cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved St Quentin
29. august angrep 5. armé St Quentin med full styrke. Tyskerne, som hadde tatt til fange en fransk offiser, visste allerede om motoffensiven, og Bülow hadde hatt tid til å forberede seg. Franskmennenes XVIII korps gikk på store tap, men korpsene X og III hadde bedre hell med seg på høyre side. De rykket frem mot Guise og drev tyskerne tilbake.
Samme natt sendte Joffre ut en ordre til Lanrezac om å trekke seg tilbake og ødelegge broene over Oise på veien. Ordrene rakk ikke frem til 5. armé før morgenen etter, og retretten ble mange timer forsinket. Likevel gikk retretten uten inngrep fra tyskerne, som hverken angrep eller fulgte etter.
De tyske styrkene rapporterte slaget som vunnet, men var likevel utmattet etter slaget. Noe senere forandret de kursen og fortsatte fremmarsjen mot Marne og Paris.
Tori Spelling
Victoria Davey «Tori» Spelling (født 16. mai 1973 i Los Angeles) er en amerikansk skuespiller. Hun er datteren til Aaron Spelling og kjent fra serien Beverly Hills 90210. I serien Tori and Dean følger TV-kameraene livet til Tori og hennes familie. Selvbiografien hennes sTORI telling kom ut i 2009 og skildrer blant annet et anstrengt forhold til moren, Candy Spelling.
Patrick Thaler
Patrick Balsarettini Thaler (født 23. mars 1978) er en italiensk alpinist. Han debuterte i verdenscupen ved å kjøre ut i et storslalåmrenn i Shigakogen i 1997. Thalers beste verdenscupplassering var en 7.-plass i favorittdisiplinen slalåm fra Schladming i 2006. Dette forbedret han til 4.-plass i Bad Kleinkirchheim i desember 2007, før han i januar 2009 oppnådde sin første pallplassering i slalåmrennet i Kitzbühel.
Som ung var Patrick Thaler en lovende fotballspiller, og spilte for AlbinoLeffes ungdomslag. Alpinklubben han alltid har kjørt for, heter C.S. Carabinieri. Men har gjennom karrieren tilegnet seg trening og erfaring med sine gode venner Manfred Mölgg, Mirco Deflorian, Didier Défago og de tsjekkiske alpinistene Filip Trejbal, Martin Vráblík og Kryštof Krýzl.
Umicore Norway
Umicore Norway AS er et norsk selskap. Det ble grunnlagt som Larvik Pigmentfabrikk i 1949. Frem til 1976 var fabrikken privateid av grunnleggeren Gustav Blom Lundevall. I 1976 ble fabrikken ervervet av Norzink i Odda, innen den ble solgt til australske hender. I 2001 ble den kjøpt av den belgiske industrigiganten Umicore Group.
Fem bedrifter i Unicore-konsernet driver akkurat den samme nedbrenningsprosessen som Umicore Norway AS. De fire resterende ligger i Melbourne (Australia), Malaysia, Kina og Belgia. Umicore Norway AS er verdens sjette største sinkprodusent. Industribedriften har siden starten drevet resirkulering av metallisk avfall.
Årlig tar Umicore Norway AS imot 15 000 tonn metallisk avfall. Nesten alt blir sendt ut igjen som resirkulerte råvarer til industrien. 3 000 tonn er biprodukter, 12 000 tonn er sinkpulver til malingsindustrien.
En av kundene befinner seg i Norge, slik som Jotun. 95 prosent av produksjonen blir eksportert til det øvrige Europa.
Umicore Norway AS har per 22. februar 2007 58 ansatte. Omsetningen i 2006 var på 280 millioner kroner. Driftsresultatet for samme år lå på 30 millioner kroner.
Pamela Sue Martin
Pamela Sue Martin tv-debuterte i tv-filmen The Girls of Huntington House (1973). Fra 1977 til 1978 hadde hun rollen som Nancy Drew i tv-serien The Nancy Drew Mysteries. Hun ble verdenskjent på 1980-tallet i rollen som Fallon i tv-serien Dynastiet, en rolle hun hadde fra 1981 til 1984. Hennes tv-karriere har siden vært beskjeden, men det kan nevnes at hun spilte hovedrollen i den todelte miniserien Strong Medicine (1986). Hun har også medvirket noen tv-filmer, samt hatt gjesteopptredener i kjente serier som Fantasy Island (1980), Kjærlighetsskipet (1980) og Et syttitallsshow (2002).
Hun filmdebuterte i To Find a Man (1972), hvor hun spilte hovedrollen. Samme år hadde hun en birolle i katastrofefilmen S.O.S. Poseidon (1972). Hun har ellers hatt fremtredende roller i en del mindre kjente filmer, deriblant I kokainets grep (Torchlight) (1984), hvor hun var både medprodusent og medforfatter i tillegg til at hun spilte hovedrollen.
Martin Stenshorne
Martin Stenshorne, (født 23. juni 1975) er en norsk motorsportsutøver fra Vestfossen i Øvre Eiker kommune.
Exothea
Exothea  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Ganophyllum
Ganophyllum  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Mosvik og Verran
Mosvik og Verran er en tidligere kommune i Nord-Trøndelag, etablert i 1867 ved utskilling fra Ytterøy kommune. Kommunen ble delt i 1901 til de daværende Mosvik og Verran kommuner.
Kommunen ble opprettet 1. januar 1867 da Ytterøy kommune ble delt og Mosvik og Verran ble skilt ut som egen kommune med 2 949 innbyggere. Kommunen omfattet Mosvik og Framverran og de sørlige delene av Verran kommune, slik den var inntil 2019, det vil si Verran uten Malm kommune. Kommunen eksisterte frem til 1. januar 1901 da den ble delt i to. Mosvik kommune hadde ved opprettelsen 969 innbyggere, Verran 1 456.
Fylkesvei 3200
Fylkesvei 3200 går mellom Løkkegata × Ollebakken og Skippergata × Storgata i Horten. Veien er 496 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 712 (Vestfold).
Liste over ordførere i Holtålen
Liste over ordførere i Holtålen. Holtålen oppstod som kommune med formannskapslovene av 1837.
Ordførere i Holtålen 1838–1854
Singsås ble utskilt som egen kommune i 1841, se liste over ordførere i Singsås.
Ordførere i Ålen 1855–1971
I 1855 ble Holtålen delt i Ålen og Holtålen (navneendring til Haltdalen i 1937).
Ordførere i Holtålen etter 1972
Ålen og Haltdalen kommuner ble slått sammen til Holtålen kommune i 1972.
Fylkesvei 6600
Fylkesvei 6600 (Fv6600) går mellom Nyhus og Ler i Melhus kommune.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 714.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 725 (Sør-Trøndelag).
SSS-øyene
SSS-øyene er en betegnelse på de karibiske øyene Saba, Saint Martin og Sint Eustatius, som tidligere var en del av De nederlandske Antiller. Siden 2010 er Saba og Sint Eustatius nederlandske kommuner med særstatus. Saint Martin er delt i to og omfatter både landet Sint Maarten, som er en del av Kongeriket Nederlandene, og det franske oversjøiske territoriet Saint-Martin.
Gullars
Gullars er en norsk Barne-TV-serie som gikk på NRK fra 1984 til 1990. Serien het Regnbuebyen til å begynne med, men endret navn til Gullars etter en tid. Hovedfiguren Gullars fremstilles av en hånddukke. Idé og regi var ved.
Designet på Gullars er inspirert av en leke produsert i Korea av firmaet Knickerbocker. Figuren "Hang in there Howard" hadde ikke noe særlig suksess, så NRK fikk tillatelse til å bruke designet som Gullars. I serien viser Gullars et bilde av faren sin med en pipe i munnen, dette er bilde av denne leken. Gullars bruker pipen etter faren sin til å blåse såpebobler med, noe som trolig ble introdusert for å forklare hvorfor leken røkte pipe, da den gule varianten ble solgt som Gullars i Norge. Leken finnes i flere andre farger også.
Handling
Seriens handling var lagt til «Regnbuebyen», mer spesifikt i Gamle Bergen i Sandviken i Bergen, hvor den gule fuglen Gullars med et brak gikk gjennom taket og havnet i huset til Marianne. Der blir han boende i en fiolinkasse.
En hyppig gjest hos de to var «Indigo» – den poetiske og fargerike mannen som bodde i et bosspann like ved. Et fast segment i programserien var også barna i gaten, som i sine regnklær sang og danset til barnemelodier. Gullars kan sies å være kjent for sin særdeles masete væremåte, og tenker seg lite om før han gjør ting.
Metis videregående
Metis videregående, tidligere Akademiet Bergen, er en videregående friskole i Bergen sentrum. Ved grunnleggelsen i 2004 var skolen lokalisert i Fabrikkgaten. Siden 2006 har den holdt til i Lars Hilles gate 17. Skolen var en del av Akademiet-kjeden frem til 2014, men har skiftet navn til Metis videregående. Navnet Metis er hentet fra gresk og betyr visdom. Skolen har konsesjon for 590 elever.
Utdanningstilbud
Skolen tilbyr følgende utdanningsprogrammer fra høsten 2023:
Metis videregående tilbyr studiespesialisering med toppidrett og er Bergen og Vestlands største toppidrettsskole. Skoleåret 2020-2021 har skolen følgende idretter
Earl Marshal
Earl Marshal (eller Marischal, tidligere Lord Marshal) er en gammel embets- og riddertittel som brukes i England, Skottland og Irland. Den har sitt opphav i to separate titler, jarl og marskalk (earl og marshal). William Marshal, 1. jarl av Pembroke hadde begge titler, og da embetet senere ble overlatt til hertugen av Norfolk ble den betegnet som Earl Marshal. Embetsinnehaveren er den åttende i rang av Great Officers of State, med Lord High Constable over og Lord High Admiral under. Posisjonen som Earl Marshal har utviklet seg og blant hans ansvarsområder i dag er organiseringen av de store statlige seremoniene, som eksempelvis monarkens kroning i Westminster Abbey og statlige begravelser.
I middelalderen var Earl Marshal og Lord High Constable knyttet til kongens staller. Etterhvert som riddervesenet mistet sin betydning forsvant embetet Lord High Constable, og Earl Marshal ble leder for College of Arms (Heralds College) i London, som fortsatt kontrollerer bruken av heraldiske våpen i England. Earl Marshal hadde tidligere en egen domstol sammen med Lord High Constable, hvor saker som berørte heraldikk ble ført, samt saker som berørte en del militære affærer, som løsepenger, krigsbytte og soldatlønninger.
Han er en av to høyadelige, sammen med Lord Great Chamberlain, som automatisk får ta sete i House of Lords etter reformen i House of Lords Act 1999. Dette skyldes de funksjoner de to har ved åpningen av parlamentet.
Skottland
Se Earl Marischal og Lord Lyon King of Arms.
Assisterende Earls Marshal
En assisterende Earl Marshal (Deputy Earl Marshal) har til tider blitt utnevnt fordi Earl Marshal var mindreårig eller ute av stand til å utføre sine funksjoner på grunn av svak helse. Frem til 1824 ble en anglikansk assisterende Earl Marshal utnevnt når Earl Marshal var katolikk; dette var aktuelt fordi hertugene av Norfolk tradisjonelt har vært katolikker også etter reformasjonen.
He Lives
«He Lives» er en amerikansk salme, som ellers er kjent gjennom dens første linje «I Serve a Risen Saviour». Den ble skrevet i 1933 av Alfred Henry Ackley (1887–1960) og fortsetter å være populær den dag i dag.
Hymnen diskuterer den opplevelsen, som hevdes av kristne, av at Jesus Kristus bor i deres hjerter. Den blir mislikt og utesluttet av noen kristne evangelister på grunn av at appellen til opplevelsene blir skildret som mer pålitelig enn ordene i Den hellige skriften og kan føre til heresi.
Norsk versjon
Thorvald Gundersen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Han lever».
El Directorio Revolucionario
El Directorio Revolucionario (DR) / Det revolusjonære direktorat (1956–1962) var en cubansk, militant organisasjon som bekjempet diktatoren Fulgencio Batista etter hans militærkupp i 1952. Motstanden mot Batista falt i to grupper. Organisasjoner som kjempet med politiske midler og organisasjoner som i tillegg tok i bruk militante aksjoner som sabotasjer, bombeattentat, mord og væpnede angrep. Både DR og 26. juli-bevegelsen (M-26-7) hørte hjemme i sistnevnte gruppe.
DRs framvekst
DR ble dannet i all hemmelighet i 1953. Det er først i februar 1954 at DR blir allment kjent etter at organisasjonens navn blir knyttet til flere militante aksjoner. Organisasjonens mål var å styrte diktatoren Fulgencio Batista, gjeninnføre grunnloven av 1940 og holde frie valg. Grunnleggerne var studentlederen José Antonio Echeverría og studentene Fructuoso Rodriguez, Faure Chomón og Joe Westbrook som alle hadde mistet troen på at Batista kunne fjernes med lovlige midler. Echeverría var DRs første generalsekretær.
Opprinnelig var DR en ren studentorganisasjon med utgangspunkt i Universitetet i Havanna og dels ved Universitetet i Santa Clara. Senere ble også deler av fagbevegelsen i Havanna, avhoppere fra politiske partier samt folk fra det tidligere ABC (ABC Sociedad Revolucionaria) med i organisasjonen. Utenom Havanna og Santa Clara fikk DR også et visst fotfeste i andre større byer på Cuba, men fram til mars 1957 hadde organisasjonen sin største slagkraft i Havanna.
Forholdet til M-26-7
Den største forskjellen mellom DR og 26. juli-bevegelsen (M-26-7) var at DR mente at revolusjonen best kunne utføres ved å «slå til mot toppen» som Faure Chomón skal ha uttrykt det. Det vil si å drepe Batista og hans nærmeste medspillere, og innsette nye politikere i henhold til grunnloven av 1940. I motsetning til dette stod 26. juli-bevegelsen for en linje der revolusjonen måtte vokse fram gjennom bred folkelig motstand, ikke minst fordi historien på Cuba hadde vist at politikere – uansett politisk avskyggning – ikke var til å stole på. Denne populistiske holdningen synes å ha vært framtredende i 26. juli-bevegelsen i årene 1954–1956, men blir senere sterkt påvirket av Che Guevaras sosialistiske visjon. Den innebar at samfunnet måtte styres av politikere, men av politikere med høy moralsk integritet og som forpliktet seg til å ivareta interessene til flertallet i befolkningen. Politikere som arbeidet for særinteressene til små (og allerede økonomisk sterke) grupper i samfunnet, tilhørte ikke den gruppen av politikere som skulle styre Cuba i framtiden.
Etter revolusjonen i 1959 tyder mye på at Che Guevaras sosialistiske visjon ble fusjonert med Fidel Castros form for direkte demokrati (lederne skal samtale med folket) som i sin tur var sterkt påvirket av Celia Sánchez.
Forholdet til PSP
I samme grad som Fidel Castros 26. juli-bevegelse primært stod bak gerilja-aksjoner og motstand mot Batista ute i provinsene, stod DR primært bak aksjoner og angrep i byene. . Angrepene som DR stod bak ble på samme måte som 26. juli-bevegelsens angrep, beskrevet av Batista som «kommunistisk terror».
Batistas påstand var misvisende av flere grunner. For det første var ikke DR grunnlagt på kommunistisk ideologi. Målet var kun å fjerne Batista, gjeninnføre grunnloven av 1940 og få et nytt styre gjennom frie valg.
For det andre var DR i enda større grad enn Fidel Castros 26. juli-bevegelse, svært skeptisk til det cubanske kommunistpartiet – PSP – (Partido Sosialista Popular) og ved et par anledninger skal også DR-aksjonister ha tatt livet av agitatorer fra PSP. DRs motstand mot PSP kan dels tilskrives PSPs passivitet under deler av Gerardo Machados brutale styre på 20- og 30-tallet, og dels at PSP tidligere hadde samarbeidet med Batista. Blant annet deltok PSP med noen ministere (uten portefølje) i Batistas lovlig valgte regjering fra 1940 til 1944.
Denne politiske strategien tok Batista i bruk både i beskrivelsen av DRs ledere, Fidel Castro og 26. juli-bevegelsen, og samme strategi er senere blitt brukt flittig av samtlige diktatorer i Latin-Amerika, fra slutten av 2. verdenskrig i 1945 og fram til Sovjetunionens oppløsning på 1990-tallet. Å stemple motstandere som kommunister, utløste ofte såvel politisk som militær støtte fra USA og var derfor en fruktbar strategi for mange diktatorer.
Selv om DR stod sterkt i byer som Havanna og Santa Clara, var ikke 26. juli-bevegelsen uten representasjon i byene. I mange byer i provinsen Oriente og i særdeleshet i Santiago de Cuba, stod bevegelsen sterkt. Den stod også relativt sterkt i Havanna med blant annet Armando Hart Dávalos som en sentral skikkelse.
Angrepet på presidentpalasset
Den 13. mars 1957 foretar DR et væpnet angrep på presidentpalasset i Havanna. Hensikten er å drepe Fulgencio Batista. Samtidig stormer en annen DR-enhet radiostasjonen Radio Reloj med José Echeverría i spissen. Hensikten er å spre nyheten om Batistas død og proklamere Cuba som frigjort republikk i tråd med konstitusjonen av 1940. Batista unnslipper imidlertid gjennom en skjult heis fra kontoret i andre etasje og opp til tredje etasje i presidentpalasset. Opprøret blir deretter slått ned av Batistas politi og tilstrømmende enheter av hæren, og minst 40 studenter blir skutt og drept både i presidentpalasset og på gata utenfor. Echeverría skytes ned av politiet utenfor radiostasjonen.
Ny avtale mellom DR og M-26-7
Etter Echeverrías død blir DR omdøpt til ''Det Revolusjonære Direktorat av 13. mars.'' Tapet av Echeverría og en rekke andre framtredende lederskikkelser samt arrestasjoner som følger i kjølvannet av den mislykkede aksjonen, gjør at det tar over et år før DR er på fote igjen. I planleggingen av angrepet på presidentpalasset, var ikke DR i kontakt med Fidel Castro eller 26. juli-bevegelsen. Det kan virke som om RD ikke fant det nødvendig eller at de ikke ønsket å involvere Castros revolusjonære bevegelse i disse planene. Kanskje vurderte de det slik at straks de hadde tatt livet av Batista, ville et interimsstyre bli dannet som ville gjennomføre et valg i henhold til grunnloven av 1940.
Fidel Castro skal ha reagert svært negativt da han i etterkant fikk opplysningene om angrepet på presidentpalasset (Foss 2004). En grunn kan være at DR hadde brutt Mexico-avtalen ved ikke å informere 26. juli-bevegelsen om angrepet. En annen grunn kan ha vært at dersom DR hadde lyktes å drepe Batista og innsette en midlertidig regjering i pakt med grunnloven, kunne mye av oppslutningen om 26. juli-bevegelsen ha gått tapt.
Den 8. februar 1958 møtes DR-representanter utenfor byen Nuevitas (se kart ), og beslutter å etablere en gerilja i Escambray-fjellene i provinsen Las Villas, sørøst for Havanna og nord for byen Trinidad (se kart ). En del av møtedeltakerne kommer fra landflyktighet i USA. I spissen for denne geriljaen settes Faure Chomón Mediavilla som er blitt valgt til DRs nye generalsekretær. Det er også Chomón som møter Che Guevara til forhandlinger i Las Villas, og som 1. desember 1958 inngår en ny allianse mellom DR og 26. juli-bevegelsen.
DR etter revolusjonen
Etter revolusjonens seier 1. januar 1959 går DR i 1961 inn i fellesorganisasjonen «ORI» (Organizaciones Revolucionarias Integradas / Integrerte Revolusjonære Organisasjoner) sammen med 26. juli-bevegelsen og det cubanske kommunistpartiet (Partido Sosialista Popular).
Den 26. mars 1962 omdannes «ORI» til «PURSC» (Partido Unido de la Revolución Socialista de Cuba / Det forende parti for Cubas sosialistiske Revolusjon). Den 3. oktober 1965 ble «PURSC» omdannet til «PCC» (Partido Comunista de Cuba / Cubas kommunistiske parti).
Minotti Bøhn
Conrad Norman Minotti Bøhn (født 14. mai 1888, død 6. juni 1975) var en norsk fotballspiller, kjent for å ha scoret Norges aller første landslagsmål.
Botanisk museum (Oslo)
I 1999 ble museet en del av Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo. Botanisk museum har ansvar for universitetets vitenskapelige samling av tørkede planter. Museet er normalt ikke åpent for publikum.
I anledning UiOs 200-årsjubileum ble bygningen offisielt døpt om til Lids hus 2. september 2011, etter ekteparet Dagny Tande Lid og Johannes Lid.
Minotti Bøhn
Karriere
Da Norge i 1908 ble invitert til Göteborg for å spille sin aller første landskamp i fotball, bestemte Norges Fotballforbund å la regjerende norgesmester Mercantile, supplert med to andre spillere, representere nasjonen. Minotti Bøhn spilte indre venstre, og svært tidlig i kampen sendte han Norge i ledelsen. Bøhn ble dermed det norske landslagets første målscorer. Nøyaktig hvor tidlig scoringen kom er usikkert. Ulike kilder skildrer hendelsene på noe motstridende måter. Flere kilder forteller at målet kom etter 45 sekunder. Ifølge en svensk kilde kom imidlertid målet allerede etter 15 sekunder, hvilket i så fall var rekord internasjonalt. En reporter blant publikum hadde tatt tiden fra avspark til det første målet.
Tryggve Gran, Norges ytre venstre i den samme kampen, hadde en ganske annen beskrivelse av begivenhetene. Ifølge hans memoarer kom scoringen etter omtrent ett minutt og etter at han selv slo et innlegg som Bøhn headet i mål.
Bøhn scoret ett mål til senere i kampen, men kunne ikke hindre at Sverige til slutt vant 11–3. Minotti Bøhn spilte aldri flere landskamper og han er dermed fremdeles spilleren med det høyeste scoringssnittet (2,0) for det norske landslaget. På andreplass kommer Sverre Berglie fra Drafn, som scoret fem mål på tre kamper (et snitt på 1,67).
Bøhn var uvanlig rask til å være fotballspiller, og han deltok av og til under friidrettsklubben Ørnulfs treninger. Mens han var utenlands i 1909, deltok han i et stevne i Mannheim i Tyskland og vant førstepremie i lengde, trekamp, 100 meter (11,2 s) og høydehopp (1,72 m). Han skal dessuten ha hoppet 7,11 meter i lengde på et tidspunkt da den skandinaviske rekorden var på 6,83 meter.
Etter karrieren
I 1909 flyttet Bøhn ut av Norge og ga seg som fotballspiller, 21 år gammel. Han slo seg ned i London og arbeidet som forretningsmann. Under andre verdenskrig var han del av det norske miljøet i London og mottok St. Olavs Orden for fortjenstfull innsats. Senere bosatte han seg på den franske riviera.
Landslagsspill
Landslagsmål for Norge:
Skjoldfot
Skjoldfot er en betegnelse i heraldikken på den nederste delen av et skjold. Normalt utgjør skjoldfoten ca. en tredjedel av skjoldflaten.
Våpenskjold med skjoldfot finnes hele tiden fra middelalderen til idag og i alle land som har europeisk heraldikk. Skjoldfot forekommer i fyrstelige våpen, kommunevåpen og slektsvåpen. I våpenet til den norske kommunen Lesja fra 1987, er det på sølv bunn en blå skjoldfot med spiss oppover.
Noen ganger er skjoldfoten valgt i nyere tid, som en heraldisk form, i stedet for en gress- eller jordbakke som var vanlig fra 1600- til 1900-tallene i mange by- og slektsvåpen. I byvåpenet til Skien gjorde Hallvard Trætteberg om en slik gressbakke til en skjoldfot, da han ca. 1933 tegnet om en del norske byvåpen for «Norske by- og adelsvåben», utgitt som samlehefte av firmaet Kaffe Hag. Skien bruker idag våpenet med skjoldfoten.
Litteratur
Utenlandsk
Glenniea
Glenniea er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslåtte 140 arter.
Verve Records
Verve Records er et amerikansk jazz-plateselskap, grunnlagt av Norman Granz i 1956.
Bjørnsonstipendet
Bjørnsonstipendet er Den Norske Bokhandlerforenings forfatterstipend og ble etablert i 1997. Stipendet er opprettet i samarbeid med Den norske Forfatterforening og Bjørnsonfestivalen. Stipendet tildeles «en forfatter det er grunn til å knytte betydelige forventninger til og som fortrinnsvis er i etableringsfasen». Prisen består av et diplom og 15,000 kroner.
Lyle Mays’ diskografi
Lyle Mays' diskografi er en oversikt over alle utgivelser der pianisten Lyle Mays har bidratt. Mays er mest kjent gjennom sitt arbeid i jazzgruppen Pat Metheny Group, men han har også enkelte soloprosjekter. Lyle Mays regnes for å ha startet sin musikalske karriere i begynnelsen av 20-årene og hans første album, debutalbumet til gruppen, Pat Metheny Group kom ut i 1978. Sjangeren er hovedsakelig jazz, men mye grunnet gitarist Pat Metheny som har vært hans nærmeste samarbeidspartner gjennom 30 år, har han mestret å utvikle sin musikalitet til noe helt spesielt innenfor sjangrene fusion og samtidsmusikk.
Diskografi
Består av 21 studioalbum, 9 konsertalbum, 3 samarbeidsalbum, 1 soundtrack og 1 singler
Frihetsklokken i Amerikas forente stater
Frihetsklokken (engelsk Liberty Bell) er navnet på en klokke i sentrum av Philadelphia i USA, som det skal ha blitt ringt med da den amerikanske uavhengighetserklæringen ble forkynt (om denne historien er sann er ikke sikkert, men den spiller en stor rolle i historieundervisningen i amerikanske skoler). Den ble støpt i 1752 i London av White Chapel Bell Foundry og har siden hengt i det såkalte State House, tidligere sete for koloniregjeringen i Pennsylvania og nå kjent som Independence Hall.
En særegenhet ved klokken er ripen, som gir en helt spesiell klang. Hvordan denne ripen er oppstått er ikke kjent, men det skjedde mellom 1817 og 1846.
John Philip Sousa oppkalte sitt kjente musikkverk Liberty Bell etter denne klokken.
Klokken var inspirasjon for Frihetsklokken i Berlin, gitt som gave av amerikanere til Berlins befolkning som symbol på kampen mot kommunismen i Europa.
Fylkesvei 6802
Fylkesvei 6802 (Fv6802) går mellom Havnekrysset og Stjørdal havn i Stjørdal kommune. Veien er 967 meter lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 34 (Nord-Trøndelag).
Primera División 1959–1960
Primera División er den spanske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i sesongen 1929-30. Det spanske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Olav Myran
Johan Olav Myran (1913–1982) var en norsk politiker (Ap) og agronom.
Han vokste opp på et småbruk i Rugldalen i daværende Glåmos herred.
Myran var medlem av kommunestyret fra 1956 og ordfører i Ålen fra 1964 og frem til kommunesammenslåingen i 1972, som han støttet. Han ble ikke renominert på Arbeiderpartiets liste, men ble likevel valgt inn i kommunestyret, etter en stor velgeraksjon med retting av stemmesedler. Han ble varaordfører i den nye kommunen. Fra 1976 til 1979 var han ordfører i Holtålen.
Han var Arbeiderpartiets 1. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag i to valgperioder fra 1969 til 1977. Han møtte i til sammen halvannet år.
S.O.S. Poseidon
S.O.S. Poseidon (originaltittel: The Poseidon Adventure) er en amerikansk drama- og katastrofefilm fra 1972 regissert av Ronald Neame. Filmen handler om en gruppe mennesker forsøker å ta seg ut av et stort passasjerskip som har blitt snudd opp ned etter å ha blitt truffet av en tsunami. I de ledende rollene finner man blant annet Gene Hackman, Shelley Winters, Red Buttons og Ernest Borgnine. Filmen er basert på en roman fra 1969 skrevet av Paul Gallico.
Filmen ble meget populær i USA og fikk jevnt over god omtale av filmanmelderne.
I 1979 kom en oppfølger kalt Poseidons hemmelighet. Senere kom det to nyinnspillinger; Først i form av en TV-film i 2005, deretter en kinofilm i 2006.
Handling
Det aldrende passasjerskipet S.S. Poseidon befinner i Middelhavet med Aten som destinasjon. Det er nyttårsaften og stemningen høy. Midt under feiringen blir skipet truffet av en enorm tsunami som gjør at blir endevendt og liggende med bunnen opp. De gjenlevende passasjerenes oppgave blir å holde seg i live, noe som medfører at de må forsøke å ta seg frem til den delen av skipet som fremdeles ligger over vann. Denne ferden blir meget strabasiøs og farlig. I tillegg havner stadig flere deler av skipet under vann.
Økonomi og popularitet
S.O.S. Poseidon ble meget populær i USA hvor den innbragte mellom $84,5 og $93,3 millioner. Ifølge The Numbers ble Poseidon den nest mest innbringende filmen i USA i 1972.
Produksjonskostnadene var på $4,7 millioner.
Anmelderne
VG og Dagbladet gav den terningkast tre.
Priser
Filmen vant en Oscar i klassen beste sang, og ble nominert i syv andre kategorier. Den ble ved samme prisutdeling tildelt en Special Achievement Award for visuelle effekter. Den ble også tildelt en Golden Globe (Shelly Winters), og en BAFTA Awards (Gene Hackman).
Annet
Filmen ble innspilt våren og sommeren 1972. Store deler av opptakene ble gjort i et studio i Los Angeles. Men noen scener ble også innspilt på RMS «Queen Mary».
Oppfølger og nyinnspillinger
I 1979 kom en oppfølger kalt Poseidons hemmelighet. I 2006 kom en nyinnspilling regissert av Wolfgang Petersen.
I 2005 kom en nyinnspilling på nærmere tre timer som ble produsert for TV-kanalen NBC. Denne er regissert av John Putch og har Adam Baldwin, Rutger Hauer, Steve Guttenberg og Bryan Brown i noen av de fremste rollene. Denne er løst basert på handlingen fra både originalen og dens oppfølger fra 1979.
Gloeocarpus
Gloeocarpus  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Fredrik Meltzer
Fredrik Meltzer (født 29. september 1779 i Bergen, død 15. desember 1855) var en norsk forretningsmann, politiker og stortingsrepresentant i tre perioder i 1820-årene. Meltzer er kjent som mannen bak utformingen av Norges flagg.
Bakgrunn og virke
Meltzer ble født inn i en av Bergens gamle handelsfamilier med røtter i Rödinghausen i Nordrhein-Westfalen, og i Bergen kan slekten spores tilbake til Clamer Eberhard Meltzer som løste borgerskap i Bergen i november 1690.
Etter å ha meldt seg inn i Det Dramatiske Selskab spilte Meltzer rideknekt i Kotzebues stykke Sølvbryllupet 10. november 1801. I 1803 gikk han inn i familiefirmaet, og overtok ledelsen fra 1805. Som 17-åring begynte han å skrive dagbok med førstehåndsberetninger fra både fra sine utenlandsopphold da han utdannet seg, og fra byens liv, der han bidro til opprettelsen av børsen i Bergen i 1813 og stiftelsen av Bergen Kunstforening i 1838. Han så både Napoleon Bonaparte og Christian VII i levende live. Da hans sønn Jacob ble født i 1804, noterer barnefaren: «Om aftenen kl. 11 ble min sønn Jacob født med ubetydelig smerte for sin mor, da hun bare var syk i 1-2 timer.» I mars 1806 var han invitert i et bryllup, der selskapet bestod av 50 herrer, samt bruden. Han var en aktiv deltaker i Bergens selskapsliv med sledeturer på Nordåsvannet og Tveitevannet om vintrene, og spaserturer på Kalfaret om somrene. Ved en herrefrokost for seks i 1808 ble det drukket tolv flasker portvin. Han forteller om slaget ved Alvøen samme år, og om svenske krigsfanger i Bergen. Ved krigsutbruddet i 1807, da Danmark-Norge kom i krig med Sverige og England, ble han borgerinfanterist og trente på marsjering og skyting.
Meltzer var medlem av Riksforsamlingen på Eidsvoll 17. mai 1814, der han sluttet seg til selvstendighetspartiet, men av de mer moderate. Han stemte for Eidsvollsgarantien, men tok ordet bare i én sak, om bruk av danske pengesedler. Han mente de kunne være nyttige ved kjøp av dansk korn.
Sammen med vennen Wollert Konow (1779–1839) utrustet han flere ganger båter fra Sunnmøre som ble sendt til Danmark etter korn.
I 1813 hadde han arbeidet med å forbedre Bergens forsyningssituasjon, og 17. august ble han medlem av styret til utrustning av kaperskonnerten «Brød eller Død». Han representerte senere Bergen på Stortinget i flere perioder, og var bergensk utsending blant annet hos kongen i Stockholm.
Meltzer la i 1821 frem et forslag til nytt norsk flagg, og fikk Odelstinget til å vedta forslaget mot en enstemmig komitéinnstilling som gikk for et rødt og hvitt flagg i felter med fem gule stjerner. Flagget som Meltzer foreslo, er identisk med det nåværende norske flagget. Ifølge noen kilder var det Meltzers 12 år gamle sønn Gerhard som tegnet det første utkast til flagget. Denne historien er udokumentert og regnes nå av historikere som en myte, selv om den stadig fortelles nye generasjoner. Gerhard var i virkeligheten hjemme i Bergen da hans far fikk ideen til flagget mens han satt på Stortinget. Han var også noe yngre enn historien forteller (født 8. oktober 1810). I nyere versjoner av myten tillegges æren av å ha skapt det norske flagget Gerhards yngre bror Harald (født 1814). Historien går da ut på at Meltzer fikk ideen til det norske flagget av sin lille sønn Harald, som tegnet et blått kors inne i Dannebrog, det danske flagget. Han ble ridder av den svenske Vasaorden i 1821.
9. november 1825 skrev Meltzer i sin dagbok at samme dag, kl. 8:30, kjørte den domfelte Jens Amundsen Fenstad forbi, underveis til retterstedet på Nordneshaugen «for å miste hodet fordi han 4 ganger har laget falske pengesedler. Han har vært benådet 3 ganger. Fenstad kjørte i lukket karjol, ledsaget av politiet og 24 vaktmenn.» Borgerskapet hadde vakttjeneste på festningen, og garnisonen dannet krets der og på retterstedet. Fenstad satt fengslet sammen med Gjest Baardsen, og de to snakket sammen gjennom en hemmelig luke som Gjest hadde skåret i gulvet. I 1824 hadde Gjest stjålet sølvpenger fra Fredrik Meltzer.
Meltzer var involvert i Selskabet for Norges Vel, han satt i losjen for Den Gode Hensikt, var direktør for realskolen og tegneskolen, og han satt i representantskapet for Musikkselskapet Harmonien. Han noterte også værobservasjoner, som lille julaften 1806 da været var særskilt ille: «Slik springflo som i dag har vi ikke hatt på 16 år. Sterk storm. I søndre hjørne av Dreggen kunne man ikke komme frem for vann. Mange brygger er slått i stykker.» I 1813 dreide det seg om en lengre periode: «Siden høsten 1811 til mars 1813 hatt regn og sønnavind nesten daglig, men ikke kulde og snø. Gamle folk sier de ikke kan huske å ha opplevd en så langvarig uværsperiode som nå.»
Meltzers bolig i 1814 var Slottsgaten 7, en flott treetasjers bygning. Den ble ødelagt under eksplosjonen på Vågen 20. april 1944. Handelshuset hans, Dramshusen på Bryggen i Bergen, ble revet ved saneringen av Bryggens sørlige del. Fra 1816 til 1840 var Meltzer fransk visekonsul i Bergen.
Fra 1825 var han overfiskevraker i Bergen. I 1828 kjøpte han Sandviksbod nr. 23 som var i hans eie livet ut.
Ekteskap og etterkommere
Han var gift med Margaretha Stub (1779–1832), som han hadde 13 barn med. Fredrik Meltzer var farfar til filantropen Lauritz Meltzer (1861–1943), og det refereres til ham i sangen Ompa til du dør av Kaizers Orchestra.
Gravsted
Meltzer ble gravlagt på Assistentkirkegården like ved Stadsporten.
VM i curling for menn 2009
Verdensmesterskapet i curling 2009 for herrer var det 51. VM i curling for herrer gjennom tidene. Mesterskapet ble arrangert av World Curling Federation, og arrangert i arenaen Moncton Coliseum i Moncton, New Brunswick, Canada i perioden 4. – 12. april 2009. Mesterskapet markerte 50-årsjubileet for det første VM i curling – Scotch Cup 1959.
De tolv deltagende lagene spilte først alle-mot-alle (round robin-kamper), som ga elleve kamper til hvert lag. De fire beste lagene etter round robin-kampene, Canada, Skottland, Norge og Sveits, gikk videre til sluttspillet om medaljer, som ble avgjort som et Page playoff.
Mesterskapet ble vunnet av Skottlands lag med David Murdoch som lagkaptein, og seieren var Skottlands femte VM-tittel gjennom tidene. I finalen slo skottene Canada 8-6, og fikk dermed revansje for nederlaget i VM-finalen året før. Bronsemedaljene gikk for andre år på rad til Norge, som vant 6-4 over Sveits i bronsekampen.
Lag
Mesterskapet hadde deltagelse av 12 lag: åtte fra Europa, to fra Amerika og to fra Asia/Oseania. Følgende lag kvalifiserte seg til mesterskapet:
Fra Europa deltok de syv beste landene ved A-EM 2008, samt vinneren av en kamp i best av tre kamper mellom A-EMs nr. 8, Sverige, og vinneren av B-EM, Finland, der Finland vant med 2-1 i kamper. Fra Asia og Oseania deltok nr. 1 og 2 fra Stillehavsmesterskapet 2008.
Fra Amerika var Canada kvalifisert som vertsland, og kontinentets andre VM-plass ble avgjort i en kamp i best av fem kamper mellom USA og Brasil, som foregikk i Bismarck, Nord-Dakota, USA i perioden 30. januar – 1. februar 2009. Det var første gang at et søramerikansk lag forsøkte å kvalifisere seg til VM, og USA vant kvalifiseringen med 3-0 i kamper etter tre klare seire.
Diabolical Fullmoon Mysticism
Diabolical Fullmoon Mysticism er debutalbumet til det norske black metal bandet Immortal. Albumet ble gjennutgitt 1998 i 300 kopier.
Anders Backe
Anders Backe (født 19. september 1986) er en norsk jibber fra Øst-Modum i Modum kommune
Backe har en mengde gode resultater nasjonalt og internasjonalt, og deltagelse i internasjonale konkurranser, deriblant finaleplass i X-Games. Han har medvirket i skifilm/dokumentarfilmene Supervention og Supervention 2.
Han er omtalt som blant Europas beste utøvere.
Tellef Kvifte
Tellef Kvifte (født 27. november 1947) er en norsk folkemusiker/jazzmusiker (fløyte, sjøfløyte, sekkepipe, saksofon, laptop) og forsker,  professor emeritus ved Universitetet i Sørøst-Norge ved Institutt for folkekultur. Tidligere ansatt ved Universitetet i Oslo, ved Norsk Folkemusikksamling på Insttutt for musikkvitenskap. Kvifte var også tilknyttet Griegakademiet (1996-) som professor II i etnomusikologi. I sin forskning arbeider han med musikketnologi og systematisk musikkvitenskap, ofte sammen med Even Ruud. Spesialområder er rytmeforskning og instrumentlære.
Kvifte var ansatt i NRKs musikkavdeling TV (1972–1979) som programsekretær/produsent, samt formann i Norsk folkemusikklag (1980–1982). Hans musikk er preget av tradisjoner fra Aust-Agder, og kommer til uttrykk i gruppa Slinkombas som ga ut flere plater og vant Spellemannprisen 1979. På 90-tallet spilte han i Chateau Neuf Spelemannslag, med saksofon i Chateau Neuf Storband, og i den senere tid i Chateau Neuf Fri Ensemble, FriEnsemblet, LuckyLoop og Nunatak.
Kvifte er aktiv som musikkprodusent, og har produsert en rekke LP/CD/album, deriblant Mari Boines gjennombruddsalbum Gula Gula.
Siden 2014 har han også drevet labelen Taragot som utgir samtidsjazz og tradisjonsmusikk i ulike former.
Lara Flynn Boyle
Lara Flynn Boyle (født 24. mars 1970 i Davenport i Iowa) er en amerikansk skuespiller som vokste opp i Chicago i Illinois og Wisconsin.
Berømt med Twin Peaks
Boyles første filmrolle var en mindre birolle i Skulk med stil (Ferris Bueller Day Off) (1986), men scenen ble fjernet i filmens siste klipping. Hun spilte deretter i TV-serien Amerika (1987), og i filmene Poltergeist III (1988) og Dagen er din (1989). Hun fikk sin første større rolle som gjorde henne kjent ved å spille Donna Hayward i den kritikerroste TV-serien Twin Peaks. Da serien ble avsluttet i 1991 produserte seriens skaper David Lynch en film, Twin Peaks: Fire Walk With Me, men på grunn av sin økende berømmelse valgte Boyle ikke delta og Moira Kelly overtok hennes opprinnelige rolle.
Boyle tilbrakte mesteparten av 1990-tallet i å albu seg plass i filmverden med varierende hell. Noen av hennes mer interessante roller var den selvopptatte Stacy i Wayne's World (1992); den skjøre og hjemløse tenåringen Heather i Where The Day Takes You (1992); den sensuelle og manipulerende Suzanne i Red Rock West (1993), noe som ga en status som en førsteklasses «femme fatale»; og Alex, den seksuelt selvsikre divaen i ungdomsfilmen Threesome (1994); og den manisk undertryke hjemmehustruen Marianne Byron i Afterglow (1997).
I 1997 prøvespilte Boyle for tittelrollen i David E. Kelleys TV-serie Ally McBeal hvor hun til slutt tapte for Calista Flockhart, men fikk isteden en spesialskrevet serie som advokat Helen Gamble i Kelleys andre TV-serie i 1997, The Practice. Hun spilte i serien fram til 2003 da produsentene i et forsøk på å gjøre serien mer sexy og samtidig få ned omkostningene ga både Boyle og de fleste andre skuespillerne sparken.
I 2002 spilte Boyle hovedrollen som kvinnelig skurk i den populære om enn ikke spesielt gode filmen Men in Black II. Hun har også gjestet i flere TV-serier, blant annet også Ally McBeal, var også med gjentatte ganger i serien Huff før hun i 2005 ble med i serien Las Vegas som har handling fra et spillermiljø i byen av samme navn og hvor hun portretterte Monica, en ny hotelleier.
Den fruktbare halvmåne
Den fruktbare halvmåne (engelsk: Fertile Crescent, arabisk: al-hilāl al-chasīb) er en betegnelse på et gammelt fruktbart område nord og øst for den arabiske ørken og Mesopotamia og langs Middelhavet i Midtøsten. Ofte regnes også Mesopotamia-dalen og Nil-dalen under dette begrepet, men i jordbrukshistorisk forstand er fjellsonen rundt Mesopotamia en naturlig avgrensning – her oppstod jordbruket i et økologisk avgrenset miljø.
Her oppsto jordbruket i større skala som trolig det første sted i verden, en gang mellom 9 600 og 8 500 f.Kr. I den forutgående kuldeperioden yngre dryas ble det eksperimentert med kultivering av rug i landsbyen Abu Hureyra i det nordlige Syria, mens hvete trolig ble kultivert første gang i Anatolia (Sørøst-Tyrkia) og bygg i den sørvestre del av fruktbare halvmåne – i Israel og Jordan, eksempelvis Jeriko på Vestbredden av Jordan-elven. Dette falt sammen med en framskreden utryddelse av fauna gjennom jakt, hvilket kan ha framskyndet intensiveringen av både husdyrhold og jordbruk i området i den påfølgende varmeperioden fra 9 600 f.Kr.
Begrepet Den fruktbare halvmåne («The Fertile Crescent») ble skapt av arkeologen James Henry Breasted fra Universitetet i Chicago, kanskje allerede omkring 1900, og senest i 1914.
Geografi
Området dekker dagens Israel, Palestina og Libanon samt deler av Jordan, Syria, Irak og det sørøstlige Tyrkia. Det strekker seg langs østkysten av Middelhavet, nord for Den syriske ørkenen og gjennom Mesopotamia til Persiabukten. De store elvene Jordan, Tigris og Eufrat, har i årtusener sikret området en vannforsyning. Det var innenfor denne geografiske buen at menneskene første gang skiftet fra et levevis som jegere og samlere, til et nytt levevis basert på produksjon av vegetabilsk og animalsk føde, altså jordbruk.
Arkeologien og historieforskningen har i mer enn hundre år forsøkt å avdekke hvorfor det skjedde en jordbruksrevolusjon i nettopp dette området.
Dette tidlige jordbruksområdet kalles for «Den fruktbare halvmåne», og endringsprosessene startet i de høyereliggende fjellskråningene i randsonene vest, nord og øst for lavlandsslettene ved Eufrat og Tigris. Fjellskråningene med flere hundre meters høydeforskjell hadde eike- og sedertreskoger med større plantevariasjon enn det man fant på sletteland av jevn høyde. Det var også viktige høylandsområder med både skog og ettårige gressarter i randsonen, og korndyrkingen ble tidlig viktig i slike områder.
Hvor kritiske elvene var for den senere framveksten av sivilisasjon i Den fruktbare halvmåne, var de likevel ikke den viktigste faktoren for områdets tidlige utvikling. Elvedalene i Nilen og Mesopotamia var lenge nærmest ubeboelige skog- og sumpområder, plaget av flom og sykdommer. Jordbruket bredte seg her langt senere enn i randområdene i nord.
Økologisk var Den fruktbare halvmåne viktig som en «bro» mellom Afrika og Eurasia (Europa og Asia). Denne rollen som bro tillot Den fruktbare halvmåne å oppnå en større andel av biologisk mangfold enn både Nord-Afrika og Europa, hvor de klimatiske endringene i istiden førte til gjentatt utryddelse av arter der hvor økosystemene ble presset langs Middelhavet. Koblet til den sahariske pumpeteorien, at flora og fauna forlot Afrika for å trenge inn i Midtøsten og videre til Europa og Asia var denne landbroen i Midtøsten av ekstrem betydning for den moderne spredningen av den gamle verdens flora og fauna, og for spredningen av menneskeheten.
Økologiske utviklingstrekk
Som resultat av en rekke unike geografiske faktorer har Den fruktbare halvmåne en imponerende historie av tidlig menneskelig jordbruksaktivitet og kulturdanning. Foruten mange arkeologiske funnsteder med rester av skjeletter og kulturelle levninger både fra førmoderne (Homo neanderthalensis) og tidlig moderne mennesker (Homo Sapiens), eksempelvis Kebarahulen i Israel, med senere jeger- og samlerkulturer i pleistocen-tiden og delvis fastboende jegere og samlere i mesolitikum-tiden (se natufisk kultur), så er området først og fremst kjent for dets funnsteder knyttet til jordbrukets opprinnelse og utvikling i neolittikum.
Den vestlige sonen og områdene rundt øvre Eufrat ga vekst til de første kjente neolittiske jordbrukssamfunnene med små, runde hus (ofte referert til som førkeramisk neolittisk A (engelsk Pre-Pottery Neolithic A, PPNA), som dateres til like etter 10 000 f.Kr. og omfatter steder som Jeriko. I den påfølgende PPNB fra 9 000 f.Kr. utvikler disse samfunnene seg til større landsbyer med dyrking og husdyrhold som viktigste levevei, med tett bebyggelse i to-etasjers, rektangulære hus. Mennesket inngikk nå i symbiose med korn- og husdyrartene, uten mulighet til å vende tilbake til jeger- og sankersamfunnet.
Området vest og nord for slettelandet ved Eufrat og Tigris så også framveksten av tidlige komplekse samfunn i den langt senere bronsealderen (fra ca. 4 000 f.Kr.). Det er også tidlige bevis for skriftkultur og tidlige statsdannelser fra samme tid i dette nordlige steppeområdet, selv om de skriftlige statsdannelsene relativt raskt flyttet sitt tyngdepunkt ned i Mesopotamia-dalen og utviklet seg der. Inkluderer man Mesopotamia, har dette området hos svært mange forfattere fått betegnelsen «sivilisasjonens vugge».
Siden bronsealderen har områdets naturlige fruktbarhet i stor grad blitt utvidet av vanningsanlegg, noe områdets jordbruksproduksjon fortsatt er avhengig av. De siste to årtusen har sett gjentatte sykluser av tilbakegang og gjenoppretting etter at tidligere arbeid på irrigasjonssystemene har forfalt ved overgang til nye statsdannelser. Et annet problem har vært tilsetningen av salt i elveleiene – den gradvise konsentrasjonen av salt og andre mineraler i jordsmonnet som skyldes lang tids kunstig vanning.
Heroldsfigur
Heroldsfigur eller heraldisk figur (eng.: ordinaries) er en type grafiske figurer i våpenskjold som utgjør en inndeling av skjoldflaten i geometriske former.
London Palladium
London Palladium er et av West Ends største og mest kjente teatre, med over 2 200 seter. Teateret ligger i Argyll Street like ved Oxford Circus. Teateret er tegna av den kjente teaterarkitekten Frank Matcham i 1910, bak en 1700-tallsfasade som opprinnelig tilhørte Argyll House.
Heroldsfigur
Den andre typen figurer i våpenskjold er de såkalte alminnelige figurer, så som løve, rose, sverd, borg, stjerne, anker, ski, tresko osv osv, fra virkelighetens eller fantasiens verden.