cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kraftverk
Damp og vann i en lukket krets
Som sakt vil bare en del av dampens energi nyttiggjøres i dampturbinen, og dampen har høy temperatur ut fra turbinen. Etter at dampen forlater turbinen går den videre til en kondenser, som er en type varmeveksler der dampen blir kondensert til vann og ført tilbake til dampkjelen. Dette betyr at vannet som er arbeidsmedium i et dampkraftverk går i en lukket sløyfe. Kondenseren får tilført kjølevann, som er vann med en betydeligere lavere temperatur enn dampen. Kjølevann må kontinuerlig tilføres og kan komme fra en nærliggende elv. Om det ikke er mulig benyttes kjøletårn der kjølevannet avgir sin varme til luften. Dette skjer ved at det vannet risler nedover i en motgående luftstrøm. Kjøletårnet er sylindrisk og kan være rundt hundre meter høyt, og ved at det oppstår skorsteinseffekt vil store luftmengder danne en kraftig luftstrøm. Energien fra et varmekraftverk som forsvinner som via kjølevannet kalles spillvarme og om denne ikke kan brukes går mye energi tapt. For øvrig brukes et annet og mer generelt begrep fra fysikken om dette tapet, nemmelig anergi.
Bruk av spillvarme fra et varmekraftverk
Mye av spillvarmen fra et termisk kraftverk består som nevnt av kjølevann med høy temperatur. Denne energien kan utnyttes som fjernvarme i for eksempel en nærliggende by. På denne måten kan den totale virkningsgraden økes en hel del. Om denne muligheten ikke eksisterer blir kjølevannet som nevnt ført over til det ytre miljøet enten vil vann (nærliggende elv) eller luft (kjøletårn). Ofte vil en kunne velge mellom disse tre måtene for å få vekk overskuddsvarmen fra ett og samme kraftverk. Dette fordi behovet for fjernvarme kan variere sterkt gjennom året, dessuten kan det være restriksjoner på hvor mye oppvarming som tillates av vassdrag.
Med hensyn på belastningstype
Kraftverk som kan dedikeres (planlagt) for å gi energi (eller effekt) til et kraftsystem inkluderer:
Miljøpåvirkning
Verdens energibehov forventes, ifølge Det internasjonale energibyrået (IEA) sitt middel-scenario, å stige med 30 % fra 2011 til 2035. I 2007 var det over 50.000 aktive kullkraftverk i verden, og dette tallet forventes å vokse. I henhold til dette scenarioet vil etterspørselen vokse for alle former for energi, men andelen av fossilt brensel i verdens energimiks vil falle fra 82 % til 76 % innen 2035.
Mange organisasjoner og internasjonale byråer som IEA, er bekymret for de miljømessige konsekvensene av bruken av fossile brensler, og spesielt kull. Forbrenning av kull bidrar mest til sur nedbør og luftforurensning, og har betydning for global oppvarming. På grunn av den kjemiske sammensetning av kull er det vanskelig å fjerne urenheter før det forbrennes. Dagens moderne kullkraftverk forurenser mindre enn eldre design, mye på grunn av nye scrubber-teknologier som filtrerer avgassene før de slippes ut i skorsteinen. Forurensningen er allikevel flere ganger større fra et kullkraftverk enn fra et gasskraftverk. I moderne kullfyrte kraftverk kommer forurensningen fra utslipp av gasser som karbondioksid, nitrogenoksider og svoveldioksid til atmosfæren.
Sur nedbør er forårsaket av utslipp av nitrogenoksider og svoveldioksid. Disse gassene kan være bare svakt surt i seg selv, men når de reagerer med luften i atmosfæren skaper de sure forbindelser så som svovelsyrling, salpetersyre og svovelsyre som faller som regn, derav begrepet sur nedbør. I Europa og USA har strengere lover for utslipp og nedgangen i tungindustri redusert miljøproblemene, for eksempel med fiskedød i vassdrag.
European Environment Agency (EEA) dokumenterte i 2008 drivstoffavhengig utslippsfaktorer basert på utslipp fra kraftverk i EU som gjengitt i tabellen nedenfor.
Karbondioksid
Kraftproduksjon ved hjelp av fossilt brensel står for en stor andel av karbondioksid (CO2) utslippene på verdensbasis. I USA skjer 68 % av kraftproduksjon ved forbrenning av fossilt brensel. I 2012 var kraftsektoren den største kilden til klimagassutslipp i USA, med om lag 32 % av totalen. Av de fossile brensler er kull mye mer karbonintensiv enn olje eller naturgass, noe som resulterer i større volumer av utslipp av karbondioksid per enhet generert elektrisitet. Selv om kull står for ca. 75 % av CO2-utslippene fra kraftsektoren, representerer det bare ca. 39 % av elektrisitetsproduksjonen i USA.
Atomkraftverk
Atomkraftverkene er de mest kontroversielle, og motsetningene er meget store mellom tilhengere og motstandere. Tilhengerne mener at det er en den eneste forurensningsfrie energikilden som i stor skala kan erstatte fossile brensler. Dessuten mener de at risikoen ved håndtering og lagring av fallet er liten, samt at driftsikkerheten generelt er stor. Motstanderne sier at kjernekraft utgjør en trussel mot mennesker og miljø. Disse truslene inkluderer helserisiko og miljøskade fra urangruver, prosessering og transport, samtidig eksisterer risikoen for spredning av materiale for bruk i atomvåpen. Sabotasje er en annen risiko, i tillegg til det uløste problemet med radioaktivt avfall
Elektrisk kraft fra fornybar energi
Andelen fornybar energi i den total kraftproduksjonen, vil i henhold til IEA sitt middel-scenario, stige fra 20 % i 2011 til 31 % i 2035. Det betyr at fornybar energi vil stå for nesten halvparten av veksten i den global kraftproduksjonen. Kina vil stå for den absolutte største økningen av produksjon fra fornybare energikilder, mer enn økningen i EU, USA og Japan til sammen.
Vannkraft
Vannkraft er den største enkeltkilden til fornybar elektrisk kraftproduksjon i dag, noe som utgjør 16 % av verdens kraftproduksjon. IEA forventer at både vannkraftkapasitet og årlig energiproduksjon innen 2050 skal omtrent dobbelt seg fra dagens nivå.
Energiomvandling i et vannkraftverk
I et vannkraftverk er det også generatorer og turbiner, men en vannturbin har svært mye større virkningsgrad enn en damp- eller gassturbin. Det er her snakk om virkningsgrader opp mot 95 %. Et vannkraftverk utnytter den potensielle energien som vann i en dam eller reservoar på et høyere nivå enn havet har. Fra dammen ledes vannet inn i en trykktunnel i fjell (eller i mange tilfeller et rør nedgravd eller lagt på utsiden av fjell) ned mot kraftverkets turbiner som driver generatorene. Etter at vannet forlater turbinene ledes det tilbake til vassdraget eller direkte ut i havet. I mange tilfeller er det snakk om at flere dammer og elver forsyner vann til en og samme kraftstasjon. Tunnelene mellom disse og kraftstasjonen kan være mange kilometer lange og ha et tverrsnitt mye større enn en vegtunnel. En dam gir reguleringsmuligheter, det vil si at vann kan samles opp og benyttes på en tid av døgnet eller året når energibehovet er stort. Dermed kan produksjonen i større eller mindre grad gjøres uavhengig av nedbøren. I elvekraftverk finnes ikke denne muligheten til å samle opp vann, og kraftverkets produksjon blir da helt bestemt av elvens vannføring. Dette er altså av typen definert som ikke-forutsigbar kraft.
Høydeforskjellen mellom nivået der vannet fra turbinene slippes ut og vannspeilet i dammen til kraftverket kalles fallhøyden. Utnyttbar effekt er direkte proporsjonal med produktet av vannstrømning (kraftverkets slukeevne) og fallhøyde. Energiproduksjonen per år blir tilsvarende lik det totale vannvolumet med oppfanget nedbør multiplisert med fallhøyden. Det kan være mange vannkraftverk nedover i vassdraget slik at vannet blir utnyttet flere ganger. For hvert nivå nedover i vassdraget vil gjerne nedbørfeltet øke, dermed kan stadig mer vann fanges opp og utnyttes helt til elven når havet.
Utbredelse
Vannkraft blir produsert i 159 land, med Kina som den største vannkraftprodusent med en produksjon på 694 TWh i 2010, som representerer rundt 14,8 % av den totale elektriske kraftproduksjonen i landet. Brasil er på andreplass med en produksjon i 2010 på 403 TWh som utgjorde 80,2 % av landets totale kraftproduksjon. Norge produserer godt over 90 % av sin elektriske kraft med vannkraft, men i Albania, Kongo, Mosambik, Nepal, Paraguay, Tadsjikistan og Zambia kommer nær 100 % av all elektrisk energiproduksjon fra vannkraft. Verdens totale installerte ytelse for produksjon av vannkraft er 1 [TW] i 2010, og dette tallet stiger med 2,5 % per år.
Pumpekraftverk
For å møte en hurtig voksende etterspørsel, eller motsatt en hurtig fallende etterspørsel, er et pumpekraftverk nyttige, spesielt i termiske baserte kraftsystemer. Også andre konsepter er brukt for samme formålet som trykkluft drevne kraftverk og mindre gasskraftverk.
Solenergi
Et kraftverk med solceller skiller seg fra andre kraftverk ved at det dannes elektrisitet direkte uten generatorer. En kaller dette for den fotoelektrisk effekt. Elektrisiteten som dannes er likestrøm og for at denne skal bli nyttiggjort i kraftsystemet blir den vekselrettet, det vil si omvandlet ved hjelp av halvledere (semikonduktorer) til vekselspenning.
Solvarmekraftverk er en annen type solenergikraftverk. Disse bruker ofte hundrevis eller tusenvis av parabolske speil for å samle sollys og reflektere dette mot et sentralt tårn. Her blir rør som inneholder et arbeidsmedium som for eksempel olje, varmet opp til høy temperatur. Den oppvarmede olje blir så brukt til å koke vann til damp, som brukes til å drive en turbin som driver en generator.
Vind
Vindmøller kan brukes til å generere elektrisitet i områder med sterk og jevn vind. Vanligvis på landjorden, men også offshore. Mange ulike konstruksjoner har blitt utprøvd, men nesten alle moderne turbiner som blir produsert i dag bruker en rotor med tre blader. Nettilknyttede vindturbiner som bygges nå er mye større enn de enhetene som ble installert på 1970-tallet, de produsere også strøm billigere og sikrere enn tidligere modeller. Med større turbiner (i størrelsesorden 1 MW) beveger bladene seg saktere enn i eldre og mindre enheter, noe som gjør turbinene mindre visuelt forstyrrende og ikke så farlig for fugler.
Havenergi
Havenergi refererer til energi båret av havets bølger, tidevann, saltholdighet, havstrømmer eller havets termisk energi. Bevegelsen av vann i verdenshavene skaper et stort lager av kinetisk energi. Denne energien kan utnyttes til elektrisk kraftproduksjon. Offshore vindkraft er ikke en form for havenergi, det er etter definisjonen en form for vindkraft, selv om vindturbinen er plassert over vann.
Ikke bare har havene en enorm mengde energi, de ligger også i nærheten av områder med store befolkningskonsentrasjoner. Havenergi har potensial til å gi en betydelig mengde ny fornybar energi rundt om i verden.
Osmose eller Saltkraft
Saltkraf er energi som utvinnes når ferskvann og saltvann adskilles med en membran. I et saltkraftverk brukes osmose til å transportere ferskvann gjennom en membran, i et dobbelt kammer atskilt av membranen. Saltvannet i det ene kammeret trekker ferskvann gjennom membranen og trykket på saltvannssiden øker. Trykket gir saltvannet større potensiell energi, som kan brukes til å drive en vannturbin som produserer strøm. Denne metoden ble spesielt undersøkt av Statkraft, som har beregnet at opp til 25 TWh/år vil være tilgjengelig fra denne prosessen i Norge. Statkraft har bygget verdens første prototyp for saltkraftverk på Oslofjorden som ble åpnet 24. november 2009, men har i 2014 gitt opp dette prosjektet.
Biomasse
Energi fra biomasse kan produseres ved forbrenning av avfall fra dødt organisk materiale. Varmen fra forbrenningen utnyttes til å produsere damp til å drive en dampturbin.
Bioenergi kan også bli behandlet gjennom en rekke forskjellige temperaturer og trykk i gassifisering-, pyrolyse- eller torrefiering-reaksjoner. Avhengig av det ønskede sluttproduktet, kan disse reaksjoner skape flere energitette mellomprodukter (som syngass, pellets, biocoal), disse kan deretter mates inn i en tilhørende varmekraftmaskin (gassturbin eller stempelmotor) for å produsere elektrisitet med et mye lavere utslippsnivå sammenlignet med åpen forbrenning.
Miljøpåvirkning
Fornybare energikilder forbruker ikke jordens ressurser og vil i prinsippet heller ikke ha skadelig utslipp. De fleste fornybare energikilder er derfor ikke omfattet av motstand og kontroverser som de andre konvensjonelle energikildene. Ut fra et globalt miljøperspektiv blir de sett på som løsningen for utfordringene med klimaendringer og stadig økende energibehov. Fra et klassisk miljøperspektiv vil det blant annet kunne påpekes inngrep i sårbare naturmiljøer ved etablering av alle typer installasjoner, også kraftverk med fornybare kilder.
For eksempel er det i Norge og flere andre land kontroverser om vindmøller. Motstandere hevder at de er visuelt og støymessigste plagsomme. Andre problemer er at de kan være en fare for fugler og dyr. Forskning tyder imidlertid på at en del av disse risikoene og ulempene kan være overdrevet.
Den fornybare energikilden som utvilsomt har store miljømessige konsekvenser er vannkraft. Store vannkraftverk vil ha reguleringsdammer som legger arealer under vann, samtidig som de endrer vannføringen i elver. Store dammer kan legge beslag på habitat for dyr og planter, eller ødelegge dyrkbar mark, samt at bostedsområder blir borte. Endret vannføring, eller tørrlegging av elver, får betydning for blant annet fiske i elver, eller byr på interessekonflikter mellom de land som elven renner gjennom.
Utfordringer i land med stort innslag av en type kraftstasjoner
Som beskrevet ovenfor er kull-, gass-, olje- og kjernekraftverk anlegg som kan utnytte en energikilde som det vil være konstant tilgang på. Dette i motsetning til for eksempel vind-, sol- og vannkraft som kan variere mye og som ikke er forutsigbar. Planleggingen av størrelsen på de forskjellige typene av kraftverk og deres rolle i kraftsystemet vil derfor være svært ulik.
Et termisk kraftverk planlegges med hensyn på å forsyne tilstrekkelig effekt til de forbrukerne som er tilknyttet kraftsystemet. Derfor kaller en disse for effektdimensjonert kraftverk. Derimot vil et vind-, sol- og vannkraftverk være dimensjonert for å kunne utnytte så mye som mulig av gjennomsnittlig tilgjengelig energi på stedet. En sier at disse er energidimensjonerte. Spesielle utfordringer oppstår i kraftsystemer, som gjerne er nasjonale, der det er stor grad av ensidighet av noen av disse typene av kraftverk. Her følger noen eksempler på dette.
Utfordringer i Frankrike med mye kjernekraft
I Frankrike ble det i 2013 produsert 406 TWh elektrisk kraft, og de siste årene har rundt 75 % av denne kommet fra atomkraftverk. Dette er verdens høyeste andel av kjernekraft i elektrisitetsproduksjonen. I Frankrike er det konstruert lastfølgende kjernekraftverk, og det er ikke uvanlig at kraftverkene stenges ned i helgene når forbruket er lite. Dette betyr at kjernekraftverkene har lav utnyttelsesgrad (lav brukstid), noe som ikke er noen idel driftsform for atomkraftverk rent økonomisk. I Frankrike er elektrisk oppvarming vanlig. Om lag en tredel av eksisterende og tre fjerdedeler av nye boliger oppvarmes ved hjelp av elektrisitet, noe som er lønnsomt for husholdningene på grunn av at differensierte tariffer tilbys. Dermed fines det intensiver for å få forbrukerne til å benytte energi fra atomkraftverkene i lavlastperioder. Frankrike er Europas største eksportør av elektrisk kraft, men ved plutselig stort kraftbehov greier ikke kjernekraftverkene produsere energi hurtig nok. Dermed snur den elektriske kraftflyten og landet må isteden importere elektrisitet. I en plutselig kuldeperiode øker elektrisitetsbehovet dramatisk og tvinger landet til å importere av full kapasitet fra sine naboland. I februar 2012 kom en plutselig kuldeperiode der Tyskland måtte komme til unnsetning ved å eksportere store kraftmengder
Utfordringer i Tyskland med mye vind- og solkraft
Tyskland hadde den 18. april 2013 rundt midt på dagen en produksjon på 35,9 Gwh fra sol- og vindkraft, dette var den høyeste produksjonen fra disse kildene noen gang. Samtidig var over 50 % av den elektriske kraftproduksjonen dekket opp fra disse kildene. I Tyskland har en besluttet å stenge alle atomkraftverkenr og satse stort på fornybar energi. Sol og vindkraft er som nevnt av natur uberegnelige energikilder. Endringene i kraftproduksjonene fra disse kildene kan skje hurtig. I Tyskland debatteres det hvordan energibehovet skal kunne dekkes opp når behovet er stort samtidig med at det er overskyet og lite vind. Kraftbransjen selv frykter at en kan få kollaps i strømforsyningen når atomkraftverkene, kullkraftverkene og gasskraftverkene stenges ned, og den uregulerbare sol- og vindkraften tar over. Hurtig regulerbar vannkraft fra Norge anses som en gunstig løsning på dette problemet, og det diskuteres på ministernivå å bygge kabler mellom Norge og Tyskland for å hurtig kunne utveksle effekt.
Utfordringer i Norge med mye vannkraft
I Norge er et eksempel på et tredje spesielt energisystem der innslaget av vannkraftproduksjon praktisk talt er enerådende. Samtidig kan variasjonen i nedbøren variere mye fra år til år, både innenfor en region og for hele lande som helhet. Det er derfor nødvendig med store magasiner for å lagre vann som kan komme til nytte i et år med liten nedbør. Blåsjø og Storglomvatnet er Norges største vannreservoarer og de skal bidra til å avhjelpe energibehovet i år med liten nedbør, såkalt tørrårssikring med flerårsmagasiner. Faller det lite nedbør (snøfattig vinter og en tørr vår og sommer) som etterfølges av en kald vinter kan rasjonering bli siste utvei, det vil si at visse forbrukere må redusere eller innstille sin virksomhet. I slike situasjoner må husholdningenes behov for elektrisk oppvarming prioriteres. Andre tiltak for å bøte på store årlige variasjoner er kraftoverføring mellom regioner med ulik nedbør og forbruk. Et annet tiltak er kraftoverføring fra naboland (Sverige og Danmark) som har termiske kraftverk med mulighet for økt produksjon og eksport.
Generatoren
I kraftverk brukes så å si kun synkrongeneratorer for trefaset vekselstrøm. For en synkrongenerator er det et helt konstant forhold mellom turtallet og frekvensen til strømmen den produserer, derav navnet. Synkrongeneratoren består av en stator med viklinger av elektrisk isolert viklinger av kobberstaver som er tilknyttet kraftsystemet. Elektromagnetisk induksjon skaper en såkalt elektromotorisk spenning (ems) i disse viklingene, og den geometriske plasseringen rundt statorens indre periferi gir ønsket faseforskyvning for de tre fasene av spenningen. I senter av statoren står rotoren, og som navnet sier er det denne delen som roterer når den blir drevet rundt av turbinen. Med andre ord har turbinjulet og rotoren samme aksling. Fordi både stator og rotor skal føre magnetiske felter lages de av et ferromagnetsik materiale, til dette brukes stål som er spesiallaget for formålet. For å unngå såkalte virvelstrømstap som skyldes induserte strømmer i jernet og styre magnetfeltenes retning lages ikke rotor og stator av massivt stål, men av mange tynne stålplater som har isolerende lakk mellom seg. Dette kalles for laminerte blikkplater. Det går hull gjennom alle blikkplatene som danner de ulike delene, der solide stagbolter går gjennom og holder blikkplatene sammen. For øvrig kan rotor og stator sees på som en magnetisk krets som analyseres med sine spesielle elektromagnetiske formler og konsepter.
der:
Ved å sette inn i denne formelen finner en at generatorens turtall kan være 3000, 1500, 1000, 750, 600, 500, ... rpm. For vannturbiner et turtall mellom 100 og 1000 rpm vanlig. For damp- og gassturbiner brukes enda høyere turtall. Som nevnt øker generatorens fysiske dimensjoner med antall poler, noe som også gjør at kostnadene øker. Dermed blir gjerne generatoren i et elvekraftverk med en stor saktegående kaplanturbin kostbarere enn en hurtig gassturbin.
Rotoren blir forsynt med likespenning over såkalte sleperinger som er montert fast på akslingen. Sleperingene roterer dermed rundt sammen med rotoren og for å overføre strømmen brukes såkalte børster. Børstene er montert fast i børsteholdere (børstebro) på selve generatoren, og er klosser av kull med en fjærmekanisme for å få tilstrekkelig kontakttrykk. Denne regulerbare likestrømmen inn på polhjulet kalles for magnetiseringsstrøm og avgjør hvor stor spenning generatorer gir. Styrken av magnetiseringsstrømmen må reguleres av en regulator, kalt spenningsregulatoren. Virkemåten til denne er forklart i avsnittet lenger ned.
Likespenningen til børstene kommer fra den såkalte magnetiseringsutrustningen. Tidligere var dette en liten likestrømsgenerator som gjerne stod på samme aksel som turbin og generator. I moderne kraftstasjoner er denne generatoren erstattet av statiske likerettere basert på halvlederkomponenter. En årsak til at likestrømsgeneratorene ble utfaset til fordel for statisk magnetisering er at de krever mye vedlikehold, spesielt er det børstene og kommutatoren som må pusses og stelles.
Samkjøring
I elektrisitetsforsyningens barndom måtte en og samme kraftstasjon forsyne forbrukerne med strøm også i perioder av døgnet med lite behov. Da blir virkningsgraden liten og driften uøkonomisk. Ved utvidelse av kraftsystemet kan en heller stenge av noen kraftverk når forbruket er lite, slik at de gjenværende kraftverkene produserer elektrisk kraft med ytelse nærmere nominell effekt som gir best virkningsgrad. Et annet eksempel er ulempe som oppstår om et vassdrag skal utnyttes for lokal kraftforsyning. Da må ytelsen i kraftverket være tilpasset det maksimale effektbehovet i byen eller tettstedet. Om denne ytelsen er liten i forhold til vår og høstflommen vil vannet renne forbi kraftstasjonen ubrukt. Samtidig vil det kunne bli knapphet på elektrisk kraft ved liten vannføring. Dermed vil et vannkraftverk for lokal produksjon kunne bli både lite økonomisk optimalt og ikke kunne gi sikker forsyning.
I regelen er alle kraftverk innenfor et stort område koblet sammen via kraftnettet, og dette nettet kan ha en utbredelse som inkluderer mange land. Denne måten å kjøre kraftverk sammen på kalles samkjøring og er et samarbeid som gir store fordeler. Ved feil og stans i et kraftverk vil ikke forbrukere i et stort område bli påvirket, fordi de andre kraftverkene tar på seg den produksjonen som falt ut. Siden denne lastoverføringen skjer må skje hurtig, kan en ikke vente på at nye kraftverk skal starte. Isteden må kraftverkene i drift kjøres noe under full ytelse, slik at de hurtig kan ta over og fordele et plutselig lastbehov mellom seg. Dette kalles gjerne for roterende reserve. En annen fordel er som nevnt over at med stort innslag av en type kraftverk, kan en ha samarbeid over store områder eller mellom flere land, for å forsyne ved toppbelastning eller hurtige variasjoner. Totalt sett fører samkjøring til bedre utnyttelse og bedre økonomisk drift av kraftverkene, samt at det gir større leveringssikkerhet.
Statikk og frekvenskontroll
I et kraftsystem må det til enhver tid vare eksakt like stor produksjon av effekt som forbruk. Det er turbinregulatorene på hver enkelt aggregat som sørger for dette. Denne måler turtallet og regulerer pådraget (mengden damp inn på en dampturbin eller vann inn på en vannturbin) for å gi tilnærmet konstant turtall. Turtallet er via generatoren direkte proporsjonalt med frekvensen, slik at om en generator for en dampturbin er konstruert for 3000 rpm (omdreininger i minuttet) vil frekvensen være nøyaktig 50 Hz (i USA 60 Hz). Alle kraftverkene tilknyttet kraftnettet vil kunne måle eksakt samme frekvens og dermed også turtall.
For å få alle aggregatene til å dele belastningen mellom seg er regulatorene innstilt for å gi et såkalt stasjonært avvik, eller som en sier at de har karakteristikk som en P-regulator (proporsjonal-regulator). Dette vil ikke si at regulatoren oppfører seg som en P-regulator transient, altså i et reguleringsforløp, men etter at et innsvingningsforløp er over. At regulatoren gir et stasjonært avvik vil si at det skal være en spesiell sammenheng mellom frekvensen og effekten, og denne er slik at frekvensen er litt større når aggregatet går i tomgang enn ved full belastning. Sammenhengen mellom effekt og frekvens for et kraftverk kalles regulerstyrke med benevnelsen MW/Hz. Med en slik type regulator vil enhver turbinregulator regulere opp pådraget når frekvensen faller og motsatt ved økende frekvens. Ved at alle aggregater blir regulert på denne måten blir systemet stabilt, og pådragsreguleringen skjer hurtig i alle kraftverk. I Skandinavia varierer frekvensen typisk mellom 49,90-50,10 Hz. Nedenfor er det en ekstern lenke til en nettside tilhørende statnett som til enhver tid viser hvordan nettfrekvensen varierer.
Stigningstallet for linjen som beskriver sammenhengen mellom effekt og frekvensen (regulerstyrken) er ikke like i alle kraftstasjonene. Hvor bratt kurven faller er avhengig av kraftverkets type og karakteristika. Et grunnlastkraftverk ønsker en skal ha liten følsomhet for lastendringer, dermed har denne en regulerstyrke som er liten (lite stigningstall). Derimot må et topplastverk reagere hurtig på lastendringer, og slike kraftverk får en stor regulerstyrke. Denne typen regulering kalles primærregulering, den skjer hurtig og automatisk. Allikevel tar det en liten tid før den trer i funksjon, da er den roterende reserven som forklart i forrige avsnitt avgjørende. I tillegg til primærreguleringen finnes det enda to til reguleringer.
Primær- sekundær og tertiærregulering
At det finnes roterende reserve og mulighet for å regulere pådraget i kraftverkene noe opp eller ned kalles for kraftsystemets primærreserver. Med planlegging av driften av kraftverkene (som antall kraftverk i drift og pådrag) på den ene siden og forbruket (som husholdninger, industri, eksport og import) på denne annen side, søker en å unngå at denne skal brukes. Imidlertid skjer uønskede hendelser som uforutsette værendringer (husholdningene bruker mer eller mindre energi til oppvarming en prognosen tilsa), utfall av kraftverk eller kraftlinjer. Dessuten kan ikke forbruket eksakt estimeres på forhånd.
Etter at primærreguleringen har sørget for likevekt mellom produksjon og forbruk vil det oppstå et frekvensavvik, altså at frekvensen er kommet utenfor det ønskede intervallet på 49,90-50,10 Hz. Imidlertid er det et krav at frekvensen skal være så nært 50 Hz som mulig. En annen ting er at en del av primærreserven er aktivert og lagt beslag på. Om det skjer en ny uforutsett hendelse vil kanskje frekvensen kommer enda lengre unna 50 Hz, eller at det ikke er nok margin til å forsyne den samlede belastningen. Produksjonen blir regulert opp eller ned slik at frekvensen kommer nærmest mulig 50 Hz, for å gjøre dette blir kraftverkenes statikk justert noe opp eller ned. Stigningstallet er allikevel det samme (statikken blir altså parallellforskjøvet). Denne typen regulering kalles sekunderregulering. Responsen på sekundærreguleringen skal være ca. 120-210 sekunder i Skandinavia.
Sekundærreguleringen er automatisk og i likehet med primærreguleringen representerer den en reserve, kalt sekunderreserven. Denne står også til rådighet for uforutsette endringer. I Skandinavia brukes den for å utjevne frekvensavvik og holde 50 Hz mest mulig konstant, mens den i resten av Europa også brukes for å håndtere avvik i effektflyten mellom landene.
Spenningsregulator
På samme måte som frekvensen og effektproduksjonen i kraftsystemet reguleres i kraftverkene må også spenningen reguleres. Spenningen reguleres ved hjelp av generatorene og i utgangspunktet må også den være mest mulig konstant. Til enhver generator tilhører det en spenningsregulator som kontinuerlig regulerer spenningen. (Unntak finnes for småkraftverk som ikke behøver spenningsregulator.) Spenningsregulatorene i alle sammenkoblede kraftverk har en statikk og fungerer på omentrent samme måte som turbinregulatorene. For turbinregulatoren var det frekvensen i kraftsystemet som var felles referanse for regulatorene, og for spenningsregulatoren er det spenningen som er felles.
Ytelse for noen av verdens største anlegg
Effekten som genereres av et kraftverk måles i multipler av Watt (W), typisk MW (106 W) eller GW (109 W). Kraftverkes kapasitet varierer sterkt, avhengig av hvilken type kraftverk det er snakk om, samt historiske, geografiske og økonomiske faktorer. De følgende eksemplene gir et inntrykk av skalaen.
Mange av de største operative vindparker på land befinner seg i USA. Per 2013 er Alta Wind Energy Center en vindpark ligger i Tehachapi Pass av Tehachapi Mountains, i Kern County, California, den største vindparken i verden. Denne har en samlet installert effekt på 1548 MW per 2013.
Per april 2012, er det største fotovoltaiske (PV) kraftverk i verden Indias Gujarat Solar Park med en ytelse på 600 MW verden største solkraftverk.
Stor kull-, kjernekraft-, og vannkraftverk kan generere fra flere hundre MW til flere GW. Noen eksempler:
Gasskraftverk kan generere titalls til hundrevis av megawatt. Verdens største gasskraftverk er Kawagoe gasskraftverk med en ytelse på 4,8 GW.
Nominell kapasitet for et kraftverk er nært opp til maksimal elektrisk effekt som det kan produsere. Noen kraftverk blir drevet på nesten nøyaktig den nominelle kapasitet hele tiden, og typisk vil dette være tilfelle for grunnlastkraftverk, bortsett fra i perioder med vedlikehold. Mange kraftverk produserer vanligvis mye mindre energi enn den nominelle kapasitet skulle tilsi. Et eksempel på dette kan illustreres med Norges totale vannkraftproduksjon. I 2010 ble det produsert en energimengde på 122 Twh, samtidig var den totale ytelsen 31,8 GW. Om alle kraftverkene produserte for fullt skulle en da forvente en årlig energimengde på rundt 279 TWh (ved full produksjon 24 timer i døgnet 365 dager i året). Dette viser at mange av kraftverkene enten er avslått eller produserer med redusert ytelse.
Eberhard I av Württemberg (hertug)
Eberhard V/I (født 11. desember 1445 i Urach, død 24. februar 1496, Tübingen) var greve av Württemberg-Urach fra 1459 til 1495, og hertug fra 1495. I hans regjeringstid ble det delte Württemberg gjenforent, delstatsuniversitetet i Tübingen ble grunnlagt og grevskapet ble opphøyet til hertugdømme. Knapt noen annen regent i Württemberg blir bedømt på like positiv måte.
Jens Weißflog
Jens Weißflog (født 21. juli 1964) er en tysk tidligere skihopper, og en av tidenes mestvinnende hoppere. Det er bare østerrikeren Gregor Schlierenzauer, finnene Matti Nykänen og Janne Ahonen og polakken Adam Małysz som kan vise til flere seire i verdenscupen.
Karriere
Allerede som 19-åring vant Weißflog den tysk-østerrikske hoppuka 1983/84 for DDR. Samme vinter vant han OL-gull i normalbakken i Sarajevo, og han vant verdenscupen sammenlagt. De følgende årene dominerte Weißflog, sammen med Nykänen, internasjonal hoppsport. Han vant VM-gull i 1985 og 1989, og gjentok hoppukeseieren i 1985, 1991 og 1996. I 1991 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med Vegard Ulvang, Ernst Vettori og Trond Einar Elden.
Weißflog greide å holde seg på internasjonalt toppnivå i hele tolv år. Verken overgangen fra DDR til forbundsrepublikken Tyskland i 1989/1990, eller overgangen til V-stil i 1993 påvirket Weißflogs resultater negativt. I 1994 vant han, 10 år etter sin første olympiske seier, to gullmedaljer under OL på Lillehammer, i storbakken og i lagkonkurransen. I 1996 la Weißflog opp som konkurransehopper, etter å ha tatt sin fjerde seier i den tysk-østerrikske hoppuka, en bragd han var alene om inntil finske Janne Ahonen vant sin fjerde seier i 2005/2006.
Han er også blitt kjent i Norge etter at han viste fingeren til publikum under OL på Lillehammer. Foranledningen til dette var at Weisflog skal ha gratulert japanske Masahiko Harada med seieren i lagkonkurransen allerede før det siste avgjørende hoppet var gjennomført, hvorpå Harada mislykkedes totalt slik at Tyskland likevel tok gullet. Publikum hadde fått med seg at Espen Bredesen hadde tolket dette som et forsøk på å psyke ut japaneren på usportslig vis, og da Weißflog kom ned på sletten etter sitt hopp i konkurransen i normalbakken reagerte publikum med å bue, hvorpå fingeren ble vist fra den tyske hopperen.
Pennygirl
PennyGirl er en bokklubb for barn og unge som har hester som tema.
Klubben ble etablert av Stabenfelt forlag i 1982. Siden spredte idéen seg til andre land, og etter hvert er det kommet tilsvarende klubber i Sverige, Finland, Tyskland, Østerrike, Sveits, Tsjekkia, Ungarn, Romania og Australia.
Stå på!
Stå på! kan peke på:
Lagoa (Rio de Janeiro)
Lagoa er en eksklusiv bydel sør i Rio de Janeiro. Den befinner seg rundt innsjøen Lagoa Rodrigo de Freitas, like nord for Ipanema og vest for Copacabana. Like nord for Lagoa ligger fjelltoppen Corcovado med Kristusstatuen.
Hosensand landskapsvernområde med plantelivsfredning
Hosensand landskapsvernområde med plantelivsfredning er et verneområde på Stokkøya i Åfjord kommune i Trøndelag. Det er vernet for «å verne om en lokalitet med helt spesielle kvaliteter som botanisk verneområde, bla. et flygesandfelt som etter det en kjenner til er unikt i denne delen av landet, og en tindvedskog og bjørkeskog som på grunn av skjellsandunderlaget danner helt spesielle vegetasjonstyper».
Verneområdet ligger i Hosenvika på vestsiden av Stokkøya ut mot Frohavet. Tinvedbestandet er stort, og et av de største i Norge. Både kystplanter, sørlige varmekjære arter og fjellplanter vokser på berga ved stranda, også krevende plantearter som orkideen rødflangre.
Milena Rašić
Milena Rašić (født 25. oktober 1990) er en serbisk volleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hennes ble slått ut i gruppespillet.
Adolf Spinnler
Adolf Spinnler (født 18. juli 1879, død 20. november 1951) var en sveitsisk turner som deltok under OL 1904 i St. Louis.
Spinnler ble olympisk mester i turn under OL 1904, han vant trekampen foran østerrikeren Julius Lenhart. Trekampen besto av skranke, svingstang og bøylehest. Spinnler kom på tredjeplass i den individuelle mangekampen.
EM i friidrett innendørs 2023 – Stavsprang kvinner
Stavsprang for kvinner under EM i friidrett innendørs 2023 blir arrangert 3. mars 2023 kl 09:15 (kvalifisering) og 4. mars 2023 kl 19:05 (finale) lokal tid.
Kvalifisering
Kvalifisering: Direktekvalifiseringskravet for finalen var 4,65 m (Q) eller minst vært blant de 8 beste (q) gikk videre til finalen.
Finale
Resultatene var som følger:
Referanser
<References />
Michel Host
Michel Host (født i 1942 i Veurne i Flandern i Belgia, død 6. juni 2021 i Paris ) var en belgisk-fransk forfatter.
Biografi
Han vokste opp i en belgisk liten provinsby og gikk på katolsk internatskole i åtte år. I en alder av 19 år reiste han til Paris, hvor han ble grunnskolelærer.
Bjørn Erik Rui
Bjørn Erik Rui (født 15. februar 1971) er en norsk fotballspiller.
Michel Host
Biografi
Host tok utdannelse i spanske studier ved Sorbonne, og parallelt skrev han sin første roman,L'Ombre, le Fleuve, l'Eté et seks års arbeid som ble belønnet med Robert Walser-prisen. Han bodde i Paris der han fra 1996 underviste i språk og litteratur for CNED. Han bidro med faste spalter i litteraturtidsskriftene Revue des deux mondes og Regards, og var medgrunnlegger av tidsskriftet L'Art du bref i 1995.
Bjørn Erik Rui
For øyeblikket spiller han for Fevang FK der han startet sin karriere. Han har spilt for IL Runar og var med på de to første sesongene til Sandefjord Fotball der den første sesongen endte med opprykk til 1. divisjon. Han har 1. divisjonskamper for både Runar og Sandefjord Fotball.
Michel Host
Biografi
Han ble 44 år gammel hedret med Prix Goncourt for 1986 for sin andre roman, Valet de nuit (Grasset). Den handler om konfrontasjonen mellom en mor og sønnen hennes som bor innelåst i en leilighet i Paris. Ved tildelingen sa han at utmerkelsen fikk ham til å akseptere sin dialysebehandling, og å begynne å skrive mer.
Han døde av covid-19 den 6. juni 2021 i Paris.
1-krone (norsk mynt)
Dagens norske 1-krone er en mynt i myntrekken som begynte med 20-kroner i 1994. Den kom i produksjon fra 1997 etter en omfattende designprosess som måtte starte om igjen helt fra skissenivå da det ble bestemt at 1-krone og 5-krone skulle ha hull i midten. Designer Ingrid Austlid Rise ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg hadde 70 utkast til bakside på mynten som hun la frem for rådet til vurdering. Til slutt landet man på motivet fra Hylestadportalene som stod i Hylestad kirke, men som nå er på Historisk museum i Oslo. Dette egnet seg godt rundt hullet.
Syvende utgave, kobbernikkel, Olav V (1958–1973)
Denne myntrekken var designet av billedkunstneren Per Palle Storm. Den brøt med tidligere tiders formuttrykk, hvor myntenes revers (bakside) var forbeholdt riks- eller heraldiske symboler. I Storms myntrekke revolusjonerte han utformingen ved å benytte naturalistiske dyrebilder på myntenes revers. Én-kronens revers viste en hest.
Tiende utgave, kobbernikkel, Harald V (1997–)
Dagens norske 1-krone tilhører samme myntrekke som begynte med 20-kroner i 1994. Den kom i produksjon fra 5. september 1997 etter en omfattende designprosess som måtte starte om igjen helt fra skissenivå da det ble bestemt at 1-krone og 5-krone skulle ha hull i midten. Formgiver Ingrid Austlid Rise ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg hadde 70 utkast til myntens bakside som hun la frem for rådet til vurdering. Til slutt landet rådet på motivet fra Hylestadportalene som stod i Hylestad kirke i Setesdal i Aust-Agder, og som i 1876 ble overlevert til oldsaksamlingen på Historisk museum i Oslo. Dette egnet seg godt rundt hullet.
Sagnet forteller at hylestadportalene stammer fra Sirdal i Vest-Agder. Sannsynligvis ble de laget omkring 1175. Portalene stod i den gamle stavkirka i Setesdal som ble revet i 1664. Medaljongrammer på høyre portalplanke inneholder motiv fra sagnet om Sigurd Fåvnesbane. Medaljongrammer var nokså vanlig i kunst fra middelalderen. På den venstre portalplanken glir motivene over i hverandre og minner mer om uttrykk som er kjent fra tekstilarbeider, deriblant Osebergteppet.
Motivet på myntens bakside (revers) er en fri gjengivelse av utskjæringer på portalene, og viser en fugl som er vendt mot venstre sittende i rankeverk. Under motivet er pregeåret som innskrift og valøren 1 KRONE i omskrift. Til høyre i rankeverket er signaturen til formgiver Ingrid Austlid Rise (IAR).
Brahmajālasūtraen
Brahmajālasūtraen (tradisjonell kinesisk: 梵網經, pinyin: Fànwǎng jīng, japansk: Bonmōkyō), også kalt Sutraen om Brahma's nett, er en Mahayanabuddhistisk vinaya sutra. Den kinesiske oversettelsen kan bli funnet i Taishō Tripiṭaka. Den tibetanske oversettelsen kan bli funnet i Peking (Beijing) Kangyur 256. Fra tibetansk ble den oversatt til mongolsk og Manchu. Den er også kjent som Brahmajāla Bodhisattva Śīla Sūtra
Lachnocnema
Lachnocnema er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Miletinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae). Disse sommerfuglene lever i tropisk Afrika.
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 25-45 millimeter), gule eller brunlige sommerfugler uten metallisk skinn. På farge kan de være ensfargede eller ha hvite felter i vingene. Vingenes underside har små, metalliske flekker. Beina er tett kledt med ullaktige hår.
Levevis
Larvene er rovdyr som lever av nymfestadiene til ulike nebbmunner, blant andre skjoldlus. De voksne sommerfuglene besøker ikke blomster, men suger i seg honningdugg fra lusene som larvene lever på. Hårene på beina til de voksne sommerfuglene gir dem kanskje vern mot maur som finnes sammen med skjoldlusene. Larvene blir ikke angrepet av maurene, og det forekommer til og med at maurene mater dem. Det siste larvestadiet lever trolig i maurenes reir. Det er ikke kjent hvordan larvene greier å bli godtatt av mauren.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Cindy
Cindy
Cindy Blackman Santana (født 1959), amerikansk trommis
Cindy Bortz, amerikansk kunstløper, verdensmester i 1987
Cindy Bouque (født 1975), tidligere belgisk kvinnelig skytter
Cynthia Cindy Breakspeare (født 1954), jamaicansk modell
Cindy Carquillat (født 1986), sveitsisk kunstløper
Cynthia Cindy Crawford (født 1966), amerikansk modell
Cindy Davis (født 1977), amerikansk pensjonert sykkelmotocross (BMX) racer
Cynthia Cindy Greiner (født 1957), amerikansk pensjonert heptathlete og langhopper
Cindy Jackson (født 1957), amerikansk sanger, rekordholder for kosmetisk kirurgi
Cindy Jaynes (født 1959), amerikansk pensjonert bakadmiral
Cindy Klassen (født 1979), kanadisk pensjonert fartsskater
Cindy McCain (født 1954), amerikansk forretningskvinne, kone til den amerikanske senatoren John McCain
Cindy Ninos (født 1972), gresk pensjonert skjelett racer
Cindy Noble (født 1958), amerikansk pensjonert basketballspiller
Cindy O'Callaghan (født 1956), britisk tidligere skuespiller
Cindy Pieters (født 1976), belgisk racersyklist
Cindy Robinson (født 1973), amerikansk stemmeskuespiller
Cindy Rondón (født 1988), Dominikansk volleyballspiller
Cindy Sheehan (født 1957), amerikansk antikrigsaktivist
Cindy Shelley (født 1960), britisk skuespiller
Cindy Sherman (født 1954), amerikansk fotograf og filmregissør
Cindy Taylor (født 1977), Paraguays modell og TV-vert
Cindy Vela (født 1979), amerikansk skuespiller, modell og saksofonist
Cindy Walker (1918–2006), amerikansk låtskriver, sanger og danser
Cynthia Cindy Williams (født 1947), amerikansk skuespiller
Cynthia Cindy Wilson (født 1957), amerikansk sangerinne med The B-52s
Cindi
Cindi Katz (født 1954), amerikansk geograf og professor i CUNY Graduate Center
Cynthia Leive (født 1967), redaktør i sjef for magasinet Glamour
Cynthia Cindi Love, amerikansk gründer og forretningsperson
Cyndi
Cyndi Almouzni (født 1984), fransk popsanger også kjent som Cherie
Cyndi Grecco (født 1952), amerikansk sanger som fremførte temasangen til den amerikanske sitcom Laverne & Shirley
Cynthia Cyndi Lauper (født 1953), amerikansk singer-songwriter og skuespiller
Cyndi Wang (født 1982), taiwansk popsanger og skuespiller
Cynthia Wood (født 1950), 1974 Playboy Playmate Of The Year
Cyndy
Cyndy Brucato (født 1951), amerikansk journalist og tidligere nyhetsanker
Cyndy Garvey (født 1949), amerikansk TV-personlighet og tidligere kone til baseballspilleren Steve Garvey
Cyndy Violette (født 1959), amerikansk profesjonell pokerspiller
Fiktive karakterer
Cindy, kort navn på Askepott i TV-filmen Cindy fra 1978
Cindy Bear
Cindy Brady fra The Brady Bunch TV-show
Cindy Cunningham i den britiske såpeoperaen Hollyoaks
Cindy Decker (senere kjent som Cindy Decker Kutiel), i en serie mysterieromaner av Faye Kellerman.
Cindy Snow in Three's Company
Cindy Vortex, tegneseriefigur i Jimmy Neutron
Cindy Lou Who, en rollefigur i Dr. Seuss 'bok, How the Grinch Stole Christmas!
Matthias Calonius
Matthias Calonius (født 27. desember 1738 i sognet Saarijärvi i Finland, død 13. september 1817 i Åbo) var en fremtredende finsk jurist og embedsmann. Calonius øvde stor innflytelse gjennom sine foredrag om sivilrett, holdt for studenter på 1800-tallet og første gang utgitt i 1908 som Praelectiones in Jurisprudentiam Civilem. I likhet med andre i denne perioden forsvarte han naturretten som et middel til å rettferdiggjøre samtidens lovgivning.
NOU 2006:18, Lavutslippsutvalget
NOU 2006:18 «Et klimavennlig Norge» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg oppnevnt ved kongelig resolusjon 11. mars 2005, også kjent som Lavutslippsutvalget. Utredningen ble avgitt til Miljøverndepartementet 4. oktober 2006. Utvalgets mandat var å utrede hvordan Norge kan oppnå betydelige reduksjoner i de nasjonale utslippene av klimagasser på lang sikt.
Utvalgets hovedkonklusjon var at en betydelig reduksjon i norske utslipp innen 2050 er nødvendig, gjennomførbart, og ikke prohibitivt dyrt. I et intervju med forskningsnettstedet forskning.no oppga utvalgets leder, Jørgen Randers, at prisen var 2 000 kroner pr. år, for hver innbygger i landet. Norge kan uten vesentlige forsakelser bli et klimavennlig land innen midten av dette århundret. Videre ble det konkludert med at det vil være billigere for samfunnet jo tidligere man starter.
Utvalget ble ledet av Jørgen Randers.
Eter (fysikk)
Eter var et hypotetisk medium som man på 1800-tallet lenge mente måtte eksistere over alt i verdensrommet og være en forutsetning for at elektromagnetiske bølger skulle kunne forplante seg. Oppfatningen var at jordkloden på sin ferd rundt solen måtte ha en bestemt hastighet relativt eteren.
Da man hadde innsett at lys er et elektromagnetisk fenomen, ble det satt opp et vitenskapelig eksperiment som skulle vise at en konsekvens av dette er at lysets hastighet og frekvens er forskjellig i ulike retninger relativt «etervinden». Det berømte eksperimentet utført av Michelson og Morley i 1887 viste imidlertid at lyshastigheten alltid er den samme uansett hvilken retning den måles i, og det overraskende resultatet ledet til at hypotesen om eteren måtte oppgis. Det hele var lenge et mysterium, men ledet etter hvert videre til Albert Einsteins relativitetsteori.
Forskning har altså vist at eteren ikke eksisterer. Likevel benyttes uttrykk som «i eteren» den dag i dag, for eksempel om kringkasting som er «på lufta». Adjektivet «eterisk» kan bety «like lett og fint som eteren» eller «overjordisk og himmelsk».
Mesomphaliini
Mesomphaliini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Nokså små (5-7 millimeter), bredt ovale, flate, blanke, gjerne gul- eller rødaktige bladbiller. Hodet er ganske lite, men godt synlig ovenfra, antennene forholdsvis korte. Kroppsformen er oval. Pronotum er mye bredere enn langt, rundet, dekkvingene rundede og hvelvede uten punktrader. Beina er nokså korte. Noen har en opphøyd knøl foran på dekkvingene.
Levevis
Arten elever på ulike tofrøbladete planter, mange på vindelfamilien.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i varme områder av den Nye verden, én art går nord til det sørligste Canada.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Antikvitet
En antikvitet er etter norsk språkbruk en gjenstand som er minst hundre år gammel.
Begrepet antikvitet blir av historikere, brukt om saker fra antikken, med grense ca. ved renessansen. Når ting er svært gamle, bruker man i Norge like gjerne ordet oldsak, som betegner gjenstander en intuitivt synes er museumsting som viser historien fra steinalder og vikingtid og dermed arkeologiske.