cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksej Leonov
Aleksej Arkhipovitsj Leonov (russisk: Алексе́й Архи́пович Лео́нов; født 30. mai 1934 i Listvjanka i Sovjetunionen, død 11. oktober 2019 i Moskva ) var en sovjetrussisk generalmajor og kosmonaut som 18. mars 1965 ble det første menneske til å gjennomføre en romvandring.
Bakgrunn
Leonov var det åttende av ni barn til en bonde og hesteoppdretter vest i Sibir. 1948 flyttet familien til Kaliningrad.
I 1953 begynte Leonov i lutforsvaret og begynte på pilotutdannelse ved en flyskole i Krementsjuk i Ukraina. Han ble uteksaminert med toppresultater i 1955. Deretter ble han frem til 1957 utdannet til jagerflgver ved flyskolen i Tsjuhujiv.
Kosmonaut
I 1959 ble han som en av 20 piloter plukket ut til kosmonaututdannelse. Den begynte i 1960.
EVA
Leonov hadde vært plukket ut til en Sojuz-ferd som skulle dra rundt Månen, men på grunn av Apollo 8-ferden og amerikanernes forsprang, ble denne kansellert. Han hadde også blitt plukket ut til å være en av de som skulle lande på Månen for Sovjetunionen, men også denne ferden ble avlyst. Leonov skulle også ha vært sjef på den uheldige Sojuz 11-ferden til Saljut 1-romstasjonen, den første bemannede romstasjonen, men hans mannskap ble byttet ut med backup-mannskapet da en trodde at kosmonaut Valeerij Kubasov hadde tuberkulose.
Trivia
På en pressekonferanse i forbindelse med Apollo-Soyuz Test Project sa Leonov på engelsk at, mens han var i USA for ASTP-trening, ville han gjerne besøke Hollywood, fordi han hadde aspirasjoner om å bli en filmstjerne. Han spøkte så videre: "I don't want [to be a movie star]... Tom Stafford want!")
Amphicar
Amphicar var et tysk kjøretøy utviklet av Hanns Trippel og bygget fra 1961 til 1965. Det ble produsert ved Quandt Group i Lübeck og Berlin-Borsigwalde, var amfibisk og brukte en britisk 1147 kubikk Triumph firesylindret motor på 43 hestekrefter ved 4750 rpm.
Den var den første amfibiske bilen allment tilgjengelig, og de fleste bilene ble solgt i USA. Totalproduksjonen var på 3878 biler før selskapet ble lagt ned. Modellen het Model 770, og kunne gjøre 7 knop i vannet og 113 km/t på land.
Ifølge Norsk Triumph Klubb eksisterte det to stykker i Norge per 1. april 2005.
Christian Sund
Christian Sund (født 28. desember 1978 i Vasa) er en finsk fotballspiller. Han spiller for den finske klubben FC Lathi. Sunds posisjon på banen er ving.
Sund kom til Stabæk før 2005-sesongen. Sund slet denne sesongen med lite spilletid og manglende tillit fra trener Jan Jönsson og gikk gratis til FC Lahti midt i 2006 sesongen.
Sund har tidligere spilt for klubbene FC Lahti, Östers IF, Helsingfors IFK og Vaasan Palloseura. Han har én U21-landskamp for Finland.
Asse
Asse er en kommune i den belgiske provinsen Flamsk Brabant. Kommunen består av seks delkommuner: Asse, Bekkerzeel, Kobbegem, Mollem, Relegem og Zellik.
USA-mesterskapet i terrengløp 2018
USA-mesterskapet i terrengløp 2018 (2018 USATF Cross Country Championships) ble arrangert 3. februar 2018 i Apalachee Regional Park i Tallahassee i Florida.
Jelena Nikolajeva (regissør)
Jelena Nikolajeva (Еле́на Владисла́вовна Никола́ева; født 1955) er en russisk regissør.
Padria
Padria (sardisk: Pàdria) er en italiensk kommune i provinsen Sassari i regionen Sardinia. Den har 633 innbyggere og ligger rundt 304 meter over havet.
Padru
Padru (sardisk: Pàdru, galluresisk: Pàtru) er en italiensk kommune i provinsen Sassari i regionen Sardinia. Den har 2 121 innbyggere og ligger rundt 160 meter over havet.
Catinius
Catinius er en slekt av primitive, utdødde biller.
Utseende
Små til miidelsstore (4-8,5 millimeter) biller.
Historie
Gruppen er kjent fra fossiler fra jura og kritt (165-112 millioner år før nåtid), fra Kina og Kasakhstan.
Kamarilja
Kamarilja er betegnelsen på en gruppe personer som nyter en herskers gunst, og som dermed uten å ha formelt ansvar, utøver hemmelig makt og innflytelse.
Etymologi
Begrepet skriver seg fra spansk camarilla, som på norsk er oversatt til lite kammer.
Historie
Begrepet skriver seg opprinnelig fra Spania under Ferdinand VII (1814–33).
I tysk historie er begrepet brukt om kretsen rundt keiser Vilhelm II, og senere den tilsvarende krets rundt president Paul von Hindenburg. Spesielt i Weimarrepublikkens sene år, da Hindenburg var svekket av senilitet og den politiske situasjonen var kaotisk, spilte kamariljaen en rolle.
Eta Carinaetåken
Eta Carinaetåken, også kjent som NGC 3372, er en stjernetåke i Melkeveien, beliggende ca. 8,000 lysår fra oss. Stjernetåken ligger i stjernebildet Kjølen, som ikke kan ses fra den nordlige halvkulen. Eta Carinaetåken er det området av Melkeveien for det dannes flest nye stjerner.
Marcialonga 2022
Marcialonga 2022 var den 49. utgaven av langrennsløpet Marcialonga i Italia. Rennet ble arrangert 30. januar 2022. Rennet inngikk i Ski Classics 2021/22.
Birkerød kirke
Birkerød kirke er fra midten av 1100-tallet og ligger i Birkerød nordøst på Sjælland. Store deler av kirkens indre er dekorert med kalkmalerier fra første halvdel av 1300-tallet.
Koret og skipet ble oppført på midten av 1100-tallet av rå og kløvet marksten med fint tilhugne hjørnestener. I begynnelsen av 1200-tallet ble det føyet til et nordkapell i samme materiale iblandet teglsten; rester av dette kan ses i veggen mellom det nåværende sakristiet og nordkapellet. Det ble laget en åpning i det nåværende skipets første fag slik at det var adgang fra nordkapellet til kirken. På samme tid ble skipet forlenget mot vest til nåværende lengde, skipets hjørner ble flyttet mot vest og kan stadig ses utvendig.
Rundt 1475 begynte oppføringen av tårnet og samtidig rev man ned det gamle koret og førte opp det nye langhuskoret. I 1503 ble det nåværende nordkapellet oppført. Våpenhuset stammer fra 1525.
Vinduene i kirken har blitt lagt om og utvidet flere ganger, men man kan fremdeles finne rester etter de opprinnelige vinduene fra 1100-tallet. Gjenbruk av materialer har gjort det komplisert å skille de forskjellige bygningsperiodene fra hverandre, men deler av det opprinnelige skipets langmurer kan stadig finnes i murverket. Kirken ble restaurert i 1925.
Inventar
Altertavlen er datert til ca. 1500 og sannsynligvis importert fra Nord-Tyskland. Den har opprinnelig vært dobbeltfløyet, men ytterfløyene har gått tapt. Etter reformasjonen har den ført en noe omskiftelig tilværelse inntil den i 1899 ble restaurert og stilt opp i kirken igjen som avløsning for en senere altertavle. Et maleri av Th. Wegener fra 1846 som var en del av denne senere altertavlen henger i nordkapellet.
I sidefløyene ses korsbæringen og gravleggelsen samt nedfarten til Dødsriket og oppstandelsen. På midtfeltet korsfestelsen, i bakgrunnen Jerusalem, rundt Jesus Kristus ses den gode og den onde røveren. På den gode siden ses Maria, Johannes og Longinus samt nederst Pontius Pilatus, en skriver og en spotter. På den onde siden ses høvedsmannen og ypperstepresten samt soldatene som spiller terning om Kristus` kjortel. At Pilatus er med på den gode siden skyldes nok plassmangel.
Prekestolen er fra ca. 1600. Den bærer Christian IVs monogram, i de fem arkadefeltene ses apostler og Kristus som verdens frelser, på hjørnene seks guder/gudinner; Fides (:Troen), Justitia (Rettferdighet med sverd og vekt), Patientia (:Tålmodigheten med beger og kanne), Charitas (:Kjærligheten med barn i favnen), Spes (:Håpet med fugler), Prudentia (:Klokskapen med en slange). Ved prekestolen er det hengt opp et røkelseskar fra ca.1200.
På veggen vest for prekestolen ses et maleri av Henrik Gerner som var sogneprest ved Birkerød kirke 1657–85. I 1659 deltok han i en sammensvergelse mot svenskene på Kronborg slott. Gerner ble pågrepet og satt fengslet i 43 uker hvorav 18 uker i lenker, muligens i de lenkene som er hengt opp ved siden av maleriet. Gerner var biskop i Viborg fra 1693 til sin død.
På brystvernet foran orglet ses seks malerier som formodentlig har sittet på et pulpitur fra midten av 1600-tallet.
Kirkens orgel fra 1963 er fra Frederiksborg Orgelbyggeri og har 26 stemmer, 3 manualer og pedal.
Døpefonten av sandsten er utført av Axel Poulsen i 1944, på kummen ses gravleggingen og oppstandelsen, på foten står trosbekjennelsen.
Carl Trock-Madsen har utført glassmalerivinduet mellom sakristi og nordkapell (Laurentius) i 1922 samt vinduer i skipets sydside, Getsemane og Den gode hyrde i 1926, og scener fra Det nye testamente bak prekestolen i 1927.
Birkerød kirke har to votivskip. Det eldste er et orlogsskip som henger i sideskipet.
Det andre skipet henger i vestfaget i kirken og er en modell av skoleskipet «Georg Stage». Skipet ble hengt opp i 1946 og det er laget av en gammel sjømann.
I nordkapellet ses forskjellige dekorative ornamenter og bomerker fra 1503, dessuten et våpenskjold med hvit muslingeskall som opprinnelig har vært på blå bunn (slekten Jernskæg). Videre ses en rist, som er symbolet for Sankt Laurentius, noe som kan hentyde til at kirken hørte under Lund domkirke som var viet til Laurentius.
Kalkmalerier
I perioden 1325-50 fikk skipet hvelv og kalkmaleriene i de to første fagene ble utført. Kalkmaleriene ble avdekket i 1911 og restaurert av Eigil Rothe. Hvelvene har blitt renset flere ganger, senest i 1998.
Teologien er viktig i Birkerød kirkes kalkmalerier, kanskje har et kloster deltatt i eller betalt for utmalingen. Blader vokser ut av ribbene, kanskje har vegetasjonen en symbolsk betydning, bl.a. ses mange ekeblader.
Det er flere sverd i motivene i kirken; dommedagskristus med lilje og sverd, engelen i syndefallet, Paulus ved nattverden, kongen på livshjulet. Sverdet er et maktsymbol, kanskje har eieren av det nærliggende Hirschholm slott betalt for utmalingen eller en kvinnelig arving som hadde forbindelse til tiggermunkeordener. Sverdet er også viktig i Marias sorger.
Draktene er samtidige med da kalkmaleriene ble utført noe som gjør det mulig å datere dem. Kain og Abel i offerscenen er lapset kledd. Rammene har blitt mindre, de er nærmest smale bånd som brer seg opp langs ribbene. De romanske kalkmalerienes blå bakgrunn er forsvunnet og er avløst av en hvit bakgrunn som ses i kalkmalerier fra slutten av 1200-tallet.
I østkappen blir man mottatt av dommedagskristus. Kristus sitter på en regnbue og fremviser sårene sine, ut fra munnen går rettferdighetens sverd og nådens lilje. Han er omgitt av to engler med lidelsesredskapene, til venstre korset og tre nagler, til høyre ris, svøpe og hammer samt en tang og tre terninger.
Når man kommer til skipets første fag ses Marias himmelkroning i østkappen. Etter advarselen om Dommedag i andre fag trøstes man med at det ikke bare er den barmhjertige Maria som lytter til mennesket, Kristus lytter til Maria, så ber man til Maria og får gjennom henne kontakt med Kristus i den såkalte dobbelte forbønn.
I fagets øvrige hvelvkapper ses syndefallet mot syd og mot nord Kain og Abels offer som fører frem til Brodermordet i vestkappen. Arvesynden og den første synd – Brodermordet – skal utsones. I vestkappen gjør Livshjulet oppmerksom på at ingen unngår sin skjebne på Dommedag. Under nordkappen vises forberedelsen til Dommedag ved syndsforlatelsen gjennom nattverden som man kun kan få hvis man har bekjent sine synder. Dermed er man forberedt til Dommedagens veiing av sjelene som man ser på vei ut av kirken.
Maria blir fra rundt 1270 den mest populære helgen i Danmark, hun er en god hjelper i alle situasjoner. Kristus og Maria sitter på en trone foran et mønstret teppe som kongelige personer. To engler holder et teppe bak dem. Over Maria og Kristus ses Gudfaders ansikt i krans, her er ingen Helligånd. Marias himmelfart innebar man ikke kunne ha relikvier som knokkelsplinter og hår fra Maria, derfor benyttet teologene Marias kappe, Marias tårer og lignende som Maria-relikvier.
Figurene begynner å bli tegnet individuelt og med bevegelse. Peter og Paulus står omkring Maria og Kristus, det er teologisk viktig; de representerer den romerske kirke. Plantene kan identifiseres, kanskje har de symbolsk betydning. En fransiskanermunk og en dominikanermunk kneler i kappespissene. Armene er ført opp til bedestilling, den ene har to sorte pletter på hendene, det er den stigmatiserte Frans av Assisi med grå kutte mot nord. Mot syd ses Domenicus i hvit drakt med sort kutte, kniven som rettes mot ham hentyder kanskje til en helgenlegende, men kan også være en restaureringsfeil. Det skal muligens være et kors, en annen mulighet er et speil, idet domenikanerne snakker om sjelens speil. Kniven kan hentyde til legenden om dominikanermartyren Petrus, men han skildres normalt med en kniv hugget ned i issen. Tiggermunkordener som fransiskanerne (gråbrødrene) og dominikanerne (sortebrødrene) bragte Maria-dyrkelsen til Danmark. I sydkappen ses syndefallet. Slangen har kronet menneskehode, Adam og Eva dekker sitt kjønn med bladdusker, fra oven kommer en engel med sverd flyvende, den skal drive dem ut av Paradis.
Under nordkappen ses påskemåltidet. Skjoldbuen fungerer som bord. Kristus sitter i midten med korsglorie og høyre hånd hevet til velsignelse, i hans skjød ligger den skjeggløse Johannes, Kristus flankeres av Peter og Paulus. Det er sjelden at Paulus er med i nattverdfremstillinger. Augustin skriver at Paulus var med ved Den siste nattverden. På bordet ses strutter og runde brød med korsmerke, noe som betyr, de er innviet (:oblater). Apostlene holder sine attributter, noe som er uvanlig på nattverdbilder.
I nordkappen ses Kain og Abels ofring. De bærer struthetter som var på mote i begynnelsen av 1300-tallet. Kains ild mottas ikke. Kain har som sedvanlig et kornnek, Abel har ikke et lam men et nek, kanskje er det en hentydning til tienden.
I nordkappen under Kain og Abels ofring ses et dyr som angriper en hare. Haren er muligens en hentydning til at kvinner kunne forvandle seg til harer og gå rundt og malke køer, et dyr angriper haren i strupen, det angripende dyret kan ikke lenger ses. Svikkelfigurer refererer noen ganger til kappens aentrale bilde og det kunne dergor også være et forvarsel om Brodermordet. Over Kain og Abel ses stridende fugler som symboliserer den kommende broderstrid og brodermordet.
I vestkappen ses et Livshjul. I franske kirker har man hatt lykkehjul man kunne dreie. Et livshjul har ikke noe med et lykkehjul å gjøre, det er skjebnen og et Memento Mori, vi skal alle den samme vei. Mannen henger fast på hjulet og kan ikke komme av, han skal gjennomleve forskjellige stadier. På hjulets venstre side henger en ung konge, ved ham står REGNABO (:jeg vil regjere). Øverst ses en konge med sverd, ved ham ses teksten REGNO (:jeg regjerer). Til høyre faller en aldrende skjegget konge nedover, ved ham står teksten REGNAVI (:jeg regjerte). Nederst ligger en gammel konge som er død, hans krone er falt av og ved ham står teksten SUM SINE REGNO (:Jeg er uten kongerike). Inne i hjulet møter et skjellet en konge, skjellettet sier: du skal bli som meg. I vestkappens nordsvikkel ses Brodermordet. Den skjeggede Kain holder en asenkjepp som han slår den falne Abel med. I sydsviklen ses kampen mellem det gode og det onde. I Birkerød kirke får dyrene tillagt symbolske betydninger. Ørnen (?)Olden? Ornen? som angriper livets tre hentyder til livets forgjengelighet. De kjempende fuglene over Kain og Abel hentyder til det kommende Brodermord. Haren som bites i strupen av et lite dyr hentyder til at Abel blir drept av Kain, den fruktbare haren blir kvalt av det onde.
Dyret med snabel til venstre for Livshjulet er en elefant. På ryggen av elefanten ses en kurv med en dronning og en konge som retter sin pil og bue mot det onde dyret. Man kjente til beskrivelser av jakt fra ryggen av elefanter, men maleren har tydeligvis ikke hatt noe bilde som forlegg, ornen ligner de svinene man hadde i datidens landbruk. Elefant og svin står omkring et eketre, under treet ses olden, det er et oldensvin. På korstolene i Roskilde domkirke ser man på skildringen av Makabeernes kamp en elefant som har borg på ryggen. Physiologus nevner elefanten som et sterkt dyr med borg på ryggen. I skipets andre fag i vestkappen ses Sjeleveiingen. Mot nord ses de døde stige opp av gravene. I midten ses sjeleveiingen, Mikael holder vekten, han har ikke vinger, i den ene vektskålen henger en djevel for å tynge den ned, overfor Mikael står Maria, som med fingeren diskret plassert på vektstangen sørger for at det går den riktige veien. Maria er skildret som Maria Misericordia – Den barmhjertige Maria – som hilses med AVE MARIA, hun har kappen slått ut og beskytter tallrike nakne sjeler med den. En samtidig historie forteller om en domenikanermunk som døde og gledet seg til å møte sine gamle venner i Paradis. Da han kom til Paradis kunne han ikke finne vennene sine og da han møtte Maria spurte han hvor vennene hans var. Maria åpnet kappen sin og inne i kappen satt alle hans gamle venner. Maria får betydning for munkeordenene på 1100-tallet og ble særlig dyrket av tiggermunkordenene. I Birkerød kirke er Maria den sentrale figuren og tiggermunkene skildres ved Marias Himmelkroning, noe som kunne tyde på en meget tett forbindelse til disse ordenene.
Bak Mikael ses sjeler som allerede er idømt straff, de symboliserer muligens Dødssyndene. Figuren med sverd foran halsen er sannsynligvis Vreden (Ira). Skikkelsen med sverdet i maven er kanskje en selvmorder. Kvinnen som bærer et konelin og som ammes av to drager kan være vellysten (Luxuria), den utro hustru som fikk uegte barn i ekteskapet. Lengst til venstre ses kanskje fråtseriet (Gula), en djevel heller noe i munnen på en tykkmavet synder, men det kommer like fort ut av den andre enden. Over disse skikkelsene ses to djevler som holder hver sin sjel, sjelen nærmest Mikael holder en pung og er kanskje Gjerrigheten (Avaritia).
Bak Maria står en biskop, kanskje er det Sankt Nikolaus av Myra, Birkerød kirke har hatt en kalk som er forsvunnet, på den var skrevet Sankt Nikolaus, så kirken har formodentlig vært viet til Nikolaus, kanskje derfor denne fremtredende plassering i Misericordia, det kunne også være en lokal geistlig med en blybeholder, kirkens prester hadde tillatelse til å bli begravet i en blykiste inne i selve kirken. Bak biskopen står Sankt Laurentius med risten.
I skipets andre fag i sydkappen ses Livets tre. Birkerød kirke har mye vegetativ utsmykking, treet ved utgangen skal formodentlig oppfattes som Livets tre. Før man går ut av kirken trøstes man ved synet av det livgivende treet som symboliserer troen og kirken.
Den høviske kulturen som ble dyrket på 1200-tallet smitter av på Mariadyrkelsen. Den jordiske og den himmelske kjærlighet blir sentrale emner og den idealiserte kjærligheten opphøyer kvinnen, som får oppdragende virkning på mennene så de kan gjøre seg ved hoffet. På 1200-tallet hadde man store diskusjoner om Marias Himmelkroning som blir forutsetningen for hennes deltagelse i Dommedag.
Stillongs
Stillongs (også av og til skrevet som stil-longs og stilongs) er et varemerke for ullongs, det vil si lange, ettersittende vinterunderbukser av ull for voksne og barn.
Opprinnelse
Varemerket ble registrert av Knut Stoknes Trikotasjefabrikk i Ålesund, som senere ble overtatt av Devold of Norway AS i Langevåg.
Varemerket ble etter hvert degenerert, det vil si at produktet dominerte markedet så fullstendig at de fleste ikke oppfattet det som et varemerke, men som en generell betegnelse på et slikt plagg.
Sammensetning
Stoffet er typisk 85 % ull iblandet 15 prosent kunststoff, for slitestyrke og for å sikre elastisitet. Det siste er kjennetegnet for produktet, stillongs er helt ettersittende mot underkroppen, til forskjell fra lange underbukser i bomull og ull som gjerne blir bomsete særlig over baken og knærne.
Bruk
Stillongs er ment som et mellomplagg, med vanlig undertøy under, typisk truse eller bokser. Men særlig da stillongs for gutter var et nytt produkt var det nok mange beskyttende mødre som tvang sine sønner til å bruke lange underbukser av bomull under stillongsen. På 1950-tallet var det fortsatt vanlig at jenter gikk med skjørt til daglig, med lange strømper og liv om vinteren, og stillongsen ble gjerne trukket utenpå strømpene under skjørtet. Det gjorde det enkelt å ta stillongsen av igjen når man kom inn.
Strikk under foten
Stillongs er uten fot, til forskjell fra en strømpebukse. Men for å sikre at den satt stramt og pent var den klassiske stillongsen for damer, jenter og gutter utstyrt med en strikk under vristen. Stillongs for menn hadde ikke strikk, og på 1990-tallet forsvant strikken fra alle variantene.
Farger og varianter
Stillongs er farget, det vil si den selges ikke i ullens naturlige off-white. Den typiske fargen for damer og jenter fra starten av var beige, brunt og blått, for menn og gutter grått, marine og svart. Det var regionale forskjeller i fargevalget: I Sør-Norge ble stillongs for gutter og menn gjerne kjøpt i marineblått, i Nord-Norge dominerte svart. Men etterhvert kom stillongs i et utall av farger, også i tverrstripet. Fargene holdt seg ikke bare innenfor vanlige oppfatninger av gutte- og jentefarger, f eks ble stillongs for gutter levert også i bl a postkasserødt, tomatsupperødt og brunmelert.
På 1960-tallet ble stillongs også levert i knekort modell (Stil Knees) for både damer og herrer, og som helt kort hotpants for damer (Stil Shorts). Det ble også produsert en lettere og tynnere variant (Stil-Lett).
Mot enkelte markeder (bl a Sverige) ble barnestørrelsene av stillongs levert som et unisex produkt uten smekk. Og fordi jente- og guttemodellene var så like, var det nok vanlig også i Norge at gutter arvet stillongs fra eldre søstre. Det var ikke alltid like populært dersom stillongsen hadde en typisk jentefarge som beige.
Fordi den var både farget og ettersittende ble stillongs regnet som et nokså feminint plagg for gutter og menn da den ble markedsført mot denne brukergruppen fra slutten av 1950-tallet. Det fortok seg etter hvert, og stillongs i marineblått ble selve standardundertøyet på kalde vinterdager, til skigåing osv.
Tilleggsprodukter
Produsenten supplerte med en rekke tilleggsprodukter, som langermede trøyer i samme kvalitet, løse sokker (slik at stillongsen ble som en strømpebukse, hvor du kunne ta av føttene), strømpebukser (Stil Tights) også for menn, osv. Ingen av disse ble en stor suksess.
Nedgang i markedet
På 1980- og 1990-tallet mistet stillongsen etter hvert sin popularitet. Særlig ungdom, også jenter, syntes strikken under foten var helt teit. Andre produkter kom til (superundertøy i rent kunststoff eller i ullblanding), ullfrottéprodukter, ullongs med kjente navn (Ulvang) og dyktig markedsføring osv. Strømpebuksen tok også en stor del av markedet. Fra å ha dominert markedet fullstendig ble Stillongs etterhvert et svært lite merke, som et sideprodukt hos Devold, i et marked dominert av andre varemerker. I dag har Devold helt sluttet å bruke navnet Stillongs.
Moss Skiklubb
Moss Skiklubb (stiftet 11. januar 1928) er et norsk idrettslag fra Moss. Moss Skiklubb hadde 3690 medlemmer pr. 31.12.2014 (3642 i 2013). Moss Skiklubb har 2 idrettsgrupper (langrenn og hopp). Moss Skiklubb eier Skihytta i Mossemarka, ved Skihytta finnes også en hoppbakke (Hyttebakken), bygget i 2004. Leder i klubben er for sesongen 2010/11 er Svein Bromander. Klubben arrangerer årlig turrennet Mossemarka Rundt.
Boj s tenju
Boj s tenju (originaltittel: Бой с тенью) er en russisk film fra 2005, regissert av Aleksej Sidorov.
Handling
En bokser, som blir blind etter å ha tapt en kamp, bestemmer seg for å stjele penger fra manageren hans - som nettopp hadde forlatt ham - for å få råd til en medisinsk operasjon i håp om å få synet sitt tilbake.
Lofoten kulturhus
Lofoten kulturhus ligger i Svolvær i Vågan i Nordland fylke.
Lofoten kulturhus offisielt åpnet av daværende kulturminister Trond Giske 9. mai 2009.
Kulturhusets hovedsal «Storemolla» med navn etter øya Stormolla, har 671 sitteplasser, men kan også innredes til kongressal, bankettsal eller konsertarena med 1 000 ståplasser.
I tillegg har kulturhuset en blackbox («Lillemolla» etter øya Litlmolla), en foajé som kan brukes til visninger. Kulturhusets administrasjon ligger i samme byget i 2.et.
Giuseppe Benedetto Dusmet
Giuseppe Benedetto Dusmet (født 15. august 1818 i Palermo i Italia, død 4. april 1894 i Catania) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal i 1889 av pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er :
Bever (Belgia)
Bever (fransk: Biévène) er en kommune i den belgiske provinsen Flamsk Brabant. Kommunen består av én delkommune: Bever. Bever er en så kalt fasilitetskommune for fransk, som betyr at kommunen er pålagt å tilby sine minoritetsspråklige innbyggere kommunale tjenester på fransk om ønskelig.
Giuseppe d’Annibale
Giuseppe d'Annibale (født 22. september 1815 i Borbona ved Rieti i Italia, død 17. juli 1892 i Borbona) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var prefekt for Kongregasjonen for avlater og relikvier 1890–1892.
Han ble kreert til kardinal i 1889 av pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Funksjon (matematikk)
I matematikk er en funksjon en relasjon mellom to mengder, slik at det til ethvert element i den første mengden (funksjonsargument, uavhengig variabel, x-verdi) blir tilordnet ett element i den andre mengden (funksjonsverdi, avhengig variabel, y-verdi). Et eksempel på en slik relasjon er f(x)=x^2 som viser forholdet mellom argumentet x og kvadratet av dette og som leses «f av x er lik x i andre». Presentasjonen av en formell definisjon av en funksjon varierer i litteraturen.
Funksjonsbegrepet er svært sentralt i moderne matematikk og inngår også som en viktig del av matematikkundervisningen i skolen.
En funksjon kan spesifiseres på mange forskjellige måter: som en formel, som en graf, ved å beskrive egenskapene eller ved å spesifisere en algoritme for funksjonsverdiene. Funksjonen kan også defineres ved å beskrive forholdet til en annen funksjon, for eksempel som en invers funksjon eller som en sum av to funksjoner.
Spondylis
Spondylis er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). De kan kjennes på brun eller svart farge, forholdsvis korte antenner og dekkvinger med lengderibber.
Funksjon (matematikk)
Som en følge av at funksjonsbegrepet er så viktig i matematikk, eksisterer det en stor og rik terminologi knyttet til dette. Begrepene avbildning, operator, transformasjon og det engelske mapping brukes av og til synonymt med «funksjon», av og til med en tillagt nyanse i forhold til denne. Ofte brukes begrepene operator, transformasjon og mapping spesielt for funksjoner der både argumentmengden og verdiområdet er abstrakte rom, slik som for en lineær transformasjon. Operator brukes ofte for å betegne en funksjon der definisjonsmengden består av funksjoner.
Spondylis
Utseende
Middelsstore (10-24 millimeter), svært kraftige, brune eller svarte trebukker med forholdsvis korte antenner. Hodet er skrått fremoverrettet, fasettøynene forholdsvis store og nyreformede. Kjevene (mandiblene) er svært kraftige. Pronotum har jevnt rundede sider og er moderat hvelvet. Dekkvingene har tydelige lengderibber. Gruppen utmerker seg med sin svært kraftige kroppsbygning og forholdsvis korte antenner, de ligner dermed overflatisk på hjortebiller (Lucanidae), men antennene er annerledes bygget.
Funksjon (matematikk)
Historie
Relasjoner mellom to typer størrelser dukker tidlig opp i matematisk historie, selv om det skulle gå lang tid før slike relasjoner ble eksplisitt omtalt som en «regel» eller enda mer presist, som en «funksjon». Telling som grunnleggende operasjon er en form for funksjon, med en relasjon mellom abstrakte tall og et sett av objekter. Fra oldtidens Mesopotamia har vi tabeller med relasjoner mellom tall og inverser, kvadrattall og kubikktall. Utarbeiding av forskjellige former for matematiske tabeller har vært viktig helt siden oldtiden og fram til dagens almanakker, ikke minst motivert ut fra astronomi. De første formene for tabulering av trigonometriske relasjoner finner vi i gresk matematikk fra før Kristi fødsel. Tabulering av matematiske funksjoner fortsatte helt til utviklingen av datamaskiner gjorde slike tabeller overflødige, og Mathematical Tables Project ble avviklet i 1948. Dette prosjektet hadde resultert i utgivelsen av standardverket Handbook of Mathematical Functions, der siste utgave kom i 1972.
Kenneth G. Forslund
Kenneth G. Forslund (født 1967) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Han ble valgt inn i riksdagen for Västra Götalands läns västra valkrets på plass 68.
Spondylis
Levevis
Den nålevende arten har larver i død ved av furu. De voksne billene er gjerne nattaktive og besøker ikke blomster.
Funksjon (matematikk)
Historie
Studiet av kurver var en viktig motivasjon for differensial- og integralregning, utviklet omtrent samtidig og uavhengig av hverandre av Isaac Newton (1642-1726) og Gottfried Leibniz (1646-1716). Newton brukte symbolet \dot{x} for å betegne den deriverte av en størrelse x. Leibniz var den første til å bruke ordet «funksjon», i 1694. Ordet ble konstruert fra «functus», som er perfuktum partisipp av det latinske verbet «fungi», med betydning «å utføre». Leibniz introduserte også begrepene «variabel», «parameter» og «konstant».
Kenneth G. Forslund
Forslund sitter i utenrikskomiteen, samt at han er vara i EU-nemnda og i forsvarskomiteen.
Spondylis
Utbredelse
Den nålevende arten er utbredt over så godt som hele den palearktiske sone. I tillegg er det kjent én fossil art fra baltisk rav.
Funksjon (matematikk)
Historie
En funksjon ble av Leibniz skrevet som en enkelt gresk bokstav eller ved hjelp av symbol
Spondylis
Systematisk inndeling
Inndelingen følger Danilevsky (2006).
Funksjon (matematikk)
Historie
Leonhard Euler (1707-1783) var den første, i 1734, som skrev en funksjon som f(x), der bruken av bokstaven f var inspirert av ordet funksjon. . For en funksjon av to variable brukte brukte Euler senere flere ganger en notasjon med et ekstra kolon, som i f:(x,t).
Katarina Köhler
Köhler var vararepresentant en kortere periode i 2006, samt i perioden september til desember 2007. I sistnevnte periode var hun vararepresentant i utdanningskomiteen, og senere i trafikkomiteen. Etter riksdagsvalget i 2010 har Köhler vært vararepresentant i tre komiteer: Sveriges riksdags trafikkomité|trafikkomiteen, sivilkomiteen og i miljø og landbrukskomiteen.
Funksjon (matematikk)
Historie
Viktig for bruken av stringens og presisjon i matematisk analyse for funksjoner var arbeidet til Augustin Louis Cauchy (1789-1857). Cauchy er kanskje mest kjent for å etablere kompleks funksjonsteori, det vil si studiet av funksjoner der både argument og funksjonsverdi er komplekse tall. Arbeidet til Cauchy ble videreført av blant andre Pierre Alphonse Laurent (1813-1854) og Bernhard Riemann (1826-1866). Den førstnevnte oppdaget hvordan komplekse funksjoner kan utvikles i uendelige potensrekker, det som i dag kalles Laurent-rekker.
Erkjennelsen av det eksisterte «patologiske» funksjoner førte til en løsrivelse av begrepet «funksjon» fra det geometriske begrepet «kurve». I 1837 definerte Dirichlet en funksjon som «en relasjon mellom to variable x og y, slik at til en hver numerisk verdi tilordnet x, så er det en regel som også tilordner en entydig verdi av y». Denne definisjonen nærmer seg den moderne formen. Løsrivelsen fra geometri var ledd i et større program for å frigjøre matematisk analyse fra geometri, et program der Karl Weierstrass (1815-1897) var en viktig skikkelse. I dette arbeidet var sammenhengen mellom uendelige rekker og funksjoner sentralt.
I løpet av attenhundretallet ble det gradvis innført mer stringens og presisjon i matematisk analyse og i algebra. Samtidig skjedde det en utvikling der matematikken ble mer og mer abstrakt. Som ledd i arbeidet med å etablere en stringent basis for algebra, påpekte George Peacock (1791-1858) i 1834 at elementene som bokstavene og symbolene refererte til, ikke trengte være tall. Disse elementene kunne være hva som helst, så lenge de oppfylle spesifiserte matematisk krav. Mengdelæren innført av Georg Cantor (1845-1918) ble et viktig grunnlag for abstraksjonsprosessen også for funksjoner, der funksjoner ikke lenger trengte være knyttet til tall. Engelske matematikere var spesielt interessert i forbindelsen mellom matematikk og logikk, matematisk logikk. Augustus De Morgan (1806-1871) og Charles Peirce (1839-1914) var begge viktige for å sette i gang et formelt studium av relasjoner, basert på mengdelæren.
I 1908 definerte Godfrey Harold Hardy (1877-1947) en funksjon som en relasjon mellom to variabler x og y, der det «til noen verdier av x alltid korresponderer verdier av y». Hardy krevde ikke at funksjonen skulle være definert for alle verdier av x og heller ikke at funksjonen skulle forbinde en verdi av x til en enkelt, entydig verdi av y. Denne brede definisjonen av en funksjon omfatter flere relasjoner enn det den vanlige, samtidige matematikken betraktet.
Giuseppe Peano (1858-1932) introduserte i 1888 vektorrom, og den aksiomatiske teorien ble i de første tiårene av 1900-tallet videreutviklet av David Hilbert (1862-1943) og Stefan Banach (1892-1945). I 1908 beskrev Maurice René Fréchet (1878-1973) i doktorarbeidet sitt metriske rom, og han var den første som brukte betegnelsen «rom» om abstrakte matematiske strukturer. Både metriske rom og vektorrom har blitt fundamentalt viktige i funksjonsstudier, ved å knytte abstrakte geometriske egenskaper svarende til lengde og avstand også til funksjoner. En rekke spesielle funksjonsrom er senere blitt definert og studert. Fréchet introduserte i doktorarbeidet også funksjonaler, en spesiell klasse av funksjoner som har reelle eller komplekse tall som verdiområde.
Den engelske fysikeren Paul Dirac (1902-1984) innførte funksjonen som nå kalles Diracs deltafunksjon, til hjelp i kvantefysikk, et eksempel på at «patologiske» funksjoner kan være til nytte i beskrivelse av fysiske fenomen. Deltafunksjonen tilhører en klasse av generalisert funksjoner, også kalt distribusjoner, der teorien ble utviklet av Sergei Sobolev (1908-1989) og Laurent Schwartz (1915-2002).
Formell definisjon
En intuitiv idé om en funksjon som en «regel» er svært gammel og er fremdeles brukt som definisjon i en del lærebøker i matematisk analyse. En funksjon defineres da som en regel som tildeler hvert element i en mengde D ett enkelt element av en mengde C. Selv om definisjonen er tilstrekkelig for mange formål, er det ikke alltid tilfredsstillende at den støtter seg på det udefinerte begrepet «regel».
I dag er det vanlig å tolke «regel» som en binær relasjon. Formelt kan en funksjon f fra en mengde D til en mengde C defineres som en mengde G av ordnede par (x,y) i det kartesiske produktet D \times C. Mengden skal være entydig, i den forstand at hvis (x,y) \in G og (x,z) \in G, så er y = z.
Definisjonen krever ikke at f er definert for alle elementer i mengden D. Dersom funksjonen f er definert for alle elementer i D, så sies funksjone å være total. Vanligvis blir ordet funksjon brukt til å bety en total funksjon. Ikke-totale funksjoner er viktige i funksjonsanalyse, matematisk logikk og kategoriteori.
Mengden G kalles grafen til funksjonen. Ikke alle forfattere skiller mellom funksjonen og grafen, og denne identifikasjonen fjerner behovet for spesifisere D og C i den formelle definisjonen.
Definisjonsmengden A \subset D til funksjonen er mengden av alle elementer som funksjonen f er definert for:
Synonyme ord er definisjonsområde, domene og kilde. Et element i definisjonsmengden er et argument for funksjonen. For en total funksjon er A = D.
Mengden C kalles verdiområdet til funksjonen. Mengden V_f av elementer i C som svarer til et ordnet par i G, kalles verdimengden til f:
Verdimengden er en delmengde av verdiområdet. Alternative navn for verdiområdet er kodomenet og for verdimengden bildet eller bildemengden.
Nullmengden til en funksjon er mengden av argument som gjør funksjonen lik null. . Nullmengden er en delmengde av definisjonsmengden.
Ulike disipliner kan bruke spesielt tilpassede varianter av den formelle funksjonsdefinisjonen. I kategoriteori blir i noen sammenhenger mengden D kalt definisjonsmengden til f, selv om funksjonen f ikke er definert for hvert element i D. I andre disipliner kan en droppe kravet om at en funksjon skal være entydig, det vil si returnere kun én verdi for et gitt argument. En bruker da formuleringer som en «entydig funksjon» og en «flertydig funksjon» for å skille mellom disse to tilfellene.
Notasjon
I stedet for en notasjon basert på ordnede par (x,y) er det også vanlig å skrive funksjonen som y = f(x). Vanligvis brukes en enkelt bokstav, som f, i kursiv skrift. Både små og store bokstaver blir brukt. For en del standard funksjoner brukes flere bokstaver, for eksempel for trigonometriske funksjoner. For slike standardfunksjoner dropper en også gjerne parentesene, dersom det ikke er fare for misforståelser, slik som i \sin x. Også for lineære funksjoner dropper en ofte parentesene, der dette er mulig uten å miste lesbarhet.
Bruken av omvendt polsk notasjon kan også i noen tilfeller eliminere behovet for parenteser. I denne notasjonen skrives funksjonen som x \, f. For eksempel er fakultetsfunksjonen som regel skrevet n!, selv om den relaterte gammafunksjonen skrives \Gamma (n).
For å vise mengder relatert til en total funksjon, skriver en
Verdimengden skrives gjerne som f(D).
En komplett beskrivelse av en funksjon involverer navnet, definisjonsmengden, verdiområdet og en definisjon av den binære relasjonen. Derfor ser en ofte ulike former for todelt notasjon, som i
og også
I dette eksempelet er funksjonen kalt «f», og denne har de naturlige tallene N som definisjonsmengde og de reelle tallene R som verdiområde. Funksjonen avbilder n på seg selv, delt på¨\pi.
Her er f en funksjon fra mengden A til mengden B, mens g er en funksjon fra B til C.
Spesifikasjon av funksjoner
En gitt funksjon kan spesifiseres på flere måter, og avsnittet beskriver vanlige måter.
Ved listing av ordnede par
En funksjon kan spesifiseres fullt og helt ved å liste opp alle ordnede par som inngår i definisjonen. Dersom definisjonsmengden er, så kan en definere en funksjon ved
Ved navn
Matematikk inneholder en lang rekke funksjoner som er så viktige at de er gitt egne navn og symboler. Dette omfatter elementære grunnfunksjoner (se eget avsnitt) og også mer spesielle funksjoner, som for eksempel gammafunksjonen, Heaviside-funksjonen, Eulers totientfunksjon og feilfunksjonen.
Som inverse funksjon
En funksjon sies å være bijektiv dersom funksjonen definerer en-til-en korrespondanse mellom elementer i D og elementer i C.  Det vil si at det for hvert element y i C eksisterer ett og kun ett element x slik at y = f(x). For slike funksjoner er det mulig å definere den inverse funksjonen som avbilder på x \in D.
Den reelle logaritmefunksjonen er eksempel på en bijektiv funksjon fra mengden av positive reelle tall inn på mengden av reelle tall. Funksjonen har en invers funksjon, som er eksponentialfunksjonen.
Som implisitt funksjon
Mange binære relasjoner mellom to mengder D og C vil være av en slik form at de for hvert element i x \in D entydig definerer et element y \in C. Slike relasjoner vil definere en implisitt funksjon Den binære relasjonen som definerer den implisitte funksjonen, er som oftest en ligning. Inverse funksjoner er en type funksjoner som er definert implisitt, ved en enkel ligning y = f(x).
Som et eksempel vil ligningen for enhetssirkelen
være en relasjon mellom x og y. For for de fleste verdiene av x i intervallet [-1,1] definerer denne to verdier av y, en positiv og en negativ. Det vil si at relasjonen definerer to funksjoner implisitt, en med verdimengde [-1,0] og en med verdimengden [0,1]. I dette enkle tilfellet er det mulig å uttrykke de to funksjonene eksplisitt:
I mer kompliserte tilfeller er det ikke mulig å definere en implisitt funksjon på en eksplisitt form.
Som sammensatt funksjon
Verdimengden til f er en delmengde av C. En sammensatt funksjon kan skrives som. Et eksempel på en sammensatt funksjon er gitt ved
Ved differensialregning
Mange funksjoner er definert som løsningen av en differensialligning. I det enkleste tilfellet inkluderer dette alle funksjoner som er en antiderivert av en annen funksjon, det vil si som er løsning av en ligning av typen
Mer komplekse eksempler inkluderer Bessel-funksjoner, Legendre-funksjoner og den hypergeometriske funksjonen.
Ved rekursjon
Funksjoner med definisjonsmengde lik mengden av naturlige tall N kan defineres ved hjelp av rekursjon, det vil si at funksjonsverdien for n \in N blir definert som en funksjon av funksjonsverdier svarende til argument mindre enn n:
Her er funksjonen F definert ved et endelig antall aritmetiske operasjoner på argumentene. En følge er en type funksjon som ofte blir definert på denne måten.
Representasjon av funksjoner
I tillegg til en formell spesifikasjon, kan en funksjon representeres på flere måter som gir en forenklet fremstilling av variasjon i funksjonen. Dette gjelder spesielt for reelle funksjoner, det vil si funksjoner der verdiområdet er mengden av reelle tall.
Graf
Grafen G til en funksjon er formelt definert som
For en reell funksjon av en reell variabel vil mengden av ordnede par (x,f(x)) svare til en mengde av punkt i et todimensjonalt koordinatsystem, og en visuell fremstilling av denne punktmengden omtales vanligvis som en kurve, som et plott eller som en graf til funksjonen.
Tabell
En tabell kan gi en komplett eller en ikke-komplett framstilling av en funksjon. Eksempler er
Dersom tabellen ikke er fullstendig, så kan interpolasjon brukes for å finne mellomliggende verdier.
Diagrammer
For funksjoner som har en endelig mengde som definisjonsområde, kan et søylediagram (stolpediagram) brukes til å representere funksjonen. I et slikt diagram er høyden på søylen proporsjonal med funksjonsverdien.
Egenskaper til funksjoner
Funksjoner kan karakteriseres med en lang rekke egenskaper, og egenskapene kan brukes til å kategorisere funksjoner i klasser og funksjonsrom. Her er bare omtalt noen få viktige egenskaper.
Injektivitet, surjektivitet og bijektivitet
En funksjon er injektiv hvis den for ethvert element i verdimengden til funksjonen svarer bare til maksimum én verdi i definisjonsmengden. En slik funksjon kalles en injeksjon og også en en-til-en-funksjon. En funksjon er surjektiv hvis den for ethvert element i verdimengden svarer til minst én verdi i definisjonsmengden. En funksjon er bijektiv hvis den for ethvert element i verdimengden svarer til nøyaktig én verdi i definisjonsmengden.
Symmetrier
En funksjon er jevn eller jamn dersom den har symmetriegenskapen. For en reell funksjon av en reell variabel svarer dette til at grafen til funksjonen er symmetrisk om y-aksen. En odde funksjon oppfyller egenskapen. Grafen til en odde reell funksjon av en variabel er symmetrisk om origo.
En funksjon av flere variable er symmetrisk dersom den er uendret ved permutasjoner av argumentene, for eksempel
Kontinuitet
En funksjon er kontinuerlig for et argument a dersom den oppfyller et vilkår
Definisjonen krever at størrelsene på begge sider av likhetstegnet er definert. Det eksisterer flere alternative definisjoner av det viktige begrepet kontinuitet. Funksjonen sies å være kontinuerlig i et område dersom den er kontinuerlig for alle elementer i området. En kontinuerlig funksjon kan uformelt karakteriseres som «sammenhengende». Et punkt der funksjonen ikke er kontinuerlig, kalles en diskontinuitet
Funksjonstyper
Funksjoner kan deles inn i en lang rekke forskjellige typer, klasser og funksjonsrom, og her nevnes kun et par viktige typer.
For en oversikt over funksjoner omtalt på Wikipedia, se Kategori:Funksjoner.
Elementære grunnfunksjoner
Til de elementære grunnfunksjonene av en reell eller kompleks variable regnes
Linære funksjoner
Begrepet lineær funksjon kan brukes på to ulike måter: I reell analyse kaller en ofte funksjonen  for en lineær funksjon. Grafen til denne funksjonen er en rett linje. I lineær algebra er en lineær funksjon en funksjon som oppfyller ligningen
I lineær algebra er altså funksjonen kun lineær dersom konstanten b er lik null.
Aritmetiske funksjoner
I tallteori benyttes aritmetiske funksjoner. De har som argument et naturlig tall n og gir et lignende tall ut. Et eksempel ville være en potens ns der s er et heltall. En av de mest kjente, aritmetiske funksjoner er Eulers totientfunksjon.
Algerbraiske og transcendente funksjoner
En algebraisk funksjon er en funksjon som kan være en løsning av en algebraisk ligning i en eller flere reelle eller komplekse variable. Alle rasjonale funksjoner er algebraiske.
En funksjon som ikke er algebraisk, er en transcendent funksjon. Logaritmefunksjonen, eksponentialfunksjonen og gammafunksjonen er alle transcendente funksjoner.
Analytiske funksjoner
En reell eller en kompleks funksjon er analytisk i en omegn til et punkt dersom den kan utvikles i en konvergent potensrekke omkring punktet. En funksjon som er analytisk i hele det komplekse planet, kalles en hel funksjon. Analytiske funksjoner kan altså utvikles i konvergente potensrekker. Eksempler på analytiske funksjoner er
Derivasjon
En derivert av en funksjon er et mål for den momentane endringen til funksjonen. For en reell eller kompleks funksjon av én variabel er den deriverte i et punkt x = a definert ved
forutsatt at grensen eksisterer. Funksjonen sies da å være differensierbar eller deriverbar i x=a. En kompleks funksjon som er differensierbar i hele definisjonsområdet, kalles en holomorf funksjon.
En funksjon som er deriverbar i et punkt, vil også være kontinuerlig i punktet.
En Gateaux-derivert for en funksjon er en generalisering av den retningsderiverte. En Frechet-derivert generaliserer teori for den deriverte til en reell funksjon av en variabel til et Banach-rom.