cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samuel Robbins Brown
Utdannelse
Brown studerte ved Yale (avslutning i 1832) og deretter teologi i Columbia i Sør-Carolina. Deretter underviste han i fire år (1834–38) ved The New York Institution for the Deaf and Dumb.
Ilyocyprididae
Nærmere taksonomisk plassering
Skillet mellom ordnene av muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: , men i hovedregelen WoRMS-databasen.
Samuel Robbins Brown
Kina
I 1838 dro han til Kanton, og åpnet for Morrison Education Society den første protestantiske skole i det kinesiske rike. Hans rapporter fra skolen ble offentliggjort i The Chinese Repository for 1840 til 1846, og Brown bidro også en rekke andre artikler vedrørende Kina til dette tidsskriftet.
Tilbake til USA
Etter ni års utetjeneste var hans hustrus helse sviktende. Da vendte Brown tilbake til hjemlandet, og ble pastor og lærer i Owasco Outlet, nær Auburn i staten New York (1851–59). Han gikk inn for opprettelsen av et college for kinner, og det skulle bli viorkeliggjort i Auburn, skjønt det ble etterpå flyttet til Elmira i New York.
Japan
Med Townsend Harris-traktaten av 1858 ble Yokohama og Nagasaki i Japan åpnet for utenlandsk handel og bosetting. Brown seilte til førstnevnte havneby og opprettet en skole som skulle utdanne hundrevis av unge menn fra alle samfunnslag. Han oversatte Det nye testamente og underviste og forkynte i tyve år. Han var en av grunnleggerne av The Asiatic Society of Japan, og var en sentral skikkelse for utformingen av det nye Japan.
Død
Brown døde under et besøk hos en gammel venn i Massachusetts.
Halvdan Svartes gate (Hønefoss)
Halvdan Svartes gate (1–15, 2–18) er ei gate på Hov i Hønefoss.
Gata går fra Dronning Ragnhilds vei til Hov alle, i parallell med Hønengata, og krysses av Hønen alle. Gata preges av rekkehus i den sørlige enden og trehusbebyggelse for øvrig.
Ryllik
Ryllik (Achillea millefolium) er en 15–50 cm høy flerårig urteplante i kurvplantefamilien. Det er en av våre vanligste planter, og vokser gjerne i grøftekanter, tørre bakker og enger fra lavlandet og helt opp til snaufjellet (kjent opp til 1600 moh). Planta har mange små 3–6 mm brede kurver i en skjerm, fargen er normalt hvit, men kan også gå over i rosa og (mer sjelden) dyprød. Ryllik vokser nesten alltid på eller i nærheten av kulturbeite. Den blomstrer i juni–september.
Bruk og nytte
Ryllik har mange kjente bruksområder, blant annet ved skjørbuk, som blodstillende middel og som en komponent i salve til sårheling (ved at friske blad knuses, blandes med fett og legges på sår med omslag), og som te som har blitt brukt mot tannverk, hodepine, nyrestein, diare og innvollsorm. Det finnes vitenskapelig dokumentasjon for at ryllik kan ha antibakteriell effekt på enkelte bakterier. Selv om ryllik regnes som trygt for folk flest, er det flere grupper som bør unngå å bruke ryllik eller rådføre seg med lege før de benytter ryllik til behandling. Dette gjelder blant annet de som har allergi eller epilepsi, de som behandles med blodfortynnende eller blodtrykkregulerende medisiner, og de som er gravide eller ammer. Det er rapportert tilfeller av allergiske reaksjoner ved inntak.
Ryllik ble også brukt i ølbrygging før humle ble innført og hadde rykte på seg for å gjøre ølet sterkere, antagelig fordi den etter sigende skal inneholde tujon.
Etymologi
Ryllik har navnet sitt fra lavtysk roleke som henspiller på at bladene ruller seg sammen i tørke. Den er i Norge også kjent under navnene kanelblomst, krydderblomst, ølkonge, jordhumle, teblomst, tobakksblomst. Også navnet hardhaus er kjent - det henspiller på stengelen som stivner om høsten og kan motstå harde vinterstormer i utsatte strøk. Det latinske achillea kommer fra den greske mytologiske helt Akilles som ifølge sagnet leget sine soldaters sår med ryllik. Navnet millefolium kommer av mille = tusen og folium = blad.
Chaplin paa arbeide
Handling
Charlie og sjefen hans har problemer med å komme seg frem til et hus de har fått i oppdrag skal tapetsere. Mannen som bor der er irritert fordi han ikke har fått frokost enda, og hans kone skriker på hushjelpen når Charlie og sjefen hans endelig kommer frem dit.
Gasskomfyren på kjøkkenet eksploderer, og Charlie tilbyr seg å fikse den. I tillegg kommer konas hemmelige elsker til hjemmet deres.
No Time to Die
No Time to Die er den 25. spillefilmen i Eon Productions' serie om den britiske etterretningsoffiseren James Bond, som ble skapt av Ian Fleming. Filmen er regissert av Cary Joji Fukunaga etter et manuskript av Fukunaga, Scott Z. Burns og Phoebe Waller-Bridge og basert på en historie av Neal Purvis og Robert Wade. Michael G. Wilson og Barbara Broccoli er produsenter på filmen, som er produsert av Eon Productions for Metro-Goldwyn-Mayer og Universal Pictures.
Tittelsangen er skrevet og fremført av Billie Eilish.
Handling
James Bond har trukket seg tilbake fra tjenesten, da hans venn Felix Leiter får ham til å hjelpe til med å finne en forsvunnen vitenskapsperson. Da det blir klart at vedkommende er blitt bortført, blir Bond konfrontert med en fare som verden aldri før har sett.
Steinerskolen i Trondheim
Steinerskolen i Trondheim er en steinerskole i Ila i Trondheim med elever fra 1. til 13. klasse (Vg3). I tillegg har skolen skolefritidsordning for 1. til 4.klasse. Hovedbygget ligger i Mellomila 1-5.
På videregående har skolen to studiespesialiserende linjer; allmenn og billedkunst. Begge gir generell studiekompetanse, men allmenn tilbyr ekstra realfagspoeng. Videregående har eget hus ved sjøen. Skansen Videregående Steinerskole har adresse: Nedre Ila 6B.
Starrsivbukk
Starrsivbukk (Donacia obscura) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er registrert i Norge.
Utseende
Starrsivbukk er mellom 8-10 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er naken, uten en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den har en metallisk glans, hele oversiden er mørkt bronsefarget. Hver av dekkvingene uten groper, men med to parallelle lengeinnrykk. Halskjoldet er på midten med punktur. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Antennens tredje ledd nær dobbelt så langt som det andre leddet. Beina er mørke på farge og har metallglans, de er forholdsvis lange. Baklårene har en tann (utvekst) og er kortere enn dekkvingene, de når ikke til spissen.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig arter i planteslekten Carex. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Starrsivbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Cayenne
Cayenne er hovedstaden i den franske oversjøiske regionen Fransk Guyana. Byen ligger ved munningen av elva Cayenne (rivière de Cayenne) som renner ut i Atlanterhavet.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Cayenne
Notodromadidae
Notodromadidae er en av seks familier i overfamilie Cypridoidea innenfor underorden Cypridocopina (orden Podocopida) av muslingkreps, som er små krepsdyr. Gruppen har en tilordnet slekt (per 2017) som er lite beskrevet, men det er i tillegg ytterligere tre slekter som med usikkerhet tilskrives familien.
Nærmere taksonomisk plassering
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: , men i hovedregelen WoRMS-databasen.
30. serierunde i 1. divisjon fotball for menn 2015
30. serierunde i 1. divisjon fotball for menn 2015 ble i sin helhet spilt søndag 1. november 2015 klokken 13:00.
Kampfakta
Søndag 1. november 2015
<div id="Hønefoss v Åsane">
<div id="Bryne v Bærum">
<div id="Strømmen v Kristiansund">
<div id="Brann v Hødd">
Göteborgskravallerna
Göteborgskravallerna er en samlebetegnelse på en serie oppløp i forbindelse med demonstrasjoner i Göteborg sentrum 14.–16. juni 2001 på grunn av EU-toppmøtet i Gøteborg og USAs president George W. Bush' besøk. Sammenstøtene til demonstranter og aktivister med politiet var de mest omfattende i Sverige på flere tiår. Tilsammen ble 53 politifolk og 90 demonstranter skadet og det var omfattende materielle skader. Det allmennheten husker er stenkasting, brann, maskerte anarkister, opprørsutstyrte politi og skuddløsning. Massemediene sin massive nyhetsovervåkning overskygget både EU-toppmøtet, de alternative foredragene og de tre store fredelige demonstrasjonene som samlet ca. 50 000 personer.
I de aktuelle dagene pågrep politiet 530 personer (hvorav 459 i forbindelse med aksjonen på Hvitfeldtska gymnasiet. 385 personer ble tatt hånd om av politiet. Ca 2 500 politifolk deltok i aksjonene mot demonstrantene. I de etterfølgende rettssakene ble et 80-talls demonstranter tiltalt og flertallet ble dømt for «våldsamt upplopp». 170 politifolk ble anmeldt av demonstrantene. 5 polititjenestemenn ble tiltalt, men ingen ble dømt. Politisjefen ble tiltalt for frihetsberøvelse i forbindelse med en aksjon på Hvitfeldtska gymnasiet, men ble frikjent i retten.
Paul Lereim
Paul Jostein Lereim (født 15. september 1938) er professor i ortopedi. Han var siste administrerende overlege for Sophies Minde ortopedisk sykehus inntil sykehusdriften ble flyttet til Rikshospitalet i 2002. Lereim er prestesønn. Han studerte medisin i Østerrike (Innsbruck) og Tyskland (Kiel). Lereim er gift med Annelise Lereim og sammen har de 2 barn.
Prof. Lereim regnes som pioner innen moderne hofte- og kneprotesekirurgi i Norge, men var også aktiv som idrettslege. Han har hatt en rekke kjente nordmenn under kniven. Han var ansvarlig for ortopedisk behandling av medlemmer i kongefamilien, og sto blant annet for operasjonen av den vanskelige venstrefoten til dronning Sonja. Han har vært med i den medisinske komiteen i Det internasjonale ishockeyforbundet.
Åsa Rytter Evensen
Åsa Rytter Evensen (1942–2015) var en norsk lege og samlivsrådgiver.
Evensen fullførte legeutdannelsen i 1967. I 1988 tok hun en doktorgrad i eldreomsorg.
Hun var tilsatt som førsteamanuensis ved Institutt for allmennmedisin ved Universitetet i Oslo og var i mange år bydelsoverlege i Røa i Oslo i tillegg til å praktisere som allmennpraktiker.
Evensen ble landskjent som rådgiver innen sex og samliv, men var ikke utdannet sexolog. Fra midten av 1980-årene hadde hun også en faste spalte i ukebladet Kvinner og Klær hvor hun bidro til å alminneliggjøre og spre informasjon om seksualitet og samliv. Hun deltok også i den offentlige samlivsdebatten på TV, radio og media generelt. I 1994 var hun medprogramleder i talkshowet Kvinnene på Taket på TV3.
Hun har utgitt bøkene Kjære doktor Åsa! (1991), Sex og samliv (1992) og vært medforfatter på Snakk om sex (1982) og Langsomt blir faget vårt eget (1984).
I 2003 ble hun tildelt Nasjonalforeningens folkehelsepris.
Privatliv
Åsa Rytter Evensen var datter av Sverre Rytter (1912–1980) og Marianne von Krogh (1913–1993). Hun giftet seg i 1966 med lege Stein A. Evensen.
Gulbrune alger
Gulbrune alger er en veldig artsrik delgruppe av de eukaryote organismene. Gruppens norske navn er litt villedende siden ikke alle arter er alger. Også oomyceter, slimnett og enkelte heterotrofe organismer regnes ifølge nyere fylogenetisk kunnskap til de gulbrune algene. De heterokonte flagellatene utgjør størsteparten av de gulbrune algene. Man antar at det eksisterer minst det hundredobbelte av de så langt kjente artene (dvs. over en million).
Mens de fleste representantene er encellede og mikroskopiske, kan f.eks. brunalgene danne flere meter lange thalli. Et fellestrekk for alle gulbrune alger er forekomsten av klorofyll-typene a og c. Flere delgrupper mangler imidlertid kloroplaster, slik at de tidligere ble klassifisert som encellede dyr. Nå vet man at denne mangelen er sekundær, dvs. at kloroplastene var til stede i de gulbrune algenes stamart, men ble tapt flere ganger i løpet av gruppens evolusjonære historie.
Enkelte slektskapsanalyser tyder på at Alveolata er søstergruppen til de gulbrune algene.
Mohammed Al-Fatil
Mohammed Abdulhakem Al Fatil (født 4. januar 1992) er en saudiarabisk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Ahli Saudi FC.
The World’s Desire
Handling
En doktor bytter ut et uønsket barn med en dødfødt baby, men dette barnet blir senere mistenkt for å være et uekte barn.
Geijer (slekt)
Geijer er en svensk slekt, som ifølge tradisjonen stammer fra en østerriksk adelsslekt Geyer. Slekten innvandret til Sverige tidlig på 1600-tallet og to slektsgrener med navn af Geijerstam og von Geijer har fått svensk adelskap.
Luxembourg under EM i friidrett 2014
Luxembourg deltok med fire utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Luxembourg tok ingen medaljer under mesterskapet.
Lisleherad kirke
Lisleherad kirke (Lisleherad kyrkje) er en laftet langkirke i Notodden kommune, Vestfold og Telemark fylke. Kirken ble oppført i 1873–76 og vigslet sistnevnte år Den avløste en stavkirke som ble revet like før kirken ble oppført. Kirken har 140 sitteplasser.
Epianthe
Epianthe er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Lisleherad kirke
Det er kirkegård ved kirken.
Epianthe
Utseende
Middelsstore, slanke, mørke trebukker med grønnlig metallglans. Antennene er ganske tynne og litt over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, noe lengre enn bredt. Dekkvingene er parallellsidige. Mellom- og bakbeina har sterkt klubbeformede lår.
Utbredelse
Artene er bare kjent fra Vest-Malaysia og Borneo.
Dan Rachlin
Dan Rachlin (født 6. februar 1964) er en dansk discjockey og programleder i radio og TV. Han har arbeidet med musikk siden han som 15-åring ble discjockey. Det hele startet på gymnaset og utviklet seg senere til å inkludere diverse fester, og fra 1984 på radio og andre medier.
Biografi
I tillegg har han opptrådt som konferansier om vert på DM i karaoke i perioden 1992-2000 samt journalist i den danske avisen Ekstra Bladet og Berlingske Tidende.
I 2007 stilte han opp som discjockey ved private arrangementer gjennom booking selskapet Firser DJ. Samme åter mottok han sin første gullplate for over 100 000 solgte eksemplarer av albumet Jukebox i Japan etter 50 000 solgte album i mars 2006. Singelen «Jukebox» ble populær i forbindelse med den omfattende TV-kampanjen for iTunes/Motorola mobiltelefon i 2006.
Banská Bystrica (region)
Banská Bystrica (slovakisk Banskobystrický kraj) er en av Slovakias åtte administrative regioner, og ligger i landets sørlige del. Regionen har et areal på 9 455 km², og en befolkning på 660 563 innbyggere (2011). Regionens hovedstad er Banská Bystrica og består av tretten distrikter (okresy).
I dette distriktet finner man også grottene Slovensky karst (delvis i Ungarn).
Skins
Skins er en britisk komedie-, drama- og ungdomsserie som ble sendt på E4 fra 2007 til 2013. Den ble produsert av Company Pictures.
Skins ble fort en suksess, og ble en av TV-kanalens mest suksessfulle serier. Da filmingen av den tredje sesongen startet var det med en ny generasjons skuespillere. Kun to av skuespillerne fra sesong 1 og 2 ble beholdt.
Handlingsreferat
Den veldig attraktive, populære og intelligente Tony deltar sammen med vennene sine på en fest holdt av Abigail Stock. Serien fokuserer også på Cassies siste besøk ved en klinikk for spiseforstyrrelser under tilsyn av Abigails mor Dr. Stock, samtidig som hun utvikler romantiske følelser for Sid. Men narkotikaselger «Mad Twatter» ødelegger hennes klarinett, etter at Sid ikke ga ham nok penger for narkotika han forsøkte å kjøpe. I en annen episode blir Chris etterlatt av moren hans. Han bruker opp pengene hun etterlot henne på en fest, og blir til slutt hjulpet til en midlertidig bolig av sin psykologilærer, Angie. En annen episode viser Sids problemer angående foreldrenes samlivsbrudd. Samtidig forsøker Cassie å begå selvmord ved å ta en overdose.
I løpet av en utflukt, sammen med resten av klassen, til Russland blir Michelle vitne til at Tony er utro mot henne sammen med en annen klasse-kamerat. Maxxie. Michelle begynner deretter et forhold med Josh Stock (Abigails bror) frem til Tony ødelegger forholdet deres ved å sende naken-bilder av Abigail fra Josh sin telefon. Josh ønsker hevn på Tony og hans yngre søster Effy, ved å dope henne ned med narkotika og forsøker å kidnappe henne for å kreve løsepenger.
Sesong 2
Etter en bilulykke mot slutten av sesong 1, sliter Tony med helseproblemer, og forsøker å bli frisk igjen. En ny karakter kalt Sketch dukker også opp, men begynner snart å følge etter Maxxie. Men Sketch begynner også et seksuelt forhold til Anwar. Samtidig planlegger Cassie å reise til Skottland, men kjæresten hans mistenker henne for å være utro.
Når gjengen reiser på camping til en strand, oppdager Maxxie at Sketch har sex med Anwar. Senere blir Cassie traumatisert når Chris dør i armene hennes, og hun reiser kort tid senere til New York City.
Sesong 3
Det kommer en ny rollebesetningen på deres første dag ved Roundview College. JJ Jones, James Cook og Freddie McClair er bestevenner. Tvillingene Katie og Emily Fitch kjenner Naomi Campbell gjennom skolen. Men Katie er homofob, og mistenker Naomi for å være lesbisk. Gjengen møter også Effy, og Pandora. Katie blir snart Effys beste venninne.
Emily og Naomi deler ett kyss, men Naomi nekter for å være lesbisk. Men hun oppfordrer Emily til å innrømme at hun er lesbisk, som også nekter for å være lesbisk. Pandora lar Cook ta jomfrudommen hennes, men hun angrer når Thomas senere kommer tilbake fra Kongo. Freddie har et vanskelig forhold til sin far, en enkemann, og sin søster Karen - som har ambisjoner om å bli kjendis.
Faren deres forvandler Freddies personlige bod, til et dansestudio for Karen. Freddie blir også vitne til samlivsbruddet mellom foreldrne til Effy. Naomi og Emily innleder etter hvert et seksuelt forhold, men Naomi er fremdeles ikke villig til å akseptere virkeligheten av hennes egen seksuelle legning.
Sesong 4
Denne sesongen begynner med selvmordet til en jente ved navn Sophia, samtidig som hun er høy på MDMA ved en nattklubb hvor Thomas er ansatt. En [øpolitietterforsker avhører deretter hele gjengen, og Thomas blir utvist av den nye rektoren, på grunn av hans forbindelse til det som skjedde. Thomas gir snart etter for fristelsen, og har sex med en annen kvinne. Dette resulterer i brudd mellom ham og Pandora.
I mellomtiden har fremdeles ikke moren til Emily ikke akseptert det faktum at datteren hennes er lesbisk, og forsøker å forstyrre datterens forhold. Freddie bekymrer seg over Effys psykologiske tilstand, når hun utvikler en psykotisk depresjon som ligner det moren hans slet med før hun begikk selvmord. Effys psykiatriske rådgiver John Foster benytter uortodokse metoder, deriblant hypnose, i forsøk på å kurere Effys depresjon. Men dette får henne til å glemme sine tidligere venner.
Einar Sverre Pedersen
Einar Sverre Pedersen (født 29. januar 1919 i Trondheim, død 16. januar 2008) var sjefnavigatør i SAS.
Skins
Sesong 4
Effy begår nesten selvmord igjen, og psykosen hennes kommer tilbake. Freddie insisterer på at Foster straks burde slutte å behandle Effy. Senere blir Freddie lokket til Foster for å diskutere Effy, men Foster myrder Freddie brutalt. Men alle vennene deres tror at Freddies fravær skyldes at han har forlatt byen frivillig. Naomi og Emily forsøker også å reparerer deres ødelagte forhold, og Naomi innrømmer at hun har elsket Emily siden de møttes for første gang. I tillegg havner Cook på flukt fra politiet, etter å ha brutt seg ut av fengsel.
Sesong 5
Serien begynner med en nykommer Franky, som Mini ikke liker. Franky opplever også store personlige problemer, og er på randen av et nervøst sammenbrudd. I mellomtiden blir Grace tiltrukket av en annen student, Rich. Mini føler seg imidlertid presset til å ha sex med kjæresten Nick, som ikke er klare over at hun egentlig er jomfru.
Einar Sverre Pedersen
Pedersen ble ansatt i daværende DNL i 1946 for å drive navigatørkurs for selskapets flynavigatører. Han utviklet en metode for navigasjon i Arktis og over Nordpolen, noe som førte til at SAS ble det første flyselskap med ruteflyvning fra Europa til Asia over Nordpolen.
Sammen med sin bror startet han i 1958 selskapet Norsk Polarnavigasjon AS, hvis formål var å utforske mulighetene for oljeboring på Svalbard og i Alaska. Sammen med sin ektefelle, Ingrid startet han i 1963 flyselskapet Svalbardfly for intern transport på Svalbard.
Som pensjonist bosatte Pedersen seg i Anchorage i Alaska og for sin pionerinnsats i polarnavigasjon ble kreert til æresdoktor ved University of Alaska.
Han utga i 1969 boken Polarbasillen – tredve år rundt arktis (Cappelen forlag). Boken har forord av Helge Ingstad.
Maurice (film)
Maurice er en britisk romantisk dramafilm fra regissert av James Ivory. Filmen er basert på romanen med samme navn fra av E.M. Forster.
Filmen følger hovedperson Maurice Hall som ung mann tidlig på 1900-tallet og hans erkjennelse av sin homofile legning i en tid der homofili var strengt forbudt.
Handling
Filmen begynner når Maurice, fra middelklassen, er ca. 11 år og er på skoletur. Læreren hans Mr. Ducie tar ham til siden for å forklare ham litt om verden, nærmere bestemt hvordan menn og kvinner lager barn sammen. Senere følger vi Maurice på Cambridge. Her møter han nye venner, overklasseguttene Clive Durham og Risley. Sammen diskuterer de klassiske greske tekster, og hykleriet rundt at homofili, som var utbredt i Hellas, ikke kan nevnes ved universitetet. Maurice er fortsatt forvirret og oppsøker naboen Dr. Barrie og sier at han mistenker at han er som Oscar Wilde, men han avviser dette og ber ham finne seg en jente. Clive og Maurice utvikler et forhold på universitetet, men holder dette streng platonisk etter Clives ønske. En dag de skulker blir Maurice kastet ut av universitetet. Maurice får jobb i farens gamle firma og Clive fortsetter å studere. De fortsetter forholdet etter at Clive er ferdig og Maurice besøker ofte Clive på eiendommen hans, Pendersleigh. Clive begynner etter hvert å trekke seg unna Maurice, som blir fortvilet. Etter en tur til Hellas bryter Clive av med Maurice og gifter seg med Anne.
Maurice fortsetter å besøke Pendersleigh etter at forholdet er slutt, men kun som venner. Clive og Anne prøver å få Maurice til å gifte seg. Samtidig går Maurice til en hypnotisør og prøver å bli kurert for legningen sin med hypnose. På Pendersleigh møter han Alec Scudder, som jobber for Clive som skogvokter. En natt kommer Alec til Maurice og de tilbringer natten sammen. Etter at butleren åpenbart mistenker noe blir Maurice redd for at Alec skal presse ham for penger, han er jo tross alt fra arbeiderklassen, og rømmer fra Pendersleigh. Alec oppsøker ham i London og de tar inn på et lite hotell. Alec skal flytte til Argentina med broren sin, men Maurice innser at han er forelsket i ham og prøver å få ham til å bli. Maurice møter opp på havna for å si farvel til Alec, men han dukker ikke opp. Maurice finner Alec, som har bestemt seg for å bli i England med Maurice. Så besøker han Clive og forteller ham alt, og sier at han ikke kommer tilbake mer.
Ampheremus
Ampheremus er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
The Yankee Girl
The Yankee Girl er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Jack J. Clark.
Ampheremus
Utseende
En nokså liten (6 - 8 millimeter), smal, mørk praktbille med bronseaktig glans. Kroppen er nokså jevnbred, fint hårete, pronotum sylindrisk. Antennene er korte og litt sagtakkede.
Smalsivbukk
Smalsivbukk (Donacia thalassina) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er registrert i Norge.
Utseende
Smalsivbukk er mellom 7-9 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er naken, uten en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarger, men fargen varierer mye. Hver av dekkvingene uten groper, men med fire innrykk (fordypninger), etterhverandre langs sømmen (midtlinjen). Halskjoldet er på midten, med punktur. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Antennens tredje ledd er tydelig kortere enn det andre leddet. Beina er mørke på farge og har metallglans, de er forholdsvis lange. Baklårene har en tann (utvekst) og er kortere enn dekkvingene, de når ikke til spissen.
Ampheremus
Levevis
Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.
Smalsivbukk
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig arter i planteslekten Carex. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Smalsivbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Ampheremus
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørvestlige USA (California, Nevada og New Mexico).
Korintkrigen
Korintkrigen var en antikk gresk konflikt som varte fra 395 til 387 f.Kr., hvor Sparta kjempet mot en koalisjon av fire allierte stater, Theben, Athen, Korint og Argos, som innledningsvis ble støttet av Persia. Den utløsende faktoren for krigen var en lokal konflikt i det nordvestlige Hellas hvor både Theben og Sparta var involvert. Den dypere årsaken var fiendtlighet mot Sparta provosert av byens «ekspansjon i Lilleasia, Sentral– og Nord–Hellas...og til og med i vest.»
Krigen ble utkjempet på to fronter, på land nær Korint og Theben og til sjøs i Egeerhavet. På land hadde spartanerne flere tidlige suksesser i betydelige slag, men klarte ikke å dra nytte av sin fordel, og kampene gikk snart i stillstand. Til sjøs ble den spartanske flåten avgjørende beseiret av en persisk flåte tidlig i krigen, en hendelse som i realiteten gjorde slutt på Spartas forsøk på å bli en sjømakt. Athen dro nytte av dette og satte i gang flere marine felttog i de senere årene av krigen, tok tilbake et antall øyer som hadde vært del av det opprinnelige athenske imperiet i det 5. århundre f.Kr.
Perserne var alarmert av disse athenske suksessene, sluttet å støtte de allierte og begynte å støtte Sparta. Denne deserteringen tvang de allierte til å søke fred. Antalkidasfreden, vanligvis kjent som kongefreden, ble signert i 387 f.Kr. og gjorde slutt på krigen. Denne avtalen erklærte at Persia skulle kontrollere hele Jonia og at alle andre greske byer skulle være uavhengige. Sparta skulle være vokteren for denne freden med makt til å gjennomføre dens klausuler. Effekten av krigen ble derfor at Persia etablerte sin evne til å blande seg effektivt inn i gresk politikk og sikret Spartas hegemoniske stilling i det greske politiske system.
Island under EM i friidrett 2014
Island deltok med fem utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Utøvere fra Island tok ingen medaljer under mesterskapet.
Korintkrigen
Hendelser som førte til krigen
Theben, Korint og Athen nektet også å delta i en spartansk ekspedisjon til Jonia i 398. Thebanerne gikk til og med så langt som å avbryte et offer som den spartanske kong Agesilaos forsøkte å utføre i deres territorium før han dro. Agesilaos lyktes i sitt felttog mot perserne i Lydia til tross for fraværet av disse statene og rykket så langt inn i landet som Sardis. Satrapen Tissafernes ble henrettet for ikke å ha klart å stoppe Agesilaos, og hans erstatter, Tithraustes, bestakk spartanerne til å bevege seg nordover, inn i området til satrapen Farnabazos. Agesilaos gjorde dette, men samtidig begynte han å bygge en betydelig marine.
Tidlige hendelser (395 f.Kr.)
Thebanerne var ikke villige til å konfrontere Sparta direkte, og valgte i stedet å provosere frem en krig ved å oppmuntre deres allierte, lokrierne, til å samle inn skatt fra territorium som både Lokris og Fokis gjorde krav på. Fokis svarte med å invadere Lokris og plyndret lokrisk territorium. Lokriene appellerte til Theben om hjelm, og thebanerne invaderte fokisk territorium. Fokiene appellerte så til sin alliert, Sparta, og spartanerne som var glade for å ha en unnskyldning for å disiplinere thebanerne, beordret en generell mobilisering. En thebansk utsending ble sendt til Athen for å be om hjelp. Athenerne stemte for å hjelpe Theben, og det ble inngått en allianse mellom Athen og den boeotiske konføderasjonen.
Den spartanske planen krevde to arméer, en under Lysander og den andre under Pausanias som skulle møtes og angripe den boeotiske byen Haliartos. Lysander ankom før Pausanias, lyktes i å overtale byen Orkomenos til å gjøre opprør mot den boeotiske konfødersjonen og rykket frem til Haliartos med styrkene sine og en styrke orkomenere. Der ble han drept i slaget ved Haliartos etter å ha ført sin styrke for nær murene til byen. Slaget endte uten avgjørelse, der spartanerne stod for tapene innledningsvis, men beseiret etterhvert en gruppe thebanere som forfulgte spartanerne i ulendt terreng hvor de hadde en ulempe. Pausanias ankom dagen etter, tok med seg likene til spartanerne under en våpenhvile og returnerte til Sparta. Der ble han stilt for retten med mulighet for dødsdom og flyktet til Tegea før han kunne bli dømt.
I etterkant av disse hendelsene forberedte både spartanerne og deres motstandere seg for at hardere krigføring. Sent i 395 gikk Korint og Argos inn i krigen som likestilte allierte med Athen og Theben. Et råd ble dannet i Korint for å ta seg av sakene til denne alliansen. De allierte sendte så utsendinger til et antall mindre stater og mottok støtten til mange av dem.
Spartanerne var alarmert av denne utviklingen og var forberedt på å sende ut en hær mot denne nye alliansen. De sendte en budbringer til Agesilaos som beordret ham tilbake til Hellas. Ordrene var en skuffelse for Agesilaos som hadde sett frem til ytterligere felttog i Asia, men han dro hjemover med sin styrker, krysset Hellespont og marsjerte vestover gjennom Thrakia.
Krigen på land og til sjøs (394 f.Kr.)
Agesilaos hadde på dette tidspunktet ankommet Boeotia etter å ha tilbakevist angrep fra thessalierne under sin marsj gjennom deres territorium. I Boeotia ble han møtt av en hær som var samlet fra de forskjellige statene i den antispartanske alliansen. Agesilaos' styrke fra Asia bestod for det meste av frisatte heloter og innleide veteraner i Ti tusen og ble styrket av en halvt regiment spartanere fra Orkomenos og et halvt regiment som ble transportert over Korintbukta. Disse hærene møtte hverandre i slaget ved Koronea i thebansk territorium. I likhet med Nemea seiret begge de venstre flankene, der thebanerne brøt gjennom, mens resten av de allierte ble beseiret. Da de så at resten av styrkene hadde blitt beseiret, omgrupperte thebanerne for å bryte seg tilbake til sin egen leir. Agesilaos møtte deres styrke front mot front, og i kampen som fulgte ble et antall thebanere drept før resten klarte å bryte seg gjennom og slutte seg til sine allierte igjen. Etter denne seieren seilte Agesilaos med sin hær over Korintbukta og returnerte til Sparta.
Senere hendelser (393 til 388 f.Kr.)
Hendelsene i 394 etterlot spartanerne med overtaket på land, men svekket til sjøs. Koalisjonsstatene klarte ikke å beseire den spartanske falanksen på slagmarken, men hadde klart å holde alliansen sterk og forhindret spartanerne fra å bevege seg fritt i det sentrale Hellas. Spartanerne ville i de neste årene fortsette å forsøke å slå Korint eller Argos ut av krigen. Imens forsøkte de antispartanske allierte å beholde sin enhet mot Sparta, mens Athen og Theben dro fordel av Spartas opptatthet med å utvide sin makt i områder de tradisjonelt hadde dominert.
Persisk assistanse, gjenoppbyggingen ved Athen, sosial kamp i Korint
Konon og Farnabazos seilte i 393 til fastlandet i Hellas hvor de raidet kysten av Lakonia og tok øya Kythera hvor de satte en garnison og en athensk guvernør. De seilte så til Korint hvor de distribuerte penger og oppfordret medlemmene til rådet til å vise den persiske kongen at de kunne stoles på. Farnabazos sendte så Konon med betydelige midler og en stor del av flåten til Attika hvor han sluttet seg til gjenoppbyggingen av De lange murene fra Athen til Pireus, et prosjekt som opprinnelige ble satt i gang av Thrasybulos i 394. Med hjelp av roere fra flåten og arbeidere betalt med de persiske pengene, ble byggingen snart fullført. Athen dro raskt fordel av disse murene, og en flåte silre for å ta øyene Skyros, Imbros og Lemnos hvor de etablerte klerouky (borgerkolonier).
Omtrent på denne tiden brøt det ut en sosial kamp i Korint mellom det demokratiske partiet og det oligarkiske partiet. Demokratene, støttet av argivene, startet et angrep på sine motstandere, og oligarkiene ble drevet ut av byen. Disse eksilantene dro til spartanerne som på dette tidspunktet var basert i Sikyon, for å få støtte, mens athenerne og boeotierne kom for å støtte demokratene. I et angrep om natten lyktes spartanerne og eksilantene i å ta Lekaeum, Korints havn ved Korintbukta og beseiret hæren som kom for å utfordre dem dagen etter. De antispartanske allierte forsøkte så å ta Lekaeum, men spartanerne angrep og drev dem tilbake.
Kjærlighet (roman)
Kjærlighet er en roman av den norske forfatteren Hanne Ørstavik, utgitt i 1997.
Hovedpersonen Vibeke har sammen med sin sønn Jon flyttet til et tettsted i Nord-Norge. Hun arbeider som kulturkonsulent. Handlingen foregår i løpet av én vinterdag, dagen før Jons niårsdag, og et gjennomgående trekk er misforholdet mellom Jons forventninger til morgendagen og moren, og Vibekes selvopptatthet og likegyldighet overfor sønnen. Handlingen veksler mellom Jons vandring med en loddbok, og morens flørt og one-night-stand med en omreisende tivoliarbeider. Romanen slutter åpent med at Jon, som ikke har egen nøkkel, sovner foran inngangsdøra, og muligens dør av kulde.
Kjærlighet har blitt beskrevet som Ørstaviks gjennombruddsroman, og ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.
Korintkrigen
Fredskonferanser slår feil
I etterkant av den mislykkede fredskonferansen i Persia returnerte Tiribazos til Susa for å rapportere om hendelsene, og en ny general, Struthas, ble sendt for å ta kommandoen. Struthas fulgte en antispartansk politikk, noe som fikk spartanerne til å beodre sin kommandant i regionen, Thibron, om å angripe ham. Thibron lyktes i å herje i det persiske territoriet en stund, men ble drept sammen med noen av sine menn da Struthas tok et av hans dårlig organiserte plyndretokt i et bakholdsangrep. Thibron ble senere erstattet av Difridas som lyktes bedre i plyndringen, sikret et antall mindre suksesser og tok til og med Struthas svigersønn til fange, men han klarte aldri å oppnå dramatiske resultater.
Lekaeum og erobringen av Korint
Ved Korint fortsatte det demokratiske partiet å holde selve byen, mens eksilantene og deres spartanske støttespillere holdt Lekaeum. Derfra plyndret de den korintiske landsbygda. Agesilaos drev et felttog i området i 391 og lyktes i å ta flere befestede punkter sammen med et stort antall fanger og bytte. Mens Agesilaos var i en leir og foreberedte seg til å selge sitt bytte, vant den athenske generalen Ifikrates med en styrke sammensatt nesten fullstendig av lette tropper og peltaster en betydelig seier mot det spartanske regimentet som var stasjonert ved Lekaeum i slaget ved Lekaeum. Ifrikates dro fordel av spartanernes mangel på peltaster i slaget og trakasserte gjentatte ganger regimentet med å slå til og trekke seg tilbake. De utmattet spartanerne til de brøt og flyktet. På dette tidspunktet ble et antall av dem slaktet. Agesilaos dro hjem kort tid etter disse hendelsene, men Ifikrates fortsatte å drive felttog rundt Korint, tok tilbake mange av de befestede punktene som spartanerne tidligere hadde tatt, men han klarte ikke å ta Lekaeum. Disse hendelsene blir best beskrevet av Xenofon. Han drev også felttog mot Flios og Arkadia og vant en betydelig seier mot fliaserne og plyndret territoriet til arkadiene da de nektet å møte hans styrker.
En arigivisk hær kom etter denne seieren til Korint og ved å ta Akrokorint var Argos og Korint i realiteten slått sammen. Grensesteinene mellom Argos og Korint ble revet ned, og borgerskapet til de to byene ble slått sammen.
Senere felttog
Etter Ifikrates seire nær Korint ble det ikke ført flere betydelige felttog i den regionen. Felttogene fortsatte i Peloponnes og i nordvest. Agesilaos hadde lyktes i felttog i arivisk territorium i 391, og han satte i gang ytterligere to betydelige felttog før krigen sluttet. I det første av disse, i 389, krysset en spartansk ekspedisjonsstyrke Korintbukta for å angripe Akarnania, en alliert av den antispartanske koalisjonen. Agesilaos hadde innledningsvis vanskeligheter med å få tak på akarnianerne som holdt seg til fjellene og unngikk å møte ham direkte. Han klarte til slutt å trekke dem inn i et feltslag hvor akarnianerne ble omringet og mistet et antall menn. Han seilte så hjem over bukta. Året etter inngikk akarnianerne fred med spartanerne for å unngå ytterligere invasjoner.
Spartanerne begynte å gjenoppbygge sin flåte etter nederlaget ved Knidos og hadde fått kontroll over Korintbukta gjennom kampene med Korint innen 392. Etter den mislykkede fredskonferansen i 392 sendte spartanerne en liten flåte under ledelsen til Ekdikos til Egeerhavet med ordre om å oligarker som var sendt i eksil fra Rhodos. Ekdikos ankom Rhodos, oppdaget at demokratene hadde full kontroll og var i besittelse av flere skip enn han hadde og ventet derfor ved Knidos. Spartanerne sendte da deres flåte fra Korintbukta under Teleutias for å hjelpe til. Teleutias plukket opp flere skip ved Samos og tok så kommandoen ved Knidos og ledet operasjonene mot Rhodos. Athenerne var alarmert over denne gjenoppstandelsen til den spartanske marine og sendte ut en flåte på 40 triremer under Thrasybulos. Han vurderte det slik at han kunne oppnå langt mer med felttog hvor den spartanske flåten ikke var enn ved å utfordre den direkte og seilte derfor til Hellespont. Han vant flere betydelige stater over på athensk side og innførte en toll på skip som seilte forbi Bysantium. Han gjeninnsatte dermed en intakt som athenerne hadde vært avhengig av sent i Peloponneserkrigen. Han seilte så til Lesbos hvor han med støtte fra mytilenene beseiret de spartanske styrkene på øya og vant et antall byer over på athensk side. Men mens han fremdeles var på Lesbos, ble Thrasybulos drept av raidere fra byen Aspendos.
Spartanerne sendte etter dette ut en ny kommandant, Anaxibios, til Abydos. Han nøt et antall suksesser mot Farnabazos en tid og tok et antall athenske handelsskip. Athenerne var bekymret for om Thrasybolos' sine bedrifter ble underminert og sendte Ifikrates til regionen for å konfrontere Anaxibios. De to styrkene raidet kun hverandres territorium en stund, men til slutt lyktes Ifikrates i å gjette hvor Anaxibios ville føre styrkene sine på en tilbakemarsj fra et felttog mot Antandros og tok den spartanske styrken i et bakhold. Da Anaxibios og hans enn som var strukket ut i en marsjlinje, hadde gått inn i et ulendt, fjellrikt terreng hvor Ifikrates og hans menn ventet, dukket athenerne opp og gjennomførte bakholdsangrepet, drepte Anaxibios og mange andre.
Aigina og Pireus
Athenerne satte på dette tidspunktet, i 389, i gang et angrep på øya Aigina utenfor kysten av Attika. Spartanerne drev snart den athenske flåten bort, men athenerne fortsatte felttoget mot Aigina på land. Den spartanske flåten seilte øst til Rhodos under kommandoen til Antalkidas, men ble til slutt blokkert ved Abydos av de athenske kommandantene i regionen. Athenerne på Aigina var snart under angrep og ble trukket tilbake etter flere måneder.
Den athenske flåten nær Athen ble kort tid etter tilbaketrekningen utsatt for et bakholdsangrep fra den spartanske flåten under Gorgopas og mistet flere skip til spartanerne. Athenerne svarte med et eget bakholdsangrep. Khabrias gikk i land med sine styrker på Aigina på vei til Kypros og la seg i bakhold for aiginerne og deres spartanske allierte og drepte et antall av dem.
Spartanerne sendte Teletias til Aigina for å lede flåten der. Han merket seg at athenerne hadde et avslappet vakthold etter seieren til Khabrias, satte i gang et raid på Pireus og tok tallrike handelsskip.
Antalkidasfreden
I mellomtiden hadde Antalkidas gått inn i forhandlinger med Tiribazos og nådde en avtale hvor perserne skulle gå inn i krigen på spartansk side dersom de allierte nektet å inngå en fredsavtale. Det ser ut til at perserne som var nervøse av enkelte av Athens handlinger, inkludert støtten til kong Evagoras av Kypros og Hakor av Egypt som begge var i krig med Persia. Perserne hadde bestemt seg for at politikken med å svekke Sparta ved å støtte deres fiender ikke lenger var til det beste for dem selv. Antalkidas angrep og beseiret en mindre athensk styrke etter at han unnslapp blokaden ved Abydos, forente sin flåte med en flåte som ble sendt til støtte fra Siracusa. Med denne styrken kunne han avskjære handelsrutene som førte korn til Athen. Athenerne var klar over deres lignende nederlag i Peloponneserkrigen mindre enn to tiår tidligere og var klar til å slutte fred.
I dette klimaet var de viktigste partene i krigen klar til å diskutere betingelser da Tiribazos kalte sammen til en fredskonferanse sent i 387. Omrisset til avtalen ble lagt ut gjennom et dekret fra den persiske kongen Artaxerxes:
På en generell fredskonferanse i Sparta, sikret spartanerne med sin autoritet de fikk gjennom trusselen av persisk intervensjon, føyeligheten til alle de største statene i Hellas for disse betingelsene. Avtalen som til slutt ble inngått ble allment kjent som Kongefreden. Navnet reflekterte den persiske innflytelsen som avtalen viste. Denne avtalen markerte det første forsøket på en total fred i gresk historie. Under avtalen var alle byer uavhengige, en klausul som ble gjennomført med spartanerne som fredens voktere. Under trussel om spartansk intervensjon, oppløste Theben sitt forbund og Argos og Korint gjorde slutt på sitt eksperiment med delt styresmakt. Korint var avskåret fra sin sterke alliert og ble ført tilbake til Spartas peloponnesiske forbund. Etter åtte års kamper var Korintkrigen slutt.
Etterspill
I årene som fulgte fredsavtalen, dro de to statene som hadde ansvaret for dens struktur, Persia og Sparta, nytte av fordelene de hadde skaffet seg. Persia var fri fra både athensk og spartansk innblanding i sine asiatiske provinsen, konsoliderte sitt grep på det østlige Egeerhavet og erobret både Egypt og Kypros innen 380. Sparta dro nytte av den autonome klausulen i freden til å bryte opp enhver koalisjon som de anså som en trussel fra sin formaliserte posisjon på toppen av det greske politiske systemet. Illojale allierte ble hardt straffet. Et eksempel var Mantinea som ble brutt opp i fem landsbyer. Med Agesilaos som statsoverhode som talte for en aggressiv politikk, gjennomførte spartanerne felttog fra Peloponnes til den fjerne Khalkidis–halvøya. Deres dominans over fastlandet i Hellas ville vare i ytterligere seksten år før den ble knust i slaget ved Leuktra.
Krigen markerte også begynnelsen på Athens gjenoppstandelse som maktfaktor i den greske verden. Med sine murer og sin flåte gjenoppbygd, var athenerne i en posisjon der de kunne vende sine øyne over sjøen. Innen midten av det 4. århundre f.Kr. hadde de samlet en organisasjon av egeiske stater kjent som den andre athenske konføderasjon og fått tilbake i det minste deler av det de hadde mistet i nederlaget i 404 f.Kr.
Friheten til de joniske grekerne hadde vært en samlende sak siden begynnelsen av det 5. århundret f.Kr., men etter Korintkrigen gjorde staten på fastlandet ikke flere forsøk på å blande seg inn i Persias kontroll over regionen. Etter et århundre med uro og kamp, hersket Persia over Jonia uten innblanding eller uro i over 50 år, frem til tiden til Aleksander den store.
Georgi Dimitrov (fotballspiller)
Georgi Dimitrov Georgiev (bulgarsk: Георги Димитров Георгиев) (født 14. januar 1959 i Sofia, død 8. mai 2021) var en bulgarsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte midtstopper hos CSKA Sofia samt flere andre europeiske klubber. Han fikk også flere landskamper for og er blant de 20 spillerne som har flest landskamper for Bulgaria gjennom tidene.
Dimitrov startet sin spillerkarriere hos Beroe Stara Zagora i 1976, hvor han spilte én sesong før han meldte overgang til hovedstadklubben CSKA Sofia. Der fikk han sitt gjennombrudd og spilte over 220 seriekamper og scoret 19 mål frem til 1986, da han skrev under på en kontrakt med den franske klubben AS Saint-Étienne like før dette årets verdensmesterskap. Han ble for øvrig valgt til årets fotballspiller i Bulgaria i 1985. Han spilte kun to sesonger hos den franske klubben før han igjen returnerte til CSKA Sofia i 1988. I perioden 1989 til 1990 avsluttet han sin spillerkarriere hos naborivalen Slavia Sofia.
Landslagskarriere
Dimitrov spilte i årene mellom 1978 og 1987 totalt 77 landskamper og scoret seks mål for. Han var med i den bulgarske troppen under VM i fotball 1986, hvor han i tillegg ble utnevnt til Bulgarias lagkaptein av landslagstrener Ivan Vutsov.
Garman & Worse
Garman & Worse er Alexander Kiellands første roman, utgitt i 1880, og er av mange ansett som hans beste. Bokens handling er lagt til Kiellands hjemby Stavanger i 1870-årene (selv om byens navn aldri nevnes, men i et brev til Strindberg som han sendte et eksemplar av boken, omtaler han Stavanger som «en forhyklet, reaktionær Smaaby» ) og skildrer en del av byens mange særpreg. Midtpunktet i romanen er handelshuset «Garman & Worse» på Sandgaard, som er basert på Kielland-familiens eget handelshus, «Jacob Kielland & Søn». Rollefigurene er i stor grad basert på folk i hans egen familie og omgangskrets; både moren og faren, samt flere av hans forfedre, kan kjennes igjen i flere av karakterene i boken. Kielland utga i 1882 oppfølgerromanen Skipper Worse, som utspiller seg i det samme handelshuset og miljøet én generasjon tidligere, i 1840-årene.