom til å skrive den første historien om revitaliseringen av den sen-viktorianske skulpturen i 1894 med serie på fire del for Art Journal, og han døpte denne bevegelsen for «New Sculpture».
Fra 1904 ble Gosse bibliotekar for overhuset i Det britiske parlamentet og hvor han utøvet betydelig innflytelse. Han skrev for Sunday Times, og var en ekspert på Thomas Gray, William Congreve, John Donne, Jeremy Taylor, og Coventry Patmore. Han kan også æres for å ha introdusert den store norske dramatikeren Henrik Ibsens verker for det britiske publikum.
«Far og sønn»
Gosses mest berømte bok er den selvbiografiske Father and Son som handler om hans vanskelige forhold til sin far, Philip Gosse, en naturforsker, spesielt innenfor sjøbiologi. Boken ble dramatisert for fjernsyn av Dennis Potter. Senere i livet fikk han en betydelig innflytelse på Siegfried Sassoon. Dennes mor var en venn av Gosses hustru Ellen.
Edmund Gosse som litteraturkritiker og oversetter
I november 1871 begynte Edmund Gosse å skrive artikler om klassisk litteratur i tidsskriftet Spectator, men opplevde ofte å bli refusert. Hans kollega ved British Library, slavisten og folkloristen William R. Shedden Ralston (1828–1889), rådet ham da til å lære seg dansk-norsk og vie seg til studier av den nye, skandinaviske litteraturen. Dette var like etter nyttår i 1872. Gosse kom straks til å tenke på den lille, grønne diktboka som han hadde kjøpt i Trondheim året før, etter at han hadde spurt seg fore hvem som var regnet som Norges fremste dikter. Dette var første gang han hørte Henrik Ibsens navn nevnt. Ibsen hadde nettopp utgitt sine Digte, og Gosse kjøpte den med seg uten at han forsto det minste av innholdet. I tre måneder studerte han diktverket og skrev den første engelskspråklige artikkelen om Ibsens diktning.
Svovelkjuke
Svovelkjuke (Laetiporus sulphureus) er en soppart som livnærer seg av levende trær. Vesentlig er det løvtrær som blir angrepet, og i særlig grad eik. Soppen angriper sår og skader i vertstreet og søker inn til og etablerer seg i kjerneveden (kjerneråte) der den utvikler myceler. Kjerneveden omgjøres gradvis til et brunt pulver (brunråte) og stammen blir innhul – i mange tilfelle uten at det er synlige skader på treet fra utsiden. Store eiketrær kan holde seg i live i mange hundre år etter at angrepet startet ved at det ytterste vedlaget er mer eller mindre uskadet.
Utbredelse
Svovelkjuke eller varianter av arten er utbredt over hele kloden, vesentligst i tempererte og varmere soner. I Nord-Amerika er soppen inndelt i fem underarter, og det antas at det er to ulike arter i Europa. I Norge forekommer soppen spredt langs kysten til Møre og Romsdal, men enkelteksemplarer er funnet nord til Saltdal.
Edmund Gosse
Edmund Gosse som litteraturkritiker og oversetter
Dette representerte starten på et enestående engasjement for å gjøre norsk, og skandinavisk litteratur forstått i England. Gosse kom til å få nære bånd til Henrik Ibsen, Peter Chr. Asbjørnsen, til dels Jørgen Moe som dog hadde vanskelig for å finne tid til korrespondanser, Jacob Løkke, Jonas Lie og Ludvig Daae. Sammen med Andrew Johnston (1835–1922) tok Gosse initiativ til å stifte The British Scandinavian Society.
Svovelkjuke
Fruktlegemet
Fruktlegemet blir gjerne ikke etablert før treet har fått vesentlige skader. Det etableres gjerne i sår eller lysåpninger i treet. Fruktlegemet er ettårig, og dannelsen starter fra mai og utover. Det unge fruktlegemet er fyldig, mykt og svovelgult. Det dannes etterhvert en flat horisontal skive med en diameter på 5–25 cm. Oversiden er lett håret med en orange farve med gul rand, mens undersiden (sporesiden) er porøs og gul. Sporepulveret er hvitt. Fruktlegemene dannes gjerne i grupper vertikalt og en slik samling kan veie opp til 45 kg.
Edmund Gosse
Edmund Gosse som litteraturkritiker og oversetter
Også i tidsskriftet Academy ble Gosse en flittig bidragsyter. Første artikkel han skrev der var en anmeldelse av Ibsens Kongs-Emnerne. I 1873 oversatte han sitt første drama til engelsk, Ibsens versedrama Kjærlighedens Komedie, men manuskriptet forble upublisert.
Svovelkjuke
Bruk
Unge eksemplarer er godt spiselige etter varmebehandling. Det anbefales å plukke de eksemplarene som avgir eller «svetter» en gulaktig, vannete væske. I likhet med mange andre matsopper er den svakt giftig inntil den varmebehandles, og kan forårsake magesmerter og fordøyelsesproblemer dersom den spises rå.
Edmund Gosse
Edmund Gosse som litteraturkritiker og oversetter
I 1923 ble Gosse kreert til æresdoktor ved Göteborgs universitet. Gosse fikk dessverre aldri anledning til å overvære noen seremoniell innsettelse. Han mottok også invitasjon til å komme til Norge for å overvære festlighetene i anledning hundreårsmarkeringen av Henrik Ibsens fødsel i mars 1928. Han var ikke frisk nok til å reise, men ble likevel kreert til æresdoktor ved Universitetet i Oslo.
Svovelkjuke
Bruk
Kombinasjonen av mild smak og et noe fast, fibrøst kjøtt minner om kylling, noe som gir opphav til den engelske betegnelsen «Chicken of the woods» Svovelkjuke er særlig populær som matsopp i Tyskland og Nord-Amerika, hvor det generelt sett anbefales å tilberede unge eksemplarer på samme vis som kylling.
I utlandet er det registrert tilfeller av alvorlig allergisk reaksjon etter å ha spist det som angivelig skal ha vært Laetiporus sulphureus, men dette regnes nå for å skyldes forveksling med andre liknende kjuker, særlig Laetiporus huroniensis og Laetiporus gilbertsonii.
Marija Borisova
Marija Borisova (russisk: Мария Олеговна Борисова, født 28. juli 1997) er en russisk vannpolospiller.
Hun representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i kvinnenes turnering.
Canis Canem Edit
Canis Canem Edit (Bully i Nord-Amerika) er et videospill laget av Rockstar Games. Man spiller som ungdommen Jimmy Hopkins som går på en dårlig skole, og må klare seg der blant bøller, nerder, sportsidioter og mange flere.
Spillet ble først publisert til PS2, men det har senere blitt produsert en ekstra versjon av spillet. Den er blitt utgitt til Nintendo Wii, Xbox 360, PS3, og til Vita
Handling
Single player-modus lar spilleren kontrollere en student, James «Jimmy» Hopkins, fra en videregående skole. Spilleren må gjennomføre oppdrag - lineære scenarier med fastsatte mål - for å komme seg gjennom hele historien. Oppdrag belønner spilleren med penger, nye gjenstander, og kan øke eller reduserer respekten til visse grupper. Hvis en gruppe studenter har respekt for Jimmy, kan de oppføre seg vennlig mot ham. Men hvis en gruppe studenter forakter Jimmy, risikerer Jimmy å bli angrepet. Utenfor oppdrag kan spilleren fritt bevege seg i spillets åpne verden, bestående av den fiktive byen Bullworth, og får muligheten til å være med på valgfrie tilleggsoppdrag. Hvis spilleren ikke deltar på oppdrag, kan man være med på andre mini-spill inni selve spillet.
Spilleren kan bruke nærkamp og forskjellige våpen for å bekjempe fiender. Hvis spilleren blir skadd, kan helse-måleren komme opp igjen ved forskjellige teknikker. Hvis spilleren bryter regler i spillet, kan spillets autoritetsfigurer (lærere eller politimenn) innføre konsekvenser. Jo høyere alvorlighetsgrad, desto vanskeligere blir det for spilleren å komme seg unna myndighetspersoner som forsøker å fange spilleren. På maksimalt nivå kan ikke spilleren lenger unngå konsekvensene, og havner umiddelbart på nærmeste politistasjon eller kontoret til skolens rektor.
Amund Hellesø
Amund Hellesø (født 17. mars 1976) er en norsk politiker (Ap) som fra 2015 til 2019 var ordfører i Vikna kommune i Trøndelag. I 2020 ble han den første ordføreren i den nye Nærøysund kommune.
Han er utdannet lærer fra Høgskolen i Nesna og underviste ved Rørvik skole før han ble ordfører. Han har også økonomisk-administrativ utdannelse fra Høgskolen i Sør-Trøndelag og arbeidet med rekruttering for Manpower, kunderådgivning på privatmarkedet for Sparebank 1 Midt-Norge og kundeservice for Telenor.
Amund Hellesø bor på Rørvik og er dattersønn av stortingsrepresentant Steiner Kvalø.
The Roue’s Heart
The Roue's Heart er en amerikansk stumfilm fra 1909, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Monsieur Flamant som tilhører den franske adelen, er omgitt av alle gledene og tidsfordriv hans fabelaktige rikdom kan skaffe ham. Men likevel lider han til tider av ekstrem tretthet og kjedsomhet, og han ønsker seg større avledning i livet. En dag møter han en vakker ung kvinne, som forsøker å selge en praktfull skulptur.
Flamant blir straks så imponert over verket at han kjøper verket med en gang, og han oppdager at den unge kvinnen arbeider som hushjelp for en dyktig skulptør. Han blir snart lidenskapelig forelsket i henne. Men kvinnen er fullstendig blind, og tror at Flamant bare føler medlidenhet ovenfor henne.
Gone-serien
Den første romanen i denne bokserien, kalt Gone, ble først utgitt i 2008. Den andre boken, Hunger, ble utgitt året etter, fulgt av en tredje bok, Lies, den 4. mai 2010. Den fjerde boken, utgitt 5. april 2011, har tittelen Plague. Femte og sjette bok vil få titlene henholdsvis Fear og Light. Førstnevnte ble utgitt 4. april 2012, og Light kom ut 3. april 2013.
Bøkene har også fått norske navn:
I 2017 kom oppfølgeren «Monster» og den åttende boken i serien «Villain» kommer ut i 2018. Disse er ikke oversatt til norsk ennå.
Mario Varglien
Mario Varglien (1905–1978) var en italiensk fotballspiller som blant annet spilte for Juventus FC.
Ned Flanders
Ned Flanders er en fiktiv person i den animerte TV-serien The Simpsons. Han er stemmegitt av Harry Shearer.
Hans alder er ikke helt bevisst blant fansen, men han er over seksti, selv om han fremstår som i trettiårene. I en flash-backepisode som viste Neds oppvekst med beatnik-foreldre i 1950-årene var han trolig ikke mer enn 10 år. En nyere episode, «Much Apu About Nothing», sier han at han har bodd i Evergreen Terrace i mer enn 40 år, hvilket støtter teorien om at han er over 60. Tross alderen er det vist at Ned har en svært god fysikk, spesielt i mageregionen.
Ned er alltid veldig positiv, hvilket plager Homer veldig. Kanskje er det på grunn av det faktum at Ned har bedre familie, bedre jobb, bedre helse, bedre alt. Ned låner alltid velvillende bort saker og ting til Homer. Homer leverer imidlertid aldri tingene tilbake. TV-bordet familien bruker, som du også kan se i starten av hver episode, er en av tingene han har lånt av Ned. Ned er aldri sur av den grunn, selv om han er blitt litt mer nølende med å låne bort ting til Homer.
Hans faste frase er «Hi-diddly-ho», og han putter gjerne inn «diddly» og «doodly» i inn setningene. I en episode tilbød han seg husly for to unge utenlandske jenter. Det viste seg at jentene laget pornografi i hans hus og sendte det live på internett. Hele Springfield så pornoen og lo av Ned. Dette førte til at han bestemte seg for å reise fra byen. Han dro til en by med bare mennesker som lignet ham selv. Beboerne var meget kristne og levde etter strenge regler. De presset til og med på for å få ham til å barbere barten sin; det var ikke «riktig» med bart. Dette ble imidlertid for mye for Flanders og han flyttet tilbake til Springfield.
Flanders er ellers en dypt religiøs mann, og irriterer også til tider Pastor Lovejoy med sin fundamentalisme. Han er motstander av evolusjonsteorien, og foretrekker vann og brød til frokost. På den annen side har han en egen bar i kjelleren og en stor The Beatles-samling, selv om han forsøkte å gjemme sistnevnte. Han driver butikken Leftorium for venstrehendte og bruker ellers det meste av tiden sin til å oppdra barna Rod og Todd som alenefar etter at kona Maude døde. Flanders har opptrådt svært overbeskyttende i farsrollen.
Eksterne lenker
Figuren aus Die Simpsons Postacie w serialu Simpsonowie
Ko Kyung-soo
Ko Kyung-soo (født 5. februar 1985) er en sørkoreansk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på ellevteplass med det sørkoreanske landslaget.
Thomas Hollis
Bakgrunn
Thomas Hollis gikk på Adams Grammar School til han var 10, og deretter i St. Albans til han var 15, og lærte seg så fransk, nederlandsk og bokholderi i Amsterdam. Etter farens død i 1735 fikk han en John Hollister som verge. Han fikk opplæring til å tre inn i offentlig tjeneste av John Ward fra Gresham College i London.
Virke
Hollis arvet en stor eiendom fra sin onkel, som hadde vært en av de fremste finansielle støttespillerne til Harvard University i Massachusetts. Han fortsatte å støtte Harvard, spesielt med dyrebare bøker til biblioteket. Som en anerkjennelse av hans støtte heter kartotekprogramvaren som brukes på biblioteket Harvard OnLine Library Information System, et navn som er konstruert for å få akronymet HOLLIS.
Hans kjærlighet til Amerika førte til at mange jorder rundt landsbyen fikk amerikanske navn. Mange av disse er bevart, mens andre har blitt forvansket; for eksempel har jorder Massachusetts blitt til Massy Field. Erkebiskop Secker fikk et jorde oppkalt etter seg, noe som viste seg å være en fornærmelse, ettersom det var et jorde hvor det ikke gikk an å dyrke noe.
Han eide også et hus i Lyme Regis, og bidro til å gjøre byen til et populært reisemål da han hjalp jarlen av Chatham med å finne et sted hvor hans syke sønn kunne finne nye krefter. Sønnen var William Pitt den yngre, som senere ble statsminister.
Han er kjent for sin eksentriske oppførsel. Da huset hans brant kom han rolig gående ut med sitt bilde av forfatteren John Milton. Han unngikk alltid alkohol, melk, sukker og smør, av frykt for å dø av langvarig sykdom. Han lyktes forsåvidt i dette, da han 54 år gammel plutselig falt død om på et jorde mens han instruerte gårdsarbeidere.
Han hadde ingen religiøs tro, og ble derfor etter eget ønske gravlagt på ett av sine jorder, 10 fot under bakken. Deretter ble jordet pløyet slik at det ikke fantes spor etter hans siste hvilested. Det fortelles også at hans hest skal ha blitt skutt og gravlagt sammen med ham, men dette er muligens en lokal vandrehistorie. Det er usikkert hvilken av de to gårdene han eide, Urless Farm eller Halstock Farm, han er gravlagt på.
Zoë Sedney
Zoë Sedney (født 15. desember 2001) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Hun er søsteren til Naomi Sedney.
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.
Jana Sorgers
Jana Sorgers (født 4. august 1967 i Neubrandenburg), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1996 i Atlanta.
Sorgers ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Sammen med Beate Schramm, Kerstin Förster og Kristina Mundt vant hun konkurransen i dobbeltfirer for damer foran Sovjetunionen og Romania.
Fire år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta, vant hun en ny olympisk gullmedalje i dobbeltfirer. Roerne på det tyske laget var Jana Sorgers, Katrin Rutschow, Kathrin Boron og Kerstin Köppen.
Martin Joensen (musiker)
Martin Joensen (født 27. august 1953 i Vestmanna) er en færøysk grafiker, forfatter og musiker.
Han har realskoleeksamen fra 1970, studentereksamen fra Føroya Studentaskúli og HF-skeið fra 1973 og eksamen som grafisk designer fra Skolen for Brugskunst fra 1982. Joensen var også lærervikar i Vestmanna, på Hestur og i Tórshavn 1973–1976 og elev ved Glyptotekets tegneskole 1977–1978. Han er i dag grafisk designer i MJ Media på Færøyene.