cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spole (induktans)
Frekvenser
Til kraftformål bruker 16 2/3 Hz for tog, 50 Hz (60 Hz i noen land) i hjem og industri og 400 Hz i fly. I fly er 400 Hz valgt for å spare vekt. Spoler og transformatorer kan gjøres fysisk mindre for samme funksjon når frekvensen øker. I audiosammenheng brukes det hørbare frekvensområdet 20 Hz til 20 kHz. For radiokommunikasjon brukes frekvenser fra 150 kHz (langbølge) til flere GHz. Induktivitetene er i praksis små for høye frekvenser og er valgt store for lave frekvenser.
Releer
Elektromagneten kan brukes til mekanisk å trekke til en vippe som igjen drar den ene delen av en kontakt slik at kontakten blir ledende. Det kan også sluttes flere kontakter samtidig og kontaktene kan også være utført vekslende slik at en kontakt åpnes og en annen sluttes. Dette kalles en vender. Kontaktene er isolerte fra spolen og kan lede langt sterkere strømmer enn spolen tilføres. Slik kan små strømmer styre store strømmer og av den grunn har releet vært en umåtelig viktig komponent. Siden det ikke finnes noen mellomting mellom på og av betraktes releet ikke som en aktiv elektronisk komponent. Releer er i dag for det meste erstattet av aktive elektroniske komponenter som MOSFET transistorer, tyristorer og triacer. Isolasjon kan i slike komponenter oppnås ved lysstyring internt.
Motorer
Elektromagnetisme utnyttes til å drive små og store elektromotorer, både for like- og vekselstrøm. I en vekselstrømsmotor dreier feltet seg i stator og rotor løper etter. I en likestrømsmotor finnes forskjellige metoder for å drive rotoren. I moderne motorer forandres likestrømmen til vekselstrøm av en elektronisk kopling. I eldre og i billige motorer brukes en såkalt kommutator på aksen til rotoren. Denne kopler stadig om feltet til rotoren mens den dreier.
Generatorer
Generatorer produserer elektrisk energi fra den tilførte rotasjonsenergien og er en slags omvendt elektromotor. Generatorer kan produsere likestrøm eller vekselstrøm, for vekselstrøm som énfase eller trefase. Noen motorer kan brukes som generatorer og noen kan det ikke. I moderne biler lager generatoren trefase vekselstrøm som likerettes av dioder.
Resiprositet
Over ble det nevnt at en tilført strøm til en spole vil føre til at den danner et magnetfelt. Det omvendte er også riktig: Når en spole tilføres et varierende magnetfelt så vil det induseres en spenning over den.
Transformator
To spoler som begge har et felles magnetfelt kalles en transformator. Transformatorer har oftest fullstendig omsluttende kjerner. Noen kjerner kan ha et kort luftgap for å minke induktiviteten noe. Siden spolene deler magnetfeltet, er de elektrisk tett koplet; det vil si at energi som tilføres én vikling kan tas ut av den andre viklingen. En vekselspenning satt på én vikling vil vil likeledes kunne måles på den andre viklingen. Det er ofte vesentlig i transformatorens oppgaver at de to viklingene er galvanisk adskilt. En transformator hvor de to viklingene har kontakt med hverandre, kalles en autotransformator. Transformatorer kan ha et stort tall isolerte viklinger.
Kjernetap
Dersom kjernen til en spole eller transformator består av et godt ledende metall, som jern, vil et vekslende magnetfelt føre til at det induseres strømmer i jernet i tillegg til i viklingen(e). Disse strømmene (eng.: "eddy currents") fører til uønskede tap. Tapene øker med frekvensen. Ved å dele kjernen opp i tynne plater, kalt transformatorblikk, reduseres dette problemet noe. For å få riktig små tap kan kjernen utføres som pulver holdt sammen av et lim. I modernere transformatorer støter en også på keramiske kjerner med høy permeabilitet og som ikke leder strøm.
Variabel induktivitet
Det er av og til nødvendig å kunne fininnstille en spoles eller transformators induktivitet. Dette er spesielt viktig når induktiviteten i en krets arbeider mot en kapasitet for å oppnå en gitt resonansfrekvens. Kjernen i midten av spolen får da et luftgap som kan endres med en liten skrue som inneholder kjernemateriale.
Matematiske sammenhenger
Spenningen over en spole er proporsjonal med strømendringen gjennom den som
Med ord: Jo hurtigere strømmen gjennom spolen forandres, og jo større induktivitet den oppviser, jo større blir spenningen over den. Når en spole som leder strøm plutselig frakoples strømkilden så blir di(t)/dt svært stor, teoretisk uendelig. Magnetfeltet bryter plutselig sammen og det induseres derfor en stor spenning over spolen. Det vil eller kan oppstå en gnist på grunn av dette. Det trengs ca. 1000 V spenning per millimeter for at en gnist skal kunne oppstå. En coil i bilmotorer utnytter dette fenomenet, der den store spenningen ledes til tennpluggene.
L = Induktivitet i henry
μ0 = absolutt permeabiltet= 4*π*10−7 H/m, en naturkonstant
μr = relativ permeabilitet til materialet i kjernen. For luft og vacuum er verdien lik 1
N = antall viklinger
A = Arealet til kjernen i m²
l = lengden til spolen i m
Bruksområder
Spoler, eller induktiviteter, kan for det meste ikke dannes i integrerte kretser. Man unngår å bruke spoler og transformatorer der man kan, siden de er forholdsvis dyre, store og tunge. Det kan for eksempel lages elektroniske kretser som etterligner spoler, og slike brukes i filtre. Likevel er spoler, spesielt transformatorer, ikke til å se bort fra, spesielt når det gjelder å overføre signaler eller energi uten galvaniske forbindelser. Transformatorer og spoler brukes ofte i nettverksteknologi.
Relaterte områder
Her er en liste over en del formål som benytter en spole, men da primært for andre egenskaper enn spolens rene induktansvirkning:
Voksesmerte
Voksesmerter er fysiologiske symptomer vanlige hos barn.
Voksesmerter forekommer ofte i to perioder i et barns liv. Første gang når barnet er mellom tre og fem år gammelt, senere når det er 8 til 12 år gammelt. Voksesmerter føles som generell verk og smerte, som regel i lemmene (oftest i beina). Diagnosen voksesmerter blir stilt ved å ekskludere andre, mer alvorlige årsaker.
Det er få faktiske bevis på at voksesmerter skyldes vekst, og mye tyder derfor på at smertene skyldes aktivitet eller fall. Voksesmertene forekommer ofte på kveldstid, noe som forsterker denne hypotesen. I tillegg pleier barn med voksesmerter å trives med kjæling, noe som sannsynligvis ikke hadde vært tilfellet om de var rammet av noe mer alvorlig.
Det andre slaget ved Öland (1564)
Det andre slaget ved Öland fra 14. til 15. august 1564 hendte mellom den svenske flåten og den allierte flåten fra Danmark-Norge og Lübeck. Den svenske flåten var da under den nye admiralen Klaes Horn som overtok kommandoen bare få dager i forveien.
I flere dager hadde begge flåter manøvrert mot hverandre og kommet inn i et hardt sjøslag utenfor Öland der svenskene demonstrerte at de hadde fått en ny ledelse. Om natten til den andre dagen av sjøslaget forvillet en dansk eskadre seg til ankerplassen. De allierte var tvunget til å forlate, og ble utslettet av svenskene som vant en seier etter et uheldig år til sjøs med tap av to flaggskip, «Makalös» og «Elefanten».
Den nye admiralen
Sjøtoget i sommeren var en skuffelse for den svenske kongen Erik XIV, som reagerte hardhendt overfor de tre admiralene som delte kommandoen over den svenske flåten som hadde seilt ut den 4. juli. Utover massakren ved Bornholm og erobringen av flere handelsfartøyer hadde det ikke kommet til et sjøslag med den allierte flåten som hadde vært svekket av sykdom og stor tap i forveien.
Det kom til et mindre kjent sjøsammenstøt etter den danske admiralen Herluf Trolle innhentet svenskene ved Öland den 4. august, men svenskene søkte tilflukt ved Ölands nordre odde i sikkerheten fra de allierte. Svenskekongen avskjedet alle tre admiraler inkludert Claes Fleming på stedet og utnevnt landsoffiseren Klaes Horn til den nye admiralen for krigsflåten. Utnevnelsen skjedde uten varsel på stedet, for Horn hadde ikke tidligere deltatt i sjøtog tross sin dyktighet på landet.
Utnevnelsen viste seg å være et heldig slumpetreff ettersom den nye admiralen var langt mer skikket for å ta opp kamp med de allierte til sjøs enn hans forgjengere, allerede etter å ha overtatt befalet den 12. august måtte han skynde seg ut til sjøs for å møte Herluf Trolle. Den danske admiralen hadde først kommet til Karlsöarna etter sjøslaget 4. til 5. august, og dro tilbake for å angripe svenskene på deres ankerplass. Horn ønsket ikke å innlede et sjøslag i motvind nær landet, og seilte bort mot Gotland.
Det kom til sprede sammenstøter mellom de to flåter utover dagen, men de allierte oppgav forfølgelsen om natten og vendte tilbake til ankerplassen ved Ölands nordre odde. Neste dag satte Trolle på land sine knekter på Öland for å plyndre og herje som straff for at beboere hadde nektet å underkaste seg den danske kronens makt ved en tidlige forlangelse i juni.
Den første dagen i sjøslaget
Uten forvarsel seilte den svenske flåten tilbake mot Öland så snart vinden hadde snudd, og overrasket den allierte flåten på ankerplassen. Knektene var fremdeles opptatt med deres herjinger den 14. august. Den danske admiralen hadde besluttet om å ta opp striden ved ankerplassen, og beordret offiserene om å varpe skipene ved hjelp av robåtene nærmere landet med bredsiden vendt mot sjøen. Trolle hadde valgt en fordelaktig posisjon å forsvare seg på mot et angrep fra havet. Svenskene ble tvunget til å innlede stridighetene med en artilleriduell.
Uten at Trolle visste det, hadde den svenske kongen Erik XIV den samme dagen gått på land på Öland i spissen for en kavaleritropp, 1.500 infanterister og et folkoppbud som jaget bort de gjenværende knektene. Etter å ha kommet til sandstranden satt svenskekongen på hesteryggen som en tilskuer ovenfor det pågående sjøslaget utenfor Öland.
Artilleriduellen fortsatte utover morgentimene fram til ettermiddag mellom krigsskipene som ikke kunne entre hverandre, først om ettermiddagen var det mulig for de allierte å komme seg ut ved hjelp av vinden. Horn klarte i begynnelsen å utmanøvrere de alliertes forsøk på å omgå hans flåte, men mot kvelden blåste det opp til storm, så de allierte lettet straks deres ankre og gikk til angrep i samlet styrke.
Svenskene ble kløyvet i to grupper av den allierte flåtens motangrepe. De allierte forsøkte uten suksess å innhente de tørrlagte svenske krigsskipene etter hvert som det ble mørkere. Den største gruppen klarte å bryte kontakten med de allierte og komme seg lengre ut til sjøs mens den mindre gruppen, ledet av flaggskipet «Elefanten» styrtet rett mot Kalmarsund for å komme seg i sikkerhet.
Flaggskipet gikk på grunn. Alvorlige lekkasjer hadde oppstått, ballasten ble så kraftig forskjøvet at skipet måtte til havnestedet utenfor Kalmar så snart som mulig. Under innfarten til havnestedet gjorde tømmermannen som besørget reparasjoner ombord på storskipet en stor feil ved starte arbeidet på lekkasjene. Ballasten var kastet over bord, og skipet var blitt for lett til å tåle manøvrering, så snart flaggskipet kantret strømmet vannet ombord gjennom åpningene. «Elefanten» sank på seks meter dybde.
Horn måtte flytte flagget sitt over til «Sankt Erik» for å fortsette sjøslaget i den neste dagen.
Den andre dagen i sjøslaget
Den svenske admiralen Klaes Horn klarte på nytt å samle flåten, mens Trolle dro videre til Gotland – sikker i troen på at han hadde vunnet et sjøslag og reddet seg selv med den allierte flåten ut av en farefull situasjon. Men han hadde ikke sendt melding om det inntrufne til en mindre eskadre på fire skip som var på vei fra Rostock etter å ha deltatt i slaget ved Rostock mot det svenske krigsskipet «Vita Falken» den 11. juli 1564. Denne eskadren var på vei nordover til ankerstedet utenfor Ölands nordre odde som avtalt. I mørket kom eskadren med «Svenske Jomfru», «Løven», «Morian» og «David» til ankerstedet, hvor den svenske flåten nylig hadde samlet seg.
Befalhaveren Erik Rud innså feilen i tide og hentet fram et svensk flagg han hadde beholdt etter erobringen på vestkysten i 1563 av skipet «Svenske Jomfru». Ved hjelp av dette flagget klarte Rud å komme seg vekk, men de andre tre skipene hadde blitt fanget av flere titalls krigsskip som begynte å skyte mot danskene.
Kampene var så harde at bare femti av besetningen på to hundre ombord på «David» fremdeles stod oppreist etter slaget. Etter å ha rådslått med besetningen på «David» besluttet skipets øverstkommanderende Arlid Ugerup å fremsette et ultimatum overfor svenskene: danskene på «David» var villige til å overgi seg om de ble garantert god behandling som krigsfanger, ellers ville de sprenge seg selv i luften sammen med skipet. Det ble gjentatt også på de andre skipene «Morian» og «Løven». Svenskene stoppet deretter beskytningen på ordre fra admiral Horn, som ikke hadde noe ønske om å begå mord når belønningen kunne være tre krigsskip.
Etter å ha gått med på danskenes anmodning om barmhjertighet, kunne svenskene innkassere tre erobrede skip og opptil seks hundre fanger. Den andre dagen hadde startet, og svenskene hadde tross tapet av flaggskipet vunnet en taktisk seier under ledelse av den nye admiralen, som hadde bevist sin verdi til sjøs.
Høsten
Slaget ved Öland hadde oppbrukt kreftene for begge parter som etter flere måneder hadde blitt så utmattet at det ikke lengre var hensiktmessig å oppsøke et nytt oppgjør til sjøs. Sjøtoget om sommeren hadde ført til utbrudd av sykdom ombord på de svenske krigsskipene som måtte søkte tilflukt i Kalmarsund mens høstens vær gradvis ble verre med tiden for den allierte flåten ved Bornholm.
Ved 27. september seilte Trolle mot Bornholm, men kom ut for en sterk storm som rammet flåten med stor kraft. Trolle hadde i forveien sendt flaggskipet «Fortuna» som var så sterkt skadet under sjøslagene dette året at dette aldrende krigsskipet ikke lenger kunne slåss. Dette storskipet var overfalt av det samme stormværet og tvunget tilbake fra ferden mot København til Bornholm der det søkte ly. Mastene var knekket av, og riggingen hadde blitt så ødelagt at seilskipet ikke mer kunne seile uten hjelp. Trolle oppdaget sitt tidligere admiralskip fra «Lybske Christopher» 2. oktober etter å ha samlet flåten på nytt.
Peter Berg Hestad
Peter Berg Hestad (født 7. september 1987) er en norsk fotballspiller som spiller for Molde FK. Berg Hestad spilte tidligere for Molde FK, og har vært på utlån til Kristiansund BK og Byåsen. Han ble tatt opp i A-lagstroppen til Molde i 2007. Han har også spilt på aldersbestemte landslag.
Blålusern
Blålusern (Medicago sativa) er en flerårig urt i erteblomstfamilien. Det finnes seks underarter.
Blålusern kjennes også ved det engelske navnet alfalfa. Blålusern dyrkes i betydelig omfang, spesielt i Nord-Amerika, på grunn av sin egnethet og verdi som fôr til dyr. I Norge har det vært dyrket blålusern, men i dag dyrkes det lite, selv om det er et stort potensial for dyrking. Blålusern finnes derfor forvillet her og der. Dyrking av blålusern krever en dyp, god jord med høy pH for å trives.
Peter Berg Hestad
Han er sønn til fotballspilleren Stein Olav Hestad og bror til Daniel Berg Hestad.
Det andre slaget ved Öland (1564)
Flaggskipene
Det danske flaggskipet «Fortuna» hadde blitt så sterkt skadet etter høststormene i tillegg til skadene fra sjøslagene, at det ikke var mulig å gjøre storskipet klart i løpet av vinteren til enda et nytt år i krig. Herluf Trolle, som hadde ønsket å bruke det gamle storskipet som sitt flaggskip, måtte i mai 1565 flytte sitt flagg over til det nye storskipet «Jægermester». Et nytt skip med det samme navnet ble planlagt for bygging i Lübeck.
Blålusern
Spirer av blålusern er spiselige (alfalfaspirer) og har en nøtteaktig smak.
Det andre slaget ved Öland (1564)
Flaggskipene
«Elefanten» ble oppdaget og underlagt arkeologisk undersøkelse utenfor Svartön ca. 150 m fra land utenfor Björkenåsviken nord for Kalmar i 1933–1939. Mesteparten av vraket ligger den dag i dag fremdeles på sjøbunnen, selv om akterstevnen har blitt kappet av og sendt til kjelleren i Sjöhistoriska museet i Stockholm. Dimensjonene på storskipet var imponerende, med en dekksbjelke på 11 meter og en kjøl som var over 33 meter lang.
Alpirod
Alpirod er et tidligere 1000 km trekkhund løp i Sør-Europa. Navnet kommer av Alp, og Iditarod Trail Sled Dog Race. Konkurransen består av et 14-dager løp i 11 byer i fire land: Italia, Tyskland, Østerrike og Frankrike. Det var det største hundekjøringsløp utenfor Nord-Amerika.
I dag arrangeres en mindre utgave av løpet.
John Alcock (flyver)
John William Alcock (født 5. november 1892 i Seymour, Old Trafford, Manchester, død 18. desember 1919) var en britisk flyver som gjennomførte den første flyvning over Atlanterhavet (se Alcock og Brown) Han begynte å interessere seg for flyvning sytten år gammel. Han ble en dyktig flyver under første verdenskrig. Han ble skutt ned under et bombetokt og tatt til fange i Tyrkia. Etter krigen ville Alcock fortsette en karriere som flyver og tok utfordringen om å bli den første som krysset Nordatlanterhavet. Etter et mislykket forsøk ble turen gjennomført natten 14. – 15. juli 1919.
Diagonallmenningen
Diagonallmenningen er et fiktivt sted i bok- og filmserien Harry Potter, skrevet av J. K. Rowling.
Diagonallmenningen er en magisk plass i London, hvor gomper normalt ikke ferdes. Det finnes flere innganger til Diagonallmenningen. Foruten at man kan komme seg dit med flumpulver, er det en fysisk inngang bak kafeen Den lekke heksekjel, som ligger i Charing Cross Road (som er en ekte gate i London sentrum). Diagonallmenningen er ikke en egentlig plass, sånn som vi ser det. Den tar ikke noe plass i den virkelige verdenen, men er et magisk utvidet område.
I Diagonallmenningen er en typisk handlegate, men inneholder også blant annet en iskremkiosk og trollmannsbanken Flirgott. Butikkene er spesialiserte, og det er bokhandler, godtebutikker, magiske dyr-butikker og mye mer.
En sidegate til Diagonallmenningen, Spindelsmuget, er et mer lugubert sted som selger utstyr for utførelse av sort magi.
Bert Bushnell
Bertram «Bert» Harold Thomas Bushnell (født 3. september 1921, død 9. januar 2010) var en britisk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Diagonallmenningen
Den lekke heksekjel
Den lekke heksekjel er navnet på en fiktiv pub, som er beskrevet i J.K. Rowlings Harry Potter-serie. Den ligger i London, og er en av portalene mellom Diagonallmenningen i magikerverdenen og London i den virkelige verdenen. Den delen som ligger i London er bare synlig for magiske personer. Den lekke heksekjel ble grunnlagt av Daisy Dodderidge på 1500-tallet, som bygde kroen av den grunn at den skulle være en portal mellom magikerverdenen og gompeverdenen.
Bert Bushnell
Burnell ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med Richard Burnell vant de dobbeltsculler foran de danske roerne Ebbe Parsner og Aage Ernst Larsen.
Diagonallmenningen
Den lekke heksekjel
Det engelske navnet på den lekke heksekjel er «The Leaky Cauldron». Dette navnet har også en av de største fan-sidene til Harry Potter-serien adoptert (The-Leaky-Cauldron.org). Redaktøren for siden heter Melissa Anelli, og hun ble invitert til å intervjue J.K. Rowling om Harry Potter og Halvblodsprinsen i 2005.
Flirgott
Flirgott er en trollmannsbank i Harry Potter-bøkene skrevet av J.K. Rowling og ligger i Diagonallmenningen.
Bygningen blir beskrevet som en snøhvit bygning; i den første Harry Potter-filmen blir dessuten Flirgott vist som en skjev bygning, ikke så ulikt Det skjeve tårn i Pisa. Flirgott blir for det meste drevet av gnomer. Ifølge Gygrid skyldest dette at gnomer er flinke med tall. Denne trollmannsbanken er også kjent for sin høye sikkerhet, det blir sagt at noen av hvelvene blir voktet av drager. Noen av de sikreste hvelvene blir også bevoktet av spesielle forheksete dører som suger enhver inntrenger inn i hvelvet.
Det første vi hører om Flirgott-banken er i Harry Potter og De vises stein. Her får vi også vite at Harry arvet en formue i trollmanspenger av sine avdøde foreldre som blir oppbevart i Flirgott. De Vises Stein ble oppbevart her inntil den ble flyttet til Galtvort.
I boken Harry Potter og dødstalismanene bryter Harry, Ronny og Hermine (forkledd som Bellatrix DeMons) seg inn i banken for å få tak i en av Malacruxene i hvelvet til Bellatrix DeMons. På veien ned møter han en drage og en slags foss som fjerner magi og formler.
Snirckel & Blæk
Snirckel & Blæk er en fiktiv butikk i bok- og filmserien Harry Potter, skrevet av J.K. Rowling. Butikken inneholder Galtvortbøker, og ting som studentene trenger til forskjellige fag.Utvalget varierer en del fra år til år. I tillegg til å selge Galtvortbøker selger butikken også andre bøker til magiske entusiaster.
I bok nummer 2: Harry Potter og mysteriekammeret hadde butikken besøk av Gyldenprinz Gulmedal, daværende lærer i faget forsvar mot svartekunster.
I bok nummer 3: Harry Potter og Fangen fra Azkaban solgte bokhandlen en livsfarlig bok til studentene ved Galtvort, Monsterboka om Monstre. Denne boka var en veldig aggressiv bok, når studentene skulle åpne boka begynte den nemlig å bite. Og det var derfor ikke noen ære for butikken å selge denne voldelige boka.
Spindelsmuget
Harry Potter besøker ved en feil handlegaten da han reiser med Flumpulver for første gang. Han lander i Borgia og Brust, og blir tilfeldigvis vitne til en samtale mellom Lucius Malfang, Draco Malfang og herr Borgia. Harry ble oppdaget av en heks som tydelig ønsket å utnytte at han var bortkommen og sårbar, men han ble reddet av Gygrid.
Butikker i Spindelsmuget
Bortsett fra den ene butikken er ikke andre nevnt med navn. Harry ser en mengde butikker som selger krympede hoder og store sorte edderkopper, samt flere gateselgere som selger blant annet fingernegler. Ifølge Gygrid finnes det også en butikk som selger middel mot kjøttetende snegler et sted i Spindelsmuget.
Borgia og Brust
Borgia og Brust er liten butikk i Spindelsmuget, som blir først nevnt i bok 2 (Harry Potter og Mysteriekammeret), da Harry ved et uhell lander i feil peis med flumpulver. Butikken selger svarte-saker som innskrumpede hoder, forheksede smykker og et forsvinningsskap som er koblet til Galtvort.
Miseria Venster (mor til Voldemort) solgte en gang et halskjede som hadde tilhørt Salazar Smygard til denne butikken for en latterlig lav pris. Senere begynte Tom Venster (Voldemort) å jobbe der, men sluttet etter kort tid og forsvant.
Wiltersens Wærste
Wiltersens Wærste var et konsept Fred og Frank Wiltersen kom opp med i Harry Potter og Ildbegeret, der de lagde en del morosaker de solgte via postordre. Å ha sin egen morosakbutikk hadde alltid vært livsambisjonen til tvillingene, og denne ambisjonen ble endelig innfridd da Harry Potter, en av deres mest betrodde venner, ga dem seierspotten sin fra Tretrollmannturneringen, en pott på 1 000 galleoner.
Etter å ha forlatt Galtvort i Harry Potter og Føniksordenen, startet tvillingene sin egen, suksessrike butikk i Diagonallmenningen.
Skulkesnask
Skulkesnask er et utvalg søtsaker som er laget for at den som spiser det skal bli syk. Brukeren av snasket utvikler rare symptomer, avhengig av hvilken søtsak fra skulkesnasket han spiser. Målet med disse var å få elever til å framstå som ute av stand til å være i timene. De fleste søtsakene kom i to fargekodede deler, en som gjorde en syk, og en som ville helbrede eleven straks han hadde forlatt timen.
Skulkesnasket inkluderer:
Wiltersens Ville-Knall
Ustoppelig fyrverkeri. De formerer seg hvis man forsøker å få dem til å forsvinne med magi.
Andre steder i Diagonallmenningen
Místa v Harry Potterovi Places in Harry Potter Lieux dans l’univers de Harry Potter Luoghi di Harry Potter Локации мира Гарри Поттера Địa điểm trong Harry Potter
Voergaard slott
Voergaard slott ligger i Brønderslev kommune i det sydøstlige Vendsyssel i Danmark. Slottets eldste del kan dateres til 1481 og den yngste til 1590.
I 1510 overdro væpneren Jens Andersen Voergaard til biskopen på Børglum kloster, Stygge Krumpen. Under grevefeiden erobret Skipper Clements bondehær Voergaard, og ved reformasjonen gikk den over i kongens eie.
I 1578 overdro Frederik II slottet til Karen Krabbe, hvis datter Ingeborg Skeel overtok slottet og oppførte renessansehuset som sto ferdig i 1588. Sandstensportalen, som var tiltenkt Frederiksborg slott, er en gave fra Frederik II. Ingeborg Skeel ble av samtidige bønder opplevd som en tyrann og hun er da også blitt Voergaards stadig tilbakevendende spøkelse.
Etter en lang periode med skiftende eiere kjøpte Peder Brønnum Scavenius Voergaard slott i 1872. Han gjennomførte store renoveringer og kjøpte tilbake mye av den jorden som var blitt solgt opp gjennom årene. Ved hans død i 1912 lå ca. 3.500 tdr. land (flatemålet en tønne land tilsvarer 3.937m²) under Voergaard slott som dermed var et av Danmarks største gods. Voergaard ble fredet i 1918.
I 1955 kjøpte den dansk-franske greven E. Oberbech-Clausen Voergaard slott. Han var født i Nyborg som sønn av en isenkremmer, men gjorde karrière i Frankrike og innenfor den katolske kirke. Blant annet ble han riksgreve av Roma. Han giftet seg med en datter av den franske kirurgen Jules-Émile Péan, som oppfant péan-tangen. Hun var enke etter grev Chenue-Lafitte og fra disse to familiene stammer størstedelen av kunstsamlingen som i dag finnes på Voergaard slott.
Da Oberbech-Clausen døde i 1963 gikk slottet over til et familiefond.
Den danske stats- og utenriksministeren Erik Scavenius ligger begravet ved Voergaard slott.
Kunstsamlingen
Kunstsamlingen omfatter verker av Goya, Rubens, Rafael, El Greco, Watteau og Frans Hals samt møbler fra Ludvig XIV, Ludvig XVI og Marie-Antoinettes personlige innbo, møbler og f.eks. glasservise med Napoleons monogram inngravert. Blant de kostbare møblene kan nevnes to skjenker fra Ludvig XIVs tid. Det finnes en tilsvarende på Versailles og en i Louvre.
IPSC Handgun World Shoots
IPSC Handgun World Shoot er håndvåpen-verdensmesterskapet til International Practical Shooting Confederation (IPSC), og består av flere dager med skyting over minst 30 forskjellige løyper hvor de beste pistol- og revolverskytterne fra hele verden konkurrerer om verdensmestertittelen. Håndvåpen-VM arrangeres hvert tredje år på en rotasjonssykel med de to andre IPSC-disiplinene rifle og hagle.
Nordmannen Jan Foss vant i 1976 Norges første VM-tittel i under World Shoot II i Salzburg, Østerrike. Den andre norske VM-tittelen ble tatt i 2014 av Hilde Nakling da hun ble verdensmester i divisjonen Standard Lady under World Shoot i Florida, USA.
Historie
Følgende er en liste over tidligere og kommende Handgun World Shoot:
Verdensmestre
Følgende er en liste over tidligere og nåværende verdensmestere.
Björn von Sydow
Björn Gustaf von Sydow, tidligere Sköldenberg, født 26. november 1945 i Solna, Stockholms län, er en svensk sosialdemokratisk politiker, Dosent i statsvitenskap, og siden 1995 medlem av riksdagen. Han var mellom 2002 og 2006 talman for den svenske riksdagen.
Fra 1996 til 1997 var han Sveriges handelsminister, og fra 1997 til 2002 forsvarsminister.
von Sydow er sønn av redaktøren for Sveriges statskalender (Statskalendern), Bengt Sköldenberg og tidligere byrådirektør for svenske sosialetatet, Tullia von Sydow.
Biografi
Björn von Sydow ble doktor 1978 i statsvitenskap ved Linköpings universitet med avhandlingen Kan vi lita på politikerna? Han arbeidet deretter som kommunepolitiker i Solna kommune og som rektor ved Socialhögskolan ved Stockholms universitet.
Under Ingvar Carlssons første regjering ble von Sydow rekruttert til statsrådsberedningen. I 1994 ble han valgt inn i riksdagen. I 1996 ble han utpekt til konsultativ statsråd (Handelsminister) ved næringsdepartementet. I 1997 ble hen utpekt til forsvarsminister.
Etter valget i 2002 ble von Sydow valgt til Riksdagens talman ved akklamasjon. Hans kombinasjon av riksdagserfaring, stadsrådserfaring, statsviter og allmenn jovialitet ble ansett som perfekt for talmansoppdraget. Etter valget i 2006, da riksdagen hadde fått borgerlig majoritet, stilte von Sydow til gjenvalg som Riksdagens talman, men tapte avstemningen mot moderaten Per Westerberg med sifrene 169 mot 177. I perioden 2007 til 2010 var von Sydow leder for Vetenskapsrådets styre.
von Sydow ble i 2005 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden, og i januar 2007 Kongens medalje i 12. størrelse med kjede. 11. juni 2008 ble han valgt inn som medlem av Kungliga Vetenskapsakademien. Han er for tiden nestleder for Europarådets svenske delegasjon.
J.M. Coetzee
John Maxwell Coetzee (født 9. februar 1940 i Cape Town) er en sørafrikansk forfatter, nå naturalisert australsk borger, bosatt i Sør-Australia. Coetzee ble som fjerde afrikaner og andre sørafrikaner (etter Nadine Gordimer) tildelt Nobelprisen i litteratur i 2003. Ut over sine romaner har han også utgitt vitenskapelige arbeider samt oversettelser.
Bakgrunn
Faren var advokat og moren lærer. Slekten stammer fra tidlige nederlandske bosettere fra 1600-tatlet. Coetzee tilbragte sin oppvekt dels i Kappstaden, dels i Worcester i Western Cape-provinsen. Dette beskrives i hans delvis selvbiografiske roman Boyhood (1997).
Hans fikk sin middelskoleutdanning ved en katolsk skole i Rondebosch. Han studerte deretter ved universitetet i Cape Town (UCT), der han fikk grad i engelsk (1960) og matematikk (1961).
Akademisk og litterær løpebane
I begynnelsen av 1960-årene flyttet han til England, der han i en tid arbeidet som dataprogrammerer. Han tok en PhD-grad i litteratur ved University of Texas i Austin, hvorpå han underviste i engelsk på State University of New York i Buffalo inntil 1971.
Da hans søknad om permanent oppholdstillatelse i USA ble avslått, reiste han tilbake til Sør-Afrika og underviste i engelsk litteratur ved Cape Towns universitet mellom 1972 og 2000, de siste årene som såkalt Distinguished Professor. Mellom 1984 og 2003 underviste han ofte også i USA, ved State University of New York, Johns Hopkins University, Harvard University, Stanford University og University of Chicago. I 2002 flyttet han til Adelaide i Australia der han ble ansatt ved University of Adelaide. Han ble australsk borger i 2006.
I 2005 ble han hedret med den sørafrikanske Mapungubwe-ordenen i gull. I tillegg har han mottatt Bookerprisen to ganger (for The Life and Times of Michael K i 1983 og Disgrace i 1999).
Litterære motiver
Et motiv som går igjen i Coetzees skjønnlitterære bøker er hvordan det sørafrikanske apartheidsystemet skaper og befester sosiale og mentale mønstre hos folk. Varianter av dette tema er med i blant annet In the Heart of the Country, Disgrace og Age of Iron. En annen form for menneskeforakt speiler Coetzee i debutromanen Dusklands der Vietnamkrigen er et av emnene.
Ramadan
Tidspunkter
miniatyr|En norsk [[Android-app som blant annet viser lokale fastetider.]]
J.M. Coetzee
Litterære motiver
I The Lives of Animals er temaet dyrenes rettigheter. Coetzee lar her sin romanfigur Elizabeth Costello jamføre menneskets brutt mot dyrenes rettigheter med hitlertysklands forbrytelser mot menneskeheten i tilintetgjørelsesleirene under andre verdenskrig. I den neste boken, Elizabeth Costello, finnes også dette motiv aktuelt, men her dominerer et annet tema, nemlig om forfatterskapets dypere mening og forfatterens ansvar i sitt virke.
Ghanariket
Ghanariket (ca. 500 e.Kr. til ca. 1000 e.Kr.) er et sentralt kongedømme som lå i området rundt dagens Mali. Ghanariket (eller Wagadou, som det ble kalt av innbyggerne, Soninkefolket) begynte å ta form allerede på 300-tallet og hadde sin storhetstid mellom 700 og 1000 e. Kr. Ved hjelp av godt utviklet krigsteknologi og bra organisasjon la Ghana småkongedømmer under seg. Ghanariket lå strategisk plassert på grensen mellom ørkenen og Sahel, som tillot styresmaktene å fungere som mellommenn for den transsahariske handelen med gull, elfenben, kobber, salt og slaver (salt var sannsynligvis verdens viktigste handelsvare før oppdagelsen av olje og gass). Kontroll av salthandel og saltutvinning ville derfor gi store inntekter. Ghana økte sin makt ved hjelp av effektiv toll- og skattlegging av handel og handelsruter. Dette sørget i tillegg for å regulere markedet slik at det ikke ble overproduksjon av varer. Dermed ble inflasjon forebygget. Samtidig var området velegnet for hester og kameler, noe som gjorde at de ghanesiske kongene kunne stable store hærer på beina, som kunne holde lov og orden i landet. Ghanariket kollapset rundt midten av 1000-tallet og hovedstaden, Kumbi Saleh, ble tatt av Sosoene. Siden ble Ghanariket erobret og inkorporert i Maliriket.
J.M. Coetzee
Litterære motiver
Coetzee beveger seg mellom forskjellige sjangere. Foruten romaner skriver han også kritikk og essayer. Hans skjønnlitterære bøker er imidlertid ikke alltid så lette å sjangerbestemme. Romanene Boyhood og Youth er lett forkledte selvbiografier mens en «roman» som The Lives of Animals inneholder to lengre forelesninger om dyrerett med en sammenholdende rammefortelling om foreleseren. Dessuten består andre halvdel av boken av kommentarer til innholdet, skrevet av forskere innen forskjellige områder som litteraturviteren Marjorie Garber og filosofen Peter Singer.
Ramadan
Tidspunkter
Den islamske kalender følger månen, og derfor flytter månedene seg 11–12 dager hvert år i forhold til den gregorianske kalender. Måneder regnes tradisjonelt for å starte når en rettroende muslim iakttar nymånen på himmelen, og derfor kan det ikke presist fastslås når en måned vil starte. Spørsmålet om tidfesting av måneder har imidlertid vært diskutert av Det europeiske fatwarådet, som har anbefalt at man anerkjenner kjente månetidskalendre. Ettersom fasteskikkene forutsetter avholdenhet fra mat i tiden mellom soloppgang og solnedgang, er det noen muslimer som reiser bort når ramadan faller i de nordlige sommermånedene med korte eller helt fraværende nattetimer, mens andre følger Mekka-tid og faster da i 15 av døgnets 24 timer.
J.M. Coetzee
Annet
På forespørsel fra BBC om hvordan han ønsker at de skal uttale navnet hans, svarte han skriftlig: kuut-SEE (IPA: /kʊtˈsiː/).
Ramadan
Intensjon
For å tydeliggjøre fastens rolle som en form for tilbedelse, legger muslimene vekt på at fasten er en avtale med Gud, kalt Niyah (intensjon, hensikt). Man gjør dette kun for Allah. Man trenger ikke ytre denne hensikten høyt. Profeten Muhammed sa at «Handlinger blir bedømt i henhold til intensjonen bak dem, og alle får hva vedkommende hadde intensjon om.» Intensjonen må sies (i ens indre) før første bønn om morgenen.
Den fysiske faste er et uttrykk for en indre renselse, og dessuten en prøve på lydighet og utholdenhet. Blant andre formål med fasten kan nevnes at man ved å faste erfarer sultfølelsen hos de fattige, og at rik og fattig settes på samme trinn. Fasten kan også oppfattes som en takk til Gud for hans ledelse og barmhjertighet og en fornektelse av seg selv hvor man bortviser det som gir grunnlag for umoral og etterstreber høyere verdier, dvs. de åndelige verdier. Altså er fasten både en fysisk, moralsk og åndelig disiplin.
Avholdenhet
Man skal avstå fra handlinger som bryter fasten: å spise, drikke, ha seksuelt samvær, røyke eller havne i krangler. Man skal også være bevisst på sitt språk. Etter solnedgang gjelder fastebestemmelsene ikke.
Det anbefales å spise og drikke før daggry, og å bryte fasten ved solnedgang med dadler og vann før man spiser et kveldsmåltid. De fleste muslimske samfunn har også utviklet spesielle mattradisjoner knyttet til fasten.
Fasten er obligatorsk for voksne muslimer, men syke, eldre, reisende, diabetikere, gravide, ammende og menstruerende kvinner er unntatt. Noen imamer har gitt unntak før større prestasjoner man har forbredt seg lenge til og som ikke kan utsettes, som idrettsarrangementer eller eksamen.
Unge mennesker er fritatt fram til de har nådd puberteten, men de kan faste hvis de klarer og ønsker det. Gravide kan ta igjen fasten etter at barnet er født. Det samme gjelder reisende og menn i krig. Syke kan om de vil, istedenfor å ta igjen fasten senere, velge å bekoste mat for en fattig person.
Den som ufrivillig må bryte fasten under ramadan gjør opp for de dagene senere (men innen neste ramadan) ved å faste tilsvarende. I løpet av fasten betales en gave/kollekt (zakat al-Fitr) til veldedighet, slik at fattige kan ha råd til en verdig Eid-fest.
Id-festen
Fastemåneden avsluttes med id-(også kalt eid-)festen, som er muslimenes største høytid. Id begynner ved solnedgang den siste dagen i ramadan, og varer hele neste dag. Høytiden feires i hjemmene og moskeen. Man gir hverandre gaver, har festklær på, pynter hjemmet og spiser et festmåltid.
Andre fastetider i islam
Det er faste i ramadan som regnes som den troendes plikt i henhold til islams fem søyler.
Andre fastetider som praktiseres som frivillige fastetider er
Sjiamuslimer faster ikke i muharram, men faster på imamenes fødsels- og dødsdager.
Referanser
''Arabiske ord kan transkriberes på ulike måter. De skrivemåtene som er gjengitt her er hentet fra de nevnte bøkene''.
Liste over byer i De forente arabiske emirater
Byene i De forente arabiske emirater er alle nesten uten unntak relativt nye, og har i mange tilfelelr vokst enestående raskt de siste førti årene. Eksempelvis har folketallet i den største byen, Dubai, blitt mer enn 50-doblet i løpet av de siste 50 årene. Det er den sterke veksten i olje-inntekter og etableringen av frisoner for utenlandske etableringer som har gitt mange av byene en nærmest eventyrlig vekst.
Dubai er den største byen på Den arabiske halvøy, og hovedstaden Abu Dhabi vokser også meget raskt. Den tredje storbyen er Al Ain, mens øvrige byer – inklusive fem emirat-hovedsteder, har mindre enn en halv million innbyggere, og oftest mindre enn 100.000.
Det finnes gamle byer i Emiratene, eksempelvis Khor Fakkan og Dubai, men i mange tilfeller er de gamle bydelene lite bevart.
Maliriket
Maliriket var ca. 1250–1670 en omfattende statsdannelse i Vest-Afrika.
Sammen med Ghanariket (ca. 500–1000) og Songhai (1400–1591) er Maliriket blant de viktigste av de førkoloniale afrikanske sentrale kongedømmene. Da Ghanariket kollapset rundt midten av 1000-tallet og hovedstaden Kumbi Saleh ble tatt av sosoene, ble riket etterhvert erobret og lagt inn under Maliriket. Ifølge legendene var det kongesønnen Sundjata Keita som etablerte riket.
I tillegg til forbedrede jordbruksmetoder anser man at det var den transsahariske handelen som la grunnlaget for at Sudanstatene kunne vokse fram som riker.
I løpet av Malirikets tid ble befolkningen i områdene omvendt til islam. Dette hadde startet allerede under Ghanariket, da islamske handelsmenn og nomader etter hvert slo seg ned i byene. Ghanakongen ble likevel ikke omvendt og dette kan forklare at ikke hele befolkningen ble omvendt. Da Malikongen konverterte til islam, fulgte folket i større grad etter. Islam førte forøvrig også med seg utdannelse, ferdigheter og kunnskap, ny teknologi samtidig som skriftlærde og statsmenn kom via handelsrutene.
En antar at handel i stor grad ble monopolisert under Maliriket. Europeerne var mer eller mindre utelukket fra handelen, som var forbeholdt muslimer. Europeerne ble først en del av handelen da de utviklet teknologi til å seile til Gullkysten og fikk opprettet handelsstasjoner der. Rundt 1200-tallet inngikk Mali allianser med Marokko, noe som forsterket denne muslimske monopoliseringen.
Mali-imperiets økende makt kom ikke bare som følge av handel, men også på grunn av jordbruksutvikling. Mali lå i de fruktbare kjerneområdene mellom dagens Guinea og dagens Mali. Dette må ha ført til befolkningsvekst, større utbytte og dermed flere handelsvarer, samt at flere kunne befatte seg med handel og liknende. Man antar at det fram til 1200-tallet var vanskelig å nå gjennom de store skogene sør for savannebeltet. Rundt 1300-tallet klarte en tilslutt å penetrere skogen og et økende handelssamarbeid med Akanriket ble opprettet. Dette befestet Malirikets posisjon som strategisk transittstasjon for handel. Ved hjelp av toll og skatter økte kongens formue.
Mali og Timbuktus rikdom ble etter hvert verdensberømt. Blant annet er Mansa Musa, kongen av Mali spesielt kjent på grunn av sin pilegrimsreise til Mekka i 1324. Ifølge Tarikh es-Sudans krønike fra 1655 hadde han med seg 60 000 tjenere og slaver på sin ferd over Sahara og så mye gull at gullprisen i Kairo sank med 10-12 prosent i løpet av kongens opphold der. På tross av denne rikdommen ble likevel ikke Musa, ifølge myten, regnet som viktigere enn sin grandonkel Sundjata, som ble regnet som gudekonge. At malikongen ble tilbedt som en gudekonge ble oppdaget av Muhammed al-Tunisi, på en av hans oppdagelsesreiser. Han oppdaget at Sudanområdene fremdeles hadde pre-islamske ideer om gudekongedømme, med faraoiske ritualer og menneskeofringer.
Etter sin pilegrimsreise vendte Mansa Musa tilbake til Mali. Her utrustet han flere hundre skip og satte ut for å nå den andre siden av havet, men kom aldri tilbake. Etter Mansa Musa eksisterte Maliriket i rundt 100 år til. Hvorfor Mali gikk i oppløsning vet man ikke, men det antas at det hadde å gjøre med konflikter om arverett til tronen, i tillegg til at flere småkonger forsøkte å løsrive seg fra Mali. Kongedømmet ble således svekket og songhayene øst for Timbuktu overtok snart byen med makt. Mali ble raskt erobret og inkorporert i Songhairiket.
Parlamentsvalget i Latvia 2002
Parlamentsvalget i Latvia 2002 blei avholdt den 5. oktober. Valgdeltagelsen var på 71.51%, 997,754 av i alt 1 395 287 stemmeberettigede avla stemme.
Stromboli
Stromboli er en vulkanøy i Italia som tilhører De eoliske øyer. Stromboli er svært aktiv.
Parlamentsvalget i Latvia 2002
Av de 20 partiene som stilte til valg kom seks partier over sperregrensa på 5% og kom dermed inn i Saeima
Stromboli
Stromboli er kjent for sine utbrudd ca. hvert 20-30 minutt. Utbruddene består av små mengder med lava som sprutes ut.
Det arrangeres turer opp mot toppen med guide, hvor man går mellom elver av lava. Man kan se toppen på vulkanen gløde om natten. Det høyeste punktet er 926 moh. og diameteren er ca. 2km.
Øya har ca. 400 innbyggere.
Tsjads flagg
Tsjads flagg er en vertikal trikolor som (fra venstre til høyre) består av et blått, et gult og et rødt felt. Flaggets farger kombinerer fargene til Frankrikes flagg med de tradisjonelle pan-afrikanske fargene.
David Zogg
David Zogg (født 18. desember 1902, død 26. juli 1977) var en sveitsisk alpinist og kombinertløper.
Tsjads flagg
Romanias flagg er nesten identisk med Tsjads, men har en litt lysere blåtone.
David Zogg
Han ble den første verdensmesteren i slalåm da han vant rennet i Mürren i 1931. Han ble også verdensmester i utfor i 1934 i St. Moritz og nummer to i slalåm hvilket gjorde at han også vant alpinkombinasjon. Han vant totalt sju VM-medaljer, tre gull og fire sølv, i løpet av sin skikarriere. Han deltok også i noen skifilmer på 1930-tallet.
Sperillbanen
Sperillbanen var en sidebane til Randsfjordbanen som åpnet til Finsand 31. juli 1926. Banen grenet av fra Randsfjordbanen ved Hen stasjon. Sperillbanen ble vedtatt bygget av Stortinget 20. juli 1921, vesentlig for å avhjelpe skogbruket på Ringerike, ettersom Begna ble regnet som lite egnet til tømmerfløting. Banen ble bygget som nødsarbeid i årene 1922-26, og ble åpnet for person- og godstrafikk 2. august 1926. Persontrafikken ble aldri noen suksess, trolig er det den jernbanelinjen som har fraktet færrest passasjerer i Norge, og alt fra den 1. juli 1933 ble det vedtatt å nedlegge persontrafikken ved banen. Godstrafikken ble opprettholdt til 1. aug. 1957.
Nishitama
Nishitama (西多摩郡 Nishitama-gun) er et distrikt i Tokyo, Japan hvor de følgende byene og landsbyene ligger:
Sperillbanen
Jernbanen gikk igjennom Ådal og var 24,9 km, men ble ikke forlenget opp til Valdres slik opprinnelig tenkt. Banen hadde fem stasjoner, alle bygget i 1926: Grønvold, Hallingby, Somdalen, Ringmoen og Sperillen (Finsand). De fire første stasjonsbygningene var flyttede og ominnredede lembarakker fra Norsk husbygningskompani, mens stasjonsbygningen ved Finsand ble tegnet av NSB Arkitektkontor og ble oppført i to etasjer.
Dampskibet DS «Bægna» hadde gått i trafikk fra Hen til Sørum siden 1868. Ved Finsand ble det bygget kai for omlasting fra jernbane og «Bægna» fortsatte i trafikk frem sommeren 1929, da var trafikkgrunnlaget blitt for dårlig. En mindre motorbåt som kunne ta 15 passasjerer ble i stedet satt inn på ruten. Den fikk også navnet Begna og var i drift frem til 1932. Så var det slutt, båtrutetrafikken i Ådal ble helt innstilt. Året etter ble Sperillbanen nedlagt.
Arthur Whitten Brown
Arthur Whitten Brown (født 23. juli 1886 i Glasgow, død 4. oktober 1948) var en britisk navigatør/mekaniker på den første flyvning over Atlanterhavet i 1919.
Brown begynte sin karriere som mekaniker før utbruddet av første verdenskrig. Brown ble tatt til fange etter å ha blitt skutt ned over Tyskland. Etter å ha sluppet ut fra krigsfangenskap fortsatte han å dyktiggjøre seg i navigasjon og en gang han besøkte Vickers-fabrikkene fikk han tilbud om å bli navigatør på den planlagte atlanterhavsflyvningen sammen med John Alcock, som allerede var blitt valgt ut som flyver.
Europavei 584
Europavei 584 går mellom Poltava i Ukraina og Slobozia i Romania. Veiens lengde er rundt 910 km.
Stian Holmen-Jensen
Stian Holmen-Jensen (født 9. mars 1983 på Hosle, Bærum) er en norsk tidligere landslagsspiller i bandy. Han var midtbanespiller for Stabæk i eliteserien. Han kom til Stabæk i 2001 fra Øvrevoll/Hosle IL.
Holmen-Jensen er norgesmester seks ganger for Stabæk, og han spilte totalt 31 landskamper. I 2006 og 2007 takket han nei til tilbud fra svenske eliteserieklubber om spill i Sveriges øverste divisjon.
Han er bror til den tidligere landslagsspilleren i bandy Thomas Holmen-Jensen samt tvillingene Simen og Knut, som også spiller for Stabæk Bandy, og sønn av den tidligere norske skihopperen Dag Holmen-Jensen.
Øystein Baadsvik
Øystein Baadsvik har som solist turnert med en rekke internasjonale ensembler og orkestre i både Europa, USA, Asia og Australia. Han har utgitt 10 soloplater så langt. Baadsvik har bidratt til å gjøre tubaen mer kjent som soloinstrument og har i en årrekke vært verdens eneste heltids freelance tubasolist.
Han har gjennom sin kunstneriske virksomhet også hatt fokus på barn og unge. Han har i den sammenheng gjennomført en rekke turneprosjekt for Rikskonsertene og skole- og familiekonserter med Trondheim Symfoniorkester.