cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linda Cardellini
Cardellini begynte karrieren med å spille gjesteroller i diverse kjente TV-serier, som 3rd Rock from the Sun, Promised Land og Boy Meets World. Deretter fikk hun en av hovedrollene i Freaks and Geeks, en drama-komiserie som i ettertid har blitt en kultserie. Etter det fikk hun fremtredende roller i filmer som Legally Blonde (2001) og Scooby-Doo (2002). Sistnevnte fikk også en oppfølger i Scooby Doo 2: Monsters Unleashed (2004). Hun spilte også en birolle i den kritikerroste filmen Brokeback Mountain (2005). Hun var med i en stor rolle i såpeserien Akutten fra 2003 til 2009. I 2014 hadde Cardellini en rolle som Jessica Days søster Abby Day i serien New Girl.
Overtenning
Overtenning er den fasen hvor en brann i et rom utvikler seg fra en lokal til en total brann hvor alle brennbare stoffer (både faste stoffer og branngasser) i rommet står i flammer. Dette skjer gjerne hvis temperaturen nær taket i rommet stiger til ca. 600 °C. Da blir varmestrålingen nedover fra dette hete skiktet så sterk at også brennbare materialer nær gulvet – og et ev. brennbart gulvbelegg – antennes. På kort tid – ofte 15–20 sekunder – står hele rommet i full fyr. Temperaturen stiger ofte til 1000 °C. . Selv for brannfolk med beskyttelsesdrakter kan opphold i et overtent rom medfører døden innen to sekunder. En kan ofte redde seg gjennom et brennende rom ved å krype langs gulvet, hvor temperaturen kan holde seg på 100–150 °C selv om temperaturen i taket kommer opp i 400–500 °C – men ikke hvis rommet blir overtent. Brannfolkene lærer seg derfor å se tegn på at overtenning kan skje. Ved å pøse på vann kan de noen ganger forhindre overtenning selv om de ikke greier å slukke brannen.
Overtenning forekommer ofte bare 3-4 minutter etter at en brann har brutt ut. Også «vanlige» rom uten eksplosiver eller ildsfarlige væsker kan være utsatt for overtenning. En brann kan likevel forløpe uten å føre til overtenning.
I mindre målestokk utnyttes noe lignende i moderne vedovner: Disse er konstruert slik at branngassene ikke slipper rett ut gjennom pipa, men holdes igjen og antennes, jf. etterbrenner.
I friluft forekommer en sjelden gang et lignende fenomen i større målestokk når en skogbrann eller en bybrann – av og til i forbindelse med en inversjon – utvikler seg til en ildstorm. Under slike forhold har trær og hus – i ekstreme tilfeller hele bydeler eller dalsider – stått i full fyr nærmest øyeblikkelig, til dels i betydelig avstand fra de synlige flammene. I biltunneler, hvor mange tonn med svært ildsfarlige og til dels flyktige væsker (bensin, diesel) kan være samlet, kan overtenning føre til at en tunnelbrann utvikler seg til en ildstorm.
Overtenningens mekanisme
Når en brann oppstår i et normalt innredet rom (uten lagring av f.eks. ildsfarlige væsker), vil den først spre seg med moderat hastighet og noenlunde forutsigbart: Den spres raskere oppover mot taket enn til sidene, og enda langsommere nedover – og noen materialer brenner hurtigere enn andre: Tunge og harde materialer brenner langsomt; lette og luftige stoffer betydelig raskere. I tillegg er noen stoffer mer lettantennelige enn andre.
I denne fasen skyldes spredningen hovedsakelig konveksjon, og brannen utvikler seg omtrent som et vanlig bål i stille vær – ved at brennbare materialer tar fyr når de kommer i kontakt med flammene. Ved gulvet er temperaturen mye lavere enn oppunder taket. Ved forsøk har en i et rom med normal takhøyde funnet ut at da temperaturen nær taket og i ansiktshøyde kom opp i henholdsvis 400–500 og 250–300 °C, holdt luften nær gulvet bare 100–150 °C. Under slike forhold har brannen fått et betydelig omfang, men en kan fortsatt redde seg ut ved å krype langs gulvet, og brannvesenet kan antagelig få kontroll over ilden uten at huset totalskades.
Men etter hvert som brannen utvikler seg, stiger temperaturen i rommet. Det dannes stadig mer partikler og branngasser (CO og andre gasser som dannes ved ufullstendig forbrenning), samtidig som brennbare gjenstander i økende grad avgir gasser ved pyrolyse. Med tilstrekkelig oksygentilførsel begynner denne prosessen gjerne ved 200–300 °C.
Gassene og partiklene samler seg oppunder taket i form av stadig tettere røyk. Temperaturen stiger raskt i dette skiktet, i tillegg til at det blir tykkere og dermed vokser nedover mot gulvet og de lavere deler av rommet hvor mesteparten av møblene og løsøret pleier å befinne seg. Etter hvert kan temperaturene i en stor del av rommet nærme seg tennpunktet, også fordi gulvet og rommets lavere deler mottar stadig mer strålevarme fra de varme områdene. Utstrålingen øker tilnærmet med 4. potens av den absolutte temperatur, dvs. at den er ca. 30 ganger så sterk ved 600 °C som ved 100 °C. Nå begynner også brennbare materialer langt fra flammefronten å ta fyr, og på den måten kan hele rommet nesten plutselig stå i flammer. Forsøk i rom på under 16 m² viser at dette gjerne skjer når brannens varmeutvikling nærmer seg 2 MW (tilsvarer 2000 varmeovner a 1000 W), temperaturen nær taket har nådd ca. 600 °C, og når gulvet mottar en varmestråling på ca. 20 kW/m² – riktignok med betydelige variasjoner.
Ved overtenning mangedobles varmeutviklingen, og temperaturen stiger ytterligere. Oppunder taket når den 900 °C eller mer, og selv ved gulvet minst 500 °C. Slike temperaturer er ikke bare dødelige; de gjør at brannen sprer seg raskere gjennom huset, med mindre dette er innredet for å forebygge slik spredning. Byggteknisk forskrift krever at byggverk inndeles i brannceller, som «forhindrer spredning av brann og branngasser til andre brannceller i den tid som er nødvendig for rømning og redning.»
Overtenning kan skje innen 1–3 minutter. Dette avhenger av inventarets og løsørets sammensetning, materialvalg i vegger, gulv og tak, oksygentilgang, varmeledning til omgivelsene, takhøyde, hvor brannen har oppstått osv.
Ikke alle branner fører til overtenning
En brann i et rom fører ikke alltid til overtenning:
Forvarsler
Sett utenfra er det eneste sikre tegn på overtenning at brannen utvikler seg raskt og at hele rommet tar fyr. Omtrent samtidig springer som regel vindusrutene (forsøk viser at dette skyldes de store temperaturforskjellene, ikke at brannen skaper høyere trykk), og flammene slikker ut. Men heller ikke dette skyldes nødvendigvis overtenning.
Overtenning kan oppstå nesten plutselig, og ingen kan overleve mer enn et par sekunder i et overtent rom. Derfor ser brannfolk etter mulige faresignaler før de går inn i et brennende rom – eller hvis de befinner seg der. Eksempler:
Vanlig i normalt møblerte rom
En vanlig utbredt oppfatning er at overtenning må skyldes ildpåsettelse med bensin eller andre ildsfarlige væsker, men dette er en stygg misforståelse, som har ført til at mange uten grunn er beskyldt for brannstiftelse. En mengde forsøk – og erfaringer med branner som påviselig ikke skyldes ildspåsettelse – viser at overtenning er vanlig i normalt møblerte rom. Derimot kan det være grunn til mistanke hvis øyenvitnebeskrivelser tyder på at overtenning har skjedd betydelig raskere enn teoretiske beregninger tyder på.
William Baffin
William Baffin (født 1584, død 23. januar 1622) var en engelsk sjøfarer og oppdager. Ingenting er kjent om hans tidlige liv. Gjetninger har gått ut på at han var født i London og kom fra små kår. Gradvis skal han ha kommet seg frem gjennom flid og iherdig arbeid.
Liv og gjerning
Navnet hans nevnes første gangen i 1612, i forbindelser med en ekspedisjon som var på let etter en nordvestpassasje. Ekspedisjonen var under kaptein James Hall sin ledelse, Baffin fulgte med som sjefslos. Hall ble drept i kamp med lokale innbyggere på vestkysten av Grønland. De neste to årene var Baffin hyrt til tjeneste i hvalfangsten ved Spitsbergen, som på det tidspunktet ble kontrollert av Muscovy Company. Første året gjorde han tjeneste som los om border på flaggskipet i hvalflåten, «Tiger». Andre årene var han los om border på et av flåtens to oppdagerskip, «Thomasine».
I 1615 begynte han i selskapet, kompaniet som arbeidet med oppdagingen av Nordvestpassasjen. Han assisterte kaptein Robert Bylot som los på det lille skipet «Discovery», som på denne reisen undersøkte Hudsonsundet grundig. Presisjonen i Baffins observasjoner av tidevann og hans astronomiske observasjoner ble bekreftet av William Edward Parry, da hans ekspedisjon reiste gjennom de samme farvannene, to hundre år senere (1821).
Året etter seilte Baffin nok en gang som los på «Discovery». På turen opp Davissundet oppdaget ekspedisjonen bukten som nå er oppkalt etter ham. Fra Baffinbukta seilte de inn i de ulike sundene som stråler ut fra denne, og som han gav navnene Lancastersundet, Smithsundet og Jonessundet, til ære for karene som finansierte sjøferden hans. På denne sjøreisen seilte han rundt 270 nautiske mil lenger nord enn forgjengeren John Davis. Baffin snudde ved om lag 77° 45' nordlig bredde, først 236 år senere reiste sjøfarere lenger nord for Nord-Amerika.
Alt håp om å finne sjøveien til India i de farvannene syntes å være ute. Over tid skulle det ellers stilles spørsmål om Baffins oppdagelser. Tvilen om sannhetsgehalten skulle først bli ryddet av veien med gjenoppdagelse til James Clark Ross i 1818. Baffin gikk videre i tjeneste hos East India Company, og i 1617-19 foretok han en sjøreise til Surat i India. Etter tilbakekomsten ble han påskjønnet av selskapet for særlig verdifulle undersøkelser av Rødehavet og Persiabukta, undersøkelser han hadde gjort under sjøreisen.
Tidlig i 1620 seilte Baffin igjen mot Østen. I det engelsk-persiske overfallet mot Qeshm i Persiabukta, en innledende manøver til erobringen av Hormuz, ble han såret, og døde av skadene 23. januar 1622.
Ved siden av verdien av hans geografiske oppdagelser, blir Baffin husket for sine nøyaktige, vitenskapelige og magnetiske observasjoner, herunder avlesningen av lengdegrader i rom sjø gjennom observasjon av måneavstand.
Både Baffinøya og Baffinbukta er oppkalt etter ham.
EM på skøyter 2021 – Sprint kvinner
EM på skøyter 2021 – Sprint kvinner, det tredje europamesterskap i sprint for kvinner, ble avholdt lørdag 16. og søndag 17. januar 2021 i Thialf i Heerenveen, Nederland og teknisk arrangør var den lokale arrangørkomitéen «House of Sports» på vegne av Koninklijke Nederlandsche Schaatsenrijders Bond (KNSB).
Nye mesterskapsrekorder
Første dag av mesterskapet ble mesterskapsrekordene forbedret på begge distanseøvelser. Jorien Ter Mors forsvarte sin egen 1,000 meterrekord etter å ha midlertidig mistet den i et tidligere par til landsmanninnen Jutta Leerdam etter første dag, men mistet den igjen tilbake til Leerdam på søndag. De resterende mesterskapsrekordene som var aktuelle for forbedring etter første dag av mesterskapet som ble forbedret var sammenlagt sprint firkamp for kvinner. Totalt ble det forbedret mesterskapsrekord i 4 konkurranser.
Funksjonærer
I tillegg til disse var det også andre funksjonærer og andre ansvarlige for arrangementet.
Frederik Wilhelm Mohn
Frederik Wilhelm Mohn er en norsk investor og styreleder av sitt eget investeringsselskap Perestroika. Han er sønn av Trond Mohn. Kapital rangerte han i 2019 som Norges 31. rikeste med en nettoformue på 6,4 milliarder kroner.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 2011
Afrikamesterskapet i basketball for menn 2011 ble arrangert i Antananarivo på Madagaskar i 2011.
Jawad El Yamiq
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Waematau kaitaia
Waematau kaitaia er en art i slekten Waematau innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Jonah Sharp
Jonah Sharp, best kjent under artistnavnet Spacetime Continuum, er en California-basert elektronisk musiker opprinnelig fra Skottland.
Sharp startet musikk-karrièren som jazz-trommeslager i London på slutten av 80-tallet, og oppdaget etterhvert mulighetene som lå i samplere og trommemaskiner, og eksperimenterte med flere musikkstiler. Som DJ kom han inn i techno og ambient. Sharps musikk er ofte jazzinspirert.
I 1992 flyttet han til USA og San Francisco, hvor han startet sitt eget plateselskap Reflective. Hans fleste utgivelser på sine mange alias er utgitt på Reflective. Han har også utgivelser på Astralwerks, den første i rekken var Alien Dreamtime fra 1993, hvor etnobotanisten og psykedeliaforskeren Terence McKenna holder foredrag med Sharps musikk i bakgrunnen.
Sharp har også samarbeidet med Tetsu Inoue, Bill Laswell, Mixmaster Morris, Pete Namlook, David Moufang og Plaid. I tillegg har han remixet Nine Inch Nails, Meat Beat Manifesto og Matt Herbert.
Ismail Haddad
Ismail Haddad (født 3. august 1990) er en marokkansk fotballspiller som spiller for den marokkanske klubben Wydad AC.
Vectura
Vectura AS er et norsk aksjeselskap som tilbyr logistikkløsninger for drikkevarebransjen. Selskapet eies av Arcus AS.
Hovedkontoret ligger i Destilleriveien 11 i Nittedal.
Vectura utfører blant annet innkjøp, lagerdrift, transport, salg og informasjonslogistikk, med fokus på vin, brennevin og andre alkoholholdige drikkevarer. Selskapets kunder er Vinmonopolet, hotell- og restaurantbransjen, grossister og tax free-bransjen.
Knut Olaf Sunde
Knut Olaf Sunde (født 6. april 1976) er en norsk komponist. Han har skrevet stykker for orkester, sinfonietta, mindre ensembler, soloer og elektronisk musikk, og har de siste årene dessuten arbeidet med installasjoner og stedsspesifikk musikk. Sunde er bosatt i Oslo og har sin utdannelse fra Norges musikkhøgskole og fra Musikhögskolan i Göteborg.
Sunde er i dag stipendiat ved Norges musikkhøgskoles Fagseksjon for musikkteori, komposisjon og musikkteknologi der han arbeider med prosjektet Site awareness in music. Sammen med Cikada Strykekvartett ble han nominert til Spellemannprisen 2018 i klassen samtid for Vertigo Room med musikk av Sunde.
Knut Olaf Sunde ble opptatt som medlem av Norsk Komponistforening i 2003.
Emma Sahlin
Emma Sahlin (født 20. februar 2002) er en svensk alpinist, som representerer Sollentuna Slalomklubb.
Idrettskarriere
Sahlin deltok i Junior-SM i alpint 2019, og fikk der sølv i slalåm, bak Hanna Elfman Aronsson, og bronse i utfor, i klassen yngre junior.
Hun representerte Sverige under Vinter-OL for ungdom 2020. Hun vant slalåm, foran Lena Volken fra Sveits og Lara Klein fra Tyskland. Hun fullførte ikke storslalåmrennet, men kjørte ned til 21. beste tid i første omgang. I super-G kom hun på 15.-plass, men hun fullførte ikke kombinasjonen.
Referanser
<References />
Coelocorynus digennaroi
Coelocorynus digennaroi er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.
Levevis
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.
Waematau manawatahi
Waematau manawatahi er en art i slekten Waematau innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Coelocorynus digennaroi
Utbredelse
Arten lever i Etiopia.
Pedro D. Arigo
Pedro D. Arigo (født 8. november 1938 i Malate i Manila på Filippinene) er en filippinsk katolsk geistlig og emeritert apostolisk vikar av Puerto Princesa.
Prest
Pedro D. Arigo ble presteviet den 22. desember 1963.
Biskop, apostolisk vikar
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 23. februar 1996 til apostolisk vikar av Palawan og titulærbiskop av Mactaris. Erkebiskopen av Manila, kardinal Jaime Lachica Sin, bispeviet ham den 18. mai samme år; medkonsekratorer var Francisco Capiral San Diego, biskop av San Pablo, og Deogracias S. Iñiguez, biskop av Iba.
Pave Frans innvilget den 28. oktober 2016 hans aldersbetingede avskjedssøknad.[1]
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Verkland
Navnet Verkland er kjent to plasser i Norge. En gård i Malvik, rett østenfor Trondheim i Trøndelag, og ei grend i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Grenda i Gulen ligger øverst i dalen som fører opp fra østenden av Yndesdalsvatnet. Fv2 går gjennom bygda.
Matrikkelgården Verkland i Gulen er slektsgården til Wergeland-slekta. Det ble i juli 1975 reist en bauta på Verkland til minne om Henrik Wergeland.
Max Tundra
Max Tundra er artistnavnet til den engelske elektroniske musikeren, sangeren og musikkprodusenten Ben Jacobs.
Som ung lærte han å spille piano. Han fattet interesse for elektronisk musikk da han kjøpte seg en Amiga 500 med et musikkprogram. Jacobs sendte etterhvert ut en demo til 50 plateselskaper. De eneste interesserte var Warp Records, som ga ut maxi-singelen Children At Play i 1998.
Max Tundra har så langt gitt ut to album: Some Best Friend You Turned Out To Be fra 2000 og Mastered By Guy At The Exchange fra 2002. Begge disse fikk god omtale av Pitchfork Media. Det sistnevnte albumet var den første Max Tundra-utgivelsen hvor nesten alle sporene inneholdt vokal, av Jacobs selv og hans søster Becky. Hans tredje album er planlagt utgitt i oktober 2008.
Max Tundra var en av de siste artistene som spilte inn en «Peel session» for John Peels radioprogram før Peels død i 2004. Max Tundra er selv programleder for et ukentlig radioprogram på den ikke-kommersielle radiokanalen Resonance FM, kalt «Max Tundra's Rotogravure».
Coelocorynus emalianus
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.
Levevis
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.
Utbredelse
Arten lever i Afrika.
Oslo Fashion Awards
Oslo Fashion Awards er en prisutdeling til aktører innenfor den norske motebransjen som har utmerket seg på en positiv måte det foregående året. Prisutdelingen ble først etablert i 1991 under navnet The Smirnoff International Fashion Awards for å fremme unge norske designtalenter. Fra og med 2001 har prisen blitt kåret under navnet Oslo Fashion Awards. Prisen har vært TV-overført på TVNorge både i 2001 og 2003.
I 2005 var Oslo Fashion Awards i samarbeid med Norge 2005, ansvarlig for den offisielle norske Hundreårsvisningen i Vallhall Arena i forbindelse med nasjonen Norges hundreårsjubileum. Oslo Fashion Awards feiret i februar 2011 sitt 20-årsjubileum med festforestilling i Folketeatret i Oslo. Priskategoriene Årets Fagpris, Årets Motebutikk, Årets Best Kledde Kvinne, Årets Best Kledde Mann, Årets Mediapris og Æresprisen er prisutdelingens hovedfokus, sammen med de årlige trendshowene for aktører i motebransjen.
St. Jørgens hus
St. Jørgens hus eller St. Jørgens stiftelse består av kommunale eldreboliger i Midtbyen i Trondheim. Stiftelsen ble opprettet som mild stiftelse i 1607 og var byens nest eldste milde stiftelse etter Trondhjems Hospital. Stiftelsen ble i nyere tid knyttet tettere opp mot Trondheim kommune, som tok over driften på grunn av likviditetsproblemer, før selve stiftelsen ble avviklet i 2009. St. Jørgens hus har tilhold ved St. Jørgensveita 2 og Erling Skakkes gate 9b.
Historie
Stiftelsen ble opprettet i 1607 på initiativ fra lensherre Steen Bille til Bildesholm på grunnlag av gaver fra lensherren og fra byens borgere. Stiftelsens første bygning lå ved Smidesgeilan og fungerte fra 1616 som et fattighus for gamle og skrøpelige personer fra borgerstanden. Riksadmiral Claus Daae til Ravnstrup, som var Billes etterfølger som lensherre i Trondheim i 1614–1620, styrket stiftelsens økonomi ytterligere da han forærte 500 riksdaler i 1617. Bygningen ved Smidesgeilan ble ødelagt av brann i 1651, men ble gjenoppbygd før den på nytt brant ned som følge av bybrannen i 1681.
Stiftelsen hadde i nyere tid likviditetsproblemer knyttet til driften og var derfor knyttet tett opp mot Trondheim kommune og underlagt kommunens boligstiftelse for trygdeboliger. Tildeling av stiftelsens 27 leiligheter ved St. Jørgens hus ble derfor foretatt etter samme kriterier som de kommunale omsorgsboligene. Stiftelsen hadde mot slutten ingen ansatte og styret ble oppnevnt av formannskapet, mens Trondheim kommune stod for driften av bygningsmassen. St. Jørgens stiftelse ble likvidert 25. juli 2009.
Sandodden fort
Sandodden fort var et mindre tysk fort ytterst på Sandodden på Fevik i Grimstad.
Fortet ble bygget under andre verdenskrig for å beskytte Strand Hotel som ligger i bukten rett på innsiden. Hotellet ble overtatt av tyske okkupasjonsmakter i april/mai 1940, og ble brukt som rekonvalesenshjem for sårede tyske offiserer fra kampene på Østfronten.
I dag er det fremdeles løpegraver og noe rester igjen av fortet, og dette har blitt tatt vare på av Fevik Vel. Fortet er godkjent som severdighet både fra Kulturminneseksjonen hos Aust-Agder fylkeskommune, Statens vegvesen og Grimstad kommune.
Jazz i Norge
Norske jazzmusikere og jazzgrupper
Etter den første verdenskrig var over lanserte man i 1919 jazzdans ved skoleball i Kristiania, mens man ved det unge NTH hadde mandolinorkesteret Jazz. Bodø Jazz Band ble startet i 1921, tett fulgt av hovedstadens Sixpence Jazzband, aktiv 1923–30. Det eldste blant dagens band er Bodega Band som startet ved Norges Tekniske Høgskole i Trondheim i 1929.
Nordmenn som gjorde karriere i Sverige etter den andre verdenskrig var Bjarne Nerem på saksofon og trommeslageren Egil Bop Johansen. Siden 1960-årene har saksofonisten Jan Garbarek, bassist Arild Andersen og sangerinnen Karin Krog blitt internasjonalt kjent, delvis grunnet utgivelser på det tyske ECM. Innen jazzrock var ålesunderen Nils Petter Molvær og hans Masqualero ganske populære i 1980-årene, og var banebryter for den norske nu jazz (jazztronika) som ble ledende i Europa i 1990- og 2000-årene med Bugge Wesseltoft og Jaga Jazzist fra Tønsberg.
En italiensk studie nevner generøse offentlige bevilgninger og flat samfunnsstruktur som mulige årsaker til den spesielle norske jazzen, med utpreget låning mot norsk folkemusikk og andre sjangere.
Utdanning
Utbredelsen har økt kraftig etter Jazzlinja (NTNU) ble startet i Trondheim i 1979 og Norges musikkhøgskole fikk egen jazzretning i 1980-årene. Omkring 2006 tilkom jazzlinje ved Griegakademiet i Bergen.
Jazzlinje finnes også ved Molde videregående skole, Toneheim folkehøgskole ved Hamar og Sund folkehøgskole på Inderøy sør for Steinkjer og Trøndertun folkehøgskole sør for Trondheim.
Nasjonale jazzorganisasjoner
I 1953 etablerte man Norsk jazzforbund (1953–97) som fikk i gang Buddyprisen og avisen Jazznytt fra 1960. Den ble i 1997 slått sammen med Foreningen norske jazzmusikere (1979–97) til det nasjonale Norsk jazzforum (1997–). De har under seg regionale jazzsentre (Midtnorsk, Østnorsk, Vestnorsk, Nordnorsk og Sørnorsk), samt Barnas Jazzhus (2012–). Nordnorsk jazzsenter er delvis en del av Nordnorsk Jazzforum som ble opprettet fylkeskommunalt i 1969.
Norsk jazzforum har sikret at norsk jazz i 2019 blir "Fokusland" på Jazzahead i Bremen.
Lokale jazzorganisasjoner
I Oslo har man Penguin Club (1952–72), diverse restauranter som Hotel Viking (1952–), Oslo Jazzhus (1973–96), Kampenjazz (2000–) og Nasjonal jazzscene (2003–). Ellers finnes blant andre Storyville Jazz Club i Molde (1953–) Jazz Evidence i Kongsberg (1961–), Bergen jazzforum (1972–), Bajazzo i Trondheim, og Ad Lib Jazzklubb (Bodø, 1976–).
Jazzfestivaler
Moldejazz (1961–), Kongsberg Jazzfestival (1964–), Nattjazz i Bergen (1972–), Vossajazz (1973–), DølaJazz på Lillehammer (1977–), Djangofestivalen i Oslo (1980–), Oslo Jazzfestival (1986–), Sildajazz i Haugesund (1987–), Maijazz i Stavanger (1989–), Trondheim Jazzfestival (1994–), SoddJazz på Inderøy (1995–), Hemnesjazz (1995–), Canal Street (festival) i Arendal (1996–). Og Finsejazz.
Internasjonale priser
Nordmenn som Knut Borge og Jan Evensmo har flere gang vunnet den internasjonale Gjett på Jazz.
Nasjonale priser
Siden 1956 deler Norsk jazzforbund ut Buddyprisen årlig, til norske jazzmusikere. Det ble også arrangert NM i jazz i 1950- og 1960-årene. Siden 1998 har unge jazzmusikere kjempet om å vinne Jazzintro.
Fond for utøvende kunstnere har siden 1982 delt ut Gammleng-prisen med egen jazzkategori, i likhet med Spellemannprisen («Årets jazzplate»; siden 1973). I 1993 ble Radka Toneff Minnepris innsatt. Ved Kongsberg Jazzfestival har man siden 1996 delt ut en årlig stor pengepremie fra bank og forsikring til markante norske jazzmusikere.
Lokale priser
Festivaler som Moldejazz har delt ut Molderosen (siden 1967) til artister og hjelpere. Ved Vossajazz har Vossajazzprisen siden 1988 gått til vestnorske jazzmusikere. Nord-norske jazzmusikere har siden 1989 minnet Narvik-gitaristen Thorgeir Stubø (1943–86) gjennom Stubøprisen, mens Oslo Jazzfestival siden 1996 har delt ut Ella-prisen til viktige brikker i hovedstadens jazzliv. Smeltedigelen i Mo i Rana deler ut den årlige Stålprisen. I Haugesund har Sildajazzprisen siden 2000 gått stort sett til vestnorske musikere.
Plateselskaper/forlag som gir ut norsk jazz
Av internasjonale selskap som har hatt stor betydning for utbredelsen av norsk jazz må nevnes de to tyske ECM (plateselskap) (1969–) og ACT (plateselskap) (1992–). I 1981 etablerte man Norsk jazzarkiv (1981–), på et tidspunkt da Ole Paus sitt Zarepta (1975–80) hadde gitt seg, og vi fikk det nye Odin Records (1981–93), etterfulgt av Curling Legs (1992–), samt sigøynerjazz utgitt på Hot Club Records (1982–). I 1990-årene startet Karl Seglem sitt NorCD (1991–), man fikk Gemini Records/Taurus (1994–2012), Jazzland (1996–), Rune Grammofon (1998–), Resonant Music (1998–), Norsk Jazzforlag/Ponca Jazz Records (2004–), Jazzaway (2003–15) og Park Grammofon (2004–). Trondheim hadde selskap som Herman Records (1977–2005), Sonor Records (1989–2004) og Bergland Productions. Andre utgivere er Inner Ear (Bodø, 2007–) og SOFA (2000–).
Eksempler på norske album
Mange norske artister har gitt ut album som har fått stor oppmerksomhet i Norge og i utlandet. Noen eksempler på disse er: Karin Krog – By myself (1964), Egil Kapstad Choir & Orchestra – Syner; Norsk Jazzforum presents; Live at the Munch Museum, Oslo (1968), Terje Rypdal – Bleak house (1968), Karin Krog – Joy (1968), Jan Erik Vold / Jan Garbarek Quartet – Briskeby blues (1969), Jan Garbarek Quartet – Afric pepperbird (1970), Min Bul – Min Bul (1970), Svein Finnerud trio – Plastic sun (1970), Jan Garbarek / Terje Rypdal – Esoteric circle (1971), Trond Botnen / Svein Finnerud trio / Calle Neumann – Multimal (1972), Keith Jarret / Jan Garbarek – Belonging (1974), Terje Rypdal – Odyssey (1975), Laila Dalseth – Just friends (1975), Bjarne Nerem – Everything happens to me (1976), Håkon Graf / Sveinung Hovensjø / Jon Eberson / Jon Christensen – Blow out (1977), Pål Thowsen / Jon Christensen / Terje Rypdal / Arild Andersen – No time for time (1977), Bjørn Alterhaug – Moments (1979), Jon Eberson Group – Jive talking (1981), Knut Riisnæs Quartet – Flukt (1982), Dag Arnesen – Ny bris (1982), Radka Toneff / Steve Dobrogosz – Fairytales (1982), Masqualero – Masqualero (1983), Terje Rypdal - Chaser (1985), Finnerud trio – Thoughts (1986), Bjørn Johansen – Take one (1987), Jan Garbarek – I took up the runes (1990), Sidsel Endresen – So I write (1990), Radka Toneff – Live in Hamburg (1993), Jøkleba – Jøkleba! Live (1996), Bugge Wesseltoft – New conception of jazz (1997), Farmers Market – Musikk fra Hybridene (1997), Nils Petter Molvær – Khmer (1997), Atomic – Boom boom (2003), Veslefrekk – Valse Mysterioso (2004), Solveig Slettahjell – Silver (2004), Petter Wettre – Fountain of Youth (2007), Terje Gewelt – Azure (2010), Streifenjunko – Sval torv (2012), Møster! – Edvard Lygre Møster (2013), Karin Krog og John Surman – Songs about This and That (2013), Moskus – Mestertyven (2014), Nils Petter Molvær – Buoyancy (2014) og en lang rekke andre album.
Waematau muriwhena
Waematau muriwhena er en art i slekten Waematau innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Crêpe
Crêpe ([krɛp]) er et fransk ord med to hovedbetydninger:
De søteste crêpene serveres med frukt, syltetøy/marmelade (fr: confiture) og krem eller crème fraîche til. Usøtet blir de servert med kjøttpålegg, bacon, røkt laks osv.
De kan spises i rull eller brettet i en trekant (ofte som take-away), eller med kniv og gaffel og servert på en tallerken.
En variant som er kjent er Crêpe Suzette der røren helles på en varm panne, sukres og overhelles med cognac som antennes slik at flamberingen karamelliserer en del av sukkeret før det hele serveres.
Coelocorynus elgonensis
Coelocorynus elgonensis er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.
Levevis
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.
John Francis Daley
John Francis Daley (født 20. juli 1985 i Wheeling, Illinois) er en amerikansk skuespiller og manusforfatter.
Maboundou Koné
Maboundou Koné (født 16. mai 1997) er en friidrettsutøver fra Elfenbenskysten som konkurrerer i sprintløp. Hun deltok i VM i friidrett 2022.
John Francis Daley
Biografi
Daley fikk sitt gjennombrudd allerede i sitt aller første prosjekt som skuespiller i kultserien Freaks and Geeks, som fullførte 18 episoder, men ble kansellert etter tolv. I ettertid spilte han en gjesterolle i TV-seriene Boston Public, Spin City og Judging Amy, samt en birolle i filmen Waiting (2005). I 2007 fikk han en av hovedrollene i TV-serien Bones, som Dr. Lance Sweets, en serie som sluttet på sin tolvte sesong i mars 2017.
Maboundou Koné
Idrettskarriere
Koné deltok i Sommer-OL for ungdom 2014, men nådde ikke finalen på 100 meter, og heller ikke på 8 x 100 meter stafett. Hun deltok i Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015, og kom der på femteplass på 100 meter, men ble slått ut i forsøksheatet på 200 meter.
John Francis Daley
Biografi
Daley var med på å skrive manus til Horrible Bosses (2011), en film han også spilte en rolle i. Han var også med på manusskrivingen i The Incredible Burt Wonderstone, en film som kom i 2013.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 2013
Afrikamesterskapet i basketball for menn 2013 ble arrangert i Abidjan i Elfenbenskysten i 2013.
Fredrik Karlström
Fredrik Karlström (født 18. mai 1973) er en ålandsk politiker og medlem av Ålands lagting. Siden 22. november 2011 er han næringsminister i Ålands landskapsregering.
Maboundou Koné
Idrettskarriere
Under Afrikamesterskapet i friidrett 2022 kom hun på fjerdeplass på 200 meter, men ble slått ut i semifinalen på 100 meter. Hun deltok på 200 meter under VM i friidrett 2022. Der fikk hun 31. beste tid av de 44 som løp forsøksheatene, og gikk ikke videre til semifinalen. Hun løp der på 23,32 sekunder.
Fredrik Karlström
Karlström sitter i Ålands lagting for Obunden Samling (ObS). Han ble innvalgt første gang som vara for Olof Salmén, men fikk sitt eget mandat 2003–2007 og ble gjenvalgt 2007. Han er også medlem i Ålands delegasjon til Nordisk råd. I Obunden samling har han kjempet mot korrupsjon, avskaffelse av TV-licensen og for småbedrifter.
Karlström eier radiostasjonen Steel FM og blikkenslagervirksomheten Klintens Plåt og er en av initiativtakerne til SushiBussen på Åland.
Coelocorynus elgonensis
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Mount Elgon på grensen mellom Uganda og Kenya.
Almisse
Almisse (fra gresk: eleemosyne; «miskunn») er en gave til trengende. I alle de store religionene er det påbud om å gi til de som er trengende og nødlidende. Handlingen om å gi til andre er betraktet som en moralsk dyd eller religiøs plikt.
Oualid El Hajjam
Oualid El Hajjam (født 29. februar 1991) er en franskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for den franske klubben.
Almisse
Etymologi
Almisse er avledet fra urgermanske *alemosna, beslektet med gammelhøytyske alamuosan, norrøne ölmusa, og angelsaksiske ælmesse. Det er et tidlig lån fra vulgærlatinske *alemosyna (som er kilden til gammelspanske almosna, gammelfranske almosne) som er lånt fra kirkelatinske eleemosyna, igjen lånt fra greske ἐλεημοσύνη, eleēmosynē, i betydningen «nåde», fra ἐλεήμων, eleēmōn, «mild, barmhjertig», fra ἔλεος, eleos, «medlidenhet, medynk».
Hinduisme
I hinduismen er dāna (sanskrit: दान) et gammelt konsept for gi almisser som strekker seg tilbake til den vediske perioden. Selv betegnelsen for almisse er i den vediske litteraturen bhiksha (भिक्षा). Rigveda har de eldste diskusjonene om dāna i vedaene og gir begrunnelser for at det dydige å gi almisser. Dāna betyr «å gi», ofte i konteksten av donasjon og veldedighet. I andre sammenhenger, som i religiøse ritualer, kan det ganske enkelt bety handling å gi noe. Mens dāna vanligvis er å gi til en person eller familie, finnes begrepet utsarga som henviser til veldedighet eller å gi støtte til allmenn gagn.
Buddhisme
I buddhismen er handlingen å gi almisser den respekt som en verdslig buddhist viser en buddhistmunk eller en åndelig utviklet person, og ikke veldedighet som oppfattet i vestlig forstand. Det er nærmere en symbolsk forbindelse med det åndelige rike og for vise ydmykhet. Å gi almisser er begynnelsen på reisen til nirvana.
Kristendom
I kristendommen er å gi almisser en veldedighetshandling til de mindre heldige. Flertallet av kristne former for religiøs praksis er innsamling av tiender og donasjoner, noe som blir gitt til støtte for kirkens misjon, administrasjon og til veldedighet for fattige. Innsamling av kollekt, enten det er passivt eller aktivt, betraktes som en offergave til Gud. I tillegg er private almisser og veldedighet betraktet som en kristen plikt, men er ikke betraktet som dydige om det gjøres for å oppnå andres beundring. Isteden skal det bli gitt av nestekjærlighet og ikke av plikt:
Jødedommen
I jødedommen finnes det hebraiske begrepet tzedakah (hebraisk:, Ṣ'daqah) som bokstavelig betyr «rettskaffenhet», men har fått betydningen veldedighet, og viser til den religiøse plikt for å gjøre det riktige og være rettferdig. Den jødiske middelalderlærde Maimonides uttalte at den nest høyeste form for tzedakah er å gi bidrag anonymt til ukjente mottakere, mens den høyeste er å gi en gave, et lån eller kompaniskap som resulterer i at mottakeren kan klare seg selv framfor å være avhengig av andre. I kontrast til filantropi eller veldedighet, som er frivillig, er tzedakah en religiøs plikt som må gjøres uansett hvor rik man er, og pliktig også av fattige.
Islam
I islams fem søyler er de fem sentrale ritene innen islamsk trosutøvelse: trosbekjennelsen, bønnen, fasten, pilegrimsreisen, og i denne sammenhengen, også veldedigheten. Det er to begreper for veldedighet; zakat og sadaqa. De kan oversettes henholdsvis til «det som gjør ren» og «[frivillig] veldedighet». Førstnevnte har fått betydning av veldedighet og religiøs skatt, mens sistnevnte er handlingen å gi ved medlidenhet, vennskap eller religiøs plikt. Begrepene er nær synonyme, skjønt en del muslimer skiller mellom dem ved at sadaqa kan bli gitt til enhver som trenger det, men zakat kun til en annen muslim, og ikke til en ikke-muslim.
Janel Parrish
Jane Meilani Parrish (født 30. oktober 1988) er en amerikansk skuespiller. Hun er mest kjent for rollen som Mona Vanderwaal i Pretty Little Liars. Hun spilte også blant annet i filmen Bratz: The Movie.
Jesogammarus (Jesogammarus) fujinoi
Jesogammarus (Jesogammarus) fujinoi er en av fjorten arter under underslekten Jesogammarus (Jesogammarus) som er en av to slekter av Jesogammarus som igjen er en av tolv slekter under familien Anisogammaridae. Den igjen er en av 25 familier i overfamilie Gammaroidea (parvorden Gammaridira, infraorden Gammarida) - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i bare ferskvann eller brakkvann.
Nergård
Nergård-konsernet består av morselskapet Nergård AS og ni datterselskaper. Nergård AS er konsernspissen og ble stiftet i 1972 i sammenheng med kjøpet av et nytt anlegg i Senjahopen. Siden har Nergård drevet virksomhet knyttet til fangst, fordeling og salg av fiskeprodukter. Bedriften har holdt på med kjøp og salg av fiskeprodukter helt siden starten av 1947 da Arvid Nergård startet med å kjøpe skipet «Ovedia» som han brukte for å handle fisk langs Lofoten og Finnmark som senere ble solgt videre etter de var sløyd og saltet.
Dette skulle vise seg å være en stor suksess som gjorde det mulig å utvikle seg videre til hva Nergård er blitt i dag. Nemlig fra et familieforetak med skipet «Ovedia», til Nord-Norges nest største innen fangst, foredling og salg.
Selskapet har hovedkontor i Tromsø og har datterselskapene fordelt gjennom Nordland, Troms og Finnmark. Nergård har cirka 450 ansatte og en omsetning på over 1,2 milliarder kroner
Kalaharilerke
Kalaharilerke (Mirafra fasciolata) er en fugl i lerkefamilien. Det er autorer som anser kalarilerke for en underart av klaprelerke (Mirafra apiata).
Nergård
Eierstruktur
I 2010 besluttet Nergård Holding AS å benytte seg av opsjonen de hadde på de resterende aksjene i Nergård AS. Denne aksjeposten var tidligere eid av Lysnes Invest AS og Hopen Invest AS, og var på om lag 51%. I dag er aksjeposten til Nergård Holding AS fordelt mellom fire aksjeeiere:
Kalaharilerke
Utbredelse
Den forekommer i Angola, Botswana, Lesotho, Namibia, Swaziland, Sør-Afrika, Zambia og Zimbabwe.
Nergård
Forskning og utvikling
Nergård Havfiske deltar i Senter for Forskningsdrevet Innovasjon (SFI). Senteret ble åpnet i 2011 og har navnet CRISP. De er blant annet partnere med Havforskningsinstituttet, NOFIMA, leverandører av fiskeletingsutstyr og trålbruk. Nergård har som mål å drive forskningen rettet mot måleinstrumenter for identifikasjon og overvåkning, miljøvennlige og selektive fiskeredskaper, samt kvalitet og verdiskapning. Forskningen har gitt resultateter, i 2012 la selskapet frem resultateter som viser en lovende fremtid for kvalitetsforbedring av fisk.
Kalaharilerke
Underarter
Det er beskrevet tre underarter av flagrelerke :
Nergård
Helse, miljø og sikkerhet
I den daglige driften er helse, miljø og sikkerhet prioritert fokusområde både for fordelingsanleggene på land og ved salskapets fiskeflåte. Nergårdkonsernet hadde et gjennomsnittlig sykefravær på 5.13% og hadde ingen alvorlige skader på ansatte ved året 2012. Det høyeste sykefraværet var innen fangstvirksomheten hvor det allikevel hadde vært en nedgang i forhold til året tidligere.
Nergård har leid inn bedriftshelsetjenesten for å drive kartlegging og forebygging av skader. Enkelte stillinger i konsernet har en del tungt og enforming arbeid samt utfordringer med støy, fykt og temperatur osv. Dette er noe som styret ekjenner ved å ta i bruk tjenester som bedriftshelsetjenesten.
Konsernet har sine produksjonsbedrifter lokalisert rundt om mindre steder i Nordland, Troms og Finnmark. Dette er en utfording for tilgang til arbeidskraft og har ledet til at det er blitt leid inn utenlandsk arbeidskraft på kontrakter. Fremmedspråklige ansatte medfører utfordringer for HMS-området og Nergård jobber kontinuerlig med diverse rutiner for å sikret at slike utfordringer blir godt tatt hånd om. Nergård er også deltaker i NOX-fondet og har gjennomført tiltak for å redusere drivstofforbruket.
Historie
Historien til Nergård AS går tilbake til slutten av 1940-tallet. Det hele startet i 1947 med en fiskebåt som het «Ovedia» som var eid av Arvid og Olga Nergård. Båten ble brukt til å reise langs finnmark og Lofoten for å kjøpe opp fisk som ble sløyd, flekket og saltet om bord, før den ble solgt videre. De to hadde båten i mange år og var veldig suksessfull. Dette utviklet seg senere til det første kjøp av en fabrikk I starten av 1972.
Fabrikken var plassert på Lysnes på Senja I Nord-Norge, nærmere bestemt I Lenvik, Troms. Her ble firmaet Arvid Nergård As startet. Etter hvert overtok sønnen til Arvid og Olga Nergård, Ole-Arvid, som eier. Han utviklet bedriften fra å være en fabrikk på Lysnes til å bli et stort konsern med mange underbedrifter rundt om kring I hele Nord-Norge.
I 2008 døde eieren Ole-Arvid etter å ha vært syk siden 2006. Etter hans død valgte familien og selge aksjer I Nergård AS og bedriften fikk ny eier og nytt navn. Så I 2010 ble Nergård AS endret til Nergård Holding AS.
Sabine Bau
Sabine Christiane Bau (født 19. juli 1969), tysk fekter som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. Bau ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1988 i Seoul. Hun var med på det Vest-Tyskland laget som vant lagkonkurransen i florett for damer foran Italia og Ungarn. De andre på laget var Anja Fichtel, Zita Funkenhauser, Anette Klug og Christiane Weber. I den individuelle florettkonkurransen kom hun på andreplass bak sin landsmann Anja Fichtel.
Parque Diversiones (Costa Rica)
Parque Diversiones er en fornøyelsespark i Costa Ricas hovedstad San José. Parque Diversiones åpna 18. desember 1981, som en ekstra inntektskilde for barnesykehuset Hospital Nacional de Niños. Den befinner seg i La Uruca nord i byen, to kilometer vest for Hospital México. En av de mest kjente attraksjonene er Pueblo Antiguo, et område som er bygd opp som en typisk kostarikansk landsby fra slutten av 1800-tallet.
Asiamesterskapet i boksing
Asiamesterskapet i boksing ble arrangert første gang i 1963 i Bangkok, og arrangeres annenhvert år.
Prosjekt Haiti
Prosjekt Haiti er en norsk humanitær bistandsorganisasjon. PH ble opprettet i år 2000 av Ingvill Konradsen Ceide, Luc Edwin Ceide og Nina Bønå. PH driver blant annet skolene Petit Troll for fattige barn i Port-au-Prince og St. Louis-du-Sud i Haiti.
Skolene
Skolen Petit Troll i Port-au-Prince har over 100 elever fra førskole til og med sjette klasse, og støtter 14 elever på ungdomsskole. Skolen har 19 lokale ansatte, tilbyr gratis skolemåltid, ungdomsklubb med data og et kvinnenettverk med lese- og skriveopplæring.
Skolen Petit Troll i St. Louis-du-Sud var etablert i 2011 og har rundt 300 elever i første til sjette klasse. Skolen har også 10 lokale ansatte. Skolens bygning ble donert til PH av organisasjonen Build Aid, og har siden 2015 blidt delvis finansiert av Norad.
Bakeriet
Boulanjé Manman Troll er et bakeri som er bygget med 4 arkitektstudenter og 2 produktdesignere fra NTNU med veiledning fra Tyin Tegnestue. Åpent bakeri i Oslo har bidratt med kursing og opplæring av bakerne som jobber der.
Bakeriet startet sin produksjon høsten 2012, og har 12 ansatte. Fra disse arbeidsplassene er det 40 kvinnelige brødselgere som kjøper brød og videreselger dette på åpen gate.
Frisørutdanning
Studio Manman Troll er startet av en gruppe kvinner som har gjennomført frisøropplæring i samarbeid med Åse Midtveit.
Kampene om Quang Tri (1968)
Kampene om Quang Tri i 1968 henviser til kampene i Sør-Vietnams nordligste provins Quang Tri, særlig rundt byen med samme navn, i månedskiftet januar-februar 1968, som en del av de innledende kampene i Tết-offensiven. Disse kampene innebar en utvidelse av kampene i provinsen mens slaget ved Khe Sanh i samme provins fortsatt pågikk.
Bakgrunn
Kamphandlingene var særlig rundt Huế, Da Nang og byen Quang Tri. Alle disse byene var av stor politisk viktighet for Nord-Vietnam, da en erobring av Huế som den gamle keiserhovedstaden i Vietnam for Nguyen-dynastiet, Da Nang med sin konsentrasjon av militære installasjoner, og Quang Tri som den nordligste provins. Byen Quang Tri ble okkupert en kort stund 6. april 1967, men et permanent tap av både byen og ikke minst provinsen ville i realiteten flytte grensen mellom Nord- og Sør-Vietnam sørover og svekke den sørvietnamesiske regjeringens legitimitet og tilsvarende det amerikanske militære nærværet. Videre ville dette kunne gi FNL muligheten til å etablere seg politisk og administrativt innenfor Sør-Vietnam, noe som ville vært et stort prestisjenederlag for Sør-Vietnam. Et tap av området ville også vanskeliggjort forsyningene til de amerikanske og sørvietnamesiske styrkene som var beleiret ved Khe Sanh. Det var derfor forventet at det ville komme et nytt angrep mot byen.
Angrepet
De nordvietnamesiske styrkene innledet sitt angrep på byen Quang Tri natten til 31. januar, og drev amerikanske og sørvietnamesiske styrkene tilbake inn i byen og befestet seg i citadellet de første timene i angrepet. Nordvietnameserne angrep citadellet uten å lykkes. Det kom i morgentimene forsterkninger fra omkringliggende styrker fra Sør-Vietnams hær, og etter at de amerikanske og sørvietnamesiske styrkene omgrupperte den følgende formiddagen, ble de nordvietnamesiske styrkene presset ut av byen Quang Tri neste dag.
Etter angrepet
Deler av angrepsstyrken gikk i oppløsning, og delte seg inn i små grupper, som prøvde å unngå kontakt med de amerikanske og sørvietnamesiske styrkene, dels ved å blande seg blant de sivile som flyktet fra kamphandlingene. De ble forfulgt og omringet av amerikanske styrker assistert av helikoptre de følgende ti dagene. Det var fortsatte kamper sær sør for byen i de neste ti dagene.
Prosjekt Haiti
Frisørutdanning
Siden 2009 har Manman Troll i samarbeid med frisør Åse Midtveit tilbudt frisørutdanning til kvinner i nettverket.
Skredder
Manman Troll Atelier var etablert i april 2011 med støtte fra stiftelsen. Skreddersalongen ble ettablert for å prøve å få flere kvinner ut i arbeidslivet.
Naletale
Naletale (eller Nalatale) er ruiner som ligger om lag 25 kilometer øst for elven Shangani i provinsen Matabeleland North i Zimbabwe, bare litt lenge nord enn Dhlo Dhlo-ruinene.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 2015
Afrikamesterskapet i basketball for menn 2015 ble arrangert i Radès i Tunisia i 2015.
Anders Rødsjø
Anders Rødsjø (født 8. juni 1906 i Stjørna, død 7. mars 1995) var den siste fastboende bonde på fjellgården Holvatnet i Rissa fra 1933 til 1956. Han var sønn av Anton Martinussen Søtvik Botngård født 1875 i Bjugn – død 1908 i Stjørna og Pauline Bertine Lillemo Rødsjø født 1882 i Stjørna- død 1943 i Stjørna.
Rødsjø var lokalhistoriker og ble benyttet i mange sammenhenger for både kommune, stat og private slektsforskere. Han tok over drifta etter Anne Marta og Hans Hulvand som var de siste eierne av Holvassbruket før den ble solgt til Staten i 1937. Da forpaktet han gården av den Norske Stat ved Vassdragsvesnet. Etter at han la ned drifta på Holvassgården i 1956 jobbet han i Statens vegvesen i mange år.