cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrik Ibsens gate (Oslo)
Bystyrets behandling
Et mindretall i bystyret (i hovedsak representanter fra AP, SV og RV) ønsket, på bakgrunn av at Byantikvaren hadde frarådet det, primært at Drammensveien ikke skulle endre navn, men stemte likevel sekundært for navneendringen, slik at avgjørelsen den 1. mars 2006 ble enstemmig.
Bystyret vedtok også at Bydel St. Hanshaugens vedtak fra høsten 2005 om å endre navnsetting av daværende Henrik Ibsens gate til Hammersborggata skulle bli stående.
Pygocoelis
Pygocoelis er en slekt av stumpbiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Jennifer Makgill
Jennifer Makgill (født 14. januar 1986 ) er en terrengsyklist fra New Zealand.
Jacob Collier
I 2013 gikk hans hjemmelagde multi-instrumentale arrangement av og musikkvideo til Stevie Wonders «Don't You Worry 'bout a Thing» viralt på YouTube. Siden da har han fått følgere over hele verden, og titalls millioner av visninger på tvers av flere sosiale medier.
I 2016 ga Collier ut sitt debutalbum, In My Room, som var selvinnspilt. I 2017 ble Collier tildelt «Grammy Award for Best Arrangement, Instrumental and Vocals» for arrangementene på «Flintstones» og «You and I».
I 2018 begynte Collier å jobbe med prosjektet «Djesse», en samling av fire album som til sammen skal inneholde 50 sanger, og over 20 artister og ensembler. Hvert av de fire albumene vil ha et individuelt særpreg. Det første albumet, Djesse Vol. 1, ble utgitt i desember 2018. baserer seg på distanserte akkustiske og orkestrale lyder, og har innslag fra blant annet Metropole Orkest. Den andre albumet, Djesse Vol. 2, ble utgitt i juli 2019 og inneholder smalere og mer intim akustisk instrumentering. Det tredje albumet, Djesse Vol. 3, ble utgitt 14. august 2020 og tar for seg det Collier kaller «negativ/invertert avstand» og elektroniske lyder. Det fjerde og siste albumet, Djesse Vol. 4, er planlagt utgitt i 2023 og omhandler «gjenkomst/tilbakekomst av avstand» der lytteren er en del av musikken.
I 2020 vant Collier Grammy Awards for arrangementene på «All Night Long» fra Djesse Vol. 1 og «Moon River» fra Djesse Vol. 2.
Grammy Awards
* som aktuell/fremmhevet artist
Torkö
Torkö er en øy i Blekinges skærgård utenfor Listerby i Listerby sogn, Ronneby kommune.
I middelalderen fantes her fransiskanerklosteret Sankta Clara, som det i dag kun ses kun enkelte murrester av.
På øyen finnes også et 23 meter dypt stenbrudd fra 2. verdenskrig som det går an å dykke i.
Qingxu
Qingxu (kinesisk: 清徐县; pinyin:  Qīngxú Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Taiyuan.
I 1999 hadde fylket et folketall på 292,315 innbyggere.
Samferdsel
Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.
Jennifer O’connor
Jennifer O'connor (født 3. mars 1976) er en newzealandsk terrengsyklist.
5. etappe av Tour of Norway 2019
5. etappe av Tour of Norway 2019 gikk fra Skien til Drammen den 1. juni 2019 og var 159,7 km lang.
The Players Championship 2001
The Players Championship 2001 ble arrangert på TPC at Sawgrass i Ponte Vedra Beach, Florida i USA i 2001.
Maryna Prokofjeva
Maryna Prokofjeva (født 4. februar 1982) er en ukrainsk judoka som konkurrerer i klasse 52 kilo. Hun representerte Ukraina under Sommer-OL 2008, der hun røk ut i andre runde.
Trosvik
Trosvik er et boligstrøk i Fredrikstad. Det som omtales som Trosvik, er området vest for Veumbekken i syd-nord-retning fra jernbanen til Skrellen. Her ligger Trosvik gård (som i middelalderen var en adelsgård), Trosvik barnehage, Trosvik skole, Frederik II videregående skole og Trosvik idrettsplass. Strøket er først og fremst et boligområde utbygd i etterkrigstiden. I tillegg har Seiersten ungdomsskole, som lå ved Holmen, flyttet, og endret navn til Kvernhuset ungdomsskole. Ungdomsskolen ligger i Veumveien.
Trosvik idrettsplass ligger på Stræbsomhet nedenfor Skrellen om lag 100 meter fra Trosvik skole. Det første anlegget er fra 1950, anlagt av Trosvik idrettsforening på kommunal grunn. Det er senere utvidet og utbedret. Nytt klubbhus sto ferdig i 1984. Banen benyttes som oftest av fotballaget til Trosvik IF. Foruten fotballbane er her også barnehage og lekeplass.
Etymologi
Navnet Trosvik kommer av ordet tros, som betyr et sted der kvist og kvas samler seg.
Hageby
Hageby-bevegelsen startet i England med Ebenezer Howard som bevegelsens fremste ideolog. Også i Norge ble hageby-konseptet populært over store deler av landet. Fra Arctanderbyen ble bygget i Oslo på begynnelsen av 1900-tallet og frem til 1960-tallet ble det anlagt mange boligområder der det i tråd med hageby-prinsippene ble lagt vekt på at folk fra arbeiderklassen skulle kunne bo i småhusbebyggelse med mye frisk luft og vegetasjon rundt seg, ha mulighet for å dyrke nyttevekster i egne hager og ha kort vei til jobb, skole og butikker.
Også i Østfold ble det anlagt en rekke boområder etter denne modellen, og Trosvik ble en av Fredrikstads hagebyer. Fredrikstads kommunes byplanmyndigheter utga i 1997 et skriv som inneholdt et historisk tilbakeblikk:"„I gjenreisnings-perioden etter siste krig var det en stor boligproduksjon for å dekke det store behovet for mange og gode boliger.""Første del av perioden var preget av hagebyutbygginger etter Sverre Pedersens byplan fra 1926. Eksempler på slike områder er Lundheim, Kongsten Hageby, Trosvik, Kniple. Disse områdene inneholder to etasjes hus mest i treverk med tomannsboliger, åttemanns-boliger og rekkehus.”"
One on One
One on One er et musikkalbum med Karin Krog, utgitt i 1997.
Øst-Timor under Sommer-OL for ungdom 2014
Øst-Timor deltok under Sommer-OL for ungdom 2014 fra 16. til 28. august 2014 i Nanjing i Kina. Troppen bestod av to utøvere.
Qvaleøya
Qvaleøya er en av Rønnbeckøyane på Svalbard, beliggende nordøst av Kapp Weyprecht på Spitsbergen. Øyen er en lav basaltklippe hvor det høyeste punktet bare er 16 moh.
Øyen er oppkalt etter Per Pedersen Qvale (Kvale), 1822-1912, norsk selfanger født i Kinsarvik, Hardanger.
Nærmeste øyer er Carlsenøya ca 350 m mot øst og Skipperøya ca 2,4 km mot vest.
Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.
Vortexgarten Mathildenhöhe
Vortexgarten er en privateid offentlig hage i den hessiske byen Darmstadt i Tyskland. Det er en panteistisk permakulturhage i jugendstil-området i Mathildenhöhe og henviser til Viktor Schaubergers oppdagelse av «levitasjonskraft» gjennom kunstneriske skildringer av internasjonalt anerkjente billedhuggere, inkludert John Wilkes, Jacopo Foggini, Jerome Abel Seguin og Hyesung Hyun. Hagen er den private eiendommen til Henry Nold fra Darmstadt, men er åpen for publikum. Hagen ble plantet og designet av et team rundt eieren og konseptkunstneren Henry Nold.
Konsept
Uttrykket «Vortex» betegner en virvelbevegelse. For eieren av hagen betyr dette spiraler eller heliksformede figurer, og i utvidet forstand fremkaller begreper som DNA, dobbelheliks og livets byggesteiner.
Historisk/kulturell bakgrunn
Vortexhagen, sammen med «Haus Hubertus» bygget i 1921 av arkitekten Jan Hubert Pinand for Diefenbach-familien, er grunnlaget for en ny form for «hellig topografi», en hyllest til livsreformbevegelsen, som betraktet seg selv som et alternativ til både kommunisme og kapitalisme.
Den karismatiske effekten av de tyske og sveitsiske kunstnerkoloniene Mathildenhöhe, Worpswede, Amden og Monte Verità oppfostret kreativiteten hos bohemer og fritenkere og bidro til fremveksten av andre utopiske prosjekter og en ny kontekst av alternativ tenkning i Europa. Bak dette var drømmen til alle de som led av tapet av paradis og lengtet etter å finne et nytt; anarkister, nudister, feminister, dadaister, pasifister, frimurere, teosofer og selvsøkere. Det som appellerte til disse menneskene mer og mer, var den utopiske ånden og en ny definisjon av selvet gjennom etableringen av sin egen mytologi langt borte fra tidskrevde livsprosesser og vaner. Vortexhagen speiler dette ønsket om et sted hvor energier som virker usynlig, blir gjenkjent og samlet, og når de reflekteres over, kan manifestere seg.
Geometri og Numerologi
Et annet tema i Vortexhagen er det av hellig geometri og kosmologisk-numeriske forhold, for eksempel «det gyldne snitt» og Fibonacci-tallsekvensen avledet fra det, ofte funnet i kornsirkler, ofte 70 meter i diameter, og som mystisk vises hvert år hovedsakelig på åkrer i England fram til kornhøstingen. Mindre versjoner av disse kornsirklene er foreviget på Prinz-Christians-Weg 13, Darmstadt i form av mosaikker og flislagte piktogrammer, samt tredimensjonalt i skulptur av omhyggelig håndverk. De svært komplekse mønstrene til disse kornsirklene er tegnet som trinnvis forståelige geometriske design og har en ordnet og dekorativ effekt på miljøet de er plassert i - som i tilfelle med inngangstrappen på siden, der en rad med graverte bronsemynter står side om side ispedd med korte intervaller med 48 forskjellige kornsirkelpiktogrammer. Et fotografi av Goethes sommerhus i Weimar som viser et pentagram i stein på gulvet ga inspirasjonen til kornsirkelmosaikken av kalksteinsplater i paviljongen med glitrende glassprismer i kuppeldesignet. De 108 eggformede gangsteinene som er plassert rundt huset, gir en måne-evokasjon, speilet i sølv som har en atomvekt på 108 og som minner om månens radius, 1080 miles (ca. 1738 km).
Bionikk og permakultur
I de organisk formede kaskadebassengene av John Wilkes lager vannet flytende mønstre med forskjellige rytmer i henhold til de forskjellige bassengbredder. Triksfontenene tilføres regnvann fra takrennene gjennom tre tanker; forsterket av den oppkvikkende bevegelsen i strømningsformbassengene brukes vannet til hagevanning. I Vortexhagen er hagejord og plantevedlikehold basert på prinsippene for permakulturtilnærmingen. Etter anbefalingene fra Hermann Benjes, er et relativt stort antall vedstabler og vedhauger yngleplasser for mikroorganismer i denne byhagen.
Hagelayout med eggformede elementer
Dammen som er gravd ut i en kraterlignende, ovoid form og toppet med en rund gangvei i tre og magentafarget stalaktitt-skulptur av Jacopo Foggini, er utformet på «trakter» som ble gravd ned i bakken for gymnastikkøvelse og medførte betydelig jordbevegelse. En trebent kobbertrakt med en klokkeformet og spiralformet vannstrøm gir biotopen vitalitet.
Satt på en avsats mellom de to store flaggermuskassene foran vinduene på soverommet, ligger et stort antall korte tømmerstokker med tusenvis av hull på tverrsiden for å danne mulige boliger for insekter. Andre steder kan et leire-egg nesten 2 meter høyt med hull kuttet i overflaten betraktes som et hjem for bier og et hekkested for andre insekter. Flere kasser er satt i hagen for honningbier.
Implosjon istedenfor eksplosjon
Fra sine funn hentet over 30 år med å observere naturen i uberørte områder i Østerrike, forsøkte Viktor Schauberger å iverksette grunnleggende livs- og bevegelsesprosesser og prinsipper for produksjon av alternativ drivstoffenergi til maskiner, turbiner, motorer eller for å frembringe varme. Besøkende i Vortexgarten kan oppleve slike implosive krefter og sympatisere med måten livskrefter kan dukke opp, vokse og utvikle seg.
Navnet «Vortex» stammer fra de mange måter vannet beveger seg på og trakter med spiralformet og lemniskate former for vannbevegelse.
Øvre Telemark
Historie
Historisk ble Øvre Telemark kalt bare Telemark («Tellemarck», «Tellemarcken»). Fra rundt 1600-tallet ble Grenland og Skiensfjorden kalt Nedre Telemark i administrative sammenhenger, og dermed oppstod begrepet Øvre Telemark. Naboregionen Grenland var navngitt etter en annen folkegruppe, grenene. Øvre Telemark ble i middelalderen og tidlig ny tid også kalt Skattlandet som følge av at bøndene i Øvre Telemark bare betalte hovedtiende, mens Grenland ble kalt Tiendetaket ettersom grenene betalte full tiende av alle naturalia. Grenland bestod opprinnelig av områdene rundt Norsjø samt Bø, men begrepet betegner i dag det som tidligere ble kalt Skiensfjorden og definisjonen har følgelig forskjøvet seg nedover i dagens fylke; mye av det historiske Grenland kalles nå Midt-Telemark.
Fra senmiddelalderen var Øvre Telemark prosti et av omkring 40 prostier som Norge var inndelt i, og var blant de geografisk største. Øvre Telemark deles tradisjonelt i to regioner kalt «vestfjelske» og «austfjelske» Øvre Telemark, som etterhvert har blitt forkortet til Vest-Telemark og Aust-Telemark. De nøyaktige grensene for hva som regnes som Øvre Telemark har variert noe. Etter dagens kirkelige grenser omfatter Øvre Telemark prosti 10 (12 før 2020) kommuner eller over 12 000 kvadratkilometer (rundt 26 ganger Oslo fylkes areal); etter denne definisjonen består Øvre Telemark av kommunene Vinje, Tokke, Seljord, Fyresdal, Kviteseid, Nissedal, Tinn, Hjartdal, Notodden, Midt-Telemark og Nome, som utgjør rundt 80 % av Telemark fylke og rundt 70 % av det sammenslåtte Telemark og Vestfold. Midt-Telemark og Nome kommuner lå historisk i kirkelige og administrative enheter som ble betegnet som Nedre Telemark. Øvre Telemark prosti har røtter tilbake til middelalderen og ble gjenopprettet i 2015 etter å ha vært delt i to i perioden 1838–2015. Tidligere har Øvre Telemark også vært en sivil forvaltningsenhet i form av Øvre Telemarken sorenskriveri, som er en forløper til de nåværende Vest-Telemark tingrett og Aust-Telemark tingrett. I dag eksisterer Øvre Telemark jordskifterett, med sete i Kviteseid.
Øvre Telemark er kjennetegnet av et variert og ofte scenisk landskap, med mange fjell, daler og innsjøer. Øvre Telemark er også kjent for sine særegne kulturelle tradisjoner, bl.a. innen folkemusikk, kunst og håndverk, mat og arkitektur. Draumkvedet er overlevert i muntlig tradisjon i Øvre Telemark, hovedsakelig i Kviteseid- og Lårdaltraktene. Øvre Telemark har distinkte dialekter, som er blant de norske dialektene som har bevart flest trekk fra norrønt. Øvre Telemark har flere bygninger fra før-reformatorisk tid enn noe annet distrikt i Norge, bl.a. Eidsborg stavkirke og en rekke steinkirker fra 11–1200-tallet.
Øvre Telemark var i middelalderen og senere det området i Norge med flest selveiende bønder. Samfunnsforholdene og kulturen i Øvre Telemark var derfor mer egalitær enn andre steder på Østlandet og var mindre påvirket av dansketiden enn andre steder i Norge. Telemarksbøndene, ikke minst i middelalderen, har også rykte på seg for å ha vært voldelige. I 1395 skrev biskop Øystein Aslaksson at bøndene i Telemark var ukristelige, og dessuten de mest voldelige i Norge. Bøndene i Telemark betalte langt mindre i skatt og tiende, trolig fordi det var et utkantstrøk der det var vanskelig å kreve inn skatt, i tillegg til at telemarksbøndene av embetsmenn ble ansett som egenrådige og til dels vanskelige å styre. En tredel av alle diplomer (rettsdokumenter) som omhandler drap fra perioden 1300–1560, er fra Telemark. Dette kan skyldes at bøndene i Telemark fortsatt levde etter den gamle ættekulturen, men de mange vitnesbyrdene om voldelige telemarksbønder kan også rett og slett komme av at det er bevart flere skriftlige dokumenter herfra enn fra resten av landet. Et annet uttrykk for denne stridige og selvbevisste konservatismen var at Øvre Telemark også holdt mye lenger på katolske skikker etter reformasjonen; Draumkvedet er selv et verk med et utpreget katolsk innhold.
Øvre Telemark var særlig på 16- og 1700-tallet dominert av et «sammenfiltret embetsaristokrati», en liten og relativt lukket elite som monopoliserte embetene i regionen og som i første rekke bestod av familiekretsen Paus, Blom, Ørn og Morland. Dette embetsaristokratiet styrte Øvre Telemark med stor grad av autonomi og med begrenset innblanding fra sentralregjeringens side; som et eksempel kan det nevnes at da sorenskriveren i Øvre Telemark Cornelius Povelsson Paus døde i 1723 overtok nevøen Peder Hansson Paus embedet på eget initiativ, og det tok nesten et tiår før kongen utferdiget et formelt utnevnelsesbrev; embedet gikk i arv i familien i 106 år og gikk ut av familien nærmest ved en glipp da sorenskriver Hans Pedersson Paus døde i 1774 før sønnen og den planlagte arvingen hadde kommet langt nok i jusstudiene i København til å være en seriøs kandidat til å ta over. Embetsaristokratiet var etterkommere av innflyttere til regionen på 15- og 1600-tallet, som over generasjoner hadde utviklet en identitet knyttet til regionen og spesialisert seg på å styre det som ble regnet som et til dels vanskelig område å styre på grunn av store geografiske avstander og selvbevisste og relativt egenrådige bønder; embetsaristokratiet tilpasset seg kulturen i Øvre Telemark gjennom en nøysom etos og forståelse og respekt for den lokale kulturen; Kviteseidpresten Hans Povelsson Paus var f.eks. den første som brukte telemarksdialekt i skrift. Ibsenforsker Jon Nygaard skriver at embetsaristokratiet i Øvre Telemark tidlig på 1600-tallet overlappet med bypatrisierklassen i Skien, men utover på 1600-tallet ble disse gruppene likevel i større grad «to selvstendige aristokratier, bypatrisierne i Skien og embetsaristokratiet i Øvre Telemark», der den sistnevnte gruppen i mye større grad monopoliserte maktposisjonene og var lite åpen for nye medlemmer. Henrik Ibsen stammet fra denne familiekretsen og Nygaard skriver at den «puritanske embetsmannsstaten [med] embetsmanns- og forvalterånden fra Øvre Telemark, familien Paus» var et hovedtema i Ibsens diktning.
Turrialba (kanton)
Turrialba er en kanton i provinsen Cartago i Costa Rica. Den har 69 616 innbyggere (2011), og dekker et areal på 1642,67 km². Administrasjonnsentrum i kommunen er byen Turrialba, som har 26 680 innbyggere (2011). Turrialba er landets 11. største kanton i areal. Den ble oppretta 19. august 1903.
Den aktive vulkanen Turrialba ligger i kantonen. Det samme gjør det arkeologiske funnstedet Guayabo. Deler av Costa Ricas høyeste fjell, Cerro Chirripó, befinner seg også i kantonen.
Loufan
Loufan (kinesisk: 娄烦县; pinyin:  Lóufán Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Taiyuan.
I 1999 hadde fylket et folketall på 106,993 innbyggere.
Gammarus denticulatus
Arten finnes i Yunnan, Kina.
Jérome Chevallier
Jérome Chevallier (født 28. september 1974) er en fransk terrengsyklist.
Bård Ose
Bård Ose (født 24. juni 1960 i Kristiansand, oppvokst i Bergen) er en norsk musikkjournalist og forfatter.
Tim Kopp
Idrettskarriere
Kopp deltok ved Alpencup i kombinert i sesongen 2014/15, og fikk en 14.-plass ved rennet i Oberwiesenthal som beste resultat. Sammenlagt kom han 37.-plass i Alpencup. Han vant det tyske ungdomsmesterskapet i Lauscha.
Bård Ose
Ose har skrevet bøker om Vinskvetten, The Beatles, The Rolling Stones og pop-og rockmusikk fra Bergen, samt vært medforfatter av Norsk pop & rock leksikon.
Tim Kopp
Idrettskarriere
Ved European Youth Olympic Festival 2015 kom Tyskland på 2.-plass i kombinert lagkonkurranse, bak Østerrike. Her deltok han sammen med Constantin Schnurr, Benedikt Schwaiger og Willi Hengelhaupt. Individuelt kom han på 8.-plass på 10 km og 17.-plass på 5 km kombinert.
Kim Na-young (judoka)
Kim Na-young (født 6. januar 1988) er en sørkoreansk judoka som konkurrerer i klasse 52 kilo. Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2008, der hun røk ut i tredje runde.
Tim Kopp
Idrettskarriere
I Alpencup 2015/16 har han flere enkeltplasseringer på topp 10, med 5.-plass i Seefeld 20. desember som beste plassering. Ved det tyske juniormesterskapet i kombinert i Oberstdorf kom han på 13.-plass.
Bård Ose
Han er en av programlederne for radioprogrammene P.I.L.S og Radio Rock som går på NRK P1, samt programleder for Ren 60 og Gammelnorsk på NRK P1+. Han har også vært programleder for TV-programmet Førkveld på NRK1 og NRKs distriktssendinger i Hordaland, og bidragsyter til radioprogrammet Stjernepose på NRK P13.
Før Ose ble NRK-medarbeider, var han kulturjournalist i Bergensavisen.
Russlands herrelandslag i bandy
Russlands herrelandslag i bandy representerer Russland i internasjonal bandy for menn. Laget trenes av Sergej Mjaus. Etter Sovjetunionens oppløsning i 1991 overtok først Samveldet av uavhengige stater og deretter Russland lagets plass og dominerende posisjon innen idretten. Sovjetunionen hadde vunnet 14 av de første 17 verdensmesterskapene i bandy, og Russland har siden 1991 vunnet ni verdensmesterskap.
Diamonds (Good Time Charlie-album)
Diamonds er et musikkalbum med Good Time Charlie. Albumet ble utgitt i 2014.
The Cave
Handling
Filmen begynner dypt inn i skogene i Romania under den kalde krigen hvor en gruppe russiske og britiske forskere undersøker et lenge tapt kloster fra 1200-tallet. Når de går inn og nedenunder kirken gjør de en merkelig oppdagelse. Hele kirken er bygd over inngangen til et underjordisk grottesystem. Når de forsøkte å sprenge seg inn, utløser de et skred som begravde klosteret og mennene ble selv begravd i grotten. Mens de beveger seg innover i grotten for å finne en vei ut hører de merkelig lyder fra mørket.
Tretti år senere er det en gruppe arkeologer som undersøker ruinene av det samme klosteret og hvor de avdekker bilder av et middelalderslag mellom tempelriddere og bevingede demoner. De oppdager deretter grottesystemet med en stor underjordisk elv. Gruppen er ledet av doktor Nicolai og hans assosierte Katheryn Jannings, sammen med kameramannen Alex Kim. Lokale biologer tror at grotten kan inneholde et uoppdaget økosystem, og de leier en gruppe amerikanske amatørhuleforskere ledet av Jack McAllister og hans bror Tyler for å undersøke hulen. Jack og Tyler er spenningssøkende grotteforskere som er en del av en verdenskjent gruppe av dykkere. De ankommer Romania med det nyeste av det mest avanserte utstyret, inkludert et modifisert pustesystem som gjør at en dykker kan holde seg under vann i opp til 24 timer. Dykkerlaget består også av fjellklatreren Charlie, soldaten Briggs, sonareksperten Strode og overlevelseeksperten Top Buchanan.
Vel nede i de underjordiske hulene, sender de en speider lengre fram for å finne et passende sted for en leir. Like etter at han når fram, mister de radiokontakten med ham, de øvrige medlemmene frykter det verste og drar for å finne ut hva som har skjedd. De finner den savnede i god behold, og de sender to av gårde for å fikse kommunikasjonskabelen, på veien dit finner de at fiberoptikkabelen er blitt bitt over. Mens de prøver å utbedre den blir en av dem angrepet av noe i vannet, og oksygentanken hans sprenges, noe som fører til en voldsom eksplosjon og sperrer den eneste kjente utgangen. De finner snart ut at de ikke er alene i de mørke tunnelene, en gruppe uhyrer som har utviklet seg fra mennesker.
Nede i hulen er det en ny type parasitt som har infisert dyrelivet. Den ser ut til å ta over verten for å kunne leve, og gjør vertsdyret i stand til å leve nede i dypet. En militær styrke som dro for å utforske hulen, ble fanget der nede og muterte, og mistet alle menneskelige trekk. Parasitten synes også til å ha påvirket de andre dyrene der nede.
Arnestad skole (Asker)
Arnestad skole er den største barneskolen i Asker og er lokalisert ved Vollen i nærheten av sjø, kystkultursti, skog, dammer og kulturlandskap. Den har ca. 500 elever fordelt på syv trinn. Elevene kommer hovedsakelig fra nærområdene Vollen, Arnestad, Sjøstrand og Bjerkås. Der er en spesialavdeling som gir et tilrettelagt undervisningstilbud til barn med spesielle behov. Skolen er nabo til Vollen ungdomsskole. Ungdomsskolen og barneskolen deler idrettshallen. Skolen har også et eget skolekorps og er det eneste i Asker med egen drilltropp.
Ningling
Ningling (kinesisk: 宁陵县; pinyin:  Nínglíng Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Shangqiu.
Arnestad skole (Asker)
Annet
Skolen er bygget på gården Arnestads grunn, på eiendommen hvor skipsverftet som bygde Roald Amundsens polarskute Maud i 1916 lå.
Skolen er utstyrt med idrettshall istedenfor tradisjonell gymsal.
The Players Championship 2000
The Players Championship 2000 ble arrangert på TPC at Sawgrass i Ponte Vedra Beach, Florida i USA i 2000.
Bolsønes Verft
Bolsønes Verft (etablert 1891) er et skipsverft på Fuglsetneset («Bolsønes-området» i dagligtale) i Molde, Møre og Romsdal.
Historie
Verftet ble etablert som Bolsønes Skibsbyggeri & mekanisk verksted i 1892 av Nils Knutsen Bolsønes, og den første beliggenheten var på Bolsøyneset på Bolsøya i Moldefjorden. Til å begynne med bygde verftet seilbåter, men leverte allerede i 1902 skroget til den første motorbåten i Romsdal.
I 1905 kjøpte Bolsønes tomt på Fuglsetneset på fastlandet, og flyttet virksomheten dit. I 1915 tok sønnene hans over og gjorde det om til et aksjeselskap. På begynnelsen av 1920-tallet kom verftet i økonomiske vanskeligheter, og i 1925 overtok Bernhard Grønningsæter verftet. Han endret navnet til Bolsønes Verft, og drev det videre som privateid selskap. I 1953 ble det siste fartøyet med treskrog levert, og verftet bygde etter dette skip med stålskrog frem til konkursen i 1984.
Etter at det ble slutt på nybyggingen, ble størstedelen av verftsområdet gjort om til næringsområde, mens service-virksomheten startet opp igjen i to slipper med tilhørende kraner og bygninger. De nye eierne dannet et aksjeselskap og videreførte Bolsønes Verft-navnet. I 2010 kjøpte Fjord1 Bolsønes Verft for å utføre vedlikehold og reparasjoner, både på egne fartøy og for eksterne kunder.
Yangqu
Yangqu (kinesisk: 阳曲县; pinyin:  Yángqǔ Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Taiyuan.
Turrialba (vulkan)
Turrialba er en aktiv stratovulkan som ligger i kantonen Turrialba i provinsen Cartago i Costa Rica. Den er 3 329 meter høy, og har i alt tre kratere.
Yangqu
I 1999 hadde fylket et folketall på 140,423 innbyggere.
Turrialba (vulkan)
Utbruddshistorie
Det siste store utbruddet var i 1866. I januar 2001 økte aktiviteten på nytt, og i januar 2010 spydde den ut aske, noe som førte til at de to landsbyene La Central og El Retiro måtte evakueres. Det var deretter utbrudd de påfølgende år.
Utbruddet som startet i midten av mai 2016 førte til stengte skoler, forstyrrelse av flytrafikken og askenedfall over hovedstaden San José.
Yangqu
Samferdsel
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Auguste Mariette
Auguste Ferdinand-François Mariette (født 11. februar 1821 i Boulogne-sur-Mer, død 18. januar 1881 i Boulaq i Kairo) var en fransk egyptolog og arkeolog.
Mariette var lærer fra 1841 til 1848 ved Boulognes skole, samtidig som han engasjerte seg i noen små litterære og vitenskapelige virksomheter. Sistnevnte, som først dreide seg om klassisk arkeologi, konsenterte seg så om egyptologi. En kiste med innskripter som var utstilt i Boulognes rådhus fanget tilfeldig Mariettes oppmerksomhet og førte til at han undersøkte den. Noe som førte til at Mariette for alvor konsenterte seg om studiet av det gamle Egypt.
I 1848 kom han til Paris og ble kort tid etter ansatt som tjenstemann ved Louvres egyptiske oldsakssamling.
Jörgen Brink
Jörgen Brink (født i Delsbo 10. mars 1974) er en svensk langrennsløper og skiskytter.
I VM 2003 i Val di Fiemme fikk Brink tre bronsemedaljer, på duatlon (10 km klassisk + 10 km fri), på 50 km og på 4 × 10 km stafett. Best huskes Brink for sin kollaps på stafetten. Han gikk ut på siste etappe med en relativt klar ledelse, men stivnet helt og ble forbigått av Thomas Alsgaard og av Axel Teichmann. «Å gå på en Brink» har i senere tid blitt et uttrykk for å kollapse fullstendig. Senere har det vist seg at han stivnet grunnet hjerteflimmer.
Auguste Mariette
Samlingen av de funnsakene som Mariette gjorde, danner grunnlaget for det store al-Antikhane-museet i Kairo. Mariette skrev tekstutkastet til Giuseppe Verdi sin opera Aïda, et verk som ble uroppført i Kairo i 1871.
Mariette døde i Boulaq i Kairo, nær 60 år gammel.
Mariettes hovedverk er Le Serapeum de Memphis (1857–1882), hvor de siste utgivelsene ble utgitt av Gaston Maspero, Abydos (3 bind, 1870–1880), Dendera (6 bind, 1870–1876), Karnak (1875), Deir-el-Baheri (1877) og Les papyrus égyptiens du Musée de Boulaq (3 bind, 1871–1877). Hans etterlatte papier ble innkjøpt av den franske staten og deler av materialet ble også utgitt med statlig støtte. Posthumt utkom for eksempel Les Mastabas de l'ancien empire (1882–1886).
Jörgen Brink
Brink har én individuell verdenscupseier, på 30 km i Otepää 12. januar 2003. Han var også på det svenske verdenscuplaget som vant 4 × 10 km stafett i Falun 23. mars 2003. Jörgen Brink kom på tredjeplass i verdenscupen totalt sesongen 2002–2003. Han konverterte til skiskyting uten at han ble tatt ut på det svenske laget til OL 2010. Han gikk etter dette over til langrenn igjen og vant Vasaloppet i 2010, 2011 og 2012. I 2012 satte han rekord som stod til den ble slått av Tord Asle Gjerdalen i 2021.
Auguste Mariette
Kilder
Åt Mariette anförtroddes högsta ledningen og anordningen av de storartade grävningar, som denne furste önskade låta verkställa över hela Egypten. Planen till ett museum, ämnat till förvaringsrum för de uppgrävda fornsakerna, utkastades, och tomt anskaffades för samlingarnas provisoriska uppställning i Bulak, Kairos hamnstad. Sin återstående levnad kan Mariette sägas ha tillbragt huvudsakligen i Egypten, där han på olika punkter av landet företog grävningar, stundom utan framgång, men dock alltid i överensstämmelse med en på förhand uppgjord plan.
Hans stoft vilar i Bulakmuseets hage, där en präktig vård, vartill medlen anskaffats genom offentlig subskription, bevarar hans minne. Även hans fädernestad har rest honom en stod. Mariette var bland annat ledamot av Franska institutet og fikk tittelen pasche.
De fremste av Mariette delvise eller fullstendige oppgravde fornegyptiska minnesmärkena eller ruinsamlingene – näst Serapeum, vilket räknas som på en gång hans vackraste fynd och en av de mest storartade arkeologiska upptäckterna under 1800-talet – er templene i Edfu, i Dendera, i Abydos, åtskilliga av det gamla Tebes helgedomar, särskilt de i Medinet Habu og Deir-el-Baheri, en stor del av det forna Memfis nu kända gravar ved Sakkara og Gise samt det forna Tanis (Sân).
En mängd smärre fornlämningar, steler, likkister, statuer, figuriner, prydnads- och husgerådssaker, papyrer och så vidare bragtes även vid dessa grävningar i dagen och bildade huvudstommen i det av Mariette grundlagda storartade egyptiske museet i Kairo. Som forskare uträttade Mariette långt mindre än som upptäckare og likväl efterlämnade han et högst betydande litterært bagage, bestående hovedsaklig av undersøkelser i egyptisk arkeologi samt veldig publikationer av innskrifter og bilder, hämtade från de ruincentra han genom grävning gjort tilgjenglige for forskningen.--->
Nabil Bentaleb
Nabil Bentaleb (født 24. november 1994) er en franskfødt algerisk fotballspiller som spiller for Angers SCO.
Du Jing
Chen (født 23. juni 1984 i Anshan) er en kinesisk badmintonspiller. Hennes største internasjonale resultat, kom da hun representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina og tok gull sammen med Yu Yang. Hun har også en fjerdeplass fra VM i 2007.
Nabil Bentaleb
Landslaget
Han debuterte for det algeriske landslaget den 5. mars 2014.
Den 14. november 2012 debuterte Bentaleb for Frankrike U-19 i en treningskamp mot Tyskland U-19, en kamp de tapte 3-0.
Den 15. februar 2014 valgte han å spille for Algerie fremfor en mulig fremtid i den franske landslagsdrakten. Bare noe dager etter ble han tatt ut til sinn først landslagssamling av den bosniske landslagstreneren Vahid Halilhodžić. Han debuterte for Algerie den 5. mars 2014 i en treningskamp mot, en kamp de vant 2-0. Han scoret sitt første landslagsmål mot den 4. juni 2014.
Jenny McCauley
Jenny McCauley (født 18. juli 1974) er en irsk terrengsyklist.
Neißeaue
Neißeaue er en landsby i Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i den midterste og østlige delen av Fristaten Sachsen. Byen har 1 895 innbyggere (31. desember 2008) og er en del av Forvaltningsforbundet Weißer Schöps/Neiße.
Neißeaue ligger i den østlige delen av kretsen i et skogrikt område i Neißetal, ca. 10 km nord for Görlitz og 10 km sørøst for Niesky. Mellom stedene Deschka og Zentendorf utgjør deler av elven Neiße den østligste delen av Tyskland. På polsk side grenser kommunen mot kommunen Pieńsk.
Kommunen Neißeaue ble dannet den 1. juli 1995 gjennom en sammenslåing av de tidligere kommunene Groß Krauscha (med Neu Krauscha), Kaltwasser (med Klein Krauscha) og Zodel. Emmerichswalde ble deretter fraskilt som et egen kommunalt område fra Groß Krauscha. Den 1. januar 1999 ble kommunen Deschka (med Zentendorf) innlemmet i Neißeaue.
Kodersdorf var en kommune i Niederschlesischer Oberlausitzkreis frem til 1. august 2008. Siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Görlitz.
Guinea-Bissau under Sommer-OL for ungdom 2014
Guinea-Bissau deltok under Sommer-OL for ungdom 2014 fra 16. til 28. august 2014 i Nanjing i Kina. Troppen bestod av to utøvere.
Jenny Copnall
Jenny Copnall (født 19. november 1975) er en britisk terrengsyklist.
Prince Albert-piercing
Prince Albert-piercing er en av de vanligste piercinger av kjønn på menn. Prince Albert er en piercing i ringform som strekker seg langs undersiden av glans fra urinrørsåpningen til der glans møter penisens skaft. Den beslektede "omvendte Prince Albert piercing" kommer inn gjennom urinrøret og går ut gjennom et hull gjennomboret i toppen av glans.
Mens noen piercere kan velge å unngå nervebunten som går langs midten av frenulum, kan andre velge noe annet. Piercingen kan sentreres hvis bæreren er omskåret. Ellers må piercing gjøres utenfor sentrum slik at den omkringliggende huden kan plassere seg selv.
Gammarus electrus
Gammarus electrus er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Zhecheng
Zhecheng (kinesisk: 柘城县; pinyin:  Zhèchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Shangqiu.
I 1999 hadde fylket et folketall på 923,726 innbyggere.
Kulturminner
Lizhuang-funnstedet (Lizhuang yizhi, 李庄遗址) ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Giring
Investorer girer egenkapital med gjeld for å forsterke investeringsevnen sin. Giring omtales vanligvis som gjeldsgraden målt i prosent. Altså betyr 65% giring en egenkapital på 35% og en gjeldsgrad på 65%.
Giring på 25% vil gi giringsfaktoren 4 (hvor mange ganger man girer), som er, altså én delt på gjeldsgraden i desimaltall.
Gjeldsgraden uttrykkes som.
Egenkapitalandel uttrykkes som.
Ausekarane
Ausekarane er et norsk orkester og revygruppe som debuterte i 2007 med revyen Haraball i Naustet. Revyen ble også gitt ut på DVD. Gruppen har siden reist på turne på vestlandskysten med ferja «Showboat» og gitt ut platene Fela liv i Marsteinparken, Spelar for livet, Farande fant og Me veit kor du bur.
Bandet ble nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen danseband for albumet Ein hau med hitts. Albumet ble først diskvalifisert da man mente at over halvparten av innspillingene fra albumet var utgitt tidligere. Plateselskapet hadde meldt opp en samleplate med seks nye låter så i stedet ble spillelisten Ausekarane 2016 nominert.
Leopard
Afrika Midtøsten Asia
Leopard (Panthera pardus), som også kalles panter og sort panter, er et stort rovpattedyr som tilhører gruppen med brølekatter blant dyra i kattefamilien. Arten er utbredt over store deler av Afrika, Lilleasia, Midtøsten og Asia, mens den er utdødd i Europa. Selv om leoparden er relativt tallrik regnes arten som den minst tilgjengelige av brølekattene. Arten inngår i Afrikas fem store, sammen med løve, kafferbøffel, afrikansk savanneelefant og stumpneshorn/spissneshorn. Arten er en toppkonsument i sitt økosystem.
Beskrivelse
Leoparden har et karakteristisk, nærmest sirkelrundt, rosettlignende prikkemønster på en blekgul-rødgul (habitatavhengig) grunnfarge, et mønster som til en viss grad kan ligne det geparder og jaguarer har. Pelsen er kort og glatt og mønsteret varierer fra sted til sted og individ til individ. Dyr som oppholder seg i fjellstrøk har kraftigere pels (spesielt om vinteren) og blir generelt mørkere i fargene. Sterkest utfarging finner man hos dyr som lever i regnskogen, mens dyr på savanneen gjerne er mer okergule i utfargingen. Dyr som lever i tilknytning til ørkenområder blir blekere kremfarget til gulbrune i utfargingen. Disse blir dessuten fysisk noe mindre i snitt. I så måte er det kjent at peleopard som lever i tilknytning til det ørkenlignende fjellandskapet i Oman blir relativt småvokste. Dyr som oppholder seg i tett skog får også gjerne mørkere og kraftigere farger enn enn de som lever på savannene. Det er således flere sorte pantere som lever i tett regnskog (jungel) enn i andre habitat. Dyr som lever i kaldere strøk blir gjerne mer grålige i utfargingen.
Noen dyr kan framstå som nærmest helt sorte (grunnet melanisme). Slike kalles gjerne sort panter. Dette er imidlertid en fellesbenevnelse, som også bruks om sorte jaguarer og sorte pumaer. Sorte leoparder er mest vanlig i varme, fuktige strøk med tett skog (regnskog). Leoparder kan også fødes hvite (grunnet albinisme).
Leoparden har en langstrakt og meget muskuløs kropp, med kraftige og relativt korte lemmer. Hodet er rundt og ørene små og runde i formen. Leoparder varierer mye i størrelse, både fra individ til individ og populasjon til populasjon. Det er imidlertid en tendens til at dyr som lever i fjellstrøk nær kysten blir fysisk mindre enn dyr som lever i andre habitat. Likeledes er det en tendens til at dyr som lever i mer nordlige fjellstrøk blir fysisk noe større enn andre dyr. Vekten ligger gjerne på omkring 17-91 kg (59 kg i snitt) og kroppslengden på cirka 91-243 cm inkludert halen. Gjennomsnittet er 137-167 cm. Dyr på opp mot 292 cm skal ha blitt målt, men kan ikke bekreftes. Skulderhøyden ligger gjerne i området 43-79 cm. Hannen blir omkring 50 prosent større enn hunnen.
Den største underarten fysisk sett skal være anatolsk leopard (P. p. tulliana), som hevdes å kunne bli opp mot 100 kg tung og opp mot 250 cm lang (inkludert en 80 cm lang hale). I 1978 antydet IUCN at det kun var 23 anatolske leoparder igjen i Anatolia.
Som alle katter, unntatt geparden, har også leoparden kvasse klør som den kan trekke inn. Den kan bli mer enn 20 år gammel i fangenskap, men i vill tilstand er trolig 7-9 år mer normalt. Leopard kan angripe mennesker.
Utbredelse
På øygruppa Zanzibar (tilhører Tanzania) utenfor østkysten av Afrika døde trolig zanzibarsk leopard (en underart) ut like før siste tusenårsskifte. Underarten er således kanskje den siste som har gått tapt for ettertiden. Leopard er imidlertid den arten som har størst geografisk spredning av alle kattedyr.
En gang i tiden var leoparden utbredt fra Storbritannia i vest til Japan i øst, og sør til Kapp det gode håp i Sør-Afrika på det afrikanske kontinent. Arten er i dag mest utbredt i deler av Afrika, de sørlige og østlige delene av Asia, Midtøsten og de mest sørøstlige områdene av Lilleasia. Et unntak er i større ørkenområder, som i Sahara og Kalahari. De er også svært sjeldne i Vestafrika og Nord-Afrika, nord for Sahara.
Det er kjent at det i Nord-Afrika eksisterer en liten populasjon i Atlasfjellene, i Marokko. Likeledes er det observert dyr i grensestrøkene mellom Marokko og Algerie, men det er ukjent om det eksisterer en levedyktig populasjon der. Også i Egypt regner man arten som utdødd, selv om det kan finnes dyr i sørøstlige ørkenstrøk.
På Den arabiske halvøy estimerte Arabian Fauna Conservation Workshop i 2006 at det fantes omkring 200 dyr, fordelt i tre distinkte subpopulasjoner. Dette er henholdsvis Negevørkenen, Wadafjellene i Jemen, og Dhofar i Oman. Det er imidlertid ukjent om arten fortsatt eksisterer i Saudi-Arabia.
I Europa fantes leopard nordover til Sør-England, Tyskland og Polen i pleistocen. Den hadde en mer begrenset utbredelse enn huleløve og fantes ikke på de åpne løss-steppene i istidene. De europeiske leopardene foretrakk fjellskoger og jaktet på gemse og steinbukk. De gikk også langt inn i huler og angrep hulebjørner som lå i vintersøvn.
Status i Europa etter siste istid er uklar. Det er gjort noen usikre funn fra tidlig holocen i Spania, Hellas og Ukraina, men i historisk tid er arten bare kjent fra Kaukasus. I denne fjellkjeden var leopard lenge vanlig, men ved midten av det tyvende århundre var bestanden sterkt redusert. Det er neppe mer enn 15 leoparder igjen i Store Kaukasus, og arten er helt borte fra den vestlige delen av fjellkjeden. I Lille Kaukasus er det kanskje opptil 50 eksemplarer. I den russiske delen av Kaukasus forsøker man å gjeninnføre arten. I vestlige Tyrkia døde leoparden ut midt i 1970-årene. Statusen i sørøstlige Tyrkia og Irak er uklar på grunn av de væpnede konfliktene som gjør undersøkelser vanskelige. Leoparden har fortsatt en levedyktig bestand i Iran, spesielt i Elburz- og Zagrosfjellene og i grensestrøkene mot Turkmenistan.
Habitat
Leoparden er svært tilpasningsdyktig og trives i en rekke ulike habitater, fra tropisk regnskog til skog på savanner og fjell. Det viktigste er at det er trær der, som leoparden kan søke tilflukt i, og at habitatet har et årlig regnfall på minimum 50 mm. Det viktigste ser ut til å være god tilgang på gjemmesteder og byttedyr.
Leoparden (avhengig av underart) tåler godt lave temperaturer og kan holde til i store høyder. På Kilimanjarofjellet i Tanzania ble det funnet et leopardkadaver i en høyde av 5 630 moh. Kadaveret var ikke fastfrosset i isen, slik noen har hevdet, så det må tolkes som et bevis på leopardens mangfold med hensyn til valg av habitat (Guggisberg, 1975; Nowak , 1997).
Atferd
Leoparden lever solitært og er territorial. Den er i større grad nattaktiv enn sine nærmeste slektninger. Leoparden er en dyktig klatrer som tilbringer store deler av døgnet hvilende i et tre, der den er trygg for sine nærmeste fiender, løver, hyener og afrikanske villhunder. Likeledes er leoparder gode svømmere som trives i vann, om enn ikke på linje med tigeren.
Revir
Hannene hevder store revir som ofte inkluderer flere hunner, som den ellers kun oppvarter i paringstiden. Reviret markeres med urin, avføring, duftavsetninger og skraping og kloring med klørne. Hannenes territorium overlapper ikke andre hanners, men hunnenes kan overlappe begge kjønn.
Størrelsen på territoriene varierer. I Tsavo nasjonalpark (Kenya) er hannens revir typisk 9-65 km². På Sri Lanka har hannene sjelden revir som er større enn 10 km². I fjellterreng er det registrert hanner med et territorium på opp mot 338-487 km², noe som trolig skyldes redusert tilgang på både rivaler og byttedyr innenfor habitatet.
Ready to Rumble
Ready to Rumble er et musikkalbum med Good Time Charlie. Albumet ble utgitt i 2017.
Leopard
Jakt
Leoparden er nattaktiv og jakter helst når det er mørkt og i grålysningen og skumringen. Som oftest langs bakken i tilknytning til tett krattskog, trær, knauser og fjellrevner eller lignende, men den kan også ligge i bakhold oppe i et tre og angripe derfra. Det er også avdekket at leoparden foretrekker å jakte på små flokker av dyr i tett vegetasjon, der sjansen for selv å bli skadd er minimal. Selv om leopardens morfologi er tilpasset jakt på store byttedyr, er den trolig også avhengig av å jakte på smådyr for å livnære seg i vanskelige tider. Dette kan forklare leopardens varierte meny i forhold til sine nærmeste slektninger.
Leoparden er en typisk snikjeger, som smyger seg nært opptil byttet (som regel innen 5-20 meter) før den angriper gjennom en kort spurt. Toppfarten kan, for en kort periode, komme opp i 60 km/t. Den kan også hopp opp mot 6 meter horisontalt og 3 meter vertikalt. Om den skulle mislykkes med et direkte angrep vil leoparden sjelden oppta forfølgelse av et byttedyr over mer enn 50 meter.
Som de fleste andre kattedyr dreper den større byttedyr gjennom et strupebitt, som stenger for oksygentilførselen til hjernen gjennom kvelning. Større bytter blir ofte fraktet med opp i et tre, slik at andre rovpattedyr ikke kan stjele det. Det er kjent at leoparden kan løfte med seg et bytte som veier mer enn det dobbelte av den selv opp i et tre. Etter en kort hvil fortærer leoparden så mye den orker av byttet, som festes i greinverket. Om leoparden ikke spiser opp alt, kommer den tilbake for å fortære resten senere. Mindre byttedyr drepes helst med et nakkebitt og kan fortæres på stedet. Leoparder vil sjelden forsvare et bytte.
Diett
Leoparden er en typisk kjøtteter. Den foretrekker aksishjort (Asia), impala og Thomsons gasell (Afrika), men generelt kan man hevde at leoparder jakter og spiser en mye mer variert meny enn de andre store kattedyrene. Det mest typiske byttet er et hjortedyr som veier 10-40 kg (23 kg i snitt), noe som ifølge Mills og Harvey (2001) er relativt mye mindre enn tidligere rapporter har antydet.
Hannleoparder spiser i snitt 3,5 kg i døgnet, mens hunner spiser cirka 2,8 kg. Det er kjent at leoparder kan angripe og drepe mennesker, slik som leoparden fra Rudraprayag (India) som mellom 1918 og 1926 skal ha drept 125 mennesker før den ble skutt av Jim Corbett.
Reproduksjon
Avhengig av region parer leoparder seg stort sett året rundt, unntatt i Sibir og Mandsjuria der paringstiden stort sett foregår i perioden januar-februar. Hunnen føder som regel ett kull hvert andre år. Hannen oppdager hunnens brunst gjennom luktstoffer som avsettes i urinen. Hunnens brunstsyklus varer i 46 dager, men hun er bare fruktbar i 6-7 av disse. Om hun ikke blir befruktet vil hunnen normalt komme i ny brunst etter 25-58 dager. Under selve paringen vil dyra kopulere hvert 15. minutt gjennom flere dager. Hunnene parer seg første gang i 2-3-årsalderen.
Hunnen føder som regel 1-6 (typisk 2-3) unger cirka 90-112 dager etter vellykket paring, men dødeligheten er stor. Det er derfor sjelden å se mer enn 1-2 unger. Ungene, som gjerne veier omkring 400-600 gram ved fødselen, fødes blinde og får først syn når de er 10-12 dager gamle. Først etter cirka seks uker vil ungene komme fram fra hjemmestedet og følge mora på korte turer i omgivelsene rundt. På denne tiden begynner de også å spise kjøtt.
Underarter
Det er beskrevet mer enn 50 varianter av arten leopard, men i senere år har kun 27 av disse vært klassifisert som egne underarter. Med bakgrunn i moderne forskning med mtDNA, der 77 leoparder fordelt på 13 av de 27 tidligere anerkjente underartene ble testet, anerkjennes nå mer kun ni av disse som egne underarter internasjonalt. De andre leopardene som er beskrevet må derfor sees på som lokale genetiske varianter. P. p. melas og P. p. nimr anerkjennes med bakgrunn i et svært begrenset forskningsmateriale, slik at status for disse må regnes som midlertidig.
Basert på morfologi anerkjenner Khorozyan m. fl. (2006) også P. p. tulliana (Tyrkia og deler av Kaukasus) og P. p. sindica (Pakistan, kanskje også Afghanistan og Iran) som egen underarter, men disse mangler internasjonal tilslutning. Likeledes regner Khorozyan at P. p. ciscaucasica er et senior synonym for  P. p. saxicolor. P. p. tulliana og P. p. sindica  anerkjennes også av noen forskere med bakgrunn i morfologiske studier, men disse mangler allmenn anerkjennelse og listes derfor her som varianter. P. p. adersi er utdødd og telles derfor ikke med blant de ni underartene.
Minquan
Minquan (kinesisk: 民权县; pinyin:  Mínquán Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Shangqiu.