cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Algeries historie
1986-1992, opptøyer, frie valg og nytt statskupp
På grunn av et kraftig fall i gass- og oljeprisene kollapset Algeries økonomi, og etter en periode preget av stigende inflasjon og høy arbeidsledighet brøt det ut opptøyer i 1986. Nye opptøyer fant sted i 1988 - også dette primært på grunn av de økonomiske forholdene og det ble utkjempet harde kamper mellom demonstranter og opprørsstyrker. Året etter opphevet folkeforsamlingen forbudet mot å danne nye partier og et flerpartisystem ble innført. En ny valglov gjorde det også mulig for nye partier å delta i fremtidige valg. I 1989 ble Den islamske frelsefronten (Front Islamique du Salut - FIS), sammen med 20 andre partier, grunnlagt og registrert, og i lokalvalgene i 1990 fikk FIS 55 % av stemmene. Regjeringen skrev ut parlamentsvalg som skulle avholdes i juni 1991 og innførte samtidig restriksjoner mot å føre valgkamp i moskeer. FIS svarte med generalstreik. Valget ble utsatt og FIS-lederne Abassi Madani og Ali Belhadj ble fengslet. Det første valgomgangen ble gjennomført i desember 1991. Opinionen så på det gamle regimet som arrogant og korrupt, og FIS vant 188 seter direkte. Det så ut til at partiet var garantert å få majoritet etter den andre valgomgangen. 4. januar 1992 oppløste presidenten nasjonalforsamlingen, og allerede 11. januar 1992 gikk president Chadli av, under tydelig press fra den militære ledelsen. En komité med fem medlemmer tok over. 8.–9. februar 1992 kom det til voldelige sammenstøt mellom sikkerhetsstyrker og medlemmer av FIS. Det ble erklært unntakstilstand, og FIS ble forbudt. I april 1992 ble Mohamed Boudiaf, som var veldig populær i Algerie etter frigjøringskrigen, satt til å lede komiteen på fem medlemmer. Dette ble av mange betraktet som et forsøk på å legitimere maktovertakelsen.
1992-1999, borgerkrig, forsoning
29. juni 1992 ble Boudiaf drept i et attentat av en av hans egne livvakter under en fjernsynsoverført tale under åpningen av et kultursenter i Annaba. Dette var hans første reise utenfor Alger etter at han var blitt president. Attentatmannen, løytnant Lembarek Boumaârafi, ble påstått å være alene om drapet og at han gjennomførte det på grunn av sterke islam-sympatier. Han ble dømt til døden i en lukket rettssak i 1995, men dødsdommen ble ikke fullbyrdet. Innad i Algerie er det en omfattende oppfatning at drapet på Boudiaf ble beordret av mektige personer innen militæret og/eller sikkerhetstjenesten. I juni–juli 1992 dukket gruppen Væpnet Islamsk Gruppe (GIA) opp. Samtidig økte volden i landet, og gruppen ble pekt ut som ansvarlig for en lang rekke drap og masselikvidasjoner. I 1994 overtok den pensjonerte obersten Liamine Zeroual ledelsen over komiteen, og vant presidentvalget med et komfortabelt godt flertall. Valget ble kritisert både nasjonalt og internasjonalt, og det regnes som lite sannsynlig at det reflekterte velgernes faktiske stemmegivning. I en folkeavstemning i 1996 stemte 85 % for konstitusjonelle endringer foreslått av Zeroual. Også dette valget ble kritisert. I parlamentsvalget i 1997 vant det nydannede partiet Rassemblement National Démocratique, foran det moderate islamske partiet, Mouvement de la société pour la paix. I 1998 ba president Zeroual om nyvalg på president før hans mandatperiode på fem år var over. Tidligere utenriksminister Abdelaziz Bouteflika ble valgt til president i 1999. Alle hans motkandidater trakk seg i protest fordi de mente at de ikke hadde fått tilstrekkelige garantier for at valget skulle bli fritt og rettferdig. En våpenhvile ble inngått i 1999 og en avtale om amnesti undertegnet. Etter lange og i all hovedsak hemmelige forhandlinger mellom regjeringen og FIS væpnede seksjon, Den Islamske Redningsarméen (AIS), godkjennes Bouteflikas lov om sivil forsoning i en folkeavstemning. Tusenvis av AIS’ (FIS) og andre væpnede gruppers medlemmer fikk amnesti. Fredsplanen ble avvist av gruppene GSPC og GIA. I perioden 1992–2000 hadde over 100,000, sannsynligvis mer enn 150,000, mennesker mistet livet i voldshandlingene.
2000-2006, fortsatte kamper, ny forsoning
I årene etter 2000 var det fortsatt spredte kamper mellom sivile opprørsgrupper og sikkerhetsstyrker. Det ble hevdet at motstanden kom fra mindre og isolerte grupperinger som var motstandere av forsoning, men i løpet av året etter amnestiet ble det drept gjennomsnittlig 200 mennesker per måned i kamper mellom sikkerhetsstyrker og motstandsgrupper.
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff (født 22. desember 1848 i Markowitz, død 25. september 1931 i Berlin) var en tysk klassisk filolog.
Algeries historie
2000-2006, fortsatte kamper, ny forsoning
I april–desember 2001 ble mer enn 60 demonstrerende berbiske ungdommer skutt og drept av algeriske sikkerhetsstyrker i Kabylia-regionen. En offisiell granskning slo fast at skytingen var en overreaksjon fra politiets side mot en fredelig protest. Demonstrantene protesterte mot brutalitet fra politiet og sikkerhetsstyrkene, og demonstrasjonen startet som en reaksjon på at en tenåring døde i politiets varetekt. Demonstrasjonene må også ses i sammenheng med langvarige sosiale og økonomiske problemer. Flere hundre tusen mennesker deltok i demonstrasjonene. I mai 2001 trakk det hovedsakelig berbiske partiet Kulturdemokratisk samling (Rassemblement pour la Culture et la Démocratie, RCD) seg ut av regjeringen i protest mot statens håndtering av opptøyene i Kabylia. I september 2001 hevdet myndighetene å ha drept 28 motstandssoldater i en militær offensiv mot GSPC. Drapene var et resultat av langvarig bombing mot motstandsgrupper ca 300 km syd for Alger, i fjellregionen mellom ørkenbyene Laghouat og Djelfa. Regjeringen la i oktober 2001 fram en pakke med en rekke tiltak som skulle roe den spente situasjonen. Det berbiske språket tamazight fikk offisiell status i Algerie. Andre deler av pakken innebar at det skulle reises sak mot de som var ansvarlige for drapene på demonstranter sommeren før, og at ofrenes familier skulle få kompensasjoner. I mars 2002 annonserte president Bouteflika at tamazight skulle ha status som nasjonalspråk. Helt fra løsrivelsen fra Frankrike i 1962 og frem til 2002 hadde den arabiske majoriteten i landet, med støtte fra den militære ledelsen og den islamittiske lobbyen, krevd at arabisk skulle være landets eneste offisielle språk. Valget i juni 2002 ble boikottet av fire av landets partier som kalte valget en farse. To av partiene representerte hovedsakelig berbere. FLN, Algeries statsminister Ali Benflis' parti, vant valget som var sterkt preget av vold og lav valgdeltakelse. I juni året etter ble både lederen for Islamsk Frelsesfront (FIS), Abassi Madani, og hans nestkommanderende Ali Belhadj, løslatt. President Bouteflika ble gjenvalgt i 2004 ved et valgskred.
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff
Wilamowitz ble ansett som en av sin tids fremste klassiske filologer og særskilt som en av de fineste, dypeste og mest mangesidige kjennere av gresk språk og litteratur, i særdeleshet poesi.
I det akademiske året 1915–1916 var han rektor ved Humboldt-universitetet.
Bakgrunn
Familien Wilamowitz-Moellendorff stammet fra generalfeltmarskalk Wichard von Möllendorff (1724–1816), som selv var barnløs og i høy alder adopterte de tre sønnene til den prøyssiske majoren Theodor von Wilamowitz. Hugo, Ottokar og Arnold bar fra 1815 dobbeltnavnet Wilamowitz-Moellendorf.
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff var andre sønn av godseieren Arnold von Wilamowitz-Moellendorf (1813–1888) og Ulrike von Calbo (1820–1874). Han var bror av den senere overpresident i Posen-provinsen, Hugo von Wilamowitz-Moellendorf (1840–1905) og den senere major Georg Wichard von Wilamowitz-Moelledorf (1852–1910).
Han var gift med Maria Mommsen, datter av den store kjenner av romersk historie og nobelprisvinner Theodor Mommsen.
Studier
Etter å ha tatt sin Abitur på den renommerte kostskolen Schulpforta i 1867, studerte Wilamowitz klassisk filologi ved universitetet i Bonn. I 1869 flyttet han til Berlin, der han tok doktorgraden i 1870.
Etter krigstjeneste i den fransk-prøyssiske krig dro han på studiereise til Italia og Hellas.
Morten Staubo
Morten Kristian Johansen Staubo (født 6. mai 1959 i Oslo) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter og skøyteløper. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Staubo deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med sjetteplass på 5000 m stafett.
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff
Akademisk karrière
I 1897 ble han professor ved Humboldt-universitetet i Berlin.
Wilamowitz var gjesteprofessor ved University of Oxford (1908) og Uppsala universitet (1912), og var bl.a. korresponderende medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi (1909). I 1911 ble han utnevnt til æresdoktor ved Det Kgl. Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo).
Arbeider
Av Wilamowitz' viktigste arbeider må nevnes
Alle utgitt i verket Philologische Untersuchungen, som han utgav sammen med A. Kiessling.
Med forkjærlighet har Wilamowitz behandlet det attiske drama, som i sin utgave av Evripides' Herakles, med utførlig innledning og kommentarer (1889; 2. opplag 1895), og i Einleitung in die griechische Tragödie (1910), der opprinnelse og utvikling av det greske dramaet settes i et nytt lys. Han utga en kritisk utgave av Aischylos' tragedier 1914, og i tilknytning til den, ''Aischylos. Interpretationen'' (samme år).
Videre har Wilmamowitz utgitt Bucolici graeci (1906), Callimachi hymni et epigrammata (1882, andre upplag 1897) samt behandlet Die Textgeschichte der griechischen Lyriker (1900). ''Sappho und Simonides. Untersuchungen über griechische Lyriker'' utkom 1913.
Natten er din og min
«Natten er din og min» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Kristian Lindeman, og Trygve Hoff skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1988, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1988 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Terry Heart og Elisabeth Moberg. I duell 8 i semifinalen slo den «Jeg lever i en boks», framført av Carsten Loly, under artistnavnet Mannen i boksen. I duellen fikk «Natten er din og min» 69 prosent av stemmene, og i finalen endte sangen på en sjuendeplass med 38 poeng.
Glasergruva
Glasergruva er en av Norges eldste jerngruver og den første gruven til Fossum Jernverk, ferdigbygget i 1543. Glasergruva er idag fredet som kulturminne.
Gruva er oppkalt etter bergmester Hans Glaser, som i 1538 var den første som omtalte jernforekomstene i området.
Åpningen er vendt mot syd.
Blitz Hits
Blitz Hits har flere betydninger:
Tante Zita
Tante Zita, er et fransk spillefilm fra 1968, regissert av Robert Enrico.
Handling
Tante Zita er døende. Hennes niese, Annie (spilt av Joanna Shimkus) en tenåring, og moren hennes bytter på å sitte ved siden av sengen hennes og forsøker å ta hånd om Zita.
Men Annie orker ikke mer av dette. Hun er alt for redd for døden, og hun bestemmer seg for å gjøre en kveld ut av det og heller oppleve nattelivet i Paris - i stedet for å sitte hjemme hos tanten sin.
EM i baseball 1971
EM i baseball 1971 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Parma og Bologna i Italia i 1971.
Pontisk gresk
Pontisk gresk (også kalt bare pontisk) er en form for gresk som tidligere ble snakket i Pontos-området på sørkysten av Svartehavet, men som i dag snakkes for det meste i Hellas, av pontiske grekere. Pontisk gresk stammer fra jonisk gresk via koiné og middelaldergresk, og har vært påvirka av tyrkisk, persisk og diverse kaukasiske språk.
Geografisk utbredelse
Pontisk gresk ble opprinnelig snakka ved sørkysten av Svartehavet, men store deler av den pontisktalende befolkninga flytta til nord- og vestkysten av Svartehavet i det som var Det russiske keiserdømmet i det 18. og 19. århundre; pontisk gresk snakkes fortsatt av store grupper i Ukraina og rundt Stavropol i Russland, og i Georgia. Etter massakrene i 1910-årene ble de fleste gjenværende pontisktalende i Lilleasia flytta til Hellas, hovedsakelig i nord. Innbyggerne i Of-dalen, som hadde konvertert til islam i det 17. århundre, ble værende i Tyrkia, og snakker fortsatt pontisk gresk.
Maksim Medvedev
Maksim Borisovich Medvedev (født 29. september 1989) er en aserbajdsjansk fotballspiller som spiller for den aserbajdsjanske klubben FK Qarabağ Ağdam.
Revelation Records
Revelation Records er et amerikansk uavhengig plateselskap, opprinnelig basert i Connecticut, men i dag lokalisert i California. Selskapet er et av de fremste selskapene innen amerikansk hardcore punk, særlig innenfor straight edge-bevegelsen, men også utenfor. Selskapet ble startet i 1987 av Jordan Cooper og Ray Cappo. Cappo forlot selskapet allerede året etter, og Cooper har siden vært sjef for selskapet. Per august 2007 har selskapet 142 ulike katalognumre.
Liste over jarler av Orknøyene
Jarler av Orknøyene var opprinnelig og fra begynnelsen av en norsk tittel og posisjon for styringen av Orknøyene, Shetlandsøyene og for deler av «Katanes» (Caithness i Skottland) og «Sørlandet» (Súðrland, det vil si Sutherland i Skottland). Jarlene var i perioder underlagt kongene i Norge, og senere også kongene i Skottland for de områder på det skotske fastlandet, Caithness og Sutherland.
Status som undersått av Norges konger ble formalisert i 1195. I 1232 ble jarlslekten erstattet av en familie som nedstammet fra mormaere i Angus, men forble formelt underlangt Norge. Denne familien ble i sin tid erstattet av etterkommere fra mormaere i Strathearn og enda senere av Sinclair-familien, og da ble også Orknøyene fratatt Norge og plassert under skotsk kontroll.
Den første kjente jarlen av Orknøyene var Ragnvald Mørejarl den mektige, sønn av Øystein Glumra i Norge, og som døde rundt år 890. Alle de påfølgende jarlene, med ett unntak, var etterkommere av Ragnvald eller hans bror Sigurd helt fram til 1230.
Norske jarler av Orknøyene
Det norske eller norrøne jarldømmet var ofte under felles styre. Områdene som var underlagt jarldømmet inkluderte jarldømmet, eller mormaerdømmet, Caithness og, inntil 1194, også Shetlandsøyene. Den norske perioden er også Orknøyenes «gullalder» som fikk sin tid nedskrevet i en egen saga, Orknøyingenes saga, som den dag i dag verdsettes på øyene.
Jarler fra Angus
I 1236 fikk Magnus, sønn av Gilbert I av Orknøyene (Gille Brigte), mormaer av Angus, tildelt jarldømmet Orknøyene av kong Håkon Håkonsson.
Jarler fra Strathearn og Sinclair
I 1379 ble jarldømmet Orknøyene, uten Caithness, gitt videre til en annen svigersønn av Maol Íosa, Henry Sinclair, av kong Håkon Magnusson av Norge. Jarl Henry styrte fram til sin død i 1401, og ble etterfulgt av en sønn med samme navn, Henry, som igjen ble etterfulgt av sin sønn jarl William og fikk jarldømmet Orknøyene tildelt av skottenes konge i 1455. Skjønt, Orknøyene og Shetland ble tvilsomt pantsatt til to Jakob III som medgift for hans brud Margaret av Danmark av kong Christian I av Danmark. Jakob III la jarldømmet Orknøyene inn under den skotske kronen i 1470, og William var derfor jarl av Caithness alene inntil han avsto jarldømmet til fordel for sin sønn William i 1476, og døde i 1484.
Stewart-jarlene
Den neste Orknøytittelen var hertugdømmet Orknøyene som ble gitt til James Hepburn, 4. jarl av Bothwell, ektemann av dronning Maria Stuart i 1567. Senere det samme året måtte han pantsette tittelen da hans hustru ble tvunget til abdisere.
Den andre opprettelsen var for Robert Stewart, en sønn utenfor ekteskap av kong Jakob V av Skottland. Hans etterfølger Patrick pantsatte tittelen.
Den siste opprettelsen av jarldømmet var for en mann som skulle bli den første britiske feltmarskalk, George Hamilton, den femte sønn av William Douglas, hertug av Hamilton. Via ekteskap gikk tittelen over til familien O'Brien, deretter til familien Fitzmaurice, og til slutt til familien St John. Den nåværende jarlen holder undertitler som greve (viscount) av Kirkwall og herre (lord) av Dechmont. Begge undertitler ble dannet på samme tid som jarldømmet, i 1695.
Jarl av Orknøyene, tredje opprettelse (1696)
Den tredje opprettelsen kom i 1696 da offiseren George Hamilton ble gjort til herre (lord) av Dechmont, greve av Kirkwall og jarl av Orknøyene i den skotske adelsstanden. Hamilton var den femte sønnen til William Douglas-Hamilton, hertug av Hamilton og 1. jarl av Selkirk og hans hustru Anne Hamilton, 3. hertuginne av Hamilton. Adelstittelen ble dannet med den hensikt at tittelen kunne gå til både en mannlig som en kvinnelig arving.
Herre av Orknøyene ble da etterfulgt av hans eldste datter Anne, den andre hertuginne. Hun giftet seg med sin første fetter William O’Brien, 4. jarl av Inchiquin. Ved hennes død gikk tittelen til hennes datter, den tredje hertuginne. Hun giftet seg med sin andre fetter Murrough O'Brien, 1. marki av Thomond (nevø av den fjerde jarl av Inchiquin). Hun ble eterfulgt av sin datter, den fjerde hertuginne. Hun giftet seg med Thomas Fitzmaurice, den andre sønnen til John Petty, 1. jarl av Shelburne og den yngre sønnen til statsminiser William Petty, 1. marki av Lansdowne.
Ved hennes død gikk tittelen videre til hennes sønnesønn, den femte jarl. Han satt i Overhuset som den skotske adelige representant fra 1833 til 1874. Hans sønn, den sjette jarl, var skotsk representant i Overhuset fra 1885 til 1889. Han ble etterfulgt av sin nevø, den syvende jarl. Ved dennes død ble tittelen ført videre av hans andre fetter (fjernet for andre gang?), den åttende jarl. Han var forfedre til Frederick O'Bryen Fitzmaurice, tredje sønn av den femte jarl. Etterfølgelsen ble godtatt av Lyon Court (et råd som avgjør lovene som regulerer heraldikk i Skottland) i 1955. Han døde uten barn og ble etterfulgt av sin tredje fetter, den niende jarl. Han er sønnen til Frederick Oliver St John, sønn av Isabella Annie Fitzmaurice, datter av James Terence Fitzmaurice, femte sønn av den femte jarl av Orknøyene. Denne jarlen lever i Canada og har vært professor ved Universitetet i Manitoba. Hans bestefar på farssiden, Frederick Robert St John, var den yngste sønn av Ferdinand St John, tredje sønn av George Richard St John, 3. greve (viscount) av Bolingbroke og 4. greve (viscount) av St John. Sluttelig er tittelen herre av Orknøyene også en del av grevskapet Bolingbroke og St John og deres underliggende titler.
Neste arvtager er sistnevntes sønn Oliver Robert St John, greve av Kirkwall (født 1969)
Referanser
<references group="Regesta Novegica 474 og Regesta Norvegica 475" />
Kaloketos pilosus
Kaloketos pilosus er en art av krepsdyr, som er kjent fra funn i havet ved Turks- og Caicosøyene. Arten inngår som eneste art i slekten Kaloketos , som er en av tre slekter i familien Speleonectidae.
Arten hører under gruppen Remipedia hvor alle artene er blinde, og hele kroppen består av en enkelt, lang rekke av ledd med antropode (grenete) bein. Individene svømmer på ryggen og beveger seg sakte.
Kendall Schmidt
Kendall Francis Schmidt (født 2. november 1990 i Wichita i Kansas) er en amerikansk skuespiller, sanger og låtskriver. Han er best kjent for rollen som Kendall Knight i tv-serien Big Time Rush. Han har også spilt en del mindre roller i flere fjernsynsprogrammer som ER, Without a Trace, Phil of the Future, Ghost Whisperer og Frasier.
Rip Van Winkle (1910)
Rip Van Winkle er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Handling
Rip Van Winkle er veldig glad i sin lille datter Meenie, og sin kone Gretchen. Men han bruker mesteparten av tiden, og pengene sine, på utesteder og for mye alkohol. Når han kommer hjem veldig sent en kveld og veldig beruset, blir hans kone irritert på ham og driver ham ut av hjemmet deres. I møte med en forferdelig storm, og med bare hunden Schneider og hans rifle, for å beskytte seg, vandrer Rip mot fjellene. Der kommer han over noen som skal være åndene etter Heinrich Hudson og hans lystige menn som forsvant i nærheten av Catskill-fjellene, flere hundre år tidligere - men ingen av hørt fra denne gjengen siden den gang. De gir Rip en magisk snaps som han drikker, og under drikkens påvirkning legger han seg til å sove i tjue år.
Når Rip endelig våkner igjen mange år senere, er han en gammel mann som går kledt i fillete klær. Hunden hans er forlengst død, og geværet hans har rustet vekk. Han tar seg så godt han kan tilbake til hjem-bygda, til sitt tidligere hjem. Men der er det ingen andre innbyggere som kjenner ham igjen. Han oppdager at hans kone nå har giftet seg med en annen mann, og datteren hans har blitt voksen kvinne. De fleste av de gamle vennene hans er også døde. Rip klarer imidlertid til slutt å bevise sin egen identitet. Han ønsker å gjøre krav på eiendommen hans, som hadde økt kraftig i verdi i løpet av den tjue år lange søvnen hans. Dette skjer akkurat i tide til å redde eiendommen fra å bli ulovlig konfiskert av hans tidligere fiende. Rip blir etter hvert lykkelig gjenforent med familien sin på hans eldre dager.
Einar Gunnarsson
Einar Gunnarsson, også kalt Einar Smjórbak, død 1263, var en norsk geistlig i middelalderen. Han var erkebiskop av Nidaros fra 1255 til 1263.
Einar var sønn av birkebeineren Gunnar Grjonbak.
Einar dukker opp i kildene første gang i 1240, da han nevnes i Håkon Håkonssons saga som personen som gav kongsnavn til Håkon Håkonssons sønn Håkon Unge på Øreting i Trøndelag. I 1254 døde den daværende erkebiskopen, Sørle, og korsbrødrene i Nidaros ble enige om å velge Einar til erkebiskop, uten å spørre kong Håkon Håkonsson om råd. Det fortelles at Einar på dette tidspunktet skal ha oppholdt seg i Paris. Han ble vigslet i Napoli av pave Alexander IV før 10. mars 1255.
Sabinian
Sabinian (født i Blera i Viterbo, død 22. februar 606 i Roma) var pave fra 604 til sin død. Han ble innsatt som pave 13. september 604.
Einar Gunnarsson
At Einar ble valgt til erkebiskop uten Håkons samtykke, førte til et vanskelig forhold mellom Einar og kongen. Einar hadde imidlertid et godt forhold til begge Håkons sønner, Håkon Unge og Magnus Lagabøte. Da Håkon Unge døde i 1257, gav Einar kongsnavn til Magnus, slik han tidligere hadde gjort til Håkon Unge. I 1261 giftet Magnus seg med Ingeborg Eriksdatter, datter av den danske kong Erik Plogpenning. Einar viet paret, og tre dager senere ble begge kronet. Dette var den første kroningen av en dronning i Norge.
Sabinian
Bakgrunn
Sabinian stammet fra Blera (Bieda) nære Viterbo. Han far het Bonus. Pave Gregor I den store sendte ham som apokrisiar (apostolisk nuntius) til Konstantinopel, men han ble i 595 tilbakekalt til Roma – han hadde, mente man, ikke iherdig nok gått inn for det romerske standunkt og ikke maktet å stagge patriarken fra å ta i bruk tittelen «økumenisk patriark».
Einar Gunnarsson
Det har vært foreslått at Einar kan ha vært forfatteren av Kongespeilet.
Sabinian
Pave
Etter et oppdrag i Gallia og etter å ha blitt gitt stadig høyerere hierarkisk rang, ble han etter Gregor den stores død gjort til pave i mars 604. Men ettersom han måtte avvente keiser Fokas' tilslutning, var det først den 13. september 604 at han offisielt kunne proklameres som den nye pave. Det ble den gang kritisert at han ikke byttet navn, ettersom Sabnian fremstod som ukristelig.
Spotlight Sadie
Spotlight Sadie er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Laurence Trimble.
Handling
Sadie Sullivan forlater Irland for å bo sammen med sin gifte søster i New York. Men hun blir plaget av svogeren sin, og er motløs med sin lavt betalte jobb i en butikk, leser Sadie en historie om en sangkor-sangerinne som giftet seg med en millionær.
Sadie bestemmer seg for at hun også har lyst til å finne en slik velstående ektemann til seg selv, og blir med i en musikalsk gruppe. Etter å ha blitt venn med pastoren John Page, møter Sadie millionæren Dick Carrington. Men en annen sangerinne, Dollie Delmar, blir misunnelig på all oppmerksomheten Sadie får - og Dollie sørger for en rekke problemer.
Sabinian
Pave
Fredsslutningen mellom eksark Smaragdus av Ravenna og langobardenes konge Agilulf er sannsynligvias en frukt av pavelig megling. Ellers avvek han fra sin forgjengers særlig munkevennlige kirkepolitikk.
Han hadde problemer med finansene i sin pavetid, men ifølge Liber Pontificalis sto han allikevel for utdeling av mat til de fattige i en tørkeperiode i sin korte pavetid. Imidlertid skjedde dette for det meste ved salg fra de pavelige kornkamre, ikke ved gratis utdeling (i motsetning til hva hans forgjenger hadde gjort), noe som gjorde ham upopulær.
Nærmere omstendigheter rundt hans død 22. februar 606 er ikke kjente. I alle fall ble hans legeme bragt fra Lateranet til St. Peter, for at det skulle beskyttet mot folkets raseri.
Sveen (etternavn)
Sveen er et vanlig etternavn i Norge. Førsteleddet har opphav i det gammelnorske sviða som betyr «avsvidd jordstykke», «rydning». Per januar 2020 var det 2,674 med etternavnet Sveen i Norge.
EM i baseball 1973
EM i baseball 1973 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Haarlem i Nederland i 1973.
Dispur
Dispur er hovedstaden i den indiske delstaten Assam siden 1973. Før den tid var Shillong hovedstad, men da delstaten Meghalaya ble opprettet, ble Shillong hovedstad der og Dispur i Assam. Stedet har bare 1726 innbyggere, det er en forstad til Guwahati, som med sine 818,809 innbyggere ved bredden av Brahmaputra er den største byen nordøst i India.
Holstvollen
Holstvollen var en utmarksplass ryddet tidlig på 1700-tallet som lå nordvest i Bymarka i Trondheim. Plassen lå nordvest for Holstdammen og like sør for de tverrbratte stupene ned mot Trondheimsfjorden ved Løftan og St. Olavsspranget. Rådmannen Lorentz H. Holst tok eierskap over plassen på 1720-tallet, som da var et «oppryddet Fjeldengestykke», og gav plassen sitt navn etter ham. Holst fikk oppført nye hus på plassen, samtidig som han også demmet opp Holstdammen.
Internalisert rasisme
Internalisert rasisme er innen sosiologisk og psykologisk forskning navnet på en form for rasisme der den undertrykkede gruppen internaliserer den undertrykkende gruppens fordommer mot seg selv. For eksempel kan medlemmer av en marginalisert gruppe ha et nedsettende og undertrykkende syn på sin egen gruppe, og begynne å tro på negative stereotypier om seg selv.
Dispur
Dispur ligger på veien til Shillong, 10 km fra sentrum av Guwahati, som er sentrum for handel med te i Assam. Te-auksjonene finner sted i Dispur hver tirsdag og onsdag.
Internalisert rasisme
Som et eksempel står det hvite skjønnshetsidealet sterkt også blant svarte amerikanere, noe man ser i bruken av blekingskremer og hårglatting. Black is beautiful-bevegelsen tok derimot et oppgjør med det de mente var internalisert rasisme blant svarte.
Holstvollen
Eiendommen på 475 dekar (sammen med arveplassen Myra) ble i 1765 festet bort av magistraten til et konsortium bestående av Gjert Horneman, Henrik Lysholm, Knut Thode og Peder Iversen, som sammen eide vannmølla ved Trolla. I 1812 ble Holstvollen overdratt som arvefeste til Jon J. Klet, og eiendommen skiftet deretter flere eiere utover 1800- og 1900-tallet. I 1971 ble Holstvollen overdratt av Trondheim kommune, og kommunen har etter dette forsøkt å selge eiendommen til lag og foreninger med bruksbegrensninger knyttet til beboelse, vegtilknyttning og kommersiell virksomhet. Prosjektet ARV, som var knyttet til NTNU og HiST, ønsket i 2005 å bygge en fortidspark på Holstvollen. I 2007 ble Holstvollen leid ut i tre år til ARV, som søkte om dispensasjon fra bruksbestemmelsene, men som fikk avslag og som deretter annullerte kontrakten med kommunen.
Holstvollen bestod av fem bygninger, blant annet et våningshus på 160 m² bruksareal samt driftsbygning og stabbur. Hovedhuset ble oppført i siste halvdel av 1800-tallet, mens øvrige bygninger er oppført i perioden 1920–1930. Bygningmassen var lenge preget av forfall etter at Trondheim kommune overtok, med blant annet hærverk over lengre tid og påvisning av ekte hussopp i hovedhuset. Området var også gjengrodd. Bygningene ble revet i 2017.
I områdene vest for Holstvollen finnes det flere gruveganger og stoller etter utgivelse av i underkant av 30 mutingsbrev for kobber- og svovelkis i perioden 1860 til 1930. Fra Damhaugen går det en mye brukt tursti mot nord forbi Holstvollen mot utkikkspunktet St. Olavsspranget. Denne stien ble anlagt som driftsvei fra nordre Tømmerdal til Klemetsaunet av forstmann Johannes Schiøtz i 1904.
Dulce de leche
Dulce de leche er en latinamerikansk søt, melkebasert krem.
Dulce de leche fremstilles ved at en koker sammen melk og sukker på svak varme under lang tid, oftest flere timer. Vanligvis tilsetter en vanilje som en tredje ingrediens. Kremen kan også fremstilles ved at en småkoker (uåpnede) hermetikkbokser med kondensert melk i vann to til tre timer. Direkte oversatt betyr dulce de leche «søt melk». Dulce de leche er populært i Syd-Amerika, spesielt i land som Argentina, Uruguay, Brasil og Paraguay. Det samme gjelder i Chile og Ecuador, der produktet går under navnet manjar. I Peru, Venezuela og Colombia kalles produktet for arequipe eller manjar blanco. Den norske varianten kalles HaPå og brukes på brødskiva.
Øystein Carlsen
Øystein Carlsen (født 30. april 1973 i Bærum) er en norsk tidligere kortbaneløper på skøyter. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Carlsen deltok under vinter-OL for Norge i 1994 på Lillehammer med 6.-plass på 5000 m stafett. Armand Carlsen er bestefar til Øystein Carlsen.
Spring Fever (1919)
Spring Fever er en amerikansk stumfilm fra 1919.
Handling
Harold er en bokholder som arbeider på et kontor. Men han klarer ikke å holde tankene fast på jobben, og det fine været er alt for fint til å bare sitte seg innendørs.
Otto Wilhelm Hermann von Abich
Otto Wilhelm Hermann von Abich (født 11. desember 1806 i Berlin, død 1. juli 1886 i Wien) var en tysk geolog. Han var professor ved Dorpats universitet 1842 og medlem av det russiske vitenskapsakademi 1853. Abich foretok særlig undersøkelser av de italienske vulkaner, og tilbrakte ellers mye tid i Kaukasus, hvor han grunnla den kaukasiske geologi.
Spring Fever (1919)
Handling
Etter å ha stukket av fra kontoret, har han det morsomt i en park i stedet.
Haplocolpodes
Haplocolpodes er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Djikoloum Mobele
Djikoloum Mobele (født 23. november 1978) er en tsjadisk sprinter som spesialiserte seg på 100 meter.
Mobele deltok i Sommer-OL 2004 i Athen, Hellas, men fullførte ikke i heat 7. Han har også deltatt i VM i friidrett 2003, VM i friidrett innendørs 2004 og Afrikamesterskapet i friidrett 2004.
Paul von Hase
Bakgrunn
Hase var sønn av den prøyssiske oberstabslege og major Paul von Hase (1840–1918) og hans hustru Friederike (Frieda) Sperber (1849–1943), og barnebarn av teologen og kirkenhistorikeren Karl von Hase (1800–1890). En av hans oldeforeldre var forleggeren Gottfried Christoph Härtel (Breitkopf & Härtel); en av hans nevøer teologen Dietrich Bonhoeffer.
Marae
Marae er en religiøs og sosial samlingsplass med flere funksjoner i de førkristne kulturene i Polynesia.
Paul von Hase
Bakgrunn
Hase giftet seg 14. desember 1921 i Neustrelitz (Mecklenburg-Strelitz) med Margarethe Baronesse von Funck (* 27. april 1898 i Mitau i Latvia; død 25. november 1968 in Vilafranca del Penedès ved Barcelona i Spania), datter av den russiske stabskaptein Carl Baron von Funck, Kreis-Chef i Friedrichstadt, Mitau og Bauske i Latvia, og av Ella Kassack.
United Church of Christ
United Church of Christ (UCC) er et amerikansk kirkesamfunn innen en reformert og kongregasjonalistisk tradisjon. Samfunnet ble opprettet i 1957 ved sammenslåing av trossamfunnene Evangelical and Reformed Church og Congregational Christian Churches. Det lar seg imidlertid gjøre å følge sammenslutningens «stamtre» tilbake til de engelske innvandrere som i 1620 grunnla Plymouthkolonien og til puritanerne i Massachusetts Bay Colony som kom til Amerika i 1629 og 1630 og grunnla byen Boston.
The Rocky Road
The Rocky Road er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av D. W. Griffith.
United Church of Christ
Ifølge UCCs egen årbok for 2018 hadde kirken da rundt 0,8 millioner medlemmer og rundt 4.882 enkeltmenigheter.
De puritanske røtter innebærer at denne protest-strømningen i lang tid var entydig konservativ i kirkelig forstand. Men dette bildet skulle etterhvert få sine fasetter.
The Rocky Road
Handling
En mann som drikker alt for mye, får problemer med familien sin på grunn av sitt alkohol-konsum. Men etter hvert blir han edru og langt mer velstående.
Senere møter han, og blir straks forelsket i, en ung kvinne, og de blir snart forlovet. Men uten at mannen vet det, er denne unge kvinnen egentlig hans egen datter.
United Church of Christ
Deres teologi ble på 1900-tallet influert av Reinhold Niebuhr og Paul Tillich, som var medlemmer av UCCs forgjengerkirker og fulgte med på sammenslåingen inn i UCC.
Blant medlemmene av kirkesamfunnet finnes blant annet Barack Obama.
Paul von Hase
Første verdenskrig og mellomkrigstiden
Under første verdenskrig innehadde von Hase flere kommandoer som hørfører og ved generalstab. Ved krigsslutt hadde han graden hauptmann.
Han gikk over i Reichswehr, og var fra mai 1920 kompanisjef i Infanterieregiment 51; senere i Infanterie-Regiment 9 i Potsdam. Fra oktober 1926 til mars 1931 var von Hase kommandant for skytefeltet Kummersdorf. Den 1. april 1928 ble han major, den 1. februar 1933 oberstløytnant. I februar 1934 ble ghan kommandør for ''II. Bataillon des Infanterieregiments 5''.
Han fikk kommandoer i infanteriet i Frankfurt ved Oder og i Landsberg an der Warthe. Han ble den 1. april 1938 generalmajor. Senere i 1938 ble han artillerikommandør i Guben.
Annen verdenskrig
Etter att ha deltatt i felttogene mot Polen i 1939 og Frankrike i 1940 ble von Hase syk høsten 1940 og kunne ikke lengre delta i aktiv stridstjeneste. Han ble utnevnt til bykommandant for Berlin og kunne da intensivere sine kontakter med blant andre Ludwig Beck og andre høyere offiserer som planla å rydde Adolf Hitler av veien.
Paul von Hase kom til å bli en av lederne for sammensvergelsen mot Hitler og tok aktivt del i 20. juli-attentatet. Han lot omringe regjeringskvartalet i Berlin. Han ble imidlertid arrestert allerede på kvelden den 20. juli. Han ble den 8. august stilt for Folkedomstolen med Roland Freisler som dommer. Von Hase ble dømt til døden for høyforræderi og henrettet ved hengning senere samme dag i Plötzensee i Berlin.
Marae
Det skrives marae på maorisk (både New Zealand, Cook Island og Tahiti-maori); mala´e på tongansk og malae på samoansk og hawaiisk. På alle disse språkene betyr ordet også «rydning» generelt.
Området er vanligvis rektangulært, ryddet og omkranset av stolper eller grensesteiner kalt au på Tahiti og Cook Island. Noen steder var det terrasser eller nivåer (paepae) for seremonier. En sentralstein på området ble kalt en ahu eller a´u. På Påskeøya brukte man begrepet ahu om hele marae-området.
Hos maoriene på New Zealand er maraene i levende bruk, men de fleste andre steder i Polynesia mistet de sin rolle i løpet av kristningen på 1800-tallet. Stedene behandles likevel med respekt, eller tabu, og blir ikke brukt til andre formål. På Cook Islands blir noen marae holdt i hevd, og brukt når nye høvdinger innsettes.
Sandnes (Hadsel)
Sandnes er en bygd og tidligere fergested i Hadsel kommune i Nordland. Stedet ligger ved Langøysundet på sørsiden av Langøya, rett overfor Stokmarknes på Hadseløya. Bygda ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.
Sandnes har barneskole. Stedets idrettslag heter Stålbrott IL. Stedet har tidligere hatt dagligvarebutikk, men den ble lagt ned pga. lite bruk.
Etter at det tidligere hadde vært forbindelse over sundet med motorbåt, ble det 30. november 1948 opprettet bilfergesamband mellom Sandnes og Stokmarknes. Fergeforbindelsen var i drift til 1. juli 1978, da Hadselbrua ble åpnet.
Gilbert Houngbo
Gilbert Fossoun Houngbo (født 4. februar 1961 ) var statsminister i Togo fra 8. september 2008. Han gikk av 12. juli 2012 og ble etterfulgt av Arthème Séléagodji Ahoomey-Zunu.
Den 25. mars 2022 ble Gilbert Houngbo valgt til generaldirektør for Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO), med tiltredelse 1. oktober 2022. ILO er en organisasjon underlagt FN. Gilbert Houngbo er ikke bare den første togoleseren, men også den første personen av afrikansk opprinnelse, som er utnevnt til denne stillingen.
Lengt
«Lengt» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Helge Iberg og teksten ble skrevet av Tove Karoline Knutsen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1988, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1988 i Dublin i Éire.
Steel Aréna
STEEL ARENA – Ladislav Troják stadion Košice (slovakisk:STEEL ARÉNA – Košický štadión Ladislava Trojáka), er en multifunksjonell arena i Košice, Slovakia. Den er hjemmebanen til ishockeylaget HC Košice, som spiller i SLOVNAFT-serien.
Lengt
Sangen ble framført på norsk av Tor Endresen & Iselin Alme. I duell nr. 6 i semifinalen slo den «Du skal leve» (Karina Hjelen & Lars Jones) med 53% mot 47%. I finalen endte den på en fjerdeplass med 52 poeng.
Steel Aréna
Sammen med Ondrej Nepela Arena i Bratislava var Steel Arena vertarena under VM i ishockey i 2011 i Slovakia, VM i ishockey i 2019 i Slovakia.
En av de innledende grupper under håndball-EM 2022 for menn ble arrangert i hallen,
1589
Begivenheter
Norge, datter til Fredrik II, i Oslo
Richmond House
Richmond House er hovedkvarteret til Department of Health, beliggende i Whitehall i London. I bygningen holder ministergruppen til, samt sentrale ledere i National Health Service. Bygningen ligger bak New Scotland Yard og på andre side av Richmond terrasse for Forsvarsdepartementet.
I august 2016 lekket en rapport som ble publisert av The Times som indikerte at Richmond House vil bli brukt som et midlertidig alternativ til Houses of Parliament mens Palace of Westminster må fraflyttes under arbeider med en rekke strukturelle og tekniske oppgraderinger og oppussing. Rapporten viste at alle parlaments- og ministerkontorer vil bli midlertidig flyttet under ombyggingen, og at en provisorisk sal som ligner House of Commons også blir bygget.
French Open 1974
French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus som blir spilt på Roland Garros-stadion i Paris. French Open i 1974 ble arrangert i perioden 3. til 16. juni. Björn Borg vant finalen over Manuel Orantes og i damefinalen vant Chris Evert fra USA over sovjetiske Olga Morozova.
Ullstein
Ullstein:
Sphaenognathus prionoides
Utseende
En stor (hannen 30-45 millimeter), nokså bred, brun hjortebille. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de sigdformede, fint sagtakkede på innersiden. Pronotum er påfallende hårete på sidene, hårene ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er hvelvede med ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, leggene med korte torner. Hunnen er kortere og bredere enn hannen, kjevene brede, nærmest økseformede med sagtakket "egg".
Levevis
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.
Utbredelse
Arten er utbredt langs Andesfjellene fra Colombia i nord til Bolivia i sør.
Ullstein-Verlag
Ullstein-Verlag er et av de største tyske forlagene, og ble grunnlagt i 1877 i Berlin av Leopold Ullstein. Det er både et av de største bokforlag i Tyskland og et stort avisforlag, som blant annet utgir Berliner Morgenpost. I 1956 overtok Axel Springer en aksjepost på 26 %, som i 1960 øket til 83 % og senere ble utvidet til 100 %. Ullstein-Verlag er dermed heleiet av Axel Springers forlagsimperium.
Altocumulus castellanus
Altocumulus castellanus eller bare castellanus er en type middelhøy sky og er en variant av altocumulus. Navnet kommer av de opptårnede utskuddene som bølger seg oppover fra skybasen. Skybasen kan variere fra 2000 til 5500 meter.
Bjarte Ystebø
Bjarte Ystebø (født 7. januar 1979) er en norsk politiker, skribent og organisasjonsmann.
Altocumulus castellanus
Castellanusskyer er bevis på midttroposfærisk instabilitet og stor adiabatisk temperaturendring i høyere nivå. De oppstår som regel når et kaldere luftlag strømmer inn over et område med altocumulusskyer. Dette medfører instabilitet, og luftbobler begynner å stige fra skybasen. Kondensasjon i disse boblene skaper castellanuseffekten.
Bjarte Ystebø
Bjarte Ystebø har vært medlem av Kristelig Folkeparti (KrF) i mange år. Han har vært leder i lokallaget Bergen Vest KrF. Han var også blant pådriverne for det politiske samarbeidet mellom Høyre, KrF og FrP i Bergen bystyre.
Altocumulus castellanus
Skyene kan være tegn på dårligere vær, og hvis konveksjon fra overflaten rekker opp til det midttroposfæriske ustabile laget, kan castellanusskyene utvikle seg videre til cumulonimbusskyer og tordenvær. På grunn av dette er meteorologer alltid på vakt når det blir observert castellanus.
Bjarte Ystebø
Bjarte Ystebø var assisterende redaktør i den kristenkonservative ukeavisa Norge IDAG i Bergen fra starten i 1999 til 2022, da han trakk seg etter en intern maktkamp.
Altocumulus castellanus
Siden skyene er kjennetegnet ved vertikale luftstrømmer, kan fly oppleve lett til moderat turbulens hvis de passerer slike skyer, men dette innebærer vanligvis ingen fare for flyene.
Bjarte Ystebø
Han har også startet den konservative grasrotorganisasjonen Kristenfolket, som han er leder for, og Oslo Symposium, en konferanse for konservativ verdidebatt. Konferansen har vært arrangert hvert valgår siden 2011, og blir støttet av Norge IDAG og Internasjonale kristne ambassade Jerusalem (ICAJ). Ystebø leder også styret for Kåre Kristiansens minnepris.
Bjarte Ystebø er sønn til Asbjørn Odd Ystebø (født 1945), lektor, abortmotstander og grunnlegger av Vestnorsk utvandringssenter. Han er faren til Joel Ystebø (født 2001) som i 2021 ble politisk nestleder i Kristelig Folkepartis Ungdom og vararepresentant for Hordaland på Stortinget.
Celia Imrie
Celia Diana Savile Imrie (født 15. juli 1952 i Surrey, England) er en britisk skuespiller og forfatter.
Privatliv
Sammen med skuespilleren Benjamin Whitrow har hun sønnen Angus. Imrie bor vekselvis i London og på Isle of Wight.
Skuespiller
Imrie ble utdannet ved Guildford School of Acting og begynte som skuespiller i første halvdel av 1970-tallet. Hun spilte Fighter Pilot Bravo 5 i filmen Star Wars: Episode I – The Phantom Menace (1999). Hennes mest kjente filmer inkluderer Nanny McPhee og Hilary and Jackie (1998) der hun spiller rollen som Iris du Pré. Imrie er også kjent for sine opptredener i TV-serier som Absolutely Fabulous og Upstairs, Downstairs. I miniserien Gormenghast (2000) spilte Imrie rollen som Lady Gertrude. I 2005 mottok hun svært positive anmeldelser for sin amerikanske teater-debut i oppsetningen Intetanende Susan (engelsk: Unsuspecting Susan). Blant nyere filmroller kan nevnes hennes medvirkning i Bridget Jones' dagbok (2001), Calendar Girls (2003), Bridget Jones: The Edge of Reason (2004), og Imagine Me & You (2005). Hun medvirket også i de to filmene The Best Exotic Marigold Hotel (2012) og The Second Best Exotic Marigold Hotel (2015). I 2013 spilte hun Miss Kizlet i sesongåpningen av tv-serien Doctor Who.
Forfatter
I 2011 utga Celia Imrie selvbiografien The Happy Hoofer. Fire år senere utga hun Not Quite Nice, som er en underholdningsroman.
Adygias flagg
Adygias flagg består av en grønn duk hvorpå er plassert tolv stjerner og tre piler. Grønnfargen symboliserer islam, men også liv, evighet og naturen i Adygia, der 40 prosent av territoriet er dekket av skog. De tolv stjernene står for de tolv adygerstammene som på 1800-tallet gikk sammen for å kjempe for uavhengighet fra Russland. Pilene viser til samholdet og motet disse viste og til dagens samhold og enhet mellom alle folkegrupper i Adygia. Flagget er i forholdet 1:2.
Flagget ble opprinnelig tegnet i 1830 av den britiske utsendingen David Urquhart. Etter Sovjetunionens sammenbrudd ble flagget på nytt innført for Republikken Adygia. Dette skjedde 24. mars 1992.
Blanquisme
Blanquisme er en retning innen kommunismen, og hadde sin glansperiode særlig blant franske revolusjonære kommunister på 1860-tallet. Blanquismen bygger på Louis Auguste Blanquis (1805-1881) teorier, utviklet tidlig i 1850-årene, og som hadde en klar innflytelse på mange av pariserkommunardene i 1870.
Uttrykket blanquisme er oftest blitt benyttet polemisk nedsettende for å anklage noen revolusjonære for ikke å ha lyktes i å forme sin praksis i pakt med massene, arbeiderklassen. Karl Marx og Friedrich Engels var opptatt av å markere avstand mellom sin revolusjonsteori og blanquismens.
Blanquismen adskiller seg fra marxismen særlig ved at den fremholder at en liten maktelite via et statskupp kan innføre kommunismen uten støtte fra massene. Innen den sosialistiske diskurs er uttrykket mest blitt benyttet pejorativt. De franske blanquister gikk senere inn i Section française de l'internationale ouvrière (SFIO).
Blant blanquismens viktigste kjennetegn er
Enkelte av Blanquis revolusjonære ideer påvirket senere generasjoners kommunister, skjønt bekjennelsen til tankegodset ikke alltid har vært til stede.
William Edward Parry
William Edward Parry (født 19. desember 1790 i Bath, død 8. juli 1855 i Bad Ems, Tyskland) var en britisk sjøoffiser og polarforsker.
Mellom 1819 og 1825 ledet Parry flere ekspedisjoner i et forsøk på å finne nordvestpassasjen, men uten å nå sitt mål. I 1827 gjorde Parry og James Clark Ross et forsøk på å nå den geografiske nordpolen. Parry trodde at Nordishavet bare inneholdt en mindre stripe av is og derfor ble mindre båter lastet på sleder som ble trukket over isen. Ved 82°45 nordlig bredde ble de tvunget til å gjøre vendereis. Senere utgav Parry en samlet utgivelse med disse beretninger: «Four voyages to the North pole».
Tore Jensen
Tore Jensen (født 19. mai 1935) er en norsk jazzmusiker (trompet, kornett og flügelhorn) og orkesterleder, kjent fra flere dixieland-band og utgivelser.
Han ble først kjent gjennom det lokale Hot Saints (1953–60), hvorpå han fikk engasjement i Big Chief Jazzband og Norwegian Dixieland All Stars. Med Bjørn Stokstad turnerte han så med eget band i Tyskland (1961), før de etablerte det navngjetne Stokstad/Jensen Trad.Band (1962–), der alle ble æresborger av New Orleans (1984). Han virket også i swingjazz-kvintett med Svein Gusrud og Peter Opsvik, samt medvirket på utgivelser med gruppene Norske Rytmekonger, Swingkameratene, Christiania 12 og Mississippi Jazzband. Han mottok Buddyprisen (1987), og fikk Oslo Jazzfestivals «Ellapris» (2000), blant annet for å ha fremdyrket unge besetninger som Tore Jensens Shangri-La.
EM i baseball 1975
EM i baseball 1975 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Barcelona i Spania i 1975.
Zhang Changning
Zhang Changning (født 6. november 1995) er en kinesisk volleyballspiller. Hun er 193 cm høy.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes innendørsturnering.
Phillips Idowu
Phillips Idowu (født 30. desember 1978 i London) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.