cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kyiv
Historie
Byen ble antakelig grunnlagt allerede på 400-tallet, da som en utpost i Khazarriket. Dateringen til 400-tallet er omdiskutert. Den ble sentrum i den østslaviske sivilisasjonen og ble hovedstad i Kyivriket fra det niende århundre. Kyiv vokste frem rundet år 800 og blir regnet som opphavet til russisk kultur i middelalderen og Kyiv oppfattes som «alle russiske byers mor». Fra Kyiv ble det kyriliske alfabetet og den ortodokse tro (med opphav i Bysants) spredt i de slaviske områdene. Domkirken i Kyiv ble reist i 1037. Kyiv og Dnipros midtre del var på den tiden tyngdepunkt i østslavisk bosetning. Kyiv var i stor grad omgitt av skog, mens steppene lenger sør var dominert av tatariske (tyrkiske) nomader. Angrep fra mongolene og indre splittelse førte til at Kyiv mistet den sentrale stillingen til fordel for Moskva. Statene Russland, Ukraina og Hviterussland har alle et historiske utgangspunkt i Kyiv-riket. Russiske historikere på bakgrunn av dette hevdet at Moskva-riket (Russlands forløper) er Kyiv-rikets rettmessige arvtaker. I Ukraina legges det i stedet vekt på geografisk kontinuitet.
Alfredo Ildefonso Schuster
Prest
Schuster ble presteviet 19. mars 1904 i Laterankirken i Roma av kardinal Pietro Respighi, kirkens erkeprest og Romas generalvikar. Han vendte tilbake til St. Paul utenfor murene i 1904. Han ble novisemester i 1908, prior i 1916, og ble valgt til abbed-ordinarius av abbediet den 6. april 1918. Han mottok den abbatiale velsignelse av kardinal Basilio Pompilj den 14. april der.
Kyiv
Historie
Fra 1326 hadde metropolitten av Kyiv fast sete i Moskva og i 1458 ble metropolittembetet delt mellom Moskva og Polen/Litauen. Metropolitten i Polen-Litauen fikk tittelen metropolitt av Kyiv, Galicja og hele Rus' med sete i Navahrudak (nå i Hrodna voblasts i Hviterussland). I 1589 fikk metropolitten i Moskva tittel som patriark og med det frigjorde Moskva seg fra moderkirken i Konstantinopel.
Alfredo Ildefonso Schuster
Prest
Han var generalprokurator for den cassinensiske kongregasjon fra 1914 til 1929 og president for det pavelige orientalske institutt fra 7. oktober 1919 til 4. juli 1922. Han visiterte seminarene Lombardia, Campania og Calabria fra 1924 til 1928.
Erkebiskop, kardinal
Schuster ble utnevnt til erkebiskop av Milano den 26. juni 1929. Den påfølgende 13. juli avla han troskapseden til den italienske stat overfor kong Vittorio Emmanuele III av Italia, som den første italienske biskop som gjorde dette i pakt med den nylig inngåtte Laterantraktatens krav.
Kyiv
Historie
I byens storhetstid var den en av de største i Europa og hadde over 100,000 innbyggere. Gullalderen tok en definitiv slutt da byen ble ødelagt under mongolenes invasjon av Russland.
Alfredo Ildefonso Schuster
Erkebiskop, kardinal
Alfredo Ildefonso Schuster ble kreert til kardinalprest av pave Pius XI den 15. juli 1929. Han ble bispeviet den 21. juli 1929 i det sixtinske kapell av pave Pius personlig, assisterte av Romas generalvikar kardinal Carlo Cremonesi, og Vatikanstatens første generalvikar, biskop Agostino Zampini.
Kyiv
Historie
På 1300-tallet ble fyrstedømmene ved Dnipro (Kyiv og Tsjernigov) og Volhynia under litauisk styre, mens Lviv og Galicja kom under polsk styre. I 1321 ble byen erobret av Gediminas av Litauen og ble lagt under Storhertugdømmet Litauen. Fra 1569 lå den under Det polsk-litauiske samvelde før byen kom under russisk styre i 1686. Peter den store drev en målrettet russifisering av området.
Alfredo Ildefonso Schuster
Erkebiskop, kardinal
Han var pavelig legat ved flere anledninger. Den 15. august 1932 ble han utnevnt legat til feiringen av Vår Frue av Caravaggio; den 21. mars 1934 til tusenårsjubileet for abbediet Einsiedeln i Sveits; den 15. september 1937 til åpningen av den nye katedralfasade i Desio; og den 2. august 1951 til den nasjonale eukaristiske konferanse i Assisi. Schuster deltok ved pavevalget i 1939, som valgte pave Pius XII ikke lenge før utbruddet av andre verdenskrig.
Han avstod fra å delta i seremonier der Mussolini var med, og fordømte rasistisk lovgivning.
Kyiv
Historie
Kyiv ble etter hvert en av de viktigste byene i Det russiske imperiet. Etter første verdenskrig og oktoberrevolusjonen i 1917 ble byen et stridstema i forbindelse med oppløsningen av det russiske imperiet og var krigsskueplass både i den russiske borgerkrigen og under den polsk-sovjetiske krig. Bolsjevikene inntok Kyiv for andre gang etter Tysklands kapitulasjon. Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk ble proklamert 14. januar 1919. Under den polsk-sovjetiske krig våren og sommeren 1920 ble det forsøkt etablert en ukrainsk stat i forbund med Polen. Ved freden i Riga i 1921 stilte ukrainere i felles delegasjon med russerne ble de vestligste delene en del av det nye Polen. I 1921 ble byen med i den ukrainske SSR og Sovjetunionen, fra 1934 som hovedstad i den ukrainske sovjetrepublikken.
Alfredo Ildefonso Schuster
Erkebiskop, kardinal
Slik var han en tilhenger av den italienske invasjon av Etiopia i 1935, som han sammenlignet med korstogene og betraktet som en mulighet til misjonsarbeid. Den 28. oktober 1935, under en messe i domkirken i Milano, fremstilte han de italienske styrker som døråpnere til Etiopia for den katolske tro og den romeske sivilisasjon.
Kyiv
Historie
I 1934 ble landets administrasjon flyttet fra Kharkiv til Kyiv. Kharkiv er sentrum for en betydelig etnisk russisk befolkning. Kharkiv var under revolusjonen bolsjevikenes viktigste base i Ukraina og ble etter revolusjonen hovedstad.
Alfredo Ildefonso Schuster
Erkebiskop, kardinal
Under andre verdenskrig ble kardinalen gjenstand for angrep fra fascistisk og nazistisk presse, men uten at han av den grunn tapte anseelse i det troende folk. Den 25. april 1945 var Schuster vert i det erkebiskopelige palass i Milano for et møte mellom den italienske motstandsbevegelse og Benito Mussolini i det øyemed å få i stand en våpenhvile mellom partene, men Mussolini ville ikke godta det krav om betingelsesløs overgivelse som ble fremsatt av Marazza og Pertini, som var delegater for motstandsbevegelsen. Mussolini ankom punktlig kl 5 om morgenen, men ingen fra den annen side var ankommet. Delegatene Cadorna, Lombardi og Marazza ankom én time senere. Mussolini hadde en prat med Schuster, og gav ham et glass rosolio-likør å drikke, og en bok han hadde skrevet om en helgen. Schuster gjorde et forsøk på å preke ydmykhet for Mussolini. Senere ankom Graziani og andre fascistiske ledere. Hvordan møtet i det øvrige forløp, er det sprikende versjoner av.
Kyiv
Historie
Byen fikk store skader under andre verdenskrig.
Alfredo Ildefonso Schuster
Erkebiskop, kardinal
I etterkrigstiden advarte kardinal Schuster hyppig mot de farer som lå i totaliarismen, hva enten den var inspirert av fascisme eller kommunisme.
Han deltok i konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.
Kyiv
Samfunn
Kyiv har en spesiell administrativ status i Ukraina. Byen er ikke underlagt den omliggende Kyiv oblast, men er som forvaltningsledd direkte underlagt staten. Samtidig velges byens politiske ledelse i direkte valg, i motsetning til i resten av landet der den utpekes av staten. Siden 2010 har Vitalij Klitsjko vært ordfører.
Byen er delt inn i ti rajoner (distrikter eller bydeler), med et visst politisk selvstyre.
Byen har et universitet – Taras Sjevtsjenko-universitetet i Kyiv – grunnlagt i 1834. Dessuten har byen 17 høyskoler.
Samferdsel
Kyivs kollektivnett omfatter tunnelbanen (Kyiv Metro) med 45 stasjoner, busser, trolleybusser og trikk.
Kyivs hovedflyplass er Boryspil internasjonale lufthavn, som ligger i forstaden Boryspil 29 kilometer øst for sentrum.
Kultur
Kyiv var et kulturelt sentrum for den øst-slaviske sivilisasjonen og utgangspunkt for kristningen av Kyivriket. Kyiv har gjennom århundrene beholdt sin kulturelle betydning, og også i perioder med relativt kulturelt forfall har byen beholdt sin posisjon som et sentrum for den østlige delen av den ortodokse kirke. Grotteklosteret og St. Sofia-katedralen er begge verdensarvsteder anerkjent av UNESCO og fortsatt i bruk til religiøse formål i tillegg til at de er blant byens store turistmål. Grotteklosteret og St. Sofia-katedralen er også to av Ukrainas sju underverk.
Blant Kyivs kulturinstitusjoner kan nevnes Kyiv-operaen, Ivan Frankos nasjonalteater, Lesya Ukrainkas akademiske nasjonalteater for russisk drama, Kyivs dukketeater, Oktoberpalasset samt Ukrainas filharmoniske orkester. I 1946 hadde Kyiv fire teater, et operahus og en konserthall. De fleste av billettene den gangen var forbeholdt en «privilegert gruppe». Blant andre kulturinstitusjoner finner man Dovzhenko filmstudio og Kyiv Sirkus.
Kyiv har 25 museer, et planetarium, teater og flere botaniske og zoologiske haver. Et av de mest kjente landemerkene er Den store fedrelandskrigen-museet med statuen Rodina-mat på toppen. Inklusive sokkelen er monumentet hele 102 meter høyt. Kyiv-operaen er også berømt. Blant Kyivs mange museer finner man også Ukrainas nasjonalmuseum for nasjonal kunst, Museet for vestlig og østlig kunst, PinchukArt-senteret (stiller ut samtidskunst) og Nasjonalmuseet for russisk kunst.
Hvert år arrangeres Kyiv Music Fest, en internasjonal musikkfestival med fokus på moderne klassisk musikk. Festivalen finansieres av det ukrainske kulturdepartementet.
Kyiv var i 2005 vertsby for Eurovision Song Contest 2005 etter Ruslanas seier med Wild Dances året før.
Alfredo Ildefonso Schuster
Erkebiskop, kardinal
Han ble saligkåret i 1996 av pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Nordmørsekspressen
Nordmørsekspressen var navnet på ekspressbussrutene som gikk mellom 2003 og 2010 på strekningen Kristiansund – Tingvoll – Sunndalsøra – Oppdal – Dombås – Gardermoen – Oslo. Rutene ble kjørt av Nettbuss Møre (tidligere Team Møre) og var en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett.
Historie
Rutebiltrafikken Kristiansund – Tingvoll – Sunndalsøra – Oppdal har en lang historie som går tilbake til 1915. Det var Kristiansund-Oppdal Auto (KOA) som utviklet dette rutenettet. Etter en del sammenslåinger opp gjennom årene var fra 2001 Team Møre navnet på selskapet som trafikkerte strekningen, og ruta mellom Kristiansund og Oppdal hadde rutenummer 331. I 2002 ble selskapet overtatt av Nettbuss, og det ble arbeidet aktivt med å forlenge ruta til Oslo.
Fra ruteskiftet 1. mai 2003 ble eksisterende rute Kristiansund – Oppdal gjort om til NOR-WAY-rute med rutenummer 590 og fikk navnet Nordmørsekspressen. 1. juni kom også ruta videre fra Oppdal til Oslo i gang som nattrute med rutenummer 149 for hele strekningen. Fra 1. mai 2005 endret rute 590 nummer til 550, og fra 1. mai 2006 ble begge rutene samlet til rute 149.
På grunn av lav inntekt og minkende passasjertall ble ruta til Oslo lagt ned fra og med 23. august 2010. Ruta mellom Kristiansund og Oppdal fortsatte å gå som togbuss og fikk rutenummer 901. De fleste avgangene korresponderer med tog mellom Oppdal stasjon og Oslo. Fra og med 10. oktober 2016 ble ruta en del av Fram Ekspress.
Lester B. Pearson
Lester Bowles «Mike» Pearson (1897–1972) var en kanadisk politiker og diplomat. Han var statsminister i Canada mellom 1963 og 1968.
Pearson var Canadas utenriksminister 1948–1957, og i 1957 ble han tildelt Nobels fredspris for sin innsats i forbindelse med Suez-krisen.
Odesa
Odesa (ukrainsk: Одеса), eller Odessa (russisk: Одесса), er en havneby i Odesa oblast i Ukraina. Byen ligger ved bredden av Svartehavet og var tidligere en sovjetisk marinebase. Odesa er den tredje største byen i Ukraina. Byen fikk sitt nåværende navn da russerne opprettet fortet. De fleste innbyggerne i Odesa er russisktalende og pro-ukrainske.
Maglev
Maglev er en forkortelse for magnetisk levitasjon og brukes om både en elektromagnetisk løftemekanisme, tog som svever over skinnegangen ved hjelp av denne mekanismen, og selve skinnegangen (magnet(sveve)bane). De magnetiske kreftene kan styres slik at de får en komponent som virker i kjøreretningen, slik at togets fart kan økes eller reduseres. Maglev-mekanismen fungerer dermed som en lineærmotor med evne til regenerativ bremsing.
Odesa
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 er Odesa blitt utsatt for russiske angrep, blant annet rakettangrep mot boligblokker. Russland hevder at de ikke angriper sivile mål, mens blant annet FNs høykommissær for menneskerettigheter har registrert mange russiske angrep mot sivile mål i Ukraina.
Maglev
Maglev-tog beveger seg lettere og mer stillegående enn hjulbaserte systemer. Kraften som trengs for levitasjon utgjør vanligvis en liten andel av det totale energiforbruket, det meste går til å overvinne luftmotstanden, slik som med andre typer høyhastighetstransporter. Maglev-tog holder fartsrekord for jernbanetransport, en ny rekord på 603 km/t på en teststrekning ble meldt til pressen av JR Tōkai i Japan 21. april 2015. Vakuumtube-togsystemer kan tillate maglev-tog å oppnå enda høyere hastigheter, men ingen slike baner er blitt bygget for kommersielt drift.
Odesa
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 ble Odesa utsatt for en rekke russiske angrep.
Maglev
Maglev-varianter
Man skjelner mellom tre maglev-teknologier:
Odesa
Historie
Det har vært bosetting i området minst siden 1396 under navnet Kachibey. Tartarer er belagt på stedet siden senest 1415.
Maglev
Fordeler og ulemper
Både EMS og EDS har ustabiliteter som krever nøyaktig styring av magnetismen. EMS-problematikken kjenner alle som har håndtert en magnet: Tiltrekningen øker dramatisk når magneten kommer nær jern. EDS får sin problematiske ustabilitet når farten øker.
Odesa
Historie
Det moderne Odesa ble grunnlagt 2. september 1794 på territorium som i 1789 var blitt annektert av Russland fra Det osmanske rike. På stedet fantes det da bare et enklere fort, oppført 1764. Byen ble oppkalt etter antikkens gresk-romerske koloni Odessos, tilsvarende dagens Varna i Bulgaria.
James Root
James «Jim» Root (født 2. oktober 1971) er gitarist i det amerikanske nu metal-bandet Slipknot og hard rock-bandet Stone Sour, hvor Corey Taylor fra Slipknot også er med. I Slipknot er Jim Root det fjerde band medlemmet. Han spiller på Fender-gitarer og Orange-forsterkere.
Odesa
Historie
Under guvernør Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu (senere fransk statsminister), ble byen utviklet, og i 1814 hadde den 35,000 innbyggere.
Maglev
Fordeler og ulemper
EDS krever at toget har sterke elektromagneter (med superleder som krever et komplisert kjøleanlegg). Derfor blir det på toget sterke magnetfelt som er farlige for personer med pacemaker. Slike sterke felt gir ikke de andre teknologiene.
Odesa
Historie
Byen fortsatte å vokse sterkt, særlig i perioden 1817–59 da Odesa var frihavn, og dens betydning tiltok ytterligere i 1866 ved ferdigstillingen av jernbanen til Kyiv og Kharkiv. I 1852 hadde byen 97,000 innbyggere, og i 1900 var det 449,673. Særlig påtagelig ble den store befolkningen av fattige arbeidere. I samband med Den russiske revolusjon i 1905 utbrøt voldsomme kamper i Odesa, og befolkningen gikk ned med 80,000. Men i 1912 var den igjen økt, til 631,040.
Maglev
Fordeler og ulemper
Bare EMS kan holde toget svevende mens det står i ro, slik at hjul kan utelates. Inductrack løfter ved ca. 5 km/t, mens EDS løfter først ved ca. 100 km/t, og altså krever ganske normale hjul.
Rauma Billag
Historikk
1. juli 1980 overtok Rauma Billag rutene til Måndalen og Innfjorden Billag og Valldal-Åndalsnes Rutebillag sine ruter i Romsdal. Dermed fikk selskapet disse rutestrekningene:
1. Åndalsnes – Innfjorden – Måndalen – Vikebukt (m/ godsrute til Molde)
2. Åndalsnes – Verma – Bjorli – Dombås
3. Lokalruter/ sideruter
Høsten 1990 ble Rauma Billag overtatt av Veøy Billag. Det fortsatte som eget selskap, men hadde felles administrasjon med Veøy Billag på Åndalsnes. Veøy Billag ble omorganisert i 2001, og bussvirksomheten i de to selskapene ble da samlet i Veøy Buss.
Op med hodet!
Op med hodet! er en norsk filmkomedie fra 1934.
Regien er ved Tancred Ibsen. Produsenter er Erling Bergendahl og Ibsen. Blant skuespillerne finner vi kjente skikkelser som Lillebil Ibsen, Lalla Carlsen og Leif Juster. Filmen var ganske eksperimentell for sin tid og inkluderte trickshots, dobbelfotografering, baklengs fotografering og sekvenser i farger.
Handling
Tancred Ibsen skriver første side av filmens manus, samtidig som en bartender blander den nye favoritt-drinken Opp med hodet!
Men han blir nektet ved alle de store teatrene, men ved et revy-teater klarer han å overtale ledelsen til å få en mulighet. Revyen bygges opp, kulissene males, og scenografien utarbeides. Theobald møter Lill igjen, som hjelper ham å tilpasse seg det nye miljøet sitt. Theobald Tordenstam blir snart en stor suksess, men uten at Theobald selv forstår hvorfor. Han blir deretter fast ansatt ved teateret.
Maglev
Maglev-linjer
Den første maglevlinjen (på 600 meter) ble åpnet i 1984 i Birmingham, men tekniske problemer gjorde at den ble nedlagt i 1995.
I Berlin ble en maglevlinje (M-Bahn) på 1,6 km testet i 1989-91, men brukt til regulær passasjertrafikk bare to måneder i 1991.
I Tyskland finner man Transrapid-Versuchsanlage Emsland ved Emsland som er et 31,5 km langt testpor for EMS-maglevtog.
I Shanghai åpnet en 30 km lang maglevlinje i Pudongdistriktet til hovedflyplassen i 2002. Det er Transrapidteknologien benyttes på Shanghai-banen.
I Japan finnes Linimo-linjen, en 8,9 km lang bylinje (for maks. 100 km/t), og Yamanashi-testlinjen på 18,4 km, hvor man har testet EDS-tog i opptil 581 km/t.
Odesa
Historie
Etter Kerenskij-regjeringens fall i 1917 var Odesa lenge et sentrum for kontrarevolusjonære styrker og utenlandske intervensjonsstyrker. Først i 1920 klarte Den røde armé å ta kontroll over byen, hvis befolkning da hadde sunket til 314,480.
2. verdenskrig
Odesa ble sterkt skadet under andre verdenskrig. Odessamassakren pågikk 22.–25. oktober 1941; anslagene på antall drepte varierer fra 15,000, 25,000, 40,000 og til og med opp til 50,000. Byen var deretter hovedstad i det rumensk-styrte Transnistria-guvernementet til dette ble omgjort til «militærguvernementet mellom Dnestr og Bug» 29. januar 1944: Byen ble gjenerobret av Den røde armé 10. april 1944.
2023
Odesa er en viktig havn for eksport av korn. 23. juli 2022 ble havnen i Odesa utsatt for russiske rakettangrep, dagen etter at FN, Ukraina og Russland underskrev en avtale som skulle sikre eksport av korn fra Ukraina. I juli 2023, etter at Russland unnlot å forlenge avtalen, ble kornterminalen ved havnen utsatt for gjentatte russiske angrep igjen,
Russisk versjon
Russlands president Vladimir Putin hevder at Russland er nødt til å denazifisere og "demilitarisere" Ukraina og at NATO har framtvunget angrepene. Hans pressetalsmann Dmitrij Peskov har hevdet gjentatte ganger at Russland bare angriper «militære mål». Angrepene er ikke del av krigføring, men av en "militær spesialoperasjon".
Den russisk-ortodokse patriarken Kirill hevder at Russlands angrep mot fører en «hellig krig» mot Ukraina fordi Ukraina har hatt Pride-parader.
Næringsliv
Skipsverft, oljeraffinerier, kjemisk industri, metallindustri, næringsmiddelproduksjon, fiske og turisme er de viktigste næringsveier.
Arkitektur
Gater og hus ligger spredt ut på terrasserte åser omkring havnen. Arkitekturen i Odesa er sterkt påvirket av fransk og italiensk stil.
Kultur
Odesa Nasjonalmusum for Kunst er et av byens fremste kunstmuseer.
Odesa arkeologiske museum ble etablert i 1825 og er et av Ukrainas eldste arkeologiske museer.
Ptilodon
Ptilodon er en slekt av sommerfugler som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). De er middelsstore, gul- eller rødbrune sommerfugler som har forvinger med en mer eller mindre tannete ytterkant. Forvingens bakkant har en markert "tann". Larvene er grønne, med spredte, korte børster, og lever på ulike løvtrær. Kameltannspinner (Ptilodon capucina) er vanlig i det meste av Norge, mens Ptilodon cucullina i Norden bare finnes i Danmark.
Jens Bjørneboe – Diktere og masochister
Jens Bjørneboe – Diktere og masochister er en norsk dokumentarserie i to deler som gikk på NRK1 i 2004. Serien omhandlet både personen og forfatterskapet til Jens Bjørneboe. Det ble presentert arkivopptak med Jens Bjørneboe selv, samt fra filmer og teateroppsetninger. I tillegg inneholdt den intervju med blant andre filosofen Arne Næss, forlagsmannen Gordon Hølmebakk, billedhuggeren Knut Steen, samt NRK-journalistene Erling Lægreid, Yngvar Ustvedt og Haagen Ringnes. Programskaperen Jan Horne arbeidet med programmet fra sykesengen helt til han døde tidlig i 2004. Prosjektleder for serien var Vibeke Haug.
Jan «Jonas» Gulbrandsen
Jan «Jonas» Gulbrandsen (født 28. juli 1933, død 8. oktober 2016) var en norsk fotballspiller, kjent fra Skeids lag på 1950- og 60-tallet. Han spilte rundt 350 A-lagskamper for klubben. I tillegg spilte han fem kamper for ungdoms- og B-landslaget. Gulbrandsen vant seks norgesmesterskap med Skeid i årene 1954, 1955, 1956, 1958, 1963 og 1965 – noe som er norsk rekord. Gulbrandsen vokste opp i Chr. Michelsens gate, nær Dælenenga i Oslo, og bodde senere på Tveita i samme by. Han var utdannet mekaniker og arbeidet som lærer på Strømmen videregående skole i 21 år. I 1979 fikk han en sønn som ble døpt Jonas. Navnet var nærmest et folkekrav.
Zewditu I av Etiopia
Keiserinne Zewditu I (også stavet Zawditu og Zauditu, døpt Askala Mayram; født 29. april 1876, død 2. april 1930) var keiserinne av Etiopia. Hun regjerte fra 1916 til 1930.
Hun var datter av Menelik II, og ble født da han var konge over Shewa. Da Meneliks sønnesønn Lidj Jasu konverterte til islam ble han avsatt av en allianse mellom kirken, hæren og adelen i landet, og Zewditu ble utropt til keiserinne.
99 Dike
99 Dike er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 28. mai 1868 av Alphonse Louis Nicolas Borrelly fra Observatoire de Marseille i Marseille. Den er oppkalt etter den greske gudinnen Dike.
Nidarvoll skolemusikkorps
Nidarvoll skolemusikkorps er et skolekorps fra bydelen Nidarvoll i Trondheim. Korpset ble stiftet i 1957. Dirigent er John Arve Viset.
Historie
Nidarvoll Skolemusikkorps ble dannet 11. desember 1957 som et rent guttekorps med bare messinginstrumenter. Jentene kom inn 3 år senere, da kom det også treblåsinstrumenter og uniformer. Det første året var det 28 medlemmer i korpset. Kontingenten var på kr. 1,50 pr. uke og måtte betales hver øvingskveld. Korpset hadde sin musikalske debut 17.mai 1958!
Korpsets hoveddirigenter
Medlemstallet har variert en del i disse årene, fra 28 til over 110 på det meste. Selv om korpset har vært igjennom jevnlige generasjonsskifter, har rekrutteringen vært god. Korpset teller i 2009 71 medlemmer, noe som gjør korpset til et av byens største.
Hvert år arrangeres det sommertur innenlands. Hvert 5. år har korpset reist til utlandet.
Fra 1990 har medlemmene vært med på utallige større og mindre arrangementer der de har fått store utfordringer både musikalsk og på andre områder, for eksempel:
1990: Samarbeidsprosjektene ”Sesam Stasjon”
1992: ”Kaptein Sabeltann” med alle korpsene i Nardo bydel
Så begynte Nidarvoll med egne oppsetninger:
1994: ”Rockeringen”
1998: Nytt samarbeidsprosjekt – Walt Disney
2000: ”I en annen tid” – en helt egenprodusert, historisk musikal
Både i 2005 og 2006 har korpset deltatt på samarbeidsprosjekter med de andre korpsene i bydelen og med konserter i Frimurerlogen. Sist hadde prosjektet tema ”Filmmusikk”. Korpset har også deltatt på underholdningskonkurransen Rennebuspæll i 1998, 2005 og 2006
Nidarvoll skolemusikkorps, både juniorkorps og hovedkorps, har i mange år deltatt i Trøndersk Mesterskap og oppnådd fine resultater.
Hammarby sjö
Opprinnelig var det en innsjø mellom Skanstull og Danviken, som hadde sitt utløp i en liten bekk til Saltsjön. Gustav Vasa besluttet å lage en demning ved Skanstull og hevet sjøens overflate til 4,8 meter over Saltsjön. Ved Danviken oppførte man Danvikens hospital, og der kunne man anlegge en mølle og en smie som dro nytte av det fossende vannet.
På 1920-tallet ble Hammarbyleden bygd, og vannivået ble igjen senket til samme nivå som Saltsjön, og man bygde sluser ved Skanstull og Sicklasjön.
På begge sider av innsjøen ligger Hammarby Sjöstad, byggingen ble påbegynt tidlig på 1990-tallet, og vil være sluttført i 2012.
Imarsiornermik Ilinniarfik
Imarsiornermik Ilinniarfik («Grønlands Maritime Skole»), er en skole i Paamiut, sydvest på Grønland.
Skolen tilbyr utdanning innen sjøfart, fiskeri og navigasjon. I tillegg til utdanningene som gir yrkeskompetanse arrangerer skolen også kurser som etterutdanning for sjøfolk og skippere. I tillegg arrangerer de kurser og prøver for førere av fritidsbåter og yachter.
Germania (Tacitus)
Germania (latinsk tittel: De Origine et situ Germanorum), skrevet av Gaius Cornelius Tacitus rundt år 98, er et etnografisk arbeid om germanske stammer utenfor det romerske riket. Verket er delt inn i 46 seksjoner.
Dette verket har kun blitt bevart i et enkeltstående manuskript som ble funnet Hersfeldklosteret i byen Bad Hersfeld i den tyske delstaten Hessen i det daværende tysk-romerske keiserdømmet og ført til Italia i 1455 hvor Enea Silvio Piccolomini, den senere pave Pius II, først undersøkte og analyserte det og deretter satte i gang interessen blant tyske humanister som Conrad Celtes, Johannes Aventinus, og særlig Ulrich von Hutten som en autentisk kilde om det forhistoriske Germania. Siden da har behandlingen av teksten angående kulturen til de tidlige germanske folkene i det forhistoriske Tyskland vært en særdeles betydningsfull kilde for tysk historie, filologi og etnologiske studier, og i mindre grad også av betydning for studiet av norrøn kultur og norrøn mytologi.
Hensikt og bruk
Etnografi hadde en lang og fornem arv i klassisk litteratur, og Germania passer helt og holdent innenfor tradisjonen som var blitt etablert av forfattere fra Herodot til Julius Cæsar. Tacitus hadde selv allerede skrevet en tilsvarende, dog kortere, essay om landområdene og folkestammene i Britannia i hans bok De vita et moribus Iulii Agricolae, det vil si Agricola, (kapitlene 10–13). Germania begynner med en beskrivelse av landene, lovene og sedevanene til germanerne (kapitlene 1-27); deretter går teksten over til beskrivelser av de enkelte stammene og begynner med de som bor nærmest romerske landområder og avslutter med de fjerneste kystene mot Østersjøen, blant dem de ravsamlende Aestii, æstisere, de primitive og ville Fenni, fenniere (kanskje finner og/eller samer), og de ukjente stammene bortenfor disse. Verket kan opptre moraliserende til tider, kanskje underforstått sammenligner det verdiene til de germanske stammene med de til hans romerske samtidige, skjønt det blir ikke gjort noen direkte sammenligning mellom Roma og Germania i teksten. Da Tacitus skrev teksten ønsket han kanskje å understreke den fare som de germanske stammer betydde for Romerriket.
Tacitus' beskrivelser av den germanske karakter er til tider fordelaktig i kontrast til hans egne landsmenn. «Germania er en fremstilling som gjør bruk av kontraster, eller i hvert fall for hva som er underlig, er romernes egen. Selv tilsynelatende nøytrale beskrivelser rommer negative sammenligninger», slår Henrik Tvarnø fast. Tacitus framhever i rosende ordlyd den strenge monogami og ærbarhet i de germanske ekteskapsskikker. Kontrasten er hva han så som mangler og umoral som preget det samtidige romerske samfunnet (kapittel 18), og han beundrer germanernes åpne gjestefrihet, deres enkelhet og deres tapperhet i kamp. Alle disse trekkene ble framhevet, kanskje på grunn av deres likhet med de idealiserte romerske dyder. Disse fordelaktige portrettene gjorde verket senere meget populært i Tyskland, særlig blant tyske nasjonalister og tyske romantikere – fra 1500-tallet og framover. Men hans portrett av germanerne er ikke bare fordelaktig og positivt, han merket seg en tendens hos germanerne av hva han så som deres vanemessige drukkenskap, latskap og barbariske skikker, blant andre trekk.
Til tross for denne potensielle skjevheten gir han også mange navn på stammer som romerne hadde kommet i kontrakt med, skjønt hans informasjon var generelt ikke førsthåndskunnskap mer enn de fleste historier, og nyere forskning har antydet at en del av hans antagelser er feilaktige. Eksempelvis har dagens historikere diskutert om alle disse stammene egentlig var germanske i den forstand at de snakket germanske språk. En del av dem, som Batavi, bataverere, kan like gjerne ha snakket et keltisk språk. Få entydige bevis kan bli funnet i den ene eller den andre retningen. I et annet sted i Germania viser Tacitus ingen mangel på presisjon ved å hevde at Nervii, nerviere, ikke var germanere som de hevdet å være (kapittel 28). Han nevner også i kapittel 43 at en bestemt stamme kalt Cotini i sentrale Germania faktisk snakket et gallisk språk, og likeledes at Osi snakket en pannoniansk dialekt.
Hans beskrivelser av den germanske gudinnen Nerthus i sørlige Danmark har ført til betydelig spekulasjon blant forskere av norrøn mytologi og eldre germansk og indoeuropeisk mytologi ettersom dette er vår eneste skriftlige kilde av norrøn mytologi fra før Snorre Sturlason og andre sagatekster som kom rundt tusen år senere, og ettersom disse kun svakt minner om de religiøse forestillingene som er beskrevet hos Tacitus.
Kulturelle beskrivelser
Tacitus sier i kapittel 2 at fysisk synes germanerne å være en egenartet rase som ikke var blandet med sine naboer. I kapittel 4 nevner han at de har felles trekk som blå øyne, blondt eller rødlig hår og lange kropper.
I kapittel 7 beskriver Tacitus deres styre og deres ledere som basert på hva de har gjort tidligere og egalitært med et lederskap ved eksempel heller enn ved autoritet og at straff ble utført av prestene. Han nevner i kapittel 8 at kvinnenes meninger ble respektert. I kapittel 9 beskriver Tacitus en form for folkesamlinger som minner om de offentlige ting som er nedtegnet i senere norrøne kilder. Her hvilte den endelige beslutningen på mennene i stammen som en helhet.
Tacitus diskuterer kvinnenes rolle i kapittel 7 og 8, nevner at de ofte fulgte mennene i kamp og støttet dem. Han forteller at menn er ofte motivert til å slåss for kvinnene på grunn av en ekstrem frykt for at de skal bli tatt levende. Tacitus sier i kapittel 18 at germanerne holder seg til en hustru, unntatt i en del politiske ekteskap, og særlig og uttrykkelig sammenligner han denne praksisen med andre barbariske kulturer, kanskje siden monogami var en delt dyd i de romerske og germanske kulturene. Han nedtegner også i kapittel 19 at utroskap var svært sjelden og at en utro kvinne ble forvist av hele samfunnet uansett hvor vakker hun var.
De siste kapitlene av verket beskriver de ulike germanske stammene, deres relative lokaliseringer og en del av deres karaktertrekk. Mange av stammenavnene tilsvarer med andre (og senere) historiske nedtegnelser og tradisjoner, mens skjebnen til andre stammer er mindre klart.
Tacitus’ kilder
Tacitus selv reiste aldri til germanske land. All hans informasjon er i bestefall annenhånds. Ronald Syme antok at Tacitus kopiert tett den tapte verket Bella Germaniæ av Plinius den eldre ettersom Germania er tidvis foreldet: i dens beskrivelser av stammene ved Donau sier Syme at «de er lojale klienter av Riket... Noe som er underlig. Sviket til disse folkene i år 89 under Domitians krig mot dakerne modifiserte hele grensepolitikken for keiserdømmet». Mens Plinius kan ha vært hovedkilden har forskerne også identifisert andre: blant dem er Cæsars Gallerkrigen, Strabo, Diodorus Siculus, Poseidonios, Aufidius Bassus og tallrike ikkelitterære kilder: intervjuer med handelsmenn og soldater som hadde reist over grensene til Rhinen og Donau.
Liste over ordførere i Ørland
Bjugn kommune ble utskilt fra Ørland i 1857, og Agdenes kommune i 1896. I de første tjue årene var det ingen ordførere fra Bjugn, men en av ordførerne i Ørland før delingen ble også den første ordføreren i Bjugn, sogneprest Rasmus Gaarder. I løpet av de 59 årene kommunen også omfattet Agdenes på sørsiden av Trondheimsfjorden, var det bare én ordfører fra denne delen av kommunen: handelsmann Carl Grann, som hadde vokst opp på Grande på Ørlandet. Den første nye ordføreren etter at Ørland og Bjugn kommuner ble slått sammen i 2020, var Ogne Undertun (A), som også var den siste ordføreren i Bjugn. De første ordførerne var embetsmenn; prester, distriktslege og en prokurator. Forholdsvis tidlig, i 1857, ble en selveiende bonde ordfører, og i 1870 ble den første læreren ordfører. De fleste ordførerne har vært bønder, og har representert enten Bondepartiet/Senterpartiet eller Venstre. På 1970-tallet kom ordførere som gjenspeilte endringer i ørlandssamfunnet i etterkrigstida; Alf Bjørkum var rektor ved den nyopprettede Fosen yrkesskole, og Leif Johan Lyngstad tilhørte første generasjon av offiserer ved Ørland flystasjon.
Tre av ordførerne har vært stortingsrepresentanter: Jakob T. Hoff (V), Peder Næsset (B) og Oddbjørn Hågård (Sp); de to første før 1930 og Hågård én periode i 1980-årene. Den første kvinnelige ordføreren var Turid Skogstad (A) i 1988.
Sadok
Sadok (hebraisk: – Ṣāḏôq) var ifølge Bibelen en israelittisk prest på Davids og Salomos tid.
Abjatar skal ha representert den opprinnelige, israelittiske Jahve-dyrkelsen, mes Sadok stod for den lokale El-eljon-dyrkelsen i Jerusalem. Ifølge fortegnelsen over Davids sønner skulle Kilab være den eldste etter at Amnon og Absalom var døde. Men den fjerde i rekken, Adonja, gjorde krav på tronen med støtte fra Joab og Abjatar. Mot ham stod et annet parti, ledet av Batseba med støtte fra Sadok, Benaja og Natan. Dette fikk kong David til å utnevne Salomo, noe Batseba også hevdet at David tidligere hadde lovet.
Sadok ble utnevnt til yppersteprest etter at Salomo hadde blitt konge og forvist Abjatar. Det antas vanligvis at Sadok var den første ypperstepresten i tempelet i Jerusalem. Teksten om Sadoks kroning og salving av kong Salomo i Første Kongebok er brukt i Georg Friedrich Händels kroningshymne Zadok the Priest.
Sadok ble trolig etterfulgt av sin sønn Ahimaas.
Saddukeerne hentet trolig sitt navn fra ham.
Lars Hertervig
Lars Larsen Hertervig (født 16. februar 1830 på Borgøya i Tysvær, død i Stavanger 6. januar 1902) var en norsk kunstmaler sidestilt med Edvard Munch, og som har inspirert kunstnere som Odd Nerdrum, Kitty Kielland, Carl Oscar Schelbred, Vebjørn Sand og Håkon Bleken.
Fra å være et lovende malertalent i 1850, ble Hertervig umyndiggjort i 1858 grunnet uhelbredet sinnssykdom. Hertervig fortsatte likevel å male. Flere tiår etter hans død, var det mange fagpersoner både på og utenfor kunstfeltet som mente å kunne se spor av psykisk sykdom i Hertervigs sene kunst. I nyere studier hevdes det imidlertid at det ikke finnes noen antydninger til sykdom i bildene, men heller en unik form for tidlig modernisme, på høyde med noe av det mest avanserte som foregikk ute i Europa mot slutten av 1800-tallet. Siden 2005 har Hertervig blitt sammenlignet malere som Vincent Van Gogh, Paul Gauguin, Edvard Munch, Mark Rothko og Salvador Dali.
Liv og familie
De første barneårene tilbrakte Hertervig på foreldrenes småbruk innerst i Hattarvågen på Borgøya. Familien tilhørte kvekermiljøet, og rundt 1839 solgte foreldrene småbruket, men tok med seg våningshuset til Rosenberggaten 38 i Stavanger.
Hertervig tok svenneprøven i 1849, og i 1850 ble han oppdaget av skipsreder og kjøpmann Hans Gabriel Buckholm Sundt, som i samarbeid med andre rike velgjørere i Stavanger og kunstmaleren Johan Fredrik Eckersberg sørget for at Hertervig kunne utdanne seg til kunstmaler i Christiania og Düsseldorf.
Høsten 1850 seilte Lars Hertervig rundt kysten til Christiania og meldte seg opp til Den Kongelige Tegneskole den 10. desember. Hertervig skal ha blitt veiledet av Eckersberg tiden han var i Christiania. Hertervigs lærere på Tegneskolen var Johannes Flintoe og Joachim Frich.
Oxycorynidae
Oxycoryninae er en familie av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). Det er bare kjent noen få arter i varme områder, bortsett fra på Hawaii-gruppen der slekten Proterhinus har produsert minst 160 arter. Oxycoryninae forekommer ikke i Europa, men én art, Aglycyderes setifer, finnes på Kanariøyene. Familien omfatter underfamilien Aglycyderinae, som av og til blir regnet som en egen familie. På den andre siden blir alle medlemmene i Oxycorynidae av og til regnet som en undergruppe i familien Belidae. Noen av artene er knyttet til konglepalmer (Cycadales), der de lever av pollen i hann-kongler.
Lars Hertervig
Liv og familie
Det vites ikke akkurat når på høsten i 1850 Hertervig reiste til Tegneskolen i Christiania - ei heller når Hertervig dro nedover til kunstakademiet i Düsseldorf for videre malerstudier hos romantikeren Hans Fredrik Gude. Det har imidlertid vært vanlig i Hertervigforskningen å tolke ut fra et brev, skrevet av H. G. B. Sundt og datert 24. juli 1853, at Hertervig muligens dro til Düsseldorf i april i 1852. Brevet har antageligvis gått tapt.
På den annen side viser passprotokollen for Christiania Politikammer, som går fra 1848 til 1853, kun én oppføring med Lars Larsen Hertervig, der han i sammen med kunstmaleren Erik Bodom reiste til Düsseldorf den 20. oktober i 1851. Hertervigs søster, Elisabeth Andersen, forteller i et intervju i Stavanger Aftenblad i 1915 at Hertervig reiste til Düsseldorf etter ett års opphold i Christiania, og kan derigjennom underbygge at Hertervig kan ha ankommet Christiania rundt oktober i 1850, for så å reise videre til Düsseldorf den 20. oktober i 1851.
Oxycorynidae
Utseende
Stort sett små (ofte 3 – 5 mm), avlange, noe flate biller, brune, rødlige eller svarte. Oversiden er snau eller med spredte, fine hår eller skjell, ofte noe glinsende, gjerne kraftig og tett punktert. Hodet er i midten trukket ut til en snute som er lengre enn resten av hodet. Antennene sitter festet ved roten av snuten, rett ved øyets framkant. Antennenes to-tre ytterste ledd danner en løs kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, tilsmalnet framover, med markerte sidekanter. Det er ofte tett og sterkt punktert. Dekkvingene er avlange og parallellsidige. Beina er ganske korte og kraftige, baklårene gjerne sterkt fortykkede. På mellom- og bakbeina har leggene og lårene en rekke av kraftige knøler på oversiden. Framleggene (protibiae) har en kam av børster som brukes til å rense antennene. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig. Det tredje og ofte også det andre leddet er tolappede. På framføttene er det ytterste leddet lengre enn de fire innerste til sammen.
Levevis
De artene som lever i Mellom-Amerika er knyttet til konglepalmer av slekten Zamia, der de spiser pollen i hann-kongler.
Lars Hertervig
Liv og familie
Tilbake i Norge fikk Hertervig 24 år gammel diagnosen melancholia (ekstrem depresjon) hos en lege i Stavanger. Dette etter et ulykkelig kjærlighetsforhold i Düsseldorf. H.G.B Sundt sendte Hertervig på båtreise til Malaga i håp om at han skulle friskne til. Hertervigs melankoli lot seg imidlertid ikke helbrede, og i 1856 ble han av Sundt sendt til Gaustad sykehus der han fikk diagnosen dementia (dementia precox), den gang betegnelsen på en uhelbredelig sykdom som kan minne om schizofreni. I 1858 ble Hertervig utskrevet fra Gaustad som «uhelbredet», han ble umyndiggjort og avhengig av fattigkassen i Stavanger. Etter sykehusoppholdet skrev han ingen brev eller etterlot seg annet skriftlig om de siste 40 årene av livet hans. Hertervig etterlot seg imidlertid flere skissebøker med små notater, men disse er i dag tilnærmet uleselige.
Professor emeritus Øystein Førre og psykiater Svein Haugsgjerd hevder Hertervig var feildiagnostisert som uhelbredelig syk. Førre og Haugsgjerd mener Hertervig i en periode med personlige problemer hadde forbigående psykoser. De viser til at Hertervig fra han var 24 år, hadde vært isolert fra kunstnermiljøet, men likevel bidro til utvikling av modernismen i Norge. De viser også til at Alexander Kielland besøkte Hertervig på hans 60-årsdag, og at Hertervig var da i god form og velstelt selv om han bodde alene - dette finner de uforenlig med alvorlig og uhelbredelig psykisk sykdom.
Giuseppe Gamba
Giuseppe Gamba (født 25. april 1857 i San Damiano d'Asti ved Asti i Italia, død 26. desember 1929 i Torino) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Torino 1923–1929.
Oxycorynidae
Radiasjon på Hawaii
Slekten Proterhinus har dannet svært mange arter på Hawaii-øyene. Minst 160 arter er beskrevet fra øygruppen. Dette er et eksempel på radiasjon, et fenomen som man kan se innen mange dyregrupper på Hawaii og enkelte andre isolerte øyer. En art har opprinnelig kommet til øyene der mange økologiske nisjer som på kontinentene var fylt av en rekke forskjellige grupper, er ledige. Denne arten kan i løpet av forholdsvis kort tid gi opphav til en mengde nye arter som bruker forskjellige tilgjengelige ressurser. Andre kjente eksempler på slik radiasjon på Hawaii er innen fruktfluer av slekten Drosophila og draktfugler (Drepanididae), og landsnegle-slekten Partula i Polynesia.
Lars Hertervig
En efterglemt
12. juli 1893 tilbød Kielland Nasjonalgalleriet oljemaleriet Ved smien, men han fikk avslag både defra og fra Bergen billedgalleri, som først senere tok imot maleriet. Kielland tilbød også en skissebok og akvarellsamling til Nasjonalgalleriet på initiativ fra Hertervigs søster. Til deres store skuffelse ble gaven returnert. Kielland ble så utav seg at han rev både skisseboken og flere av akvarellene i to, og kastet det hele. På den annen side var Kielland den eneste i Hertervigs samtid som offentlig tok til orde for bildene hans. Kielland kjøpte malersaker til Hertervig, men maleren var for stolt til å ta imot. Da Hertervig døde i januar 1902, skrev Kielland en oppfordring i avisen om at byens kunstnere skulle møte i begravelsen, der seks telefonarbeidere bar Hertervigs kiste. Selv stilte Kielland som Stavangers borgermester med krans.
Giuseppe Gamba
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Oxycorynidae
Systematisk inndeling
Underfamilien Aglycyderinae har av og til blitt regnet som en egen familie, Aglycyderidae. På den andre siden blir alle oxycorynidene av og til regnet til Belidae.
Eksterne lenker
Hydnorobius sp.:
Lars Hertervig
Protomodernist
På tross av umyndiggjøring og motgang forble Hertervig nyskapende helt fram til sin død i 1902 - en protomodernist - en forløper for modernismen. I flere tiår etter hans død var det likevel mange fagpersoner både på og utenfor kunstfeltet som mente å se spor av psykisk sykdom i Hertervigs bilder. Kunsthistoriker og Hertervigbiograf Holger Koefoed kom imidlertid fram til i sin magisteravhandling fra 1972 at man ikke kunne slutte seg til noen psykisk sykdom ut fra Hertervigs bilder. Koefoed fikk i tiårene framover mer og mer oppslutning fra en rekke fagfelt for sin friskmelding av Lars Hertervigs bilder.
I 2004, over hundre år etter Hertervigs død, ble det fra psykiatrisk hold fortsatt argumentert for en forbindelse mellom sykdom og bilder. I nyere studier fra 2005 og framover hevdes det heller at det ikke finnes noen antydninger til sykdom i bildene, men en unik form for tidlig modernisme, på høyde med noe av det mest avanserte som foregikk ute i Europa mot slutten av 1800-tallet.
Hertervigs bilder fra 1880-årene og 1890-årene blir av Koefoed knyttet til tidlige modernister som Paul Gaugin. Kunsthistoriker, kunstkritiker og forskningsansvarlig ved Videokunstarkivet, Marit Paasche, hevder at Lars Hertervig kan regnes som Norges fremste maler ved siden av Edvard Munch.
Billedmaterialet
Fra 1868 til 1902 bygde Hertervig ofte opp lerreter med alt slags brukt papir og papirsøppel kalt kartongbunner - hvilket dannet ujevnheter og skjøtesømmer, som både kunne være med på å utforme og tydeliggjøre motivene. Professor i europeisk kunsthistorie, Gunnar Danbolt, hevder det hviler en ekspresjonistisk stemning over de sene arbeidene til Lars Hertervig, som i større grad peker framover mot det som skal komme, enn inn mot et sinn i forvirring. For i alle skissene holder han fast på det overnaturlige lyset - et lys Hertervig kanskje fikk fra oppveksten sin i kvekermiljøet, ifølge Danbolt.
Statsstipendiat Martin Nag (1927–2015), påviste at Hertervig levde i nær kontakt med kvekermiljøet hele livet, bortsett fra i utdannelsesårene og under sykehusoppholdet fra 1856 til 1858. I kombinasjon med den kunstbiografiske forskningsmetode har Hertervigs sene kunst nettopp blitt tolket i forhold til kvekernes stillhetssøkende, lysmystiske tradisjon og livsnøysomhet og dernest blitt satt i sammenheng med Hertervigs møysommelige, nærmest collageaktige bygging og bruk av kartongbunner.
Foruten den kunstbiografiske metode har Walter Benjamins barokkverk, som tar for seg 1600-tallets dramalitteratur med særlig fokus på barokkens allegoribegrep, blitt brukt som fortolkningsstrategi på Hertervigs sene kunst, samt på bildene Borgøya og Gamle Furutrær. Hertervigs sene billedmateriale har òg blitt belyst med alt fra hva middelaldermystikeren Mester Eckhart skrev for 700 år siden, til surrealistisk teori fra 1920-årene og Mark Rothkos nonfigurative malerier fra 1950-årene og 1960-årene.
Odd Nerdrum hevder Hertervig kan minne om J.M.W. Turner, men sammenligner også Hertervig med kunstnere fra gresk oldtid som Apelles og rennessansemestere som Giovanni Bellini. Nerdrum belyser kanskje best noe av det særegne med Hertervigs billedmateriale når han beskriver bildet Borgøya (1867): Hertervig maler utenfor tiden - alt er revet løst. Det eksisterer ingen flate mer - bare volumer som leker med hverandre. Volumene er ikke passivt belyst, men lyset hjelper volumene, for eksempel skyene, slik at de kan bli kastet mot oss. Alt løsriver seg fra der det kommer fra. Hertervig heroiserer landskapet. Et fotografi av samme landskap ville ha virket flatt, ifølge Nerdrum, som mener Hertervig var den største av dem alle.
Likeledes blir Hertervigs kunst fremhevet i BBCs kunstdokumentar The Art of Scandinavia fra 2016: Programlederen og den internasjonale kunsthistorikeren og kunstkritikeren Andrew Graham-Dixon hevder Lars Hertervig kanskje kan beskrives som Skandinavias Vincent Van Gogh, og oljemaleriene Skogtjern (1865) og Borgøya (1867) anses som helt unike i forhold til all annen landskapskunst i det 19. århundre.
Kunstnernes kunstner
Hertervig kalles ofte kunstnernes kunstner, og mange kunstnere har latt seg inspirere stort av Hertervigs kunst - ofte med en fiksjonalisering av kunstnerskapet: Kanskje fordi det ennå ikke er funnet noen brev skrevet av Hertervig. Det kjennes ingen foto av Hertervig, og selvportrettene av den eldre Hertervig er ennå ubekreftet. Portrettet av den unge Hertervig, malt av Niels Bjørnson Møller i 1851, bekreftes delvis av opplysninger fra Christianias passprotokoll fra 1851, der det står at Hertervig hadde middels høyde, middels legemsbygning, svart hår og brune øyne.