cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Åpen post
Åpen post er et norsk talkshow og humorprogram med Harald Eia og Bård Tufte Johansen som gikk på NRK1 fra 1998 til 2002. Seriens navn er hentet fra Per Øyvind Heradstveit og Kjell Arnljot Wigs debattprogram på NRK på 1960-tallet.
Eia og Johansens serier fikk svært gode kritikker og vant Gullruten for beste humorprogram to ganger. Åpen post var også kontroversiell og ble til tider sterkt kritisert både for uttrykksformen generelt, og for enkeltinnslag. Serien ble tildelt Gullruten i klassen beste humorprogram i 1998 og 1999.
«Den nye humoren»
Mediedebattene om programmet ga opphav til begrepet «den nye humoren», som også omfattet andre yngre komikere som Espen Thoresen og Kristopher Schau. «Den nye humoren» ble kritisert av enkelte eldre humorister, deriblant Lars Mjøen, Rolv Wesenlund og Arthur Arntzen, for å være kynisk, respektløs og å sparke nedover. Blant eksemplene var vitser om konkrete, offentlige personer som Tor Erling Staff og Terje Søviknes – samt den rusavhengige rollefiguren Jarle i Egil Birkelands skikkelse. Serien ble også gjentatte ganger kritisert for å gjøre narr av forskjellige dialekter.
«Finn Kalvik-nyhetene»
«Finn Kalvik-nyhetene» var et fast innslag i første sesong med rollefiguren Johan Dalgren som var sykelig opptatt av artisten Finn Kalvik. Innslaget var ment som er parodi på ekstreme fans. Kalvik kalte sketsjene «utdriting», men sa senere at han følte seg beæret og deltok selv i sesongens siste episode. I 2000 fortalte han VG at han i årene etter hadde opplevd programmet som en belastning, spesielt det han opplevde som negativ oppmerksomhet fra yngre mennesker. Bård Tufte Johansen beklaget da innslagene. Innslagene er utelatt fra senere repriser, DVD-utgivelser og nettstrømming av programmet.
Kenneth Sivertsen
I mars 1998 var artisten Kenneth Sivertsen gjest i programmet, men i løpet av intervjuet ble han provosert og knuste flere glass før han tømte kaffe på Bård Tufte Johansen og slo ham i ansiktet. Innslaget ble ikke sendt på tv.
«Godt for deg og godt for meg»
I mars 1999 parodierte Eia NRKs seksualopplysningsprogram Godt for deg og godt for meg fra 1996, som han mente ikke var fordomsfritt nok. Innslaget endte med en naken Eia som med spredte bein (riktignok med sladd) diskuterte området mellom scrotum og anus, som han kalte «skrukken». Ordet er senere tatt i bruk i dagligtalen. Innslaget skapte sterke reaksjoner og bred debatt om hva lisenspengene brukes til. Innslaget ble også tatt opp i Kringkastingsrådet i ettertid, men fikk ingen konsekvenser for programmet.
Kyllingmannen
15. januar 2002 kledde Bård Tufte Johansen seg i kyllingkostyme og løp fram og tilbake bak TV 2-reporter Elin Sørsdahls rygg og lagde høylydte kaklelyder under en direktesending fra Rikshospitalet, hvor Thorbjørn Jagland lå inne etter et illebefinnende. Ifølge Bård Tufte Johansen selv var kritikk av medienes dobbeltmoral i behandlingen av Jagland utgangspunktet for stuntet.
Tongdaewon
Tongdaewŏn-guyŏk er et av nitten distrikter (guyŏk eller gu) i den nordkoreanske provinsen og byen Pyongyang. Distriktet er ett av de seks distriktene og fire fylkene som utgjør i Øst-Pyongyang. Det ligger øst for Taedong-elva, nord for Sŏn'gyo-guyŏk og sør for Taedonggang-guyŏk og vest for Sadong-guyŏk og Ryŏkp'o-guyŏk. Distriktet ble opprettet i oktober 1960.
Magnus Blinde
Biografi
Magnus ble borgerkrigstidens første kongelige offer. Etter fem år som konge ble han 20 år gammel tatt til fange av Harald Gilles menn, og i fangenskapet ble han kastrert, avhugget en fot, og fikk øynene stukket ut.
Borgerkrigstiden i Norge begynte ved Sigurd Jorsalfares død i 1130, og skyldtes formelt sett de uavklarte arvefølgebestemmelsene, hvor alle kongssønner (og sønnesønner) kunne gjøre krav på tronen, samle menn bak seg og la seg kongehylle på et av de regionale tingene. Etter hvert utviklet stridene seg til åpen krig mellom ulike flokker.
Magnus ble først kåret til konge ved farens død i 1130, da Magnus var 15 år gammel. Han var enebarn, og kunne trolig ha videreført farens riksbyggende virksomhet, om det ikke hadde vært for Harald Gille, som påstod han var sønn av Magnus Berrføtt, og derfor halvbror av Sigurd. Harald bar jernbyrd på Sem i Vestfold for å bevise sitt krav. Harald hadde da gått med på å ikke kreve kongsnavn så lenge Sigurd og Magnus levde.
Krav om dette fikk blandet mottakelse ved hoffet. Magnus hadde til tross for sin unge alder gjort seg upopulær, og ble beskrevet som hovmodig, uvennlig og gjerrig. Den 12 år eldre Harald ble derimot ansett som gavmild, medgjørlig og trolig dyktigere i alliansebygging. Da Magnus ble tatt til konge i Viken etter farens død tok det bare kort tid før Harald Gille lot seg hylle på Haugating i Tønsberg. Senere samme år ble de kåret til samkonger på Øratinget i Trøndelag.
Både Harald og Magnus ble engasjert i de danske tronstridighetene. Den unge kona til Magnus, Kristin Knutsdatter, som han ble forlovet med i 1131, men ikke fullbyrdet ekteskapet med før i 1133, var datter av den danske hertugen Knud Lavard og sønnedatter av kong Erik Eiegod. Magnus' stemor, enkedronning Malmfrid, var Kristins moster, og ble samtidig i 1131 gift med Kristins farbror Erik Emune. Magnus støttet Eriks og Knuts kamp mot den danske kong Nils. Erik og Malmfrid rømte fra Danmark og søkte tilflukt hos Magnus i 1133. Den unge norske dronningen Kristin lot dem imidlertid få vite at Magnus hadde planer om å forråde dem, og de forlot deretter Magnus og skiftet side til Harald Gille. Kong Magnus sendte dronningen fra seg på grunn av dette.
Freden mellom Magnus og Harald var skjør og vinteren 1133-34 brøt det nær ved ut strid mellom dem. Sommeren 1134 var det Magnus som begynte krigshandlingene, i et forsøk på å drive Harald ut av landet. Borgerkrigens første slag stod i august 1134 i Fyrileiv i Båhuslen, og ble vunnet av Magnus. Harald kom imidlertid tilbake, støttet av den danske kong Erik Emune, og tok Magnus til fange i Bergen tidlig i 1135. Magnus ble lemlestet, og plassert på Munkholmen (dengang Nidarholm) utenfor Trondheim. Her ble han forsørget av inntektene fra gården Hernes på Frosta.
Han etterlot seg ingen barn, de siste årene av sitt liv var han da også kontant avskåret fra dette. I Nóregs konungatal fra 1190-tallet ble han ikke regnet med i kongsrekken.
Adolfo Pérez Esquivel
Adolfo Pérez Esquivel (født 26. november 1931 i Buenos Aires i Argentina) er en argentinsk skulptør, arkitekt og menneskerettighetsforkjemper.
Han var professor i arkitektur helt til han i 1974 viet all sin tid til å bekjempe fattigdom og kjempe for menneskerettigheter. I 1980 ble han tildelt Nobels fredspris.
Folke Bohlin
Brodin vant en olympisk sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på båten «Slaghöken» som kom på andreplass i drakebåtklassen bak den norske båten «Pan». Mannskapet på «Slaghöken» var Bohlin, Hugo Johnson og Gösta Brodin.
Åtte år senere, under Sommer-OL 1956 i Melbourne, ble han olympisk mester i seiling. Sammen med Bengt Palmquist og Leif Wikström vant han drakebåtlassen med «Slaghöken II».
Passacaglia
Passacaglia, passacaille eller pasacalle (spansk pasar una calle «spasere gatelangs») var opprinnelig en spansk folkedans. På 1500-tallet kom dansen til Frankrike og Italia hvor den ble oppført scenisk.
Som musikkform er passacagliaen ofte, men ikke alltid, basert på en bass-ostinat i tredelt takt, vanligvis med en alvorlig og mollpreget karakter.
Den mest kjente passacaglia fra barokken er Johann Sebastian Bachs Passacaglia i c-moll for orgel (BWV 582). Også «Crucifixus» fra Messe i h-moll er bygd opp som en passacaglia.
Siden senromantikken ble det under innflytelse av Bach skrevet atskillige orgelpassacaglier, ofte med en påfølgende fuge. Også nyklassisistiske komponister benytter seg gjerne av formen. Viktige eksempler er:
Dmitrij Sjostakovitsj skrev noen langsomme satser i større verk på passacaglia-formen: 2. klaversonate, 8. symfoni, 2. klavertrio, 1. fiolinkonsert. Videre er Passacaglia d-moll op. 1 av Anton Webern og 4. sats av Johannes Brahms' 4. symfoni kjente orkesterpassacaglier i tillegg til Irgens-Jensens «Passacaglia», som er et sentralt verk i norsk orkesterlitteratur.
Her er tema til en passacaglia av Sjostakovitsj (preludium nr 12 i giss-moll fra 24 preludier og fuger, op. 87):
Chaconne er en musikkform nær identisk med passacaglia.
Se også
Mer om chaconne og passacaglia i avsnittet Chaconne og passacaglia i artikkelen om chaconne.
Pål Jackman
Pål Jackman (født 20. september 1967 i Haugesund) er en norsk musiker (gitar og vokal) og filmregissør.
Som musiker og låtskriver er han mest kjent for Wunderkammer og Undergrünnen. Som filmregissør er han mest kjent for spillefilmene Detektor og Jernanger samt TV-serien Lykkeland.
Pål Jackman var i en periode bassist i Im Nebel, og senere vokalist og gitarist i Ketil and the Kippers, før han grunnla Wunderkammer i 1996. Wunderkammer var mest aktive på slutten av 90-tallet og begynnelsen av 2000-tallet; senere sporadisk. Bandet har gitt ut tre album og en EP. Jackman har også opptrådt som soloartist under navnet Jackman, senere som en alternativ rocketrio med samme navn. I trioformatet har han med seg broren Morten Jackman på trommer og John Lilja på kontrabass. Trioen har gitt ut en EP og et album, begge med navnet Jackman. I 2014 startet han trioen Undergrünnen sammen med Ørjan Haaland og Per Steinar Lie.
Som filmregissør debuterte han i 1998 med kortfilmen Benny hvor han selv hadde skrevet manus. Filmen vant prisen gullstolen under Kortfilmfestivalen i Grimstad. I 2000 regisserte han langfilmen Detektor, skrevet av Erlend Loe. For filmen fikk han Filmkritikerprisen 2001 og Amandakomiteens debutantpris under Amandaprisen i 2001. I 2007 skrev han manus og regisserte en av fem kortfilmer i filmen 5 grøss fra Vestlandet. I 2008 regisserte han sin andre langfilm, Jernanger, med Bjørn Sundquist i hovedrollen. Jackman skrev selv manus til filmen sammen med Eigil Jansen og Hans Erik Voktor. Filmen hadde premiere januar 2009 som åpningsfilm under Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF). Sammen med Petter Næss vant han fagprisen beste regi, TV-drama under Gullruten 2019 for TV-serien Lykkeland.
Jackman har også hatt små roller som skuespiller i filmene Mongoland og Detektor.
Med Undergrünnen
Med Undergrünnen har han gitt ut
Newtons gravitasjonslov
Loven ble publisert i 1687 av Isaac Newton i hans monumentale verk Philosophiae naturalis principia mathematica. Den er en av de grunnleggende naturlover i klassisk mekanikk og ga i første omgang en forklaring av planetenes bevegelser. Men den forbandt også et eples fall mot Jorden med Månens bevegelse om denne på samme måte som den ga en forklaring av tidevann og andre fenomen forbundet med tyngdekrefter. Den sies derfor å være Newtons lov for universell gravitasjon. I årene siden er den blitt eksperimentelt verifisert med stadig større nøyaktighet. Når små avvik etter hvert ble oppdaget, kunne disse forklares ved den Einsteins generelle relativitetsteori hvor Newtons gravitasjonslov passer naturlig inn for relativt langsomme bevegelser når gravitasjonskreftene er svake.
For en punktformig masse m1 sier loven at den tiltrekkes av en annen punktformig masse m2 med en kraft som er rettet langs forbindelseslinjen mellom de to punktene og med en størrelse som er proporsjonal med produktet m1m2 og omvendt proporsjonal med kvadratet av avstanden r mellom dem. Dette er innholdet av Newtons lov for gravitasjonskraften som på matematisk form er
hvor G er gravitasjonskonstanten. Den var ikke kjent på Newtons tid og ble først bestemt i Cavendish-eksperimentet over hundre år senere.
At gravitasjonskraften fra en punktpartikkel er omvendt proporsjonal med kvadratet av avstanden, har den viktige konsekvens at det samme gjelder for kraften fra en sfærisk symmetrisk massefordeling. Dette er innholdet av Newtons skallteorem og har mange viktige konsekvenser. Et viktig eksempel er kraften på et eple ved Jordens overflate. Den kan beregnes som om hele massen til Jorden er plassert i et punkt i dens sentrum.
Gravitasjonsfelt og potensial
En sfærisk symmetrisk massefordeling M plassert i origo vil utøve en kraft på en punktmasse m i posisjon r utenfor denne, som kan skrives som
hvor er = r/r  er en enhetsvektor i samme retning som posisjonsvektoren r. Minustegnet indikerer at kraften virker motsatt denne retningen, det vil si at den er tiltrekkende. Bortsett fra dette, har Newtons lov for gravitasjonskraften samme form som Coulombs lov for elektriske krefter. Da den er proporsjonal med massen m den virker på, er det derfor naturlig å skrive den som
Den totale effekten av massen M kan på denne måten summeres opp i størrelsen
som i analogi med det elektriske feltet fra en kuleformet ladning, kalles gravitasjonsfeltet skapt av den sfæriske ladningsfordelingen M. Det peker radielt innover utenfor en kulesymmetrisk masse.
Ser man bort fra sentrifugalkraften, er tyngdeakselerasjonen på overflaten til Jorden med radius R lik med styrken til gravitasjonsfeltet  Setter man her inn verdiene for  gravitasjonskonstanten G, jordmassen  og, finner man den målte verdien
Basert på samme analogi med Coulombs lov er det naturlig å beregne gravitasjonsfeltet fra et tilsvarende gravitasjonspotensial
slik at man kan skrive. Den potensielle energien til massen m som befinner seg i dette potensialet, er derfor. Mens gravitasjonsfeltet g er et vektorfelt, er gravitasjonspotensialet Φ et skalarfelt.
Endelig massefordeling
I det mer generelle tilfellet at massen m er påvirket av flere andre punktmasser mi  i posisjoner ri, skaper de den totale kraften
som dermed kan utledes fra potensialet
Det er alltid negativt som er karakteristisk for et tiltrekkende potensial. Først når feltpunktet r er uendelig langt borte fra alle andre massepunkt blir det null.
Gravitasjonspotensialet for en kontinuerlig massefordeling med tetthet ρ og endelig utstrekning, kan beskrives ved bidragene fra hver infinitesemal masse dm'  = ρ(r')dV'  fra volumelementet dV'  i posisjon r'. Ved integrasjon finnes da det totale potensialet som
For en praktisk beregning av gravitasjonskraften er det ofte lettere å gå denne omveien og finne potensialet først. Gravitasjonskraften kommer da frem ved en derivasjon direkte fra gravitasjonsfeltet.
Den generelle formelen for gravitasjonspotensialet har samme form som uttrykket for det elektriske potensialet skapt av en kontinuerlig ladningsfordeling. Igjen er det som forventet fordi Newtons lov for gravitasjonskraften har samme form som Coulombs lov for den elektriske kraften. Da det elektriske potensialet tilfredsstiller Poissons ligning som er en lokal utgave av Gauss' lov, vil gravitasjonspotensialet måtte oppfylle den tilsvarende ligningen
Tysklands historie (1945–1990)
Denne artikkelen omhandler Tysklands historie fra andre verdenskrigs slutt i 1945 fram til gjenforeningen i 1990. Den inneholder stoff om både Forbundsrepublikken Tyskland (ofte kalt Vest-Tyskland) og Den tyske demokratiske republikk (DDR) (Øst-Tyskland).
Nederlaget
Tyskland lå i ruiner etter nederlaget i andre verdenskrig. Da det tredje rike endelig kapitulerte den 8. mai 1945 var landet okkupert av de allierte i vest, og av sovjetiske styrker i øst. Det var et utslitt Tyskland som gav opp, tapene under krigen hadde vært enorme, både i menneskeliv og i materielle skader.
Newtons gravitasjonslov
Endelig massefordeling
hvor Laplace-operatoren ∇2 opptrer på venstre side. Dette kan betraktes som en lokal eller differensiell utgave av Newtons gravitasjonslov.
Tysklands historie (1945–1990)
Umiddelbare følger av krigen
Under Jaltakonferansen i februar hadde lederne for Sovjetunionen, USA og Storbritannia lagt planer for hva som skulle skje med Tyskland etter krigen.
Newtons gravitasjonslov
Plangeometri
Som et enkelt eksempel på bruk av denne fundamentale gravitasjonsligningen, kan man betrakte rommet z > 0 utenfor et uendelig stort, massivt plan z = 0. Da dette er tomt, vil ρ = 0  i dette området. Gravitasjonspotensialet kan derfor bare variere med z og tilfredsstiller den enkle differensialligningen d 2Φ/dz2 = 0. Den har den generelle løsningen
Tysklands historie (1945–1990)
Umiddelbare følger av krigen
Etter krigen var det stort kvinneoverskudd i landet. For hele landet var det 1,25 kvinner for hver mann, i Berlin var det 1,46 for hver mann.
Grenseendringer
Sovjetunionen hadde dyttet vestgrensen sin vestover i 1939, og dermed overtatt en del av Polen. Polakkene ble kompensert ved at de i realiteten overtok de østlige områdene av Tyskland. Schlesien, Øst-Pommern og Preussen ble underlagt polsk administrasjon, med unntak av den nordlige delen av Øst-Preussen med hovedstaden Königsberg, som ble omdøpt til Kaliningrad og de facto innlemmet i Sovjetunionen. Alle områdene øst for den såkalte Oder-Neisse-linjen ble okkupert og de facto-annektert 1.
Folkeforflytning
Et stort antall døde av sult, sykdom eller vold i forbindelse med fordrivelsene. Dødstallene i forbindelse med fordrivelsene og flukten er omstridt, med estimater fra minst 473,000 bekreftede dødsfall, til et demografisk estimat fra 1950-årene på rundt 2,2 millioner. Estimater fra noen tyske historikere anslår dødsfallene til å være rundt 5–600,000 registrerte dødsfall, med estimater om 1,9 millioner ubekreftede dødsfall sett på som uverifiserbare. 10 til 30 % av dødsfallene anslås å skyldes vold.
En del av de fordrevne (opp til 490,000) var etnisk tyske (Volksdeutsche) som fra 1939 hadde blitt forflyttet fra de baltiske landene, Romania og det østlige Polen (okkupert av Sovjetunionen) til det tyskokkuperte Polen. En del tyske borgere (Reichsdeutsche) hadde også flyttet til det okkuperte Polen og den okkuperte delen av Tsjekkoslovakia.
Okkupasjon
De resterende tyske områder ble delt i fire soner, som ble administrert av de fire seierherrene Sovjetunionen, USA, Storbritannia og Frankrike. Hovedstaden Berlin ble også delt i fire, selv om den geografisk lå langt inne i den sovjetiske sonen. De vestlige områdene ble administrert av vestmaktene, og de østlige av Sovjetunionen.
Avnazifisering
Et viktig mål for seierherrene etter krigen var det å avnazifisere Tyskland og andre europeiske land hvor denne ideologien hadde fått fotfeste. Det dreide seg om en rekke deler av samfunnet som kultur, presse, økonomi, rettsvesen og politikk. Avnazifiseringen gikk bl.a. ut på å fjerne personer i innflytelsesrike stillinger og ved å forby symboler og organisasjoner som var forankret i nazismen. Grunnlaget for avnazifiseringen var Potsdamavtalen vedtatt under Potsdamkonferansen. Ved innledningen av den kalde krigen og opprettelsen av Vest-Tyskland ble avnasifiseringsprogrammet stanset og i noen grad reversert.
Den største og mest kjente rettsprosessen mot nazistene i Tyskland var Nürnbergprosessen som ble ført for Det internasjonale militærtribunal mot topplederne. Siden kom en rekke andre rettsprosesser som går under navnet Nürnbergprosessene. Av de over 200 tusen gjerningsmennene under det nasjonalsosialistiske styret ble kun en mindre andel straffet etter krigen. Av om lag 140 tusen som ble stilt for retten i årene 1946-2005 ble kun 6 656 dømt.
Gjenoppbygning
I 1946 holdt man lokalvalg i den britiske sonen. Konrad Adenauer var leder for CDU i vest, og utmerket seg som en dyktig politiker. Det at han ikke hadde hatt noe med nazismen å gjøre gjorde han politisk spiselig for britene.
Til østsonen hadde sovjeterne allerede under krigen skolert fremtidige kommunistledere. Walter Ulbricht var kommunistenes mann i Tyskland. Det var imidlertid ikke så lett for kommunistene å gjøre politisk comeback etter all den anti-kommunistiske propagandaen som det tyske folk var blitt utsatt for i Hitler-tiden. De fleste tyskere var også svært skeptiske til kommunistene på grunn av grusomhetene begått av Sovjetunionen under og etter krigen, ikke minst fordrivelsen.
Krigserstatninger
Under Jaltakonferansen ble det bestemt at Tyskland skulle betale krigserstatning som naturalerstatning, og ikke som pengeerstatning. Det ble bestemt at deler av tysk industri skulle demonteres og fraktes til seierherrene som krigsskadeserstatning. Det ble i henholdsvis den britiske, den amerikanske og den franske okkupasjonssonen, demontert tilsammen 667 industrianlegg. I den sovjetiske okkupasjonssonen ble det demontert ca. 3 400 anlegg, som tilsvarte 30 % av Tysklands industrikapasitet i 1944.
Newtons gravitasjonslov
Plangeometri
hvor både Φ0 og g er ukjente konstanter. Den første vil ikke bidra til gravitasjonskraften utenfor planet, mens konstanten g kan identifiseres med gravitasjonsfeltet der. I dette tilfellet med plan geometri kan ikke gravitasjonspotensialet variere på noen annen måte enn å være proporsjonalt med avstanden z.
Tysklands historie (1945–1990)
Krigserstatninger
Tyskland fikk hjelp gjennom Marshallplanen. I 1948 gjennomførte landet en valutareform, og erstattet Riksmarken med den nye Deutsche Mark. Like etter innføringen av D-marken var det også en valutareform i østsonen, der det ble en egen Østtysk mark.
I Luxembourg-avtalen fra 1952 betalte Tyskland erstatninger til Israel og den jødiske organisasjonen Claims Conference. I 1953 oppnådde Tyskland i den såkalte Londonavtalen at halvparten av den tyske utenlandsgjeld fra mellomkrigstiden ble avskrevet.
Berlinblokaden
I september 1947 møttes utenriksministerene fra USA, Storbritannia, Frankrike, Belgia, Nederland og Luxembourg i London. Her diskuterte de måter å hindre en fryktet sovjetisk ekspansjon. Her ble også valutareformen vedtatt.
Newtons gravitasjonslov
Plangeometri
Dette resultatet kommer man også frem til ved å se på gravitasjonspotensialet Φ = - GM/r  like utenfor Jordens overflate i en avstand z fra denne. Hvis Jorden har radius R, vil da og
Tysklands historie (1945–1990)
Berlinblokaden
I protest mot D-marken forlot sovjeterne den 20. mars 1948 det allierte kontrollrådet. Den 24. juni blokkerte de alle innfartsveier inn i Vest-Berlin.
Over to millioner mennesker ble med dette avskåret fra alle forsyninger. Det var ingen matproduksjon i byen, så all mat måtte fraktes inn med fly.
Allerede to dager etter blokadens start begynte det britiske luftforsvar å fly inn forsyninger. I juli var mengden kommet opp i 2 000 tonn i døgnet, og den 16. april 1949 ble rekorden satt, da fløy 1398 fly inn 11 740 tonn varer.
Newtons gravitasjonslov
Plangeometri
når z << R. Her er nå g = GM/R2 gravitasjonsfeltet på Jordens overflate i overensstemmelse med hva som ble funnet ved løsning av differensialligningen.
Skallteoremet
Den generelle formelen for gravitasjonspotensialet kan nå benyttes til å beregne det i utenfor et tynt kuleskall med jevnt fordelt masse M. Det vil i praksis gi innholdet av Newtons skallteorem. Hvis skallet har radius R, vil det tilsvare en konstant overflatetetthet σ = M/4π R 2. Potensialet i et punkt P  med avstand r  til kuleskallets sentrum kan finnes ved først å beregne potensialet av en ring på skallet hvor alle punktene har samme avstand s  til P. Potensialet av denne ladete ringen med omkrets 2πR sinθ  er da d Φ = - GdM/s  hvor dens masse er
Tysklands historie (1945–1990)
Berlinblokaden
Den 12. mai 1949 ga sovjeterne opp blokaden. Den hadde ingen effekt, byen ble likevel forsynt med varer. Dette var et stort propagandanederlag for Stalin, og en stor moralsk seier for vestmaktene.
Totalt ble det levert 2 250 000 tonn med forsyninger til Vest-Berlin i løpet av tiden blokaden varte. Det var 277 804 flyvninger inn til byen i denne perioden. Luftbroen stoppet ikke umiddelbart da blokaden ble hevet, den fortsatte ut september.
Statsdannelse i vest
For detaljer, se hovedartikkelen: Vest-Tyskland. De vestallierte okkupasjonsmaktene (USA, Storbritannia og Frankrike) presenterte i de såkalte Frankfurtdokumentene, planer for gjenoppbygging av en tysk stat i vest, for de tyske myndighetene. Frankfurtdokumentene av 1948 ga tillatelse til å etablere en demokratisk rettsstat i de tre vestlige okkupasjonssonene, det området som senere ble omtalt som Vest-Tyskland. Okkupasjonssonene inkludert den sovjetiske hadde allerede lokalt og regionalt selvstyre. CDU og sosialdemokratene drev allerede den sivile administrasjonen i elleve delstater (Land) i vest. Da det ble klart at samarbeidet mellom de tre vestlige okkupasjonsmaktene på den ene siden og Sovjetunionen på den andre, bestemt de tre vestlige å skape en egen stat i vest med en sentralregjering. Vesttyskerne var opptatt av selvstyre, men var urolige for at etablering av en vesttysk ville blokkere gjenforening. De gikk derfor inn for en midlertidig (engelsk: provisional) statsordning i påvente av at den sovjetiske okkupasjonssonen skulle slutte seg til.
Newtons gravitasjonslov
Skallteoremet
som ved derivasjon gir sammenhengen sds = Rr sinθdθ  mellom differensialene. Ved integrasjon over s fra den nedre grensen r - R  til den øvre grensen r + R  finnes dermed verdien
Hvis punktet P  hadde ligget innenfor kuleskallet, vil denne beregningen kun forandres ved at den nedre grensen i integrasjonen vil være R - r, mens den øvre grensen er R + r. Det gir potensialet - GM/R  som derfor er konstant i det indre av skallet med samme verdi som like utenfor dette. Gravitasjonsfeltet er derfor null innenfor et kuleskall.
Tysklands historie (1945–1990)
Statsdannelse i vest
Det parlamentariske råd ble opprettet med grunnlag i Frankfurtdokumentene. Det besto av medlemmer av de vesttyske delstatsparlamentene, og vedtok den nye grunnloven, Grundgesetz med ikrafttredelse 23. mai 1949. Det parlamentariske råd var personer med høyere utdanning (40 % var jurister) og offentlige tjenestemenn. De fleste hadde vært på kant med Hitler-regimet, og bortsett fra kommunistene hadde få vært fengslet. I august ble det avholdt frie valg, og i september ble en regjering ledet av Konrad Adenauer dannet. Landets midlertidige hovedstad ble byen Bonn. Grunnloven av 1949 baserte seg på historiske forelegg. I stedet for ambisiøse «konstitusjon» (forfatning) foretrakk vesttyskerne den mer administrative betegnelsen Grundgesetz. I stedet for en konstitusjonskonferanse ble det avholdt et parlamentarisk råd med utsendinger utpekt av parlamentene i delstatene. Grundgesetz ble så godkjent av delstatenes parlamenter i stedet for ved folkeavstemning slik USA sterkt ønsket. For det vestallierte var en velfungerende og demokratisk vesttysk stat en del av bolverket mot kommunismen i øst. Da delstaten Hessen i 1946 ville nasjonalisere kull-, jern- og stålindustrien godtok general Clay, den amerikanske militære lederen, bestemmelsen under forutsetning at den ble tatt opp til folkeavstemning. Da 72 % av velgerne støttet «sosialisering» av tungindustrien godtok Clay, men utsette iverksettelsen.
Newtons gravitasjonslov
Massiv kule
Newtons skallteorem er ekvivalent med Gauss' lov i elektrostatikken. Anvendt på en sfærisk, symmetrisk massefordeling med tetthet ρ, sier teoremet at gravitasjonsfeltet g i en avstand r fra dens sentrum multiplisert med arealet av en kuleflate med denne radius, er 4π G  multiplisert med den totale massen 4πρr3/3  innenfor kuleflaten. Massen utenfor denne radius bidrar ikke til gravitasjonsfeltet innenfor. Det gir g = 4πGρr/3. På vektorform kan dette skrives som
Tysklands historie (1945–1990)
Statsdannelse i vest
Okkupasjonsstatuttet som regulerte forholdet mellom Tyskland og okkupasjonsmaktene, ble i likhet med Grundtgesetz kunngjort i mai 1949. Det trådte i kraft da Konrad Adenauer tiltrådte som Forbundsrepublikken Tysklands første kansler, i september dette året. Statuttet la store begrensninger på Tysklands suverenitet. Det ble til en viss grad lempet ved Petersbergavtalen i november 1949. En ny revisjon ble gjennomført i 1951, da Tyskland fikk sitt eget utenriksdepartement.
Newtons gravitasjonslov
Massiv kule
da feltet peker inn mot sentrum og M  er massen til hele kula. Inni kulen tilsvarer det en harmonisk kraft da den er proporsjonal med avstanden til likevektspunktet r = 0. På overflaten r = R  er styrken av feltet i overensstemmelse med hva som er tidligere funnet.
Tysklands historie (1945–1990)
Statsdannelse i vest
Et viktig spørsmål for Vest-Tyskland i den tidlige etterkrigshistorien var om man skulle satse på vestintegrasjon, eller på nøytralitet og gjenforening med østområdene. Sosialdemokraten Kurt Schumacher ønsket nøytralitet, mens den konservative Konrad Adenauer ville binde Tyskland til Vesten og USA. Etter at CDU ble største partiet ved valget i 1949, gikk Forbundsrepublikken Tyskland raskt i retning av tett samarbeid med de andre vesteuropeiske landene. I 1951 var forbundsrepublikken med på å starte Det europeiske kull- og stålfellesskap, sammen med Frankrike, Italia, Belgia, Nederland og Luxembourg. Ved de såkalte Parisavtalene inngått 23. oktober 1954, med ikrafttredelse i 1955, ble okkupasjonsstatuttet opphevet.
Den såkalte Élysée-avtalen, en politisk samarbeidsavtale mellom Tyskland og Frankrike, vedrørende utenriks- og forsvarspolitikk, språk- og ungdomsutveksling, ble inngått 22. januar 1963.
Statsdannelse i øst
For detaljer, se hovedartikkelen: Den tyske demokratiske republikk.
I den sovjetiske okkupasjonssonen som ikke var blitt de facto-annektert, SBZ, ble det sosialdemokratiske partiet tvunget til å slå seg sammen med kommunistpartiet i april 1946. Det nye partiet fikk navnet Tysklands sosialistiske enhetsparti (tysk: Sozialistische Einheitspartei Deutschlands, SED). Til de vestalliertes store overraskelse ble det ikke innført et ettpartisystem i øst, det fantes flere uavhengige partier, såkalte «blokkpartier», men de hadde liten reell innflytelse og kommunistpartiet var garantert den reelle makten.
Det ble avholdt (manipulerte) valg i SBZ i oktober 1946, der Enhetspartiet vant klart. Valget dannet basisen for de såkalte folkekongressene, som var samlet i 1948 og 1949.
Etter at den nye grunnloven til Forbundsrepublikken Tyskland ble vedtatt i mai 1949, ble det også i SBZ raskt utarbeidet en grunnlov. Denne ble vedtatt den 30. mai. Den tyske demokratiske republikk (tysk: Deutsche Demokratische Republik, DDR) ble opprettet den 7. oktober 1949, med Berlin (øst) som hovedstad.
Wilhelm Pieck ble president i DDR, med Otto Grotewohl som ministerpresident (statsminister). Landets viktigste politiker var likevel generalsekretæren i sentralkomitéen i Enhetspartiet, Walter Ulbricht. I praksis var landet også styrt fra Moskva i likhet med de andre sovjetiske marionettregimene i Øst- og Sentral-Europa, DDR fikk vesentlig færre rettigheter enn hva den vesttyske stat fikk.
Den tyske demokratiske republikk ble med i østblokkens svar på NATO, Warszawapakten, året etter at denne ble dannet i 1955.
De østtyske kommunistene, som selv hadde vært blant nazistenes ofre, anså ikke DDR som ansvarlig for arven etter Hitler regime overgrep. I DDR ble det oppfattet som Vest-Tysklands ansvar. To av DDRs arkitekter, Walter Ulbricht og Karl Polak, hadde flyttet til Sovjetunionen i nazitiden, og kom tilbake til det raserte hjemlandet overbevist om å bruke sovjetiske løsninger på Tysklands problemer. Sovjetunionen håpet også på et gjenforent Tyskland og vegret seg for å lage en ny stat i øst, de forsøkte derfor å få til en østtysk forfatning som ikke ville stå i veien for gjenforening. DDRs grunnlov hadde flere paragrafer med «borgerlig» preg, blant annet beskyttelse av eiendomsrett (kopiert fra Weimarrepublikkens grunnlov) og forvaltningsdomstoler til å beskytte borgerne mot ulovlige forvaltningsvedtak. Markovits beskriver den østtyske grunnloven som dristigere enn den vesttyske ved at den avvek fra historiske forbilder. Samtidig førte lovmakingen til ironiske resultater, ifølge Markovits: Den østtyske grunnlovens artikkel 10 hadde en bestemmelse om rett til i utvandre, en rettighet som det vesttyske parlamentariske råd etter debatt valgt å ikke inkludere i Grundgesetz fordi landet ikke ville gi slipp på kvalifisert arbeidskraft i en vanskelig tid. I 1957 ble det i DDR straffbart å stikke av fra republikken (engelsk: flight from the republic).
Forholdet mellom øst og vest
Det var tidvis store interne uroligheter i DDR. Den mest kjente av disse er urolighetene som kulminerte den 17. juni 1953, da Den røde armé slo ned øst-berlinernes oppstand. 17. juni ble deretter proklamert som Vest-Tysklands nasjonaldag og en del av Unter den Linden i Vest-Berlin omdøpt til ''Strasse des 17. Juni''.
De labre forholdene i øst gjorde at mange valgte å reise over til vest. Frem til «republikkflukt» ble kriminalisert i 1957 hoppet over 1,7 millioner mennesker av til vesten.
Løsningen på fluktproblemet lå i å sperre av grensen mot Forbundsrepublikken. Likevel fortsatte folk å rømme DDR, det var fortsatt mulig å ta seg til vest gjennom Berlin. Den 13. august 1961 ble det, nærmest over natten, bygget en mur gjennom byen. Berlinmuren delte byen i to adskilte soner, Vest-Berlin som formelt var en egen bystat underlagt de vestallierte og de facto tilknyttet Forbundsrepublikken Tyskland og Øst-Berlin som var hovedstaden i Den tyske demokratiske republikk.
Muren skapte nye problemer i forholdet mellom de to tyske statene, og også i forholdet mellom USA og Sovjetunionen. Realpolitiske forhold gjorde at USA i praksis etterhvert tolererte den, selv om byggingen var et brudd på avtalen seierherrene fra andre verdenskrig hadde.
I 1969 gikk den vesttyske forbundskansleren, sosialdemokraten Willy Brandt (SPD), inn for å normalisere forholdet til DDR og til de andre østblokklandene. Denne «Ostpolitik» ble kraftig motarbeidet av de konservative, som heller ville ha en hard linje. Brandt utarbeidet avtaler med Sovjetunionen, Polen, Tsjekkoslovakia, Ungarn og Bulgaria. DDR ble formelt anerkjent av forbundsrepublikken og de andre NATO-landene (deriblant Norge) i 1974.
Økonomi
Økonomisk sett var forbundsrepublikken en eneste lang suksesshistorie. Landet ble raskt bygget opp etter ødeleggelsene under krigen, og ved inngangen til 60-tallet var landet nok en gang blitt en økonomisk motor i Europa. Vest-Tyskland begynte å eksportere industrivarer til hele verden. Landet hadde en typisk blandingsøkonomi.
Et viktig bidrag til Tysklands økonomiske fremgang, var Londonavtalen fra 1953, om landets utenlandsgjeld fra mellomkrigstiden. Halvparten av både den offentlige og den private gjeld ble avskrevet, og gjorde det mulig for Tyskland å delta i det internasjonale pengemarkedet.
Siden DDRs industri var statsdrevet, ble produksjonen av forbruksvarer nedprioritert. Dette førte til en nesten kronisk mangel på mange typer forbruksvarer. Privatpersoner måtte stå på venteliste i årevis for å for eksempel kunne kjøpe en bil. Samtidig hadde DDR problemer med å få bygge nok boliger, det var også lange ventelister for å få husvære.
Mens oppgangen bare fortsatte i vest, stagnerte økonomien fullstendig i øst. Utover på 80-tallet ble problemene i industrien bare større og større. I 1983 lånte forbundsrepublikken en million mark til DDR for å redde den østtyske økonomien. Betingelsen for lånet var at vesttyske borgere skulle kunne få innreisetillatelse i DDR.
Kommunismens sammenbrudd i Europa
For detaljer, se hovedartikkelen: Tysk gjenforening.
I 1985 ble Mikhail Gorbatsjov leder i Sovjetunionen. Gorbatsjov satte i gang med reformer for å redde den skakkjørte sovjetiske økonomien, under parolene «perestrojka» og «glasnost».
De politiske og økonomiske forholdene i Sovjetunionen ble ikke bedre, og da unionen var i ferd med å revne ble økonomien samtidig ødelagt. Dette ble en katastrofe for DDR. Kombinasjonen av at tilgangen på billig subsidiert sovjetisk råolje tok slutt og at hele eksportmarkedet til den østtyske industrien forsvant, gjorde at industrien i DDR gikk med i dragsuget.
Samtidig åpnet Ungarn grensen mot Østerrike, noe som gjorde at det ble et smutthull gjennom «jernteppet». Store mengder DDR-borgere flyktet til vesten denne veien.
Sammenbruddet i økonomien førte til at folk demonstrerte mot den sittende regjeringen. Statsrådsformann og SED-generalsekretær Erich Honecker måtte gå av den 18. oktober 1989. Den 9. november ble utreiseforbudet opphevet, og Berlinmuren falt.
Den 3. oktober 1990 opphørte DDR å eksistere. Forbundsrepublikkens lover og konstitusjon ble gjeldende også i det som hadde vært DDR, og fem nyopprettede delstater ble innlemmet i Forbundsrepublikken Tyskland.
Referanser
Det återförenade Tyskland
Lee Petty
Lee Petty (født 14. mars 1914 i Randleman, Nord-Carolina, død 5. april 2000 i Greensboro i samme delstat) var en amerikansk racerfører og far til Richard Petty.
Karriere
Petty kjørte sitt første race 34 år gammel, da NASCAR avholdt sitt første race. Han startet sitt eget team, Petty Enterprises, som senere ble drevet av sønnen Richard med store fremganger. Lee tok selv tre titler, noe ikke mange har klart. Hans titler kom i 1954, 1958 og 1959. Sistnevnte år var Petty den første som vant Daytona 500 (Daytona International Speedway) etter å ha beseiret Johnny Beauchamp i en så tett duell at det tok NASCAR to dager å granske målfotoet. Han kjørte sitt siste race i 1964 i Watkins Glen International.
Petty døde 86 år gammel i 2000 av aneurisme.
In confesso
In Confesso er et band fra Bergen som ble startet i 2005.
Bandet In Confesso ble startet av trommeslager Andreas Johansen og gitarist Alf Gunnar Andersen. De var tidlig ute med å rekruttere Daniel Fregstad og Alexander Netteland.
Bandet har tre utgivelser, et selvprodusert og selvtitulert debutalbum In Confesso. Albumet er blitt mikset av Jan Henrik Vindenes hos Tinnitus i Bergen, masteringen er av Eddy Schreyer hos OasisMastering i USA. Samt det nye albumet "The Sleeper" som ble sluppet i 2011, albumet ble spilt inn i StudioMega i Sverige og mixet av Johan Örnborg og mastret av Jens Bogren.
Bandet har mottatt gode kritikker for sin musikk, både i innland og utland. Singelen "Sound The Surrender" fra "The Sleeper" ble også gjort en musikkvideo på. Den har snurret mang en gang på SVISJ, og blitt godt mottatt på youtube.com
Daniel Harding
Daniel Harding (født 31. august 1975 i Oxford) er en britisk dirigent. Han begynte sin karriere som assistent for Sir Simon Rattle i City of Birmingham Symphony Orchestra. Harding debuterte med dette orkestret i 1994. Han ble videre assistent for Claudio Abbado i Berlinfilharmonien og dirigerte orkesteret for første gang på Berlinfestivalen i 1996. I 1997 ble Daniel Harding sjefdirigent for Trondheim Symfoniorkester, en posisjon han hadde i tre år. Harding er første gjestedirigent for London Symphony Orchestra og sjefsdirigent for Sveriges Radios Symfoniorkester, og han gjester regelmessig ledende orkestre og operahus over hele verden.
Badminton under Sommer-OL 2008 – Double menn
Dette er resultatene fra herrenes double i badminton under Sommer-OL 2008 i Beijing.
Turneringen bestod av en utslagsdel, og kampene ble spilt med best-av-tre games. Hvert sett ble spilt til 21 poeng, og hvert game måtte vinnes med en margin på to poeng, unntatt når spillet ble vunnet av en spiller som nådde 30 poeng selv om ledelsen bare var ett poeng.
De fire beste parene i turneringen ble seedet, slik at de ikke møttes før i en eventuell semifinale. Resten av spillerne ble plassert ved trekning.
Medaljer
<br style="clear:both;" />
Volvo V40
Volvo V40 er en liten familiebil produsert og markedsført av Volvo siden 2012.
Den ble avduket på Geneva Motor Show i 2012 og har vært i salg i Europa siden mai 2012, og Storbritannia siden august 2012.
Mexicos historie
Mexico var åstedet for oppblomstringen av flere høykulturer gjennom 3000 år før den spanske erobringen fra 1519 av. I 300 år var Mexico en av Spanias viktigste kolonier i den nye verden, før landet fra 1821 av har vært et selvstendig land. Mens 1800-tallet var preget av omfattende politisk ustabilitet, var perioden etter den meksikanske revolusjonen 1910-20 preget av partiet Partido Revolucionario Institucionals maktdominans. Denne varte fram til presidentvalget i år 2000.
Førkolumbisk historie
Menneskene nådde Mexico fra nord for kanskje 18 000 år siden. På dette tidspunktet var klimaet fuktigere i det sentrale høylandet, og tilgangen på mat var bedre enn i dag, blant annet jaktet man på mammut, hester og andre dyr som senere døde ut. En gradvis opptørking fant sted som følge av issmeltingen lenger nord på kontinentet. De første eksperimenteringene med jordbruk fant sted ca. 9000 f.Kr., mens maisdyrkingen begynte ca. 5000 år før Kristus i Tehuacán-dalen i Puebla. Etterhvert utviklet det seg en bofast kultur i de sentrale og sørlige delene av landet, og dyrking av kulturplanter som chili, tomat, grønn tomat og avokado var karakteristisk for jordbruksproduksjonen, i tillegg til mais.
En rekke høykulturer utviklet seg fra 1200 f.Kr og framover. Vår kunnskap om disse kulturene bygger på arkeologiske funn, og vi kjenner ikke deres språk eller etniske opphav. Alle høykulturene ble utviklet i det kulturgeografiske området Mesoamerika, som strakk seg fra en linje mellom Guadalajara og Tampico i nord gjennom hele det sentrale og sørlige Mexico, Belize, Guatemala, El Salvador og Honduras. Kulturene her påvirket hverandre gjensidig, og religion, verdensbilde, kunst, kultur, teknologi viser mange fellestrekk i hele perioden.
Nord for linja mellom Guadalajara og Tampico bodde en lang rekke stammer og folk som ble kalt chichimecas av aztekerne, eller barbarer. Her levde de fleste som jegere og sankere, og kun få og spredte jordbrukskulturer oppsto.
Teotihuacán
I perioden 100-600 e.Kr. blomstret storbyen Teotihuacán i området rett nord for Mexico by. Innbyggertallet i Teotihuacán er anslått til 200 000, og den var dermed en av verdens største byer. I sin storhetstid på 500-600-tallet kontrollerte Teotihuacán store deler av Mesoamerika. Vi kjenner i dag ikke til den etniske tilhørigheten til innbyggerne, men mye taler for at ulike etniske grupper bodde i byen. Rundt år 750 ble imidlertid Teotihuacán plyndret av chichimekere («barbarer») fra nord, muligens etter intern strid i byen. Årsakene til Teotihuacáns sammenbrudd er gjenstand for diskusjon, en av de framherskende teoriene er at press på ressursene skapte erosjon. Dette førte til matmangel, og da vendte byens befolkning seg mot herskerne som ikke kunne beskytte dem mot gudenes vrede.
Toltekerne
Denne kulturen ble etterhvert avløst av toltekerne, som hadde sin hovedstad i det som nå er ruinbyen Tula. De kom til å dominere mye av det sentrale Mexico fra 900-tallet til 1100-tallet. Opprinnelig var dette et miliaristisk nomadisk folk, og det var antagelig de – eller deres forløpere – som plyndret byen Teotihuacan (ca. 750). Etter at de slo seg mer til ro, samlet de under seg en rekke småstater. De ble drevne tempelbyggere, og deres innflytelse strakte seg langt. Det kan belegges en kraftig toltekisk innflytelse på den postklassiske mayakulturen, noe som er særlig påtakelig i Chichen Itza. Toltekiske gjenstander er blitt funnet så langt unna som i Costa Rica.
Det antas at toltekernes rike ble knust omkring år 1200 av et nomadisk krigerfolk som, i likhet med rekke andre slike folk, ble kalt chichimekere (et aztekisk ord som betyr barbarer). Aztekernes herskerslekt regnet seg som etterkommere av toltekerne via den hellige by Colhuacán.
Mayaene
I relativ avstand fra det sentrale Mexico blomstret maya-kulturen på Yucatán-halvøya og i lavlandet i Chiapas, samt i Belize, Guatemala, Honduras og El Salvador. Mayaene er kjent for sine store tempelkomplekser med kompliserte vannanlegg, for sin skrift og for sin avanserte astronomi og kalender. Denne kulturen nådde sitt høydepunkt på 900-tallet, da den av omdiskuterte årsaker ser ut til å ha brutt sammen, noe som førte til at mange av mayabyene ble overlatt til jungelen. Det ser ut til at tolkerne fra høylandet invaderte delere av Maya-områdene på 900-tallet. I noen deler av området overlevde imidlertid mayakulturen, eksempelvis i høylandet i Chiapas. Mayaene gjorde f.eks. sterk motstand mot den spanske erobringen i 1540-årene.
Aztekerne
Den siste kulturen som blomstret i det sentrale høylandet, var nettopp aztekerne, fra 1326 av. Aztekerne, eller som de selv kalte seg; mexica'ene (utt: mesjíka), vandret sannsynligvis inn fra nord, i en sagnomspunnet vandring fra Aztlán, et mytisk sted som av og til stedbindes til øya Mexicaltitán i Nayarit. Vandringen endte der de så en ørn ete en slange på en kaktus. Dette så de på øya Tenochtitlán i Texcoco-sjøen, og dermed endte vandringen her. Den lille øya vokste utover på grunn av jordbruket på chinampas, flytende hager på flåter. Til å begynne med måtte aztekerne godta overherredømme fra sterkere naboer, men de klarte snart å sette seg i respekt. Utover 1400-tallet tok de kontroll over store deler av Mesoamerika, fra Bajío-området i nord til Tehuantepec-eidet i sør. Også Soconusco, kystsletta i Chiapas, ble underlagt aztekerne på slutten av 1400-tallet. Imidlertid var det noen som klarte å stå imot; zapotekerne på Tehuantepec-eidet avviste en omfattende invasjon i 1496, og purépecha-folket i Michoacán klarte med sine metallvåpen å stå imot aztekerne. Tlaxcala i det sentrale høylandet beholdt også sin uavhengighet, men mange forskere tror dette skyldes at aztekerne ønsket å beholde en fiende som kunne levere kandidater til menneskeofringene.
Alle de meksikanske folkeslagene og kulturene praktiserte menneskeofringer. Hos aztekerne hadde imidlertid dette stort omfang, og ofrene ble funnet blant nabofolkene, slik som det uavhengige Tlaxcala. De undertvungne folkeslagene måtte også sende noen av sine som offergaver til aztekerne. I 1487 ble kanskje 20 000 mennesker ofret ved innvielsen hovedpyramiden i det store templet i Tenochtitlán.