cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trelleborg (borganlegg)
Borgerkrig?
På bakgrunn av Olaf Olsens forslag til ny kronologi lanserte Poul Skaaning en teori som la borgerkrigen mellom Harald og hans sønn Svein Tjugeskjegg som forklaring på borgenes utforming og plassering. Borgene skulle fungere som knutepunkter for oppstanden med det hovedformål å beskytte leidangsflåten mot angrep.
Skaanings hypotese om leidangens betydning på denne tid finner imidlertid ingen støtte hos eksperten på leidangsvesenet, Niels Lund, som hevder at en leding i tradisjonell forstand med blant annet 16 ukers årlig tjenesteplikt ikke eksisterte på slutten av 900-tallet.
Likevel har de teorier som knytter borganleggene til sjøfarten fått ny aktualitet etter at en representant for prosjektet «Kongens borge» har uttalt at de supplerende funn tyder på at borgene har hatt «stor maritim betydning», ettersom de ligger strategisk godt plassert i forhold til sjøveiene.
Alternative tolkninger
I 2003 lanserte Niels Hybel en nytolkning av borgene og for andre store anlegg fra vikingtiden fra perioden ca. 965-980. Poenget i den meget komplekse argumentasjonen var at borgene ble anlagt av den tyske keisermakt som et ledd i en europeisering av Danmark. Historikerne har avvist denne teorien som ren spekulasjon.
De arkeologiske funn i og ved borgene har vært benyttet som argumenter av særlig amatørarkeologene for at borgene har blitt oppført i flere etapper, blant annet skulle vollene ha vært oppført før bygningene. I første etappe kom da Danmark med Trelleborg som maktsenter på Sjælland ble forsøkt kristnet. Da kristningen feilet ble Trelleborg oppgitt som religiøst og økonomisk samlingspunkt på begynnelsen av 800-tallet, men ble siden anvendt som storgård med skipsbygging og annen håndverksproduksjon på slutten av vikingtiden, rundt 950-1000. Det er sporene fra den siste periode som har gitt historikerne den oppfatning at hele borgen ble oppført i tiden 980-981 med Harald Blåtann som byggherre. Nytolkningen setter spørsmålstegn ved den klassiske oppfatningen og streker isteden opp et bilde av et tidlig Trelleborg, grunnlagt under den kulturelle innflytelsen fra Karl den stores Frankerriket og det arabiske kalifat.
Asemum
Asemum er en slekt av biller som tilhører gruppen stubbebukker i familien trebukker (Cerambycidae). De kan kjennes på brun eller svart farge, forholdsvis korte antenner og dekkvinger med lengderibber.
Utseende
Små til middelsstore (10-18 millimeter), avlange, rødbrune til svarte trebukker med forholdsvis korte antenner. Hodet er skrått fremoverrettet, fasettøynene forholdsvis store og nyreformede. Antennene er maksimalt halvparten så lange som kroppen. Pronotum har jevnt rundede sider og er moderat hvelvet. Dekkvingene har fine lengderibber. Beina er nokså korte.
Levevis
De fleste av disse billene har larver i død ved av bartrær. De voksne billene er gjerne nattaktive og besøker ikke blomster.
Komplett klassisk Kalvik
Komplett klassisk Kalvik er en samleplate med Finn Kalvik, utgitt i 2007.
Sporliste
Disk 1
Disk 2
Aphaenostemmus
Aphaenostemmus er en slekt av biller i familien kortvinger.
Utseende
Små (ca. 3 millimeter), smale og flate, rødbrunlige kortvinger. Hodet er rundet med små fasettøyne og tydelige punktøyne, pronotum er rundet, litt bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, betdydelig lengre enn pronotum, bakkroppen nokså lang og jevnbred.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Europa, Nord-Afrika og Asia.
Itasy
Itasy er en av Madagaskars regioner og ligger i provinsen Antananarivo. Regionen hadde 752 703 innbyggere i 2014 og dekker et areal på 6 993 km².
Regionen ligger i et vulkansk område, og er blant annet kjent for vulkanen Itasy, som regionen er kalt opp etter.
Han Changling
Changling (kinesisk: 长陵, pinyin: Chánglíng), mer hensiktsmessig kalt Han Changling, er et gravkompleks nord for Xi'an i Kina fra Handynastiets tid (206 f.Kr.-220). Her er keiser Gaozu (død 195 f.Kr.) begravet sammen med med enkekeiserinne Lü (død 180 f.Kr.)
Changling ligger i bydistriktet Weicheng 20 km nord for det sentrale Xi'an, og er en av et perlebånd bestående av ni keisergraver fra Handynastiet utenfor Xianyang rett nord fot Weifloden.
Beskrivelse
Keiser Gaozus grav er tildekket av en høyde av sammenpakket jord i form av en pyramide med flat topp. Pyramidens base er om lag 160 ganger 130 meter. Rundt gravpyramiden var gravbyen som var oppbygd som en mindre kopi av Handynastiets hovedstad Chang'an (dagens Xi'an). Gravbyen hadde en omkrets av drøyt 3 000 meter og ifølge historiske tekster bodde 50 000 familier i byen.
I dag kan man fortsatt se restene av gravbyens nordre, søndre og vestre bymur, og gravpyramiden ligger i dens vestre del. Øst for gravbyen ligger det satellittgraver för tjenestemenn og generaler som hadde hjulpet Liu Bang med å grunnlegge Handynastiet. Med et totalt antall av 63 satellitgraver er dette det største antall for Handynastiets keisergraver. Her er blant annet Xiao He, Cao Shen og Zhou Bo gravlagt.
Enkekeiserinne Lüs grav har lignende utforming som keiserens, skjønt i mindre skala, og hennes gravpyramide er plassert 400 meter øst for keisergraven.
Navnet Changling er blitt benyttet også for andre kinesiske keisergraver. Ming-dynastiets keiser Yongle (død 1424) er begravd i Changling i Minggravene nord for Beijing og Qing-dynastiets keiser Jiaqing (død 1820) er begravd i Changling i de vestre Qinggravene sørvest for Beijing.
Kulturminne
Changlingmausoleet (Changling) ble i 1988 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina (3-233).
Timing Is Everything
Timing Is Everything er det fjortende studioalbumet til den irske sangeren og låtskriveren Chris de Burgh. Albumet ble utgitt i 2002.
FLEIP
FLEIP er en tegneserieantologiserie, vanligvis på 52 sider, utgitt av Laksevåg forlag. Antologien inneholder bare humortegneserier. Utvalget av serier spenner ellers vidt, både når det gjelder tegnestil og tematikk, og FLEIP har inneholdt både tegneserier og enruteserier. Antologien ble utgitt første gang i desember 2006.
Timing Is Everything
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Chris de Burgh.
FLEIP
Etablerte serieskapere som har vært publiserte i FLEIP inkluderer Torbjørn Lien, Øyvind Sveen, Ivan Emberland, Knut A.G. Hauge, Arne Bye, Tomte og Nils Petter Smeby. Mads Frantzens tegneserie Blargh!, som går som biserie i Ernie fra januar 2008, debuterte på trykk i FLEIP, og Helt Nils som senere ble fast biserie i tegneserieheftet Pondus startet opp i FLEIP. Eirik Andreas Viks tegneserie Arild og Sagaen om Dadaph Serraph av Bård Lilleøien ble også publisert i FLEIP før seriene begynte å komme ut i egne album.
Det er utgitt en spesialutgave av FLEIP 4 i forbindelse med Oslo Comics Expo 2007, og en spesialutgave av FLEIP 6 i forbindelse med Raptus tegneseriefestival 2007.
Dipodoidea
Inndeling
Myomorpha har tradisjonelt blitt delt inn i to overfamilier med i alt sju familier, men ny forskning tyder nå på at det bør være ni. To underfamilier i Dipodidae har i henhold til Wilson, Lacher & Mittermeier (2017) blitt løftet til full familiestatus; Sminthidae og Zapodidae. Familien Nesomyidae finnes bare i Afrika og på Madagaskar, og har utviklet økologiske nisjer som likner andre familier i musegruppen.
Nykøbing-Rørvig kommune
Nykøbing-Rørvig kommune er en tidligere kommune i Vestsjællands amt i Danmark, dannet ved kommunalreformen i 1970 fra 1. april 1970. Kommunen lå nordvest på øyen Sjælland.
I forbindelse med kommunalreformen 2005–2007 ble den slått sammen med Dragsholm kommune og Trundholm kommune til den nydannede Odsherred kommune i Region Sjælland fra 1. januar 2007.
Afrikamesterskapet i håndball for kvinner 1992
Afrikamesterskapet i håndball for kvinner 1992 ble arrangert i Yamoussoukro i Elfenbenskysten i 1992.
What’s on Your Mind?
«What's on Your Mind?» er single nummer to fra albumet Madrugada, som også er bandets navn.
Den ble sluppet 31. mars 2008 og nådde 10.-plass på «VG-lista». Singlen inneholder også «Local Norma Jean» og videoen til albumets første single, «Look Away Lucifer».
På Mabels værelse
Handling
Mabel tar ektemannen hennes på fersken i det han kjøper kvinne-undertøy, men han nekter å forklare henne hvem han har kjøpt dette undertøyet for.
Mabel tror derfor at han er utro mot henne, men hun oppdager senere at han faktisk hadde kjøpt undertøyet som en gave til henne. Mabel blir derfor fast bestemt på å vinne ektemannen sin tilbake.
Bevaring
En filmkopi av På Mabels værelse er bevart i samlingene til Museum of Modern Art (MoMA).
Vegar Gjermundstad
Vegar Heggenes Gjermundstad (født 14. mars 1990) er en norsk fotballspiller som spiller for Førde Fotball
Han debuterte for Lyn i Tippeligaen med et innhopp mot Strømsgodset 19. april 2009.
Han kommer fra Vadheim i Høyanger.
I januar 2013 skrev han under for 2.-divisjonsklubben Førde og spilte for dem i 3 sesonger. Vinteren 2016 ble Vegar spilleklar for Florø. Den første sesongen i kystbyen endte med opprykk fra PostNord-ligaen til OBOS-ligaen og Vegar spilte samtlige minutter i opprykkssesongen. Vegar vendte tilbake til Førde i 2018.
Rødalm
Rødalm (Ulmus rubra) er et løvfellende tre i almefamilien som vokser i sentrale og østlige Nord-Amerika.
Det blir 18–35 m høyt med en åpen krone. Barken er dypt furet. Unge kvister er tett hårete, men blir etterhvert glatte. Bladene er eggformede til ovale, asymmetriske ved basis, 8–16 cm lange og 5–7,5 cm brede. Den ytre og midtre delen av bladet er dobbelttannet, men lengst inn er bladranden enkelttannet. De tvekjønnede blomstene sitter 8–20 sammen. Frukten er en samara, som er 12–18 mm i diameter.
Rødalm trives best på fuktig, næringsrik jord langs elver. Den kan vokse i mange skogtyper sammen med treslag som borreeik, kviteik, fargeeik, rødeik og andre eikearter, skihickory, bitterhickory, kvithickory, svinehickory, sukkerlønn, rødlønn, sølvlønn, asklønn, kvitask, kvitalm, sumptre, svartlind, romhegg, svartvalnøtt, amerikanesletre, korstorn, virginiapoppel og amerikaplatan. I undervegetasjonen finnes blant annet arter i bjørnebær- og ripsslektene, kornell, nebbhassel, amerikahassel, Dirca palustris, blærespirea, vanlig frøbusk, klatrevillvin, vin, hyll, virginiatrollhassel, giftsumak, Staphylea trifolia og vierhortensia.
Artens nordgrense går fra sørvestre Maine gjennom New York, aller sørligste Québec, sørlige Ontario, nordlige Michigan, sentrale Minnesota og østlige Nord-Dakota. Vestgrensa går gjennom østlige Sør-Dakota, sentrale Nebraska, sørvestlige Oklahoma og sentrale Texas, og fra Texas går sørgrensa østover til nordvestlige Florida og Georgia.
Innerbarken er rødbrun og klebrig. Den er blitt brukt til medisinske formål med drogenavnene Ulmi fulvae cortex og Ulmi rubrae cortex.
Atanas Tarev
Atanas Kirilov Tarev (bulgarsk; Атанас Кирипов Търев, født 31. januar 1958 i Sofia) er en tidligere bulgarsk friidrettsutøver som konkurrerte i stavhopp.
Tarevs gjennombrudd kom i EM 1982 i Athen, hvor han fikk bronsemedalje med et hopp på 5,60. Året etter tok han samme medalje i VM i Helsingfors, denne gang også etter å ha klart 5,60. Sovjetunionens Serhij Bubka og Konstantin Volkov tok henholdsvis gull- og sølvmedalje.
Trysilfjell Utmarkslag
Trysilfjell Utmarkslag er et samvirkeforetak bestående av 26 grunneiere med 120 000 dekar innmeldt areal rundt Trysilfjellområdet. Trysilfjell Utmarkslag ble stiftet 19. januar 1971, og var hovedaktøren for oppstarten og utviklingen av heis- og alpinvirksomhet i Trysilfjellet. Trysilfjell Utmarkslaget eide og driftet skianlegget frem til alpinvirksomheten ble kjøpt av Skistar i 2005. I dag driver virksomheten hovedsakelig med eiendomsutvikling, salg og vedlikehold av hytteområder i og rundt Trysilfjellet.
Historikk
Trysilfjell Utmarkslag ble stiftet 19. januar 1971 med 13 medlemmer og i alt 98 379 dekar innmeldt areal.
I 1976 ble Fjellvegen ferdigstilt og Stemagheisen åpnet 17. januar.
I 1977 tas Skihytta i bruk. Parallellen og barneområdet bygges i 1980.
I 1985 innføres det felles heiskort med Fageråsen.
I 1988 beslutter Trysilfjell Utmarkslag og Fageråsen Fritid AS å legge alle heiser og bakker inn i et felles selskap, Trysilfjellet AS. 7 nye heiser bygges i 1989, blant annet den første stolheisen "Knetta".
Roberto de Nobili
Roberto de Nobili (født i september 1577 i Montepulciano i Italia, død 16. januar 1656 i Mylapore ved Madras i India) var jesuitt, Indiamisjonær og lingvist.
Trysilfjell Utmarkslag
Historikk
Utmarkslaget kjøper skiutleia på Turistsenteret og bygger større lokaler i regi av det nystiftede selskapet Fjellbygg AS i 1994.
Roberto de Nobili
Liv og virke
Han inntrådte i jesuittordenen i 1597 og ble sendt som misjonær til India i 1604. Han ankom Goa den 20. mai 1605, og etter et kort opphold i Cochin virket fra desember 1606 i Madurai. Den katolske misjon i India var den gang et portugisisk ansvar på grunn av padroadosystemet, og ikke alle misjonærer hadde like stor forståelse for indiske kultur.
Trysilfjell Utmarkslag
Historikk
I 1998 har Trysilfjell Utmarkslag datterselskapene Trysilfjellet AS, Fjellbygg AS og Laaven eiendom AS samt representasjon i styrene i Trysil Booking AS, Trysil Booking AB og i Almenlia AS. Utbygging av nye heiser fortsetter og snøproduksjonsanlegget utvides.
Roberto de Nobili
Liv og virke
Pater de Nobili ønsket å gjøre kristendommen gangbar i samfunnet generelt (ikke bare de fattige lavkastefolkene som man hadde konsentrert seg om til da), og begynte å leve og kle seg som en kristelig sannyasin, unngikk den direkte omgang med lavkastene og pariaene, og studerte sanskrit, tamilsk og telugu. Han er sannsynligvis den første europeer som behersket disse språkene.
Hands prosjekt var å finne måter å uttrykke den kristne tro ved hjelp av begreper inderne var kjent med fra hinduistisk filosofi.
Særlig fordi han også i det ytre så sterkt tilpasset seg høykasteindernes levemåte og omgangsformer ble han anklaget at andre misjonærer for å gå for langt. I 1619 måtte han forsvare seg overfor erkebiskopen av Goa. Han måtte avbryte sitt arbeid i noen år, men da pave Gregor XV tillot hans metode den 31. januar 1623 med bullen Romanae sedis antistetes, tok han opp arbeidet igjen.
Fra Nobilis verker blir det bekreftet at han ikke søkte noen vidtgående syntese mellom kristendom og den religiøse hinduisme.
Nobili hadde også et meget stort gjennomslag blant lavere kaster, og grunnla en pariamenighet. Men for ikke å sette sitt arbeid blant braminene i fare, foreslo han i 1640 at det skulle sendes særskilte prester for de lavere kaster. For ham selv ville det være vanskelig om han døpte enn si berørte personer fra de laveste kaster.
De siste årene av sitt liv var pater de Nobili nesten helt blind. I 1648 ble han forflyttet til Jaffna på Ceylon, og senere kom han til Mylapore, der han døde.
Følger
Blant braminene vant Nobili i virkeligheten ikke så mange konvertitter. Derimot ble mange andre både høykaste- og lavkasteindere katolikker, slik at det på Madurai-feltet var så mange som 40 000 kristne i 1666.
Hans anstrengelser for å erstatte latin på presteseminarene i India med sanskrit førte ikke fram.
Rundt 50 år etter utbrøt det en strid om akkomodasjonsmetoden (om graden av kulturell tilpasning) mellom jesuitter og kapusinerne. Denne indiske ritestriden om de malabarske riter og Nobilis tolerante praksis endte med at pave Benedikt XIV forbød jesuittenes tilpasningsmetoder i bullen Omnium sollicitudinum av 12. september 1744.
Verker
Pater de Nobili forfattet over 20 religiøse verker på sanskrit, tamil og telugu, men flere av dem ble ikke trykket. Det fleste av de manuskripter han hadde forberedt før 1639 gikk tapt da han satt fengslet i Madurai 1639-41.
Hans viktigste verk på tamil var en stor katekisme i fire bind, og to mindre katekismer. De to siste oversatte han også til telugu. Noen andre verker:
Trysilfjell Utmarkslag
Historikk
I 2002 etableres Trysilfjellet BA som konsern der Trysilfjellet Golf AS og Trysil Booking AS og AB sammen med Fjellbygg AS og Trysilfjellet Alpin AS innlemmes som datterselskap. De første 9 hullene på golfbanen tas i bruk.
Skistar kjøper alpin- og golfvirksomheten i 2005 (Trysilfjellet, Trysil Booking, Fjellbygg, Trysilfjellet Golf.)
I 2006 fortsetter Trysilfjell Utmarkslag som et grunneierselskap med fokus på areal- og eiendomsutvikling.
Utmarkslaget deltar i utvikling og utbygging i deleide selskap som Trysilbyggerne AS (Horisont Trysil), Trysilfjellet Golf AS og Skitorget AS.
I 2013 stiftes Trysilfjell Hytter AS som starter utbygging av hytter ved Trysilfjellet Arena. Trysilfjellet Utvikling AS og Skistar Norge AS kjøper seg inn i selskapet i 2014. Utmarkslaget satser videre på snøproduksjon og lagring av snø ved Trysil Knut Arena.
Sverre Quale
Sverre Quale (født 21. juli 1956 i Mo i Rana) er en norsk sivilingeniør utdannet ved NTH (nå NTNU).
Quale har hatt ulike stillinger i Saga Petroleum med ansvar for sikkerhet og kvalitet. Han var direktør for Statens jernbanetilsyn fra 1999 til 2001. Fra 2001 til 2003 var han direktør i Avinor med ansvar for sikkerhet, kvalitet og miljø. Fra 2003 til 2006 var han øverste leder av Statens havarikommisjon for transport. Han var konsernsjef for Avinor 2006–2010 og administrerende direktør i Multiconsult i 2011. Han er i 2015 ansatt ved NTNU som prosjektdirektør.
I Ukeavisen Ledelse 9. november 2007 ble det presentert et portrettintervju med Sverre Quale under overskriften «Skapte ro i Avinor».
Frederik Anton Wedel Jarlsberg
Frederik Anton lensgreve Wedel Jarlsberg (født 9. mars 1694 på Jarlsberg, død 22. september 1738 på Konnerud Sølvværk) var en dansk-norsk offiser og godseier.
Han var sønn av grev Georg Ernst Wedel Jarlsberg og Wilhelmine Juliane von Aldenburg (1665–1746). Etter å ha studert i Utrecht valgte han den militære løpebane; 1715 ble han som kaptein sendt til den danske hær i Pommern hvor han fikk kompani ved jyske (tidligere Wedelske) Infanteriregiment. To år senere gikk han videre til Grenaderkorpset, og i 1719 ble han oberst og sjef for oldenborgske hvervede regiment, som fikk garnison i Rendsborg. 1721 ble han kammerherre og 1727 ridder av Dannebrog.
Grevskapet Jarlsberg
Fra 1731 var Wedel Jarlsberg medeier i det nyanlagte bly- og sølvverk på Konnerud ved Drammen, som han fra 1736 ble eneeier av. Her døde han på Wedelsgaard den 22. september 1738, antagelig som følge av såret han hadde pådratt seg i Afrika. Han ble stelt og balsamert i Drammen, og liket ble seilt til Jarlsberg hvor han ble bisatt i Sem kirke.
Svingen (gård)
Svingen (matrikkelnummer 154: 224 - 224, fra 1886 gnr. 233) også kalt Nordre Munkehagen, er opprinnelig en plass (gårdsbruk) i Ekebergskrenten i Oslo. Navnet Svingen skriver seg fra at Ekebergveien gjør en krapp sving der hovedbølet ligger. Plassen Svingen er nevnt i alle fall fra 1748 i tilknytning til «Ekeberg» som i denne sammenhengen (og i en del andre sammenhenger) refererer til Lille Ekeberg gård og ikke til Ekeberg gård. Svingen var plass under Oslo Hospital som leide den ut.
Svingen er første gang nevnt kirkebok: Ole Olsøn Svingen død 1767 O. H. kirke.
Ekebergskrentens to eldste kjente hus som har stått fast hele tiden og som fremdeles står, ligger nettopp ved Ekebergveisvingen. Det ene er fra 1753, det andre fra 1754. (Det er 3 hus i området som antakelig er de eldste, årstall er usikkert)
Svingen omfattet mesteparten av nedre området av Ekebergskrenten, Deler av gravergaten (senere navn Konows gate) og nedre del av Ryenbergveien tilhørte svingen. Svingen lå på nordsiden av Ekebergveien. På Sydsiden av Ekebergveien var det Munkehagen Søndre helt til dagens Ekebergrestauranten.
I 1827 fradeles Svingen og blir matrikulert. Svingen selges på auksjon fra Oslo Hospital i 1829 til Madame Anne Marie Grue og ble hennes landsted med 50 mål dyrket mark. Hun hadde villa som sitt landsted og her var kjeglebane og dansesal. Det ble arrangert selskaper med skjenking av punch og dans. Madame Anne Marie Grue bodde i vognmannsgaten i Christiania. Alle Munkehagen, Munkebråten med mer 1838 sees her. A. M. Grue døde i 1848.
Svingen utparsellerte noen småtomter fra ca. 1830. Utparselleringa akselererte etter byutvidelsen av 1859 som skapte grunnlaget for Ekebergskrentens frodige forstadsbebyggelse (jfr. Ekebergveien, Ryenbergveien, Konows gate, Ribbunggata m.fl.). Denne bebyggelsen er i dag regulert til Spesialområde bevaring. I 1910 kom Norges første hageby Arctanderbyen, opp på Svingens gamle marker. Også denne regulert til spes.bev.
AS Norsk Bicyclefabrik kjøpte eiendommen på 35 mål i 1898 fra Marie Olsens arvinger, de bygget en fabrikk. Senere overtar Viking Remfabrikk og bygger om fabrikken. En del av husene i Arctander byen ble lagt rundt fabrikken. I nyere tid rives fabrikk og man bygger mange blokker med adresse Svingensgate 10.
Div: I 1818 finner det sted et giftemål på Svingen: Det er Petro(nelle) Engebretsdatter som gifter seg med enkemann Wilhelm Jacobsen (Min.bok for Oslo Hospital/Gamlebyen kirke gifte 1818 s. 368). I 1827 blir Hans Jacob Jacobsen født på plassen. I 1840 blir Andreas Christiansen fra Svingen døpt, mens Olaus Pedersen også fra Svingen blir døpt i 1844. I 1848 dør tidligere nevnte Wilhelm Jacobsen på Svingen.
Eventyrsamleren Peter Chr. Asbjørnsen (1812–1885) som var født og oppvokst i Christiania skriver følgende i 1838:
Asbjørnsen formidler så et forunderlig eventyr som han fikk av Svingen-kona, der Ekebergkongen er sentral.
Damiano Cunego
Damiano Cunego (født 19. september 1981) er en italiensk syklist som sykler for Nippo-Vini Fantini.
Han er mest kjent for å ha vunnet Giro d'Italia i 2004, bare 22 år gammel. I Tour de France 2006 vant han den hvite ungdomstrøya og ble blant annet nummer to på etappen til L'Alpe d'Huez.
I 2008 vant han Amstel Gold Race, tok sølv i landeveisrittet i VM, og tok sin tredje seier i Lombardia rundt.
Arild Hamsun
Arild Hamsun (født 3. mai 1914 i Hamarøy, død 16. mars i Grimstad 1988) var en norsk forfatter. Under andre verdenskrig var han krigskorrespondent i tjeneste for det nazistiske Tyskland.
Abram Bezuijen
Abram Bezuijen (født 1966 i Ouddorp i Nederland) er en nederlandsk konsertorganist, kantor, komponist og orgelkonsulent. Han kom til Norge i 1992 som organist i Høyanger.
Arild Hamsun
Arild Hamsun var sønn av forfatterne Knut og Marie Hamsun. Etter artium studerte han ved en landbruksskole. Han dro så som sjømann til Afrika og Middelhavet og tilbragte flere år i Tyskland og Frankrike. Under krigen meldte han seg som frivillig til Waffen SS og deltok i felttoget på Østfronten som krigsreporter, først ved Leningrad og senere ved Bjelgorod og Mius og ved tilbaketrekningen ved Charkov (Kharkiv). I september 1943 ble han tildelt Jernkorset av annen klasse. Han ble medlem av Quislings fascistparti Nasjonal Samling (NS) og Rikshirden i 1941.
Damiano Cunego
Han la opp i 2018.
Arild Hamsun
I landssvikoppgjøret etter krigen ble Arild Hamsun dømt til halvannet års tvangsarbeid, inndragning av drøyt 700 kroner, bot på 10 000 kroner og saksomkostninger på 200 kroner.
Abram Bezuijen
Utdanning og arbeid
Abram Bezuijen var organist/kantor i flere kirker i Nederland: Ouddorp (1976–1985) Stad aan ’t Haringvliet (1984–1992) Dirksland (1990–1992). Han kom til Norge i 1992 som organist i i Høyanger (1992–1997). Fra 1997 har han vært i Haug kirke i Hokksund, hvor han er organist på Ahrend-orgelet (22 stemmer)
Arild Hamsun
Etter farens død drev Arild Hamsun gården Nørholm i Grimstad, der han også bodde sammen med sin familie. Hans datter Victoria Hamsun tok senere over driften av Nørholm.
Abram Bezuijen
Utdanning og arbeid
Bezuijen har gitt orgelkonserter i Øst- og Vest-Europa, i Russland og USA og spiller regelmessig med orkestre som Minsk Chamber Orchestra. Repertoaret hans spenner fra tidlig barokk til samtidsmusikk.
Priser
Abram Bezuijen har fått følgende priser:
Innspillinger
Det er gitt ut 5 cd-plater med Abram Bezuijen. I tillegg er det gjort flere radioopptak for både nederlandsk radio og NRK.
I 1997 spilte han inn en CD med Johann Sebastian Bachs Goldbergvariasjoner på Arp Schnitger-orgelet i Weener i Tyskland. Den fikk svært gode kritikker verden over.
Jelsa
Jelsa er et lite strandsted som ligger ved Jelsafjorden i Suldal kommune i Rogaland. Stedet har om lag 250 innbyggere, og her finnes barneskole, barnehage, dagligvarebutikk, bensinstasjon, bo- og omsorgssenter og Europas største steintak. Tidligere var det også en tønnefabrikk på stedet, men denne blei lagt ned vinteren 2009. Hver sommer strømmer det folk til for å feriere i sommerhus, hytter eller båt.
Jelsa har ferjeforbindelse med Foldøy, Hebnes (Suldal), Nedstrand (Tysvær), Helgøy, Eidssund (Ombo), Halsnøya, Fogn og Judaberg (Finnøy). Ferja går to ganger daglig. Fra Jelsa går fylkesvei 517 til riksvei 13 Lovraeid og Fv686 til riksvei 13 Vik.
Norgesmesterskapet i boksing 2008
Norgesmesterskapet i boksing 2008 ble arrangert 7.–9. mars i Bergen.
Kongepokalene ble vunnet av Ingrid Egner og Glodi Eneste. Forbundspokalene ble vunnet av Ingrid Brevik Hegle og Tommy Antonsen. Trym IL og Champions BK ble beste klubber for kvinner. Oslo BK ble beste klubb for menn.
Hamborn
Hamborn er en bykrets i den kretsfrie byen Duisburg i Nordrhein-Westfalen. Den omfatter bydelene Alt-Hamborn, Marxloh, Neumühl, Obermarxloh og Röttgersbach, og har et areal på 20,84 km². Bykretsen har 71.309 innbyggere (31. desember 2009)
Før sammenslåingen med bykretsen Duisburg i 1929 til Duisburg-Hamborn, var Hamborn en selvstendig bykrets.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya var den største interneringsleiren for kvinner som ble mistenkt for å ha hatt sosial og seksuell omgang med tyske soldater under den tyske okkupasjonen av Norge.
Lesebok for Folkeskolen
Lesebok for Folkeskolen (først Læsebog for Folkeskolen) var en svært utbredt lesebok redigert og utgitt av pedagogen og forfatteren Nordahl Rolfsen (1848–1928). Fra 1892, da den første kom ut og fram til midten av 1950-tallet, skal den, med sine mange enkeltbind, ha blitt trykket i mer enn 8 millioner eksemplarer.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Leiren ble opprettet på Hovedøya i den fraflyttede brakkeleiren etter tyske soldater 1. oktober 1945 og lagt ned i april 1946.
Internering
Det å ha et forhold til en tysk mann var i seg selv ikke nok til tiltale etter landssviklovgivningen, men mellom 3 000 og 5 000 kvinner ble likevel internert mellom mai 1945 og den påfølgende vinter, uten rettslig kjennelse, uten advokatbistand eller mulighet for å anke. Som rettsgrunnlag viste man til en provisorisk anordning for tiltak mot kjønnssykdommer. Videre ble det påberopt et beskyttelsesbehov mot privat rettsforfølgelse og overgrep. En provisorisk anordning fra 1943 hjemlet slik internering uten domstolsbehandling.
Lesebok for Folkeskolen
Rolfsen tok i 1890 initiativ til, og søkte Stortinget om støtte til, å utgi et nytt, nytenkende leseverk. Stortinget avslo imidlertid søknaden, og det ble forleggeren Jacob Dybwad som finansierte arbeidet med verket. De fem hovedbindene utkom fra 1892 til 1895. Og verket kom etter hvert i flere utgaver: både på landsmål og riksmål, og i ulike byskole- og land-utgaver. Rolfsens Læsebog for Folkeskolen representerte et sterkere brudd med den danske litterære tradisjonen enn Pauss og Lassens Læsebog i Modersmaalet, som kom åtte år tidligere.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Internering
Kvinnene be enten innkalt av helserådene, eller innbrakt av politiet. Også Milorg-grupper kunne foreta slike arrestasjoner, selv om dette lå utenfor deres mandat. Kvinnene ble deretter forhørt, og der hvor det forelå mistanke om at andre forhold var til stede slik at det kunne reises landssviksak, ble kvinnene overført til politiets landssvikavdeling, i Oslo på Bredtvet kvinnefengsel.
Lesebok for Folkeskolen
1892-utgaven av Lesebok for Folkeskolen representerte en språkreform med bruk av former som «rope», «vaage» og «ball» (dansk: råbe, vove og Bold), og hard konsonant i ord som «lek» og «nøtter». Barna trengte ikke å stave slik selv, poenget var å venne dem til norske ordformer. Dette fant støtte i stortingsvedtaket fra 1892, at skoleelevene skulle lære å lese begge mål, og alle lesebøker derfor ta med tekster på landsmål. Dette kompliserte elevenes situasjon, siden de nå ikke bare skulle skille mellom talespråk og skrift, men i tillegg også skille mellom det de leste og det de skulle lære å skrive. Som et forsøk på å bedre situasjonen, ble valgfrie former innført i 1893.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Internering
Grunnlaget for interneringen var opplysninger om kvinnenes vandel de siste årene, herunder hvor mange ganger de var behandlet for gonoré eller syfilis. Det var kvinnenes vandel de siste årene som var utslagsgivende, og ikke nødvendigvis deres situasjon våren 1945.
Lesebok for Folkeskolen
Tredje utgave av verket utkom i 1917.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Internering
Det ble derfor politiet eller helsemyndighetene som bestemte hvor lenge interneringen skulle vare og dette var ugunstig for de internerte. Gjennomsnittlig varte interneringen i to måneder, men det var store individuelle forskjeller, fra et par-tre dager og opp til litt over seks måneder. Interneringen bar preg av fengsling, og noen leire var disiplinen så streng at det var straffbart å plystre, og det ble advart om at vaktene åpnet ild ved behov.
Lesebok for Folkeskolen
Verket har for flere generasjoner vært formende for oppfatningen av Norges litterære kanon. Det er gjennom leseboken at tekster som Jørgen Moes I brønden og i tjernet, J.B. Bulls Vesleblakken, Andreas Aabels Se Norges blomsterdal og J.A. Friis' Lajla har fått klassikerstatus; det er gjennom Rolfsen vi kjenner historien om Dale-Gudbrand, i Alexander Bugges gjenfortelling. Det er som regel også gjennom Rolfsen vi har fått vår oppfatning av hvilke tekster av Henrik Wergeland, Bjørnson, Aasen, Vinje, Ibsen, Blix, Garborg, Sivle, Munthe, Ring og Aanrud som er «klassikere». Her finnes Rolfsens egne viser «Kveldssang for Blakken» (Fola, fola, Blakken...) og «Elverim» (Den lengste gutten det er nu Glommen,...), folkeviser, sagautdrag, og dikt, noveller og utdrag fra norsk og utenlandsk 1800-tallslitteratur. Bokverket ble revidert flere ganger, og i de senere utgavene av leseverket var det også tekster av 1900-tallsforfattere: blant andre Fønhus' Slagbjørnen Rugg, Øverlands Redningsdåden på Hustadvika og Rudolf Nilsens Gartnerløkka.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Leiren på Hovedøya
Wehrmacht hadde en brakkeleier for sine soldater på Hovedøya under okkupasjonen. Da denne ble fraflyttet, ble den tatt i bruk som interneringsleir for kvinner, under navnet Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya. Leiren ble opprettet 1. oktober 1945 og ledet av Johan Rolf Gundersen etter at kvinnene hadde vært internert i en midlertidig leir på Ljanskollen som var blitt opprettet 14. juni 1945 i en tidligere tysk fangeleir, med denne egnet seg ikke til vinterbruk. og hadde bare 250 sengeplasser. Den ble også raskt fylt opp og etterhvert kun brukt som en «silingsstasjon».
Lesebok for Folkeskolen
Rolfsen la også vekt på å illustrere verket med fremragende kunstnere i sin egen samtid: Andreas Bloch, Bernt Grønvold, Thorolf Holmboe, Kittelsen, Christian Krohg, Gerhard Munthe, Eivind Nielsen, Elisabeth Sinding, Otto Sinding og Gustav Wentzel. Også komponisten Edvard Grieg bidro til leseboken, ved å sette melodi til fem dikt.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Leiren på Hovedøya
I alt ble 1100 såkalte «tyskertøser» internert på Hovedøya. Minst 16 barn, som ikke kunne bli ivaretatt hos andre familiemedlemmer, satt internert sammen med mødrene sine.
Formålet med interneringen var offisielt ikke straff eller varetekt, men ble framstilt for å beskytte norske menn mot kjønnssykdommer. Men kun en tredel av de 1 100 innsatte var smittet med syfilis eller gonoré. Minst fem av de internerte kvinnene ble tvangsterilisert.
Orkdal
Orkdal er ei bygd og en tidligere kommune i Trøndelag. Den grenset i nord til Snillfjord og Agdenes, i vest mot Hemne, i sør mot Rindal og Meldal og i øst Melhus og Skaun. I 2020 ble kommunen slått sammen med Meldal, Agdenes og en del av Snillfjord til nye Orkland kommune.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Leiren på Hovedøya
Også rikspolitisjef Andreas Aulie omtalte leiren som en «fangeleir». Den provisoriske anordningen som hjemlet internering uten domstolsbehandling inneholder en skrivefeil i § 6 hvor interneringen omtales som «fengslingen».
Orkdal
Tettsteder i Orkdal er Orkanger/Fannrem og Svorkmo. Orkanger er regionsenter for kommunene rundt.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Leiren på Hovedøya
I tillegg var det en større leir med 450 internerte på Hovelåsen utenfor Kongsvinger. Andre leire var blant annet på Tennebekk ved Bergen, Selbu ved Trondheim, Klekken ved Hønefoss og Skadberg ved Stavanger, som alle avga internerte til Hovedøya da leirene ble lagt ned.
Orkdal
Geografi
Elva Orkla renner gjennom dalen og ut i Orkdalsfjorden ved Orkanger. Orkdalsfjorden er en sidefjord til Trondheimsfjorden.
Det er mye dyrket mark i Orkdal. Denne finnes hovedsakelig i bunnen av dalen og på store, flate avsatser, et stykke opp i dalsidene. På lokal dialekt kalles en slik avsats, en «jår», og i Orkdal er det ni «jårer»; Ustjåren, Monsetjåren, Togstadjåren, Kvålsjåren, Fossjåren, Sommervoldjåren, Berbusjåren, Lefstadjåren og Asbølljåren.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Leiren på Hovedøya
Da sosialminister Sven Oftedal besøkte leiren våren 1946, besluttet han at leiren umiddelbart skulle stenges, da assosiasjonene til de konsentrasjonsleirene han selv hadde sittet i under krigen ble for sterke.
Orkdal
Samferdsel
Orkanger og Råbygda ligger ved Europavei 39, førstnevnte er etter åpningen av en ny tunnel i 2005 omtrent 30 minutters kjøretur unna Trondheim. Sørover fra Bårdshaug går fylkesvei 65 via Vormstad i retning Storås i Meldal kommune. Fra Svorkmo går fylkesvei 700 mot Løkken Verk.
Fra Gangåsvatnet går fylkesvei 714 inn i Snillfjord kommune. Fylkesvei 710 går fra Råbygda inn i Agdenes kommune.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
De internerte
Rundt halvparten av de internerte oppga Oslo som sin hjemadresse. De øvrige var enten tilreisende eller blitt overført fra andre, lokale leire etterhvert som de ble lagt ned. Mange ble også internerte fordi de etter krigens slutt oppholdt seg ved, og var på ulovlige besøk i oppsamlingsleirene for tyske soldater som ventet på hjemsendelse. Dette pågikk i nesten et år etter krigens slutt, til tross for at disse jentene på dette tidspunktet ikke hadde noe beskyttelsesbehov. Tilsvarende ble kvinner internert fordi de tok imot tidligere tyske soldater som var på ulovlige besøk fra sine interneringsleire.
Orkdal
Samferdsel
Orkdal hadde tidligere flere stasjoner på Thamshavnbanen, denne ble nedlagt 1963. Thamshavnbanen er nå museumsjernbane.
Idrett
De to største idrettslagene er Orkdal IL (OIL) og Orkanger IF (OIF). Disse holder til på henholdsvis Fannrem og Orkanger. Fotballgruppene i de to klubbene ble i 1998 sammensluttet i Orkla Fotballklubb. Dette samarbeidet varte frem til 2010, da Orkanger IF trakk seg ut etter flere år med interne uenigheter og sviktende resultater, spesielt på herresiden. Lengst sør i kommunen holder idrettslaget Svorkmo/NOI til, mens U & IL Glimt kommer fra Råbygda (tidligere Gjølme). Den kjente fotballpersonligheten Nils Arne Eggen kommer fra Fannrem i Orkdal, og har fra 2010 vært hovedtrener for Orkla FK.
Souvanna
Souvanna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Dagliglivet i leiren
De internerte bodde på små værelser, uten gitter for vinduene og dørene skal ikke ha blitt låst. Men ordensreglene hadde strenge bestemmelser som regulerte adferden mellom de internerte. Maten var preget av vareknappheten etter krigen, men de internerte fikk den samme maten som de ansatte. Til tross for at de ikke formelt sett var fengslede, fikk de ikke motta pakker utenfra og brev ble sensurert og kom ofte ikke fram, til tross for at det manglet lovhjemmel for dette. Helsetilbudet ble blant annet ivaretatt av en lege og en sykepleier, som begge sonet sin landssvikdom gjennom tjenesten.
Orkdal
Idrett
Orkdal har i mange år hatt et sterkt hoppmiljø, og verdensmesterne Roar Ljøkelsøy og Bjørn Myrbakken kommer fra kommunen. Det er også et travmiljø rundt Orkdal Tråvpark, som fra tid til annen har rikstotoløp.
Souvanna
Utseende
En liten, matt, brun trebukk. Oversiden er sparsomt kledt med lange, utstående hår og kraftig punktert. Antennene er rundt en og en halv gang så lange som kroppen. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er jevnbrede.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Dagliglivet i leiren
Den tidligere NS-lovgivningen ga anledning til å sette «løsaktige» kvinner i arbeid, og selv om all NS-lovgivning var opphevet, ble de internerte satt i ubetalt arbeid, til tross for at det manglet lovhjemmel for dette. Det var mangel på arbeidskraft etter krigen, slik at det var ikke så vanskelig å finne lønnet arbeid for de internerte, men inntektene gikk til leiren. De fleste ble satt til hagearbeid eller sying, men også noen ble eskortert av politiet til arbeid utenfor leiren, som gårdsarbeid eller vasking i tyske forlegninger.
Orkdal
Idrett
Kommunen og lokale lag og bedrifter eier sammen Orklahallen. Orklahallen har tre baner og 3200 kvadratmeter spilleflate, og har blitt brukt til flere offisielle landskamper, deriblant av Norges kvinnelandslag i håndball ved et par anledninger. Orklahallen brukes også som konsertarena.
Souvanna
Utbredelse
Arten er kjent fra Laos.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Dagliglivet i leiren
Utdrag fra ordensreglene:
Orkdal
Helse og utdanning
Kommunen har eget sykehus, Orkdal Sjukehus, underlagt St. Olavs hospital. Det ble opprinnelig bygget på dugnad av Orkdal sanitetsforening i 1908. Sykehjemmet Orkdal Helsetun har 117 plasser.
Orkdal vidaregåande skole ble etablert som landsgymnas i 1923. Skolen kalles på folkemunne «Follo», da den ligger der gården med dette navnet engang lå.
Orkdal har seks grunnskoler. Orkanger barneskole, Gjølme skole og Evjen skole er rene barneskoler, mens Årlivoll skole og Grøtte skole er 1-10-skoler.
Torshus Folkehøgskule ligger mellom Fannrem og Vormstad.
Politi og rettsvesen
Orkdal betjenes av Orkdal og Agdenes lensmannskontor, som holder til på Orkanger. Lensmannskontoret er underlagt Sør-Trøndelag politidistrikt.
Frem til 2003 var Orkdal tingrett førsteinstansdomstol. Denne domstolen er nå slått sammen med domstolene i Gauldal og Midt-Trøndelag til Sør-Trøndelag tingrett.
Den såkalte Nesset-saken resulterte i at sykepleieren Arnfinn Nesset i 1983 ble dømt for å ha drept 22 av beboerne på sykehjemmet han hadde vært leder av i Orkdal.
Religion
Orkdal prestegjeld i Den norske kirke består av de fire menighetene Orkland, Orkdal, Orkanger og Geitastrand. Disse har hver sin kirke med Moe kirke, Orkdal kirke, Orkanger kirke og Geitastrand kirke, og Orkdal menighet har i tillegg Søvasskjølen fjellkirke.
Politikk
Siden 2005 har orkdalingen Jorodd Asphjell (Ap) sittet på Stortinget. I 2017 ble han gjenvalgt for en ny stortingsperiode. Kjente tidligere stortingsrepresentanter fra Orkdal er Kåre Gjønnes (KrF, perioden 1985–1993) og John Iversen Wolden (V, perioden 1904–1930).
Kommunestyrevalget 2007
Ved kommunestyrevalget 2007 ble Arbeiderpartiet største parti i kommunen med 34,4 % av stemmene. Gunnar Lysholm (Orkdalslista) kunne imidlertid fortsette som ordfører etter at samarbeidet på ikke-sosialistisk side ble videreført.
Næringsliv
På Orkanger er det et industriområde som heter Grønøra. Dette er et av de største industriknutepunktene ved Trondheimsfjorden.
Avisa Sør-Trøndelag kommer ut tirsdag-lørdag. Hovedkontoret ligger på Orkanger, og avisa dekker foruten Orkdal også kommunene Skaun, Agdenes, Snillfjord, Hemne, Meldal, Rennebu og Rindal.
Kultur
Kommunevåpenet viser en grønn smal, bølgende sølvstolpe som symboliserer Orkla. Våpenet ble godkjent 25. april 1986 og er tegnet av Einar H. Skjervold.
Orkdalsmålet
Orkdalsvarianten av trøndersk har flere særtrekk som ikke finnes i nabokommunene. Blant disse er tykk l for norrønt 'rð' (hał̣ for adjektivet «hard»), godt bevarte diftonger (støyp'  og brøyt'  til forskjell fra nabodalførenes støp'  og brøt' ), palatalisering av trykklette endestavelser (veitjonnj [jentene], flaskonnj [flaskene]) og bøying av svake hunnskjønnsord som i ei skjort'  – skjorta (i Hemne og Snillfjord: ei skjort'  – skjorto). Dativ (hær i bøgd n ) har også holdt seg i den eldre generasjonen. Formen me har tradisjonelt vært mest vanlig som personlig pronomen i første person flertall, selv om formen vi nå er den vanligste blant yngre.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er stasjonsområdet på Fannrem. Dette inkluderer gamle Fannrem jernbanestasjon, Stasjonsparken samt den gamle brannstasjonen.
I parken er det bygget musikkpaviljong, lekeapparater, bord og benker. Sentralt plassert i parkern er skulpturen «Go'foten», et håndfast bevis på Nils Arne Eggens «godfotteori». Kommunens tusenårstre er også plantet her.
Tusenårsstedet er flittig brukt til ulike arrangementer gjennom året: Parkrennet, 17. mai-feiring, Stasjonsdagen, Husflidsdagen, Oktoberfestivalen, julegrantenning, veteranbilutstilling, museumsjernbane, husflid med mere.
Fannrem Velforening har ansvaret for den daglige driften og vedlikehold av stedet.
Severdigheter
Thamshavnbanen fra Løkken Verk i Meldal og ned til Trondheimsfjorden i Orkdal kommune er Norges første elektriske jernbane. Jernbanen er smalsporet (meterspor) og ble opprinnelig bygget for å frakte malm fra gruvene på Løkken til utskipningshavna på Tamshavn ved Orkanger. Jernbanen ble et viktig mål for flere norske sabotasjeaksjoner under krigen og i Klingliene mellom Løkken og Svorkmo står en bauta til minne om en sabotør som mistet livet i en aksjon der målet var å sprenge bort skinnene under et av de få gjenværende lokomotivene på banen. Pasasjertraffikken på banen ble nedlagt tidlig på sekstitallet og i begynnelsen av syttiårene ble også malmtransporten nedlagt. Midt på åttitallet ble en kortere strekning av banen gjenåpnet som museumsjernbane, denne strekningen er siden blitt utvidet til nå nesten hele banen er i drift igjen. Museumsjernbanen kjører faste turer i helgene i sommerhalvåret.
Thamspaviljongen/The Norway Building
På Bårdshaug i Orkanger finner man i dag den såkalte Thamspaviljongen. Denne bygningen var Norges bidrag til verdensutstillingen i Chicago i 1893, og ble derfor kalt The Norway Building i USA. Etter 122 år i USA ble bygningen hentet hjem til Orkanger, hvor den opprinnelig hadde blitt bygget.
Bygningen som ble reist i stavkirkestil, ble tegnet av Oslo-arkitekten Waldemar Hansteen. Som prosjektleder for flytting av den gamle Gol stavkirke til Bygdøy, hadde Hansteen inngående kunnskap om stavkirkekonstruksjonen.
Den nytegnede stavkirken ble bygget ved Strandheim Brug. Dette var en av Norges første ferdighusfabrikker og etter hvert den største. Gründeren og verdensmannen Christian Thams var daglig leder for Orkladalførets første store industribedrift. Thamsfamiliens ferdighusfabrikk leverte Norges bidrag til flere verdensutstillinger. The Norway Building er den eneste norske utstillingspaviljongen som fortsatt eksisterer, og faktisk en av få bevarte bygninger fra verdensutstillingen i Chicago. Det er også den best bevarte.
Det var mange treskjærere blant de 300 arbeiderne, og disse treskjærerne bidro i vesentlig grad til utsmykningen av bygningen. Fra 1935 var denne flotte bygningen hovedattraksjonen i innvandrermuseet Little Norway i Wisconsin, som ble nedlagt i 2012.
Man kan takke den entusiastiske dugnadsgjengen i Thamspaviljongen Støtteforening for at stavkirkebygningen ble hentet hjem og restaurert til fordums prakt. "Et lite stykke Norge er tilbake i landet vårt", sa kulturminister Linda Hofstad Helleland i sin tale da Orkangers befolkning den 9. september 2017 feiret at bygget var tilbake på Orkanger.
Statens interneringsleir for kvinner, Hovedøya
Dagliglivet i leiren
Derimot utviklet det seg et godt forhold mellom noen av vaktene og de internerte, og noen av dem snek seg inn leiren for å besøke jentene. Dette satte leirledelsen i forlegenhet, og de unge vaktsoldatene ble etter hvert skiftet ut med 12 eldre, mer erfarne og pensjonerte politifolk.
Det forekom rømninger fra leiren, men de fleste strandet i byen dersom de ikke hadde kontakter der som kunne hjelpe dem. Flere av disse endte med å melde seg for politiet. Men tilsammen ni internerte klarte å stikke av for godt.
Terje Anderssøn Mørland
Terje Mørland (født 20. august 1854 på gården Lille Mørland, Moland i Arendal, død 5. juli 1937 i Arendal) var verftseier, sagbrukseier, trelasthandler, stortingsrepresentant og skipsreder.
Tidlig liv og karriere
I brev titulerte han seg i voksen alder oftest som T.A. Mørland (Terje Anderssøn Mørland). Han begynte tidlig å interessere seg for seilskipsbygging og begynte å jobbe på verft i Stokken, Saltrød i dag.
Der ervervet han seg skipsbyggingskompetanse og fikk et godt rykte. Han leide inn arbeidslag og fungerte selv som formann, slik fikk han inntekt og begynte å planlegge sin egen fremtid. Han hadde en plan om å selv bygge et seilskip av typen bark. Skipet ble påbegynt i 1880 og ferdigstilt i 1881 ifølge DNV og fikk navnet SICHEM, bygget ved Strengereid, på leid slipp.
Eget verft ble etablert, og han fikk således også tittelen trelasthandler, som han benyttet på Stortinget. Det kan virke som om skipsreder ikke var en så adekvat tittel i stortingsperioden.
De påfølgende årene ble det mange skip, 23 nybygg og 5 innkjøpt, inntil det siste skipet med navnet SAMBO som ble ferdigstilt i 1920. Sambo var det eneste seilskipet bygget av T.A. Mørland på eget verft på Nedre Gartha ved Strengereid, som hadde motor. Han omtalte SAMBO som sitt smertens barn, da dette skipet førte med deg mange tunge stunder, i form av teknisk maskin- og propelltrøbbel.
Bruk no.1
Garthaverven med dampsaga lå på Nedre Gartha (13-14 km øst for Arendal) ved Strengereid. På det meste sies det at 100 personer arbeidet der. Saga hadde egen kjøledam for dampmaskinen, og hadde utrustning til å trekke tømmeret opp av vannet via tømmerrenna. Verven lå et steinkast unna, og hadde muligheten til å bygge 2 seilskip om gangen. Garthaverven sies å ha utført den siste mastereisningen på et nybygd selskip i distriktet, dette var «SAMBO», T.A. Mørlands siste skip. Sagbrukets hovedbygning ble flyttet til ytre Dyvika etter at skipsbyggingen opphørte på Nedre Gartha. Dette var starten på Dyvik Bruk & Trelast som senere ble etablert og driftet av T.A. Mørlands sønn, Finn Magne Mørland.