cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perserkrigene
Dareios' invasjon
De siste restene av opprøret ble slått ned innen 493 f.Kr. av den persiske flåten som bestod av skip fra Egypt og Fønikia. Opprøret ble brukt som en mulighet til å utvide imperiets grenser til øyene i det østlige Egeerhavet, mange av disse hadde ikke vært under perserne tidligere, og Propontis (Marmarahavet). Mens den joniske byen Milet ble plyndret, dens templer ranet og befolkningen gjort til slaver eller bosatt andre steder, fant de andre joniske byene perserne overraskende milde i etterkant av opprøret. Dareios tok direkte kontroll over de nye bosetningene i regionen gjennom sin svigersønn Mardonios. Det flate skattesystemet ble byttet ut med en progressiv skatt basert på jordeiendommene til hver by. Demokratier ble etablert i noen, kanskje alle, av de joniske bystatene, fanger ble reintegrert i deres hjembyer, og Dareios oppmuntret aktivt den persiske adelen i området til å delta i gresk religiøs praksis, særlig de som hadde med Apollon å gjøre. Nedtegnelser fra denne perioden indikerer at den persiske og greske adelen begynte å gifte seg med hverandre, og barna til den persiske adelen fikk greske istedenfor persiske navn. Dareios' forsoningspolitikk ble brukt som en slags propagandakampanje mot fastlandsgrekerne, slik at da Dareios sendte sine heralder gjennom Hellas i 491 og krevde underleggelse, aksepterte innledningsvis de fleste bystatene tilbudet.
Mardonios' felttog
Våren 492 f.Kr. samlet en ekspedisjonsstyrke ledet av Mardonios seg i Kilikia. Flåten dro opp langs kysten av Egeerhavet, fjernet tyrannene, erobret Thasos og nådde Akanthos (landtangen på halvøya Athos). Hæren krysset Hellespont, Thrakia og Makedonia og underla seg alle folk på veien. Thrakia ble reorganisert under en satrap, og Makedonia ble redusert til en alliert som klientstat. Flåten til Mardonios forliste i uvær ved fjellet Athos. Ifølge Herodot mistet han 300 skip og 20 000 menn. Mardonios gav da ordre om å vende hjem. Vrygiene, en lokal thrakisk stamme, sørget for den hardeste motstanden, de klarte til og med å såre Mardonios i et nattraid, men ble til slutt kuet av de tilbakevendende styrkene.
Om dette felttoget burde inkluderes som et forsøk på invasjon av Hellas er omdiskutert. Noen moderne historikere har hevdet at Mardonios sin opprinnelige hensikt var å kue Athen, dette var også meningen til Herodot. Men siden både Thrakia og Makedonia ble fullstendig avskåret av det joniske opprøret, var en gjenerobring av området nødvendig med eller uten et videre felttog i Hellas. Den virkelige hensikten med felttoget blir antagelig aldri kjent, men resultatet av felttoget var at den persiske makten var tilbake på Balkan. Siden grensene til dagens hellenske republikk ble krysset, er felttoget inkludert i alle greske historiebøker.
Felttoget til Daris og Artafernes
I 490 f.Kr. samlet Datis og Artafernes en ny persisk hær i Kilikia med tanke på å gå mot Attika og Eretria for å straffe dem for deres støtte til jonierne. Herodot sier at deres flåte bestod av 600 triremer, men sier ikke hvor mange transportfartøy som deltok. Han nevner heller ikke antallet persere eller grekere i landstyrkene. Blant andre antikke kilder sier Simonides fra Keos som i likhet med Herodot var nesten samtidig, at felttoget bestod av 200 000. Senere forfattere gir andre tall, Cornelius Nepos anslår det til 200 000 infanterister og 10 000 kavalerister, Plutark og Pausanias, uavhengig av hverandre, oppgir antallet 300 000, mens Platon og Lysias hevder 500 000.
Den persiske styrken seilte fra Samos til Naxos, hvor innbyggerne flyktet til fjellene. Perserne spredte seg over kykladene, der befolkningen overgav seg til den persiske kongen. Deretter dro perserne videre og beleiret Eretria, der innbyggerne, bare etter seks dager, overga seg. Byen ble så jevnet med jorden, og templer og helligdommer ble plyndret. Herodot hevder at mesteparten av befolkningen ble tatt til fange og holdt i Euboia utenfor kysten av Attika, men Eretria sendte syv skip til slaget ved Salamis ti år senere, noe som betyr at en betydelig del av befolkningen måtte ha overlevd og gjenoppbygget byen.
Den persiske flåten hadde med seg Hippias, sønn av den tidligere tyrannen Peisistratos i Athen, kanskje i håp om å etablere et propersisk tyranni i Athen. De fleste antikke forfattere er enige om at det var på grunn av rådet Hippias ga at hæren landet i Attika, nær Marathon. Pheidippides, en profesjonell budbringer, ble sendt til Sparta etter hjelp, men en festival (Karneia) forhindret spartanerne i å forlate byen, eller alternativt på grunn av helotenes opprør nevnt av Platon. Til slutt var Plataiai de eneste allierte athenerne hadde i slaget ved Marathon. Plataiai hadde dannet en allianse med Athen sent i det 6. århundre f.Kr.
Norane
Norane er ei bygd i Sogndal kommune i Sogn og Fjordane. Bygda har ca. 700 innbyggere. Bygda ligger på nordsiden av Sognefjorden midt mellom Sogndal og Leikanger, og Norane skule ligger på Ylvisåker. Andre steder i bygda er Nornes, Slinde, Fardal, Ølmheim, Fimreite og Øvstedalen.
Perserkrigene
Felttoget til Daris og Artafernes
Athenerne og plataierne klarte å slå perserne i slaget. Legenden skal ha det til at etter slaget ble det sendt en budbringer tilbake til byen for å fortelle innbyggerne om at athenerne hadde seiret og at de skulle stå imot perserne. Han løp antageligvis de 32 km gjennom den nordlige ruten fremfor de 40,8 km til den sørlige, fra Marathon til Athen, ropte Νενικήκαμεν! («vi har seiret»), brøt sammen og døde. Herodot forteller ikke om dette, og fortellingen dukket ikke opp før Plutark (46–127 e.Kr.) som gir ham navnet Thersipos eller Eukles. Lukian av Samosata gir ham navnet Philippides (ikke Pheidippides). Det skal bemerkes at i noen middelalderske utgaver av Herodot oppgis navnet på budbringeren mellom Athen og Sparta til Philippides og i noen moderne utgaver foretrekkes dette navnet. Denne legenden var inspirasjonen for dagens olympiske øvelse, maraton.
Norane
Idrettsanlegg
I Norane er det en mindre kommunal grusbane på Nordnesfeltet og en kommunal bane på Ylvisåker som blir disponert av Norane Idrettslag. Banen blir og benyttet av Norane skule som ligger like ved. Banen har flomlys. I samme område er det sandvolleyballbane ved badeplassen og en ballbane med asfalt med kunststoffdekke. Banen er 20x40 meter og lagt til rette for volleyball, tennis, badminton, landhockey, basketball og fotball.
Perserkrigene
Felttoget til Daris og Artafernes
De persiske kommandantene håpet etter slaget å ta Athen uten motstand, seilte med sin flåte rundt Kapp Sunion og prøvde å lande ved Phaleron. Athenske ledere forutså trekket, og da perserne ankom Phalernon ble de møtt av en athensk hær. Etter dette seilte perserne beseiret tilbake til Asia.
Betydningen av slaget ved Marathon
Følgene av slaget ved Marathon var dramatiske for begge parter i konflikten. Athenerne hadde vist sine krigsegenskaper mot de persiske styrkene som, hvis vi skal tro Herodot, var en ganske stor sådan. Grekerne så at de hadde en mulighet til å stå i mot den overveldende persiske hæren, og like etter Marathon ga et flertall av de greske bystatene opp båndene til Persia og gikk over til athenerne og spartanernes side.
Norane
Idrettsanlegg
Idrettshus med skytebane eid av Norane idrettslag er lokalisert sammen med Norane skule.
Perserkrigene
Betydningen av slaget ved Marathon
Det viktigste var trolig effekten slaget hadde på perserne. Marathon var deres første nederlag i nærkamp siden kong Kyros den stores dager, nesten to generasjoner før. Mens det joniske opprør, persernes dårlige prestasjoner på sjøen og nedbrenningen av Sardis stod for umiddelbare trusler mot persernes besittelser i området, signaliserte Marathon en trussel mot hele den vestlige delen av riket.
Perserne hadde ikke klart å slå jonierne på havet, men de hadde klart å opprettholde makten på grunn av sin overlegne landstyrke. Nå som landstyrken også hadde vist svakheter, hadde perserne vist seg sårbare både til lands og til havs mot den relativt lille bystaten Athen.
Norane
Idrettsanlegg
Det er ei lysløype på 2 km for langrenn i Øvstedalen – eid av Norane Idrettslag.
Perserkrigene
De neste ti årene i Hellas
Den politiske situasjonen i Hellas endret seg ikke betydelig i de ti årene som fulgte seieren ved Marathon. Aleksander I av Makedonia, sønn av Amyntas, er antatt å ha erklært seg uavhengig fra Persia og deltok i de olympiske leker. Leonidas I tok en av de tre tronene i Sparta.
Miltiades overbeviste athenerne om å føre et felttog til Kykladene for å sikre sin grense. Han lyktes ikke i felttoget og ble ført såret tilbake. Han ble stilt for retten, funnet skyldig og dømt til døden. Dommen ble senere omgjort til bot, men han døde av sitt sår før hans dom ble gjennomført og gravlagt med ære. Ostrakisme ble for første gang utøvd i 488 f.Kr., noe som førte til at politikere som talte for å bøye seg for Persia og noen av deres fiender, ble sendt i eksil. Dermed ble et nytt politisk lederskap dannet i Athen, med Themistokles som leder av Det demokratiske partiet og Aristeides som leder av det aristokratiske partiet. På denne tiden gikk Athen til krig mot Egina. Den eginske flåtens evne til å gå i land uten motstand og raide, hvor som helst i Attika, førte til offentlig frustrasjon. Themistokles brukte denne frustrasjonen til å overbevise sine medborgere om å bruke profitten fra sølvgruvene i Lavrion til å bygge en flåte som han tenkte å bruke mot perserne. Det ble slått alarm i Hellas etter at de persiske forberedelsene til en ny invasjon hadde kommet langt på vei, med byggingen av broene ved Hellespont og kanalen ved Athos.
Håndball-EM 2008 for kvinner
Håndball-EM 2008 for kvinner ble arrangert mellom 2. desember og 14. desember 2008 i Nord-Makedonia. Kampene ble spilt i Ohrid og Skopje. Norge vant 34-21 over Spania i finalen, mens Russland vant bronsefinalen over Tyskland med 24-21.
Perserkrigene
De neste ti årene i Hellas
Perserne hadde sympatien til et antall greske bystater, inkludert Argos som hadde lovet å desertere når perserne nådde deres grenser. Alevades–familien som hersket i Larissa i Thessalia, så invasjonen som en mulighet til å utvide sin makt. Theben var villig til å gå over på persisk side når hæren til Xerxes nådde deres grenser, noe de gjorde rett etter Thermopylene, selv om Herodot antyder at det ved Thermopylene allerede var godt kjent at Theben hadde kapitulert.
Håndball-EM 2008 for kvinner
Kvalifisering
Totalt 16 nasjoner deltok i turneringen.
Perserkrigene
Forberedelser og størrelsen på den persiske hær
Umiddelbart etter at Datis returnerte fra sin ekspedisjon, begynte Dareios å forberede en ny invasjon av Hellas i full skala. I det fjerde året etter slaget ved Marathon gjorde Babylonia og Egypt opprør mot det persiske styret, noe som forsinket forberedelsene. Dareios døde i 486 f.Kr. og etterlot imperiet og krigen mot grekerne til sin sønn og etterfølger Xerxes I. Xerxes samlet en massiv ekspedisjonsstyrke etter rundt fire år med forberedelser. Herodot nevner navnet på 46 nasjoner som styrkene ble hentet fra. Felttoget ble forsinket med ett år på grunn av nok et opprør i Egypt og Babylonia. Den persiske hæren ble samlet i Lilleasia sommeren og høsten 481 f.Kr. Hæren til de østlige satrapene ble samlet i Kritala i Kappadokia og ble ledet av Xerxis til Sardis hvor den tilbragte vinteren. Tidlig om våren beveget den seg til Abydos hvor den sluttet seg til hæren til de vestlige satrapene. Antallet i styrken han samlet, har vært gjenstand for endeløse diskusjoner. Herodot angir følgende antall for invasjonsstyrken:
Håndball-EM 2008 for kvinner
Kvalifisering
Vertsnasjon:
Perserkrigene
Forberedelser og størrelsen på den persiske hær
Dette antallet må minst dobles for å ta med støttetropper, derfor rapporterer Herodot om at hele styrken bestod av 5 283 220 menn, et anslag som har blitt avvist av moderne historikere. Andre antikke kilder gir andre tall. Poeten Simonides som var en nær samtidig, snakker om fire millioner. Ktesias som var Artaxerxes IIs personlige livlege, skrev en historie om Persia etter persiske kilder som dessverre ikke har overlevd. Gjennom henvisninger til ham i andre kilder vet vi at han mente antallet var 800 000 da den opprinnelige hæren møttes i Doriskos. Moderne forskere har foreslått forskjellige antall for hæren, anslag basert på kunnskap om det persiske militære systemet, deres logistiske evner, den greske landsbygda og tilgjengelige forsyninger langs hærens rute, særlig vann.
En retning forkaster antallene som blir gitt i antikke tekster som overdrivelser fra de seirendes side. Basert på analyser av tilgjengelige ressurser til hærene i antikk tid, var den persiske styrken på mellom 60 000 og 120 000 stridende, i tillegg til følget av ikke–stridende som var større enn vanlig på grunn av nærværet til den persiske kongen og høytstående adel. Den øvre grensen var 250 000 menn totalt. Hovedgrunnen til at de fleste setter grensen her, er mangelen på vann. Sir Fredrick Maurice, en britisk general i første verdenskrig, var blant dem som hevdet at hæren ikke kunne ha vært større enn 175 000 på grunn av vannmangel.
Håndball-EM 2008 for kvinner
Kvalifisering
Kvalifisert fra EM 2006 (1.- – 5.-plass):
Perserkrigene
Forberedelser og størrelsen på den persiske hær
En annen retning hevder at de antikke kildene gir realistisk antall. Ifølge tekstene samlet grekerne på slutten av slaget ved Plataiai 110 000 (Herodot) eller 100 000 (Pompeius) menn. I det slaget stod de ifølge Herodot overfor 300 000 persere og 50 000 greske allierte. Dette gir et 3 til 1 forhold for de to hærene som ifølge retningen regner som et realistisk forhold.
Håndball-EM 2008 for kvinner
Kvalifisering
Kvalifisert fra kvalifiseringsturnering (arrangert 31. mai/1. juni og 7./8. juni):
Perserkrigene
Persisk bevegelse frem til Therme
Xerxes hadde beordret byggingen av to broer laget av egyptiske og fønikiske båter i Hellespont, men de ble ødelagt av storm. Dermed ble to nye broer bygget, en av 314 triremer, den andre av 360. Det tok hæren syv dager og syv netter å krysse dem. En av broene ble brukt av fotsoldater og den andre av kavaleri. Fem betydelige matdepoter hadde blitt satt opp på veien, ved Lefki Atki på den thrakiske siden av Hellespont, ved Tyrozis ved innsjøen Bistonis, ved Doriskos hvor den asiatiske hæren sluttet seg til sine allierte fra Balkan, ved Eion og ved Therme, dagens Thessaloniki. Der hadde mat blitt sendt fra Asia i flere år i forberedelser for felttoget. Dyr var blitt ført der og foret, mens den lokale befolkningen var beordret i flere måneder om å male kornet til mel.
Håndball-EM 2008 for kvinner
Seeding
Trekningen av gruppene for de innledende rundene ble gjort 20. juli 2008, i Ohrid
Perserkrigene
Persisk bevegelse frem til Therme
Det tok den persiske hæren tre og en halv måned å reise uten motstand fra Hellespont til Therme, en reise på rundt 600 km. Den største forsinkelsen skyldtes reorganiseringen av styrkene ved Doriskos da taktiske enheter erstattet de nasjonale formasjonene som ble brukt i marsjen.
Håndball-EM 2008 for kvinner
Hovedrunde
De tre beste lagene fra hver innledende gruppe gikk videre til hovedrunden, der lagene fra gruppe A og B ble samlet i gruppe I, mens lagene fra gruppe C og D ble samlet i gruppe II. Resultatene fra innbyrdes kamper mellom lag fra samme innledende gruppe ble tatt med over til hovedrunden. De to beste lagene i hver gruppe gikk videre til semifinalene, mens treerne gikk videre til kampen om 5.-plassen.
Perserkrigene
Fra Therme til Megara
En styrke på 10 000 athenere og spartanere, ledet av Euenetes og Themistokles, ble sendt til Tempe, mellom Thessalia og Makedonia, etter å ha blitt tilkalt av thessaliske borgere som mislikte alevadene. Den ankom med skip til Fthiotis og derfra over land. Der blokkerte de passet, og noen få thessaliske ryttere sluttet seg til styrken. Aleksander I av Makedonia advarte de allierte styrkene om at Xerxes hadde til hensikt å passere gjennom et annet pass, derfor dro de tilbake samme vei som de ankom. Dette skjedde mens Xerxes fremdeles var i Abydos. Hele Thessalia deserterte så til perserne i tillegg til mange byer nord for Thermopylene da de så at hjelpen ikke ville ankomme. Det tok Xerxes 13 dager fra Therme til Thermopylene.
Ved Thermopylene samlet det seg en styrke ledet av kong Leonidas I av Sparta som bare hadde med seg 300 hippeis, bokstavelig «ryttere», selv om de kjempet til fots og fungerte som den kongelige livvakten. Det var også andre styrker til stede, men de trakk seg tilbake før slaget.
På den tredje dagen avslørte en lokal forræder som het Efialtes, eksistensen til en fjellvei som førte til et sted bak de greske posisjonene. Leonidas og de 300 spartanerne, i tillegg til Demofilos og hans kontingent av thespiainere, beviste sitt mot ved å forsinke den persiske fremrykningen lenge nok til å la resten av hæren slippe unna og gi resten av Hellas en sjanse til å forberede seg.
I mellomtiden angrep en gresk marinestyrke på 271 triremer den persiske flåten utenfor Artemisium, mens en flåte på 75 triremer skulle forhindre en persisk omringing ved Khalkis. Perserne hadde sendt ut en sterk kontingent for å omringe den greske flåten, men den havnet i en storm utenfor Euboia og ble skadet. Herodot gjør en direkte parallell mellom slagene ved Thermopylene og Artemisium, der han til og med plasserer dem på samme dag. Artemisium var riktignok ikke en «kjemp til døden»–kamp slik Thermopylene hadde blitt, men Herodot forteller at rundt halvparten av den athenske flåten ble ødelagt eller skadet i en slik grad at skipene ikke kunne repareres, i tillegg til andre tap i den allierte flåten totalt sett. Samtidig hadde den lille greske flåten gjort alvorlige skader på den større og kraftigere persiske flåten som var fanget i det trange stredet og var ute av stand til å manøvrere, slik det også skulle skje ved Salamis. Videre ble 15 persiske skip erobret da de seilte rett inn i de greske linjene tidligere, ved en feil. Da nyhetene om tilbaketrekningen fra Thermopylene ankom, forlot den greske flåten sine posisjoner i det skjulte.
Athen ble evakuert, og den greske flåten trakk seg tilbake til Salamis for å hjelpe til med å overføre befolkningen i Attika til øya. Mens peloponneserne foreslo en forsvarslinje ved Isthmos, møtte i stedet Themistokles den persiske flåten i slaget ved Salamis og ødela mange av deres skip. Før slaget hadde Xerxes satt opp en trone på Salamis slik at han kunne se sin store seier over den vesle greske flåten. Men den smale gulfen gav lite rom for hans tunge triremer til å bevege seg i og gav de lettere greske skipene muligheter til å runde dem og ødelegge dem. Etter nederlaget trakk Xerxes og hans flåte seg tilbake til Asia, hvor et alvorlig opprør hadde startet i Babylon. Mardonios og hans armé ble etterlatt i Thessalia for vinteren.
Slutten på felttoget
Den etterfølgende våren (479) tilbød Mardonios to ganger Athen en separat fred, men det ble avslått. Manøvrer i Boeotia, særlig kavaleri som stadig plaget de 38 000 athenske og peloponnesiske hoplittene, endte med slaget ved Plataiai. Grekerne ble advart kvelden før angrepet av Aleksander av Makedonia. Spartanerne og tegeanerne angrep hovedarméen, mens de fleste av persernes greske allierte lot som de flyktet og forlot slaget. Unntaket var thebanerne som angrep athenerne. Mardonios ble drept og hans armé spredt. Restene av den persiske arméen forlot Hellas, men hoveddelen klarte aldri å komme seg til Asia på grunn av bakholdsangrep fra styrkene til Aleksander ved en bielv til Strymon.
Samme dag som slaget ved Plataiai, omringet en gresk flåte, under kommandoen til den spartanske kong Leotykides, restene av den persiske flåten i slaget ved Mykale. De rykket så fremover mot Hellespont med intensjon om å ødelegge broene, men de var allerede ødelagt. Spartanerne dro deretter hjem. Da jonierne ba om mer assistanse, foreslo spartanerne at de skulle migrere til byene på den greske halvøya som hadde støttet perserne. Athenerne under Xanthippos fortsatte felttoget og beleiret Sestos. De fortsatte beleiringen alene til byen falt noen få måneder senere. Her sluttet Herodots bok.
Samlingen av Makedonia
Oppmuntret av den greske suksessen ved Plataiai og sin seier over perserne ved elven Strymon, ekspanderte Aleksander sitt rike til å inkludere de andre greske stammene som bodde øst for fjellet Pindos. Han grunnla tre byer for å ekspandere gresk innflytelse inn i sitt nylig erobrede land og klarte senere å ekspandere sitt rike øst for Strymon hvor han fikk kontroll over en del av fjellet Paggaion og dets berømte gullgruver. Dermed skapte han den største individuelle greske staten med tanke på areal, befolkning og inntekt. Men til tross for dets potensial, beholdt Makedonia en splittet og føydalistisk styreform hvor kongen hadde liten sentral autoritet og var avhengig av aristokratiets kombinerte styrker. Først i det 4. århundre f.Kr., da bystatene i sør var i generell nedgang, ville Filip II av Makedonia, en konge med gode politiske egenskaper, forene det makedonske aristokratiet i et fast, sentralisert monarki og ekspandere kongedømmet utenfor disse grensene, og heve det til en viktig posisjon.
De siste fellesoperasjonene i Bysantium
Oppmuntret av Xerxes nederlag, gjorde grekerne i Asia og på øyene igjen opprør. I 478 seilte en flåte under Pausanias, bestående av 20 peloponnesiske og 30 athenske skip, til Kypros. Der lyktes de i å frigjøre de greske byene, men lyktes ikke helt i sine beleiringer av de fønikiske byene. Derfor forble Kypros en base for den persiske flåten. Den greske flåten seilte så til Bysantium. Det var svært viktig for Athen å kontrollere Hellespont og Bosporos, siden Athen gjennom den klassiske alderen bare produserte 40 % av maten som trengtes til å fø hennes befolkning. Resten ble importert fra de greske koloniene i Svartehavet.
Byen Bysantium falt uten beleiring. Mange persere, inkludert adelen, ble tatt som fanger av de greske styrkene. Pausanias, som var fra kongeætten agis, ble så imponert av den nye livsførselen han var vitne til at han adopterte den. Han begynte å gå med persiske klær og holdt banketter i persisk stil. Han vanæret også de joniske delegantene. Hans persiske måte å oppføre seg på skandaliserte både jonierne og peloponneserne, og Pausanias ble tilbakekalt til Sparta. Der ble han anklaget for å ha drevet komplott sammen med den persiske kongen for å bli tyrann av Hellas. I tillegg ble han anklaget for hemmelig kommunikasjon med kongen og at han hadde bedt om å få gifte seg med hans datter. Han ble dømt for disse anklagene og funnet skyldig i å vanære individer i deres private affærer og dømt til ikke å lede felttog utenfor Sparta. Han var utålmodig og tok et krigsskip fra Hermion og reiste tilbake til Bysantium. Han var ikke velkommen der lenger og krysset i stedet Propontis til regionen Troas, hvor han ble værende en stund. Hva han gjorde der er ukjent.
Pausanias ble kalt tilbake til Sparta av en spesialutsending hvor han ble anklaget for å drive komplott med kongenes konge og at han planla en helotrevolusjon. På vei tilbake, mens han fremdeles var innenfor den spartanske stats grenser, så han det valgte rådet på fem som hersket over Sparta nærme seg og en av dem signaliserte til ham at han var fortapt. Han søkte ly i et tempel i nærheten hvor han døde av sult flere dager senere. Noen moderne historikere hevder at dette bare var en fabrikasjon fra hans politiske fiender i Sparta, noe de baserte på at han aldri ble fordømt og om han hadde vært i forbund med perserne, ville han søkt tilflukt hos dem og aldri returnert.
I mellomtiden sendte spartanerne i 477 f.Kr. generalen Dorkis til Bysantium med en liten styrke. Jonierne ba dem dra siden minnet om Pausanias vanære av dem fremdeles var ferskt. Spartanerne som ikke lenger ønsket å fortsette kampene mot perserne, trakk seg lettet tilbake. Athen fylte gladelig vakuumet og dannet den første athenske alliansen, kjent som det athenske sjøforbundet.
Opprettelsen av det athenske sjøforbundet
Aristeides, som leder for athenerne, gjorde et godt inntrykk på jonierne med sin karakter. Siden athenerne også var joniere, stolte jonierne mer på dem enn de doriske spartanerne. En kongress ble sammenkalt på den hellige øya Delos hvor alliansen ble dannet. Medlemmene fikk valget mellom å tilby væpnede styrker eller betale skatt til en felles kasse. De fleste byene valgte skatt. Aristeides brukte resten av sitt liv på alliansens saker og døde ifølge Plutark noen få år senere i Pontus hvor han var i ferd med å avgjøre hvor stor skatten til de forskjellige medlemmene skulle bli.
Themistokles var politisk marginalisert da lederskapet til det aristokratiske partiet gikk fra Aristeides til Kimon, sønn av Miltiades. Themistokles ble senere sendt i eksil og til slutt anklaget for konspirering med Pausanias mot Hellas. Etter en lang reise, henvendte han seg til perserne og etter gammel persisk tradisjon med å gi ly til prominente greske politikere, fikk han tre byer i Lilleasia til å herske over. Han døde der noen få år senere.
Athens kamp i det østlige Middelhavet og Hellas
Nedtegnelsene ble etter dette sparsommelige, men Kimon ødela en persisk hær og flåte rundt 467 nær elven Eurymedon i Lilleasia. Helt siden slaget ved Eurymedon var Athen opptatt i operasjoner mot de persiske styrkene i Kypros. Egypt reiste seg igjen mot Persia, og deres kong Inaros ba i 460 Athen om hjelp som gladelig ble gitt, siden Athen ønsket å kolonisere Egypt. Perserne samlet en styrke på 400 000 (ifølge Ktesias og Diodorus) for å slå ned revolusjonen. Athen sendte 200 triremer som deltok i et felttog på Kypros til støtte for et opprør i Egypt. Et slag fant sted på Papremis på vestbredden til Nilen. Ifølge Diodorus som er vår eneste kilde om den athenske deltagelsen i dette slaget, beseiret igjen den athenske falanksen de tallmessig overlegne, men individuelt underlegne, persiske bueskytterne. Egypterne og libyerne som tidligere trakk seg tilbake på resten av fronten, fulgte bruddet i de persiske rekkene som athenerne skapte og vant slaget. Den persiske flåten trakk seg tilbake til Memfis. Et sjøslag fant sted der hvor 40 athenske skip under Karitimedes og 15 samianske skip (av de 200 som hadde ankommet) senket 30 og erobret 20 persiske skip, ifølge Ktesias.
I mellomtiden var Athen opptatt med krig på den greske halvøya. Mens helotrevolusjonen var i sin siste fase og Kimon var i Athen, reiste Argos seg mot Sparta. Den lille styrken som ble sendt for å kue opprøret ble beseiret av en felles styrke fra Athen og Argos i Oenoe i 460. De allierte fra Plataiai fant seg 19 år senere i hverandres struper. Flere slag fulgte, det viktigste var i Tanagra. Athen brukte denne usikre tiden i Egeerhavet som et påskudd til å flytte den felles skattekassen og setet til alliansen til Athen i 454/453. Krigen i Hellas stoppet i 453 da Kimon ble kalt tilbake fra eksil og forhandlet frem en fem års fred med spartanerne.
Athen beseiret i Egypt, men seirende på Kypros
Mellom 459 f.Kr. og 456 f.Kr. var egypterne og deres athenske allierte fremdeles opptatt med beleiringen av de persiske styrken i Memfis. En stor del av den athenske flåten ble kalt tilbake til Egeerhavet for å hjelpe til med operasjonene der. Perserne organiserte en ny styrke, som ifølge Ktesias talte 200 000 soldater og 300 skip, mens den ifølge Diodorus hadde over 300 000 infanterister og kavalerister. Den ble ledet av Megabyzos. Et nytt slag fant sted nær Memfis. Kharitimedes ble drept, kong Inaros unnslapp til marinebasen som hadde blitt satt opp på øya Prosoptis i deltaet til Nilen. Der ble han beleiret i 18 måneder sammen med 6 000 athenere og deres flåte. De persiske generalene våget ikke å gå i land. De tørket ut området mellom elvebredden og øya og overrasket egypterne. Egypterne overgav seg raskt, med unntak av kong Inaros. Athenerne ble overlatt til seg selv. Megabyzos forhandlet med athenerne om deres overgivelse, og fikk gjennom Kyrene returnere hjem. Et antall av dem ble derimot, ifølge Ktesias, holdt som fanger. En flåte som ble sendt for å unnsette styrkene ved Prosoptis, som ikke var klar over at de hadde overgitt seg, ble beseiret av perserne nær Kapp Mendesium. Resultatet av dette tapet var at Kypros igjen falt til perserne. Athenerne og deres allierte mistet rundt 20 000 menn i dette felttoget, ifølge Isokrates' tall.
Etter at Kimon ble kalt tilbake, og de fem årene med fred, ble han sendt til Kypros og Kilikia for å kjempe mot perserne. Perserne hadde hjulpet flere byer i Jonia som hadde forsøkt å desertere fra forbundet. Med Kimon på Kypros ble det sendt en styrke på 200 triremer. De stod overfor en styrke på 300 persiske skip på Kypros, ledet av Artabazos og 300 000 soldater i Kilikia ledet av Megabyzos. Kimon erobret Marion og tok Kition på Kypros. Han sendte 60 skip til Egypt. Under beleiringen av Kition døde han av et sår eller sykdom. Hans dødsleie ble holdt hemmelig for den athenske hæren og deres allierte, til athenerne beseiret perserne både til sjøs og til lands 30 dager senere. Ifølge Thukydid fant begge slagene sted ved Salamis på Kypros, mens Diodorus forteller at flåten til perserne flyktet til Kilikia der den ble beseiret. Dermed beseiret Kimon perserne selv etter sin død.
Kalliasfreden
Etter dette slaget var begge parter utmattet. Ingen av sidene hadde full kontroll over hele det østlige Middelhavet. Kongen av Persia sendte utsendinger til Athen. Perikles var positiv og sendte ifølge Diodorus Kallias, sønn av Ipponikos i Susa, høsten 449 f.Kr. for å forhandle. Mens de nøyaktige forholdene i avtalen forblir uklare, var resultatet uavhengighet for grekerne i Asia, persisk styre for Kypros og perserne oppgav forsøk på kontroll i Egeerhavet.
Etter freden ble inngått kalte athenerne tilbake de 60 triremene fra Egypt og sine styrker fra Kypros. Antagelig var dette del av avtalen, men det blir ikke nevnt. Situasjonen i Hellas hadde derimot flammet opp og krig fortsatte frem til trettiårsfreden av 445 f.Kr.
Senere konflikter
Perserne gav aldri helt opp sine ambisjoner og fortsatte å blande seg i de greske affærene i en slags «kald krig», der de forsøkte å overtale byene med diplomati og/eller å kjøpe dem med gull og ansatte greske leiesoldater (mest kjent er Xenofon), inntil Aleksander gjorde slutt på det persiske imperiet. For grekerne skapte perserkrigene en bevissthet om gresk enhet, men realitetene var kortvarige, og bare tjue år etterpå ble den greske verden revet fra hverandre i Peloponneskrigen.
Byss
Byss er en fiktiv planet fra Star Wars-universet.
Hans genetiske eksperimenter finner sted på denne planeten, og nye våpen produseres. Darth Sidious planlegger å gjenoppbygge hans egen versjon av det galaktiske imperiet fra hans høyborg på Byss. Men disse planene blir imidlertid forhindret av Luke Skywalker og New Republic.
Iguaba Grande
Iguaba Grande er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Centern (Finland)
Centern (på finsk Suomen Keskusta, Kesk.; i dagligtale Kepu, kortform for Keskustapuolue «Senterpartiet») er et finsk politisk parti. Det blir gjerne regnet som søsterpartiet til det norske Senterpartiet. I og med at partiet er medlem i Den liberale internasjonale, den samme internasjonale paraplyorganisasjonen som det norske Venstre, kan det også regnes som et søsterparti til dette partiet. Centern sitter i regjering (fra 2019) med Finlands sosialdemokratiske parti, Gröna förbundet, Vänsterförbundet og Svenska folkpartiet.
Keith Andrews
Keith Joseph Andrews (født 13. september 1980 i Dublin) er en irsk fotballspiller som spiller for Milton Keynes Dons FC, på lån fra Bolton Wanderers.
Centern (Finland)
Partiet skiller seg på mange måter fra det norske søsterpartiet sitt. Dels er det mer konservativt enn det norske partiet, det er for eksempel ikke like profilert som miljøparti og som distriktspolitisk parti som det norske søsterpartiet. På den andren sida har det i etterkrigstida hatt en svært sentral rolle i finsk politikk, mer lik den som de sosialdemokratiske partiene har hatt i de andre nordiske landa. Den finske velferdsstaten er altså bygd opp under ledelse av regjeringer dominert av Centerns politikk.
Avisen Suomenmaa er et organ for partiet og utgis fire dager i uken fra tirsdag til fredag.
Keith Andrews
Spillerkarriere
Etter sesongen ble han kjøpt opp av MK Dons. Her fikk han kapteinsvervet fra første dag. I hans andre sesong, og med Paul Ince som sjef, ble det opprykk, og Andrews bidro med intet mindre enn 10 nettkjenninger fra sin midtbaneposisjon.
Da Paul Ince sommeren 2008 tok over managerjobben i Blackburn Rovers, hentet han etterhvert Andrews med seg til Premier League. Selv om Ince ikke overlevde lenge i sjefsstolen på Ewood Park i Blackburn, spilte Andrews seg etterhvert til fast plass på landslaget til Irland. I sine to første sesonger i Blackburn spilte han 65 ligakamper, mens 2010/2011 endte med kun fem kamper for iren. Skader gjorde sitt til at han var ute store deler av sesongen.
Den 2. februar 2015 ble Andrews lånt ut fra Bolton Wanderers FC til sin tidligere klubb MK Dons ut 2014/2015-sesongen.
Paul Due
Paul Due (født 13. august 1835 i Kristiansand, død 26. februar 1919 i Kristiania) var en norsk arkitekt.
Han regnes som en typisk representant for hannoverskolen, sammen med Bernhard Christoph Steckmest som han arbeidet sammen med i årene 1870–1890. I sin lange karriere tegnet han flere signalbygg rundt i Norge og over 30 norske jernbanestasjoner.
Utdannelse
Paul Due ble utdannet innen ingeniørvitenskap fra Hannovers Polytechnikum i Hannover i årene 1852–1856.
USA
De første årene etter at han var ferdig med studiene bodde han i USA og arbeidet ved forskjellige kontorer der. Blant annet arbeidet han med befestninger for Sørstatene under den amerikanske borgerkrigen.
Norge
Da han kom tilbake til Norge i 1865, tegnet han 23 bygninger i Drammen etter at byen var rammet av en stor brann i 1866.
I 1870 innledet Paul Due samarbeidet med Steckmest i firmaet Due & Steckmest. Ofte var det Steckmest som laget tegningene, mens Due hadde det administrative ansvaret og arbeidet med byggesakene. I denne perioden sto de for oppførelse av en rekke kjente bygninger i Kristiania. Due var også en av initiativtakerne til etableringen av Christiania Sporveisselskab, som åpnet sine første linjer i 1875.
Etter at samarbeidet med Steckmest ble avsluttet, var han i årene 1891–1910 knyttet til NSB som jernbanearkitekt. Han har blitt tillagt ansvaret for mer enn 2 000 bygninger i tilknytning til utbyggingen av det norske jernbanenettet. Imidlertid er nok dette anslaget for høyt, ettersom sønnen Paul Armin Due har tegnet en rekke av disse byggene, særlig i tidsrommet 1900-1910. Paul Due tegnet ulike typer stasjoner, både i tre og mur, og i ulike stiler, herunder sveitserstil, dragestil og jugend, særlig til Solørbanen, Gudbrandsdalsbanen, Setesdalsbanen, Brevikbanen, Ofotbanen og Gjøvikbanen. Et av hans mest kjente bygninger fra denne tiden er Hamar stasjon fra 1896.
Mens han var jernbanearkitekt stod han også for enkelte andre signalbygg. Blant annet tegnet han i perioden 1891-1895 Vålerenga skole i upusset teglstein, med overlærerbolig og gymnastikksal. I 1891 tegnet han også Festiviteten i Skien, som opprinnelig var møte- og festlokaler for en privat selskapsklubb, men senere var lokalene til Teater Ibsen inntil teateret fikk et nytt bygg i 2010. Per 2021 eies Festiviteten i Skien av hiphop-duoen Karpe.
Familie
Paul Due var far til arkitekten Paul Armin Due (1870–1926). Etter utdannelsen i Hannover, på samme skole som faren, gikk sønnen inn i farens firma. Far og sønn samarbeidet om en rekke bygninger, særlig for NSB. Det er derfor vanskelig i ettertid å avgjøre hvem av dem som har tegnet en del av stasjonene fra disse årene.
Misano Adriatico
Misano Adriatico er en by i den italienske provinsen Rimini.
Vanlig uer
Vanlig uer (Sebastes norvegicus) er en fiskeart i gruppen uerfamilien. Normalt kan ueren bli 100 cm lang med en vekt på opptil 15 kg. Ueren kan bli opptil 60 år gammel og blir først kjønnsmoden i 12–15-årsalderen. Ut over å være en typisk dypvannsfisk, ved at den lever mellom fra rundt 100 til i overkant av 1000 meters dyp, anses den og for å være en utmerket matfisk.
Rognen til hunnen oppbevares til de klekkes, som med andre levendefødende fisker. 2010 ble ueren oppført på Norsk rødliste for arter hos den norske Artsdatabanken, der fiskens eksistens vurderes til å være sterkt truet.
Det vitenskapelige navnet Sebastes marinus (Linnaeus 1758) ble tidligere brukt om denne arten. Nå er det imidlertid vist at Linnés Perca marina er et synonym for Serranus scriba i Serranidae. Fra 1772 regnes det mer korrekte vitenskapelige navnet for uer som Sebastes norvegicus (Ascanius).
I forbindelse med fiske og omsetning skilles det ofte ikke mellom denne arten og de andre uerfiskene som forekommer i norske farvann, blåkjeft, lusuer og snabeluer. Auar og ur er andre vanlig forekommende navn på fisken.
Utbredelse
Vanlig uer finnes i nordøst-Atlanteren fra Kattegat nordover til Barentshavet og Spitsbergen, og vestover til Island og Grønland, og den forekommer også i nordvest-Atlanteren fra Grønland til New Jersey. Arten finnes langs kontinentalskråningen mellom 100-500 m dyp, og også spredt mesopelagisk i Norskehavet.
Rødlistevurdering
I 2010 ble generasjonslengde for vanlig uer beregnet til 18 år på basis av gjennomsnittsalder i gytebestanden. Noen gode rekrutteringer i 2000-årene har senket gjennomsnittsalderen i gytebestanden, d.e. generasjonslengden, til gjennomsnittlig 17 år for de fem siste årene (15 år i 2019). Den analytiske bestandsvurderingen til ICES kan strekkes tilbake til 1986 (ICES 2020), dvs. 34 år av en tre-generasjonslengde på rundt 51-54 år. Lenger tilbake har man bare en biomassemodell å støtte seg på, med bl.a. antagelse om ingen variasjon i rekrutteringen. For å få frem en overordnet trend i tidsserien kan man beregne en lineær utvikling fra 1986 til 1990 og frem til 2019. Denne viser en nedgang i gytebestanden på ca. 60 %. Dersom man ved hjelp av biomassemodellen går tilbake til før 1970 (3 generasjoner) får man en lineær nedgang på 80 %.
En vid og for fiske utilgjengelig utbredelse, samt en beregnet kjønnsmoden bestand på 25.000-30.000 tonn gjør imidlertid fremtidig risiko for utdøing mindre enn den historiske bestandsutviklingen tilsier. Bestanden har hatt sviktende rekruttering siden tidlig på 1990-tallet, med noen få gode årsklasser innimellom i 2000-årene. ICES vurderer bestanden til å ha redusert reproduksjonsevne.
Itaboraí
Itaboraí er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Eurostar
Eurostar er et høyhastighetstog som binder sammen de tre hovedstedene London, Brussel og Paris. Banen starter i London og går videre til kanaltunnelen og over på andre siden og frem til Paris. Reisetiden er rundt tre timer.
Vanlig uer
Rødlistevurdering
Toktresultat og fangstrater fra trålfisket viser en forsiktig bedret forekomst. Antall moden fisk har stabilisert seg i de siste årene mens umoden bestand øker. Økningen viser seg ikke ennå i totalbiomassen fordi biomasse av rekrutter er mindre enn fisket biomasse, som består hovedsakelig av eldre og større fisk. Det er en viss risiko for at noe av den registrerte yngelen kan tilhøre den større snabeluerbestanden siden artene har lignende utseende på yngelstadiet. Bestanden må derfor fortsatt anses som svak og denne situasjonen ventes å vedvare i mange år.
Eurostar
Togene går i regulær rute hver time fra ca. 05 om morgenen til 22 på kvelden. Innsjekk og kontroll av pass foregår på stasjonen/terminalen og ikke på toget (som er vanlig). I den forbindelse må man møte senest 15–30 minutter før avgang på stasjonen/terminalen. Toget kjører store deler av strekningen i en hastighet på 350 km/h.
Vanlig uer
Rødlistevurdering
For å gjenoppbygge bestanden er det ikke tillat med direkte fiske etter uer, bortsett fra fiskeri med juksa (håndsnøre) fra båt under 15 m lengde i månedene juni, juli og august i områder nord for 62°N. Dette unntaket gjelder både yrkes- og fritidsfisket. Sør for 62°N er uerfiske per i dag (2021) ikke regulert. De fleste vanlig uer som blir fisket nå er bifangst, og i denne sammenhengen er økt kvote for snabeluer en viss risiko. Ekstra «uerstasjoner» på eksisterende tokt og innsamling av genetikkprøver fra referanseflåte gjør at man kan følge bestandsutviklingen med større nøyaktighet. Det arbeides også med å kartlegge kystnære yngleområder. Forvaltningstiltakene er lovende, men de trenges å fortsettes nå som man ser tegn til positiv utvikling.
Eurostar
Den 14. november 2007 ble St. Pancras stasjon i London tatt i bruk, reisetiden ble dermed forkortet med rundt 20 minutter.
Vanlig uer
Rødlistevurdering
Vanlig uer vurderes fortsatt i 2021 som sterkt truet (EN) basert på en 60-80 % reduksjon i biomasse i løpet av de tre siste generasjonene. Bestandsberegningene tilbake til 1990 er kvalitetssikret og å foretrekke fremfor en langtids-biomassemodell med flere antagelser. Det er signaler på at nedgangen har opphørt, men tidsserien er for kort for å ta det som pålitelige indikasjoner.
Der Baader-Meinhof Komplex
Der Baader-Meinhof-Komplex er en bok av Stefan Aust fra 1985 som handler om Rote Armee Fraktion («Baader-Meinhof-banden»), en venstreekstrem terrororganisasjon som herjet Vest-Tyskland særlig på 1970- og 1980-tallet. Boken har solgt i store opplag.
Filmen med samme tittel bygger på Stefan Austs bok. Uli Edel er regissør for filmen, som hadde premiere i 2008.
Hanna Kanutta Helstad
Hanna Kanutta Helstad (født 18. april 1991) er en norsk stemmeskuespiller som blant annet dubber for Disney Channel.
James Foley
James Foley (født 28. desember 1953) er en amerikansk filmregissør og manusforfatter. Han ble født i Brooklyn, New York.
Den europeiske romfartsorganisasjon
Den europeiske romfartsorganisasjon (European Space Agency, ESA; Agence spatiale européenne, ASE) er en samarbeidsorganisasjon mellom 22 europeiske land med utforskning av verdensrommet som formål. Organisasjonens hovedkvarter holder til i Frankrikes hovedstad Paris, mens det europeiske romoperasjonssenter (kontrollsentralen) ligger i den tyske byen Darmstadt. ESA har også andre sentra i henholdsvis Tyskland, Italia og Nederland. ESAs forløper var Den europeiske romforskningsorganisasjon og European Launcher Development Organisation (ELDO) som ble slått sammen den 31. mai 1975.
Medlemsstater
En spesialavtale for samarbeid med andre EU-land, Plan for European Cooperating State, er signert av Slovenia (2010) og Latvia (2015). Canada har siden 1. januar 1979 hatt en spesiell status i ESA som samarbeidende organisasjon og deltar på alle nivåer i organisasjonen. Andre land med samarbeidsavtaler er Tyrkia (2004), Ukraina (2008), Kypros (2009), Litauen (2010), Slovakia (2010), Israel (2011), Malta (2012), og Bulgaria (2015). ESA har også et eget kontor, for romsamarbeidet med Russland, plassert i Moskva. Organisasjonen har forskningssentre i Frankrike, Tyskland og Italia. I 2011 hadde ESA 2255 ansatte og et årsbudsjett på for 2011 på 3 402 millioner euro.
Prosjekter
Noen av prosjektene:
Organisasjon
ESA består av åtte sentre, tre kontorer og bakkestasjonsnettverket ESTRACK. De åtte sentrene er:
Akrylamid
Akrylamid er et kjemisk stoff som blir dannet i stivelsesholdige matvarer under steking og ved annen produksjon og tilberedning ved høy temperatur (over 120°C). Undersøkelser i flere land har vist at spesielt potetchips, pommes frites og enkelte typer kjeks og kaffe inneholder akrylamid. Det forskes og arbeides med å finne produksjonsmåter som kan redusere dannelsen av akrylamid i maten.
Akrylamid er hvit, luktfri, krystallisk og solid og stoffet er løselig i vann, etanol, eter og kloroform.
Eric Scobie
Eric Scobie (født 3. juni 1952) er en norsk-skotsk forfatter. Han debuterte i antologien Motklang (forlaget Frustra 1974). Han er medlem av bandet Boastein sammen med bl.a. Øistein Boassen og Are Storstein. Scobie grunnla filmselskapet Fri Media Gruppe i 1981 sammen med Erik Gustavson. Han var sjefredaktør for Krigsavisene 1999-2000.
Hochfirstschanze
Anerkjent bakkerekord (satt i verdenecupen) er 148 meter, satt av Domen Prevc (Slovenia) i kvalifiseringen 11. mars 2016. Maximilian Mechler (Tyskland) hoppet 150 meter 21. januar 2011, på trening foran et kontinentalcuprenn.
Ved siden av Hochfirstschanze ligger en forfalt K70-bakke samt den plastbelagte treningsbakken Fritz Heitzmann-Schanze (Fritz-Heitzmann-bakken) med K-punkt 40 meter.
Historie
Den første hoppbakken ved Neustadt (nå en bydel i Titisee-Neustadt) ble bygd ved Mühlrain i 1911. I 1932 ble den første Hochfirstschanze åpnet, med K-punkt 60 meter. Den store Hochfirstschanze, med K-punkt 80 meter, ble i 1950 bygd på samme sted som bakken i dag ligger. Denne bakken er blitt utbygd og modernisert flere ganger. I 1971 ble bakken utbygd til K90, og i 1988 til K113. Ved den siste større ombyggingen i 2001 ble bakken utvidet til K120. I 2003 ble bakkeprofilen justert og K-punkt flyttet til 125 meter.
Todagersrennet Schwarzwälder Springertournee ble arrangert i Hochfirstschanze i Titisee-Neustadt og Adlerschanze i Schönwald fra 1977 til 2003. Rennet ble første gang arrangert i 1971 i Hinterzarten og Schönwald, men etter at FIS-sertifikatet til Adlerschanze i Hinterzarten utløp i 1976 og den bakken måtte ombygges og moderniseres, overtok Titisee-Neustadt for Hinterzarten.
I august 2010 ble operetten Schwarzwaldmädel av Leon Jessel oppført utendørs i Hochfirstschanze.
Rösti
Rösti er en sveitsisk potetrett. Den består av revede poteter stekt i olje eller smør. Potetblandingen blir ofte formet i «kaker» i pannen, gjerne med revet ost på toppen. Rösti var opprinnelig en frokostrett i kantonen Bern, men har senere spredd seg til hele landet. Mange sveitsere ser på rösti som en slags nasjonalrett. Nå til dags brukes rösti stort sett som tilbehør til andre retter.
Språkgrensa mellom den tysktalende og fransktalende delen av Sveits kalles ofte for Röstigraben, «röstigrøfta», på fransk side Rideau de rösti, «röstiteppet».
Alette Beyers veg
Veien er oppkalt etter gårdeier og velgjører Alette Beyer, født Busch, (1726–1810). Hun arvet av sin mann Otto Beyer (1711–1778) gården og det tidligere krongodset Halset, som området i dag er oppkalt etter.
Hroar Stjernen
Hroar Stjernen (født 11. februar 1961 i Beitstad i Nord-Trøndelag) er en norsk idrettsleder og tidligere skihopper.
Han konkurrerte som skihopper 1984–1989 for Sprova og Trønderhopp. Han vant bronse i NM i 1987 i Odnesbakken, og fikk sin individuelle verdenscupseier i Bischofshofen i 1985. Stjernen ble i 1998 landslagssjef for de norske hopperne, men ble kritisert for dårlige resultater, og måtte forlate stillingen i januar 2002, uten at det hjalp på resultatene til de norske hopperne i OL i Salt Lake City.
Han er utdannet allmennlærer fra Levanger lærerhøgskole, og har vært forsikringsselger i Forenede Forsikring, bedriftsrådgiver i Total Consult, markedsdirektør i Trønder-Avisa i Steinkjer 2005–2012, sportssjef i Trønderhopp 2011–2012 og daglig leder i Rosenborg Ballklub 2012–2013.
Hroar Stjernen er far til skihopper Andreas Stjernen.
Historisk tidsskrift
Historisk tidsskrift (av og til omtalt som Norsk historisk Tidsskrift eller NHT til atskillelse fra Dansk historisk Tidsskrift) har vært det ledende vitenskapelige tidsskrift for historievitenskap i Norge siden 1870.