cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mossekonvensjonen
Mossekonvensjonens betydning i unionstiden
Norge hadde sommeren 1814 mobilisert sitt forsvar til kamp mot en makt hvis konge ifølge Kieltraktaten hadde fått landet overdratt. Norges avvisning av Kieltraktaten og foreningen med Sverige fikk liten støtte utenfor landets grenser. Militær seier var heller ikke realistisk, og Norges konge og regjering valgte forhandling da det ble entydig klart at stormaktene støttet Sveriges krav. Sverige avviste Christian Frederik som forhandlingsmotpart, siden Frederik VI gjennom Kieltraktaten hadde frasagt seg sin og den danske kongefamiliens rett til Norge. Derfor forhandlet svenskene med regjeringen, som svenskene anerkjente som lovlig representant for Norge.
Konvensjonen som ble undertegnet i Moss var dramatisk annerledes enn avtalen som ble inngått uten norsk deltakelse i Kiel. Etter Mossekonvensjonen fikk Stortinget myndighet til å vedta en ny Grunnlov og å velge landets nye konge. Norge skulle være en likeverdig part i en fremforhandlet personalunion med Sverige, ikke et lydrike. Både prinsippet og innholdet i den norske Grunnloven ble godtatt, og Norge skulle bestå som selvstendig (men ikke uavhengig) stat med sin egen nasjonalforsamling og fullt selvstyre. Kun kongemakten og utenrikstjenesten skulle være felles med Sverige. Men det ble ikke tydelig sagt om det var Kieltraktaten som dannet basis for unionen mellom rikene, eller Mossekonvensjonens bestemmelser.
Sverige anså fra første stund Kieltraktaten som den rettslig bindende avtalen som la basis for et svensk overherredømme over Norge i unionstiden, og Mossekonvensjonen som en pragmatisk presisering og praktisk regulering av Kieltraktatens bestemmelser om at Norge skulle forenes med Sverige. Men det var ulike skoler innen forståelsen av hvor langt denne overhøyhet strakk seg. Da unionen i større grad ble utfordret fra norsk side, særlig med parlamentarismen fra 1880-årene, utviklet den svenske rettsprofessor Oscar Alin ved Uppsala universitet den såkalte Lydrikesläre. Denne formet de konservative svenske politikernes motstand mot unionsoppløsning helt fram til 1905.
I Norge var på den andre side Jamlikhetsteorin enerådende, formulert av Uppsala-professoren Herman Ludvig Rydin allerede i 1860-årene - og forfektet i Norge av rettsprofessorene Torkel Halvorsen Aschehoug, Ludvig Mariboe Benjamin Aubert og Bredo von Munthe af Morgenstierne. De mente i motsetning til Oscar Alin at Kieltraktatens endelige utforming, hvor Norge tilfalt den svenske kongen og ikke Sverige, måtte tas bokstavelig, og at Norge bare opparbeidet en plikt til å anta den svenske kongen på lik linje med Sverige. Kongen skulle være felles, men de to landene var ellers suverene og likeverdige ifølge dette synet. Tilhengerne av Jamlikhetsteorin viste videre til at teksten ble endret fra å innlemme Norge i Sverige («och därmed förbliva införlivade») til å fastslå at Norge skulle utgjøre et kongerike forent med Sverige («och utgöra ett konungarike förenat med Sverige»).
Synet på det norske opprør og Mossekonvensjonen falt dermed langs tilhørende akser, styrt av hvilket syn betrakterne hadde på Norges plikter etter Kieltraktaten. Oscar Alin anså det norske Stortinget som opprørere mot sin lovlige svenske konge og mot sin (svenske) stat. Når Karl Johan likevel gjennom Mossekonvensjonen anerkjente 17. mai-grunnloven fra Eidsvoll som fundament for styret av Norge, og avtalte at fremtidige, større avgjørelser som gjaldt Norge skulle godkjennes av Stortinget, mente Alin at slike bestemmelser lå innenfor Kongens rett å avtale. Etter dette synet var svenskenes innrømmelser bare et utslag av valg de foretok som suveren myndighet, og innebar ikke noen anerkjennelse av at de stod overfor en suveren norsk stat. Ludvig Auberts syn var diametralt motsatt; eidsvollsmennene handlet som lovlig nasjonal myndighet og kong Christian Frederik førte en legitim krig mot en annen stat. I dette perspektivet er Mossekonvensjonen en internasjonalt bindende traktat mellom to suverene stater. Ved å godta kongevalg, erkjente den svenske kongen at han var å betrakte som en fremmed fyrste. Han innrømmet Stortinget retten til å velge konge - og satte sin lit til å bli valgt. Til alt overmål lot svenskene det gjenstå for Stortinget å ratifisere Mossekonvensjonen senere, hvilket jo Stortinget teoretisk sett kunne unnlate å gjøre. De norske rettslærde mente at Sverige gjennom Mossekonvensjonen oppga bestemmelsene i Kieltraktaten og erstattet denne med en ny, folkerettslig bindende avtale som det var Stortingets rett enten å godta eller forkaste. Forhandlingene innebar i seg selv en svensk anerkjennelse av Norge som en suveren stat.
Oscar Dronjak
Kariæreopptaket
Hans første musikkopplevelse var som trekkspillspiller. Etter trekkspillet begynte han med trombone som han drev med i fire år. Så gikk han over til gitar som 14-åring.
Kort tid etter at han begynte med gitar startet han bandet The Hippie Killers. Bandet skiftet navn til Striker, hvor de spilte heavy metal-coversanger og han begynte å skrive sanger i samme sjanger. Han startet death metal-bandet Desecrator, som senere ble hetende Ceremonial Oath, i 1989. Der ble han hovedsangskriver, vokalist og tidvis gitarist. De spilte inn konseptalbumet "The Book of Truth", men han sluttet i bandet før plata ble gitt ut.
Videre ut
HammerFall-idéen begynte å se dagens lys ved at Donjak og noen venner hadde begynt å spille inn den første heavy metal-sangen Donjak hadde skrevet på fire år (Steel Meets Steel). Så brakk han armen mens han spilte fotball og da han kunne bruke armen ordentlig igjen ventet et nytt death metal-eventyr i bandet Crystal Age. De startet med en gang med mini-turné i Polen og en sang på albumet "Metal Militia", et tribute-album til Metallica. Bandet spilte inn konseptalbumet "Far Beyond Devine Horizons" for det nederlandske plateselskapet Vic Records. Albumet skulle blitt gitt ut i april 1995 men ble utsatt til slutten av 1996 av ukjente grunner. Innen da var all interesse i bandet borte og det ble oppløst.
HammerFall
Etter at Crystal Age ble oppløst hadde Donjak holdt liv i HammerFall så heavy metal kunne gjenoppstå. I mai 1996 startet Joacim Cans som vokalist i HammerFall og de begynte å spille inn plata "Glory to the Brave" i november. Og der begynner historien om Hammerfall.
Torleiv Stadskleiv
Torleiv Stadskleiv (født 1865, død 1946) var en norsk billedkunstner.
Han bodde hele sitt liv i Bø i Telemark og de fleste av hans romantiske landskapsmotiver er herfra.
Våren 1895 flyttet den unge, talentfulle kunstneren Halfdan Egedius til Bø. Egedius og Stadskleiv utviklet et tett vennskap og påvirket hverandre kunstmessig. Det er sagt at det var Stadskleiv som pirret den unge Egedius sin sans for bygdeeksotikk, med motiver fra låvedans, felespill og middelaldersk frieri. Egedius kjente verk Drømmeren portretterer Stadskleiv.
Torleiv Stadskleiv er hedret med en statue på Bø Stasjon, hvor han står med ansiktet vendt mot togsporet og baken mot bygdefolket.
I 1967 utga Aschehoug en biografi om Torleiv Stadskleiv, ført i pennen av billedhugger og multikunstner Dyre Vaa.
Ole Jørgen Halvorsen
Ole Jørgen Halvorsen (født 2. oktober 1987) er en norsk fotballspiller som fra den 31. desember 2022 er klubbløs.
Han har også over 20 kamper på aldersbestemte landslag for Norge. Hans posisjon på banen er på midtbanen, men han har også blitt brukt som ren angrepsspiller.
Halvorsen har en fortid i Sarpsborg 08 samt hos Notodden, hvor han var på utlån høsten 2006. Fra og med midten av 2009 til og med 2011 spilte han for Sogndal. Han signerte for Fredrikstad foran 2012-sesongen. 5. august 2013 signerte han for Odd, og 10. august 2013 gjorde han sin debut som innbytter hjemme mot Viking.
Engelsk 1. divisjon 1934–35
'''Engelsk 1. divisjon 1934–35''' var den 43. sesongen i Football League. Arsenal vant sin tredje ligatittel på rad og sin fjerde totalt.
== Tabell ==
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1934–35:
Referanser
1934–35 in English football
Tongrenhospitalet i Beijing
Tongrenhospitalet i Beijing (kinesisk: 北京同仁医院) er en kjent helseinstitusjon i Beijing som spesialiserer seg innen oftalmologi og øre-nese-hals. Det ble opprettet av amerikansk metodistisk kristen kinamisjon i 1886.
Det het opprinnelig Hopkins Memorial Hospital, og lå/ligger øst i det gamle legasjonskvarteret i Beijing, nær det som er den eldste generelt protestantiske, opprinnelig metodistiske Chongwenmenkirken.
Hospitalet har slitt med andre helseinstitusjoners misbruk av ordet Tongren, og navnet er nå blitt registrert som varemerke.
Kristoffer Weckström
Kristoffer Weckström (født 26. mai 1983) er en finsk fotballspiller som har spilt for Sarpsborg 08 Fotballforening, Derby County i England og IFK Mariehamn i Finland. Nåværende klubb ukjent.
Tyskveps
Tyskveps (Vespula germanica) er en art i familien stikkeveps.
Utbredelse
Tyskveps er utbredt i hele verden, i litt varmere strøk. I Norge finnes den nord til Nordland.
Utseende
Tyskveps varierer i størrelsen og dronningen er opptil 20 millimeter lang. Arbeidere er 16-20 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Vingene er svakt brunlige. Det kan være vanskelig å se forskjell på tyskveps og andre stikkvepser som blant annet jordveps, men karakterer i blant annet ansiktet er til god hjelp.
Tyskveps hører til i slekten av kortkinnet stikkveps (Vespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er svært liten, mindre enn følehornets bredde. De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. Innskjæringen er gul og flyter ofte sammen med den gule fargen på munnskjoldet. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne. Munnskjoldet har tre svarte prikker.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger. Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.
Levevis
Tyskveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Tyskveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer. De bygger underjordiske eller overjordiske gråfargede bol, som varierer i størrelse etter hvor det er bygd. Bolet bygges både dypt i jorden, i husvegger, på loft eller i hulrom i trær og i fuglkasser. Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.
Fylkesvei 700
Fylkesvei 700 (Fv700) går mellom Svorkmo i Orkland og Berkåk i Rennebu.
Veien forlater E6 ved Berkåk og går langs Orkla nordover til Meldal kirke. Derfra går den over Meldalskogen gjennom Løkken Verk til Svorkmo der den møter E39.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Hongshan
Hongshan kan sikte til:
Ospeglassvinge
Ospeglassvinge (Sesia apiformis) er en sommerfugl som tilhører familien glassvinger (Sesiidae). Den finnes nord til det sørlige Hedmark og Hordaland i Norge.
Utseende
En ganske stor (vingespenn 31 – 48 mm) og kraftig glassvinge. Den ligner på gulkrageglassvinge (Sesia bembeciformis), men skiller seg fra denne ved at den har gult hode og gule flekker på forkroppen. Hannen har dobbelt kamtannede antenner. Hodet er kledt med gule hår. Forkroppen (thorax) er svart med store, gule flekker på sidene foran. Bakkroppen er tykk og sylindrisk, svart med brede, gule tverrstriper. Den er avrundet bakerst uten noen markert haledusk. Forvingen er glassklar med en smal, rødlig kant og en rødlig tverrflekk ved ytterkanten av basalcellen, ca. 2/3 ut i vingen. Bakvingen er glassklar med en smal, brun kant. Beina er tett kledt med lange, oransjegule hår. Med sine gule og svarte farger er arten en ganske god etterligning av en stikkeveps (Vespinae).
Levevis
Den er knyttet til åpne skog og skogkanter med osp, dessuten har den i tettbygde områder funnet et bra habitat i poppel-alléer. Larvene utvikler seg mellom barken og veden i den nedre delen av stammen på osp (Populus tremula), poppel-arter (Populus spp.) og selje (Salix caprea). De kan også gnage seg ned i røttene. Larven bruker 2-3 år på utviklingen. Når den er fullvoksen, spinner den en kokong på sørsiden av treet, der den overvintrer før den forvandler seg til en puppe neste vår. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli. Man finner dem ofte i paring – de sitter da gjerne helt åpent fordi vernelikheten med veps beskytter dem.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa og det vestlige Sibir, dessuten har den blitt innført til Nord-Amerika i nyere tid. I Norge er den forholdsvis vanlig nord til Hordaland og områdene ved Mjøsa.
Pieter Jacobs
Pieter Jacobs (født 6. juni 1986 i Brasschaat) er en profesjonell belgisk landeveissyklist. Han sykler for Topsport Vlaanderen, og har tidligere syklet for Silence-Lotto og det svenske laget Unibet.com.
Hongshan (Chifeng)
Hongshan (kinesisk: 红山区; pinyin: Hóngshān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Chifeng i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 170 km² og 300 000 innbyggere. Det er et flatt jordbruksområde ved sideelva Laoha til vassdraget Liao He, og Hongshan-demningen demmer opp elva her for flomkontroll og irrigasjons-formål.
Osvald Sirén
Osvald Sirén (født 6. april 1879 i Helsingfors i Finland, død 12. juni 1966 i Stockholm) var en finlandssvensk museumsintendant, professor, kunsthistoriker og forfatter av sangtekster. Han virket i Sverige som professor ved Universitetet i Stockholm og var gjesteprofessor ved Harvard University i USA.
Hans tidligere forskning gjaldt renessansens kunst, men etter første verdenskrig vendte han seg østover. Det som skulle bli hans primære fagområder innen kunsthistorien ble da kinesisk kunst.
Blant hans kinarelaterte verker kan nevnes Studien zur chinesischen Plastik der Post-T'angzeit, The Walls and Gates of Peking og Kinas trädgårdar och vad de betytt för 1700-talets Europa, og kinesiske hager.
I 1956 ble han tildelt Charles Lang Freer-medaljen, en utmerkelse gitt av Freer Gallery of Art, et museum for østasiatisk kunst tilknyttet Smithsonian Institution i Washington D.C.
Johannes Schefferus
Johannes Schefferus (født 2. februar 1621 i Strasbourg, død 26. mars 1679 i Uppsala) var en tysk-svensk lærd; innehaver av skytteanska professoratet ved Uppsala universitet i 1647.
Osvald Sirén
Sirén var også en av de fremste eksponenter for den teosofiske bevegelse.
Johannes Schefferus
Bakgrunn
Johannes Schefferus ble født i Strasbourg som sønn til kjøpmannen Johan Scheffer og hans hustru Elisabeth Kraschel. Han gjorde seg bemerket ved universitetet. Filologen Johan Henrik Boeclerus la merke til ham allerede før han ble skrevet inn ved universitetet. Etter kortere studier bega han seg på en reise til Nederland og Leiden, samt Sveits. Da han var tilbake i Strasbourg i 1643 ga han ut sin første skrift, De varietate navium, hadde han gjort seg et navn innom filologien.
Virke i Sverige
Dronning Kristina kalte ham personlig til Sverige i 1648 for å installeres som skytteansk professor i Uppsala. I tillegg ble han utpekt til æresprofessor i juridikum (naturrett og folkerett) i 1665, men frasa seg den posisjoner i 1677 for å virke som bibliotekar ved universitetet. Han tilhørte det første kullet medlemmer i Antikvitetskollegium da det åpnet i 1666.
Schefferrus sin fremste innsats var å innføre den klassiske filologien som vitenskapelig emne i Sverige, man han var en meget allsidig vitenskapsmann. Han skrev det første svenske verket i arkeologi, De orbibustribus aureis nuper..., utga Phaedrus' fabler med de første tekstkritiske kommentarene i svensk litteratur, samt den første bibliografien over litteratur som ble trykt i Sverige.
Schefferrus lot utgi flere berømte verk som han forsette med kommentarer, deriblant islandske sagaer, Konunga och Höfvdinga Styrelse, og De vita et miraculis sancti Erici Sueciae regis. Blant hans egne verk kan nevnes De stylo, en håndbok i retorikk, Lapponia, en beskrivelse av Lappland og Svenska folkets ärominne, et oppfostrende læremiddel i svenskhet, og særskilt hans filologiske verker om klassiske antikviteter som De militia navali veterum... og De re vehiculari veterum libri duo.
Schefferus havnet uten selv å være skyld i det i et par langvarige konflikter med andre lærde, i første rekke med Olof Verelius og senere med andre representanter av den hyperboreiska skolan. Hans betydning for det svenske utdannelsesvesenet i sin samtid bruker dog allment å betraktes som uforlignelig.
Schefferus giftet seg i 1648 med Regina Loccenia, Johannes Loccenius' datter, og ble med henne far til landshøvding, baron Peter Scheffer, og farfar til Carl Fredrik Scheffer og Ulrik Scheffer. En annen sønn, heredshøvdingen Johan von Scheffer, ble adlet i 1698. Et samtidsportrett av Johannes Schefferus av E. Jetsche finnes på Gripsholms slott.
Eramet
Eramet er et aksjeselskap som er børsnotert (på Euronext Paris-børsen), og som driver bergverk og smelteverksindustri. Selskapets ferdige produkter inkluderer spesialstål, nikkel, mangan og silisium.
Konsernet eier fire smelteverk i Norge
De tre første er eid gjennom et heleid norsk datterselskap kalt Eramet Norway A/S, stiftet i februar 1999. Selskapet overtok eierskapet av smelteverkene i Sauda og Porsgrunn fra Elkem i juli 1999.
Smelteverket i Sauda er Nord-Europas største i sitt slag.
I 2008 kjøpte Eramet også Tinfos AS med sine to verk, henholdsvis Tinfos Jernverk i Kvinesdal og Tinfos Titan and Iron i Odda (Tyssedal), samt handelsselskapet Tinfos Nizi. Tinfos Nizi ble solgt tilbake til Tinfos' tidligere eier, Holta Invest, i 2010 og omdøpt til Nizi International.
Konsernets viktigste markeder er:
Eramet driver industriell virksomhet på fem kontinenter.
Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg
«Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg» er en norsk revyvise med tekst av Arne Svendsen (1884–1958) – en av våre mest produktive og kjente revyforfattere. Han skrev mer enn 60 revyer, og over 2500 revyviser. Mange av visene er knyttet til Einar Rose som sang dem inn på plate. Dette er en av hans mest kjente viser, ved siden av «Serru serru» og «Gøy på landet». I Den røde,blå og Den Gule store viseboka, er Arne Svendsen representert med hele 26 viser. Til sammenligning har Alf Prøysen 29. Komponisten til «Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg» er Kolbjørn Svendsen (1903–1967), forøvrig sønn av Arne Svendsen. Kolbjørn Svendsen var kapellmester ved Den Nationale Scene i Bergen, og skrev også melodier for Ernst Rolfs revyer.
Første versestrofen i denne revyslageren lyder: «Som vognmann har jeg slått så mang en drabelig rekord, men nå var gampen blitt så gammal at jeg nesten gikk og skjøv'n. Jeg selt'n til kommunen og fikk kjøpt en gammal Ford, og forleden dag så sku' vi ut og prøve'n.» Og hvert vers avsluttes med «...svigmor og Evensen og kjerringa og jeg...».
George Stacey
George William Stacey (født 1. april 1887, død 1972) var en engelsk fotballspiller som spilte forsvar. Han er mest kjent for sine 12 år i Manchester United.
Han begynte karrieren i Sheffield Wednesday i 1902, var en kort tur innom Thornhill United, før han ble spiller for Barnsley i 1905. Han spilte to sesonger i Barnsley før han ble kjøpt for £200 av Manchester United i 1907.
Stacey debuterte 12. oktober 1907 borte mot Newcastle United. Han spilte 18 ligakamper sesongen 1907/08, og han vant ligaen med United. Den påfølgende sesongen spilte han 38 ligakamper, mest som høyreback. Denne sesongen vant han FA-cupen med Manchester United.
United vant igjen ligaen i 1911, og Stacey gikk bare glipp av to kamper. Han var spiller for Manchester United til første verdenskrigs slutt i 1919.
Atheist
Historie
Bandet ble dannet i 1984 i Florida, USA som Oblivion og senere R.A.V.A.G.E. (som står for Raging Atheists Vowing A Gory End). De spilte inn debutalbumet Piece of Time i 1988, og utgav det i Europa i 1989 og i USA i 1990. I 1991 omkom bassisten Roger Patterson i et trafikkuhell, og han ble avløst av Tony Choy, Etter dette spilte Atheist inn deres andre album, det nå klassiske Unquestionable Presence. Atheist ble oppløst for første gang i 1992, gjendannet i 1993 for å oppfylle deres kontraktmessige forpliktelser og innspille et siste album, Elements, før bandet ble oppløst igjen.
Kelly Shaefer spilte med i Neurotica til 2002, mens Tony Choy spilte i en rekke andre band, deriblant Pestilence og Cynic. Tidligere trommeslager Steve Flynn spiller nå med i et nytt band, Gnostic. Relapse Records relanserte bandets tredje album i slutten av 2005, såvel som et vinyl box-set med de tre andre albumene pluss R.A.V.A.G.E. demoen On They Slay.
Atheist blev gjendannett for at spille live i sommeren og etteråret 2006. Bandet bestod da av Shaefer, Burkey, Choy og Flynn. Shaefer spilte ikke lenger gitar på grunn av senesmerter. Gnostic guitarist Sonny Carson spilte Shaefers gitardeler i stedet. Nylig har Chris Baker fra Gnostic avløst Burkey i bandet.
Demoer
Som R.A.V.A.G.E.
Som Atheist
Pål Rustadstuen
Pål Rustadstuen (født 1. oktober 1982) er en norsk fotballspiller som spilte for Sarpsborg 08 Fotballforening til og med sesongen 2009. I dag spiller han for Greåker IF i 5 Divisjon, hvor han debuterte i 2013 sesongen mot Tune IL 13. mai.
La Grande-Motte
La Grande-Motte er en kommune i departementet Hérault i regionen Occitanie sør i Frankrike.
Sergej Kolesnikov
Sergej Aleksandrovitsj Kolesnikov (russisk: Сергей Александрович Колесников; født 10. mars 1986) er en profesjonell russisk landeveissyklist.
Apsis (astronomi)
I astronomi er en apsis det punktet med største eller minst avstand i en elliptisk bane til et himmellegeme fra midtpunkt av tiltrekningen, noe som generelt er massesentrum i systemet.
Aphel og perihel er de punktene i en planetbane som henholdsvis er lengst og kortest unna solen.
Det føderale valget i Mexico 2012
Det føderale valget i Mexico 2012 ble avholdt i alle De forente meksikanske stater søndag 1. juli 2012.
Følgende mandater ble valgt:
Kandidater
Sju partier var registrert til valget. Hvert av disse kunne registrere en presidentkandidat, enten som representant kun for partiet eller for en koalisjon. Uavhengige kandidater var ikke tillatt. Fire presidentkandidater var påmeldt:
Anders Bru
Anders Johan Bru (født 12. september 1949 i Stavanger) er en norsk gitarist og låtskriver.
Han er mest kjent som medlem av bandet Stavangerensemblet som han var med å starte i 1976/77. Stavangerensemblet debuterte med singelen Kan’kje finna fingen/Vidunderlige nye Stavanger i 1978. Før det hadde Bru spilt i Stavanger-band som The King Bees, Nitric Acid, Staccato og Barock. Han har gitt ut to soloplater: Himmel og hav (1990), med forskjellige vokalister, og instrumentalalbumet Røvargull (1998). Bru er også en mye brukt studiomusiker. Blant annet spiller han elgitar på Engler i sneen, som er fremført av Jonas Fjeld og har tekst av Ole Paus.
I 2009 ble Bru kåret til Rogalands beste gitarist gjennom en avstemning i Stavanger Aftenblad. En jury bestående av ansatte i Aftenbladets kulturredaksjon og Stavanger musikkbliotek satte sammen en liste med 50 nominerte gitarister, og avisa lesere (25.000 stemmer avgitt) stemte frem vinneren.
Fylkesvei 7684
Fylkesvei 7684 går mellom Oshaugen og Holmstaddalen i Sortland kommune. Veien er 2,8 km lang og har hovedsakelig grusdekke.
Slaget ved Tjutebro
Slaget ved Tjutebro var et slag i 1143 mellom danskekongen og den skånske opposisjonen. Den skånske kongen, Oluf II Haraldsen, ble drept sammen med de fleste av sine menn under slaget som førte til at det ble slutt på den ødeleggende feiden mellom ham og den danske kongen Erik Lam.
Fylkesvei 7684
Veien tar av fra fylkesvei 885 ved Oshaugen i Valfjorden, og går et lite stykke oppover Oshaugdalen før den svinger over et lavt eid og krysser Holmstaddalen. Veien møter fylkesvei 951 på nordsiden av Holmstaddalen.
Slaget ved Tjutebro
I 1143 hadde den blodige borgerkrigen på Sjælland og Skåne hatt flere slag mellom kongen av det danske kongedømmet og den lokale kongen av landsdelen Skåne. Etter slaget ved Glumstrup i 1142 måtte Oluf komme seg i sikkerhet i Halland, men han dro tilbake til kysten mot Øresund neste år under et streiftog. Erik Lam ventet på ham med en sterk hær.
America’s Best Dance Crew (sesong 4)
America's Best Dance Crew, som ofte er kortet ned til ABDC, er et amerikansk TV-show der dansegrupper konkurrerer om å bli USAs beste dansegruppe. Showet er produsert av American Idol-dommer Randy Jackson. ABDC sendes på MTV.
Fylkesvei 7684
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 952.
Slaget ved Tjutebro
Slaget fant sted nord for elven Råå ved Tjutebro, ikke langt fra Helsingborg.
America’s Best Dance Crew (sesong 4)
Programleder er tidligere tenor-skuespiller Mario Lopez, og bak-scenen-korrespondent er Layla Kayleigh. Dommere er hiphop-artist og danser Lil Mama, 'N Sync-medlem JC Chasez og hiphop-koreograf Shane Sparks.
Sesong 4 hadde premiere 8. august 2009 med 9 grupper som kjempet om å bli den beste gruppen. 27. september 2009 ble We Are Heroes kronet «America's Best Dance Crew» og 100 000 dollar som USAs første kvinnelige favorittdansegruppe. I Norge premierte sesong 4 25. april 2010.
Auditions
Auditions for sesong 3 ble holdt i New York City, Chicago, Orlando og Los Angeles der disse 9 gruppene ble utvalgt til å være med i konkurransen.
Uke 1: Gruppens valg-utfordringen
Crew's Choice Challenge går ut på at gruppene velger helt fritt hvilken sang de vil bruke på sitt første nummer i konkurransen. De ni gruppene ble delt opp i 3 puljer. Deretter valgte dommerne den dårligste fra hver pulje, som måtte gå inn i «Sudden Death» og konkurrere mot de andre gruppene i Sudden Death til sangen «Boom Boom Pow» av Black Eyed Peas. Dommerne valgte deretter den dårligste gruppen i Sudden Death, som måtte forlate konkurransen.
Uke 2: Beyoncé-utfordringen
Gruppene må danse til sanger av Beyoncé, og må hente koreografi, stil, trinn og bevegelser fra hennes musikkvideoer. Gruppene fikk også en spesiell utfordring de måtte bruke i nummeret. Publikum stemte forrige uke. Mellom de to gruppene som fikk færrest stemmer, valgte dommerne hvem som måtte forlate konkurransen. Dette skjer hver uke framover.
Uke 3: Kampsportutfordringen
I Martial Arts Challenge må gruppene få inn kampsport i nummeret sitt. Quest Crews Steve Terada var gjesteinstruktør.
Uke 4: Bollywood-utfordringen
Bollywood Challenge går ut på at gruppene må danse en stil innen Bollywood, en populær kulturell danseform i India. Gruppene fikk møte Nakul Dev Mahajan, en kjent Bollywood-koreograf som skulle hjelpe dem med å lære stilen.
Uke 5: Dansedille-utfordringen
Dance Craze Challenge går ut på at gruppene må bruke en populær dans, eller en såkalt «dansedille» i nummeret sitt.
Uke 6: VMA-utfordringen
I VMA Challenge må gruppene danse til sanger fra verdens mest minneverdige fremførelser, også kalt VMA-opptredener. Sendingen åpnet med et fellesnummer koreografert av Rosero McCoy, Tabitha og Napoleon D'umo.
Jørgen Strand
Jørgen la Cour Laursen Strand (født 8. januar 1989) er en norsk/dansk fotballtrener/spiller. Han har spilt for klubber som Vard Haugesund, Sarpsborg FK, Kvik Halden og Sarpsborg 08 Fotballforening. Han var fotballtrener i Kvik Halden der han var assistenttrener og Toppspillerutvikler for A-laget i 2. Divisjon. I dag er han hovedtrener for Lillestrøm SK G19. Jørgen la Cour har tatt sin trenerutdanning via NFF, og har en bachelor i Football Studies fra Southampton Solent University. Der møtte han en av sine mentorer, Tore Askildsen, hvor det ble diskutert fotball-fag til langt på natt. I tillegg har han fått sin veiledning av tidligere akademidirektør i Barcelona, Albert Puig.
America’s Best Dance Crew (sesong 4)
Uke 7: Dansens tiår-utfordringen
Decades of Dance Challenge går ut på at gruppene må danse til en mix av sanger fra 1960-tallet til 2000-tallet. Alle danser til samme sanger.
Siste sjanse-utfordringen
I Last Chance Challenge får gruppene møte musikkprodusentene District 78 og lage en sang med dem de skulle danse til hvis de kom til finalen.
Uke 8: Finale
I finalen kom valgte dommerne sine 3 favorittgrupper, som de skulle vise hvilken sang de skulle danse til. I denne sendingen danset også finalistene sammen, og vinneren (We Are Heroes) danset om igjen.
Bad Schandau
Bad Schandau (før 1920 Schandau) er en by og et statlig anerkjent kursted og rekreasjonssted langs elven Elben i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Byen er hovedsete i forvaltningsfellesskapet Bad Schandau og har 2 882 innbyggere (31. desember 2009).
Byen består av bydelen Bad Schandau og de fire bydelene Krippen, Postelwitz, Schmilka og Ostrau.
Historie
Tyske bosettere ervervet slettene ved Elben mellom Rathmannsdorf og Postelwitz av føydalherren Hohnstein og grunnla en handelsplass på stedet. Schandau blir nevnt første gang i kjente skriftlige kilder 1445 og fikk som følge av sin viktige plassering som handelssentrum også bystatus i 1467. Fra ca 1800 er Schandau kursted. Carolabroen (Carolabrücke) ble oppført i 1877 og i 1920 ble byen tildelt tittelen Bad. Fra 1936 er byen Kneippkurort en særlig betegnelse for tyske kursteder.
Bad Schandau var en by i Kreis Pirna fra 1952 til 1990, og i Landkreis Pirna fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var byen innlemmet i Landkreis Sächsische Schweiz, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Bad Schandau ble sterkt berørt av flom i Elben både i 1845, 2002 og 2006. Således sto flomvannet 16./17. august 2002 9,78 m over middelvannsstande, 4,28 meter over bredden og 3,46 meter opp langs kirkeveggen.
Byggverk og severdigheter
Bad Schandaus byprofil langs Elbens høyre bredd preges av hoteller fra slutten av 1800-tallet (Gründerzeit), de to broene og Sankt Johanniskirche.
Fra 2002 til 2007 ble det utført omfattende saneringsarbeider på hotellene langs Elben; det mest kjente av dem fra slutten av 1800-tallet var Hotel Dampschiff.
Den kompakte evangeliske Sankt Johanniskirken med sitt åttekantede vesttårn er bevart i sin form fra 1679. Barokktoppen på kirketårnet ble bygget etter en bybrann i 1711. Særlig verdifullt er renessansealteret av sandstein, utført av Hals Walther for Dresdner Kreuzkirche. Alteret sto opprinnelig (fra 1760 til 1902) i Annenkirche (Annakirken) i Dresden.
Rådhuset på markedsplassen er fra 1863 og enkelte renessansebygg, bl.a. Brauhof Gambrinus, preger indre by.
Kurstedene og den 3500 m² store botaniske hagen fra 1900, med over 1500 plantesorter befinner seg ved inngangen til Kirnitzschtal. På stoppestedet til Kirnitzschtalbahn står den såkalte istidsstenen for å dokumentere at isen fra Skandinavia rakk helt hit i pleistocen.
Den katolske kirke i klassisistisk villastil fra Sankt Petersburg (19. århundre) er oppført ved personheisen til Ostrau. Bygningen som ble oppført ved hjelp av russisk diplomati, benyttes nå som sakralbygg av kirken.
Den historiske personheisen til Ostrau er en 50 meter høy frittstående jernkonstruksjon. Hotelleieren Rudolf Sendig oppførte den elektrisk drevne heise i 1904 og den ble innviet påskesøndag 1905 og ble restaurert 1989 til 1990. Heisen som er utført med jugendstilornamentikk, bringer passasjerene til utsikt over Sächsische Schweiz omkring Bad Schandau, bl.a. fjellkjeden Schrammsteine.
Fritidsbadet Schrammstein-Bad ble gjenåpnet i 2002.
Den smalsporete trikkelinjen Kirnitzschtalbahn trafikkerer strekningen Bad Schandau – Lichtenhainer Wasserfall.
Wuchuan (Hohhot)
Wuchuan (kinesisk: 武川县; pinyin: Wǔchuān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Hohhot i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 171,944 innbyggere i 1999.
I fylket er det drivverdige funnstedet Xiaonanshan, med platina, nikkel og kobber; Xiaonanshan er også typelokalitet (geologi)en for det sjeldne mineralet blyamalgam.
Tour de France 1972
Tour de France 1972 var den 59. utgaven av Tour de France, fra 1. juli til 23. juli.
Rittet var 3646km langt, fordelt på 20 etapper, inkludert 3 tempoer og en lagtempo. Syklistene kjørte med en gjennomsnittsfart på 35,418 km/t. Det var den fjerde sammenlagtseieren til Eddy Merckx på rad, som også forsvarte seieren i poengtrøya og kombinasjonstrøya. Belgiske Lucien Van Impe vant poengtrøya for andre lang på rad. Italienske Felice Gimondi ble nummer 2 sammenlagt, mens franskmannen Raymond Poulidor ble nummer 3. Gan–Mercier–Hutchinson vant lagkonkurransen.
Eddy Merckx brukte 108 timer, 17 minutter og 18 sekunder, som var en margin på 10 minutter og 41 sekunder på Gimondi. Cyrille Guimard, som vant fire etapper i rittet og ble kåret til den mest offensive rytter, brøt rittet etter 17. etappe da han lå på andreplass i sammendraget. Den 59. utagaven av rittet var første gang siden 1947 at hele rittet gikk bare i Frankrike.
Diverse konkurranser
Willy Teirlinck vant konkurransen for innlagte spurter, mens franskmannen Cyrille Guimard ble kåret til rittets mest offensive rytter.
Gulkrageglassvinge
Utseende
Den ligner mye på slektningen ospeglassvinge (Sesia apiformis), men skiller seg fra denne ved at hodet er svart og at forkroppen mangler store, gule flekker på sidene, men har en smal, gul krage. Antennene er dobbelt kamtannede hos hannen. Hodet er svart, forkroppen (thorax) svart med en gul krage foran og små, gule flekker bak ved scutellum. Bakkroppen er tykk og mer eller mindre sylindrisk, med brede, gule tverrstriper. Vingene er glassklare med smale, brunlige kanter. Forvingens framkant er noe bredere, og åren som danner yttergrensen for basalcellen er kraftig og mørkbrun, står fram som en brun tverrstripe. Beina er tett kledt med lange, gulaktige hår. Med sine gule og svarte farger er arten en ganske god etterligning av en stikkveps (Vespidae). Det vitenskapelige artsnavnet refererer til dens likhet med graveveps-slekten Bembix.
Levevis
Denne arten finnes på fuktige steder som elvebredder, fuktenger og fuktige skogkanter der det vokser selje eller vier. Larvene utvikler seg i veden av selje, spesielt grove seljer som vokser på fuktige steder. Artene selje (Salix caprea), gråselje (Salix cinerea) og ørevier (Salix aurita). De gnager først mellom barken og veden, men kryper senere lenger inn i stammen. Larveutviklingen tar 3 – 4 år. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli. I Norge kan denne arten være truet av rydding av seljekratt. Arten har et skjult levevis, og imago lever kort, hvilket gjør at den lett overses.
Utbredelse
Den har en relativt begrenset utbredelse i Mellom- og Nord-Europa. Arten er bare funnet tre ganger i Norge, på Ørland i Sør-Trøndelag (1971), Bergen (2018) og Alver nord for Bergen (også 2018). Det er sannsynlig at den har et stort utbredelsesområde på Vestlandet og i Trøndelag, men det må eventuelt søkes målrettet etter den for å kartlegge utbredelsen.
Rødlistevurdering
Hogst av gamle seljer er en trussel. Det er et treslag som er lite verdsatt. Det regnes derfor med en nedgang i kvalitet og areal av artens habitat. Arten rødlistes i 2021 som sårbar VU.
TF
TF har flere betydninger:
Shepherd’s Bush undergrunnsstasjon
Shepherd's Bush undergrunnsstasjon kan vise til to stasjoner i Londons undergrunnsbane:
Шеффердс Буш (станция метро)
Friedrich Georg Pape
Friedrich Georg Pape (født 3. juli 1763 i Bracht, idag Fehrenbracht i kommunen Finnentrop, død 11. mai 1816 i Trier) var en tysk medlem av den katolske premonstratenserordenen, som også tilhørte Jakobinerklubben under Mainzrepublikken. I hertugdømmet Westfalen gjorde han seg bemerket med skarp kritikk av klostrene, og for etterlysning av en rasjonalistisk teologi.
Yohan Blake
Yohan Blake (født 26. desember 1989 i St. James på Jamaica) er en jamaicansk friidrettsutøver.
Han ble verdensmester i friidrett under VM 2011 i Daegu. Han vant 100 meter med tiden 9,92 foran Walter Dix fra USA med 10,08 og Kim Collins fra Saint Kitts og Nevis med 10,09. Han har også tre medaljer fra sommer-OL 2012, blant annet gull på 4 × 100 meter stafett.
Han spilte opprinnelig cricket, der han var en rask bowler, og ble etterhvert oppfordret til å prøve seg innen sprintløp. Han har også spilt cricketkamper i voksen alder.
Han tok gull under Sommer-OL 2016.
Ungdom og junior
Blake markerte seg allerede i 2005, da han vant både 100 og 200 meter ved CARIFTA Games, i klassen for ungdom. Han løp 100 meter på 11,01 i finalen, og 200 meter på 22,19. Året etter deltok han i juniorklassen i CARIFTA Games, og vant 200 meter individuelt og 4 x 100 meter sammen med Winston Barnes, Garfield German og Renaldo Rose. Han deltok også ved Junior-CAC-mesterskapet i friidrett (U20-klassen) i 2006, og vant der 100 og 200 meter individuelt, og deltok på Jamaicas lag som vant 4 x 100 meter stafett. Han deltok også ved junior-VM i friidrett 2006, der han kom på 3.-plass på 100 meter, kun 5 hundredeler bak vinneren, Harry Aikines- Aryeetey.
I 2007 fikk han to gull i juniorklassen ved CARIFTA Games - 100 meter individuelt og 4 x 100 meter stafett. Der ble han tildelt Austin Sealy Award for beste prestasjon, på grunn av sin 100 meter. Han løp på 10,11 sekunder og satte jamaicansk juniorrekord på distansen. Ved det panamerikanske juniormesterskapet 2007 i São Paulo kom han på 2.-plass på 100 meter, bak Keston Bledman, og Jamaica kom på 3.-plass på 4 x 400 meter.
Han vant 100 meter ved CARIFTA Games 2008, med tiden 10,32, der han fortsatt konkurrerte i juniorklassen. Ved junior-VM i friidrett 2008 deltok han på Jamaicas stafettlag som tok sølv på 4 x 100 meter, bak USA. Individuelt kom han på 4.-plass på 100 meter, der hans landsmann Dexter Lee vant øvelsen. Sent i 2008 ble Usain Bolt intervjuet på Television Jamaica, og ble spurt om hvilke utøvere han så på som en trussel for ham i sprint, da trakk Bolt fram Yohan Blake: «Watch out for Yohan Blake. He works like a beast.». Kallenavnet «the Beast» hadde han fått av Bolt tidligere i 2008, på grunn av sin treningsmoral.
Dopingdommen i 2009
Ved det jamaicanske mesterskapet i friidrett i slutten av juni 2009 testet Yohan Blake positivt på 4-Metyl-2-etylheksanamin. Jamaica Anti-Doping Commission (JADCO) nedsatte en disiplinærkomité, som frikjente Blake fordi dette stoffet ikke stod på World Anti-Doping Agencys liste over forbudte preparater. JADCO anket selv denne avgjørelsen, fordi stoffet har samme kjemiske struktur som tuaminoheptan, som er forbudt. Disiplinærkomiteen skulle så gjøre en ny beslutning etter VM i friidrett 2009, men Jamaicas friidrettsforbund (Jamaica Athletics Administrative Association) valgte å trekke han og fire andre utøvere som var i samme dopingsituasjon fra VM, fordi de uansett ville miste eventuelle VM-medaljer dersom de skulle bli dømt i dopingsakene sine etter VM. De andre fire utøverne var Allodin Fothergill, Lansford Spence, Marvin Anderson og Sheri-Ann Brooks. Blake, Anderson, Fothergill og Spence ble alle idømt tre måneders utestengelse i september.
2010
Blake konkurrerte ikke i innendørssesongen 2010. Han kom på 2.-plass på 100 meter ved Diamond League-stevnet i New York, der han løp på 9,91. og han kom på 3 plass i Paris. I august kom han på 2.-plass i London og 3.-plass i Brüssel, og fikk til sammen 7 poeng i Diamond League 2010, som holdt til 4.-plass.
2011
Han vant 100 meter under Pro Athlé Tour-stevnet i Frankrike i juni, med sesongbestenotering på 9,95.
Ved VM i friidrett 2011 nådde han finalen, etter bl.a. 9,95 i semifinalen, der han var eneste utøver under 10 sekunder. Favoritten Usain Bolt ble diskvalifisert på grunn av tjuvstart i finalen, og Blake løp deretter inn til VM-gull med tiden 9,92, foran Walter Dix og Kim Collins. Blake var da 21 år og 245 dager gammel, noe som gjorde ham til den yngste verdensmesteren på 100 meter noen sinne, og tok denne tittelen fra Carl Lewis som var 22 år og 38 dager gammel da han vant VM i friidrett 1983. Jamaica vant også 4 x 100 meter, med ny verdensrekord på tiden 37,04. Blake løp her sammen med Nesta Carter, Michael Frater og Usain Bolt.
I Diamond League-løpet i Zürich slo han blant annet Asafa Powell, og satte ny personlig rekord på 9,82. Uken etter vant han 200 meter ved Diamond League-stevnet i Brussel, med årsbeste tid i verden på 19,26 sekunder. Dette var ny personlig rekord for Blake, og han slo sin forrige personlige rekord (19,78 fra 2010) med over et halvt sekund. Dette var også det nest raskeste løpet noen sinne på 200 meter. Han kom på 2.-plass på både 100 meter og 200 meter ved Diamond League 2011 sammenlagt.
2012
Blake startet 2012-sesongen med flere gode tider. Ved sesongåpningen UTech Classic i april løp han på 9,90, og vant løpet Han vant også Cayman Invitational på 9,84 i forkant av det jamaicanske OL-uttakningsstevnet, og i OL-uttaket løp han på 9,75, og slo Bolt. Tiden gjorde Blake til tidenes fjerde raskeste utøver på denne distansen. Han vant også 200 meter ved OL-uttaket, med tiden 19,80.
Sommer-OL 2012 var Blakes første OL, og han deltok både på 100, 200 og 4 x 100 meter stafett. Han måtte imidlertid se se slått av Bolt på begge de individuelle distansene. Bolt vant 100 meter med ny olympisk rekord på 9,63, mens Blake tangerte sin personlige rekord på 9,75, mens Justin Gatlin tok bronsen med personlig rekord på 9,79. På 200 meter vant Bolt på 19,32, mot Blakes sesongbestenotering på 19,44. Jamaica tok også bronsen - Warren Weir løp inn til 3.-plass med tiden 19,84. Jamaica vant 4 x 100 meter stafett på ny olympisk rekord og verdensrekord med tiden 36,84, foran USA, som senere ble diskvalifisert fordi Tyson Gay ble tatt for doping.
Den 23. august 2012 vant han 100 meter ved Athletissima Diamond League-stevnet i Lausanne med 9,69 sekunder, som var personlig rekord og gjorde Blake til den nest raskeste utøveren noen sinne, likt med Tyson Gay, men bak Usain Bolt (9,58).
2014
I et intervju i mai 2014 uttalte Blake at han kunne tenke seg å returnere til cricket når han legger opp som friidrettsutøver. Blake prøvde å konkurrere igjen i 2014, og vant 150 meter ved Great City Games, og kom på 6.-plass på 200 meter ved Diamond League-stevnet i Lausanne. Han stilte også til start ved Diamond League-stevnet i Glasgow, men fikk krampe, og falt halvveis i løpet, og ble trillet ut i rullestol. Han opererte hamstringen senere på året, og konkurrerte ikke mer denne sesongen.
2015
I slutten av juli løp han 100 meter ved Aon Men’s International i Irland, og løp inn på 10,12 sekunder, og han deltok ved det nederlandske mesterskapet der han løp på 10,27.
2019
Han deltok på 100 meter under VM i friidrett 2019 der kom på 5. plass i finalen.
2021
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der han ble utslått i semifinalen.
Mario Matt
Mario Matt (født 9. april 1979 i Flirsch) er en østerriksk tidligere alpinist. Han var spesialist i slalåm, og vant fjorten slalåmrenn og ett kombinasjonsrenn i verdenscupen i løpet av karrieren.
I VM 2001 på hjemstedet St. Anton am Arlberg ble han verdensmester i slalåm og tok i tillegg sølvmedalje i kombinasjonen.
Fiji under Sommer-OL 1960
Fiji under Sommer-OL 1960. Fijis tropp til Sommer-OL 1960 i Roma bestod av to menn som begge deltok i friidrett. Fiji, som deltok i et OL for andre gang, vant ingen medaljer.
Gareth Barry
Gareth Barry (født 23. februar 1981) er en engelsk tidligere fotballspiller.
Barry kom til Manchester City 2009 etter å ha spilt i Aston Villa siden 1997, da han kom fra Brighton & Hove Albion FC. Gareth Barry ble kaptein i Villa etter at Martin O'Neill overtok jobben i klubben. I juni 2009 sikret Manchester City seg Gareth Barry for 125 millioner norske kroner (12 millioner britiske pund).
Aston Villa
Barry gikk til Aston Villa fra ungdomsklubben Brighton & Hove Albion i 1997 sammen med Michael Standing. Overgangen var kontroversiell da Brightons styre krevde £2,5 millioner for de to spillerne, mens et overgangsorgan i FA vurderte at handelen skulle gi Brighton £2.4 millioner når Barry og Standing spilte landslagsfotball for England samt penger av en senere overgang, men Brighton gikk med på en avtale med Villa som ga klubben £1.4 millioner i 2000 da klubben desperat trengte penger.
Han debuterte for Villa 2. mai 1998 mot Sheffield Wednesday. Til og begynne med, spilte han som midtstopper, som venstreback i konkurranse med andre spillere som Gareth Southgate og Ugo Ehiogu. Barry har etterhvert blitt en spiller som brukes på flere posisjoner. Han startet som midtstopper, men har spilt både venstreback, og senere venstre midtbane, men i den senere tid har han spilt mest på den sentrale midtbanen.
I april 2005 involverte Barry seg i en kontroversiell hendelse, da de to Newcastle United spillerne Lee Bowyer og Kieron Dyer braket sammen i en kamp mot Villa.
I november 2007 ble det meldt at Aston Villa ville belønne Barry med en testimonial-kamp, bare 26 år gammel, som en anerkjennelse for hans 10 år ved klubben. 5. april 2008 bidro Barry til å snu en rekke med dårlige kamper for Villa, ved skåre i 4–0 seieren over Bolton. Han scoret to mål og ble også kreditert med to målgivende pasninger.
Barry nærmer seg totalt 400 kamper for Aston Villa og var pr april 2008 den spilleren som hadde spilt lengst på laget. Under ligakampen mot Bolton Wanderers 28. oktober 2007 ble Barry den yngste spilleren som spilte i 300 kamper i FA Premier League (26 år og 247 dager), en rekord han tok fra den tidligere rekordholderen Frank Lampard.