cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danmarks historie
Napoleonskrigene
Danmark-Norges blomstrende økonomi ble ødelagt på grunn av tap og utgifter forbundet med deltagelsen i Napoleonskrigene. Landet hadde alliert seg med Frankrike, og det utløste flere angrep fra Sverige og Storbritannia. Den britiske flåten angrep København i 1801 og igjen i 1807, da byen ble bombardert, og Danmark-Norge mistet det meste av sin flåte, den nest største i Europa. Resten av krigen ble utkjempet med små kanonbåter og kanonstillinger langs kystene.
Ved fredsslutningen i Kiel ble personalunionen mellom Norge og Danmark oppløst, og Norge ble avstått til kongen av Sverige, men med uttrykkelig unntak for Færøyene, Island og Grønland. I den forbindelse skal Poul Martin Møller delevis ironisk ha sagt «Danmark er et lite, fattig land». På den måten ble Sverige belønnet for å ha valgt de alliertes side i krigen. Norge erklærte seg imidlertid selvstendig og klarte til tross for et nederlaget i en kortvarig krig å beholde sin selvstendighet og sin demokratiske grunnlov innenfor en løs personalunion med Sverige.
Danmark gikk fallitt (Danmarks statsbankerott), og den jevne befolkning led hardt under krigens følger. Samtidig begynte den kulturperiode som kalles romantikken eller gullalderen. Midt i økonomisk ruin skapte personligheter som H. C. Andersen, Kierkegaard, Thorvaldsen og Grundtvig sine verker, mens brødrene Hans Christian og Anders Sandøe Ørsted fremla banebrytende resultater innenfor natur- og rettsvitenskapene.
De slesvigske kriger
De nasjonale og liberale strømninger vokste seg etterhvert kraftige i Danmark. Borgerskapet ble stadig mer tallrikt og forlangte del i regjeringsmakten. Under inntrykk av revolusjonene i Europa 1848 ga Frederik VII etter og satte i gang arbeidet med å lage en ny forfatning. Danmarks Riges Grundlov ble underskrevet av kongen 5. juni 1849. Eneveldet ble opphevet, og det ble innført konstitusjonelt monarki med maktdeling. Den lovgivende makt lå hos en riksdag med to kamre: Folketinget, som alle voksne og mannlige danske borgere hadde stemmerett og valgbarhet til, og Landstinget, hvor kun eiere av jord eller kapital hadde stemmerett og valgbarhet. Den utøvende makt lå hos kongen og regjeringen i fellesskap. Den dømmende makts uavhengighet ble garantert ved at dommerne ble sikret mot avskjedigelse.
Det danske riket besto av fire deler: Kongeriket Danmark, hertugdømmene Slesvig og Holstein, og de nordatlantiske øyer (Færøyene og Island). I løpet av 1700-tallet og især 1800-tallet betraktet man kongeriket og hertugdømmene som ett land, den såkalte «helstaten», mens de nordatlantiske og opprinnelige norske besittelsene ble betraktet som kolonier og behandlet deretter. Det tysktalende flertall i hertugdømmene var misfornøyd med tankegangen om helstaten, og de nasjonal-liberale strømningene munnet ut i et krav om uavhengighet i forhold til Danmark. I Danmark ga den samme ideologi kraft til et krav om innlemmelse av hertugdømmet Slesvig. Det utløste i 1848 den første slesvigske krig, som endte med status quo etter at Storbritannia hadde meglet.
Etter krigen fortsatte den politiske debatten i Danmark, og de nasjonal-liberale nådde fram med et krav om å innlemme Slesvig i kongeriket, mens man gjerne oppga Holstein. Ved grunnlovsreformen i 1864 ble helstaten gjennomført ved at Slesvig formelt ble innlemmet i riket. I Slesvig bodde tysktalende og dansktalende side om side, men siden middelalderen hadde adelen i hertugdømmene et dokumentert krav på «dat se blieven tosamende up ewich ungedeelt» (= at de skulle forbli udelte sammen), og dette ble brukt som grunnlag for at Preussen og Østerrike kunne komme den tysktalende befolkningen til hjelp i deres opprør mot helstaten, den andre slesvigske krig. I kontrast til situasjonen tidligere, kom det ikke i stand en mekling. Danmark tapte krigen og måtte avstå hertugdømmet til en felles prøyssisk-østerriksk administrasjon. Etter krigen mellom Preussen og Østerrike i 1866 kom områdene under et rent prøyssisk styre. Etter en folkeavstemning i 1920 i Sønderjylland kom Nordslesvig tilbake til Danmark, mens Sydslesvig forble i Tyskland.
Nasjonalstat og forfatningskamp
Tapet i syd var et hardt slag for den danske nasjonalfølelsen, og det krevde ettertanke og omstilling for å finne fram til en ny selvfølelse. Siden tredveårskrigen hadde Danmark tapt store områder til Sverige og Tyskland, og etter hvert hadde landet blitt en ren dansktalende nasjonalstat. I erkjennelsen av landets lille størrelse vokste tanken om at framtiden måtte ligge i nøytralitet og i indre utvikling basert på landbruk og utdannelse.
Økonomien var fortsatt tungt basert på eksport av landbruksprodukter. Opp mot midten av 1800-tallet var det især korn man solgte, men i løpet av andre halvdel gikk man i økende grad over til å produsere animaliske varer som smør og svinekjøtt. Landbruket organiserte foredlingen av råvarene gjennom andelsbevegelsen, og de nye meierier, slakterier, sparekasser og bruksforeninger bidro til en rask overgang fra selvforsyning til pengeøkonomi. Landbrukets utvikling var til fordel for virksomheten i byene, og i løpet av 1870-tallet begynte industrialiseringen i Danmark for alvor. Dette førte igjen til økende migrasjon av arbeidere fra landsbygda og til byene.
I siste halvdel av 1800-tallet vant bøndene også økt innflytelse i Folketinget. Forfatningen krevde ikke direkte at regjeringen skulle ha et flertall bak seg (parlamentarisme), og i lang tid støttet kongen en allianse av storborgerskapet og godseierne som nektet å oppgi makten. Men ved systemskiftet i 1901 lyktes en koalisjon av bønder, arbeidere og akademikere i å overta regjeringsmakten. Deretter har alle danske regjeringer sittet «så lenge det ikke er konstateret et flertall imot» dem.
Industrialisering og infrastruktur
På begynnelsen av 1900-tallet akselererte industrialiseringen i Danmark. Innføringen av dampdrevne maskiner ga mulighet for en mekanisering av alt tungt og ensformig arbeid. Forbrenningsmotorer ble etter hvert brukt til all transport, og biler og fly overtok mye av trafikken som før hadde gått til sjøs eller med tog.
Den tunge trafikken fikk en infrastruktur som besto av ruter med dampskip mellom landsdelene. Dette økte utvekslingen av varer og personer, også i forhold til utlandet. Anleggelsen av Esbjerg havn ble avgjørende for økt eksport av smør og bacon til Storbritannia. Den største fordelen av dampskipdriften var fullføringen av et tett jernbanenett. Jernbane var hurtigere og mer pålitelig enn den langsomme transporten på vegene. Med jernbane og dampskip ble Danmark ett sammenhengende marked for arbeidskraft, varer og tjenesteytelser.
De mange broer, viadukter og rekkene med telegraf- og telefonstolper kom til å prege landskapet. Landbruksområdene ble preget av gressmarker inngjerdet av piggtråd, og økt dyrking av havre og bygg som fôr til et stadig økende husdyrhold. I byene medførte innvandringen av arbeidskraft en voldsom bygging av boliger. Helsestrukturen lå derimot tilbake. Barnedødeligheten var stor, tuberkulosen utbredt, og det var mange epidemier. Ved hjelp av bedre vannforsyning og kloakkanlegg, bygging av sykehus og badeanstalter, økning av antallet leger og utdannede jordmødre, og opprettelsen av sykekasser, fikk befolkningen i Danmark etter hvert en bedre helsetilstand.
Den første verdenskrig
I løpet av de første tiårene av 1900-tallet dannet de nye partiene det radikale venstre og venstre regjering. I 1915 fikk kvinnene stemmerett, og i 1917 ble De vestindiske øyer solgt til USA. Det kom reformer i arbeidsmarkedet og av de sosiale forhold som pekte fram mot velferdsstaten.
Verdenskrisen på 1930-tallet
Ved valget i 1924 ble sosialdemokratene Danmarks største parti under ledelse av Thorvald Stauning. Han innledet et samarbeid med de borgerlige partiene. Det var under Staunings ledelse at man kom fram de sosiale og økonomiske reformer som bidro til å trekke landet ut av 1930-tallets økonomiske krise samtidig som grunnlaget for velferdsstaten ble skapt.
Andre verdenskrig
Til tross for at Danmark var nøytralt ved innledningen av andre verdenskrig, og på tross av den ikke-angrepspakt som Danmark hadde inngått med det nazistiske Tyskland, ble Danmark angrepet og besatt av tyske tropper den 9. april 1940 under den såkalte Weserübung-Süd operasjonen. Island ble besatt av britiske styrker.
Det sivile styret ble likevel opprettholdt av det såkalte departementsjefsstyret helt fram til frigjøringen den 5. mai 1945. De to siste krigsårene vokste det fram en motstandsbevegelse som hindret den tyske krigføringen nok til at Danmark ved krigens avslutning ble betraktet som en alliert. Det ble også til fordel for Danmark at landet maktet å redde mesteparten av de danske jødene over til Sverige, slik at de unngikk å bli deportert og drept i konsentrasjonsleirer i Tyskland.
Som følge av en folkeavstemning ble Island formelt erklært som en uavhengig republikk den 17. juni 1944. Ettersom Danmark fortsatt var okkupert av Tyskland på den tid, var det mange i Danmark som følte seg sveket av at islendingene valgte dette tidspunktet til å bryte båndene med Danmark.
Etterkrigstiden
Da Danmark ble befridd den 5. mai 1945, var den storpolitiske ordningen av Europa allerede fastlagt av de allierte ved Jalta-avtalen. I alle vestlige land sto kommunistene sterkt, og frykten for en sovjetisk maktovertagelse økte på grunn av det som skjedde i Polen og Tsjekkoslovakia (nå Tsjekkia og Slovakia). Etter mislykkede forhandlinger innså de skandinaviske landene at det ikke var mulig å danne en fellesnordisk forsvarsforbund. Isteden søkte Norge og Danmark om opptak i NATO, som ble dannet den 4. april 1949, mens Finland erklærte seg nøytral og Sverige opprettholdt sin tidligere nøytralitet. Danmark var også blant de stater som var med å stifte FN og stilte store forventninger til organisasjonen.
I 1953 ble grunnloven endret, og det medførte blant annet at Grønlands status som koloni opphørte, at Landstinget ble nedlagt, at det ble krav om folkeavstemning før avgivelse av nasjonal suverenitet, og at det ble innført kvinnelig arverett til den danske trone, noe som førte til at Fredrik IX' eldste datter Margrethe arvet tronen på bekostning av prins Knud av Danmark.
I løpet av 1950-tallet kom økonomien langsomt på fote igjen, og regjeringene arbeidet videre med å trygge velferdssamfunnet. Samtidig økte inflasjonen og utenlandske lån. Avfolkingen fra landsbygda fortsatte, noe som førte til at industrien hadde betydelig arbeidskraftreserve mens landbruket ble tvunget til en hastig og omfattende mekanisering. Folk flest fikk råd til materielle goder som telefon, kjøleskap, bil, tv og sjarterreiser til syden.
De moderne tidene satte sitt preg på landskapet. Markene ble pløyd med traktorer og høstet med treskere. Mange kystnære områder ble stykket ut til sommerhus. Fra 1956 og framover ble motorvegnettet utbygget på øyene og i Jylland. Flere kjøpte seg biler, og lastbilene overtok mer av godstransporten.
I 1967 friga Danmark litterær pornografi som det første land i verden, og i 1969 ble også billedpornografi frigitt. Dette skjedde for å motvirke den økende tendens til voldtekt og pedofili, noe som viste seg vellykket.
I 1973 ble Danmark medlem av det Europeiske fellesmarked - EF - (EU). Året etter brøt det ut krig mellom Israel og dets arabiske naboer, og derfor stanset de oljeproduserende lands organisasjon, OPEC, produksjonen av råolje. Den følgende usikkerhet og inflasjon gjorde verdensmarkedet ustabilt, og en økonomisk nedgangsperiode fulgte, noe som førte til at Danmark måtte ta opp store lån i utlandet.
Landbruket hadde ikke lenger noe befolkningsoverskudd. Bortsett fra muligheten til å skaffe arbeidskraft fra utlandet, hadde man bare én reserve igjen, og det var kvinnene. Samtidig ønsket familiene del i de materielle goder, og kvinnene selv hadde behov for økt økonomisk frihet. Mange søkte derfor hel- eller halvdagsarbeid. Den motsatte bevegelse, at menn måtte ta sin del av husarbeidet, gikk det tyngre med. Det ga næring til en ny kvinnebevegelse som i Danmark ble kalt for rødstrømpene.
Moderne historie
I slutten av 1980-tallet ble Sovjetunionen økonomisk svekket. Da den nye president Mikhail Gorbatsjov innledet en reformpolitikk, avsto han fra å bruke militær makt. Flukten fra DDR økte via Ungarns dårlig bevoktede grense. I Polen hadde arbeiderbevegelsen Solidaritet dannet regjering. Den 9. november 1989 ble det åpnet for trafikk gjennom Berlinmuren. Begivenheten fikk stor symbolsk betydning, og i løpet av de følgende årene falt Sovjetunionen sammen og ble erstattet av Den russiske føderasjon. I mellomtiden hadde både de baltiske landene og Øst-Europa søkt om opptak til både NATO og EU. Danskene var stort sett delt i alle store politiske spørsmål om suverenitetsavståelser, som ble avgjort med folkeavstemninger. Både når resultatet ble et ja og når det ble et nei, var mindretallet bemerkelsesverdig høyt. Under Kosovokrigen i 1999 deltok danske jagerfly i bombardementet av serbiske militære mål.
I løpet av 1980-tallet og 1990-tallet endret Danmarks inntektsgrunnlag seg. I landbruket gikk sammenslåinger, mekaniseringer og industrialisering hånd i hånd med en strategi som tok sikte på produksjon av store mengder billige vareenheter som svinekjøtt, kyllinger, meieriprodukter etc. Industrien gjennomgikk forandringer som betydde økt satsing på servicebransjene i forhold til energi, elektronikk og medisinske produkter.
I boligene kom PC-er og mobiltelefoner. Kjøkkener og badeværelser ble fornyet. Samtidig ønsket danskene å dra på billigferier og beskjeftige seg med sunnhet og velvære. I motsatt ende økte de sosiale problemene med fedme, stress og alkoholisme. Dette økte utgiftene til legehjelp, sykehusbehandling og andre sosiale utgifter.
I årene etter år 2000 ble det tydelig at Danmark og Vesten forøvrig hadde fått et nytt fiendebilde; fundamentalistisk islam og en diffust sammensatt terrorbevegelse. Det førte til en mer restriktiv innvandringspolitikk som ikke var uten konflikter. Konflikten ble trappet kraftig opp i forbindelsen med de famøse Muhammedkarikaturene i Jyllands-Posten. Danmarks utenrikspolitikk ble dreid til en mer aktiv, med økt anvendelse av det danske forsvaret. I 2005 deltok danske tropper i militære operasjoner på Balkan, i Afghanistan og i Irak.
Tangarona
Tangarona er en slekt av løpebiller.
Utseende
En liten, lang og slank løpebille, kroppen er blankt brunsvart. Pronotum er rundet, lengre enn bredt, med tre smale lengdefurer, de to på sidene ganske korte. Hodet er nokså lite og rundet, med nokså små fasettøyne. Dekkvingene er noe rundede med kraftige punktrader.
Levevis
Disse billene er knyttet til død ved og kan finnes under barken på døde trær, der de lever som rovdyr.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra New Zealand.
Njunis
Njunis er et fjell som ligger i Målselv kommune i indre Troms. Fjelltoppen ligger 1 717 moh. Fra fjellet har man en storslagen utsikt over fjellene i Troms, nordre Nordland og svensk Lappland. På fjelltoppen ligger Luftforsvarets radaranlegg Sindre II. Radaranlegget kan senkes ned i fjellet, og ved operativ bruk har radaren offisielt en rekkevidde på 450 kilometer.
Njunis har både en høy primærfaktor og en høy sekundærfaktor, og det forklarer fjellets gunstige egenskaper for radaranlegget. Både primær- og sekundærfaktoren er blant de 16 høyeste i Norge.
Slaget om Incheon
Slaget om Incheon (Hangul: 인천 상륙 작전; Incheon Sangnyuk Jakjeon, kodenavn: Operasjon Chromite) var en amfibisk invasjon og et avgjørende slag under Koreakrigen som ble utkjempet mellom De forente nasjoners hovedsakelig amerikanske og sørkoreanske styrker mot en nordkoreansk styrke. Slaget endte med seier til FN og snudde den strategiske situasjonen til FN-styrkenes fordel.
Slaget gjorde det i realiteten slutt for Den koreanske folkearméens forhåpninger om å erobre Sør-Korea.
De fleste av de FNs bakkestyrker kom fra De forente staters marinekorps, som ble kommandert av armégeneralen Douglas MacArthur. MacArthur var selve drivkraften bak operasjonen, og overkom de betydelige betenkelighetene til mer forsiktige generaler om å begynne et risikabelt angrep i et ekstremt vanskelig terreng.
David Grindley
David Grindley (født 29. oktober 1972) er en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1992, hvor han tok bronse på 4 × 400 meter stafett.
Turn Back
Turn Back er det tredje studioalbumet fra det amerikanske rockebandet Toto, utgitt i januar 1981. Albumet ble godt mottatt av musikkpressen, men var en salgsmessig skuffelse med tanke på suksessen med de to første albumene Toto og Hydra.
Trehörningen (Tyresta)
Trehörningen er en innsjø i Tyresta nationalpark i Tyresö kommune, Södermanland, Sverige. Innsjøen inngår i Åvaån-vassdraget.
Tilløp til innsjøen kommer fra omkringliggende områder, og utløp går til Långsjön, hvor dreneringen fortsetter via Mörtsjön, Stensjön, LananNedre dammen, og Åvaån til Åvaviken i Østersjøen.
Florence Masnada
Florence Masnada (født 16. desember 1968 i Grenoble) er en tidligere fransk alpinist.
I store mesterskap vant hun tre medaljer. I OL 1992 i Albertville tok hun bronse i kombinasjonen, og i OL 1998 i Nagano sikret hun seg sølv i utfor, kun slått av Katja Seizinger. I tillegg har hun en sølvmedalje i kombinasjonen fra VM 1999 i Vail, der Pernilla Wiberg tok gullmedaljen.
I verdenscupen vant hun ett renn, Super-G i Garmisch-Partenkirchen i 1995. Florence Masnada la opp i 1999.
Herakles
Herakles (gresk: Ἡρακλῆς, Hēraklês, «Heras ære/stolhet») var en gudommelig helt (hero) i gresk mytologi. Han var sønn av Zevs og Alkmene, barnebarn av Persevs og hustruen til Amfitryon. Hans første navn var Alkaios (Ἀλκαῖος, avledet fra alke, «styrke») eller Alkides (Ἀλκείδης, Alkeidēs) Han var barnebarns barn og halvbror (da de begge var avlet av Zevs) med Persevs. Han var den største av alle greske, mytiske helter, et mønster på maskulinitet, kjent for sin overmenneskelige styrke, en som kjempet for den olympiske orden mot de ktoniske uhyrer, og stamfar til de kongelige slektene som hevdet å være herakleidene (Ἡρακλεῖδαι), «av Herakles’ slekt». Fra 700-tallet f.Kr påberopte også spartanerne seg Herakles som stamfar. De styrende i Sparta omtalte seg selv som heraklider.
I romersk mytologi og i Vesten ble han kalt Herkules, som senere romerske keisere, spesielt Commodus og Maximinus Daia, identifiserte seg med. Romerne overtok den greske versjonen av hans liv og bedrifter hovedsakelig uforandret, men la til egne anekdotiske detaljer, noen av disse knyttet helten til områdene rundt Italia i Middelhavet. Roma tilpasset også detaljene i hans kult til egne behov. Hans etruskiske ekvivalent (tilsvarighet) var eksempelvis Hercle, en sønn av Tinia og Uni.
Opprinnelse
Mange populære fortellinger ble fortalt om hans liv, den mest kjente var om Herakles' tolv storverk. Poeter i Alexandria i hellenistisk tid videreførte hans mytologi inn i en meget poetisk og tragisk atmosfære. Hans skikkelse, som opprinnelig lånte motiv fra Midtøsten som kamp mot løver, var svært kjente.
Herakles var den største av alle greske ktoniske helter, men i motsetning til andre greske guder, er det ingen grav som er identifisert med ham. Herakles var både helt og gud, en form for både og, en «heltegud», som Pindaros betegner som heroes theos; ved den samme festivalen ble det gjort ofringer til ham, først som helt med et ktoniske drikkoffer, og deretter som en gud på et alter, således legemliggjorde han den nærmeste gresk tilnærmingen til en «halvgud». Kjernen i fortellingen om Herakles har blitt identifisert av Walter Burkert som sin opprinnelse i neolittisk (yngre steinalder) jegerkultur og tradisjonene til sjamanistisk overfart til underverden.
Karaktertrekk
Usedvanlig styrkekraft, mot, kløkt, og seksuell manndomskraft var blant hans fremste karaktertrekk. Selv om han ikke var like dyktig som Odyssevs og Nestor, kunne Herakles også bruke sin intelligens ved flere anledninger når hans styrke ikke var nok, eksempelvis som da han arbeidet for kong Augeias av Elis, bryte med giganten Antaios eller lure Atlas i å ta tilbake himmelen på sine skuldre. Sammen med Hermes var han beskytter av gymnasia (idrettsskoler) og palaestrae (bryteskoler).
Hans ikonografiske egenskaper er løveskinnet og klubben. Disse kvalitetene forhindret ham ikke fra å bli oppfattet som en leken person som brukte spill for å slappe av fra arbeidet og han tilbrakte mye tid med barna. Ved å erobre farlige arkaiske styrker skal han etter sigende ha «gjort verden trygg for menneskeheten».
Herakles var meget lidenskapelig og lettbevegelig, i stand til å gjøre både store dåder for sine venner (som å bryte med Thanatos på vegne av prins Admetos som hadde vært gjestmild overfor Herakles) og å være en forferdelig fiende som ville la det gå fryktelig utover de som gikk imot ham, slik som Augeias, Neleus og Laomedon.
Helt eller gud
Herakles’ rolle som kulturhelt, hvis død ble emne for mytiske fortelling, ble akseptert inn i den olympiske gudeverden under klassisk tid. Det skapte en tafatthet i møtet med Odyssevs i en episode i Odysseens ellevte sang, «Dødsriket», hvor Odyssevs møter Herakles i Hades:
Antikkens kritikere var oppmerksom på problemet som brøt med den livfulle og komplette beskrivelsen hvor Herakles gjenkjenner Odyssevs og hilser på ham, og moderne litteraturforskere finner gode grunner til å tvile på at hele innslaget med Herakles var en del av den opprinnelige teksten. «Straks folk kjente til Herakles’ opptagelse til Olympos, ville de ikke tolerere hans tilstedeværelse i underverden, bemerket Friedrich Solmsen, og la til at de interpolerte versene representerte et kompromiss mellom de motstridende representasjonene av Herakles.
Kristen kronologi
I kristne sirkler var en evhemerisk lesning eller tolkning av det utstrakte Herakles-kulten tilskrevet til en historisk figur som fått kultstatus etter hans død. Således rapporterte Eusebius av Cæsarea i hans Forberedelser for evangeliet (10.12) at Klemens av Alexandria kunne tilby historiske datoer for Herakles som en konge i Argos: «... fra styret til Herakles i Argos til guddommeliggjøringen av Herakles selv og Asklepios der, er omfattet av trettiåtte år, i henhold til Apollodoros kronikøren: og fra det tidspunkt til guddommeliggjøringen av Kastor og Polydevkes femtitre år: og et sted på omtrent denne tiden var erobringen av Troja.»
De som leste Klemens’ tankegang bokstavelig forsikret at fra denne bemerkning så styrte Herakles over byen Tiryns på samme tid som Eurysthevs styrte over nabobyen Mykene, og siden rundt denne tid var Linos læreren til Herakles. Som følge av dette, basert på Hieronymus’ datering (i Chronicon, hans universalhistorie), gitt Linos’ berømmelse i opplæringen av Herakles i 1264 f.Kr., at Herakles’ død og guddommeliggjøring skjedde 38 år senere, det vil si omtrent 1226 f.Kr.
Kult
Antikkens grekere feiret festivalen Herakleia som minnet Herakles’ død på den andre dagen i måneden Metageitnion (som falt i slutten av juli eller tidlig i august). Hva som antatt å være et egyptiske tempel for Herakles i Bahariyaoasen i den vestlige ørkenen er datert til 21 f.Kr. En revurdering av Klaudios Ptolemaios’ beskrivelse av øya Malta på stedet Ras ir-Raħeb er forsøksvis knyttet til et tempel for Herakles. Flere antikke byer ble omdøpt til Heraklea til hans ære.
Pedro Arrupe
Pedro Arrupe (født 14. november 1907 i Bilbao i Spania, død 5. februar 1991 i Roma) var en spansk prest og den 28. generalsuperior for jesuittordenen.
Herakles
Kult
Selv om Athen var blant de første som dyrket Herakles som gud var det greske bystater som nektet å anerkjenne heltens guddommelige status. Det var også flere polis som kun hadde to adskilte helligdommer for Herakles, en som anerkjente ham som en gud, og en annen som en helt. Denne tvetydigheten bidro til å skape Herakleskulten da historikere, som Herodotos, og kunstnere oppmuntret dyrkelse slik malerne på tiden til Peisistratos ved å framstille i sine verker Herakles som ankom Olympos.
Pedro Arrupe
Bakgrunn
Baskeren Prfto Arrupe begynte først på medisinstudiet ved Universitetet i Madrid, men gjorde seg ikke ferdig med det. Han trådte i stedet inn i jesuittordenen i 1927, og fullførte novisiatet i Loyola og begynte så på filosofistudiet i Oña nær Burgos.
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene (fransk: Banque des États de l'Afrique centrale, BEAC) er sentralbanken for de sentralafrikanske statene Kamerun, Den sentralafrikanske republikk, Gabon, Republikken Kongo, Ekvatorial-Guinea og Tsjad.
Kirsti Birkeland
Kirsti Birkeland (født 14. oktober 1930, død 4. februar 2019) var en norsk lyriker og forfatter. Hun skrev bøker for både voksne og barn.
Pedro Arrupe
Bakgrunn
Ettersom Franco-regjeringen i Spania oppløste jesuittordenen, måtte han fortsette studiene utenlancs. Det ble i Marneffe i Belgia og i det tyske teologatet i Valkenburg aan de Geul i Nederland.
Kirsti Birkeland
Hennes debut var novellesamlingen Fruktene (1976), etterfulgt av diktsamlingen Vent, dommer, vent! (1977), Kom skal vi dikte ei grend og en gård (1980) og Fille-frans og følget hans (1985).
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Historie
Fransk Vest-Afrika (Afrique occidentale française, AOF) ble etablert i 1895, og i 1901 ble Banque d'Afrique Occidentale (B.A.O.) etablert, for å utstede franske franc i denne føderasjonen. Banque du Sénégal hadde denne oppgaven før B.A.O ble etablert. Fra 1920 fikk B.A.O. også retten til å utstede valuta i Fransk Ekvatorial-Afrika.
Kirsti Birkeland
Interessen for sørsamisk kultur er reflektert i barneboken Bygutt i sørsame-fjell (1982) og eventyrsamlingen ''Staloer tror at månen er et bål. Sørsamiske eventyr, illustrert av Alfhild Vekterli (Cappelen, 1986), også utgitt i Sverige og Danmark (1987); ny utgave 2002, og diktsamlingen Ved kilden'' (1993).
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Historie
I 1941 ble «Sentralkassen for det frie Frankrike» (Caisse centrale de la France libre, CCFL) etablert, for å utstede valuta i det sentrale Afrika, men denne enheten ble erstattet av «Sentralkassen for det oversjøiske Frankrike» (Caisse centrale de la France d'outre-mer, CCFOM) i 1944. Året etter, i 1945, ble CFA-franc (Franc des colonies françaises d'Afrique) etablert som utsteder av valuta for de franske kolonier i Afrika. Den 14. april 1959 ble «Sentralbanken for Ekvatorial-Afrika og Kamerun» (Banque centrale des états de l'Afrique Équatoriale et du Cameroun, BCEAC) opprettet.
Pedro Arrupe
Prest
Derfra ble han den 15. oktober 1938 sendt som misjonær til Japan. Til 1940 studerte han språket, og arbeidet i et fattigkvarter i Tokyo. Fra 1940 til 1942 var han sogneprest i Yamaguchi. Fra 1942 virket Arrupe som novisemester i Hiroshima, der han noen år senere opplevde atombombeangrepet. Han befant seg i et solid steinhus noe utenfor totalødeleggelsessonen da bomben falt, og der kunne han og novisene innrette et nødhospital for de overlevende.
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Historie
Dagens sentralbank, BEAC, ble etablert 22. november 1972, og startet sin drift 2. april 1973. Bankens hovedkvarter lå i starten i Paris, men ble overført til Yaoundé i Kamerun fra 1. januar 1977. Casimir Oye Mba hadde bakgrunn fra sentralbanken for Ekvatorial-Afrika og Kamerun, og var også nasjonal direktør for BEAC i Gabon fra 1973 til 1977. Han ble i 1978 valgt til å være sentralbankens første afrikanske sentralbanksjef.
Pedro Arrupe
Prest
I 1954 ble han viseprovinsial, og da Japan ble opphøyet til selvstendig provins for jesuittene i 1958, ble han første provinsial der.
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Historie
Ekvatorial-Guinea ble medlem av BEAC i 1985.
Kirsti Birkeland
Hun mottok i 2001 Statens arbeidsstipend for eldre fortjente kunstnere.
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Historie
I 1990 ble sentralbankens regelverk gjenstand for betydelige reformer. Samtidig ble også Bankkommisjonen for Sentral-Afrika (Commission bancaire de l'Afrique centrale, COBAC) etablert.
Pedro Arrupe
Generalsuperior for jesuittordenen
Etter at jesuittordenens 27. generalsuperior Jean-Baptiste Janssens døde i 1964, valgte ordenens generalforsamling Arrupe til hans etterfølger den 22. mai. Det ble hans oppgave å lede orden gjennom omstillingsprosessene etter annet vatikankonsil.
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Historie
Den 24. januar 2003 inngikk EU en økonomisk avtale med De sentralafrikanske staters økonomiske fellesskap (Communauté économique des États de l'Afrique centrale, CEEAC), som hadde som vilkår at CEMAC og CEEAC ble én organisasjon.
Herakles
Kult
Det var antikke byer som også tok til seg Herakles som sin guddommelig beskytter, noe som bidro til spredningen av hans kult. Kongeslekten i kongeriket Makedonia hevdet å nedstamme fra helten, hovedsakelig for å få guddommelig beskyttelse og for å legitimere handlinger.
Det eldste bevisene som viser dyrkelsen av Herakles i populære kulter er funnet på inskripsjoner på 500-tallet f.Kr. i Faleron, 5 km sørvest for Akropolis i Athen.
Herakles' tolv storverk
Etter at Hera gjorde Herakles sinnssyk, drepte han sin hustru og sine barn. For å sone for sin forbrytelse ble han dømt til å utføre ti arbeidsstykker for sin fremste fiende Eurysthevs, som hadde blitt konge i Herakles' sted. Om han lyktes med sine oppgaver ville han bli renset for sin synd, og som myten hevdet, ville han også oppnå udødelighet (bli gudommeliggjort). Han utførte disse oppgavene, men Eurysthevs hevdet at rengjøring av Augeias’ stall og drapet på den lerneiske hydra ikke var gjort av ham selv, og ga ham derfor ytterligere to oppgaver, gullepelene til hesperidene og ta Kerberos til fange, men Herakles utførte også disse. Det førte oppgavene opp til tolv.
Ingen forfatter har listet storverkene i den samme rekkefølge, men Bibliotheca, et sammendrag av greske myter og legender om helter, har gitt den følgende orden:
Sentralbanken for de sentralafrikanske statene
Oppgaver og målsettinger
Sentralbankens hovedoppgaver er:
Valuta
Valutaen i denne unionen er sentralafrikansk CFA-franc – CFAF, valutakode XAF. Denne er forskjellig fra vestafrikansk CFA-franc, som brukes i Den vestafrikanske monetære union. Valutaen er låst mot euroen, slik at 1 euro = 655,957 sentralafrikansk CFA-franc.
Sentralbanksjefer
Tradisjonen i Sentralbanken for de sentralafrikanske statene er at sentralbanksjefen kommer fra Gabon, visesentralbanksjefen fra Republikken Kongo og generalsekretæren fra Tsjad.
Casimir Oye Mba fra Gabon var den første afrikaneren som ble sentralbanksjef (gouverneur) i BEAC etter at hovedkvarteret ble flyttet fra Paris i Frankrike til Yaoundé i Kamerun. Han var sentralbanksjef fra 1977 til 1990, hvorpå han ble utnevnt til statsminister i Gabon. Etter ham overtok Jean Felix Mamalepot, også han fra Gabon. Mamapelot ble løst fra sin stilling ved CEMACs åttende statslederkonferanse i 2007, delvis på grunn av uoverensstemmelser med noen av statslederne.
Den 12. juli 2007 overtok gaboneren Philibert Andzembe posisjonen som sentralbanksjef. I 2009 avslørte sentralbanken at det var forsvunnet 18,8 millioner euro fra Paris-kontoret, og i etterkant av denne skandalen ble Andzembe fjernet fra stillingen av Gabons nyinnsatte president, Ali Bongo Ondimba.
Lucas Abaga Nchama var sentralbanksjef fra januar 2010 til januar 2017. Da hans sjuårsperiode utløp overtok Abbas Mahamat Tolli denne stillingen.
Pedro Arrupe
Generalsuperior for jesuittordenen
I august 1981 ble han rammet av slag. På det tidspunkt hadde Arrupe allerede forsøkt å innkalle en generalforsamling for å velge en etterfølger. Dette utsatte pave Johannes Paul II, som i stedet innsatte jesuitten Paolo Dezza som sin personlige delegat i spissen for ordenen. Arrupe var selv så syk at han ikke kunne utøve ledelsesembedet. I 1983 fikk ordenen tre sammen for valg av ny jesuittgeneral. Det ble Peter Hans Kolvenbach.
Neidenfjorden
Det ligger enkelte gårdsbruk på begge sider av fjorden, men primært på østsiden der blant annet den lille grenden Stonga ligger. Fjorden ender i sør ved munningen til Neidenelva som munner ut på vestsida ved Mikkelsnes.
E6 går langs østsiden av fjorden.
Jevgenij Grisjkovets
Jevgenij Valer’evitsj Grisjkovets (russisk: Евгений Валерьевич Гришковец, født 17. februar 1967 i Kemerovo) er en russisk forfatter, dramaturg, regissør og skuespiller.
Biografi
Grisjkovets studerte filologi ved Kemerovos statlige universitet. I 1990 etablerte han det uavhengige teateret Lozja, hvor det ble satt opp ti teaterstykker. I 1998 flyttet han til Kaliningrad, hvor hans første enmanns-teaterstykke, «Hvordan jeg spiste en hund» (Как я съел собаку) ble oppført. Stykket høstet stor anerkjennelse og i 2000 ble Grisjkovets tildelt den statlige «Gullmasken» (Золотая маска) for den mest innovative oppsetningen det foregående året. I 2004 publiserte Grisjkovets sin første roman «Skjorten» (Рубашка, 2004), ble utpekt til årets debut av juryen for litteraturpremien Årets bok (Книга года). Han har også spilt i ulike filmer og sluppet flere album med bandet «Bigudi» (Бигуди).
Forfatterskap
Grisjkovets’ forfatterskap er preget av hans egen biografi, og særlig forholdet mellom Sibir, hvor han vokste opp, og Moskva hvor han arbeider. Debutromanen «Skjorten» handler om en ung arkitekts dag i Moskva, hvor han slites mellom utfordringer på jobben og en kamerat som kommer på besøk fra hjembyen i Sibir. Kortromanen «Elver» (Реки, 2005) fra året etter, handler om en ung gutt som vokser opp i en sibirsk småby.
«Skjorten» er preget av forfatterens detaljfokus, som i tilfellet med den skjorta romanen har fått sitt navn fra. Hovedpersonen Sasja tar fra morgenen av på seg den nest beste av de to rene skjortene han har igjen, men gleden av en ren skjorte spoleres etter at han har vært hos frisøren og noen løshår har sneket seg ned bak kraven i nakken. Senere på dagen skal skjorta bli både svett og skitten, men den er hele tiden påtakelig tilstedeværende. Hans forfatterskap er dessuten preget av humor, noe som også går igjen i skuespillene, og et enkelt, naivistisk språk.
Melderskin (andre betydninger)
Melderskin kan referere til:
Skip med navnet «Melderskin»:
Sentralbank
En sentralbank (populært kalt «bankenes bank») er en finansiell institusjon som tilbyr banktjenester til bankene og som har rettighetene til utstedelse av kontanter. Det finnes normalt kun én sentralbank per valuta. Hovedfunksjonen er å gi lån til banker som ikke får nok lån andre steder (bankinnskudd og andre banker), og renten på disse lånene samt hvor mye sentralbanken velger å låne ut eller låne tilbake igjen styrer pengemarkedsrenten og valutaens verdi på det internasjonale valutamarkedet. De fleste land i verden har en sentralbank og det finnes også mange økonomiske unioner som har felles sentralbank.
Sentralbankene tilbys banktjenester av Den internasjonale oppgjørsbanken.
Sentralbanker ses ofte på som utsteder av pengemengden, men oppretter kun basispengemengden som er bankenes kontoer i sentralbanken og kontanter. Pengemengden opprettes av bankene ved bokføring («kontopenger») når de gir ut lån og minker når lån nedbetales, mens basispengemengden har en regulerende effekt fordi bankene må ha en viss prosentandel basispenger i forhold til kontopenger. Basispenger brukes til oppgjør mellom bankene og når kontohavere ber om kontanter, og tilsvarte i Norge 6,7 % av pengemengdens størrelse i august 2013.
Opprinnelig var de fleste sentralbanker privateid og en viktig funksjon var å gi lån til staten, men mange ble nasjonalisert på 1900-tallet. I praksis er forskjellen liten fordi i begge instanser er sentralbanken «uavhenging» med et styre satt sammen av personer valgt av både staten og bankene. En praktisk forskjell er at lån direkte til staten forbys for statseide sentralbanker i mange lands sentralbanklovverk.
Historie
Sveriges Riksbank regnes for å være verdens eldste sentralbank (1668), etterfulgt av Bank of England (1694).
Norges Bank ble opprettet av det første Stortinget 14. juni 1816. Stortinget utarbeidet en egen grunnlovsparagraf som skulle sikre et selvstendig norsk pengevesen og en privat aksjebank. Banken ble både etablert og finansiert av stortingsrepresentantene og den norske økonomiske eliten. Først etter noen tiår ble Norges Bank en sentralbank også i praksis, med ansvar overfor bank- og pengevesenet i sin helhet.
Funksjon
Bankene har konto i sentralbanken på samme måte som publikum har konto i en bank. Her står bankenes ansvarlige kapital (med unntak av kontantbeholdninger) som bankene bruker til transaksjoner seg imellom. Fra sentralbankkontoen trekker også bankene kontanter, men dette vil normalt være et minimum da det er kun for å møte forpliktelsen ovenfor egne kontohaverne og ikke er lønnsomt i seg selv.
Styringsmål og oppgaver
En sentralbank kan ha ulike styringsmål og oppgaver.
Typiske styringsmål kan være:
Regulering av rentene/pengemengden
Sentralbankenes styringsmetoder deles i to kategorier:
Sentralbanken i USA (Federal Reserve) bruker markedsoperasjoner som sitt viktigste middel for å regulere rentenivåene (og med det pengemengden). Norges Bank bruker rentene de tilbyr ved sitt stående fasilitet som hovedvirkemiddel og bruker markedsoperasjoner for å sikre at norske banker til enhver tid oppfyller kapitaldekningskravet.
Regulering av valutaens vekslingskurs
Endringer i vekslingskursen til en valuta gjør varer fra utlandet billigere eller dyrere. Dersom en stat ønsker at landets bedrifter skal eksportere mer er det mest nærliggende å senke prisene for å bli mer konkurransedyktige. Å senke befolkningens lønninger er en tungvint prosess, så den enkleste måten er å senke verdien på valutaen. Samtidig blir import dyrere.
Verdien av en valuta i forhold til andre valutaer avgjøres av tilbud og etterspørsel. Det er to metoder sentralbanken kan bruke for å regulere:
Ed Podivinsky
Han tok gull i utfor i junior-VM i alpint 1989.
Sentralbank
Kritikk
En del økonomer innenfor «den østerrikske skole» kritiserer sentralbanker og brøkdelsreservesystemet. De hevder at sentralbankens ekspansive kredittpolitikk skaper konjunktursykluser, altså økonomiske bobler, og påfølgende problemer. Disse boblene blir skapt ved at man investerer i prosjekter som ikke er tilstrekkelig bærekraftige slik at ressursene som blir investert er bortkastet på lang sikt. Videre opererer sentralbanker idag med det som kalles fiat-penger, altså penger som har sin verdi fra statlig dekret. De hevder at det tillater økonomien å bygge opp enda større ubalanser under en sentralbank sitt styre enn når pengenes verdi er ankret i reelle verdier (f.eks. gull). Det hevdes videre at det er skadelig for koordineringen av ressurser og arbeidsfordelingen i samfunnet og introduserer en grad av usikkerhet både i internasjonal handel (pengemarkedene, f.eks.) og internt i samfunnet. Den kontinuerlige inflasjonen som kan forventes og har vært et faktum under sentralbanker i lang tid, fører også til at økonomisk planlegging blir mer kortsiktig.
Ed Podivinsky
I løpet av karrieren vant han ett renn i verdenscupen, et utforrenn i Saalbach-Hinterglemm 6. januar 1994. I tillegg oppnådde han flere topplasseringer i Super-G og alpin kombinasjon.
Sentralbank
Kritikk
Deres anbefalinger om monetær reform og bankreform er å avslutte sentralbankvirksomhet til fordel for å bruke varer (f.eks. gull eller sølv) som penger og opprette et fritt marked for bankvirksomhet. I et slikt marked må bankene enten ha 100% utlånsdekning gjennom sine innskuddskontoer eller i hvert fall holde en svært høy andel.
Liste over verdens sentralbanker
Noen nasjonale sentralbanker:
Ed Podivinsky
Han la opp som alpinist etter OL 2002 i Salt Lake City.
Sentralbank
Liste over verdens sentralbanker
Økonomiske unioner som har felles sentralbank:
John Ngugi
John Ngugi (født 10. mai 1962 i Nyahururu) er en tidligere kenyansk langdistanseløper.
Hans første internasjonale suksess kom da han ble verdensmester i 1986. Han gjentok denne bedriften tre ganger frem til 1989, en prestasjon som kun er overgått av Paul Tergat og Kenenisa Bekele.
Under OL 1988 i Seoul var Ngugi igjen blant favorittene på 5000 meter. Etter en kilometer tok han sin vane tro ledelsen. Selv om avstanden tilbake til resten av feltet ble mindre mot slutten, vant han finalen med 30 meters forsprang til konkurrentene.
Under Samveldelekene i 1990 i Auckland forsøkte Ngugi å bruke samme taktikk som i Seoul. Selv om han på andre runde snublet, falt i bakken og havnet 35 meter bak resten av feltet, greide han å ta igjen ledergruppen og skaffe seg en 40 meters ledelse. Denne gangen holdt imidlertid ikke forspranget, Ngugi måtte gi tapt med åtte hundredels sekunder til australieren Andrew Lloyd.
Dette var Ngugis siste opptreden i internasjonale mesterskap, og han la opp etter sesongen 1992.
Fovea centralis
Fovea centralis, ofte bare kalt fovea, er en del av øyet og ligger som en liten grop midt i den gule flekk på netthinnen. Skarpsynet kommer fra fovea, som har svært mange tapper, men ingen staver.
Taps
Taps har flere betydninger:
Fovea centralis
Hos mennesker har fovea en diameter på ca 1,0 mm, og mennesker ser skarpt i bare 2,5° av synsfeltet. Omtrent halvparten av nervefibrene i synsnerven overfører informasjon fra fovea, mens hele resten av netthinnen bruker den andre halvparten. Den gule fargen som dekker fovea motvirker sannsynligvis kromatisk aberrasjon.
Ettersom fovea ikke inneholder staver, fungerer den dårlig i svakt lys. Når astronomer skal se på lyssvake objekter, ser de på siden av objektet for at lyset skal falle på stavene.
Fovea finnes i øynene til mange arter fisker, krypdyr og fugler. Hos pattedyr er det bare aper og mennesker som har fovea. Formen på fovea varierer blant de ulike gruppene. Mange fugler, fisker og krypdyr har en dyp konveks fovea, mens aper, mennesker og noen fugler med binokulært syn har en grunn konkav fovea. En dyp fovea kan fungere som en fokusindikator, tilsvarende autofokus på et kamera.
Tatjana Firova
Tatjana Pavlovna Firova (russisk Татьяна Павловна Фирова; født 10. oktober 1982 i Arzamas-16) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i 400 meter. Under EM i friidrett 2010 i Barcelona tok hun opprinnelig to gull, i 400 meter og 400 meter stafett. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte hun Russland under Sommer-OL 2008, der hun opprinnelig tok sølv på 4 x 400 meter sammen med Julija Gusjtsjina, Ljudmila Litvinova og Anastasija Kapatsjinskaja. Hun har sølv fra samme øvelse fra Sommer-OL 2004 i Athen.
Fovea centralis
De fleste fugler har én fovea i hvert øye, men mange arter som er avhengige av god evne til å bedømme fart og avstand, har to. Dette gjelder blant annet rovfugler, terner, papegøyer, svaler og duer. De har en dyp fovea nær punktet der synsnerven går ut av øyet og en grunn fovea i den øvre delen av øyet. Den ekstra foveaen gjør at området med skarpsyn blir større. Noen terner og svaler har tre foveaer.
Tatjana Firova
I 2016 ble det opplyst at en ny analyse av prøver fra Sommer-OL 2008 resulterte at det ble funnet brudd på dopingreglene av Firova. Hun ble diskvalifisert fra konkurransen og ble sammen med lagkameratene fratatt sølvmedaljene fra 4 × 400 m.
Thorild Ohlsson
Thorild Ohlsson (født 26. november 1886, død 20. mars 1934, var en svensk mellomdistanseløper som konkurrerte for klubben GIF Göteborg.
Tatjana Firova
I februar 2019 dømte Den internasjonale voldgiftsretten for sport henne til fire års utestengelse for doping fra 9. juni 2016 og alle hennes resultater fra 20. august 2008 til 31. desember 2012 ble annulert.
Thorild Ohlsson
Under OL 1912 i Stockholm var Thorhild Olsson med på å ta sølvmedaljene som medlem av det svenske laget på 3 000 m lagløp (de andre var John Zander, Ernst Wide, Bror Fock og Nils Frykberg).
Selenopidae
Selenopidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.
Utseende
Middelsstore til ganske store, flate, gråbrune edderkopper med åtte øyne. Av disse står seks på en tverr-linje. Det ytterste paret er gjerne bleke og kanskje ikke funksjonelle. De to siste øynene står litt lenger bak. De minner om store krabbeedderkopper (Thomisidae), særlig fordi beina er lagt flatt og spredt utover.
Levevis
De er svært raske edderkopper som sitter stille mesteparten av tiden, de er da utmerket kamuflert, men kan foreta lynraske spurter. Dette gjør dem vanskelig å fange. De er jaktende edderkopper som sitter stille og venter på at et bytte skal komme i nærheten, da spurter de ut og fanger det.
Utbredelse
Familien finnes i alle verdensdeler, men i Nord-Amerika og Europa bare i de sørligste delene. I Europa finnes det bare én art i de aller sørligste delene.
Nils Nilssen
Nils Nilssen (født 9. september 1953) er en norsk lokalpolitiker. Nilssen var ordfører i Rømskog for Arbeiderpartiet 2007-2011. Han var varaordfører i perioden 2011-2015.
Nilssen ble i 2007 valgt gjennom et valgteknisk samarbeid mellom Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet. Senterpartiet var den eneste partiet blant de 13 kommunestyrerepresentantene som ikke var en del av styringsflertallet.
Chapultepec-slottet
Chapultepec-slottet (spansk: Castillo de Chapultepec) er et slott på Chapultepec-høyden i Mexico by. Det ble bygd for å fungere som bolig for den spanske visekongen Bernardo de Gálvez i 1785. Bygginga ble starta samme året. Slottet er i barokkstil. Fra 1884 til 1939 fungerte det som presidentbolig, helt til Los Pinos tok over denne funksjonen. Slottet huser i dag Mexicos historiske museum.
I de første årene av landets selvstendighet var slottet ute av bruk, til det i 1833 ble gjort til Mexicos militærakademi. Fjorten år senere ble det åstedet for slaget ved Chapultepec, da det ble inntatt av soldater fra United States Marine Corps 14. september 1847 under den meksikansk-amerikanske krigen. Kadettene gjorde innbitt motstand mot angriperne, og da de fikk ordre om å trekke seg tilbake, valgte seks av dem å bli for å kjempe til siste mann. Ifølge legenden skal den siste av dem ha svøpt det meksikanske flagget rundt seg før han kastet seg utfor klippen, for å unngå at flagget skulle bli fiendens bytte. De seks kadettene, fra 13 til 19 år gamle, er i ettertid blitt nasjonalhelter – «gutteheltene» eller Los Niños Héroes.
Juan Ruiz de Apodaca
Don Juan José Ruiz de Apodaca y Eliza Gastón de Iriarte López de Letona y Lasqueti (født 3. februar 1754, død 11. januar 1835 var visekonge av Ny-Spania fra den 20. september 1816 til den 5. juli 1821.
Chapultepec-slottet
Keiser Maximilian gjorde slottet til sin residens i 1864, og i den forbindelse ble det satt i stand, utvidet og modernisert. På den tid lå det langt utenfor hovedstaden, og keiseren beordret anlegget av en bred aveny til å forbinde slottet med Mexico by. Keiserinnens promenade ble etter gjeninnføring av republikken kalt Paseo de la Reforma.
Etter keiserdømmets fall ble slottet stående ubrukt i flere år, inntil det i 1876 ble gjort til astronomisk observatorium. President Porfirio Díaz gjorde det til presidentbolig i 1882.