cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lucie Ingemann
Hun hadde en omfattende produksjon av altertavler bak seg. Svært få av dem eksisterer fremdeles, men en del av de kirkene som fikk dem i gave, har tatt vare på dem. Dette gjelder blant annet «Den genopstandne Kristus» fra 1833 i Alsted kirke, «Forklarelsen paa Bjerget» fra 1838 i Nykøbing Sjælland kirke og «Den himmelfarne Kristus» fra 1850 i Slangerup kirke, «Jesus ved Carpernaum» i Ulsted kirke og en altertavle i Give kirke.
Hun fikk få positive vurderinger av sine arbeider i sin samtid.
De amerikanske Jomfruøyer under Vinter-OL 2006
De amerikanske Jomfruøyer under Vinter-OL 2006. Én kvinnelig sportsutøver fra De amerikanske Jomfruøyer skulle delta i aking under Vinter-OL 2006 i Torino i Italia. Akeren Anne Abernathy ble skadet og kunne ikke delta i akekonkurransen.
La Roche-sur-Yon
La Roche-sur-Yon er en kommune i departementet Vendée i regionen Pays de la Loire i vestre Frankrike. Den er departementets hovedstad.
Historie
Byen ekspenderte singifiakt etter at Napoleon I valgte denne byen som det nue préfecture for Vendée den 25. mai 1804 i stedet for den tidligere hovedstaden Fontenay-le-Comte.
Byen har vært kalt følgende i denne rekkefølgen:
West Singhbhum (distrikt)
West Singhbhum eller Pashchimi Singhbhum (hindi: पश्चिमी सिंहभूम जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Chaibasa.
La Roche-sur-Yon
Geografi
Elven Yon flyter sydover gjennom kommunen og krysser igjennom byen.
Administrasjon
Communauté de communes av Pays Yonnais inneholder 15 kommuner:
West Singhbhum (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,501,619 innbyggere i distriktet, mot 1,233,945 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 14,53 % av befolkningen.
Carsten Smith
Carsten Smith (født 13. juli 1932 i Oslo) er en norsk jurist som var høyesterettsjustitiarius 1991-2002.
Bakgrunn
Han har artium fra Oslo katedralskole og ble cand.jur. i 1956 og senere professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo (UiO). Han var dekan ved Det juridiske fakultet ved (UiO) fra 1977 til 1979 og er æresdoktor ved flere universiteter i Norden, USA og Sør-Korea.
La Roche-sur-Yon
Administrasjon
La Roche-sur-Yon er hovedbyen i arrondissement La Roche-sur-Yon, om dekker 11 cantoner, 92 kommuner og har ifølge folketellingen i 1999 et innbyggerantall på 230 386.
Carsten Smith
Virke
Smith har ledet flere offentlige utvalg og utredninger, blant annet Samerettsutvalget (1980) og Kystfiskeutvalget for Finnmark (2006). Han har også skrevet flere bøker i privatrett, offentlig rett og folkerett.
West Singhbhum (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,92 % i 2011 mot 18,96 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 980 i 2011 mot 978 i 2001.
Carsten Smith
Virke
I sin tid som høyesterettsjustitiarius vektla han at Høyesterett ikke bare skulle avgjøre de konkrete sakene den fikk til pådømmelse, men at den også skulle ha en rettsskapende funksjon.
La Roche-sur-Yon
Administrasjon
La-Roche-sur-Yon er hovedbyen for to cantoner, som dekker 12 kommuner, med et innbyggerantall på 70 709.
Carsten Smith
Utmerkelser
Han er tildelt en rekke ordener og utmerkelser som Fritt Ords honnør (1985), Den nordiske juristpris og Rettssikkerhetsprisen. Han ble i 1988 hedret med Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning.
La Roche-sur-Yon
Transport
Jernbanestasjonen Gare de La Roche-sur-Yon tilbyr reiser til Nantes, Paris, Les Sables-d'Olonne, Bordeaux og flere regionale destinasjoner. Motorveie A87 kobler La Roche-sur-Yon med Les Sables-d'Olonne og Angers, A83 med Nantes og Niort.
Carsten Smith
Utmerkelser
Carsten Smith er tildelt Storkors av St. Olavs Orden (2003). Han er også storkorskommandør av den svenske Nordstjerneordenen (2001), kommandør av Den islandske falkeorden og av Finlands hvite roses orden.
Smith ble i 1966 innvalgt som medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. I 1988 var han formann i den historisk-filosofiske klasse, og i 1991 var han akademiets preses. Smith ble i 1985 medlem av det finske vitenskapsakademi og i 1991 av European Academy of Arts, Sciences and Humanities.
La Roche-sur-Yon
Vennskapsbyer
La Roche-sur-Yon har følgende vennskapsbyer:
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen La Roche-sur-Yon
Frederik von Blücher
Frederik Vilhelm von Blücher (født 14. januar 1760 i Pentzlin i Mecklenburg-Vorpommern, død 16. mai 1806 i København) var kammerherre til Basnæs, oberstløytnant, kommandør for livgarden til Hest, Arveprins Frederiks generaladjudant og hoffsjef.
Biografi
Frederik Vilhelm von Blücher var sønn av Carl Leopold von Blücher (1719-75) og Sophie Henriette Margrethe von Plessen (1738-86). Broren, Conrad Daniel von Blücher-Altona (1764-1845), var overpresident i Altona.
Frederik Vilhelm ble arveprinsesse Sophie Frederikkes elsker og far til hennes fire barn. «I den snævreste hofkreds blev der ikke lagt skjul på, at arveprinsens smukke og charmante adjudant, Frederik von Blücher, måtte være det fædrene ophav».
I 1802 ble von Blücher gift med Helene de Thygeson (1776–1839). Paret fikk to barn, hvorav det yngste ble født etter farens død.
Etterkommere
Barn med Sofie Frederikke av Mecklenburg-Schwerin:
Barn med Helene de Thygeson:
Skruehavgras
Skruehavgras (Ruppia cirrhosa) er en flerårig vannplante.
Den er en spinkel plante som lever helt neddykket i vann. Bladene er linjeformede og svært smale. Skruehavgras kan skilles fra slektningen småhavgras på at blomsterstilkene kveiler seg opp i fruktstadiet. Den vokser i salt- og brakkvann på steder der det ikke er for mye strøm eller bølger.
You Are What You Is
You Are What You Is er et dobbeltalbum fra 1981 med den amerikanske musikeren Frank Zappa. Det er hans 34. album og inneholder tre musikalske suiter som inneholder popmusikk, doo-wop, jazz, hardrock, reggae, soul, blues, new wave og country. Albumets lyrikk består av satire over mange ting, bl.a. hippier, mote, narkotikabruk, kultur, religion og evangelister.
Skruehavgras
Utbredelsen omfatter tempererte og subtropiske strøk på både den nordlige og sørlige halvkule: Europa, Asia, nord og sør i Afrika, Nord-Amerika og Argentina. I andre verdensdeler kan den også vokse i ferskvann.
Camillo Castiglioni
Camillo Castiglioni (født 22. oktober 1879, død 18. desember 1957) var en italiensk-østerriksk finansmann og bankier. Han regnes som den rikeste mann i Sentral-Europa under første verdenskrig. Han fikk kallenavnet “Austrian Stinnes”, og han var aktiv i flyvningens pionertid og investerte i kunst.
Skruehavgras
I Norge finnes skruehavgras på spredte lokaliteter langs kysten fra Østfold til Lofoten. Den er sannsynligvis i en viss tilbakegang, og har status som nær truet i Norsk rødliste for arter 2021.
Camillo Castiglioni
Tidlig liv
Castiglioni ble født i Trieste den gang Østerrike-Ungarn, nå en del av Italia. Det er ikke kjent når Camillo utviklet interesse for flyvning, men vi vet at han hadde stor forkjærlighet for flyvning. Camillos utdannelse var innen jus. Han fikk jobb som juridisk rådgiver i en bank i Padua, lærte seg raskt internasjonal finans og administrasjon av kapital. Hans far arbeidet i gummiindustrien, og det falt seg derfor naturlig at Camillo fikk jobb i det østerriksk-amerikanske firmaet Gummiwarenfabrik AG i Wien som agent for Kaufmanns bildekkavdeling i Konstantinopel. Camillo hadde stor suksess i denne stillingen hvor han fikk demonstrere sine evner som forhandler og strukturere de finansielle avtaler. Camillos arbeide var så vellykket at han ble forfremmet til direktør for eksportavdelingen i mor-selskapet i Wien. Rundt 1901, sammen med Viktor Silberer og Franz Hinterstoissera, hjalp til med å danne en flyklubb i Wien, det som senere ble den østerrikske flyklubb.
I yrkeslivet hadde han fortsatt framgang. Han ble i 1904 utnevnt til generaldirektør på grunn av sine erfaringer innen gummi- og dekkproduksjon. Camillo så den fødselen av den gryende luftfart som en industri som vokste fra flukt med ballonger som hobby, til glidefly og til operative motordrevne fly. Han møtte mange innflytelsesrike menn i sin virksomhet og oppdaget at luftfarten tente, ikke bare hans forkjærlighet for flyvning, men han så også de potensielle finansielle muligheter som lå i denne fremtidige industrien.
Finansiering av luftfart
Under første verdenskrig ble han en av de rikeste og mest innflytelsesrike finansmenn i Sentral-Europa.
Skruehavgras
Det er nå vist at Ruppia cirrhosa er et homotypisk synonym for R. maritima. Det korrekte vitenskapelig navnet for skruehavgras er derfor Ruppia spiralis, men det er foreløpig lite brukt.
Neochmia
Neochmia er en slekt i familien astrilder (Estrildidae).
Camillo Castiglioni
Finansiering av luftfart
Den første store investering i bygging avfly gjorde han i 1914 da han kjøpte Hansa- und Brandenburgische Flugzeugwerke hvor Ernst Heinkel var sjefkonstruktør. Han sikret seg også aksjemajoriteten i Austro-Daimler med sjefdesignerne Puch og Porsche. Han var også sponsor og hjalp Max Reinhardt med å organisere Festspillene i Salzburg. Etter en serie med tilbakeslag brøt hans imperum sammen i 1926. Han trakk seg tilbake først til Sveits senere til Milano hvor han etablerte en privat bank, og igjen kunne sikre seg en betydelig formue. Etter andre verdenskrig forhandlet han et stort lån fra USA til sin venn Josip Broz Tito i Jugoslavia. Da Tito nektet å betale Cmillos kommisjon lykkedes han i å få Jugolavisk eiendom og formue i Italia, verd millioner beslaglagt. I 1916 fikk han Franz Josephs orden for sitt arbeide til fremme av luftfarten og i 1918 Sankt Georgs orden for fortjenester innen produksjon av krigsmateriell.
Xyrine
Xyrine er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Blue (Terje Rypdal-album)
Blue er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1987.
Xyrine
Levevis
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.
You Are What You Is
Produksjon
Etter utgivelsen av Joe's Garage, bygde Frank Zappa et studio hjemme hos seg selv, kalt "Utility Muffin Research Kitchen", og planla å gi ut et trippel livealbum på LP kalt Warts and All. I det Warts and All nærmet seg fullført, syntes Zappa at prosjektet ble for mye på grunn av lengden, and droppet det. Crush All Boxes skulle ha vært en single-LP med studio-innspillingene av «Doreen», «Fine Girl», «Easy Meat» (a live-innspilling med studio overdubbinger) og «Goblin Girl» på side 1, og side 2 med låtene «Society Pages», «I'm A Beautiful Guy», «Beauty Knows No Pain», «Charlie's Enormous Mouth», «Any Downers?» og «Conehead». Men under produksjonen av Crush All Boxes, fant Zappa ut at han ikke ville gi ut det albumet, men et album med låter fra Warts and All og Crush All Boxes og danne albumene You Are What You Is, Tinsel Town Rebellion og to livealbum, Shut Up 'n Play Yer Guitar og You Can't Do That On Stage Anymore.
Zappa hadde opptrådt med mesteparten av materialet på You Are What You Is på en turne som varte fra mars til juli 1980 with med et band med musikerne Ike Willis og Ray White på gitar og sang, Tommy Mars på keyboard, Arthur Barrow på bassgitar og keyboard og David Logeman på trommer. I 2023, utga Zappa Records/UMe livealbumet Zappa '80: Mudd Club/Munich som bestod av bandets opptreden i "Mudd Club" 8. mai, 1980, og på turnēens siste opptreden i München den 3. juli 1980.
Bandet spilte in mange av sporene på albumet sommeren 1980 etter at turnéen var gjennomført, med gitaristen Steve Vai ok sangeren Bob Harris med overdubbinger og ble med i gruppen i Zappas høst-turné i 1980. Men You Are What You Is ble ikke utgitt før etter Tinsel Town Rebellion og Shut Up ’N’ Play Yer Guitar, selv om de to albumene inneholdt materiale fra høst-turnéen.
Albumet bestod også av gjesteopptredener av tidligere bandmedlemmer, Jimmy Carl Black og Jim "Motorhead" Sherwood fra 1960-tallets Mothers of Invention, og også de første solosangene av Zappas barn, Moon Unit og Ahmet Zappa.
Musikk og lyrikk
You Are What You Is ble beskrevet av uDiscoverMusic skribenten Jamie Atkins som "a thrilling ride through 20th-century pop music. Doo-wop, jazz, hard rock, reggae, soul, blues, new wave, and country are all negotiated with aplomb over a series of three sharply edited suites, rammed with witty musical phrases, call-backs, and reference points." Album består av tre suiter. Den første er singel-sider av vinyl–utgavens første album, mens den tredje suiten er spredd rundt på begge sider av det andre albumet. «Harder than Your Husband» er en country-rock sang, mens Atkins klassifiserer «Doreen» som en "power doo-wop". Reggae-sangen «Goblin Girl» inkluderer musikalske biter fra «Doreen». «Theme from the 3rd Movement of Sinister Footwear» er en instrumental jazzfusjon instrumental som tok gitaristen Steve Vai mellom en og to uker å lære seg, på grunn av låtens kompleksitet. Låten avslutter albumets første del. "Mudd Club" combines barbershop kvartett-sang og "malevolent monologues"med "sakte reggae".
Albumets tekster er er satire av forskjellige ting, blant annet inkludert hippier («Teen-age Wind), mote og narkotikabruk (hele suiten som utgjør hele side to av første vinyl utgivelses første plate), sosiale normer ("You Are What You Is"), religion ("Dumb All Over"), tele-vangelists ("Heavenly Bank Account") og militær innkallelse ("Drafted Again").
Utgivelse
Tittelsangen var den eneste i Zappas karriere som hadde en musikkvideo. Videoen inneholdt en sekvens der en mann som lignet på president Ronald Reagan som ble drept i en elektrisk stol. MTV bannlyste videoen fra å bli sendt på deres kanal. I 1981 klatret albumet til nr. 93 på Billboard 200. I en senere bedømming av albumet, skrev AllMusic's Steve Huey at «Jumbo Go Away» kanskje er den mest "offensive sangen" i Zappas kjempestore "offensive sanger". You Are What You Is er generelt ambisiøs og en av Zappas mest aksepterte av innspillinger sent i karrieren.
Sporliste
Side 1
Side 2
Side 3
Side 4
Personell
Musikere
Produksjon
Waves (album)
Waves er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1978.
Victoria (rabarbra)
Sorten er tatt opp på EUs offisielle liste over grønnsaksorter.
Småhavgras
Småhavgras (Ruppia maritima) er en flerårig vannplante.
Den er en spinkel plante som lever helt neddykket i vann. Bladene er linjeformede og mindre enn én mm brede. Den vokser i salt- og brakkvann på steder der det ikke er for mye strøm eller bølger.
Utbredelsen omfatter havstrender over hele verden. Arten finnes også i innsjøer langt inne på kontinentene, for eksempel i Issyk-Kul og Titicacasjøen. Fugler er viktige for frøspredning. I Norge finnes småhavgras langs kysten til Troms.
Teateråret 1860
Teateråret 1860 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1860.
The Singles Collection
The Singles Collection er et samlealbum med Terje Rypdal, utgitt i 1989.
The Masters Tournament 2015
The Masters Tournament 2015 ble arrangert på Augusta National Golf Club i Augusta, Georgia i USA i 2015.
Agen
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Agen
Cornelius van Oyen
Cornelius van Oyen (28. november 1886 død 19. januar 1954) var en tysk pistolskytter som konkurrerte under Sommer-OL 1936 i Berlin.
Van Oyen ble olympisk mester i skyting under OL 1936 i Berlin. Han vant 25 meter silhuettpistol med 36 poeng, foran sin landsmann Heinz Hax med 35. Det var 53 utøvere fra 22 nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. august 1936.
Henry Meiggs
Henry Meiggs (spansk: Enrique Meiggs) (født 7. juli 1811, død 30. september 1877) var en amerikansk forretningsmann og entreprenør. Han startet sin egen trelastforretning i New York, og da den gikk konkurs, seilte han med familien sin til California og San Francisco der han landet i 1849. San Francisco var en by i rask vekst, og han startet et sagbruk med tilhørende trelasthandel, noe som ble en lukrativ bedrift. Meiggs hadde 500 ansatte, og investerte en formue i landeiendommer i byens utkant, men et tregt eiendomsmarked i 1854 truet med å gjøre ham bankerott. I et forsøk på å vinne tid og i håp om at eiendomsmarkedet snart ville ta seg opp igjen, tydde han til verdipapir-svindel for å holde kreditorene unna. Til slutt måtte han ta med seg familien og flykte fra kreditorer og rettsforfølgelse. De reiste til Chile der han snart ble involvert i byggingen av jernbaner. Etter å ha ledet byggingen av mer enn 300 kilometer med jernbane i Chile, ble han i 1868 invitert til nabolandet Peru for å bygge jernbaner der. Henry Meiggs døde i 1877 i Perus hovedstad Lima etter å ha stått for byggingen av over 1 650 kilometer jernbanelinjer i Sør-Amerika.
På USAs østkyst
Henry Meiggs startet som trelasthandler i Boston før han flyttet til New York i 1835. Der fortsatte han i samme bransje, og gjorde det godt. I 1830-årene var det turbulente økonomiske tider, og mange selskaper gikk overende. Meiggs' firma var ett av dem som gikk konkurs, og han mistet han alt han eide. Han flyttet til sin gifte søster som bodde i Williamsburg (i nåværende Brooklyn), og jobbet i sin svogers tømmerfirma der. Da nyheten om gullfunn i California nådde New York i 1848, bestemte Meiggs seg for å dra til San Francisco. Han hadde imidlertid ingen planer om å grave etter gull selv. For penger han hadde lagt til side kjøpte han barken «Albany» og lastet henne opp med trelast. I januar 1849 gikk han ombord sammen med familien sin og kastet loss. Turen til California gikk rundt Kapp Horn, og var en lang og farefull seilas som tok flere måneder.
California
Sommeren 1849 la «Albany» til kai i San Francisco. Byen var i rask vekst, og byggematerialer var mangelvare. Meiggs solgte skipslasten med tømmer han hadde med seg, og fikk det mangedobbelte av hva han selv hadde betalt. Med pengene han hadde tjent kjøpte han et sagbruk ved Bodega Bay og en liten kai ved North Beach i utkanten av San Francisco. I 1852 etablerte han sammen med investoren Jerome Ford og andre skogdriftselskapet California Lumber Manufacturing Company, samt den tilhørende firmabyen Meiggsville (dagens Mendocino) nord for Golden Gate-stredet. San Francisco vokste raskt og behovet for materialer ble heller ikke mindre av de hyppige brannene som herjet i byen. Sagbruket i Meiggsville og ved Bodega Bay sørget for en jevn strøm av byggematerialer til byen, og gjorde Meiggs til en velstående og vel ansett mann. Han bygde seg et stort hus på Telegraph Hill nord for sentrum, og ble en kjent skikkelse i byens sosiale liv. Han bestemte seg for å spekulere i eiendomsmarkedet og kjøpte store landområder nord for San Francisco rundt North Beach der han allerede hadde et sagbruk og kai. Meiggs forventet at byen snart ville utvides mot nord også, og finansierte byggingen av tilførselsveier og flytting av en kirkegård. North Beach var mye nærmere byens innseiling (Golden Gate) enn de eksisterende havneområdene, og i 1853 bygde Meiggs en omkring 500 meter lang pir (Meiggs Wharf) og håpte at skip ville foretrekke hans kaianlegg. Meiggs' pir lå imidlertid mer utsatt til for været enn kaiene i sentrum, og suksessen uteble. Stagnasjon i eiendomsmarkedet i 1854 gjorde at utvidelsen av byen nordover lot vente på seg, og han fikk ikke solgt særlig mange tomter. Meiggs hadde havnet i en situasjon der han hadde stor gjeld men lite inntekter. I desperasjon begynte han å forfalske kommunale utbetalingsfullmakter og bruke disse til å låne mer penger. Han håpte at lykken snart skulle snu, men i 1854 var det bare et tidsspørsmål når svindelen ville bli oppdaget. Meiggs kjøpte barken «American» og utrustet henne for en lang sjøreise. Den 6. oktober 1854 fortalte han bekjente at han og familien skulle ta seg en lystseilas rundt San Francisco Bay. Ikke lenge etter at han kastet loss stevnet briggen «American» ut Golden Gate og satte kursen ut mot storhavet. Han skulle aldri sette sine ben på USAs jord igjen.
Chile
Etter å ha vært innom Tahiti i november 1854, ankom Meiggs med familie Talcahuano i Chile i begynnelsen av 1855. I mellomtiden ble en formell bedrageri-siktelse utferdiget mot Meiggs i California, men siden Chile og USA ikke hadde noen utleveringsavtale var han utenfor rekkevidden av Californias rettssystem. I Chile var det jernbane-mani. og snart var Meiggs involvert i bygging av jernbanelinjen mellom Valparaiso og hovedstaden Santiago. Hans første prosjekt var å bygge en jernbro over elven Maipo. Broen ble ferdig i 1859 og gjorde at nok en seksjon av linjen mellom Santiago og Valparaiso kunne åpnes for trafikk. Tidligere anslag hadde antydet at fullføring av linjen ville koste 23 millioner dollar, og det ville ta omtrent 8 år å bygge den. Under Meiggs' ledelse ble strekningen Quillota - Santiago bygd ferdig for 12 millioner på fire år, noe som ga Meiggs en fortjeneste på over én million dollar. Åpningstoget i juli 1863 hadde med seg Chiles daværende president Perez, regjeringen hans og erkebiskopen ombord sammen med Henry Meiggs. Hans rykte som en dyktig ingeniør gjorde at han fikk flere oppdrag fra Chiles myndigheter, og på slutten av 1867 hadde han stått for byggingen av omkring 320 kilometer med jernbanelinjer i Chile. Meiggs hadde skapt seg en formue, og hadde bygd seg et stort hus i Santiago. Han var også sjenerøs både når det gjaldt feiringer og veldedighet, noe som gjorde at han var en populær skikkelse i Chile.
Peru
Meiggs' rykte som jernbanebygger spredte seg til nabolandet Peru som i 1868 hadde knapt 100 kilometer med jernbanelinjer. Myndighetene kontaktet Meiggs og fikk overtalt ham til å ta på seg byggingen av jernbanelinjen Mollendo - Arequipa (i dag en del av Ferrocarril del Sur). Strekningen på 172 kilometer ble offisielt åpnet i januar 1871. I 1869 fikk han kontrakt på å bygge en jernbanelinje mellom Lima og La Oroya over den vestlige tinderekken av Andesfjellene. Dette innebar at linjen måtte gå fra havnivå til over 4 800 moh på en strekning på 170 kilometer. Det seremonielle «første spadestikket» på det som etterhvert skulle bli Ferrocarril Central (FCC) ble tatt i 1870. Linjen til La Oroya ble ikke fullført før i 1893, og var medvirkende til at Peru var på konkursens rand i siste del av 1800-tallet. De økonomiske vanskelighetene til Peru etter mordet på Meiggs' støttespiller og landets president José Balta i 1872 gjorde også at verdien på statsobligasjonene Meiggs hadde fått som betaling falt dramatisk. I 1874 stiftet han selskapet La Compañia de Obras Publicas y Fomento del Peru og utstedte obligasjoner for å finansiere jernbanebyggingen. Tilliten til Perus valuta og statsobligasjoner var svekket, og tvil om lønnsomheten til de store jernbaneprosjektene gjorde at det var vanskelig å få med utenlandske investorer. Meiggs døde før FCC ble fullført, men linjestikkingen og trasévalget var gjort under hans ledelse.
Da Meiggs døde 30. september 1877 hadde Peru over 1 900 kilometer jernbane hvorav over 1 100 kilometer var bygd under ledelse av Henry Meiggs. Mange av disse linjene er fortsatt i bruk (2014).
Personlig liv
Henry Meiggs ble født 7. juli 1811 i Catskill, New York i USA. Foreldrene var Elisha og Fanny (pikenavn Williams) Meiggs, og Henry var den nest eldste i ungeflokken på ni. 9. april 1832 giftet han seg med Gertrude Burns, og ett år etter fødte hun sønnen William. 7 måneder etter fødselen døde Gertrude, og Meiggs ble alene-far og enkemann. Den 7. september 1835 giftet han seg på nytt med Caroline Doyle. I 1839 fikk Meiggs og Caroline sitt første barn sammen - sønnen Carroll, men han døde 3 uker etter sin 2-års fødselsdag. I 1842 fikk de datteren Caroline (samme navn som moren), men lille Caroline døde tre måneder før sin 2-årsdag. Etter å ha flyktet til Chile, fikk de sitt siste barn Fanny Kip 26. oktober 1856. Det var et hardt slag for Meiggs da hans kone Caroline døde 25. desember 1861 i Santiago. En ny tragedie rammet Meiggs i 1875 da sønnen Manfred døde, noe som førte til at Meiggs mistet noe av sitt tidligere ukuelige pågangsmot Sommeren 1877 ble Meiggs syk og delvis lammet etter to hjerneslag. 30. september 1877 døde han i Lima etter omtrent 3 måneders sykeleie. Meiggs døde ikke som en fattig mann, selv om mye av formuen hans hadde forsvunnet i den turbulente økonomiske situasjonen i Peru etter 1872.
Henry Meiggs' begravelse i Lima 2. oktober 1877 var en storslagen seremoni der 200 hestevogner og 20 000 mennesker fulgte begravelsesprosesjonen. Han ligger begravet på gravlunden Presbítero Maestro i Lima.
Post mortem
Mens Meiggs var travelt opptatt med jernbanebygging i Peru, fikk han forespørsel fra den Costaricanske presidenten Tomas Guardia om å bygge en jernbanelinje fra Limon til San José. Meiggs tok på seg oppgaven, men delegerte jobben til sin nevø Minor Cooper Keith. Jernbanelinjen i Costa Rica ble ikke fullført før 14 år etter Henry Meiggs' død. I Chile er en stasjon på linjen Valparaiso - Santiago oppkalt etter ham (Enrique Meiggs). Fjelltoppen Monte Meiggs nær Perus Ferrocarril Centrals høyeste punkt er oppkalt etter ham, og ved sporet er det reist en bauta til minne om Meiggs. En steinblokk fra drivingen av Galera-tunnelen i Peru er brukt som gravmonument på Meiggs' grav i Lima. I april 1944 (under andre verdenskrig) ble et libertyskip med skrognummer 2788 døpt «Henry Meiggs». Skipet ble hugget opp i 1971. I 1977 - 100 år etter hans død - ble bedrageri-siktelsen mot ham formelt frafalt av Californias myndigheter.
Ophropyx
Ophropyx er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
NIFL Premiership 2018–2019
NIFL Premiership 2018–2019, er den 11. sesongen av Nord-Irlands høyeste nasjonale fotballiga i dette formatet siden oppstarten i 2008, den 118. sesongen av irsk ligafotball sammenlagt, og den sjette sesongen av ligaen der den opererer som en del av Northern Ireland Football League. Sesongen begynte 4 august 2018 og ble avsluttet 27. april 2019, etterfulgt av Europa League playoff og kvalifiseringskamper. Regjerende mestere Crusaders klarte ikke å forsvare  tittelen, og Linfield vant sitt 53 seriemesterskap.
Ophropyx
Levevis
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
NIFL Premiership 2018–2019
Kamp 1–22
Kampene 1–22 spiller hvert lag mot hverandre to ganger. (Hjemme og borte).
Kamp 23–33
Kampene 23–33 spiller hvert lag mot hverandre for en tredje gang (enten hjemme eller borte).
Kamp 34–38
Kampene 34–38 vil hvert lag på samme halvdel av tabellen spille mot hverandre en gang. Siden dette er den fjerde gangen lagene spiller mot hverandre denne sesongen, vil hjemmelaget bli valgt sånn at alle har møtt hverandre to ganger hjemme og borte.
Europa League Kvalifisering
Fire av lagene (Crusaders kvalifiserte seg for Europa League direkte som vinner av 2018–19 Irish Cup) som endte på play-off-plassene (3. – 7. plassering) deltok i Europa League-sluttspillet for å bestemme hvilket lag som ville kvalifisere seg til Europa League førkvalifisering.
Finale
Cliftonville vant Europa League playoff, og kvalifiserte seg for Europa League førkvalifisering.
Kvalifisering
Det 11 plasserte Premiership laget, Ards, spilte to kamper mot laget som vant kvalifiseringen fra NIFL Championship, Carrick Rangers.
''Carrick Rangers vant 3–1 sammenlagt, og rykket opp til NIFL Premiership 2019–2020. Ards rykket ned til NIFL Championship 2019–20.''
Andorra under Vinter-OL for ungdom 2012
Andorra deltok under Vinter-OL for ungdom 2012 fra 13. januar til 22. januar 2012 i Innsbruck i Østerrike. Troppen bestod av fire utøvere.
Xyrodes
Xyrodes er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.
Utbredelse
Arten er utbredt i Australia (Queensland).
Eksterne lenker
Xyrodes
Spangsberg (rabarbra)
Spangsberg er en rabarbrasort. Spangsberg gir stort avling av middels lange og middels tykke stilker som er mellomrøde på farge. Stilkene har middels innhold av både oksal- og eplesyre.
Parapteridotelus
Parapteridotelus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En ganske liten, brun trebukk. Antenner og bein er gulbrune, antennene noe lengre enn kroppen. pronotum er tønneformet med antydning til en tann i midten, dekkvingene parallellsidige.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten lever bare på Norfolkøya.
Systematisk inndeling
Slekten blir noen ganger slått sammen med Microlamia. Eventuelt kan slekten kalles Mimoxylotoles, det er uklart hvilket slektsnavn som har prioritet.
Agne Holmström
Olof Agne Laurentius Holmström (født 29. desember 1893, død 22. oktober 1949) var en svensk friidrettsutøver som deltok i De olympiske leker i 1920 i Antwerpen.
Holmström vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 × 100 meter stafett bak USA og Frankrike. De andre på laget var William Pettersson, Sven Malm og Nils Sandström. Holmstöm deltok også på 100- og 200 meter individuelt, men klarte ikke å kvalifisere seg til finalen.
East Singhbhum (distrikt)
East Singhbhum eller Purbi Singhbhum (hindi: पूर्वी सिंहभूम ) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Jamshedpur.
Ungdomsmesterskapet i friidrett 2013
Ungdomsmesterskapet i friidrett 2013 var et uoffisielt norgesmesterskap i friidrett for ungdom i alderen 15 til 19 år. Det ble arrangert på Stampesletta Friidrettsanlegg i Lillehammer 6.–8. september. Arrangør var Lillehammer IF.
East Singhbhum (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 12,50 % i 2011 mot 14,29 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 922 i 2011 mot 941 i 2001.
Headless Cross
Headless Cross er det fjortende studioalbumet til britiske Black Sabbath.
Albumet ble utgitt i 1989 på I.R.S. Records. Det er det andre musikkalbumet med vokalisten Tony Martin, og det første med trommeslager Cozy Powell.
Undisonus
Undisonus er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1990.
Line Halvorsen
Line Halvorsen (født 1969) er en norsk filmregissør.
Dokumentarfilmskaper
Halvorsen er utdannet ved Universitetet i Trondheim og i mediefag linjen ved Høgskolen i Volda.
Hun har regissert og redigert mer enn 20 dokumentarer og reisefilmer siden 1997. Halvorsen bodde i Betlehem på Vestbredden fra 2002 til 2004. I løpet av denne tiden skrev, redigerte og regisserte hun den prisvinnende dokumentaren Et steinkast unna (2003), som handlet om livene til tre palestinske barn. Halvorsen har tatt til orde for kulturell og akademisk boikott av Israel.
I 2004 flyttet hun til USA, hvor hun lagde filmen USA mot Al-Arian (2007). Den handlet om rettssaken mot og fengslingen av Sami al-Arian ut fra hans eget narrativ. Etter en seks måneders rettssak i 2005 ble Al-Arian dømt for å ha hjulpet den palestinske jihad-bevegelsen, noe han også erkjente. Halvorsens film ble nominert til prisen for «Årets beste film» før Amandaprisutdelingen i 2007.
I 2010 hadde Halvorsens dokumentarfilm Å leve uten penger premiere. I denne filmen portretterer hun den tyske kvinnen Heidemarie Schwermer, som da filmen ble lansert hadde ført et liv helt uten penger gjennom en sammenhengende periode på 15 år.
Per Heimly
Per Arne Heimly (født 4. februar 1972) er en norsk fotograf. Han kommer fra bygda Snubba i Evenes kommune i Nordland.
Heimly var i en periode redaktør av det internasjonale trendmagasinet Fjords Magazine som han var med å starte sammen med stylisten Pauline Nærholm.
Per Heimly er kjent for sine bilder og for sitt vennskap og samarbeid med forfatteren Ari Behn. De to var hovedpersoner i TV-serien Ari og Per som ble vist på NRK1 våren 2011 og som ble kåret til beste underholdningsprogram under Gullruten 2011. Sammen med komponisten Jono El Grande, dikteren Bertrand Besigye, musikeren Alexander Stenerud smykkedesigneren Owe Egon Grandics, og musikeren Frode Barth utgjorde de kjernen i kunstnergjengen Den nye vinen.
I 2021 deltok han i sesong 12 av 71° nord – Norges tøffeste kjendis.
Full Pupp
Full Pupp er et norsk plateselskap som ble startet av Prins Thomas og Stevie Kotey i 2005.
Full Pupp gir ut plater av norske house- og nu-disco-produsenter, og har siden etableringen blitt en sentral platform for den norske «Oslo-disco»-scenen. «Med Full Pupp ville jeg bygge en norsk profil og gi ut musikk med alle oss likesinnede, istedenfor at vi skulle spres på utenlandske labeler,» sa Prins Thomas til Dagsavisen i 2010.
I 2008 ga plateselskapet ut samleskiven Full Pupp Presents The Greatest Tits Vol. 1.
I forbindelse med tiårsjubileumet i 2014 ga plateselskapet ut fire «samplere» og samleskiven 10 Years Of Full Pupp.
Lars H. Lende
Lars Hovland Lende (1882–1971) var en mann fra Haugesund. Han bodde størsteparten av livet sitt i Stavanger, der han levde som byoriginal. Han solgte et selvprodusert blad han kalte «Fagamatøren». Han kledde seg alltid nokså aparte, slik at han, selv om han ikke var særlig stor av høyde, lett lot seg gjenkjenne i en større forsamling.
Han kjøpte også ponnier for pengene fra «Fagamatøren». Disse ponniene lot han barna i Stavanger og etterhvert, om somrene nedover hele Sørlandskysten, få glede av, ved ridning og trilleturer. Han bodde i Brønngaten 6, i Gamle Stavanger og stallen/verkstedet lå i Ådlandssmauet. På Frigjøringsdagen 8. mai 1945 hengte Lende ut et digert norsk flagg fra stuevinduet sitt i 2. etasje.
I tilknytning til Stavangers kulturarrangementer i 2008, er der laget musikal om ham, med tekst av Per Inge Torkelsen og Svein Tang Wa i rollen som «Lenden». Lendeparken i Stavanger har navn etter Lars H. Lende.
Lars H. Lende var stesønn til oppfinneren Torkel J. Lende.
The Masters Tournament 2014
The Masters Tournament 2014 ble arrangert på Augusta National Golf Club i Augusta, Georgia i USA i 2014.
Tory Nyhaug
Tory Nyhaug (født 17. april 1992) er en canadisk syklist som konkurrerer i BMX. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i kvartfinalen.
Teateråret 1904
Teateråret 1904 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1904.
Protelura
Protelura er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Buskerud Papirfabrikk
Buskerud Papirfabrik ble grunnlagt i 1914 under navnet «Phønix Papirfabrik» i Drammen. Fabrikken holdt til nede ved Drammenselva på Åssiden i Buskerudveien 145. Fabrikken ble i 1922 solgt til skipsreder Herlovsen i Oslo, med hans fetter Julius Stephansen som disponent, og navnet ble endret til «Phønix Paper Mill». Drammens Privatbanker overtok etter konkurs i 1925 og solgte videre til papirgrossisten og papirforedleren Emil Moestue i 1927. Navnet ble da endret til Buskerud Papirfabrik. Den nye disponenten ble Einar Gundersen. Hovedkontoret ble lagt til Skippergata 40 i Oslo. Etter at Moestue overtok fabrikken ble den omstilt til å produsere hovedsaklig trefritt skrive- og trykkpapir og beslektede trefrie kvaliteter. I 1935 startet den første produksjonen av sikkerhetspapir, forfalskningsfritt sjekkpapir for Christiania Bank og Kreditkasse. En del av papiret produsert ved Buskerud Papirfabrik ble levert direkte til Moestues trykkerier og omfattende papirforedlingsvirksomhet i Oslo. Papirfabrikken gjennomgikk større ombygginger i årene 1938, 1952 og 1960. Emil Moestue satset etter hvert på videreforedlingsvirksomhet knyttet direkte til papirfabrikken på Åssiden. I begynnelsen av 1950-årene ble det opprettet en avdeling for produksjon av skolemateriell. Ved årskiftet 1962–63 ble første byggetrinn på nordsiden av papirfabrikken innviet, hovedsaklig for produksjon av linjert, ulinjert og rutet skolemateriell. De to neste byggetrinnene ble innviet i 1965 og var en konvoluttfabrikk deretter i 1973 ble et lagerbygg innviet. I alt 10 000 m² fordelt på to etasjer. På den tiden hadde fabrikken 145 ansatte. Sivilingeniør Odd Sverre Langum fra Drammen var fabrikkens bestyrer i perioden 1946-1982. Fabrikken hadde i 1981 120 ansatte. Bedriften ble til slutt nedlagt i februar 1987. Fabrikkbygningen ble oppført i jugendstil og etter at fabrikken ble nedlagt i februar 1987, er fabrikklokalene blitt omgjort til 73 leiligheter. Bygningsmassen ser ganske original ut men den store skorsteinen er blitt revet.
Protelura
Levevis
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
I.R.S. Records
I.R.S. Records (International Record Syndicate) var et amerikansk plateselskap.
Selskapet ble startet i USA i 1979 av Miles Copeland III sammen med Jay Boberg og Carl Grasso. Miles var også manager for Wishbone Ash, The Police og senere Sting, i tillegg til andre band. I.R.S. var søsterselskapet til Copeland sitt Illegal Records (i Storbritannia).
I.R.S.-utgivelsene var distribuerte av A&M Records frem til 1985, av MCA Records frem til 1990, og til slutt av EMI (som kjøpte selskapet i 1994) frem til det ble nedlagt i 1996.
Hadrops
Hadrops er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Nomadister
Nomadister er en slekt av stumpbiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Moana Moo Caille
Moana Moo Caille (født 13. august 1988) er en fransk syklist som konkurrerer i BMX. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i kvartfinalen.
Colmán Etchingham
Colmán Etchingham er en irsk historiker, med Irlands historie før normannerne som arbeidsområde.
Etchingham er utdannet fra Trinity College i Dublin hvor han også tok sin doktorgrad. Han har siden 2003 vært tilknyttet National University of Ireland i Maynooth.
Etchingham har publisert to bøker og mange artikler. Han har særlig publisert forskning om den tidlige irske kirken, tidlig irsk lov, vikingtiden i Irland og relasjonene mellom Irland og de forskjellige folkegruppene på øya Storbritannia i vikingtiden.
Sverd
Sverd er betegnelse på et blankvåpen til å hogge, kutte eller stikke med. Den nøyaktige definisjonen av begrepet varierer med de historiske epokene eller de aktuelle geografiske regionene. Et sverd i den smaleste betydning består av et rett blad (klinge) av metall, normalt med med to skjærekanter, det vil si egg på begge sider av bladet, og skaft til å holde i. Sverdet er ellers utstyrt med en parerstang tvers over sverdfestet for å beskytte hendene. Hvert endestykke av parerstangen kalles også tidvis hjalt. Tilsvarende våpen med kun en skjærekant, slagsverd, kalles også for sverd.
Ordet «sverd» kommer fra norrøne sverð, tilsvarende angelsaksiske sweord og gammelhøytyske swert,, som igjen går tilbake til urindoeuropeiske rotordet *swer-, «å såre, å kutte». Ikke-europeiske våpen som kalles for «sverd» inkluderer våpen med en egg, som saif i Midtøsten, det kinesiske dao og det beslektede katana fra Japan. Det kinesiske jian er et eksempel på et ikke-europeisk sverd med to egger, og som de europeiske modellene har det utviklet seg fra toeggede jernaldersverd.
Historisk ble sverdet utviklet i bronsealderen. Korte skjæreredskaper og stikkvåpen som ble framstilt i steinalderen av flint, men stein som råmetariale setter grenser for lengden på slike våpen. Først med metaller ble det mulig å lage lengre redskaper enn kniver og dolker. De første sverdene ble laget i kobber i tiden rundt 1600 f.Kr., siden kom det lengre sverd i bronse og etter hvert jern, som kom omkring 1200 f.Kr. Det tok imidlertid lang tid å utvikle gode sverd basert på jernteknologi. Først rundt 900 f.Kr. hadde jernsverdet i kvalitet og mengde tatt over for bronsesverdet. De tidlige jernaldersverdene var ganske korte og uten korsfomet parerstang. Den romerske gladiusen hadde en mer eller mindre kuleformet bakknapp og ble forløperen til middelalderens sverd i Europa, først utviklet i folkevandringstiden. Det var først i høymiddelalderen sverd utviklet det seg til de klassiske utrustede sverdene med korsformet parérstang.
Å bruke et sverd er kjent som fektekunst. I tidlig moderne tid utviklet sverdet seg til en kårde og tilsist til et smalt hoffsverd og overlevde fram til 1700-tallet hovedsakelig som et våpen for duellering. Ved 1800-tallet var sverdet i Europa redusert til enten seremonielt våpen, som en del av militær bevæpning eller som sportsutstyr for moderne fekting.
Sverdet har blitt brukt som symbolet på militær ære og anspore den som bærer det til å vise rettferdighet og etterstrebe dyd og ære. Det er symbolet på frihet og styrke. I middelalderen var sverdet ofte benyttet som et symbol på ordet for Gud. De mange navn som er gitt til personlige sverd i mytologien, litteraturen og historien er vitnemål som reflekterer sverdets høye prestisje og eierens tilsvarende rikdom og status.
Steinalderen
I steinalderen hvor materialene var flint og bein, var det kun kniver og dolker som blir laget. Etter hvert lærte man seg å bruke kobber til å lage metallblad, men kobber er et relativt mykt metall og er derfor ikke egnet til å lage lange nok blad som kvalifiserer til sverd. Sverd er en videreutvikling av dolken og kniven, som igjen er en videreutvikling av steinalderens blad-industri for kutting og skjæring, samt utviklingen av steinalderklubben som etterhvert ble utstyrt med blad som en øks og kuttvåpen. De første sverdene var i hovedsak kuttvåpen, inntil håndtaket ble utviklet og sverdspissene ble mer markerte, samt jernkvaliteten ble sterkere, slik at sverdene kunne benyttes som stikkvåpen.
I krigskulturer uten metall har sverdliknende våpen blitt utviklet med steinalderteknologi, slik som aztekernes lange stridsklubber med egger av obsidian, og tilsvarende klubber fra Stillehavet med egg av haitenner.
Bronsealderen
Sumererne og egypterne brukte bronse til å utvikle våpen ut av sikle-sverdet, som igjen er en utvikling fra øksen, som brukes til å kutte korn. Sverdet var dermed opprinnelig et jordbruksverktøy for å kutte høy, og sikle-sverdet var ikke noe spesielt egnet som våpen, selv om egyptiske arméer brukte det. Denne typen sverd var ikke egnet som stikkvåpen og var ikke sterkt nok til å kutte av lem. Det skulle senere vise seg at det var i Øst-Europa at sverdet skulle revolusjonere krigføringen med et løvformet blad og utviklingen av bronse hadde nå blitt så kraftig at bladene holdt bedre kvalitet. Likevel kunne man ikke ta steget fullt ut før jernalderens begynnelse.
Khopesj – sigdsverd – er et kanaanittisk/egyptisk sverd som er utviklet fra et jordbruksredskap brukt til å kutte kornet i åkeren. Opprinnelig ble sverdet brukt mot Egypts fiender, men i det nye kongedømmets periode ble sverdet adoptert til å bli standard for egyptiske infanterister. Sverdets opprinnelse kan spores tilbake til sumererne 2000 f.Kr. Sverdet ble primært lagd av bronse, men senere også av jern. Det greske sverdet kopis er trolig en videreutvikling av khopesh.
Jernalderen
De første jernverktøy ble lagd omkring 1500 f.Kr. På 1400-tallet f.Kr. hadde kalybene i de armenske fjellområdene lært å bearbeide jern gjennom prosessor for oppvarming i trekull, bearbeiding, gjenoppvarming og hamring. Ved tilfeldigheter kan det ha oppstått stål ved at jernet absorberte trekull (karbon) på overflaten av metallet i denne prosessen. Denne teknologien ble kjent utover det østre middelhavsområdet innen 1200 f.Kr.
Nye stormakter som følge av jernsverdet
Hettittenes storhetstid på 1200-tallet f.Kr. markerte starten på jernalderen – hvilket betyr at våpen og verktøy i all hovedsak ble masseprodusert med jern som hovedmetall. Hettittene bygget opp et stort imperium som følge av at de mestret blant annet den nye jernteknologien og kunne utstyre en større andel av sine armeer med jernvåpen. De kontrollerte store deler av Tyrkia og Syria.
Foruten egypterne og mesopotamierne som allerede var godt kjent med bronsesverd og som gikk over til jern, og Hettittene som allerede nevnt ledet an med jernsverd, var de mykenske grekerne og de keltiske halstattkulturene også blant de tidligste til å lage gode jernsverd. Jernalderen skulle komme til å bidra til å gjøre Europa til det nye maktsentret via grekerne og romere flere hundre år senere.
Fra bronse- til jernvåpen
Utviklingen fra bronsesverd til jernsverd er en lang prosess. Jern finnes i store mengder de fleste steder og er en lett tilgjengelig ressurs. Derimot er jernet tilsvarende vanskelig å bearbeide, noe som gjorde at bronse fortsatte en stund til. Bronse, som er en legering av tinn (1/10) og kobber (9/10), var dyrt ettersom det gjerne krevde at man i hovedsak måtte importere store mengder tinn langveisfra, blant annet fra De britiske øyer og til middelhavsområdet. I tillegg er kobber mindre tilgjengelig enn jern.
Overgangen fra bronse til jern skjedde gradvis og relativt sakte. På den ene siden hadde kvaliteten på bronsesverdene nådd et så høyt nivå at de første jernsverdene ikke nødvendigvis var bedre våpen. De tidligste jernsverdene var dårlig bearbeidet og det tok flere hundre år før jernsmiing kom opp på et nivå der de kunne konkurrere med bronsesverdene. På den andre siden tillot jernvåpen at hele armeer kunne væpnes med metallvåpen. I lange tider ble derfor dårlige jernsverd brukt av de gemene soldatene, mens sverd (og rustninger) av bronse ble brukt av offiserer og elitesoldatene. Jernvåpen tillot likevel større hærer enn de gamle bronsevåpnene, og la grunnlag for at hetittene erobret verden på 1200-tallet f.Kr. Jernsverdene fortsatte å være annenrangs sverd inntil smiteknikkene forbedret seg og kunne produsere bedre sverd omkring 500 f.Kr, samtidig som jernet ble utvunnet i økende grad.
Det skulle gå en god stund før gode kvalitetssverd kunne bli smidd, og smeden måtte nedlegge et stort stykke arbeide på hvert sverd. Bronsesverdene ble støpt ved at bronsen ble smeltet og lagt i en form. Jernet kunne imidlertid ikke smeltes ettersom ovnene ikke oppnådde høye nok temperaturer. Det skulle drøye lenge før også jernsverdet kunne bli smeltet i former slik som bronse. Jernsmelting er avhengig av en smelteovn som først blir oppfunnet i Kina og ikke bli gjenoppfunnet eller ført til Europa før langt ute i middelalderen. Dermed ble jernet bare varmet opp til en glødende svamp før den ble hamret, kjølt ned og deretter varmet igjen gjentatte ganger.
De tidlige jernsverdene kan ikke sammenlignes med de senere stålsverdene som blir introdusert da man starter å tilføre karbon i smeltingsprosessen av jernet. De tidlige jerbsverdene var plaget både av dårlig egg og en tendens til å bøye seg ved bruk. Stål er betydelig sterkere og kan gjøres skarpere enn jern. Tidlige jernsverd kunne imidlertid ha stålhinner på overflaten av bladene, som et resultat av at karbonet fra trekullet blandet seg med jernet i smiprosessen.
Iberiske sverd
På Den iberiske halvøya (Spania og Portugal) er jernforekomstene betydelige og her ble det utviklet tidlig teknikker for å lage gode sverd. Falcata er en sverdtype som stammer herfra, samtidig som også det romerske gladius stammer herfra.