cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stor-Elvdal
Skoler
Høgskolen i Innlandet, fakultet for anvendt økologi, landbruksfag og bioteknologi, ligger på Evenstad.
Netscape Communications Corporation
Netscape Communications Corporation var firmaet bak nettleseren Netscape Navigator, den mest populære grafiske nettleseren i 1990-årene.
Selskapets opptur
Selskapet Netscape ble grunnlagt i 1994 av Jim Clark og Marc Andreessen, som også hadde utviklet den første grafiske nettleseren, NCSA Mosaic, som gjennom konseptet WWW spredte Internett til en stor brukergruppe. Universitetet der de utviklet dataprogrammet NSCA Mosaic, så raskt verdien og krevde opphavsretten til det. Jim og Marc startet da selskapet Mosaic, som kort tid etter skiftet navn til Netscape, og deres nye program Netscape Navigator (NN), som kom i oktober 1994, ble den mest populære nettleseren på resten av 1990-tallet.
Utover nettleserer har Netscape utviklet en tidligere svært populær webtjener, Netscape Enterprise Server, USENET-tjeneren Netscape Collabra, og mange ulike andre nett-tjenere. Selskapet har også startet Mozilla, et prosjekt for nettlesere med åpen kildekode, og funnet opp det mye utbredte programmeringsspråket JavaScript.
Netscape ble i mars 1999 kjøpt opp av selskapet America Online (AOL).
På slutten av 1990-tallet fikk Netscape kraftig konkurranse av Explorer og mistet dermed sin dominerende posisjon. I 2001 var de redusert til under 20% av markedet.
Selskapets nedtur
I begynnelsen kostet nettleseren Netscape Navigator penger, men etter at tallet på Microsoft Windows-brukere av Verdensweben begynte å ta innpå tallet på UNIX-brukere og Microsoft begynte å dele ut sin nettleser, Internet Explorer (IE) gratis medfølgende operativsystemet Microsoft Windows, ble også Netscape tvungne til å dele ut programvaren gratis. Men denne strategien var ikke nok. Netscapes del av markedet dalte. En avgjørende faktor var da IE 5 ble lansert i 1999. På den tida var Internet Explorer mer avansert enn Netscape Navigator. Året etter kom den Mozilla-baserte Netscape 6, men den viste seg å være altfor ustabil og klarte derfor ikke å få mange brukere til å gå over til Netscape.
Etter flere forsøk på å snu trenden, la AOL (som på det tidspunktet het AOL Time Warner) i juli 2003 ned utviklingsavdelingen i Netscape og oppløste hele datterselskapet.
Klemen Pretnar
Klemen Pretnar (født 31. august 1986) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Argentina under Vinter-OL 1952
Argentina under Vinter-OL 1952. Tolv utøvere, elleve menn og én kvinne, fra Argentina deltok i to øvelser, alpint og bobsleigh, under Vinter-OL 1952 i Oslo. OL-troppen besto av åtte alpinister, hvorav én kvinne og fire bobkjørere. Argentina vant ikke noen medaljer, og beste plassering var en åttendeplass i firerbob.
Vibeke Mork
Vibeke Mork utgjorde sammen med Per Kristian Grytdal, den norske technogruppen, Pacific Blue. Deres album Horizon hadde lydsporene Hurricane og Sunrise på topp 10 listen i Norge i 1999, men siden har man ikke hørt noe mer til dem.
Gb (bokstav)
GB eller gb er den åttende bokstaven i alfabetet som brukes for å skrive joruba. Den representerer lyden, en stemt labial-velar konsonant, som finnes i en rekke vestafrikanske språk.
I motsetning til andre bokstavkombinasjoner som anses for å være én enkelt bokstav, er det ingen egen koding for gb i Unicode, den skrives som en G og b etter hverandre.
Konflikter i Brasils historie
Dette er en liste over konflikter, kriger og de viktigste slagene som har vært utkjempet i løpet av Brasils historie.
Linjeskip
Linjeskip kan ha flere betydninger:
Magnuskatedralen
Magnuskatedralen (færøysk: Magnuskatedralurin, men omtales oftest som Múrurin, «Muren») var en katedral som ble bygget på initiativ fra biskop Erlend av Færøyene omkring år 1300 i Kirkjubøur på Færøyene. I dag er det bare en ruin med ytterveggene igjen av katedralen. Det er usikkert hvorvidt katedralen ble ferdigbygd eller om katedralen har forfalt.
Den høygotiske domkirkeruinen har verken tak eller vinduer fra den opprinnelige konstruksjonen, men blir i dag midlertidig beskyttet av et faste dekke mot regn og vær. Kirkeruinene står på ventelisten for UNESCOs verdensarvliste og er den største middelalderbygningen på Færøyene. Foreningen Norden har bekreftet at den allerede er på listen.
Katedralen er 25,5 meter lang, 10, 8 meter bred og 9 meter høy. Det finnes i dag ikke noe spir, men det synes likevel som det var en del av de opprinnelige planene. De 1,5 meter tykke veggene er reist av lokal basalt, en bergart av vulkansk opprinnelse.
Byggingen av katedralen begynte omtrent rundt 1300 under biskop Erlend. Reisningen av katedralen, basert på krevd innsats fra lokalbefolkningen, var et stort løft for Færøyene, kanskje for stort da det tyder på at biskopen ved et tidspunkt ble tvunget til å rømme fra øyene, antagelig grunnet et opprør i forbindelse med skattene og den tunge arbeidsinnsatsen. Det kan være grunnen til at bygningen aldri ble ferdigstilt. En annen forklaring skylder svartedauden som rammet Færøyene og reduserte befolkningen til en tredjedel.
Ellen Belsom
Ellen Irene Belsom (født 11. august 1959) er en norsk politiker, har vært både leder og bystyrerepresentant for Bodø Høyre. Belsom meldte seg ut av partiet i 2002 og gikk over til Fremskrittspartiet, men meldte seg senere inn i Høyre igjen. Hun ble valgt inn i Bodø bystyre for perioden 2011–2015, men ble senere bystyrets eneste uavhengige representant. Hun satt to perioder i bystyret. Hun er også prosjektleder i Skifte Eiendom, samt at hun har bakgrunn som direktør for Studentsamskipnaden i Bodø.
Belsom har vært styremedlem i Fosterhjemsforeningen i Nordland.
Per Kristian Grytdal
Per Kristian Grytdal (født 1974), kjent som PK, er en norsk musiker, vitenskapsartist og programleder på TV fra Moss. Sammen med Vibeke Mork utgjorde han technogruppen Pacific Blue som hadde to låter fra albumet Horizon inne på VG-lista topp 10 i 1999. I 2013 og 2014 var han en av programlederne for Barn ingen adgang på NRK Super.
Grytdal jobber også som formidler og vitenskapsartist ved INSPIRIA science center hvor han driver med undervisning og er ansvarlig for utføring og utvikling av science show. Han lager også YouTube videoer på sin kanal <Naturfag rocker med PK> hvor han tester ut masse eksperimenter og forklarer på en spennenende måte for Barn, unge og voksne.
Dick Gephardt
Dick Gephardt (født 31. januar 1941 i Missouri, USA) er en tidligere fremtredende amerikansk politiker for Det demokratiske partiet. Gephardt ble utnevnt som amerikansk representant for Missouri den 3. januar 1977. Han tjenestegjorde også som House Majority Leader fra 1989 til 1995, og som minoritetsleder fra 1995 til 2003.
Han prøvde iherdig, men forgjeves om å vinne den demokratiske nominasjonen for å bli president i USA både i 1988 og i 2004. Men han ble nevnt som en mulig visepresidentkandidat både i 1988, 1992, 2000, 2004 og for siste gang i 2008. Siden han trakk seg fra politikken har han jobbet som seniorrådgiver på det globale advokatfirmaet DLA Piper og er også en aktiv konsulent for Goldman Sachs.
Nominasjonsvalget i 1988
Gephardt var en mislykket kandidat til den demokratiske nominasjonen under presidentvalget i 1988. Gephardt drev hardt på for å vinne i årsskiftet 1987/88 og etter hvert fikk han mange stemmer i Iowa etter han kom med en annonse som kritiserte det han mente var urettferdige handelsbarrierer mellom Korea og Japan.
Gephardt vant i Iowa og Sør-Dakota primært i februar 1988, men han gikk tom for penger og droppet derfor ut av valgprosessen etter å ha tapt stort i mars 1988 under primærvalget "Super Tuesday", da han bare vant primært i Missouri. En annonse som var en del av kampanjen til guvernør Michael Dukakis fokuserte på Gephardts "flip-flopping" og viste en person som lignet på Gephardt gjøre forover og bakover flipper foran kameraet.
Mange mente at annonsen drepte de siste mulighetene Gephardt hadde til å vinne nominasjonen. Han fikk bare 13% av stemmene i delstaten Michigan. Motkandidaten Michael Dukakis vurderte en stund å plukke ut Gephardt til å være hans kandidat som visepresident, men han ombestemte seg og valgte i stedet Texas-senator Lloyd Bentsen.
Nominasjonsvalget i 2000 og 2004
Gephardt fikk igjen muligheten til å bli utnevnt som visepresidentkandidat da visepresident Al Gore satte Gephardt på sin korte liste over mulige kandidater til å være hans visepresident under presidentvalget i 2000. Men Gore valgte vekk Gephardt som mulig kandidat til jobben som mulig visepresident, og valgte isteden Joe Lieberman som sin kandidat.
Gephardt kunngjorde den 5. januar 2003 at han ville prøve å bli president igjen i 2004. Denne gangen ble Gephardt av mange velgere sett på som en alt for gammeldags presidentkandidat.
Politiske meninger
Siden han startet sin politiske karriere har Gephardt politiske syn gradvis forflyttet seg fra høyresiden til den venstre siden av politikken. Opprinnelig ble Gephardt sett på som en sterk motstander av abort og han ble sett på som en svært sosial konservativ politiker. Men dette har senere forandret seg en del. Siden han trakk seg fra politikken har Gephardt vært en frittalende talsmann for rettighetene til homofile men han motsetter seg fremdeles sterkt at homofile mennesker skal kunne inngå ekteskap med hverandre.
Gephardt ble sett på som en økonomisk populistisk politiker. Som politiker støttet han en universell helsedekning, mer rettferdig handel og en mer progressiv beskatning.
Den 10. oktober 2002 var Dick Gephardt blant de 81 demokratene som stemte i favør av den omdiskuterte amerikanske invasjonen av Irak som begynte i 2003. Men tre år senere, i 2006 snudde Gephardt i denne saken og kunngjorde at han tok feil i 2001 da han mente at invasjonen av Irak var nødvendig og en god ide.
Gephardt vedtok den 5. juli 2007 Hillary Rodham Clinton sin kampanje som presidentkandidat. Dette ledet mange amerikanere til å spekulere i om Gephardt var interessert i å bli utnevnt som en mulig presidentkandidat til presidentvalget i 2008.
Det globale advokatfirmaet DLA Piper som Gephardt er en del av etter at han trakk seg fra politikken ble en stor donator av penger til Hillary Clintons presidentkampanje. Til sammen donerte advokatfirmaet rundt 190 000 dollar til Clintons kampanje. Gephardts navn ble nevnt i media ett par ganger i løpet av sommeren 2008 som en eventuell kandidat som visepresident for senator Barack Obama.
Oziory
Oziory (russisk: Озёры) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger på vestre bredd av elva Oka 157 km sørøst for Moskva. Innbyggertall: 26 000 (estimat 2006), 25 704 (folketelling 2002), 28 215 (folketelling 1989).
Oziory ble først nevnt i 1578 som en landsby ved navn Marvinskoje Ozerko (russisk: Марвинское Озерко). Sent på 1700-tallet ble den omdøpt til Ozerki (russisk: Озерки). I 1851 fikk bosetningen sitt nåværende navn, Oziory. Den fikk bystatus i 1925.
Morten Vinje
Morten Vinje (født 5. juli 1956 på Langesund, kommune) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte opprinnelig i Larvik Turn. Vinje spilte midtstopper for klubbene Skeid og Moss på slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet. Vinje spilte 132 klubbkamper for Skeid og 15. Han ble cupmester for Moss i 1983.
Iso Rivolta
Iso Rivolta var en italiensk produsent av blant annet kjøleskap, mopeder og luksusbiler med hovedkontor i Milano.
Historie
Familien Rivolta tilhørte Milanos industrifamilier, og produserte i begynnelsen kjøleskap. Etter 2. verdenskrig startet man under ledelse av Renzo Rivolta med produksjon av mopeder, og senere en liten bil – Isetta. Isetta ble senere produsert av BMW på lisens, og ble en stor suksess.
Renzo Rivolta valgte senere å satse på luksusbiler, og utviklet sammen med blant andre Giorgetto Giugiaro modellen Iso Rivolta IR 300, som ble presentert på bilutstillingen i Torino i 1962. Videre ut over 1960-tallet ble flere biler lansert, i 1965 kom GT-modellen Iso Grifo, og i 1967 den sportslige sedanen Iso Fidia.
Renzo Rivolta døde i 1966, og sønnen Piero Rivolta tok over virksomheten. På begynnelsen av 1970-tallet fikk selskapet store problemer med oljekrisen i 1973, og Iso Rivolta gikk konkurs i 1974.
Moskvaprosessene
Moskvaprosessene var tre rettssaker som ble ført i Sovjetunionen mot politiske motstandere av Josef Stalin under den store terroren. Mange av de dømte ble henrettet. Prosessene anses som skueprosesser, hvor dommene og straffene var bestemt på forhånd og offentlig rettferdiggjort gjennom fremtvungede tilståelse. Hensikten med prosessene var å eliminere alle mulige utfordrere til Stalins makt, særlig gamle bolsjeviker med erfaring fra den russiske revolusjonen. De fleste ofrene for prosessene ble anklaget etter artikkel 58 i den sovjetiske straffeloven, for å konspirere med vestlige land om å myrde Stalin og andre sovjetledere, oppdele Sovjetunionen og gjenopprette kapitalismen.
Prosessene ble gjennomført mot tidligere fremtredende maktpersoner i Sovjetunionen i årene 1936 til 1938. De ble satt i verk etter drapet på lederen av kommunistpartiets avdeling i Leningrad, Sergej Kirov. Det var Stalin som sto bak Moskvaprosessene for å konsolidere sin makt over kommunistpartiet. Mange mener også at Stalin sto bak drapet på Kirov, selv om dette ikke er blitt bekreftet etter at de sovjetiske arkivene ble åpnet etter Sovjetunionens sammenbrudd. Om lag 50 personer ble dømt i Moskvaprosessene, de fleste til døden. Blant de dømte var Nikolaj Bukharin, Lev Kamenev, Grigorij Zinovjev, Jurij Pjatakov, Karl Radek og Aleksej Rykov.
Rettssakene ble holdt med internasjonal presse til stede. Blant annet rapporterte den norske forfatteren Nordahl Grieg fra rettssakene, og han gikk svært langt i å forsvare Stalins prosesser. I artikkelen «Dramaet i Moskva» (februar 1937) angrep han åtte norske forfattere som kritiserte prosessene. Prosessene utgjorde også grunnlaget for hans roman Ung må verden ennu være. I sin samtid var rettssakene bemerkelsesverdige på grunn av hvor mange tidligere bolsjeviker som kom med innrømmelser både om landsforræderi og konspirasjon.
Karen Marie Ramstad
Karen Marie Ramstad var representant for Bodø Høyre i bystyret i Bodø i perioden 1991–1995.
Zwolle
Zwolle er hovedstaden i den nederlandske provinsen Overijssel. Byen har 125 709 innbyggere (2017) og ligger ved elvene IJssel, Zwarte Water, Aa og Vecht. Zwolle er en tidligere Hansaby. Zwolle fikk bystatus i 1230 og det er mange historiske bygg fortsatt til stede i byen.
Historie
Området har vært bosatt siden steinalderen og i romertida var området bosatt av saliske frankere.
Den moderne byen ble grunnlagt rundt 800 av frisiske kjøpmenn og troppene til Karl den store. Navnet Zwolle kommer av ordet Suolle, som betyr «ås» (jfr. det norske verbet «å svelle»). Denne åsen er mellom de fire elvene rundt byen, IJssel, Vechte, Aa og Zwarte Water. Åsen var det eneste i området som ikke ble oversvømmet av flom fra elvene.
Zwolle ble først nevnt i skriftlige kilder i 1040 da en kirke til St. Mikael ble bygd. Kirka ble renovert i første halvdel av 1400-tallet og eksisterer fremdeles som Sint Michaëlskerk.
31. august 1230 ga biskopen av Utrecht Zwolle bystatus og byen ble medlem av Hansaforbundet i 1294. I 1361 ble byen med i krigen mellom Hansaforbundet og Valdemar IV av Danmark. I 1370 avsluttet Stralsundtraktaten krigen og Zwolle fikk en vitte, en handelskoloni, i Skåne i Sverige. Zwolle var også en av hansabyene som drev handel på Bryggen i Bergen. Gullalderen for Zwolle kom på 1400-tallet. Det ble drevet mye handel langs elvene og byen hadde et stort fiskemarked og det viktigste kvegmarkedet i Nederland etter Rotterdam. Andre viktige næringer var bomullsprodukusjon, jernproduksjon, båtbygging, farging og bleking, spinning, taulaging og saltproduksjon.
Transport
Flere hovedveier går forbi Zwolle og siden 1864 har byen hatt jernbanestasjon. I dag går det tog i sju retninger fra Zwolle (Kampen, Leeuwarden, Groningen, Emmen, Enschede, Arnhem/Nijmegen og Amersfoort).
En ny jernbane fra Zwolle til Lelystad åpnet i 2012. Linja kuttet reisetiden fra Zwolle, og områdene lenger nord, til Amsterdamområdet kraftig.
Nå er det jul igjen
Nå er det jul igjen er en juleplate utgitt av Dizzie Tunes i 2009.
Anne Kari Eid
Anne Kari Eid (født 1951) er en norsk forfatter og foredragsholder. Hun er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo.
Mark González
Mark Dennis González Hoffmann (født 10. juli 1984), også kjent som Mark González, er en chilensk tidligere fotballspiller.
Han skulle komme på lån til Liverpool FC fra Albacete Balompie før 2005-06-sesongen, men ble nektet arbeidstillatelse av det britiske arbeidsdepartemenet. Han ble deretter kjøpt av Liverpool og lånt ut til Real Sociedad sesongen 2005/2006. Sommeren 2006 fikk González endelig sin engelske arbeidstillatelse.
Australia under Vinter-OL 1952
Australia under Vinter-OL 1952. Ni sportsutøvere, sju menn og to kvinner, fra Australia deltok i fire sporter, alpint, skøyter, langrenn og kunstløp under Vinter-OL 1952 i Oslo. Australia som deltok for andre gang i et vinter-OL vant ikke noen medaljer, beste plassering var en tiendeplass i kunstløp.
Belgia under Vinter-OL 1952
Belgia under Vinter-OL 1952. Ni sportsutøvere, alle menn, fra Belgia deltok i tre sporter, alpint, bobsleigh og skøyter, under Vinter-OL 1952 i Oslo. Belgia vant ikke noen medaljer, beste plassering var en sjetteplass i toerbob.
Morsdag
Morsdagen er en hedersdag for mødre, som feires på varierende dato i forskjellige land. I Norge feires morsdagen den andre søndagen i februar, det vil si søndag. februar i 2023, og søndag. februar i.
Amerikansk opprinnelse
Ann Maria Reeves Jarvis, en ung, hjemmeværende mor fra Appalachene i USA, prøvde å forbedre de sanitære forholdene for alle parter etter den amerikanske borgerkrigen ved å opprette flere foreninger som hun kalte «Mothers' Day Work Clubs». I 1868 begynte hun å arbeide for å forsone partene. Inspirert av Ann Marie Reeves Jarvis' arbeid skrev Julia Ward Howe ik: «Morsdagsoppropet»), men greide ikke å få innført «Mother's Day for Peace» (norsk: «Morsdag for fred») som en offisiell helligdag. Ann Maria Reeves Jarvis' datter Anna Marie Jarvis kjente til både sin mors arbeid og arbeidet til Julia Ward Howe. Cirka ett år etter at moren døde, holdt hun en minnemarkering for henne 12. mai 1905, og begynte så å arbeide for å få innført en offisiell minnedag for mødre. Første morsdag ble feiret 10. mai 1908 i Grafton i Vest-Virginia i kirken der den avdøde Ann Maria Reeves Jarvis hadde undervist på søndagsskolen. Skikken spredte seg til 45 stater i USA, og ble erklært offisiell helligdag i begynnelsen av 1912. I 1914 erklærte daværende president Woodrow Wilson den første nasjonale morsdag.
Norge
Morsdagen ble til å begynne med arrangert av religiøse organisasjoner, men det var Oslo-kvinnene Dorothea Schjoldager og Karen Platou som i 1918, i samarbeid med ideelle organisasjoner, forretningsfolk og massemedia fikk gjennomslag for å etablere morsdagen som en årlig begivenhet i Norge. Dagen har senere gått over til å bli en familiedag, der mødre oppvartes med f.eks kaffe på sengen om morgenen, blomster og kake.
Morsdagen har etter hvert blitt en stor kommersiell høytid gjennom markedsføring av morsdagskake, morsdagsblomster og morsdagsgaver. Barnehager og skoler opprettholder tradisjonen ved å følge opp ideen om feiringen av mor, og setter barna til å lage kort og gave til mor. Trender viser likevel at dette er på vei ut fra skolen, siden det etter hvert er mange forskjellige familiesammensetninger i de tusen hjem.
Fylkesvei 6004
Fylkesveg 6004 går mellom Norvik og Lerheim i Rauma kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv181.
Žiga Jeglič
Žiga Jeglič (født 24. februar 1988) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Hønsvall
Hønsvall er to gårdsbruk i Kodal i Sandefjord kommune.
Historie
Gårdsnavnet kommer av mannsnavnet Heðinn og vo̯llr (voll), og ble tidligere skrevet Heinswaldh (1509), Hønnseuald (1617), Hønseuold (1649), Hønsevald (1762), Hønseval (1801), Hønsevall (1838) og Hønsvall (fra 1888).
Ly (bokstav)
LY og ly er den 20. bokstaven i det ungarske alfabetet, mellom l og m. På ungarsk heter den ellipszilon  eller elly. Tidligere representerte denne bokstaven en palatal lateral,, men denne lyden er etter hvert blitt erstattet med /j/. Sånn sett, representerer den den samme lyden som j gjør på ungarsk.
Han Hedi
Keiser Hé av Hàn (tradisjonell kinesisk: 漢和帝; forenklet kinesisk: 汉和帝; hanyu pinyin: Hàn Hédì; født 79, død 13. februar 106), født Líu Zhào (劉肇), tempelnavn Mùzōng (穆宗), posthumt navn Xiàohé (孝和), var den fjerde keiseren av det senere kinesiske Han-dynastiet, kjent som det senere Han eller Det østlige Han-dynasti, fra 88 til 106.
Barndom, keiser i skyggen av Dou-slekten
Han var sønnen til den forrige keiseren Han Zhangdi. Hédì besteg tronen da han var ni år gammel, og han kom til å regjere i sytten år. Det var i hans regjeringstid at Det østlige Hàn gikk inn i sin nedgangstid.
Regjeringen i egne hender
I 92 klarte keiser Hé å ordne opp situasjonen ved å fjerne enkeiserinnas bror ved hjelp av evnukken Zheng Zhong og sin egen bror Liu Qing, Prinsen av Qinghe. Statskuppets forløp er uklart.
Enda en trend som begynte under keiser Hé var mangelen på keiserlige arvtagere; keiser Hé mistet sine sønner mens de ennå var unge, og da han døde hadde han bare etterlatt seg to levende sønner, hvorav ingen levde stort lengre enn ham selv.
David Rodman
David Rodman (født 10. september 1983) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Lebombofjellene
Lebombofjellene er en fjellkjede i det sørlige Afrika som strekker seg fra Hluhluwe i KwaZulu-Natal i sør til Punda Maria i Limpopo-provinsen i Sør-Afrika. Deler av fjellene ligger i Sør-Afrika, Mosambik og Eswatini. Kruger nasjonalpark og Phongolo Naturreservat beskytter deler av fjellrekka.
Fredsavtalen i Roma
Fredsavtalen i Roma mellom deltagerne i borgerkrigen i Mosambik, FRELIMO-regjeringen og RENAMO-opprørerne, fikk slutt på borgerkrigen. Den ble signert 4. oktober 1992. Forhandlingene i forkant tok til i juli 1990. Den ble meklet av Comunità di Sant'Egidio. Delegasjonen til FRELIMO ble ledet av Armando Guebuza (nå president i Mosambik) og delegasjonen til RENAMO ble ledet av Raul Domingos. Avtalen ble signert av daværende president, FRELIMO-lederen Joaquim Chissano og av lederen av RENAMO, Afonso Dhlakama.
Louis-Gabriel Delaplace
Louis-Gabriel Delaplace (kinesisk: 田類斯, født 21. januar 1820 i Auxerre i Frankrike, død 24. mai 1884) var katolsk kinamisjonær og biskop blant annet i Beijing.
Den 12. juni 1854 ble han apostolisk vikar for Zhejiang.
Den 21. januar 1870 ble han forflyttet til det apostoliske vikariat Nord-Zhili (Beijing).
Bulgaria under Vinter-OL 1952
Bulgaria under Vinter-OL 1952. Ti sportsutøvere fra Bulgaria, alle menn, deltok i alpint og langrenn under Vinter-OL 1952 i Oslo. Bulgaria, som deltok for tredje gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 25.-plass i langrenn 50 km.
Mimi Blix
Miriam «Mimi» Blix Mutabazi (født 1. september 1991 i Askim) er en norsk modell og sangerinne. Hun er best kjent under navnet Mimi Blix og ble kjent under Melodi Grand Prix 2011 med låten «Allergic» hvor hun havnet i Siste sjansen i Sarpsborg hvor hun tapte for Sie Gubba i sin «duell».
Hun deltok også i Melodi Grand Prix 2013 med sangen «Catch Me» som er skrevet av Mimi Blix, Dr.Shiver, Luca Montecelli og Mauro Cottini. Hun kom ikke til finalen.
Hun er modell og har gått på en rekke internasjonale visninger. Hun har norsk mor og ugandisk far og er den første norske jenta som har signert med det største modellbyrået i verden, IMG. Hun har gjort arbeider for blant andre Vogue, Elle, Marie Claire, Cosmopolitan, GQ, Femina og Style. Hun var tidligere trommeslager for et rockeband.
Achel (øl)
thumb|right|200px|Achel-ølflaske med glass Achel bryggeri eller Brouwerij der Sint-Benedictusabdij de Achelse Kluis er et belgisk bryggeri, og det minste av totalt seks godkjente trappistbryggerier. De holder til ved klosteret Sint-Benedictusabdij de Achelse Kluis i den belgiske kommunen Hamont-Achel.
De brygger fem ølsorter:
Blond 5° og Bruin 5° er kun tilgjengelig på fat ved klosteret mens de andre er tilgjengelig i resten av verden.
Historie
Bryggeriets historie starter i 1648 når nederlandske munker bygget et kapell i Achel. Kapellet ble kloster i 1686, men ble ødelagt under den den franske revolusjonen. I 1844 ble klosteret gjenoppbygget av ruinene av munker fra Westmalle. Det første ølet som ble brygget var Patersvaatje i 1852, og 19 år senere i 1871 ble klosteret et trappist-kloster og de begynte å brygge øl regelmessig.
I 1914, under første verdenskrig, forlot munkene klosteret da tyskerne okkuperte det. Under okkupasjonen (i 1917) ble bryggeriet demontert slik at omtrent 700 kg kobber kunne hentes ut. I 1998 bestemte munkene å brygge igjen. Munker fra trappist-klosteret Westmalle og Rochefort-klosteret hjalp til med byggingen av det nye bryggeriet.
I 2001 lanserte bryggeriet Achel 8°-ølene.
Som med de andre trappist-bryggeriene selges ølet for å støtte klosteret og andre veldedige formål.
Arne Bergsgård
Arne Bergsgård (født 18. april 1886 i Vestre Slidre, død 18. juni 1954) var en norsk historiker og pedagog.
Slekt
Arne Bergsgård var sønn av Asle Bergsgård (f. 1850) og Ingeborg Thune (f. 1866). Faren stammet fra en bondeslekt i Ål i Hallingdal, og var ved sønnens fødsel amtsskolebestyrer i Valdres. Moren kom fra Valdres og var datter av stortingsmannen Nils Trondsen Thune og søster til stortingsmannen Helge Thune og fylkesmannen Nils Nilsen Thune. Arne Bergsgård ble i 1922 gift med Unni Norman Engh, men hun døde allerede i 1925. De fikk en sønn, Unnleiv Bergsgård, i 1925.
Liv
Farens skole gikk på omgang i bygdene i Valdres, derfor kom familien til å flytte mye. Men han regnet seg alltid som vangsgjerding, enda han flyttet til Fredrikstad da han var 13 år gammel. Her var han elev ved Fredrikstad høyere skole og tok examen artium i 1904. Fredrikstad fant han «åndlaus, materialistisk og unorsk», og det var her han begynte å skrive nynorsk og ble målmann.
I 1910 tok han filologisk embetseksamen med historie som hovedfag, og virket deretter som lærer i noen år, 1911–14 i Volda og 1914–22 ved Stord offentlege lærarskule. I 1922 ble han utnevnt til dosent i historie ved Norges lærerhøyskole i Trondheim, og i 1935 ble han professor. 1936–53 var han også skolens rektor.
Bergsgård som historiker
Som student utga Bergsgård i 1908 en litteraturhistorisk avhandling om Nicolai Wergeland i serien «Småskrifter fra Det litteraturhistoriske seminar». Han fullførte i 1910 embetseksamen, med hovedfag i historie. Oppgaven handlet om Nicolai Wergeland, og representerte en forlengelse av 1908-teksten. I 1911 fullførte han praktisk-pedagogisk eksamen. Mens han arbeidet i Volda og på Stord publiserte han en del artikler og kortere tekster. 1920–21 foretok han et studieopphold i Frankrike. Resultatet av reisen ble avhandlingen om Stat og kyrkje i strid om skulen i Frankrike, samt en artikkel om den konfesjonsløse moralopplæring i Frankrike i Norsk pedagogisk tidsskrift i 1925. I 1933 tok han doktorgraden på tobindsverket Ole Gabriel Ueland og bondepolitikken. Samme året skrev han Venstres historie sammen med Jacob S. Worm-Müller og Bernt A. Nissen i bestillingsverket Venstre i Norge til Venstres 50-årsjubileum. Boken er ikke helt upartisk; i en anmeldelse heter det at den er «skrevet av venstremenn for venstremenn». I 1940 utga han en bok om A. O. Vinje, Aasmund Vinje: norsk nasjonal konservatisme. Under andre verdenskrig skrev han om Riksforsamlingen på Eidsvoll i Året 1814. En samlet oversikt over norsk historie fra 1814 til 1940 ga han i den posthume ''Frå 17. mai til 9. april'' (1958). I 1946 behandlet han spørsmål om nasjonal identitet i boka Nasjonaliteten i europeisk historie.
Bergsgård som målmann
Bergsgård var blitt målmann som gymnasiast i Fredrikstad, og var som student aktiv i studentmållaget i Oslo. Siden hadde han styreverv i Trønderlaget og i Noregs Mållag. Bergsgård ønsket seg et felles skriftspråk for hele det norske folket. Derfor ble han i 1934 medlem av rettskrvningsnevnden som utarbeidet rettskrivningen av 1938. Bergsgård var nå blitt en overbevist tilhenger av samnorsk - som et middel for språklig samling i Norge. Han ble derfor anklaget for å "svikte nynorsken" av enkelte, men forsvarte alltid denne posisjonen. Han hadde selv forlatt det såkalte i-målet til fordel for a-målet i ungdommen, med en overbevisning om at dette måtte til for å sikre nynorsken større utbredelse.
Verv og utmerkelser
Bergsgård hadde styreverv i Studentmållaget i Oslo, i Trønderlaget, Bondeungdomslaget, Noregs Mållag og i Venstre. Han var dessuten medlem av Forskningsrådet og Det vitenskapelige forskningsfond. I tre år satt han i kommunestyret i Strinda, og 1946–49 var han vararepresentant til Stortinget. Bergsgård var medlem av Undersøkelseskommisjonen av 1945, inntil han høsten 1946 ba seg fritatt for vervet fordi han var hardt belastet med andre verv og oppgaver. Han hadde da skrevet en omfattende fremstilling av Norges utenriks- og sikkerhetspolitikk før 1940. Fra 1926 var han medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. Han var formann for selskapets humanistiske klasse fra 1935 og visepreses fra 1949. Fra 1938 var han medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Finn Sigurdsen
Finn Sigurdsen (født 1567, død 1627) var en norsk prest.
Finn Sigurdsen var sønn av sogneprest Sigurd Pedersen i Trøgstad og Margrethe Nielsdatter. Han var søstersønn av biskop i Oslo Jens Nielsen, som under hans skolegang og senere tok seg meget av ham, og hvis ledsager han jevnlig var på visitasreisene.
Allerede 1594 var Finn Sigurdsen ordinert prest, men synes i en lang tid ikke å ha hatt noen fast prestestilling. 1594-1597 studerte han utenlands, og i slutten av 1599 begav han seg igjen ut på reise. I Rostock, hvor han 1600 tok magistergraden, traff han den unge Jens Bjelke til Austrått, som antok ham som sin hovmester. I dennes følge besøkte han flere tyske universiteter, men de skiltes i Leipzig, hvorfra Finn Sigurdsen begav seg til Praha, hvor han gjennom en derboende slektning ventet å oppnå understøttelse hos jesuittene; han var visst allerede under sin første reise påvirket av dem. I Praha har han antagelig oppholdt seg inntil han 1602 kom tilbake til Danmark og ble rektor ved Herlufsholms skole.
Kilderik I
Kilderik I (fransk: Childéric, latin: Childericus; født ca 440, død 481/482) var en konge av de saliske frankere, og er far av Klodvig I. Selv om informasjonen om Kilderik er sparsommelig, synes det som om han samarbeidet med romerne mot vestgotere og saksere ved Loire, og selv om han var hedning, samarbeidet han med den galliske kirke. Han la grunnlaget for et kongedømme som hans etterkommere kom herske over i de neste tre århundrene. Kilderik betraktes såles av moderne historikere som den egentlige grunnleggeren av merovingdynastiet i Frankerriket, selv om tradisjonelt er dynastiet oppkalt etter Kilderiks påståtte far, Merovek, men som er vanskelig å dokumentere historisk, og er derfor vurdert som hovedsakelig en mytisk opphavskonge.
Finn Sigurdsen
Sine katolske sympatier må han ha fått bukt med, men tillot seg som rektor et annet kjetteri, i det han ved sin skole innførte den reformerte kirkes (såkalte heidelbergske) katekisme.
Kilderik I
Liv og virke
Kilderik overtok som konge av de saliske frankere, tradisjonelt i 457 eller 458, kanskje etterfulgte han Merovek som kanskje også var hans far. Ved minst året 457 var han utvilsom herskeren av frankerne i et område som dekket Tournai i hva som i dag er sørlige Belgia og dalen langs elven Leie (fransk: Lys), en sideelv av den større Schelde. Det er mulig at Kilderik også utøvde overherredømme i større områder, men kildene er uklare på utstrekningen av hans maktområde. I henhold til Gregorius av Tours, en gallo-romersk biskop og historiker, ble Kilderik forvist ved et tidspunkt. Årsaken skal ha vært at frankerne var misfornøyde med hvordan han tok for seg av andre kvinner, og Gregorius skrev dessuten at frankerne tilbakekalte ham etter åtte i landsforvisning.
I 463 kjempet Kilderik i allianse med den romerske general Aegidius, magister militum av nordlige Gallia med base i Soissons, for å beseire vestgoterne, som hadde som mål å utvide sitt maktområde langs breddene av elven Loire. I 464 eller 465 døde Aegidius (Gregorius antyder at det var pest), allierte Kilderik seg med comes Paul fra Angers, og sammen med en blandet hær av gallo-romere og frankere beseiret de goterne og tok krigsbytte. Saksiske angripere under Odovakar, en hersker av nordlige Italia, nådde Angers og erobret den, men Kilderik og Paul kom dagen etter, i henhold til Gregorius, og i kampen om byen ble Paul drept mens Kilderik sto igjen som seierherre. Etter å ha befridd Angers forfulgte Kilderik en gruppe saksere ut til munningen av Loire og beseiret dem der. I perioden mellom 476 og 481 var han i samtaler med Odovakar om en mulig allianse mot alamannerne som truet med å invadere nordlige Italia.
Ekteskap, barn og død
Gregorius nedtegnet i Libri Historiarum at frankerne var misfornøyde med at Kilderik tok for seg blant deres kvinner. Han ble forvist i åtte før han fikk lov til å komme tilbake. Han skal da ha oppholdt seg i Thüringen i sentrale Germania hos kong Bisinus og dennes hustru Basina. Han kom først tilbake da en trofast tjener som han hadde rådført seg med ved at han bare kunne komme trygt tilbake om han mottok halvparten av et gullstykke som de hadde delt før han ble forvist. Han ankom Tournai i følge med Basina, som hadde forlatt Bisinus for være sammen med Kilderik. Det kan antyde at forvisningen åtte år tidligere hadde heller sin årsak i villige kvinner enn det motsatte. I henhold til Gregorius' romantiske framstilling skal Basina ha begrunnet sitt valg med at «Jeg vil ha den mektigste mannen i verden, selv om jeg må krysse havet for ham!»
Med Basina skal Kilderik ha fått følgende barn:
Grav
Kilderiks grav ble gjenoppdaget den 27. mai 1653, ikke langt fra Saint-Brice-kirken fra 1100-tallet i Tournai. Tallrike kostbarheter ble avdekket, inkludert smykker i gull, gullmynter, et oksehode i gull, og en seglring med kongens navn innskrevet, CHILDERICI REGIS. Rundt 300 bier eller sangsikader gjort av gull og med innlegg av rød granatmineraler som hadde prydet kongens kappe. Ringen viste en avbildningen av kongen i romersk rustning og med langt hår, et trekk som senere merovingerkonger også hadde. Gullmyntene hadde blitt preget i Konstantinopel, kanskje sendt som et tilskudd. Det var også en brosje av gull av samme type som romerske generaler bar.
Erkehertug Leopold Wilhelm av Østerrike, da guvernør av sørlige Nederlandene (dagens Belgia), fikk funnene avtegnet og publisert på latin. Verdisakene ble sendt huset Habsburg i Wien, og senere gitt som en gave til Ludvig XIV av Frankrike. Den franske kongen var ikke spesielt imponert og lot skatten bli lagret i det kongelige bibliotek, som ble til Bibliothèque nationale de France under den franske revolusjon. Napoléon Bonaparte var mer imponert av Kilderiks gullbier og da han var på søken etter et heraldisk symbol for overgå huset Bourbons fleur-de-lys, eller den franske lilje, lot han Kilderiks gullbier symbolisere det franske keiserdømme.
Natten mellom den 5. og 6. november 1831 var Kilderiks kostbarheter blant de 80 kg med verdisaker som ble stjålet fra det franske nasjonalbiblioteket og smeltet ned for gullverdien. Noen få stykker ble gjenfunnet fra hvor de hadde blitt skjult i Seinen, inkludert to av gullbiene. Kilderiks gravskatter eksisterer i dag i kun graveringene som ble gjort i 1653, og en del reproduksjoner som gjort av habsburgerne, blant annet en gipsavstøpning av hans seglring.
Millison Kwadjo Narh
Millison Kwadjo Narh er en ghanesisk økonom. Han har siden 19. mai 2009 vært annen visesentralbanksjef for Ghanas bank.
Da han ble utnevnt til annen visesentralbanksjef hadde han jobbet i Ghanas bank i 33 år, han startet sin yrkeskarriere der umiddelbart etter Ghanata Secondary School. Han har bl.a. ledet sentralbankens bankavdeling, og vært hovedinternrevisor.
Utdanningsmessig har han en Bachelor of Commerce (Hons) fra University of Cape Coast (1983) og en mastergrad i bank og finans fra Finafrica Foundation (1987).
Han er gift og har fire barn.
Absolute Negativism EP
Absolute Negativism EP er en EP med Årabrot, utgitt i 2009.
Proposing a Pact with Jesus
Proposing a Pact with Jesus er et musikkalbum med Årabrot, utgitt i 2005. Dette er bandets debutalbum.
Endre Fotland Knudsen
Endre Fotland Knudsen (født 9. juli 1988) er en norsk fotballspiller som spiller midtbane for Lyn, men han kan også spille i angrep.
Knudsen er født og oppvokst i Ullevål Hageby i bydel Nordre Aker. Han gikk på Norges Toppidrettsgymnas, hvor han spilte på Lyn/NTGs juniorlag. Han debuterte med to scoringer for Lyn 13. juni 2007 i en cup-kamp mot Kvik Halden. Knudsen sin en gang svært lovende karrière har dessverre vært preget av skader.
Etter at toppsatsingen til Lyn gikk konkurs sommeren 2010 tegnet Knudsen kontrakt ut sesongen med Lyn Fotball som da befant seg i 6. divisjon. Med 10 mål på 6 kamper var han svært sentral da Lyn sikret opprykket på målforskjell i siste serierunde. I begynnelsen av 2011 forsøkte han å finne seg en klubb i de øverste divisjonene, men endte med å fortsette å spille for Lyn.
Aqualung (musiker)
Matt Hales, kjent som Aqualung (født 17. januar 1972) er en engelsk artist. Han er mest kjent i hjemlandet for sangen «Strange and Beautiful», som ble brukt i en Volksvagen Beetle-reklame sommeren 2002. Sangen nådde topp 10 i den engelske singellisten senere det samme året.
Show Me How to Live
«Show Me How To Live» er en låt komponert av bandet Audioslave. Låta er på bandets debutalbum Audioslave fra 2002 og ble gitt ut som albumets tredje singel i 2003. Sangen har et nokså høyt tempo og inneholder tunge gitar- og trommeriff. Musikkvideoen ble produsert av Allan Wachs, regissert av AV Clubs og spilt inn i Los Angeles i California.
Di 3
Di 3 er en dieselelektrisk lokomotivtype som ble brukt av NSB mellom 1954 og 2000. Lokomotivene av denne typen var de vanligste på baner som ikke var elektrifisert og gikk mot slutten av driftstiden på Nordlandsbanen, Rørosbanen, Meråkerbanen, Solørbanen og Raumabanen. Tidligere var de også brukt på Bergensbanen, Dovrebanen og Valdresbanen. Lokene av type Di 3 ble tatt ut av drift i NSB i desember 2000, men en del lok ble eksportert til utlandet samt videreført til andre selskap, som Ofotbanen AS. Di 3 har søsken i en del andre land. Danmark, Ungarn, Luxembourg og Belgia har hatt lignende lok. Disse lokomotivene har oppnådd nærmest en kultstatus, og årlig kom jernbaneentusiaster fra mange land, bl.a. Tyskland for å oppleve Di 3 i Norge.
Lokomotivets historie
I 1952 vedtok man at 50 % av jernbanenettet i Norge skulle elektrifiseres, slik at 80 % av trafikken kunne bli kjørt med elektriske lokomotiver. For de resterende 20 % av driften samt for å finne et alternativ til damplokomotivene mens elektrifiseringsplanen ble fullført, anskaffet man i 1954 et dieselelektrisk prøvelokomotiv bygget av Nydqvist & Holm AB i Trollhättan på lisens fra General Motors. Dette prøvelokokomotivet fikk typebenevnelsen type 64 nr. 2246 og ble prøvekjørt hyppig på Nordlandsbanen. Erfaringene fra prøveperioden var gode, og lokomotivet ble ansett som driftssikkert.
NSB bestilte fem nye lokomotiver, og disse (603–607) ble levert i 1957. Prøveloket ble også innkjøpt og fikk nummer 602.
Senere i 1957 bestilte NSB ytterligere åtte lokomotiver (608–615). De ble satt i drift ved Dovrebanen, Nordlandsbanen samt Gjøvik– og Bergensbanen. I 1958 ble ytterligere seks Di 3 bestilt og ble satt inn på sørlige Dovrebanen, hvor en del svake broer i Gudbrandsdalen hadde blitt forsterket for å tåle vekten av toget, som nå kunne gå helt syd til Hamar. Samme året ble Di 3 satt inn i nattogene på Raumabanen, hvor de og damplokomotiver gikk om hverandre til 1965.
Di 3 622–623 og 641–643 var opprinnelig bestilt av de finske statsbanene, VR, men de ble avbestilt mens de var i produksjon. Disse ble tilbudt NSB, som takket ja. Tre av disse lokomotivene var allerede ferdigstilt, men utført på en annen måte en de andre Di 3-lokomotivene. Disse tre hadde fire av seks drivende aksler, men med større topphastighet samt lavere trekkraft, og fikk typebenevnelsen Di 3b. Lokomotivene ble satt inn i tjeneste og tatt i bruk av NSB i 1960. Begge disse versjonene fikk litrabetegnelsen Di 3, med numrene 602–633 og 641–643, hvor de tre siste var av b–typen.
Danmark, Belgia, Ungarn og Luxembourg
De danske statsbanene (DSB) kjøpte 59 eksemplarer av en tilsvarende loktype, kalt MY; senere også 45 av en noe lettere variant, MX. Statsbanene i Belgia, Ungarn og Luxembourg kjøpte lignende lok.
Elektrifisering av bane
Ved årsskiftet 1961 var 17 av totalt 25 Di 3-lok fordelt til Trondheim distrikt, mens to lokomotiver var i Hamar distrikt og seks i Bergen distrikt. På dette tidspunktet var Di 3 såvidt tatt i bruk på Rørosbanen, som ennå hadde flere svake broer. I februar 1961 ble strekningen Oslo-Hønefoss elektrifisert, noe som igjen gjorde at alle hurtigtog på Bergensbanen kunne kjøres med enten diesel eller elektrisk drevne lokomotiver. Samtidig som dette skjedde ble Nordlandsbanen i februar 1962 forlenget til Bodø, og strekningen Hønefoss-Ål ble ferdig elektrifisert (1. desember 1962). Rørosbanen ble etterhvert kraftig utbedret ved å forsterke broer osv., og Di 3-lok gikk fra mai 1964 fast på banen. Samme år ble også hele Bergensbanen ferdig elektrifisert, noe som frigjorde fem av seks Di 3-lok til andre baner. Ett lokomotiv (3.610) ble fortsatt disponert av Bergen distrikt og stasjonert på Finse stasjon for snørydding og som beredskapslokomotiv i vintersesongen. I 1965 ble lokomotivene 624-629 levert til NSB, og dermed var det slutt med dampdrevne hurtigtog på Rørosbanen.
Nedleggelse og utfasing
Di 3-lokomotivene rådet alene som NSBs linjelok på ikke-elektrifiserte baner helt til 1981 da de fikk konkurranse av de betydelig kraftigere Di 4-lokene, som ble satt inn på Nordlandsbanen. På 1990-tallet begynte NSB å se på avløsere til de snart 40 år gamle Di 3-lokomotivene. Avløserne ble to nye loktyper, nemlig 12 lokomotiver av typen Di 6 og 20 lokomotiver av typen Di 8, hvor Di 6-lok skulle settes inn i tunge tog mens Di 8 skulle dra lettere tog.
Di 6-innkjøpet ble en stor fadese, men Di 8-lokomotivene var brukbare nok slik at de overtok godstogene etter Di 3. De gjenværende persontogene som ble trukket av Di 3 ble erstattet av motorvogner av typen NSB type 92 og NSB type 93. Dette gjorde at siste tur for NSB med Di 3 gikk på Rørosbanens hovedtog den 26. desember 2000, trukket av Di 3 nr. 623 og 629. Etter dette ble Di 3-lok brukt sporadisk på Nordlandsbanen fram til 7. januar 2001 sammen med Di 4-lok på deler av strekningen. Etter denne datoen var det ikke lenger tillatt å bruke Di 3 i tjeneste for NSB. Lokomotivene var dermed utfaset etter å ha preget NSBs ikke-elektrifiserte baner siden slutten av 1950-tallet.
Satt inn i ny tjeneste
NSB begynte å utrangere Di 3-lok allerede på 1990-tallet, men til forskjell fra de danske, havnet de ikke direkte hos svenske togselskaper. Mange av lokomotivene ble hugget opp, mens åtte ble solgt til Italia og Kosovo. Fem lokomotiver ble i 2001 kjøpt opp av Ofotbanen AS og ble hovedsakelig brukt til tømmertransport. Disse fikk der en mørkegrønn farge med gule og hvite detaljer.
Noen få lokomotiver er forøvrig bevart av Norsk jernbanemuseum og er dels i driftsklar stand. Dette er bl.a. 602, 616 og 642.
Leie
Leie (nederlandsk: Lys på fransk) er ei elv i Frankrike og Belgia, og ei av sideelvene til Schelde fra venstre. Kilden til Leie ligger i Pas-de-Calais i Frankrike, og den munner ut i elva Schelde i Gent i Belgia. Leie er 202 km lang.
Leie er en svært forurenset elv på grunn av byene og industriområdene i Nord-Frankrike og Belgia. Historisk sett var Lysdalen kjent for spinning og veving av lin. Området mellom Deinze og Gent var i første halvdel av 1900-tallet et populært sted for malere. Under første verdenskrig var området rundt elva åsted for harde kamper mellom allierte og tyske styrker. Blant annet under slaget om Lys under den tyske våroffensiven i 1918. Leies kilde ligger nær landsbyen Lisbourg, øst for Fruges, i departementet Pas-de-Calais i Frankrike. Den renner hovedsakelig gjennom:
Blaž Gregorc
Blaž Gregorc (født 18. januar 1990) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Matic Podlipnik
Matic Podlipnik (født 9. august 1992) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Henry Akpenamawu Kofi Wampah
Han er gift og har seks barn.
Utdanning og yrkeskarriere
Utdanningsmessig har han en B.A. (Hons) i økonomi og statistikk fra University of Ghana i Legon fra 1977. Etter dette har han en mastergrad og en Ph.D (1986) fra McGill University.
Han begynte å jobbe i sentralbanken første gang i 1986, og han var leder for forskningsavdelingen der fra 1996 til 2001. Mens han har jobbet i sentralbanken har han også jobbet for IMF. I 2001 ble han lånt ut til West African Monetary Institute (WAMI), der han var direktør for avdelingen for forskning og statistikk. Her jobbet han med programmet West African Monetary Zone (WAMZ), med å forberede medlemslandene (Gambia, Ghana, Guinea, Nigeria og Sierra Leone) på en valutaunion.
I 2009 kom han tilbake til sentralbanken, da han ble utnevnt til første visesentralbanksjef 16. mai. Denne stillingen hadde han fram til 2012, da han i august midlertid overtok stillingen som sentralbanksjef, da daværende sentralbanksjef Kwesi Bekoe Amissah-Arthur ble utnevnt til Ghanas visepresident. Wampah ble formelt utnevnt til sentralbanksjef i april 2013.
Han trakk seg som sentralbanksjef i mars 2016. Dette ble av parlamentsmedlem Anthony Akoto Osei forklart med bl.a. dårlig samarbeid mellom Wampah og visepresident Kwesi Amissah-Arthur. Han valgte også å gå av før terminen utløp (5. august) for å gi president John Mahama tid til å finne en ny sentralbanksjef nå, i stedet for under presidentvalgkampen senere i 2016. Det har også vært press på Wampahs avgang etter at hans svigersønn ble arrestert i forbindelse med en narkotikasak.
Gertrude av Nivelles
Gertrude av Nivelles, også kalt den hellige Gjertrud av Nivelles og St. Gjertrud, (født 626 i Landen, død 17. mars 659 i Nivelles) var abbedisse i benediktinerklosteret i Nivelles i det som nå er Belgia. Gjertrudsmesse er til minne om henne.
Bakgrunn
Hun var datter av Pipin av Landen og hans hustru Iduberga og dermed i slekt med Karl dem store.