cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villa Emo
Sala
På veggene ved siden har Zelotti malt marmor-brystpaneler og inkludert dørerne til siderommene i dekorasjonen. Høyere opp har han malt nisjer med bronsestatuer av guder og gudinner som symboliserer elementene. Bronsepanelene som er malt inn i brystpanelene henviser til Emo-familiens seiere over lutheranerne og tyrkerne.
Rommene på siden
På begge sider av salen er det en serie rom. De er plassert symmetrisk og er forskjellig i størrelse. Ett stort rektangulært rom ved siden av salen, så et lite rom og til sist et middelsstort kvadratisk rom. Dette var Palladios vanlige inndeling av rommene i hovedbygningen.
De store rommene er Herkulesrommet og Venusrommet, henholdsvis vest og øst for salen. De små rommene er vindusløse og Zelotti har malt grotesker i dem. Ved siden av inngangen og loggiaen ligger ett kvadratisk rom på hver side. På vestsiden er det kunstenes rom og på østsiden ligger Jupiter og Io rommet. Det sistnevnte er idag det rommet man kommer inn i huset gjennom, men var tradisjonelt rommet til husets frue. Kunstenes rom var tradisjonelt eierens rom. Det er dekorert med muser til arkitektur, musikk, skulptur, maleri, poesi (representert ved Apollo med lyren) og astronomi.
Fløyene
Det er to fløyer (Barchesse), en på hver side av hovedbygningen. Dette er Palladios løsning for å samle gårdens uthus i et hele sammen med hovedbygget. I likhet med Villa Barbaro er fløyene rette. Det er arkader ut mot forsiden av huset. Fløyene ender i tårn som fungerer som dueslag.
Sersjantløkka
Sersjantløkka (21-63, 38-62, spredte husnummer) er en vei på Røyse i Hole kommune.
Chubby’s Folk Album
Chubby's Folk Album er et musikkalbum med Chubby Checker, utgitt i 1963.
Sersjantløkka
Sersjantløkka er en sidevei til Gomnesveien, vestover fra denne. Den går ned forbi Tyrifjord videregående skole og videre ned mot Tyrifjorden. Den ene veiarmen som går nordover går til et område som også heter Sersjantløkka. Tyrifjordveien er en sidevei til Sersjantløkka. Veien ligger cirka 102 meter over havet ved Tyrifjord videregående skole.
Salhus husmorlag
Salhus husmorlag ble startet 8. mai 1939 av aktive kvinner i lokalsamfunnet rundt tekstilfabrikken i Salhus. At bygden tidlig fikk sitt eget husmorlag, viser at kvinnene fulgte med i utviklingen av samfunnet. På første møtet tegnet 38 kvinner seg og Nanna Ebbing ble valgt til formann. Lagsarbeidet ble lagt ned våren 1941 på grunn av krigen og startet opp igjen i august 1945. Alle var klare til å ta fatt igjen og oppgavene var mange og store. Salhus husmorlag ble en del av nybrottsarbeidet som Norges Husmorforbund satte i gang over hele landet.
Kakuei Tanaka
Kakuei Tanaka (田中 角栄 Tanaka Kakuei, født 4. mai 1918 i Kashiwazaki, død 16. desember 1993 i Minato) var en japansk politiker og statsminister i perioden juli 1972 til november 1974.
Salhus husmorlag
Møter og sosialt samvær
Sosialt fellesskap med andre kvinner i lokalsamfunnet var for mange drivkraften for å engasjere seg i husmorlagsarbeidet. De fleste kvinnene var hjemmearbeidene på 1950-60 tallet.
Kakuei Tanaka
Tanaka var leder av det liberaldemokratiske partiet og var blant annet postminister, handelsminister og i perioden mellom 1962 og 1965 var han også finansminister. Han bidro med sitt politiske standpunkt til å få en bedre tilnærming mot Kina og opprettholdelse av gode relasjoner til USA.
Salhus husmorlag
Møter og sosialt samvær
På de månedlige medlemsmøtene kom det foredragsholdere som tok opp aktuelle emner som gjenspeilte utviklingen i samfunnet og som ble grunnlag for diskusjoner. Andre møter var viet demonstrasjon av nye produkter eller det var kåserier, kultur og underholdning. Det sosiale fellesskapet var en viktig del av møtene. I kaffepausen fikk medlemmene pratet sammen slik at de ble bedre kjent og trygge på hverandre.
Kakuei Tanaka
I 1976 ble han arrestert og tiltalt for å ha mottatt 1,7 millioner dollar av det amerikanske selskapet Lockheed i det som senere ble kalt Lockheedskandalen. Han ble i 1983 funnet skyldig og ble dømt til fire års fengselsstraff.
Salhus husmorlag
Møter og sosialt samvær
Stiftelsesdagen 8. mai ble hvert år feiret og på ’runde’ dager ble holdt store markeringer med innbudte gjester og taler. På maimøtet i 1956 ble husmorlagets egen fane avduket og medlemmene samlet seg under denne i 17. mai toget i bygden.
Plass i lokalsamfunnet
Husmorlaget ble en viktig sosial faktor i Salhus. Alt dugnadsarbeidet som medlemmene la ned, kom lokalsamfunnet til gode i form av årlige juletrefester, basarer med mannekengoppvisning, St.Hans-fester, kurvfester osv.
Et stort løft for laget på 1950-tallet var innkjøp av middags- og kaffeservice til 150 personer for utleie til privatpersoner og lag. For å finansiere kjøpet måtte laget låne penger av noen medlemmer, men via hyppig utleie og inntekter fra basarer, ble lånene raskt tilbakebetalt. Andre utleieobjekter var duker, dåpskjoler, støvsuger og symaskin.
Studiearbeid, kurs og arbeidsstuer
Norges husmorforbund hadde stort fokus på opplæring av medlemmer via kurs og studieringer. Alt studiearbeid mottok statsstøtte og studielederen var en viktig person i lagsstyret. Studieringene tok for seg lov og rett, psykologi, hagestell, språk, litteratur og mye mer. Husmorlaget holdt også kurs i nyttige fag som kosthold og samfunnsopplysning, etter hvert også i formings- og hobbyaktiviteter og hagestell.
Som alle andre husmorlag hadde Salhus husmorlag arbeidsstuer for barn, en av de eldste aktivitetene i Norges Husmorforbund. Barna lærte ulike former for håndarbeid og forming og det ble laget mange fine produktene både til nytte og pynt. I vårsemesteret 1966 var det 42 jenter og 5 gutter på kurs og de to lærerinnene hadde mye å gjøre.
Barnehage
Norges Husmorforbund engasjerte seg sterkt i utbygging av barnehager, drift og bygging. Barnehagespørsmålet ble diskutert jevnlig i Salhus husmorlag fra 1950-tallet, men tomt var det store problemet. På årsmøtet i januar 1968 står det "Vi diskuterte muligheten for barnehage i Salhus". Deretter må de ha jobbet godt, for fem år etter var barnehagen klar. Da den nybygde barnehagen åpnet i 1973, sa ordfører Eilert Eilertsen at dette var den 20. daginstitusjonen for barn i Bergen. Husmorlaget drev barnehagen frem til 01.01.2000, da Bergen kommune overtok.
Husmorlag, samfunnsutvikling og tilbakegang
Salhus husmorlag er en typisk representant for utviklingen av husmorlagsarbeid i Norge i regi av Norges Husmorforbund. På 1950-tallet var forbundet en av de mektigste lobbyorganisasjonene i Norge og tiåret kalles Husmorepoken i norsk historie. Med 65.000 medlemmer (1959) i ryggen jobbet forbundet for husmorferier, barnehager, arbeidsstuer for barn, husstellopplæring, ekteskapslovgiving, rett til pensjonspoeng og mye mer. I 1950 hadde Salhus husmorlag 103 medlemmer og dette holdt seg noenlunde stabilt til slutten av 1960-tallet. Deretter synker det, og i 1994 hadde laget 23 medlemmer. Laget ble nedlagt i år 2000.
Norges husmorforbund endret navn til Norges Kvinne- og familieforbund i 1997. Den hjemmeværende husmoren var forsvunnet, og det ble rettet fokus mot hele familien.
Arkivet
Arkivet etter Salhus husmorlag er avlevert Bergen byarkiv. Arkivet inneholder materiell fra husmorlaget ble startet i 1939 til det ble nedlagt i år 2000.
Arkivet inneholder styreprotokoller fra styremøter. Møteprotokollene gir fyldig referat fra årsmøter, lagsmøter, samt referat fra kretsmøter og landsmøter i regi av Norges Husmorforbund. Arbeidet i arbeidsstuene er dokumentert i egne bøker med navn på deltakere og hvilke produkter som ble laget. Her finnes videre kvitteringsbøker for utleie av middag- og kaffeservise, duker, dåpskjole osv., samt diverse regnskapsbøker. Ellers inneholder arkivet utklipp og fotoalbum fra jubileumsfester og fra åpningen av barnehagen. Her er også stempler, innbydelser til fester, medlemslister m.m.
Kod apokalipsisa
Kod apokalipsisa (originaltittel: Код апокалипсиса) er en russisk film fra 2007, regissert av Vadim Sjmeljov.
Handling
Terroristen Jaffad Ben Zayidi stjeler fire atombomber fra en sunket amerikansk ubåt, og bombene blir gjemt i fire store byer over hele verden. Alle bombene kan aktiveres med en kode, som består av 11-siffer.
Men Zayidi dør kort tid senere og hans medskyldige planlegger snart å sprenge alle bombene. Men han blir jagd av FSB, hvis agent Marie tidligere hadde infiltrert Zayidis team.
Darren Mew
Darren Mew (født 12. desember 1979) er en britisk svømmer.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 7 på 100 meter bryst.
Jen Psaki
Jennifer Rene Psaki er en amerikansk politisk rådgiver som siden 20. januar 2021 er Det hvite hus' pressesekretær i Joe Bidens regjering. Hun har tidligere vært talsperson for USAs utenriksdepartement og hadde flere presse- og kommunikasjonsroller i Barack Obamas regjering. Hun har også vært politisk kommentator i CNN.
Çilimli
Çilimli er en by med 20 009 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Düzce. Den ligger nordvest for Düzce og øst for Cumayeri.
Aleksandra (film)
Aleksandra (originaltittel: Александра) er en russisk film fra 2007, regissert av Aleksandr Sokurov.
Handling
Aleksandra Nikolaevna blir invitert av barnebarnet sitt, Denis, i den russiske hæren, til å besøke militærbasen han er stasjonert ved i Tsjetsjenia. Ett par soldater blir beordret til å være hennes eskorte. Men dette er et lovløst område, og de to unge vernepliktige som hjelper Nikolaevna videre til et pansret tog blir angrepet kort tid etter at de har tatt farvel på stasjonen. Ved ankomst til leiren blir Aleksandra ført til barnebarnets område, og bedt om å vente der. Men hun nekter å sitte inni teltet på grunn av den kvelende sommer-varmen. Vandrende rundt møter hun, og samhandler med, de unge soldatene ved basen. Mange er uvillige til å begynne med, men de åpner seg snart. Hun vender tilbake til teltet, hvor hun ser at Denis har kommet tilbake.
Aswan
Aswan (أسوان, Aswān; koptisk: ⲥⲟⲩⲁⲛ, Souan; gresk: Συήνη, Syene; tidligere stavet Assuan) er en by i sørlige Egypt, provinshovedstad i guvernementet Aswan. Byen ligger på Nilens østlige bredde ved Nilens første katarak. Her snevrer elven seg inn, deler seg flere armer omkring klippepartier og flere øyer, blant annet Elefantine, som har gitt flere strømmer som har gjort elven vanskeligere seile herfra. Elefantine hadde en gammel vannstandsmåler (som ble brukt til å beregne grøden i oldtidens Egypt), men også rester etter et jødisk tempel. Aswan ligger nær den store Aswandammen. Dagens strøm i elven er langsom og lav året rundt grunnet to store dammer, den siste og største danner nå byens horisont mot sør. I eldre tider førte de årlige oversvømmelsene til at elven var full og raske strømmer. Oldtidens referanser til «høstbåter» var kanskje grunnet fartøyer tilpasset disse kraftige strømmene.
Aleksandra (film)
Handling
Senere møter Aleksandra sjef en hans som viser henne rundt på resten av basen. Dagen etter bestemmer hun seg for å forlate basen for å besøke det lokale markedet, til tross for at soldatene advarer henne mot dette. Likevel insisterer hun på å gå, så de ber henne om å skaffe sigaretter og kjeks til dem. I byen oppdager hun at mange fra lokalbefolkningen er fiendtlige mot henne, fordi hun er russisk. Imidlertid begynner hun å snakke med en eldre tsjetsjensk kvinne ved navn Malika, som forklarer at hun pleide å arbeide som lærer før konflikten brøt løs. Malika gir Aleksandra noen sigaretter og kjeks før hun inviterer henne tilbake til sin egen leilighet, hvor de drikker te og snakker. Aleksandra takker Malika, og lover å komme tilbake for å betale henne for tingene hun fikk.
Aswan
I historien til oldtidens Egypt var Aswan (oldtidens Syene) i lange perioder landets grenseby mot sør, og byen var et viktig sentrum for handel mellom nord og sør. Det finnes mange kulturhistoriske oldtidsminner og severdigheter i og omkring Aswan, inkludert tempelkompleksene på Elefantine. Aswan, som i dag er en hektisk markedsby og et turistsenter, ligger på en av Jordens tørreste regioner hvor det går flere år mellom hver regnbyge. Byen har et varmt og tørt klima med gjennomsnittlig årlig nedbør på 1 mm. Byen hadde en befolkning på 266 013 innbyggere i 2006, beregnet til 321 761 for 2017.
Zaynab Dayibekova
Zaynab Dayibekova (født 19. november 2002) er en usbekisk fekter.
Hun representerte Usbekistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen.
ProgKjeller
ProgKjeller var et Oslo-basert klubbkonsept med utgangspunkt i syttitallets progrock-scene i regi av Dagfinn Hobæk og Christer Karlstad. Arrangementene tok gjerne form av en fem til syv timer lang spilleliste med et "tema for kvelden", f.eks. en stilart (jf. ProgKjeller #14, ZeuhlKjeller), et band (jf. ProgKjeller #19, ProgKjeller spiller nesten alle platene til Jethro Tull '68 – '77!) eller et land/en verdensdel (jf. ProgKjeller #4, Italiensk ProgKjeller). ProgKjeller tok også jevnlig inn foredragsholdere med særskilte kunnskaper om bestemte artister, stilarter osv. Konseptet hadde fra 2007 fast tilholdssted på Café Art'é (ukentlig, med totalt over femti arrangementer), og fra høsten 2009 på Café Månefisken.
Aswan
Historie
Ettersom oldtidens egyptere orienterte seg mot opprinnelsen av det livgivende vannet til Nilen i sør, og ettersom Swenett var landets sørligste by, var det en forestilling at Egypt begynte ved Swenett. Byen lå på en halvøy på høyre og østlige bredde av Nilen, umiddelbart nedenfor og nord for Nilens første katarakt. Det var mulig å seile til Nildeltaet fra denne lokaliseringen uten å møte en barriere.
Aleksandra (film)
Handling
En lokal gutt blir deretter bedt om å ta Aleksandra tilbake til den russiske leiren. Selv om han i utgangspunktet var aggressiv mot henne fordi hun er russer, mykner han snart og de kommer bedre overens. Ved ankomst til basen deler Aleksandra ut sigaretter og kjeks blant de russiske soldatene. Dagen etter blir Aleksandra vekket av Denis som forteller henne at hun må reise sin vei nå, fordi han og soldatene hans skal på et oppdrag i fem dager. Den eldre kvinnen samler tingene sine, før hun tar en siste tur gjennom leiren og tar farvel med alle soldatene hun har møtt. Ved porten sier hun farvel til Denis mens han klatrer opp på et pansret kjøretøy, og til sjefen hans som erkjenner turen hennes har gjort godt for barnebarnet hennes og soldatene under hans kommando.
Aswan
Historie
Oldtidens Egypt hadde store steinbrudd her som ble hyllet for sin kvalitetsstein, særskilt for sin granitt som senere ble kalt for synenitt. Stein herfra ble benyttet for å bygge enorme statuer, obelisker, og monolittiske helligdommer som ble reist over hele Egypt, inkludert pyramidene på Gizaplatået. Det er fortsatt spor i berget etter steinbrytere som arbeidet her for 3000 år siden. Steinbruddene lå på begge sider av Nilen, og en vei på 6,5 km gikk fra Swenett og til File, en øy midt i Nilen. Aswn har alltid vært «steinbyen». Selv om oldtidens egyptere tok stein fra andre kilder, var den fineste kvartsitt og de beste røde og svarte granitt ble brutt her, og som ble benyttet av steinhoggere og skulptører i alle perioder. Stein fra Aswan ble skipet langs elven til alle deler av oldtidens egyptiske kongerike. Steinbrudd ved Aswan synes å ha begynt under farao Narmer, fra den tidlige dynastiske periode, en gang på 3000-tallet f.Kr., da hard, rød stein første gang ble benyttet som et element i kongelig arkitektur. Grå granitt ble benyttet ved Abydos. Tre århundrer senere ble granittblokker på 30 tonn benyttet for interiøret i den store pyramiden. Ved senere århundrer var all tilgjengelig stein brutt langs elven, og steinbryterne dri noen km inn i høydene for å bryte stein, og der ble de store obelisker og faraos kjempestatuer hogd. Fortsatt er det klare spor etter anstrengelsene på bryte hard stein.
Swenett var like viktig som en militær stasjon som et sted for handelstrafikk. Under hvert dynasti var det en garnison i byen, og her ble det krevd toll av all båttrafikk som gikk sør- og nordover. Rundt år 330 e.Kr. mottok den militære styrken en biskop fra Alexandria. Det ble senere det koptiske bispesetet Syene. Byen er omtalt av en rekke antikke skribenter, inkludert Herodotos, Strabon, Stefan fra Bysants, Klaudios Ptolemaios, Plinius den eldre, Vitruvius, og den omtales i Itinerarium Antonini. Den er også omtalt Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente i Esekiels bok og Jesajaboken.
Breddegraden for Aswan – lokalisert ved 24° 5′ 23″ – ble emne for stor interesse for oldtidens geografer og astronomer antok at byen lå direkte under solens nordlige vendekrets, og at solen derfor sto loddrett over byen når den var i sin nordligste posisjon (ved sommersolverv omkring 21. juni). En vertikal stokk eller pinne ville ikke kaste noen skygge. De merket seg at solens disk ble reflektert i en brønn midt på dagen. Dette utsagnet er bare omtrentlig riktig; ved sommersolverv var skyggen kun ​1⁄400 av stokken, og kunne så bli knapt iakttatt. Eratosthenes benyttet denne informasjonen sammen målinger av skyggens lengde sommersolverv ved Alexandria til å aklkulere den første kjente omkretsen av Jorden. Gjennom mer nøyaktige målinger av skyggens lengde, sammenholdt med avstanden mellom byene (som han leide en mann til å skritte opp), kom han fram til at jordas omkrets var 252 000 stadier. Lengden av en stadie er ikke sikkert kjent, men en antar at en stadie er 600 greske fot, som tilsvarer 157 meter. Dersom dette er riktig, er Eratosthenes' verdi for jordens omkrets 39 250 km. Dagens verdi er 40 007 kilometer (over polene), og dette viser at Eratosthenes verdi lå 2% ifra dagens verdi.
Nilen er bortimot 650 meter bred overfor Aswan. Fra denne grensebyen og til Egypts nordligste punkt flyter elven mer enn 1 200 km uten hindringer eller katarakt. Reisen fra Aswan til Alexandria tok vanligvis 21 til 28 dager under gunstig vær.
Klima
Aswan har et varmt ørkenklima (Köppens klimaklassifisering Bwh) som resten av Egypt. Aswan og Luxor har de varmeste sommerdagene enn noen annen by i Egypt. Aswan er en av de varmeste, solrikeste og tørreste byer i verden. Gjennomsnittlig temperaturer er konsekvent over 40 °C i løpet av sommeren (juni, juli, august og september), mens gjennomsnittlig lave temperaturer forblir over 25 °C. Somrene er lange og særdeles varme. Gjennomsnittlig høye temperaturer forblir over 23 °C i løpet av den kaldeste måneden i året mens gjennomsnittlig lave temperaturer forblir over 8 °C. Vintrene er korte og meget varme. Vintertiden er behagelig mens sommertiden er utålelig varm med skinnende solskinn via tørr ørkenhete.
Klimaet i Aswan er meget tørt året rundt, med mindre enn 1 mm i gjennomsnittlig årlig nedbør. Ørkenbyen er en av de tørreste i verden, og nedbør skjer ikke hvert år, som tidlig i 2001 hvor forrige gang det regnet var sju år tidligere. Aswan er en av de minst fuktige byer på Jorden med en gjennomsnittlig relativ fuktighet på kun 26 prosent, med en maksimal gjennomsnitt på 42 prosent i løpet av vinteren og munimum gjennomsnitt på 16 prosent i løpet av sommeren.
Transport
Aswans internasjonale flyplass (IATA: ASW, ICAO: HESN) ligger 16 km sørvest for Aswan. Den ble bygget i 1956, og oppgradert i 1992 og 1999. Tog og buss er også tilgjengelig.
Vennskapsbyer
Aswan har følgende vennskapsbyer
Norgesmesterskapet i alpint 1980
Norgesmesterskapet i alpint 1980 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert på Oppdal fra 1. til 3. februar.
Utfor
Dato: 1. februar
Sted: Oppdal
Storslalåm
Dato: 2. februar
Sted: Oppdal
Slalåm
Dato: 3. februar
Sted: Oppdal
Baikalogammaridae
Baikalogammaridae er en av 25 familier i overfamilie Gammaroidea (parvorden Gammaridira, infraorden Gammarida) - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens ene art (den er monotypisk) lever i bare Bajkalsjøen.
Noriko Yamaji
Noriko Yamaji (født 17. september 1970), japansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.
Baikalogammaridae
Gruppens taksonomi
Gruppen ble systematisert på ny i 2003. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Noriko Yamaji
Fire år senere, under Sommer-OL 2004 i Athen, vant hun en bronsemedaløje med det japanske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Australia.
Bodø videregående skole
Skolen hadde i skoleåret 2007-08 1654 elever med henholdsvis 878 på studieforberedende og 776 på yrkesfag. Skolen er den største i fylket og har rundt 15% av elevmassen i videregående opplæring i Nordland.
Bodø gymnas
Bodø gymnas var et gymnas med allmennfaglige studietilbud. Skolen hadde også ettermiddagstilbud på grunn av plassmangel i Bodøregionen. I 1972 ble Bodin videregående skole etablert for å ta over disse elevene. Skolen fikk fem paralleller.
Far til historiker Geir Lundestad, Bjarne Lundestad var rektor for Bodø gymnas og bidro aktivt til fradelingen av ettermiddagstilbudene. Lundestad mottok kongens fortjenstmedalje i 1985.
Utdanningsprogram
Utdanningsprogram som tilbys ved skolen:
Studieforberedende utdanningsprogram:
Yrkesfaglige utdanningsprogram:
Landslinja flyfag ligger samlokalisert med Norsk Luftfartsmuseum.
Fylkesvei 551 (Rogaland)
Fylkesvei 551 i Rogaland gikk mellom Ystabø og Kvitsøy fergekai i Kvitsøy. Veiens lengde var 2,1 km. 2019 ble veien del av fylkesvei 4692.
Kommunistisk Universitetslag
Kommunistisk Universitetslag (KUL), grunnlagt i 1973, var en revolusjonær organisasjon med basis i de filosofiske og sosialøkonomiske instituttene ved Universitetet i Oslo på 1970-tallet. Etterhvert etablerte KUL lokale lag på alle universitetene. KUL la stor vekt på teoretisk skolering i marxisme. KUL hevdet selv at de sto til venstre for AKP(m-l) og kritiserte partiet for nasjonalisme og militarisme. KUL betraktet AKP(m-l) som en småborgerlig organisasjon og mente at for AKP dreier det seg ikke om å sikre et kommunistisk parti forbindelseslinjer med arbeiderklassen, men å sikre arbeiderstøtte for en små­borgerlig og nasjonalistisk politikk. t.
KUL ga ut avisa Gnisten i årene 1973-80. PDF-arkivet «et sidespor til arkivprosjektet etter AKP» har lagt ut de fleste av utgavene av Gnisten fra årene 1973-78 på nett.
«Klasse mot klasse»
KUL samarbeidet med Kommunistisk Arbeiderforbund (KA) og utviklet seg til å bli dennes organisasjon på universitetet. Marx' klasseanalyse, slik den ble oppsummert i Det kommunistiske manifest sto sentralt i KULs og KAs politikk, sammenfattet i parolen «Klasse mot klasse»:
«''Av alle klasser som i dag står mot borgerskapet, er bare proletariatet en virkelig revolusjonær klasse. De andre klassene sykner hen og går under i og med at storindustrien er kommet, mens proletariatet er storindustriens kjerneprodukt. Middelstendene - småindustrielle, småkjøpmennene, håndverkerne, bøndene - alle kjemper de mot borgerskapet for å redde sin eksistens som middelstender fra undergangen. De er altså ikke revolusjonære, men konservative. Ja, mer enn det - de er reaksjonære, for de søker å dreie historiens hjul tilbake''» |
Ved grunnleggelsen forfektet KUL en rådskommunistisk leninisme. Imidlertid ble organisasjonen, i likhet med AKP(m-l), påvirket av politikken til Folkerepublikken Kina, som definerte seg som fiendtlig i forhold til Sovjet-kommunismen etter avstaliniseringen. KUL kritiserte dreiningen i Kinas politikk etter Mao Zedongs død i 1976, og i den forbindelse støttet de også en kortere periode Albania som sosialistisk land.
KUL i universitetsbyene
KUL sto sterkest i Oslo, men markerte seg også i Tromsø, Trondheim, Ås og Bergen. I Bergen forfektet Kommunistisk Arbeidsgruppe (KAG) ofte beslektede synspunkter. Selv om KUL var en tallmessig liten gruppe, har mange senere kulturpersonligheter, intellektuelle og politikere bakgrunn som medlemmer der. Blant de mest kjente er Espen Søbye, Gerd-Liv Valla, Harald Berntsen, Jørgen Sandemose, Truls Wyller, Knut Erik Aagaard, Jo Sivertsen, Sissel Myklebust, Ole Jacob Bull, Jon Langdal, Nils Johan Ringdal, Stein Erik Jonasson (Trondheim) og Hans Wasmuth (Tromsø). Heismontørenes Fagforening skrev minneord ved Jørgen Sandemoses død
Arima (bille)
Arima er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.
Kommunistisk Universitetslag
«KUL - et viktig sidespor»
Gerd Liv Valla var medlem av KUL i 2-3 år og frontet KUL i noen kvinnepolitiske saker. Hun forlot KUL tidlig i 1980. I sine memoarer «Gi meg de brennende hjerter» oppsummerer Gerd Liv Valla tiden i KUL som «et viktig sidespor» som «ga meg mye god teoretisk ballast»:
Arima (bille)
Utseende
Middelsstore, avlange, matt brunsvarte bladbiller, pronotum og dekkvinger kan ha oransje ytterrand. Hunnen er betydelig større enn hannen. Dekkvingene er kraftig forkortede, sprikende bak, og dekker bare roten av bakkroppen. Antennene er noe kraftige, nesten så lange som kroppen hos hannen, rundt halvparten så lange som kroppen hos hunnen. Hodet er trapesformet med små fasettøyne. Pronotum er avrundet, mye bredere enn langt. Beina er forholdsvis lange og kraftige.
Utbredelse
Slekten har en svært begrenset utbredelse. Alle fire artene forkommer i Italia, to også i det sørøstlige Frankrike.
Lough Allen
Lough Allen (irsk: Loch Aillionn) er en innsjø (engelsk: lough / irsk: loch) på elven Shannon nord i den sentrale delen av Irland, ikke langt fra grensen til Nord-Irland og i nordøstlige delen av provinsen Connacht. Det meste av innsjøen er i grevskapet Leitrim, med en mindre del i grevskapet Roscommon.
Lough Allen er 11,2 km lang og 8 km bred på sitt bredeste. Innsjøen ligger et stykke sør for elven Shannons kilde i nærheten av fjellkjedene Iron Mountains, og er den øverste av de tre store innsjøene langs elven. De andre to, Lough Derg og Lough Ree ligger begge mye lenger sør. Innsjøen tiltrekker seg sportsfiskere fra hele verden for sin ørret og gjedde.
Innsjøen er del av kanalsystemet for småbåter i Irland som gjør det mulig å komme til havet utenfor Limerick og gjennom Grand Canal (Irland) og Royal Canal som begge går til Dublin, og nordover til Belleek nordøst i Lough Erne. Ved byggingen av vannkraftverket Ardnacrusha i 1925-1929 ble innsjøen et lagringsforråd for kraftstasjonen nær 160 km unna med sluser for å kontrollere tilstrømningen til elven. Det bidrar til å opprettholde tilstrømningen i løpet av tørre perioder og håndtere overfylling ved andre tider.
Økologi
I tiden mellom rundt 2001–2003 ble vannkvaliteten rapportert å være utmerket med en oligotrofisk vurdering. Gjeddebestanden er den innfødte irske stammen (irsk: liús som betyr «irsk gjedde»), ikke den andre europeiske gjeddestammen (irsk: gailliasc som betyr «rar eller fremmed fisk»). Økologien til Lough Allen, og andre irske vannveier, er fortsatt truet av en form for krøllete vanngress (Lagarosiphon major), sebramusling og angripende arter av ferskvannsmusling eller elvemusling.
Jernverk
Jernmalm har blitt utvunnet ved fjellet Slieve Anierin (irsk: Sliabh an Iarainn, «Jernfjellet») i årtusener. Fra begynnelsen av 1600-tallet var en rekke gruver og verk liggende beleilig sammenhengende med Lough Allen, noe som muliggjorde transport av jernmalm over vann til jernverket i båter på opptil førti tonn. Under det irske opprøret i 1641 ble nesten alle jernverk ødelagt, men mange ble gjenopprettet av engelskmennene etter de irske forbundskrigene som ble utkjempet i tidsrommet 1641 til 1653. Omfattende skoger rundt Lough Allen før 1600-tallet ble fjernet for å framstille trekull til jernverk, men industrien kollapset senere på 1800-tallet.
Reservoar
Ved byggingen av vannkraftverket Ardnacrusha i 1925–1929 ble innsjøen et lagringsreservoar for kraftstasjonen nesten 100 mil unna, med sluser for å kontrollere strømmen inn i elven. Dette bidrar til å opprettholde flyten i tørre perioder og håndtere flom i andre tider. Det gjorde Lough Allen-kanalen, som sjelden ble brukt på dette tidspunktet, ubrukelig før den ble restaurert i 1996.
Regattaer
På midten av 1800-tallet ble regattaer (seilas med båt) holdt på Lough Allen Island som også er kjent som O'Reilly's Island i den sørlige enden av innsjøen. Huset er ødelagt, og bare en ruin eksisterer nå. Regattafester ble holdt på Birchill's House. Blant yachter som konkurrerte i regattaene var «Corsair», «Avenger», «Querida», «Meta» og «Shamrock». The Water Wags fra Dun Laoghaire, arrangerte en regatta på Lough Allen, i september 2015, for deres 14'-3" lange historiske åpne klinkerbygde joller. konkurrerte i en regatta i 2014, blant annet «Penelope» (1933), «Scallywag», «Swift», «Moosmie» (1910), «Mollie», «Chloe», «Marie Louise» (1927) og «Good Hope». Dette var sannsynligvis den første regattaen på innsjøen siden midten av 1800-tallet.
Calimehtar
Calimehtar er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den 30. kongen av kongeriket Gondor, og ble konge i år 1856 i det tredje tidevervet etter at hans far, Narmacil II, ble drept av Vognfolket (en stamme austringer).
Han vant berømmelse ved å hevne sin fars død i slaget ved Dagorlad, og hjelpen fra det opprørske folket av Rhovanion (som var under Austringenes styre på den tiden) var veldig viktig for Gondors fantastiske seier.
Han døde i år 1936 i det tredje tideverv og ble etterfulgt av sin sønn Ondoher.
Calimehtar Liste des Hommes de la Terre du Milieu Calimehtar (król Gondoru)
Haredylle
Haredylle (Sonchus oleraceus) er en ettårig urt i kurvplantefamilien.
Den blir 30–100 cm høy. Stengelen er glatt og forgreinet lengst nede. Bladene er myke, mattgrønne, parflikete med en stor, trekantet endeflik og stengelomsluttende med spisse fliker. Undersiden av bladene er gråblå. Blomstringstida er juli–oktober. Blomsterkurvene er lysegule og 2–2,5 cm i diameter.
Haredylle vokser i hager, fortau, jordhauger og ruderatmark, men sjeldent i åkre. Den hører opprinnelig hjemme i Eurasia og Nord-Afrika, men er nå et kosmopolitisk ugras i områder med temperert eller subtropisk klima. I Norge er den vanligst i Sør-Norge, men den er funnet nordover til Alta.
Unionsexpressen
Unionsexpressen var et privat togselskap som var eid av Nordic Haulage, igjen deleid av Ofotbanen AS. Unionsexpressen hadde to daglige avganger mellom Oslo og Stockholm og konkurrerte med SJs tilbud fra 15. juni 2008, prøvedrift startet den 11. april 2008.
Fra 7. oktober 2008 og inntil videre ble all trafikk innstilt etter at Statens jernbanetilsyn inndro lisensen til Ofotbanen, som fremførte toget på norsk side av grensen. Grunnen var at Statens jernbanetilsyn ikke fant dokumentasjon på at Ofotbanen AS hadde økonomiske forutsetninger for forsvarlig drift. Trafikken kom ikke igang igjen før Subis AB, tidligere Unionsexpressen Scandinavian Railway AB, ble slått konkurs i Stockholm 6. april 2009 etterfulgt av Nordic Haulage 27. april 2009.
Nikki Reed
Nicole «Nikki» Houston-Reed (født 17. mai 1988) er en amerikansk skuespiller og manusforfatter. Hun er mest kjent for sin rolle som «Rosalie Hale» i filmversjonen av boken Twilight skrevet av Stephenie Meyer.
Karriere
Nikki begynte sin karriere med filmen Thirteen hvor hun og regissør Catherine Hardwicke fullførte manuset på seks dager. Hun hadde også rollen som Evie Zamora. Det var med denne filmen hun debuterte som både skuespiller og manusforfatter.
Sea of Heartbreak
«Sea of Heartbreak» er en amerikansk country and western-sang med melodi og tekst av Paul Hampton og Hal David. Don Gibson spilte den inn på singlen RCA Victor 47-7090 22. mai 1961. Chet Atkins var produsent.
Liverpool-gruppen The Searchers spilte den ikke inn på single. Derimot var den med på EP-platen Play the System (Pye NEP 24201) og LP-platen It's the Searchers (Pye NPL 16092). Begge ble utgitt i 1964. It's the Searchers havnet på en fjerdeplass på den britiske LP-listen.
Johnny Cash inkluderte den på sin CD, Unchained (American Recordings/Warner Brothers Records). Den ble utgitt 5. november 1996. Cash ble backet av Tom Petty & the Heartbreakers. Jerry Rubin var produsent.
Johnny Rivers spilte den inn på sin live-CD, Back at the Whisky (Collector's Choice Music CCHP 7112). Den ble utgitt 30. januar 2001.
Listeplasseringer
«Sea of Heartbreak» lå på den norske VG-lista i én uke i 1961 og nådde en tiendeplass.
«Sea of Heartbreak» ble Don Gibsons debut på den britiske singlelisten 2. september 1961, hvor den lå i 13 uker med en fjortendeplass som beste resultat.
Norsk versjon
Anne Engh har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «En hav av minner». Engh har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Wembley 1980 (Tonep TOPLP-80080). Country Snakes og Janis Lagan var produsenter.
Slaget ved Baecula
Slaget ved Baecula var det første, betydelige feltslaget etter at Scipio Africanus tok kommandoen over romerske interesser i Hispania under den andre punerkrigen. Han omringet den karthagenske hæren under kommando av Hasdrubal Barca.
Opptakt
Etter at Scipio overraskende angrep og erobret Karthago Nova, ble de tre karthagenske arméene i Spania separert. De tre generalene var uenige og gav dermed romerne en mulighet til å ta seg av dem en etter en.
Scipio gikk mot Hasdrubal Barca i 208 f.Kr.. Hasdrubal overvintret ved Baecula, ved den øvre delen av elven Baetis (dagens Guadalquiver).
Da Hasdrubal hørte at romerne var på vei, flyttet han leiren sin til en sterkt befestet posisjon, et høyt og dypt platå sør for Baecula. Det var beskyttet av raviner på flankene og hadde elven foran og bak. Platået var dannet i to nivåer, og Hasdrubal plasserte sine lette tropper på det laveste og hovedleiren på det øverste.
Etter at han kom frem, var Scipio først usikker på hvordan han skulle angripe den formidable posisjonen, men siden han også var bekymret for at de to kartagenske arméene skulle dra fordel av hans mangel på handling og slutte seg til Hasdrubal, satte han i gang et angrep den tredje dagen.
Slaget
Før hovedangrepet sendte Scipio ut en avdeling for å blokkere inngangen til dalen som delte de to arméene og én til veien som førte nord mot Baecula. Han sikret dermed sin hovedstyrke, mens han kunne trakassere karthagenske forsøk på å trekke seg tilbake.
Etter at disse innledende utplasseringene var gjort, rykket de lette romerske troppene frem mot sine karthagenske motparter på det første platået. Til tross for den bratte skråningen og en skur av kastevåpen, hadde romerne små problemer med å drive de karthagenske lette troppene bakover så snart de kom i nærkamp.
Hasdrubal klarte å trekke seg tilbake uskadet, til tross for at han var i fellen, sammen med sine elefanter, forsyninger og mesteparten av sine karthagenske tropper. Det ser ut til at mesteparten av hans tap i slaget var lette tropper og spanske allierte. Dette var hovedsakelig på grunn av at legionærene valgte å plyndre den karthagenske leiren fremfor å gjøre seriøse forsøk på å følge etter Hasdrubal.
Etterspill
Etter slaget førte Hasdrubal sin svekkede hær over de vestlige passene i Pyreneene inn i Gallia. Senere gikk han inn i Italia med en hovedsakelig gallisk styrke i et mislykket forsøk på å slutte seg til sin bror Hannibal.
Mange historikere kritiserte Scipio for at han lot Hasdrubal unnslippe fra Spania. Men ved å forfølge Hasdrubal gjennom ukjent, fjellrikt og fiendtlig terreng, mens han etterlot seg to karthagenske arméer som hadde full styrke og som var tallmessig overlegne bak seg, ville han bare risikere enda en katastrofe som slaget ved Trasimene.
I stedet trakk Scipio sin hær tilbake til Tarraco og klarte å sikre allianser med de fleste av de spanske stammene som skiftet side etter romerske suksesser i Karthago Nova og Baecula.
Imens landet karthagenske forsterkninger i Spania i løpet av vinteren. Snart ville de sette i gang et siste forsøk på å gjenvinne sitt tapte terreng.
Niphredil
Niphredil er i J.R.R. Tolkiens fiktive univers Midgard en liten hvit blomst. Navnet betyr jordens stjerne (eng: the star of the earth). Den blomstret i skogen Neldoreth i Doriath for å hilse den fagre Lúthien da hun ble født. Sammen med sol-stjerne blomsten elanor vokser den også i Lothlórien på Cerin Amroth, stedet der Arwen Undómiel valgte å dø, og hvor hun og Aragorn var blitt forlovet.
Svarthåndklamreape
Svarthåndklamreape er en av de største vestapene. Den er mellom 30 og 63 cm lang og veier mellom 6 og 9 kg. Halen er lengre enn resten av kroppen og er mellom 63 og 85 cm lang. Hanner og hunner er omtrent like store.
Niphredil
List of Middle-earth plants
Espe
Espe ligger i Hardanger i Ullensvang herredskommune. Her var et senter for kretsen med post, butikk, skole og grendehus.
Hardingslepa hadde sitt utgangspunkt fra Espe helt til Haukelivegen ble åpnet og hestehandelen ble avsluttet.
Skriveform
Skriveformen for Espe har endret seg mye. I 1340 er skrivemåten Æspin, i 1536 var skriveforma Espen, og Espen var vanleg skriveform til matrikkelen i 1880 slo fast skriveformen Espe. Navnet kommer fra trenavnet Osp og «vin», som betyr grasmark, eng.
Loboscelidiinae
Loboscelidiinae er en underfamilie eller familie av broddveps i gruppen Chrysidoidea.
Utseende
Små (2–4 millimeter), forholdsvis spinkle, brunlige vepser uten metallisk glans. Hos denne gruppen er det stor forskjell på kjønnene, det har ført til at hanner og hunner i denne gruppen med dårlig kjent biologi har blitt ført til ulike slekter. Hannene er spinklere bygd og har en lang, tynn antenne, mens hunnens antenne er kort, flat og bred. Antennene er festet på en "hylle" i ansiktet og er knebøyde. Beina er ofte noe utvidete, særlig leggene. Hodet har en markert "hals", på thorax er "skuldrene" (tegulae) påfallende store, de dekker vingefestene.
Levevis
Ingenting er kjent med sikkerhet om biologien til disse sjelden innsamlede vepsene, men man antar at de kan snylte på egg av spøkelsesinsekter i likhet med den beslektede gruppen Amiseginae.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.
Systematisk inndeling
Gruppen har tidligere blitt plassert i familiene Diapriidae, Figitidae eller som en familie for seg, Lophoscelidiidae.
Isis Pogson
Elizabeth Isis Pogson (født 28. september 1852 i Oxford, død 14. mai 1945 i Croydon i London) var en engelsk astronom og meteorolog. Hun var datter av den britiske astronomen Norman Robert Pogson i hans første ektekap med Elizabeth Jane Ambrose (d. 1869). Hun ble trolig oppkalt etter Isis, som er den delen av Themsen som renner gjennom Oxford.
Asteroiden 42 Isis, som ble oppdaget av faren 23. mai 1856, er oppkalt etter henne.
Kazue Ito
Kazue Ito (født 22. desember 1977) er en japansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2004 i Athen.
Ito vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i softballturneringen bak USA. I finalen mot USA tapte Japan med 1-2.
Fire år senere, under Sommer-OL 2004 i Athen, vant hun en bronsemedaløje med det japanske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Australia.
Licang
Licang (kinesisk: 李沧区, pinyin: Lǐcāng Qū) er et bydistrikt i den kinesiske provins Shandong. Det tilhører byprefekturet Qingdao.
Licang har et areal på 95,52 km² og teller 280 800 innbyggere (2003).
Akçakoca
Akçakoca er en by med 37 924 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Düzce. Den ligger sør for Svartehavet, sørvest for Alaplı og øst for Kocaali.
Vetka sireni
Vetka sireni (originaltittel: Ветка сирени) er en russisk film fra 2007 regissert av Pavel Lungin.
Bomring
En bomring består av flere bomveier inn mot et avgrenset område, som oftest et bysentrum og er et bilistfinansiert betalingssystem for samferdsel. Verdens eldste bomring befinner seg i øy- og bystaten Singapore og ble åpnet i 1975. Innføringen av bompenger medførte omkring 45% redusert biltrafikk inn i byen. Europas tre eldste bomringer er norske.
Bomringer i Norge
Bergen åpnet bomring i 1986, Oslo i 1990 og Trondheim i 1991. Etter år 2000 er det etablert en rekke bomringer rundt i landet, og det kommer stadig nye. En del områder har rushtidsavgift på bomringene, blant annet Trondheim (innført i 2010), Kristiansand (innført i 2013), Bergen (innført i 2016), Grenland og Oslo (innført i 2017). Den 16. juni 2017 vedtok Stortinget lovendringer til fordel for miljødifferensierte bomsatser. Lovendringene trådte i kraft 1. oktober 2017. Miljøfifferensierte bomsatser ble umiddelbart innført i Oslo. I bomringen i Bergen ble miljødifferensierte bomsatser innført 1. juni 2018.
Formålet med bomringene har i utgangspunktet vært kronerulling til ymse samferdselsprosjekter. Den positive bieffekten er redusert biltrafikk og bedret luftmiljø. I senere år er redusert biltrafikk og positive miljøkonsekvenser løftet fram som stadig viktigere argumenter; argumentet om behov for inntekter er nedtonet. Bompenger og bomringer har vært (og er) omdiskutert, men aksepteres av stadig flere. Viktige suksessfaktorer er de mange veg- og kollektivutbygginger som bomringene har vært (og skal være) delaktige i å finansiere, samt de heldige konsekvensene for miljøet. I Norge har nedlegging av bomringer skjedd i Trondheim i 2006 og i Tønsberg i 2016. I Trondheim ble bomringen gjenåpnet i 2010 og i Tønsberg er den så kalte Bypakke Tønsberg-regionen nå i en planleggingsfase.
Askøypakken
Askøypakken har til sammen sju delprosjekt
Den 1. januar 2019 blir det i Askøypakken innført bompengeavgift for nullutsleppskjøretøy i takstgruppe 1, som tilsvarer 50 pst. av ordinær bompengetakst etter rabatt. Nullutsleppskjøretøy i takstgruppe 2 skal inntil videre ikke betale bompenger.
Bergen
Bergen har lange tradisjoner for bompengeinnkreving. Før dagens bomring ble etablert var det bompengeinnkreving på Puddefjordsbroen (åpnet 1956), Eidsvågtunnelen (åpnet 1956) og Løvstakktunnelen (åpnet 1968). Bommen på sistnevnte ble inkludert i bomringen da den ble satt i drift 2. januar 1986.
Ringen bestod opprinnelig av 8 bomstasjoner: Sandviken, Nygårdsbroen, Florida, Gyldenpris, Straume, Kalfaret, Gravdal og Fyllingsdalen. Den ble utvidet med 5 bomstasjoner 11. juli 2007: Damsgårdsveien, Michael Krohns gate, Storetveitvegen, Nattlandsveien og Fjøsanger.
Den 2. februar 2004 gikk Bergen over til automatisk driftsløsning bestående av blant annet AutoPASS. Dermed ble de manuelle bomstasjonene nedlagt og fjernet.
I bomringen i Bergen innføres miljødifferensierte bomsatser 1. juni 2018. Samtidig endres takstene og rabattsystemet. Rabattstrukturen endres til ny standard rabattordning som gir 20 % rabatt for passeringer i takstgruppe 1 med gyldig brikke. Det gis ingen rabatt for kjøretøy i takstgruppe 2.
Det skal bygges 15 nye bomstasjoner i Bergen, og med de 14 eksisterende bomstasjonene vil det til sammen være 29 bomstasjoner i Bergen. Statens vegvesen startet bygging av de nye bomstasjonene sommeren 2018. De skulle etter planen starte innkreving 01.01.2019, men ble forsinket til 06.04.2019. Bompengetakstene i Bergen ble indeksregulert 1. januar 2019 i tråd med veksten i konsumprisindeksen. Batterielektriske kjøretøy skal betale bomavgift når nullutslippskjøretøyene utgjør mer enn 20 prosent av kjøretøyene som passerer i bomringen i Bergen. Det antas at elbil-andelen vil nå 20 prosent innen utgangen av 2018 og 06.04.2019 ble det innført bompenger for nullutslippskjøretøy i bomringen.
Ferde AS utfører den daglige driften av bomringen i Bergen.
Bergensprogrammet
I utgangspunktet gikk alle inntektene fra bomringen til utbygging av vegnett. Ingen ressurser ble avsatt av til kollektivtransport, sykkel eller fotgjengere. I Bergensprogrammet (vedtatt av Stortinget i 2002), som finansieres av blant annet inntektene fra bomringen, er både kollektivtrafikk og myke trafikanter ivaretatt. Det mest omfattende enkeltprosjektet innen Bergensprogrammet er utviklingen av Bybanen.
Miljøløftet
Ved årsskiftet 2017-2018 ble Bergensprogrammet avløst av Miljøløftet. Miljøløftet er samlebetegnelsen på den nye byvekstavtalen i Bergen og bypakke Bergen, og er i praksis en videreføring av Bergensprogrammet. Byvekstavtalen for Bergen ble inngått mellom Staten, Bergen kommune og Hordaland fylkeskommune i juni 2017. Bypakke Bergen sikrer finansieringen av Miljøløftet, og ble vedtatt i stortinget i desember 2017. De neste 20 årene skal Miljøløftet investere for drøye 29 milliarder.
Bodø
Bomringen har 7 bomstasjoner rundt Bodø sentrum, med innkreving i begge retninger, hele døgnet.
Fredrikstad og Sarpsborg
I november 2019 ble bomringen i Fredrikstad tatt i bruk. Det ble i februar 2022 vedtatt å innføre bomring i Sarpsborg.
Førde
I Førde er det fem bomstasjoner langs alle innfartsveiene til sentrum.
Grenland
Innkrevingen i Grenlands-bomringen starter 3. oktober 2016. Totalt er det 13 automatiske bomstasjoner. Det er forhøyete takster i rushtidene (7-9 og 15-17).
Bypakke Grenland
Bypakken inkluderer to vegprosjekter, Rv36 Skyggestein – Skjelbredstrand og Fv32 Gimleveien – Augestadveien, i tillegg til tiltak for trafikksikkerhet, bymiljø, kollektivtransport, gåing og sykling. Målet for Bypakke Grenland fase 1 er at veksten i persontransporten skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange samt at forholdene for næringslivets transporter skal forbedres.
Harstad
Bomringen i Harstad består av i alt 8 bomstasjoner. Trafikantene skal betale bompenger for passeringer i begge retninger, hele døgnet.
Harstadpakken
Harstadpakken skal løse trafikale utfordringer gjennom tiltak for alle trafikanter, og skal sikre at Harstad i fremtiden har et transportsystem som gir god og sikker fremkommelighet.
Haugesund
Bompengeinnkreving i den såkalte Haugalandspakken startet 1. juli 2008. Det var stor lokal motstand mot Haugalandspakken. Ca. 30 000 Haugalendinger protesterte mot planene om å finansiere prosjektene med bompenger. Kommunestyret i Karmøy sa først nei, men ombestemte seg senere.
Haugalandspakken
Haugalandspakken omfatter prosjekter på E39, E134 og frem til 2013 Rv47 (i dag del av E134). Karmøy ble innlemmet i pakken i juni 2008. Innkrevingen skal skje fra 13 automatiske bomstasjoner (AutoPass). Bomstasjonene er plasserte sentralt på vegene i Haugesund og Karmøy og på E39 og E134. Innkrevingen vil foregå i 15 år. Det skal kreves inn 1940 millioner kroner. Av disse går 485 millioner med til å bygge og drifte bomstasjonene. Satsen er. Ved å inngå avtale med bomselskapet og kjøpe bombrikke kan man få opptil 50% rabatt. Man må da forskuddsbetale 700 passeringer. Driften av bomringen foretas av Ferde AS.
Kristiansand
Det er bomring rundt Kristiansand. Opprinnelig bygget for å finansiere den nye Varoddbroa. Siden er flere nye prosjekter finansiert av bomringen.
1. juli 2010 ble bommene helautomatiske og taksten gikk opp til 21 kroner for personbiler. Det er også lagt inn et rushtidselement. Bomringen i Kristiansand har følgende fem bomstasjoner(2021): Nord: (kun sørvestfeltet).