cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pserimos
Beskrivelse
Pserimos er den største naboøya til Kalymnos og ligger ca 3,5 km nord for Kos og 5 km vest for Kalymnos. Den korteste avstanden til Anatolia er i nordøst, hvor tyrkiske Bodrum (tidligere antikke greske Halikarnassos) ligger 8 km unna.
Øya er 7,35 km bred og 2,5 km bred. Landskapet på den tørre øya består stort sett av en vegetasjon dominert av lave busk. Pserimos er kupert og fjellrikt i nordøst og den høyeste hevingen er 268 meter.
Den fremste næringsveien er turisme for greske og europeiske feriegjester som er tiltrukket av dens avsidesliggende lokalisering. Det er flere badestrender og et antall vertshus hvor en del av dem også tilbyr overnatting.
Det går daglig ferger til og fra Pothia på Kalymnos. Det er en rekke cruiseskip som har Pserimos som stoppested.
Historie
I henhold til Homers skipskatalog i Iliaden, var Pserimos en del i gruppen ledet av Feidippos og Antifos. Ellers er øya kun kjent fra en inskripsjon fra 200-tallet e.Kr.
Siden oldtiden har Pserimos vært kjent for sine kapers, en buskvekst med spiselig knopp og frukt. I dag er det derimot oliventrær som gjelder, og det er rundt 6 000 trær som plantet nordøst for landsbyen. Innbyggerne lever hovedsakelig av fiske og turisme. I den store bukta i øst er det fiskeoppdrett.
I utkanten av landsbyen står kirken Kimisis tis Panagias (Kοίμησης της Παναγίας) og ca 1,5 km nordvest for landsbyen ved en lang bukt er det en annen kirke, Panagia Grafiotissa (Παναγία Γραφιώτισσα).
I motsetning til de offisielle tallene, bor det betydelig færre folk hele året på øya, for vinteren 2008/2009 maksimalt 30 stykker.
Vanessa Grimberg
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Octavio Gil Villegas
Octavio Gil Villegas har hatt flere separatutstillinger, blant annet i Trondheim Kunstmuseum og Galleri Norske Grafikere i Oslo, og deltatt i kollektive utstillinger både i Norge og Mexico.
Arbeider av Villegas er innkjøpt av blant andre:
Sør-Afrika under VM i friidrett 2009
Sør-Afrika deltok under VM i friidrett 2009 (utendørs) fra 15. til 23. august 2009 i Berlin i Tyskland, og tok tre medaljer under mesterskapet.
Fekting under Sommer-OL 2020 – Florett kvinner
Fekting under Sommer-OL 2020 – Florett kvinner ble arrangert i Makuhari Messe den 25. juli 2021.
Musikkåret 1532
Musikkåret 1532 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1532.
Kergueleniidae
Kergueleniidae er en av de totalt 23 familiene i overfamilien Lysianassoidea innenfor underordenen Gammaridea, som er en type amfipoder. Gruppens arter er bentiske bunndyr med relativt små øyne, mens derimot underordenen Hyperiidea har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Denne familien inneholder siden 2013 i alt to slekter.
Gruppens taksonomi
Gruppen Gammaridea har gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Nestindar
Nestindar (788 moh.) er et fjell på Kalsoy på Færøyene.
Fjellet er det høyeste punktet på Kalsoy og Færøyenes trettende høyeste fjell.
Nebojša Jovanović
Nebojša Jovanović (født 27. mars 1983) er en serbisk syklist.
Phacosomoides
Phacosomoides er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.
Roh Tae-woo
Roh Tae-woo (hangul: 노태우; hanja: 盧泰愚; født 4. desember 1932 i Daegu i det japanskstyrte Generalguvernementet Korea, død 26. oktober 2021 i Seoul i Sør-Korea) var en sørkoreansk høyere offiser med erfaring fra Vietnamkrigen, og politiker som var Sør-Koreas president fra 25. februar 1988 til 24. februar 1993.
Phacosomoides
Utbredelse
Arten er utbredt på Madagaskar.
Roh Tae-woo
Navn
When Roh begynte i militæret ble hans slektsnavn transkribert til engslsk som «No». Han endret det senere til «Roh» fordi «No» har en distraherende betydning på engelsk. I koreansk fonetikk er no og roh ikke presise, men likevel ikke for anstrengte alternativer for det samme fonem.
Phacosomoides
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Epactoides.
Roh Tae-woo
Bakgrunn
Rohs far var en lavere offentlig tjenestemann i distriktet; han døde i en bilulykke da Roh var syv år gammel. Med hjelp fra sin onkel begynte han først ved Daegus tekniske skole, og vekslet snart over til Kyongbuk høyskole, der han gjorde det over gjennomsnittet bra.
Nebojša Jovanović
Han representerte Serbia under Sommer-OL 2008, der han ble nummer 84 på fellesstarten.
Roh Tae-woo
Militær
Under Koreakrigen (1950–1953) trådte Roh inn i artilleriet i den sørkoreanske hæren. Senere begynte han ved det koreanske militærakademi. I februar 1954 avsluttet han der med en bachelorgrad og ble forfremmet til løytnant.
Han kjempet i Vietnamkrigen, først i 1968 som oberstløytnant og bataljonskommandant, senere som generalmajor, og i 1979 som kommandant av White Horse Division. Han innehadde deretter en rekke nøkkelstillinger i hæren, blant annet i 1979 posten som øverstkommanderende for hovedstadskommandoen og i 1980 som sjef for forsvarskommandoen.
Roh var en av de militærer som støttet militærkuppet som førte Chun Doo-hwan til makten i 1979.
Politiker
Etter at han gikk ut av den koreanske hær i juli 1981 ble han belønnet av president Chun med en plass i hans regjering. Han ble minister for nasjonal sikkerhet og utenrikssaker, minister for sport og innenriksminister.
Den 11. juli 1983 overtok Roh lederskapet for Seoul Olympic Organizing Committee, som han i 7. mai 1985 overlot til Park Seh-jik. Selv ble partileder for Det demokratiske rettferdighetsparti.
I 1987 utså Chun Roh till sin etterfølger, noe som utløste store demonstrasjoner for demokrati i de store byene. Roh ble nødsaget å love langtrekende demokratiske reformer, og valg.
President
I 1988 ble han Sør-Koreas president. Han var den første presidenten i landet som vant i et presidentvalg der gjennomføringen kunne kalles for fritt og uavhengig. Opposisjonskandidatene Kim Young-sam og Kim Dae-jung klarte ikke å bli enige og Roh vant med en liten margin. Begge opposisjonskandidatene ble senere valgt til presidentembetet på 1990-tallet.
Under Roh arrangerte Seoul Sommer-OL i 1988, og Roh gjorde seg også bemerket for din nye og åpnere politikk overfor Nord-Korea.
Etter presidentperioden
I august 1996 ble han dømt til 22½ års fengsel for høyforræderi, mytteri og korrupsjon for forhold fra militærdiktaturets tid. Dommen ble anket, og straffen redusert til 17 år. Han ble benådet av president Kim Young-sam i desember 1997.
Roh var gift og bodde i Seoul. Hans svigersønn er manager og milliardær Chey Tae-won.
Roh døde i oktober 2021 i Seoul National University Hospital i en alder av 88 år.
Natalia de Luccas
Natalia de Luccas (født 13. september 1996) er en brasiliansk svømmer.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Gjellestadskipet
Gjellestadskipet, også skrevet Jellestadskipet, er restene av et vikingskip som er nedgravd i en tidligere stor gravhaug på jordet ved Jellhaugen på Gjellestad i Halden kommune i Østfold. Skipsrestene antyder en opprinnelig lengde på 23–24 meter. Skipet ble oppdaget i 2018 sammen med flere overpløyde gravhauger og hustufter på åkerstykket ved siden av Jellhaugen like ved E6 på grensen mellom Halden og Sarpsborg. Området har blitt undersøkt med georadar, og skipsfunnet vises som en anomali hvor georadaren avslører en skipsform under bakken. Gjellestadskipet er under utgraving. Undersøkelser i 2019 tyder på at skipet er fra tidlig vikingtid.
Skipsfunnet
Radarbildene av haugen med spor etter Gjellestadskipet viser cirka 40 cm matjord øverst og én meter avtrykk av skipets nederste del under det. Skipsformen er omkring 20 meter lang og plassert sentralt i en rund skipsgrav. Medregnet stevnene, som trolig forsvant da en pløyde ned haugen for å få mer åkerjord, kan Gjellestadskipet ha vært 23–24 meter langt. Det er usikkert om noe av treverket i skipet er bevart, men bildene kan tyde på at kjølen og et par bordganger i bunnen av skipet ikke er råtnet bort. Formen på skroget kan trolig rekonstrueres dersom en forsiktig og systematisk graver fram de gjenværende metallnaglene og nøyaktig kartlegger hvor båtsømmen ligger i jorda. Skipet ser ut til å være et langskip bygd for roing, men kan ha ført seil. Gjellestadskipet kan ellers minne om det 19 meter lange Tuneskipet. Det er også uklart om denne haugen har vært plyndret eller om den fortsatt inneholder rester av gravgavene som ble hauglagt sammen med skipet og en eller flere døde.
I 1968 og 1969 ble det gravd en sjakt inn i den ni meter høye Jellhaugen på Viksletta. Haugen, som er bygd over en naturlig knaus og er Nordens nest største gravhaug, ble da datert til 400- eller 500-tallet, til overgangen mellom folkevandringstiden (ca. 400–500/600 evt.) og merovingertiden (ca. 550–800 evt.). Skipsgraver er vanlig i hele yngre jernalder (ca. 550–1050 evt.), og Gjellestadskipet kan være fra merovinger- eller vikingtid (ca. 800–1050 evt.).
En bit av kjølen ble hentet ut i 2019. Den ble datert til starten av vikingtiden i Norge – rundt år 793.
Arkeologisk oppfølging
Skipsfunnet på Gjellestad krever svært skånsom utgraving fordi eventuelle rester av treverk lett kan smuldre opp. Derfor har sesongene 2018 og 2019 gått med til flere undersøkelser med georadar for å få inntrykk av jordlagenes beskaffenhet med hensyn til variasjoner i jordens fuktighet, og få bedre detaljoversikt over skipsnagler og eventuelle andre beslag. Noen større utgraving skjedde ikke i 2019, men det ble antydet at en grunn tverrsjakt ville graves ut allerede i august/september for å finne ut mer om treverk kunne påvises.
Den 23. august 2019 ble arbeidet påbegynt, og i løpet av de følgende 12 dagene fant arkeologene blant annet spor etter forråtnet treverk. Den siste utgravingsdagen ble rester av kjølen funnet, i form av en noenlunde kompakt trebjelke. Denne var så smal at det kunne tyde på at Gjellestadskipet var dimensjonert for roing heller enn havseilas. Arkeologene tok prøver av treverket for å kunne bekrefte skipskjølens alder og tresort. Videre ble det tatt jordprøver i selve haugmassene for å kunne si noe om haugens oppbygging. Disse viser at haugen, på lik linje med eksempelvis Oseberg- og Gokstadhaugen er et komplekst byggverk, som er møysommelig konstruert . Som avslutning på utgravingene i 2019 ble grøfta gjenfylt med leire i påvente av en full arkeologisk undersøkelse. Videre arkeologiske undersøkelser ble påbegynt sommeren 2020
Liknende skipsfunn
Forrige gang det ble funnet vikingskip i Norge, var da en oppdaget et svært rikt gravfunn i Oseberghaugen utenfor Tønsberg i 1903. Gjellestadskipet ligner i størrelse på Osebergskipet fra dette funnet og på Gokstadskipet og Tuneskipet, de to andre kjente skipsfunnene i Viken (Oslofjordområdet) som i dag er utstilt på Vikingskipshuset i Oslo. Disse skipene var store karver bygd for både roing og seiling. Oseberg- og Gokstadfunnene i Vestfold var dekket av våt blåleire, noe som bevarte det over tusen år gamle treverket uvanlig godt.
Restene etter Klåstadskipet, et lasteskip fra 998 evt. som havarerte og ikke ble hauglagt, ble funnet i dagens Larvik kommune i 1893 og utgravd i 1970. Det er utstilt i Slottsfjellsmuseet i Tønsberg.
Spor etter gravhauger og hustufter
Gravfeltet på Jellestad omfatter restene etter en langhaug på minst 35 meter, tre monumentale hauger, spor etter takbærende stolper til fem langhus samt seks til åtte mindre hauger. Selv om en tidligere visste at det fantes gravminner på jordet, har flere av haugene vært ukjent i moderne tid. På 1860-tallet skal det på jordet mellom Jellhaugen og tunet på Jellestad gård ha blitt funnet båtrester og en hellelagt grav med skjelett som ble gravd ned igjen. I nyere tid skal flere ved hjelp av metalldetektor ha funnet smykker og mynter på jordet.
Mens funnstedet i dag ligger omkring én kilometer fra havet, var havnivået 4,5 meter høyere i vikingtiden og avstanden til sjøen 650 meter. Ved flo sjø kunne en derfor føre båter på elva på stedet nesten fram til gravplassen. Østfold er rikt på fornminner og funn fra jernalder og vikingtid, og det er sannsynlig at også områdene like ved kan skjule arkeologiske kulturminner, kanskje til og med en kaupang, en handelsplass som den ved Gokstadhaugen ved Sandefjord i Vestfold.
En liknende samling av gravhauger og spor etter bygninger finnes i Borre nasjonalpark utenfor Horten i Vestfold på den andre siden av Oslofjorden.
Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen
Den tyske øverstkommanderende i Norge (tysk: Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen (DOBN) var sjef for den tyske hærkommando i Norge etter andre verdenskrig fra 1. august 1945 til 12. oktober 1945, da DOBNs stab på Bogstad ble oppløst av de allierte myndigheter.
Gjellestadskipet
Utgraving
26. juni 2020 startet utgravingen av skipet og klima- og miljøminister Sveinung Rotevatn tok det første spadetaket. I revidert statsbudsjett bevilget Regjeringen til Riksantikvarens budsjett med 15,6 millioner kroner for å dekke utgravingen. Prøveutgravingen i 2019 viste at skipsgraven er svært utsatt for nedbrytning, og det har derfor vært viktig å komme i gang med utgravingen før det var for sent.
Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen
Etter ordre fra den øverste allierte kommandomyndighet i Norge, Allied Military Joint Command (AMJC) den 27. juli 1945, skulle den tyske øverstbefalende i Norge og den tyske hærkommando hete henholdsvis Deutscher Oberbefehlsnaber Norwegen (DOBN) og Deutsche Landstreitkräfte in Norwegen (DLN).
Den tyske øverstkommanderende (DOBN) fikk sine ordrer fra sjefen for de allierte styrkene i Norge, Andrew Thorne; i praksis styrte de tyske styrkene i det store og hele seg selv etter krigen i Norge under andre verdenskrig.
Gjellestadskipet
Utgraving
Skipet anses ikke som egnet for utstilling på grunn av den sterke nedbrytningen og forråtnelsen. De nederste delene av skipet er fremdeles i god stand, og kan løftes ut og tas inn på museum for å konserveres. Kjølen er funnet i fire deler. Fra selve skipet er det funnet 1313 nagler.
Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen
Samtidig skulle betegnelsene Armee-Korps med underdivisjoner falle bort og erstattes med;
Gjellestadskipet
Arkeologiske funn
I motsetning til resten av skipet, som er bygd i eik, er spanten trolig lagd av nåletre. Kombinasjonen av eik og furu i samme konstruksjon er uvanlig.
Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen
Divisjoner ble erstattet med Territorialabscnitts-Befehlshaber (TAB).
Gjellestadskipet
Arkeologiske funn
Gravkammeret i skipsgraven inneholdt over 8000 funn, for det meste jernfragmenter. I tillegg er det blant annet gjort funn av avtrykket etter en øks og skjelettrester av et stort dyr.
Det er funnet en perle av rav og den er så stor at den trolig ikke har hatt plass i et vanlig perlekjede. Det er funnet spor av økser, del av en brynestein og et intakt perlekjede.
Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen
Norge ble ved frigjøringen av de allierte inndelt i fem militære «soner», Zone Oslo, Zone Stavanger, Zone Bergen, Zone Trondheim og Zone Tromsø.
Betegnelsene ble brukt både på tysk og engelsk. «Sone-»begrepet falt bort ved den ovennevnte ordren, men ble også brukt senere.
De tyske styrkene ble trukket ut av sine stillinger og samlet i leirer og Reservationen/Reservations (grupper av leirer).
Tyske sivile institusjoner og tysk sivilt personale, f.eks. fra Reichskommissariat Norwegen, Organisation Todt og tysk politi, ble ved frigjøringen lagt inn under DOBNs kommando og ansvar. Arkivmateriale som er bevart, er av Riksarkivet rekonstruert etter tyske militære stabers vanlige avdelingsinndeling.
I arkivet er det også inkludert en samling på 8 m tyske vernepliktsbøker (Wehrpässe og Soldbücher) som har vært arkivert ved DOBN-staben.
Rafâa Chtioui
Han representerte Tunisia under Sommer-OL 2008, der han ble nummer 86 på fellesstarten.
Wei Hui
Wei Hui (egentlig Zhou Weihui, kinesisk: 周卫慧, pinyin: Zhōu Wèihuì, født 1973 i Ningbo i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk forfatterinne.
Hun studerte kinesisk og litteratur ved Fudanuniversitetet i Shanghai og begynte å skrive noveller inspirert av vestlige forfattere som Anais Nin, Marguerite Duras og Henry Miller. Hennes fortellinger skildrer ofte emnetrsom sex, natkotika og død blant unge mennesker i dagens Kina. Sitt store gjennombrudd fikk hun med romanen Shanghai baby som med sin sexskildringer ble forbudt i Kina. Boken solgte godt på det ulovlige bokmarked.
Sammen med den noe eldre Mian Mian er Wei Hui ledende for en ny generasjon av kinesiske forfatterinner som skriver utfordrende samtidsskildringer om unge menneskers glamorøse og utsvevende liv i samtidens Kina.
Lepidepecreellidae
Lepidepecreellidae er en av de totalt 23 familiene i overfamilien Lysianassoidea innenfor underordenen Gammaridea, som er en type amfipoder. Gruppens arter er bentiske bunndyr med relativt små øyne, mens derimot underordenen Hyperiidea har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Lineage B.1.1.318
Lineage B.1.1.318 er en SARS-CoV-2-variant designert av Public Health England (PHE) som en Variant under Inverstigation (VUI-202102/04) den 24. februar 2021. Det var da blitt detektert 16 tilfeller av varianten i Storbritannia. SARS-CoV-2 er viruset som fører til covid-19, og varianter og mutasjoner granskes ettersom enkelte av dem kan medføre fare ved at de kan smitte lettere, kan føre til et alvorligere sykdomsforløp, eller kan være vanskeligere å oppdage ved de testmetoder som er i bruk, eller av en art som gjør at de utviklede vaksiner ikke virker så godt på dem.
Lepidepecreellidae
Denne familien inneholder siden 2013 bare en kjent slekt.
Lineage B.1.1.318
Varianten B.1.1.318 har mutasjonen E484K, men har ikke samtidig N501Y, som ellers var nærværende ved alle såkalte variants of concern (VOC) per tidlig mars 2021.
Lepidepecreellidae
Gruppens taksonomi
Gruppen Gammaridea har gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Telendos
Telendos (gresk: Τέλενδος) er en gresk øy i øygruppen Dodekanesene i sørøstlige Egeerhavet. Den er omtrent 1 km utenfor kysten av den større øya Kalymnos som den er administrativ en del av.
Beskrivelse
Øya er 3,8 km lang og 1,6 km bred og er bortimot delvis rundt i formen og består av et bratt fjell med flat topp hvor dens fjellsider går rett ned i havet. Det eneste flate landområdet er på sørenden av øya og hvor dens bosetning er lokalisert. Det er ingen biler på øya og i henhold til folketellingen for 2001 var det 54 innbyggere. Telendos var tidligere en del av Kalymnos, men ble adskilt ved en rekke jordskjelv på 500-tallet e.Kr. I de ubebodde øyene Epano og Agia Kyriaki ligger rundt 1,4 km mot sørvest.
Historie
Historien til Telendos er nært knyttet til Kalymnos. Siden år 554 e.Kr. ble øya atskilt fra den større naboøya etter en rekke jordskjelv.
Arkeologiske undersøkelser på begynnelsen av 2000-tallet har gitt spor fra byen fra hellenistisk tid og fram til jordskjelvet i bysantinsk tid. Ruiner av et teater er fra kristen tid, og levninger av fem tidligkristne basilikaer fra mellom 400- og 600-tallet viser til et betydelig kristent senter.
Befolkningsutvikling
Som på de andre greske øyene førte dårlig infrastruktur og begrensede ressurser på 1900-tallet til dårlige vilkår for utvikling, noe som fører til en jevnlig nedgang i befolkningen av Telendos. I motsetning til de offisielle tallene bestående av 54 innbyggere (2001), er det reelt om lag 25 mennesker som nå bor fast på Telendos.
Musikkåret 1598
Musikkåret 1598 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1598.
Paradrapetes
Paradrapetes er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Små (2,8 - 3,3 millimeter), avlange, blanke, mørke smellere. Kroppsformen er sylindrisk, oversiden fint hårete. Antennene er forholdsvis korte, i alle fall delvis sagtakkede. Pronotum er nesten kvadratisk, nokså kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede uten markerte punktrader.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen (Brasil, Bolivia).
Systematisk inndeling
Gruppen blir noen ganger plassert i familien halvsmellere (Throscidae). Underfamilien Oestodinae ble inntil nylig regnet med her, men er nå skilt ut som en egen underfamilie.
Jhennifer Conceição
Jhennifer Conceição (født 13. juni 1997) er en brasiliansk svømmer.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Fylkesvei 4868
Fylkesvei 4868 går mellom Sletthammer og Skokland i Haugesund kommune. Veien er 2,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 929.
Carmen i Khayelitsha
Carmen i Khayelitsha (xhosa: "U-Carmen eKhayelitsha") er en sørafrikansk musikalfilm fra 2005 regissert av Mark Dornford-May. Filmen er en moderne tolkning av Georges Bizets opera "Carmen" fra 1875.
Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 2005, hvor den vant Gullbjørnen.
Handling
Filmen begynner når Nomakhaya ankommer en politistasjon i Cape Town og leter etter politibetjent Jongikhaya. Han er på patrulje, så Nomakhaya bestemmer seg for å komme tilbake senere for å unngå å bli trakassert av de andre politi-folkene. I mellomtiden skal Carmen og Amanda arbeide på en fabrikk. Nomakhaya møter Jongikhaya og gir ham en ring som hans døende mor sendte ham. Hun oppfordrer ham til å reise til landsbyen for å se moren før hun dør. Et tilbakeblikk avslører at Jongikhaya er blitt fornektet av moren sin etter at han druknet broren sin under en krangel.
Senere ser de på TV når de ser at en sang-stjerne, Lulamile Nkomo ved en konsert. Pinki slår av TV-en når Carmen ønsker å se på opptakene og en konflikt oppstår. Politiet kommer for å bryte opp konflikten Jongikhaya tar Carmen i varetekt etter at hun skader Pinki med en kniv. Men Carmen overbeviser Jongikhaya om å la henne gå. Han blir degradert av kaptein Gantana for sin rolle i denne flukten. Jongikhaya er fast bestemt på at Carmen aldri skal glemme ham. Han erklærer at han kommer til å drepe henne hvis hun avviser ham. Carmen skal etter planen synge på Lulamile Nkomo sin konsert. Vennene hennes advarer henne om at Jongikhaya er blant publikum. Når Carmen forsøker å fortelle Jongikhaya at forholdet deres er over, jager han henne og truer henne med kniv.
Dodecactenus
Dodecactenus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Ceruchus yangi
Ceruchus yangi er en bille som hører til familien hjortebiller.
Dodecactenus
Utseende
Hannene har kraftige, kamformede antenner.
Ceruchus yangi
Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), blankt svart, flat og avlang hjortebille. Hannens kjever er noe forstørrede, rette og framstrakte. Dekkvingene har dype punktstriper.
Dodecactenus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Wu Kin San
Wu Kin San (født 4. mai 1985) er en hongkongkinesisk syklist.
Ceruchus yangi
Levevis
Ceruchus-artene er skogsinsekter som er knyttet til gammel skog – svarthjorten som forekommer i Norge er regnet som en utpreget urskogsart. De europeiske artene er knyttet til løvtrær. Larvene spiser trefibre, som er svært næringsfattige, og utviklingen går derfor ganske langsomt – de kan bruke 3-4 år eller enda lengre på larveutviklingen. Til slutt forvandler larven seg til en puppe i et kammer fôret med opptygde trefliser. De voksne insektene er forholdsvis kortlivede og spiser lite, men de kan ta til seg noe nektar og saft fra frukt. De er aktive om natten. Denne arten forekommer i høytliggende skoger.
Wu Kin San
Han representerte Hongkong under Sommer-OL 2008, der han ble nummer 88 på fellesstarten.
Maria Rosaria Capobianchi
Maria Rosaria Capobianchi (født 1953 i øya Procida ved Napoli i Italia) er en italiensk biolog. Hun er spesialist i mikrobiologi og leder ebn arbeidsgruppe i det virologiske høysikkerhetslaboratorium ved Istituto nazionale per le malattie infettive Lazzaro Spallanzani i Roma. I februar 2020 lyktes det henne sammen med kollegene Francesca Colavita og Concetta Castilletti, å isolere viruset SARS-CoV-2, det koronaviruset som kan utløse lungesykdommen covid-19. En delvis sekvensering av genomet til denne varianten, 2019-nCoV/Italy-INMI1, ble offentliggjort på databanken GenBank.
Ceruchus yangi
Utbredelse
Arten er utbredt i Kina (Guizhou).
Maria Rosaria Capobianchi
Capobianchi tok i 1976 doktorgraden i biologi ved Universitetet i Napoli Federico II. I 1988 fikk hun spesialdiplom i mikrobiologi fra Universitetet La Sapienza i Roma.
Etter en tid som forsker ved La Sapienzas institutt for virologi begynte hun i 2000 ved Spallanzani. Hennes forskning konsenterer seg om interferoners produksjon og virkningsmåter, virus, kroniske virale infekter, patogenesen til sykdommen aids og utvikling og standardisering av tester. Fra INMIs side var hun fra 2009 medarbeider ved WHO Collaborating center for the for clinical care, diagnosis, response and training on Highly Infectious Diseases.
Beste Kaynakçı
Beste Kaynakçı (født 30. april 1994) er en tyrkisk seiler.
Hun representerte Tyrkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 17 i 470.
Okyanus Arıkan
Hun representerte Tyrkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 17 i 470.
Vulcanocanthon
Vulcanocanthon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.
Fanny Deberghes
Fanny Deberghes (født 21. februar 1994) er en fransk svømmer.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Kjennemerke for motorkjøretøy i Storbritannia
Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland, kronbesittelser og britiske oversjøiske territorium bruker ulike kjennemerker.
Storbritannia
De tre landene England, Skottland og Wales på øya Storbritannia bruker felles system for kjennemerker. Systemet ble innført den 1 september 2001 og kjennemerkene består av sju tegn i følgende format:
Fra venstre til høyre:
Systemene har tre særlige fordeler:
I Storbritannia er det frivillig å ha nasjonalitetsmerke integrert på kjennemerket. Om man velger å ha det integrert kan man velge det britiske unionsflagget eller et av de nasjonale flaggene i Skottland, Wales og England med kodene GB, UK, SCO, CYM og ENG under (man kan også velge å ha navnet i stedet for koden, feks "England"). Skilt med koden "UK" er gyldige i land som har ratifisert Wienkonvensjonen. Alle andre flagg og landkode er kun gyldige innenlands, da de ikke tilfredsstiller kravene til verken Wienkonvensjonen eller Genèvekonvensjonen om veitrafikk.
Tidligere kunne man også velge "EU-skilt" med EU-stjerner og den internasjonale koden "GB" under. Disse var gyldige i samtlige medlemsland i unionen, samt i land som har ratifisert Wienkonvensjonen om veitrafikk. Etter overgangsperioden etter Brexit endte er de ikke gyldige som nasjonalitetsmerke i EU. Den internasjonale koden "GB" ble endret til "UK" fra 28 september 2021.
Nord-Irland
Nord-Irland bruker et system, som er basert på systemet innført i hele Irland i 1903. Systemet ble brukt frem til 1987 i Irland.
These Happy Golden Years
These Happy Golden Years («De lykkelige årene») er den åttende i en serie av ni selvbiografiske romaner skrevet av Laura Ingalls Wilder. Den utkom i 1943, og var den siste som utkom mens forfatteren ennå levde.
Innhold
Boka starter opp bare et par uker etter at Little Town on the Prairie sluttet. Fortellingen starter med at Pa kjører en usikker Laura ut til nybyggerstedet Brewster, ca 2 norske mil sør for byen De Smet, Dakota Territory. Laura er usikker både på det å være hjemmefra og det med å begynne på en ny jobb, men Pa trøster henne med å si at så lenge hun tenker før hun snakker, er det ingenting som vil gå galt. Pa sa også at det var viktig at hun tenkte litt over det han sa, fordi hun hadde en tendens til å handle eller snakke før hun tenkte. Dessuten var hun bare 15 år gammel – og gikk på skolen selv. Laura hadde bestemt seg for å fullføre jobben; hun ville tjene de $40 hun var blitt lovet hvis hun fullførte jobben, fordi det ville hjelpe storesøstera Mary som gikk på en skole for de blinde i Iowa.
Lauras første skole viste seg å være vanskelig. Brewster-familien var en ytterst ulykkelig familie som hadde 1 gutt. Huset de bodde i besto av 2 rom; Én stue og ett soverom, så Laura tilbragte nettene på en sofa. Det var mye krangel i familien, og måten krangelen foregikk på gjorde at Laura ønsket seg vekk derfra så fort som mulig. Ei spesiell natt skilte seg ut på en negativ måte fra de andre. Laura våknet opp midt på natta av at Mrs. Brewster ropte at mannen sparket henne, og til sin forskrekkelse så hun Mrs. Brewster holde en kniv mot mannen. Mr. Brewster sa at han ikke hadde sparket henne, men at han kom til å gjøre det hvis hun ikke gikk tilbake på kjøkkenet og la tilbake slaktekniven ("butcher knife"). Skolen gikk heller ikke så mye bedre. Noen av studentene var eldre enn henne, og de gjorde alt de kunne for å sette henne på en skikkelig prøve. Etterhvert fikk hun kontroll på elevene (som blant annet stakk kniver i håret til hverandre) og ble en mye mer selvsikker lærer, og selv om hun hadde sine tvil, fullførte hun jobben og tjente disse $40.
Når den første uka gikk mot slutten hadde Laura et stille ønske om at Pa skulle hente henne slik at hun i det minste kunne være hjemme om helgene. Men til Lauras store overraskelse og lettelse, var det Almanzo Wilder som hentet henne. Laura og Almanzo ble kjent med hverandre i perioden som ble omtalt under "Lttle Town on the Prairie". Almanzo var allerede blitt glad i henne, og han visste at hun hadde hjemlengsel og ønsket å lette på denne ved å ta henne med hjem til familien hennes i De Smet hver helg, også når temperaturen krøp til under -40°, en temperatur hvor det var galskap å begi seg ut på en tur som denne og tilbake til familien Brewster på søndag.
Etter at disse 2 månedene var forbi og hennes første jobb som lærer var over, fortsatte forholdet mellom Laura og Almanzo å utvikle seg. Turer med hest og slede om vinteren ble til turer med hest og vogn om våren, og én dag imponerte Laura Almanzo ved å hjelpe til med å roe ned hans mildt sagt temperamentsfulle og voldsomme hester. Opptil flere ganger sa foreldrene til Laura at han nesten prøvde å "brekke nakken hennes" – noen ganger måtte hun hoppe på og av vogna mens den var i bevegelse fordi Almanzo ikke klarte å få hestene til å stå stille lenge nok til at hun kunne komme seg av og på på en "normal" måte. "Nellie Oleson" dukker også opp i denne boka. En søndag som Almanzo skulle ta med seg Laura på en tur med hest og vogn stoppet han og tok med seg "Nellie" – til Lauras store overraskelse. Laura får hestene inn i en vill galopp som skremmer henne så mye at hun mister viljen til å bli med på flere turer, og på skolen fortsetter fiendeskapet mellom "Nellie" og Laura og de andre jentene.
Når sommeren nærmer seg får familien besøk av Ma sin bror, onkel Tom som hadde vært på et mislykket gullrush. Laura blir nå med en sydamen Mrs McKee og hennes datter for å "holde på" huset McKees familie hadde bygd, for å følge loven som krevde at tomta de kjøpte fra regjeringa skulle være bebodd i minst 6 måneder i året. Når den første sommeren i boka endelig kommer, kommer også Mary hjem på en ferietur fra skolen. Gleden var stor over Marys hjemkomst, og savnet var på nytt stort etter at hun dro tilbake.
I løpet av høsten vokste økonomien til Lauras familie såpass at Pa kunne selge kua. For hengene han fikk for den kjøpte han en symaskin til Caroline (Lauras "Ma"). Laura på sin side tok en ny jobb som lærer og sydame, og for pengene hun tjente kjøpte Pa et orgel som Mary kunne spille på neste gang hun kom hjem fra skolen (på skolen for de blinde lærte Mary å spille på et orgel). Lauras skuffelse var stor da Mary skrev at hun ville tilbringe sommeren hjemme hos foreldrene til Blanche. Det eneste som var positivt denne uka, var at Almanzo kom for å ta henne med på en tur med hest og vogn.
Senere i boka inviterer Almanzo Laura på en sangskole som fant sted sommeren etter. Etter sangskolens siste dag spør Laura om hun ville godta ringen hans, og Laura sa at det kom an på hva slags ring det var. Søndagen etter kom han med ringen – fridde – og fikk ja.
Mary kom hjem denne sommeren, til Lauras store glede, og stor var Marys overraskelse da hun fikk "se" orgelet som ventet på henne. Laura gledet seg over å være sammen med henne hver dag igjen. Ma ble derfor overrasket da Laura sa at hun skulle ta seg en ny jobb i byen. Laura argumenterte med at hun kunne være sammen med Mary om ettermiddagene.
Månedene gikk og Almanzo sa at han og broren hans måtte dra til Minnesota denne vinteren på grunn av noen problemer med familien. Laura regnet med at dette ville bli ei jul uten Almonzo, men til hennes store overraskelse dukket han opp og tilbragte jula sammen med Laura og familien. I løpet av den påfølgende våren tok Laura sin siste lærereksamen. Lauras lærer hadde ønsket at hun takket nei til lærertilbudet; hadde hun gjort det, ville hun hatt muligheten til å kunne ta den avsluttende eksamen og dermed hatt muligheten for en høyere utdannelse. Tiden gikk og Laura fullførte det som skulle bli hennes siste jobb som lærer. Nå som sommeren på nytt var kommet, fikk de også vite at Dakota Territory også kunne ha noen lunefulle krefter om sommeren, da en kraftig sommerstorm raste gjennom De Smet og andre byer i området. Når denne var over, og Mary var dratt tilbake til skolen i Iowa (hun tilbragte denne sommeren sammen med Laura), var det på tide å planlegge bryllupet. Almanzo hadde "dårlige" nyheter – Almanzos søster Eliza Jane som var Lauras lærer og Almanzos mor ønsket et stort kirkebryllup som verken Almonzo, Laura eller noen av Lauras foreldre ville hatt råd til. Så det ble til at Laura og Almanzo dro alene til Reverend* Brown og med Ida Brown (ei venninne fra skolen der Laura var elev) og hennes kjæreste som vitner, giftet de seg. Når denne seremonien var over, dro de tilbake til foreldrene for en bryllupsmiddag. Laura fortalte at Ma hadde laget en av hennes mange, deilige middager, men at både maten og kakene etter smakte tørt og smakløst fordi hun innså at hun ikke skulle bo sammen med foreldrene hennes igjen. Til slutt forteller Laura hvordan det nye huset hun skulle bo, var. Alt som var der, var deres. Boka avsluttes med at Almanzo sier at det er en nydelig natt. Laura svarte med å si at det er en nydelig verden. I minnet hadde Laura stemmen til Charles som sang (her angitt med hele teksten; i avslutninga av boka gjengir hun bare "Golden years are passing by, these happy golden years").
Erlkönig
Erlkönig («Alvekonge») er en ballade av Johann Wolfgang von Goethe, utgitt i 1782. Diktet hører til hans mest kjente verk.
En rekke komponister har tonsatt Goethes dikt, mest kjent er Franz Schuberts lied Erlkönig, som han komponerte i 1815 og gav ut i 1821 som opus 1.
Historikk
Råmaterialet til Goethes dikt er en dansk ballade som Johann Gottfried von Herder oversatte til tysk som Erlkönigs Tochter. Goethe brukte Herders betegnelse i sin egen ballade, som han skrev til syngespillet Die Fischerin. Goethe skal ha fått inspirasjon til sin versjon under et opphold i Jena, da han mottok nyheter om en bonde som red med sitt syke barn fra landsbyen Kunitz til universitetet i Jena. Et minnesmerke er satt opp mellom dagens bydel Kunitz og universitetskvarteret Wenigenjena.
Innhold
Det er en mørk og stormfull natt. En far rir gjennom svarte skogen med sin syke sønn på armen. Barnet mener å skimte alvekongen og blir redd. Faren forsøker å roe ned sønnen ved å si at han nok bare ser et tåkestreif. Men den spøkelsesaktige skikkelsen slipper ikke barnet, med forføreriske ord inviterer han ham inn i sitt rike, og lover at døtrene hans vil varte ham opp. Gutten blir imidlertid stadig mer urolig, og faren forsøker på ny å finne naturlige forklaringer ved å si at det sønnen fornemmer er bladenes rasling og omrisset av gamle trær. Men visjonen blir stadig mer truende, og gutten reagerer mer og mer panisk. Da alvekongen forsøker å rive til seg den sprellende gutten med vold, mister også faren fatningen, og forsøker å ri hjem så fort som mulig. Men det er for seint, barnet dør i armene hans.
Tonesettinger
Mange komponister har tonesatt diktet:
På norsk
En norsk oversettelse ble utgitt av Anne Tone Thorshaug i 2000.
GenBank
GenBank er en av de tre større DNA-sekvensdatabanker i verden, og driftes av det amerikanske National Center for Biotechnology Information. Allerfede i desember 2010 inneholdt databanken mer enn 189 millioner oppføringer med tilsammen over 299 milliarder baser fra mer enn 380.000 organismer] (desember 2010).
Ved siden av GenBank har man også European Molecular Biology Laboratory (EMBL/EBI), Nucleotide Sequence Database (EMBL-Bank), og DNA Data Bank of Japan (DDBJ). Sekvensdataene i disse tre databankene utveksles hver dag som del av International Nucleotide Sequence Database Collaboration).
Ettersom sekvensinformasjonene er et viktig grunnlag for forskere, krever de fleste vitenskapelige tidsskrifter at nye sekvensdata innføres i et av spesialarkivene.
GenBank er fritt tilgjengelig. Sekvensdataene han hentes inn fra hvem som helt, enten enkeltvis eller stor skala via FTP.
Lysianassidae
Lysianassidae er en av de totalt 23 familiene i overfamilien Lysianassoidea innenfor underordenen Gammaridea, som er en type amfipoder. Gruppens arter er bentiske bunndyr med relativt små øyne, mens derimot underordenen Hyperiidea har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Denne familien inneholder siden 2013 80 slekter i tre underfamilier.
Gruppens taksonomi
Gruppen Gammaridea har gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Alejandro Borrajo
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2008, der han ikke fullførte fellesstarten.
Sikorantus
Sikorantus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten er utbredt på Madagaskar.
Systematisk inndeling
Arten blir i dag gjerne plassert i slekten Epactoides.
The First Four Years
The First Four Years («De første fire åra») er den niende og siste i en serie av selvbiografiske romaner skrevet av Laura Ingalls Wilder. Den utkom i 1961, fire år etter forfatterens død.
Boka forteller om de fire første årene etter at Laura giftet seg med Almanzo Wilder. Dette skulle vise seg å være fire tøffe år for dem; alt tenkelige som kunne gå galt, gikk galt: tornadoer, husbrann, fødselen av en sønn som døde noen dager etter og alvorlig sykdom.
Innhold
Boka begynner der These Happy Golden Years sluttet - med bryllupet mellom Laura og Almanzo. Laura gir klart uttrykk for at hun ikke vil være noen gårdskone, men Almanzo får etterhvert overtalt henne til å prøve det i 3 år. Det første året går forholdsvis problemfritt, frem til tiden kom for å høste inn korn. Da kom det en haglstorm som ødela avlinga.
Det andre året begynner med at Laura og Almanzo flytter inn i et nytt hjem. Dette skjedde den 25. august 1886, ett år etter bryllupet. I desember øder Laura dattera Rose i en alder av 19 år. Her beskriver hun hvordan fødselen var, med smertefulle rier. Noe senere gjorde Mr Boast en "tilnærming" av det sjeldne slaget. Siden Mr. og Mrs. Boast ikke hadde barn selv, ba han Laura om å bytte barnet med Boast-familiens beste hest!
Det 3. året begynner med det Laura trodde var en forkjøelse, men som heller viste seg å være stygt tilfelle av difteri. Almanzo hjalp til med å ta seg av henne så godt han kunne, men det var før han selv ble syk av den samme sykdommen. Lauras tilfelle var av det farlige slaget, Almanzo var ikke så hardt angrepet, men hardt nok til at han fikk beskjed om å holde senga. Det rådet fulgte han ikke, og dette førte til at han ble " lettereparalysert" på grunn av det legene i De Smet kalte for "overanstrengelse for kort tid etter difteriet".
Det 3. året gikk forbi og det fjerde begynte. I tillegg til problemene som var nevnt ovenfor, slo avlingene feil, gjerne på grunn av for mye tørke. Likevel klarte Almanzo å få Laura til å fortsette med gårdsarbeidet i ett år til. Dette året dreide seg mest om præriebranner. Den 5. august fødte Laura en sønn. Men gleden var kortvarig; 3 uker etter fødselen fikk den nyfødte sønnen kramper og døde innen doktoren rakk å komme frem. I tillegg, bare noen dager etter dette tok kjøkkenet (og etterhvert resten av huset) fyr under matlaging og brant helt ned.
Fabio Pecchia
Fabio Pecchia (født 24. august 1973) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for.
Landslaget
Fabio Pecchia ble tatt ut i Italias tropp til Sommer-OL 1996.
Bonnevieprisen
Bonnevieprisen er en forskningpris som utdeles av Norsk Biologforening. Ifølge prisens vedtekter skal prisen tildeles "... til en person, en organisasjon, en informasjonskanal eller et spesielt initiativ, som på en særdeles fordelaktig måte har fremhevet biologifaget i norsk offentlighet eller i norsk skole". Prisen består av et kunstverk, og et æresmedlemskap i Norsk Biologforening. Den deles kun ut i de år foreningen finner en verdig mottager.
Musikkåret 1594
Musikkåret 1594 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1594.
Wei Mengxi
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 18 i 470.
Peter Fernandes
Paul Peter Fernandes (født 15. september 1916, død 24. januar 1981) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. Fernandes ble olympisk mester i landhockey under OL 1936 i Berlin. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. India vant sitt tredje strake gull. Det var ti lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 20-0. I semifinalen slo de Frankrike med 10-0 og i finalen Tyskland med 8-1. Fernandes spilte to kamper i OL-turneringen.
Gao Haiyan
Gao Haiyan (født 26. mars 1991) er en kinesisk seiler.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 18 i 470.
Soochow University
Suzhouuniversitetet kan sikte til
På ’an igjen
På 'an igjen er et musikkalbum med 3 Busserulls, utgitt i 1978.
Lausitzer Gebirge
Lausitzer Gebirge (tsjekkisk: Lužické hory) ligger i det sørøstlige Sachsen og i Nord-Böhmen (Tsjekkia) mellom České Švýcarsko (Böhmiske Sveits) og Ještědský hřbet (Ještědryggen). Zittauer Gebirge utgjør den tyske delen. Mot nordvest er fjellene forbundet med Lausitzer Bergland, mot sørvest med České středohoří og Det böhmiske bekkenet i sør.
Området er blant de vestligste forlengelsene av Sudetene, som strekker seg langs grensen mellom den historiske regionen Schlesien i nord, og Böhmen og Mähren.
Den tsjekkiske delen av Lausitzer Gebirge har vært under landskapsvern som Chráněná krajinná oblast Lužické hory siden 1976. Administrasjonen av det vernede området ligger i Jablonné v Podještědí. Spesielt verdifulle landskapsområder i fjellene er også under spesiell statlig beskyttelse som naturreservater (PR), nasjonale naturreservater (NPR), naturminner (PP) eller nasjonale naturminner (NPP).
Li-Fi
Li-Fi er en trådløs nettverksteknologi som baserer seg på synlig lys for dataoverføring.
Data blir sendt i svært høye hastigheter gjennom Li-Fi, ca. 100 ganger raskere enn Wi-Fi eller ca. 224 gigabit per sekund.
Dette tilsvarer å laste ned 28 filer på 1 GB hver, i løpet av et sekund.
Oppfinneren av Li-Fi var Harald Haas ved University of Edinburgh i Skottland.
Sammenliknet med Wi-Fi har Li-Fi i praksis ubegrenset med kapasitet, noe som kommer av at synlig lys har ca. 10000 ganger større spektrum sammenliknet med radiofrekvenser (som i dag nærmer seg full kapasitet).
Yang Jiang
Yang Jiang (kinesisk: 楊絳, pinyin: Yáng Jiàng, opprinnelig Yang Jikang, kinesisk: 楊季康, pinyin: Yáng Jìkāng, født 17. juli 1911 i Beijing, død 25. mai 2016 samme sted) var en kinesisk forfatter og oversetter.
Hun studerte ved Suzhou-universitetet, Tsinghua-universitetet, Oxford University og University of London.
Hun er kjent for flere komedier og for å ha foretatt den første fullstendige oversettelse av Don Quijote fra spansk til kinesisk. Hun var gift med forfatteren Qian Zhongshu.
Håpet Bergen
Håpet Bergen er en kristen menighet i Bergen som ble etablert i november 2006. I sin form er Håpet Bergen karismatisk og inspirert av trosbevegelsen og pinsebevegelsen. Håpet Bergen har læremessige likheter med svenske Livets Ord i Uppsala, og tidligere Levende Ord i Bergen.
Håpet Bergen er en frittstående lokal menighet. Menighetens grunnleggere og pastorpar er Oddrunn og Arne Olausen. Håpet Bergen er en apostolisk menighet, menighetens apostler er pastorens hyrde, Enevald Flåten, og Colin Urquhart fra menigheten Kingdom Faith i London.
Hemisodorcus macleayi
Utseende
En stor (hannen 42-63 millimeter, hunnen gjerne 28-40 millimeter), blank, svart, nokså slank hjortebille, hannens kjever lange og slanke med en tann på innersiden i den ytre delen. Dekkvingene er mørkt rødlige. Hunnen er mye mindre enn hannen.
Utbredelse
Arten lever i Nepal, Myanmar og det nordøstlige India.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.
Simão Mate Junior
Simão Mate Junior (født 23. juni 1988) er en mosambikisk fotballspiller.
Landslaget
Simão Mate Junior spilte 42 landskamper for Mosambiks herrelandslag. Han ble tatt ut i Mosambiks tropp til Afrikamesterskapet i fotball 2010.
John Wick: Chapter 4
John Wick: Chapter 4 er en amerikansk film fra 2023 regissert av Chad Stahelski.
Rabbinsk ordinasjon
Rabbinsk ordinasjon er en offisiell handling som medfører at en kandidat med et dokumentert eller demonstrert kunnskaps- og ferdighetsnivå blir utnevnt til rabbiner. Det finnes tre hovedmåter dette kan skje på:
Flaggbærere under Sommer-OL 2012
Flaggbærere under Sommer-OL 2012 er en liste over utøvere som bar sitt lands flagg under åpningsseremonien og avslutningsseremonien for de 30. olympiske sommerleker på Olympiastadion i London 27. juli 2012. Deltagerne som bar sitt lands flagg var valgt av landets nasjonale olympiske komité eller av utøverne selv. I noen tilfeller bar representanter for organisasjonskomitéen flagget.