cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dale (Midgard)
Den ligger i skyggen av Ensomfjellet, og var forlatt mange i mange år mens fjellet var under Smaugs kontroll og beboelse. Byen ble igjen bebodd etter Femhærerslaget (beskrevet i Hobbiten) hvor Bilbo Lommelun og hans følge med dverger brøt inn i dragens festning for å vinne tilbake dvergenes tapte skatt. I denne perioden greide mennene fra Esgaroth, ved bredden av Langsjø, å drepe dragen. Femhærerslaget begynte som en krangel om hvem skatten rettmessig tilhørte. Da dette endelig var oppklart slo dvergene seg ned i Ensomfjellet og gjenoppbygde sitt tidligere kongerike under fjellet, og menneskene slo seg atter en gang ned i Dale.
Dale ble røvet for andre gang i løpet av Krigen om ringen, denne gangen fra øst. Folket i Dale søkte tilflukt i Erebor med dvergene, og det var i slaget ved Dale at både kong Dáin II Jernfot av Erebor og kong Brand av Dale ble drept. Men etter at Sauron falt ble beleiringen av Dale opphevet og oppbygd en gang til.
Trollmannen Gandalv var indirekte ansvarlig for gjenoppbygningen av Dale, siden det var han som startet ekspedisjonen som hadde til mål å ta tilbake Smaugs skatt, og som ender med at Smaug blir drept, og at han selv yter betraktelig hjelp med dette. Noen sier at han gjorde dette fordi han allerede da så den kommende krigen med Sauron og ville skape enda en front for Sauron å kjempe mot.
Minor places in Middle-earth
Simão Sabrosa
Simão Pedro Fonseca Sabrosa (født 31. oktober 1979 i Constantim, Vila Real) bedre kjent som Simão er en portugisisk fotballspiller som i 2014 spiller for den spanske klubben Espanyol.
Øystein Rykkja
Øystein Rykkja (født 13. juni 1910 i Sandøy, død 12. desember 1995 i Elverum) var en norsk skolemann.
Simão Sabrosa
Sommeren 2005 var Simão nesten klar for overgang til Liverpool FC, men forhandlingene stoppet opp da Benfica i siste liten økte prisen for spilleren.
Øystein Rykkja
Han hadde examen artium fra 1929, lærerkurs fra Askov højskole i Danmark fra 1935 og studier i musikkpedagogikk fra Danmark og USA. Han hadde grad av mag.art. fra Universitetet i Oslo fra 1937, og var lærer ved Skogn Folkehøgskole 1934–1935, lærer ved folkehøyskoler i Buskerud 1936–1939 og i Østfold 1939–1940, bestyrer ved Toneheim Folkehøgskole 1946–1947, lektor ved Levanger offentlige lærerskole 1937–1958, rektor ved Elverum lærerskole 1958–1975.
Minnie Riperton
Minnie Julia Riperton (født 8. november 1947 i Chicago, død 12. juli 1979 i Los Angeles) var en amerikansk sanger og låtskriver, hovedsakelig kjent for sin stemme som spente over hele fem oktaver og at hun kunne synge i plystreregisteret. Hun vokste opp i en fattig, men meget musikalsk familie og var den yngste av åtte søsken. Opprinnelig danset hun ballett, men da foreldrene oppdaget hennes store vokaltekniske talent oppfordret de henne til å satse på musikk i stedet.
Øystein Rykkja
Blant hans verv kan nevnes formann i Studentmållaget i Oslo i 1933, formann i Levanger og Skogn Mållag 1954–1956, medlem av Elverum skolestyre 1960–1964, medlem av Norsk språknemnd og styreformann ved Hedmark fylkes sykepleierskole.
Minnie Riperton
Hennes første profesjonelle oppdrag som sanger var med bandet The Gems som femtenåring. Gruppen skiftet etter hvert navn til Studio Three og hadde moderat suksess med låten «Rescue Me». Riperton var fremdeles medlem av gruppen da hun møtte produsent Billy Davis som hjalp henne å gi ut sin første solosingel; «Lonely Girl» under psevdonymet Andrea Davis. Hun oppnådde suksess med denne singelen og medvirket deretter i bandet Rotary Connection som ga ut fem album som alle solgte godt og fikk gode kritikker. Hennes første soloalbum, Come To My Garden, ble produsert i 1970 og til tross for strålende kritikker var det en økonomisk fiasko. I 1973 ga hun ut sitt andre soloalbum, Perfect Angel, som ble en braksuksess og hennes mest solgte album.
Øystein Rykkja
Han var sønn av folkehøyskolebestyrer Olav Røkke og nevø av skolemennene Johan Peter Røkke og Jens Røkke. Etternavnet Rykkja er en alternativ og fornorsket skrivemåte for stedsnavnet Røkke på Skatval, hvor slekten stammer fra.
Minnie Riperton
I 1976 ble hun nødt til å fjerne et bryst på grunn av brystkreft og i 1979 fikk hun nok en svulst som gjorde hele den høyre armen hennes lam. Hun døde 12. juli kl 10.00 om morgenen i armene på sin ektemann.
Simão Sabrosa
Sommeren 2007 skrev Simão under for den spanske storklubben Atlético Madrid.
Skorpefjorden
Skorpefjorden er en fjord eller et sund i Flora kommune i Sogn og Fjordane som ligger vest for Florø mellom øyene Skorpa i nord og Kinn og Reksta i sør. Fjorden strekker seg omtrent 10 kilometer fra vest og innover mot Florø. Fjorden starter i vest mellom Kinn og Nærøya, like øst for Ytterøyane fyr, og ender opp mellom Nordre Nekkøya og Ånnøya i øst.
Simão Sabrosa
Karriere som spiller
Oppdatert pr 3. august 2007
Gottfrid Billing
Axel Gottfrid Leonard Billing (født 29. april 1841 i Önnestad, Kristianstads län, død 14. januar 1925 ) var kirkemann og politiker (konservativ).
Bakgrunn
Gottfrid Billing var sønn av Magnus Billing og Hedvig Charlotta Collin. Han ble i 1868 gift med Frida Bing, og ble far til Einar Billing.
Professor, biskop
Gottfrid Billing var professor i praktisk teologi ved Lunds universitet 1881, biskop i Västerås 1884 og biskop i Lunds stift 1898. Da en ny erkebiskop skulle utses i 1900 fikk Gottfrid Billingspørsmål om han ville stille opp etter Anton Niklas Sundberg, et tilbud han takket nei til.
Zhangia
Zhangia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Gottfrid Billing
Professor, biskop
Som hoffpredikant kom Billing til å stå kongehuset og ikke minst kong Gustaf V svært nære. Han var en velsett gjest på Stockholms slott og delte omtrent samme politiske oppfatning som kongen selv.
Zhangia
Systematisk inndeling
Artene blir ofte plassert i slekten Melolontha.
Eksterne lenker
Zhangia
Gottfrid Billing
Professor, biskop
Teologisk stod Billing innen kirken for et konservativt bibelsyn. I en debatt som pågikk innen Svenska kyrkan omkring 1908-1910 angående djevelens eksistens forfektet Billing den mening at djeveuen fantes ettersom Frelseren selv hadde sagt så, dette i strid mot blant andre Nathan Söderblom som mente at debatten om djevelens eksistens var dumheter.
Politiker
Gottfrid Billing representerte en meget konservativ politisk oppfatning som iblant er blitt kalt oscariansk etter kong Oscar II.
Han var riksdagsmedlem i första kammaren 1889-1906 og 1908-1912.
Til bondetåget i 1914 sendte han kongen et stort gratulasjonstelegram der han lykkønsket kongen og gav sin fulle støtte til kongens handlemåte. I riksdagsdebattene motsatte han seg ethvert forslag som innebar utøket allmenn stemmerett; polemikken rettet seg ikke minst mot liberalerne i kammeretn som han så som den største trusselen mot samfunnet.
Svenska akademien
Billing ble innvalgt i Svenska Akademien i 1900 og tok sete på stol nummer 15 etter Anton Niklas Sundberg i desember samme år.
Strand (Sortland)
Strand er et tettsted i Sortland kommune i Nordland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på Hinnøya, rett overfor Sortland på motsatt side av Sortlandssundet.
Over sundet mellom Strand og Sortland går Sortlandsbrua. Brua er i dag en del av veiene riksvei 85 og fylkesvei 82. Riksvei 85 går fra Bognes/Lødingen via Strand til Sortland, mens fylkesvei 82 går fra Hadsel via Sortland og Strand til Andenes. Før Sortlandsbrua ble bygd, gikk det ferge mellom Sortland og Strand.
Strand har 3 boligfelt, kalt Strand 1, Strand 2 og Strand sentrum, en barneskole og en barnehage. Stedet er i dag i praksis en bydel i Sortland. Ny lokalbutikk åpnet i november 2008.
Italia under Sommer-OL 1924
Italia under Sommer-OL 1924. Tohundre sportsutøvere, 197 menn og tre kvinner fra Italia deltok i 17 sporter under Sommer-OL 1924 i Paris. Italia ble femte beste nasjon med åtte gull-, tre sølv- og fem bronsemedaljer. Kappgjengeren Ugo Frigerio var Italias flaggbærer under åpningsseremonien.
Amfi Zebra
Amfi Zebra var et kjøpesenter i Steinkjer. Senteret ble nedlagt som eget kjøpesenter da Amfi Steinkjer åpnet 15. september 2009. Amfi Steinkjer ble etablert som en utvidelse av de tidligere kjøpesentrene Amfi Zebra og Globus Storsenter, som lå vegg i vegg. Amfi Zebra som var eid av Amfi Eiendom, hadde 43 butikker og et areal på 12.736 kvm.
Gandhis fredspris
Gandhis fredspris eller International Gandhi Peace Prize er en pris som utdeles av Indias regjering for ikke-voldelig innsats for å sosial, økonomisk eller politisk endring. Prisen ble etablert i 1995 i anledning 125-årsjubileet for Mahatma Gandhis fødsel og er oppkalt etter ham. Den kan tildeles personer, så vel som institusjoner. Mottagerne får en statuett, samt prispenger på én crore indiske rupi, eller 10 millioner rupi. Prisvinnerne utpekes av en jury bestående av Indias statsminister, landets opposisjonsleder, høyesterettsjustitiarius og to andre medlemmer.
Mottagere
Disse har mottatt prisen:
Santiago de Querétaro
Santiago de Querétaro er en by og hovedstad i den meksikanske delstaten Querétaro. Byen ble grunnlagt i 1531. Santiago de Querétaro er blant annet berømt for sin akvedukt som var byens hovedforsyning av vann fra 1726 til 1970.
Det historiske sentrum i byen er på listen over UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder.
Hopes and Fears
Hopes and Fears er debutalbumet til det engelske rockbandet Keane. Albumet ble utgitt den 10. mai 2004 og gikk rett til topps på Storbritannias hitliste. Samme år ble det også kåret til nest mest solgte album i samme land. I USA nådde albumet en 45.-plass på Billboard 200-listen, mens det i Norge nådde en 2.-plass på VG-lista topp 40.
Hans Scherfig
Hans Scherfig (født 8. april 1905 på Østerbro i København, død 28. januar 1979 i Hillerød ) var en dansk forfatter og maler. Han er mest kjent for romanene Det forsømte forår, Den forsvundne Fuldmægtig, Idealister og hovedverket Frydenholm.
Liv og virke
I 1920-årene startet Scherfig på et universitetsstudium i zoologi, men oppga det etter sin debututstilling i 1928 til fordel for billedkunsten. Mot slutten av 1920-årene malte han blant annet kubistisk, men han er mest kjent for sine litografier, som idylliserer jungelens dyr på en måte som er blitt beskrevet som naivisme. Selv oppfattet han denne kategoriseringen som meningsløs.
En øyesykdom som reduserte synet til ca. 2% gjorde – ifølge Scherfig selv – at skrivingen ble prioritert fremfor billedkunsten. I 1929–1930 foretok han en reise i USA, der han blant annet opplevde det store børskrakket. Opplevelsene kom til å prege ham for resten av livet og ga næring til hans sosiale indignasjon, først uttrykt gjennom en serie voldsomt satiriske noveller. Han debuterte i bokform i 1931 med Hvad lærer vi i skolen?. Samme år ble han også medlem av det danske kommunistpartiet.
Han skrev syv romaner, hvorav en, Skorpionen, utkom i mer enn 20 land. Av mange regnes romanen Frydenholm (1962), et oppgjør med dansk samarbeide med de tyske okkupantene under andre verdenskrig, som hans hovedverk. I Norge er han nok mer kjent for den ironiserende samfunns- og skolekritikken i romanen Det forsømte forår (1940). Minst to av Scherfigs satiriske romaner, Den døde mand (1937) og Den forsvundne fulmæktig (1938) er også blitt stående som klassikere i dansk kriminallitteratur. Også Det forsømte forår regnes av mange som fullgod kriminalroman.
Scherfig behersket også andre litterære uttrykksformer enn romanen. Nevnes kan hans reiseskildring fra Kirgisistan, som ser verden gjennom et helt annet filter enn det mange kjenner fra hans romaner.
I skarp motsetning til hans jungelmalerier står hans essays, for eksempel Naturens uorden, samt Amsteds møte med naturen i Den forsvundne fuldmægtig. Her skildres naturen som kaotisk og vill.
I bortimot 15 år arbeidet han på et verk om gullsmeder, men rakk ikke å fullføre det før sin død. Ifølge ham selv skulle dette ha blitt hans viktigste verk.
Norgesserien 1939–40
Norgesserien 1939–40 var den tredje sesongen av Eliteserien i fotball, og den tredje under navnet Norgesserien. Serien bestod av 74 lag fordelt på elleve avdelinger.
var regjerende seriemester, mens, , , , , , , , , og  var nyopprykket. Serien startet i juni 1939. Grunnet angrepet på Norge i 1940 ble serien aldri ferdigspilt.
Eksterne lenker
Rsssf
Millencolin
Millencolin er et punkrock band som ble stiftet i oktober 1992 av Erik Ohlsson, Mathias Färm og Nikola Sarcevic i Örebro, Sverige. Tidlig I 1993 ble Fredrik Larzon med i bandet som trommeslager. Navnet Millencolin kommer fra det engelske ordet «melancholy» som har et skateboard-triks med samme navn.
Phetchaburi (provins)
Phetchaburi er en av de sentrale provinsene i Thailand. Den ligger lengst nord på Malakkahalvøya og grenser i øst til Siambukten og i vest til Myanmar. Nasjonalparken Kaeng Krachan på 3 000 km² dekker halvparten av provinsen, så folketallet er bare på om lag en halv million. Elva Phetchaburi er den eneste store elva i provinsen.
Administrativ inndeling
Kartet viser provinsen Phetchaburi med distriktene (amphoe) nummerert:
Distriktene er videre delt inn i 91 underdistrikter (tambon).
Qubit
En qubit er en kvantebit, fra engelsk quantum bit. Den klassiske, binære informasjonsenheten er en bit, som kan anta verdiene 0 eller 1. Dette er den grunnleggende informasjonsbæreren i enhver klassisk datamaskin. I en tenkt datamaskin basert på kvantemekaniske prinsipper, en kvantedatamaskin, erstattes denne med en qubit, som kan være en superposisjon mellom disse to.
I et kvantemekanisk system bestående av to tilstander (f.eks. fotonets polarisasjon eller atomære energinivåer) kan man tilegne den ene tilstanden |0\rangle og den andre |1\rangle. En generell qubit er da hvor \alpha og \beta er komplekse tall som oppfyller. Sannsynligheten for at qubiten måles til å være i tilstanden |0\rangle er da |\alpha|^2, og å være i tilstanden |1\rangle er |\beta|^2.
John Rawls
John Rawls (1921–2002) var en amerikansk filosof. Han er mest kjent for sitt hovedverk En teori om rettferdighet (originaltittel: A Theory of Justice) fra 1971, der han kommer med et kontraktteoretisk alternativ til utilitarismen. Dette verket revolusjonerte den politiske filosofien i USA. Den rehabiliterte den normative teorien og satte igang en debatt mellom kommunistar og liberalister i 1980- og 1990-årene. Debatten gikk på hvor sterkt fellesskapsbånd som må til for at et demokrati skal fungere.
Rawls ønsket å skape prosedyrer som skulle hjelpe mennesker å løse konflikter seg imellom. Sentralt for samarbeid mellom mennesker er sosiale institusjoner, som er basisstrukturen i samfunnet. Rawls var inspirert av de kontraktsteoretiske tenkerne, som Hobbes og Kant, og moderniserte den kontraktsteoretiske argumentasjonen. Denne hadde 3 ledd:
I det første leddet som kalles den opprinnelige posisjonen, skal vi utføre et tankeeksperiment ved å sette oss selv bak et slør av uvitenhet («veil of ignorance»). Bak dette sløret skal vi velge rettferdighetsprinsipper for samfunnets basisinstitusjoner. I denne posisjonen er vi uvitende om vår egen sosiale status, religion, hudfarge, inntekt og videre. Vi vet ikke noe om oss selv, og vil derfor velge på en slik måte at vi ikke vil havne i fattigdom. Den eneste informasjon vi skal ha bak uvitenhetssløret, er grunnleggende informasjon om mennesker og samfunn. Uten denne informasjonen, er vi ikke i stand til å foreta valg overhodet.
Rawls beskriver to grunnleggende prinsipper: Frihetsprinsippet, sier at «enhver person skal ha den samme rett til det mest omfattende system av grunnleggende friheter som er forenlig med et tilsvarende system av friheter for alle». Forskjellsprinsippet, sier at «sosiale og økonomiske ulikheter skal oppfylle to betingelser: De skal både knyttes til stillinger og posisjoner som er tilgjengelig for alle under forhold som sikrer rimelig sjanselikhet, og de skal være til størst mulig gagn for de dårligst stilte medlemmer av samfunnet».
Det er viktig å merke seg at frihetsprinsippet alltid har prioritet, dette må være oppfylt før forskjellsprinsippet. Dette gjelder alltid, men med ett unntak; hvis de dårligst stilte i samfunnet lider så stor nød at de ikke kan gjøre seg nytte av frihetsprinsippet. I tillegg må første del av forskjellprinsippet oppfylles før andre del.
Ved reflektiv likevekt vil vi bevege oss fram og tilbake mellom prinsipper og våre egne moralske overbevisninger, og på denne måten oppnå størst mulig sammenfall mellom rettferdighetsprinsippene og våre moralske intuisjoner. Reflektiv likevekt kan, sammen med rettferdighetsprinsippene og den opprinnelige posisjonen, være hjelpemidler vi kan benytte oss av for å skape sammenheng mellom våre egne motstridende oppfatninger.
Rawls veiledet den norske filosofen Andreas Føllesdal til doktorgraden.
Benefaktiv
Benefaktiv (forkortet ben .) er en kasus brukt der man i norsk ville brukt «for» eller «til», for eksempel «boka er til Finn». Denne meningen er ofte en del av en dativ. I latin kalles denne typen dativ for dativus commodi.
Et eksempel på et språk med benefaktiv er baskisk, som har en benefaktiv som ender med -entzat. Quechua er et annet eksempel, og benefaktivendelsen i quechua er -paq.
Sublativ
Sublativ kan uttrykke forskjellige situasjoner: i ungarsk uttrykker det destinasjonen til en bevegelse, originalt til overflaten av noe (f.eks. sitte ned på bakken, klatre treet), men også i andre figurative meninger (f.eks. til universitetet, for to netter), mens den i tsez og andre dagestanske språk angir en bevegelse mot bunnen eller området under et objekt. Sublativ brukes for eksempel i finsk, tsez og ungarsk.
Skate punk
Skate punk er en undergenre av punkrock, med utspring fra den amerikanske vest-kyst hardcore-scenen, som fikk navnet sitt som følge av populariteten den fikk blant skatere og skateboardmiljøene. Skate punk-stempelet blir som oftest brukt om band som er melodiøse og aggressive, og kan grense til hardcore. Skate-videoer akkompagneres tradisjonelt sett av skate punk, for å gi et inntrykk av hva slags følelse skating gir.
Musikalsk sett kombinerer skate punk energien og intensiteten fra hardcore punk og thrashcore, med mer melodiøs låtskriving. Skate punk er ofte også mer teknisk enn andre typer punk. Farten er ofte svært høy, som det også var i hardcore punk.
Kotlas
Kotlas (russisk: Котлас) er en by sør i Arkhangelsk oblast i Russland. Den ligger ved samløpet av elvene Nordre Dvina og Vytsjegda.
Byen har papirfabrikk og er også et senter for tømmerindustrien. Den har en viktig elvehavn og er et jernbanesenter. Flere jernbanelinjer fra det sentrale Russland og Komi-republikken møtes her.
Stedet har sannsynligvis hatt bosetning siden de tidligste tider, men byen fikk offisiell bystatus først i 1917.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Gulag
Fra 1930-tallet var Kotlas et sted for deportasjon av kulaker, som et senter for skogindustri. Det ble styrt av Kotlaslag-divisjonen av Gulag. Senere tok byen i mot alle mulige kategorier mennesker som ble undertrykt og tvangsflyttet i Stalin-tiden. Det var en spesielt stor polsk befolkning i området, med hele polske landsbyer som ble tvangsflyttet hit på 1920- og 1930-tallet.
Arbeidsleirer eksisterte innenfor byens territorium frem til 1953. Foruten skogsarbeid og papirindustri arbeidet fangene med bygging av fabrikker, boliger, bruer og jernbaner. De fleste leirene var ubevoktede brakkeleire.
I tillegg var Kotlas et betydelig transittsted for forviste som skulle fraktes lengre nord og øst, ettersom byen var en jernbaneterminal.
Neustrelitz
Neustrelitz er en by i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland, og administrativt senter i distriktet Mecklenburg-Strelitz. Byen har rundt 21 000 innbyggere (2010).
Historie
Bosetningen Strelitz er først nevnt i 1278, og fikk byrettigheter i 1349. På 1600-tallet var Strelitz en del av hertugdømmet Mecklenburg-Güstrow, til den siste hertugen døde i 1695. Den ble i 1701 en del av det nye hertugdømmet Mecklenburg-Strelitz.
I 1712 ble Strelitz slott og deler av byen rundt ødelagt i en brann, og hertugen og hans familie bodde deretter på et jaktslott ved Zierker See nordvest for Strelitz. Rundt slottet vokste etterhvert fram den nye byen Neustrelitz, som ble offisiell hovedstad i Mecklenburg-Strelitz i 1736. Neustrelitz beholdt hertugsetet fram til 1918 og var hovedstad i Freistaat Mecklenburg-Strelitz under Weimarrepublikken fra 1918 til 1933.
Den gamle byen Strelitz fortsatte å eksistere også etter brannen i 1712. Det var en liten landsby og ble i 1931 innlemmet som en bydel i Neustrelitz.
Beihaiparken
Beihaiparken (kinesisk: 北海公园, pinyin: Běihǎi Gōngyuán) er en stor park i det sentrale Beijing, Folkerepublikken Kinas hovedstad. Den ligger litt nordvest for Den forbudte by og rett nord for regjerings- og partiområdet Zhongnanhai. Navnet Beihai betyr «nordlig sjø», og parken omkranser også Beihaisjøen, den nordlige av tre sjøer som begynner i sør med Nanhai (søndre sjø) og fortsetter med Zhonghai (midtre sjø).
Umiddelbart nord for Beihaiparken følger en ny serie med tre litt mindre sjøer, kalt Shichahai.
Beihaiparken har et areal på mer enn 700.000 m², hvorav selve sjøen opptar mer enn halvdelen. Sentralt ligger en øy ved navn Qiónghuá 琼华, og på den kneiser parkens høyeste punkt på 32 meter.
Mens Zhongnanhai er hermetisk lukket for almenheten, har Beihaiparken vært alment tilgjengelig siden 1925. Under Qing-dynastiet var området imidlertid del av Den forbudte by.
Det var Jin-keiseren Shizong som i 1179 begynte med anlegget av parken. Den var tilknyttet det sommerpalasset han la til dette området. Keiser Kublai-khan gjorde det til sin residens i 1260 ved det at han tok sin bolig i et av palassene der. Dette palasset ble etter 1651 ombygd av Qing-herskerne, og på dets sted er nå den lamaistiske «hvite dagoba», som dominerer parken der den står på parkens høyeste punkt.
Qianlong-keiseren (1736–1796) gjennomførte omfattende utvidelsesarbeider. Nær sagt alle bygninger i parken stammer fra hans keisertid.
Istid
Istid er et begrep innen geovitenskap og klimatologi som betegner en tidsperiode med lavere temperaturer, hvor større områder enn ellers er dekket av is. De siste 2–3 millioner år har det innebåret at tempererte områder får isdekke. Definisjonen er relativ og sirkulær, idet den innebærer at istiden avgrenses av mildere perioder hvor det er mindre isdekke på jorden enn i de kaldere istidene. I jordens urtid har man trolig hatt både perioder hvor hele jordkloden var isdekt («the snowball earth»), og man har hatt enkeltstående tidsperioder med en isolert nedisning som ikke gjentok seg før etter meget lang tid. Først med de mer regelmessige isperiodene på den nordlige halvkule i neogen får begrepet istid større mening, etter at flere nordlige istider har vært avløst av mildere mellomistider.
Den dansk-norske geologen Jens Esmark var den første som påviste at det hadde vært istid i Norge. Ved Haukalivatnet ved Forsand ved Lysefjorden ligger en endemorene (kalt Vassryggen) som omkring år 1823 inspirerte Esmark til å fremsette teorien om at hele Skandinavia hadde vært dekket av is. Inspirasjonen skjedde trolig da han sammen med reisefølget Otto Tank la merke til at morenen i Forsand nær sjønivå lignet morenen etterlatt av Rauddalsbreen (nordlig utløper av Jostedalsbreen) som da hadde trukket seg tilbake etter den lille istid.
Definisjoner
I dagligtalen mener vi med istid gjerne perioder med isdekke over det nordamerikanske og det eurasiske kontinentet, og i så fall sluttet siste istid for rundt 9 000 år før vår tid. I glasiologisk forstand er en istid en periode i jordas historie da minst en pol er dekket av is hele året. Denne begrepsbruken innebærer at vi befinner oss i en istid – de siste 30 millioner år har nesten hele Antarktis vært dekket av is, og de siste omtrent 2,7 millioner årene også deler av Arktis. Jorda har i henhold til den formelle glasiologiske definisjonen befunnet seg i den kenozoiske istid hele denne tiden.
Denne artikkelen og andre artikler om jordas klima forstår istid i glasiologisk forstand. De lange kalde periodene med store isframstøt kalles «glasiale perioder» og de korte varmere periodene mellom kalles «interglasial».
Istider i jordhistorien
Det er kjent fire større istider i jordas historie. Den første er en hypotetisk periode 2,7 til 2,3 milliarder år før vår tid (tidlig proterozoikum). Den tidligste veldokumenterte istiden, og antagelig den mest omfattende i de siste 1 milliarder år, fant sted fra 850 til 635 millioner år før vår tid (sen proterozoikum). En teori er at det permanente sjøisdekket nådde helt ned til ekvator, og at slutten av denne istiden foranlediget den kambriske eksplosjonen, en periode med rask diversifikasjon av flercellet liv i kambrium. Denne teorien er ny og omstridt.
Flere mindre nedisinger fant sted fra 450 til 420 millioner år siden. Det var mer omfattende nedisinger fra 360 til 260 millioner år siden.
Den nåværende istidsperioden begynte for 34 millioner år siden, da det begynte å danne seg isbreer i fjellene i Antarktis. For 14 millioner år siden sank den globale temperaturen med 8 °C, og hele Antarktika ble dekket av is. Isdekket økte i omfang gjennom kvartæristiden (pleistocen) som begynte for omkring tre millioner år siden, med spredning til den nordlige halvkule for 3,2 millioner år siden. For 2,58 millioner år siden gikk hele jorden inn i en istid da innholdet av atmosfærisk CO2 sank til under 600 ppm. Man antar det skyldes en kombinasjon av flere forhold, som endringer i jordens bane og dannelsen av fjellkjeden Himalaya. Erosjon av de nye fjellene absorberte CO2 fra atmosfæren til et nivå 200 ppm høyere enn dagens nivå. Siden starten på siste istid har jorden hatt ca. 30 mer eller mindre utstrakte nedisinger i 40 000-års-, og senere 100 000-årssykler. De siste istidene har vart ca. 100 000 år hver, avbrutt av varmere klima (mellomistider eller interglasialer) som har vart ca. 10 000 år hver. I selve istiden er det store temperatursvingninger, slik at f.eks. isen over Norge i perioder (for 100 000, 80 000 og 35 000 år siden) var smeltet nesten helt bort, for raskt å komme tilbake igjen. Den siste nedisingen sluttet for omtrent 11 000 år siden.
Innenfor istidene har de interglasiale periodene variert med hensyn på klimaet. Den forrige, eem, var markert varmere enn den nåværende, som muligens er den kaldeste av de siste 5 interglasialene. Den varmeste perioden etter siste glasiale periode var 8,000 år f.kr., da Jostedalsbreen (og alle andre breer i Norge) var smeltet helt bort. Temperaturen har avtatt noe de siste 6 000 år, og nådde minimum ved den lille «istiden» for 300 år siden. Siden da har temperaturen steget. Variasjonen i jordas bane om sola kan tolkes slik at neste nedising burde begynne om 30 000 år.
De frie offiserer
De frie offiserer eller al-Dubbal al-Ahrar (arabisk: ), var en nasjonalistisk militær gruppering i Egypt, som stod i spissen for den egyptiske revolusjonen i 1952. Det var mange som snakket om revolusjon i Egypt i årene frem mot 1952, men det var bare De frie offiserer som aktivt planla å styrte det regjerende regimet. Gruppen bestod av unge offiserer fra den sudanske og egyptiske hæren. Gamal Abdel Nasser og Muhammad Naguib var to fremtredende medlemmer i bevegelsen, som også fikk viktige posisjoner i den nye egyptiske republikken da den ble erklært i 1953.
Etablering
1940 var et turbulent tiår i Egypt, som førte til en økt politisering av den egyptiske hæren og dannet en viktig grobunn for fremveksten av De frie offiserer. Allerede under andre verdenskrig arbeidet unge nasjonalistiske offiserer aktivt mot å avslutte den britiske tilstedeværelsen i Egypt. Likevel ble ikke De frie offiserer dannet før i 1949, etter Egypts knusende nederlag i den arabisk-israelske krigen. Under krigen hadde en stor avdeling med egyptiske soldater, som Gamal Abdel Nasser var en del av, vært isolert ved landsbyen Faluja, tre mil nordøst for Gaza i ukesvis. Soldatene følte seg sveket av Egypt etter å ha blitt sendt i krig uten nødvendig trening, våpen og ammunisjon. Misnøyen mot det egyptiske monarkiet og regjeringen var stor blant offiserene.
Etter krigen rekrutterte Nasser flere av sine betrodde kollegaer til en hemmelig politisk-militær celle, som for eksempel Anwar Sadat og Salah Salem. Bevegelsen ble formelt stiftet høsten 1949 etter et møte hjemme hos Nasser og i 1950 tok de navnet De frie offiserer.
Sosial bakgrunn
Kjernen i De frie offiserer kom inn i det egyptiske militæret etter at man liberaliserte militærets opptakspolitikk i 1936. Det egyptiske militæret hadde hatt en streng opptakspolitikk og nærmest utelukkende rekruttert offiserer fra aristokratiske familier. Med liberaliseringen av opptakspolitikken ble offiserskorpset åpnet for alle, uavhengig av familiebakgrunn. Offiserene hadde ulike sosiale bakgrunner og dannet en slags bokstavelig middelklasse, midt mellom bonde og aristokrat.
Politisk bakgrunn
Flere av offiserene i De frie offiserer hadde forbindelser til politiske protestbevegelser fra tiden før de vervet seg til militæret. Det muslimske brorskapet og andre sosiale bevegelser på 40-tallet blir ofte nevnt som organisasjoner noen av grunnleggerne av bevegelsen hadde kontakt med. Selv om de hadde løse forbindelser til andre organisasjoner var det en bred enighet blant De frie offiserer at militæret hadde de beste forutsetningene for å løse Egypts problemer.
Fredrik Önnevall
Fredrik Önnevall, kinesisk navn 欧丰瑞 Ou Fēngruì, (født 1. november 1973 i Dalby i Skåne) er en svensk journalist og TV-programleder. I 2005 ble han SVTs første korrespondent i Beijing.
Önnevall tok journalistutdanning ved Södra Vätterbygdens folkhögskola og kinesisk på bla Lunds universitet. Han har tidligere vært programleder for reiseprogrammet Packat & Klart og i 1990-årene reporter og redaktør for Sydnytt.
Siden han snakker flytende kinesisk, laget han TV-serien Kinas mat som i åtte episoder som var en blanding av reise- og kulturprogram og fjernsynskjøkken.
Kyrkslätt
Kyrkslätt (finsk: Kirkkonummi) er en kommune i landskapet Nyland i Finland. Kommunen har en befolkning på 33 568 og et areal på 393,3 km², hvorav 365 km² er land. Kyrkslätt grenser til kommunene Ingå, Sjundeå, Vichtis, og Esbo.
Kommunen er en tospråklig kommune med finsk som majoritetsspråk (77,9 %) og svensk som minoritetsspråk (18,5 %).
Kyrkslätt var tidligere en jordbruksbygd med betydelig dyreavl. Fisket var også en viktig næringsvei. På 1960- og 1970-tallet ble Kyrkslätt et moderne industristed med vekt på teknisk industri. De største arbeidsgiverne i kommunen er L M Ericsson, Danisco, Prysmian Cables and Systems, Nordic Aluminium, Varuboden, Fibox, Johtamistaidon opisto og Gyproc.
Salavat Julajev Ufa
Salavat Julajev (russisk: Салават Юлаев) er en profesjonell ishockeyklubb fra Ufa i republikken Basjkortostan i Russland. De spiller i KHL.
10. etappe i Tour de France 2007
Den '''10. etappen''' i Tour de France 2007 var en 229,5 km lang etappe som gikk fra Tallard til Marseille. Etappen inneholdt 2 spurter og 4 fjellpasseringer; 2 kategori 4 stigning og 2 kategori 3 stigninger.
Salavat Julajev Ufa
Klubben er oppkalt etter Salavat Julajev, en basjkirsk nasjonalhelt. Tidligere var klubben kjent som Trud Ufa (1957–1959) og Gastello Ufa (1959–1962). Salavat Julajev Ufa vant den russiske Super League-tittelen i 2008. Salavat Julajev Ufa har spilt i 77 internasjonale kamper med klubber fra Bulgaria, Danmark, Latvia, Polen, Romania, Finland, Kroatia, Tsjekkoslovakia, Sveits og Sverige (med en rekord på 67 seire, 5 uavgjorte og 5 tap). Den første internasjonale kampen ble spilt 30. desember 1961 i Ufa.
10. etappe i Tour de France 2007
1. sprint (Oraison)
Etter 82,5 km
2. sprint (Saint-Maximin-la-Sainte-Baume)
Etter 154,5 km
Stjernevind
Stjernevind er en strøm av ladde partikler, for det meste protoner og elektroner, som kosntant blir sendt ut fra overflaten til stjerner. Stjernevind kan føre til store tap av masser for stjerner, noe som spesielt er tilfelle for Wolf-Rayet-stjerner. Solvinden er stjernevinden som blir dannet av solen.
10. etappe i Tour de France 2007
1. klatring (Côte de Châteauneuf-Val-Saint Donat)
4. kategori stigning etter 57 km
Stjernevind
Stjerner som er unge og ennå ikke har kommet til hovedserien er flere eksempler på stjerner med sterke stjernevinder. Stjernevinden til disse unge stjernene kan komme opp i en styrke på tusen ganger solvinden, og vil krasje med gassen som ligger rundt stjernen i form av gasskyer. Kollisjonen fører til at gasskyene blir ioniserte og at det blir dannet ekspanderende sjokkbølger i det interstellare materiet rundt stjernen. Stjerner som er så gamle at de er på vei bort fra hovedserien og på veg til å bli røde kjemper vil også sende bort mye masse gjennom stjernevinden.
Generelt vil stjerner som er massive sende avgårde mye av sin masse gjennom stjernevinden mens de ennå er i hovedserien. En stjerne som hadde 120 solmasser ved fødselen kan sende bort opp til 50 solmasser av massen sin. Likedan kan massetapet for en stjerne som hadde en masse på 60 solmasser ved fødselen komme opp i tolv solmasser.
10. etappe i Tour de France 2007
2. klatring (Côte de Villedieu)
4. kategori stigning etter 93 km
3. klatring (Côte des Bastides)
3. kategori stigning etter 201,5 km
4. klatring (Col de la Gineste)
3. kategori stigning etter 219,5 km
Robert Nozick
Robert Nozick (født 16. november 1938, død 23. januar 2002) var en amerikansk filosof. Han utdannet seg ved Columbia og Princeton University og jobbet som professor ved Harvard fra 1969. Nozick er mest kjent for boken Anarchy, State, and Utopia (1974), som han vant National Book Award for.
Biografi
Han ble født i Brooklyn 16. november 1938 av en jødisk entreprenør som hadde utvandret fra Russland. Som ung, tykkfallen gutt gikk han stolt rundt i gatene med en utgave av Platons bok Staten, til tross for at han «kun hadde lest deler av den og forsto enda mindre». Han utdannet seg ved Columbia University og ble medlem av Norman Thomas' Socialist Party of America. Nozick grunnla i tillegg en lokalavdeling av «Student League for Industrial Democracy» for Columbia. Etter å ha tatt en bachelor ved Columbia i 1959 studerte han ved Princeton University, hvor han tok en mastergrad i 1961. I 1963 tok han en filosofisk doktorgrad med avhandlingen The Normative Theory of Individual Choice. Etter to år som førsteamanuensis ved Princeton underviste Nozick ved Harvard og Rockefeller University i New York. I 1969 ble han professor ved Harvard, i en alder av 30 år. Han ble der for resten av livet, og ble i 1998 utnevnt til «University Professor».
Nozick giftet seg i 1959 med Barbara Fierer, som han fikk en sønn og en datter med. Etter å ha skilt seg fra henne i 1981, giftet han seg med dikteren Gjertrud Schanckenberg i 1987. Nozick døde av magekreft den 23. januar 2002 i Cambridge, Massachusetts.
Arbeid innen politisk filosofi
I 1974 ga Nozick ut boken Anarchy, State and Utopia («Anarki, stat og utopi»), hvor han tok til orde for en nattvekterstat. I Nozicks øyne var minimalstaten – en stat som begrenser seg til å beskytte individers rett til å bestemme over eget liv og eiendom – den eneste staten som kunne være rettferdig. Han mente at en stat mer omfangsrik enn minimalstaten ikke kunne eksistere uten å bryte individenes rettigheter. Nozick hevdet at den økonomiske distribusjonen som var et resultat av det frie markedet var rettferdig, så lenge ingen rettigheter var blitt brutt i prosessen som resulterte i denne fordelingen. Dette betydde ifølge Nozick at all tvungen redistribusjon av økonomiske midler var illegitimt, og et brudd på rettighetene til dem som ble fratatt midler.
Senere arbeid
Nozicks bok ble lagt godt merke til innenfor politisk filosofi, og de som ønsket å begrunne en mer aktiv stat ble nå nødt til å ta hensyn til hans argumenter. Blant annet tok John Rawls et oppgjør med Nozicks argumenter i boken Political liberalism (1991). Nozick var bevisst på at hans filosofiske begrunnelse for minimumsstaten hadde mangler, og lovet allerede i Anarchy, State and Utopia at han ville publisere et sterkere forsvar senere. Dette ble aldri gjort, og Nozick innrømmet i boken The examined life (1989) at han hadde gitt opp denne målsetningen, og at han ikke lenger forfektet libertarianisme. I stedet valgte Nozick å bruke den siste delen av sin karriere på å skrive om livsfilosofi (The Examined Life, 1989) og epistemologi (The Nature of Rationality, 1993; Socratic puzzles, 1997).
Absolusjon
Absolusjon eller syndsforlatelse er en formell uttalelse fra en biskop eller prest om at en persons synder er tilgitt. Den teologiske bakgrunnen er fullmakten til å løse og binde som ble gitt av Jesus Kristus (Evangeliet etter Johannes 20,23): «Dersom dere tilgir noen syndene deres, da er de tilgitt. Dersom dere fastholder syndene for noen, er de fastholdt.»
Absolusjonsformularer er inkludert i flere liturgiske tekster i Den katolske kirke og Den ortodokse kirke. Den regnes som sakramental når den inngår som en del av individuelt skriftemål. De brukes også i den høykirkelige delen av Den anglikanske kirke. I protestantiske kirker avviser man for det meste behovet for en formell abolusjon.
Det er to hovedmetoder for å gi absolusjon: Indikativ og bedende. Ved indikativ absolusjon uttaler presten eksplisitt at syndene er tilgitt, for eksempel ved ord som «jeg tilgir deg…». Ved bedende absolusjon fremsies en formell bønn om at syndene skal tilgis. I Den ortodokse kirke brukes alltid den bedende formen; i Den russisk-ortodokse kirke kan indikativ absolusjon legges til. I Den katolske kirke bruker man indikativ absolusjon; bedende form kan legges til, men regnes ikke som effektiv alene. I den anglikanske Book of Common Prayer foreskrives indikativ absolusjon for individer og bedende for forsamlinger; i den amerikanske versjonen er de to formene valgfrie.
Basketball under Sommer-OL 1964
Basketball var med som olympisk øvelse for sjette gang under OL-1964 i Roma. Seksten lag deltok og USA beseiret Sovjetunionen med 73-59 i finalen og ble olympiske mestere i basketball for sjette gang.
Strøksnes
Strøksnes (tidligere offisielt navn Styrkesnes, lulesamisk: Stulggá), er en felles betegnelse på et grendeområde som strekker seg fra Leirfjordens munning og om lag fem kilometer nordvestover langs «nordkysten» av Sørfolda i Sørfold kommune i Nordland.
Området omfatter de tre grendene Strøksnes i nord og Inner-Strøksnes (tidligere offisielt Indre Styrkesnes), som ligger i overgangen mellom Sørfolda og Leirfjorden, i sør. Mellom disse grendene ligger det tidligere skolestedet Hestvik. Området har til sammen 63 innbyggere (2022). Under arkeologiske utgravninger gjort i 1972 ble det funnet en gravhaug med spor fra jernalderen. Første gård i området ble trolig ryddet på begynnelsen av 1500-tallet. Navnet Strøksnes kommer trolig av mannsnavnet Størker.
Næringslivet i området er hovedsakelig relatert til fiskeri. Det er lokal matvarebutikk på Inner-Strøksnes og gårdsbutikk med café på Bjørklund gård på Strøksnes. Hestvik skole ble nedlagt etter skoleåret 2002–2003. Tidligere var det prest, lensmann og butikker.
I forsamlingshuset i Hestvik arrangeres det årlige arrangementet «Grillfesten» som tiltrekker publikum fra hele landet.
Strøksnes er endepunkt for fylkesvei 612 som ble tilknyttet europavei 6 (nå fylkesvei 613) ved Bonåsjøen i 1984.
Lee Trevino
Lee Trevino (født 1. desember 1939 i Dallas i Texas) er en profesjonell amerikansk golfspiller. Han er ansett som et ikon blant meksikansk-amerikanere.
Kaskö
Kaskö (finsk: Kaskinen) er en by og kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen har en befolkning på 1 552, og et areal på 30,2 km², hvorav 10,08 km² er land. Hoveddelen av kommunen ligger på øya Kaskö som er forbundet med Närpes på fastlandet med to broer.
Kaskö er en tospråklig kommune med finsk som majoritetsspråk og svensk som minoritetsspråk (30,1 %).
Kaskö er Finlands minste by. Mens fiske og handel tidligere var viktigste næringsvei, forandret Kaskö seg sterkt på 1970-tallet. Firmaet Metsä-Bothnia etablerte da en cellulosefabrikk på stedet. Industrialiseringen førte til en sterk innflytting av finsktalende, hvoretter byen gikk over fra å ha en overveiende svensktalende småbybefolkning til å bli et industrisamfunn med finskspråklig flertall.
Fylkesvei 548 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 548 i de følgende fylkene:
Botnafjorden
Botnafjorden er en fjord i Flora kommune i Sogn og Fjordane som ligger på nordsiden av Florø. Fjorden er en fortsettelse av Årebrotsfjorden som ligger lenger vest og strekker seg omtrent 3 kilometer østover der den deler seg i to. Den sørlige delen fortsetter som Klavfjorden, mens den nordlige delen fortsetter som Norddalsfjorden.
Fjorden har innløp mellom holmen Skutelen i nord og Haustholmen i sør. I øst ender fjorden ved Storeneset på Grønenga. Brandsøy ligger på sørsiden av fjorden. På nordsiden av fjorden ligger Store Terøya og Lille Terøya.
Årebrotsfjorden
Fjorden strekker seg 6,5 kilometer fra vest til øst og fortsetter som Botnafjorden videre østover. Fjorden starter i vest mellom Tollaksøya i nord og Ånnøya i sør. I øst ender fjorden mellom Naustholmen, like nord for Florø, og Skutelen.
Fjorden er oppkalt etter Årebrotneset som ligger på nordsiden av fjorden.
Duluth
Duluth har flere betydninger:
Howdenocarus
Howdenocarus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En liten, blank, brungul oldenborre.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mexico.
Timanhøydene
Timan eller Timanhøydene (russisk: Тиманский кряж (Timanskij Krjazj) er et høydedrag lengst nord i Europeisk Russland. Mesteparten av Timan ligger i Komi-republikken, mens den aller nordligste delen ligger i det autonome området Nenetsk og Arkhangelsk oblast. Høyeste punkt i Timan er 463 moh.
Timanhøydene, som ligger vest for de nordlige Uralfjellene, er en del av Den østeuropeiske slette. Det ligger vest for elva Petsjora og deler Det nordrussiske lavland i en vestlig og en østlig del. Timan ender ved Barentshavet i nord.
Landskapsbildet i Timanhøydene, som ligger i Taiga- og Tundrabeltene, kjennetegnes av et bakkete og berglendt åsterreng som er blitt slipt og formet av ismassene i istidene. Flere elver har sine kilder i Timanhøydene. De viktigste er Petsjoras sideelv Izjma, Mezen og Vytsjegda, som er en sideelv til Nordre Dvina.
Den største byen i det ellers tynt befolkede Timan er Ukhta, som ble grunnlagt på 1930-tallet for å åpne Timan for utvinning av råstoffer. I Timan-området finnes mange forskjellige mineralforekomster − blant annet gass, olje, bauxitt og titanmineraler.
Fylkesvei 5704
Fylkesvei 5704 går mellom Florø samfunnshus og Brandsøy i Kinn kommune. Veien er 5,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 548 (Sogn og Fjordane).
Noord
Noord («Nord») er en 9 km lang tidevannselv i Zuid-Holland i Nederland. Den vestlige bredden dannes av øya IJsselmonde og den østlige bredden av Alblasserwaard.
Noord er en sterkt trafikkert vannvei mellom Beneden-Merwede/Oude Maas ved Dordrecht og nordsiden av Ridderkerk der Noord og munningen til Lek danner Nieuwe Maas. Elven pleide å bli regnet som en del av elven Merwede, men mistet dette navnet etter hvert. Tidligere var det mange skipsbyggerier langs Noord. Retningen på elven er tidevannsavhengig. Ved Hendrik-Ido-Ambacht går et lite sideløp, Rietbaan, parallelt med Noord. Mellom dem ligger øya Sophienpolder. Ved Rietbaan er det flere opphoggerier.
Broen over Noord ved Alblasserdam ble bygget i 1939 som en følge av riksveiplanen av 1927. Denne var en del av riksvei 15 (A15) inntil 1992 da Noordtunnelen ble åpnet. Broen brukes fremdeles til lokaltrafikk. Mellom Alblasserdam og Papendrecht går jernbanelinjen Betuwelinjen gjennom Sophientunnelen under Noord, Sophienpolder og Rietbaan. Totalt er denne tunnelen over 8 km lang.
Langs Noord ligger følgende steder: Zwijndrecht, Hendrik-Ido-Ambacht, Papendrecht, Alblasserdam, Kinderdijk og Ridderkerk.
Agrippina den eldre
(Vipsania) Agrippina (født 14 f.Kr. i Mytilene, død 18. oktober 33 på Pandataria), mest kjent som Agrippina den eldre var en av de mest fremtredende kvinnene i Romerriket i det første århundre.
Halvdanshaugen
Halvdanshaugen kan sikte til:
Agrippina den eldre
Bakgrunn
Hun var datter av Marcus Vipsanius Agrippa og hans tredje kone, Julia den eldre. Marcus Vipsanius Agrippa var en potensiell etterfølger etterkeiser Augustus. Hun var datterdatter av Augustus.
Hun ble formodentlig født i Mytilene mens foreldrene reiste rundt i Romerrikets østlige provinser. Etter farens død i 12 e.Kr. og moren giftet seg på nytt med Tiberius vokste hun opp med sine fire søsken i det keiserlige hoff. Keiser Augustus hadde en stor innflytelse på deres oppdragelse, i pakt med samtidens gammelromerske dygder. I et brev priste han hennes talenter og gode evner.
Selv om Augustus hadde et godt forhold til Agrippina, tok han avstand fra hennes mor allerede i år 2 f.Kr., angivelig på grunn av hennes usedelige vandel, en skjebne som også skulle ramme to av hennes barn, Agrippa Postumus og Iulia, få år etter. De begge eldre av Agrippinas brødre, Gaius Caesar og Lucius Caesar, som deres keiserlige bestefar hadde adoptert som sine etterfølgere, døde i henholdsvis 2 og 4 år e.Kr. Deretter adopterte så Augustus Tiberius, som var sønn av Livia Drusilla, og han adopterte sin nevø Germanicus.
Germanicus' hustru
Etter Augustus' vilje ble Agrippina senest i 5 e.Kr. gift med den ett år eldre potyensielle keiseretterfølger Germanicus. Med ham fikk hun i alt ni barn, hvorav de som overlevde barneårene var Nero Caesar, Drusus Caesar, Gaius (den senere keiser Caligula), Agrippina den yngre (Claudius' hustru og Neros mor), Drusilla og Iulia Livilla.
Agrippina var modig, selvstendig og energisk og fulgte Germanicus på hans krigstog til Germania og Orienten uten å sky noen anstrengelser i perioden 14 til 16 år e.Kr. Da en germansk stridsmakt under slaget ved Pontes longi truet med å sette over broen over Rhinen, grep hun selv kommandoen over styrkene der og forhildret broens ødeleggelse, slik at Aulus Caecina Severus' styrker rakk å trekke seg tilbake rettidig til flodens venstre bredd. Caecina mente etter Germanicus' død ikke desto mindre at stattholdere ikke måtte ta med seg sine hustruer ut i provinsene. Agrippina spilte også en avgjørende rolle ved nedkjempelsen av et mytteri blant Rhin-legionene etter Augustus' død, noe som gjorde Tiberius misunnelig på henne.
Maris vei
Maris vei kan være:
Agrippina den eldre
Germanicus' hustru
Etter Augustus' død 14 e.Chr. ble Germanicus kalt tilbake til Roma og æret med en triumf. I år 17 ble han sendt til Rikets østre deler. Også nå ble han ledsaget av Agrippina, og på øya Lesbos fødte hun hans eldste barn, Iulia Livilla. I 19 e.Kr. døde Germanicus under mysteriøse omstendigheter i Antiochia ad Orontem.
Etter Augustus' død
Da hun etter hans død vendte tilbake til Roma, gjorde hun seg mistenkt av Tiberius for å etterstrebe herreveldet for sine sønner. Hun ble derfor forvist til øya Pandataria ved Napoli, der hun i år 33 døde av sult. Det er imidlertid ikke kjent om hun døde av selvutsulting eller av tvang.
Hennes eneste overlevende sønn, Caligula, ble i år 37 keiser.
Robert Johnson
Robert Leroy Johnson (født 8. mai 1911, død 16. august 1938) var en amerikansk musiker som er en av de mest kjente deltablues-sangerne og gitaristene.