cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antikkens filosofi
Førsokratikerne: filosofiens begynnelse
Pytagoras var født ca. 580 f.Kr. på øya Samos som var rival av Milet og de andre fastlandsbyene. Pytagoras synes å ha vært bereist, kanskje også til oldtidens Egypt hvor han lærte matematikk. Grunnet tyrannen Polykrates forlot han Samos og slo seg ned på Kroton, en gresk koloni i sørlige Italia hvor han bodde i tyve år. Mens filosofene fra Milet var praktisk anlagt er den retningen som utgikk fra Pytagoras innadvendt og mystisk, blant annet med troen på askese og sjelevandring. Pythagorene utgjorde likevel en viktig skole som utmerket seg i matematisk og astronomisk forskning iblandet med tallmystikk. Pytagoras oppdaget de enkle tallforhold som kalles toneintervallene. En avstemt streng vil slå en oktav om dens lengde halveres, og om den reduseres til tre fjerdedeler, oppstår en kvart på samme vis som to tredjedeler gir en kvint. En kvart og kvint utgjør en oktav. Disse intervaller svarer til forholdet i den harmoniske rekke: 2 : 4/3 : 1. Av den grunn fikk Pytagoras den tanke at alle ting er tall. Innenfor geometrien oppdaget Pytagoras, det som kalles for hans læresetning, at kvadraten på hypotenusen er lik summen av kvadratene på de to andre sidene:
Parmenides fra Elaia på sørkysten av Italia danne en filosofisk skole som kalles eleatene etter byen. Han hadde selv fulgt Pytagoras' lære, men oppga den da han begynte å formulere sin kritiske synspunkter. Han beskrev to syn på virkeligheten (som han kalt «hva-er»): den ene er at endring er umulig og eksistens er tidløs, ensartet, nødvendig og uforanderlig. Den andre er forklaringen på verdens framtoning hvor ens sanser får ens åndsevner til oppfatninger som er falske og svikefulle. Han kritiserte forgjengernes syn på at alle ting er gjort av et grunnstoff samtidig som man snakker om det tomme rom. Materie er «det som er» og tomrom «det som ikke er». Det som ikke er, kan ikke tenkes om, da vi ikke kan tenke om intet, og det som ikke kan tenkes, kan heller ikke være. Det som kan tenkes, vil også være. Disse tankene fikk innflytelse på Platon.
Heraklit fra Efesos er berømt for sin lære at endring står er sentralt i universet: «Du kan ikke stige ned i den samme elv to ganger». Han peker på at elven er ikke en ting, men en prosess. Den er varig som prosess, men ikke som et bestemt stoff eller noe konkret: Panta réi, «alt flyter», eller kanskje riktigere: «alt er i bevegelse». Han trodde på foreningen av motsetninger, «vegen opp og ned er den samme». Ved at han var den første som formulerte læren om motsetningene kamp og enhet, er han blitt karakterisert som den første dialektikeren og fikk betydning for senere filosofer som Hegel, Nietzsche og Heidegger.
Filosofen Epikur kom også fra Samos, og han grunnla i 306 f.Kr. sin filosofiskole i Athen. Han mente at mennesket søker nytelsen (gresk: hedone) og det høyeste gode er et liv uten smerte og angst. Hans moralfilosofi oppmuntret likevel ikke til hedonisme da sann lykke finnes i stille, ettertenksomt liv i sin have. Mer sentralt her er at Epikur fremmet teorien om at atomet (gresk atomos, «udelbar») er alle tings minste bestanddel. Selv sjelen er sammensatt av atomer, og sanseinntrykk oppstår når atomer utenfra støter sammen med sansene. Atomteorien, at verden består av tomrom og et uendelig antall udelelige partikler, assosieres særlig med Demokrit fra Abdera, via hans lærer Leukippos. Ut fra et atomistisk syn består verden rundt oss av atomer i bevegelse som vi fornemmer på utallige måter, og således skilte Demokrit mellom tingene som de virkelig er og slik de synes for oss.
En elev av Parmenides var Zenon, og hans argumenter er kanskje de første eksempler på en bevismetode kalt for reductio ad absurdum, bokstavelig mening er å redusere inntil det absurde. Hvis konklusjonen er falsk, må også en av premissene være det samme. Zenon var dialektiker som arbeidet innenfor området av spørsmål og svar, men hans argumenter var først og fremst et angrep på den pytagorske forestillingen om grunntallet, som igjen var beslektet med argumentet mot tomrommet.
Zenons premiss er at alt som er må ha en viss størrelse ellers ville det ikke ha eksistert. Det samme er med alle delene som også må ha en viss størrelse. Er det sagt en gang kan det sies i det uendelige, like ingen del kan sies å være den minste. Uendelig delelighet viser at antallet deler er uendelig, og det krever enheter uten størrelse, og følgelig er enhver sum av disse også uten størrelser. Det er fra Zenons argumenterer at paradokset med Akilles og skilpadden kommer fra: mens Akilles innhenter forspranget, er skilpadden rykket nok et stykke framover, og slik videre i det uendelige. Med Zenon møtes for første gang den sokratiske dialektikk og dens hypotese-metode.
Antikkens filosofi: «gullalderen»
De tre største skikkelsene i gresk filosofi var alle knyttet til Athen. Sokrates og Platon var født der, og Aristoteles studerte der og virket senere som lærer der. Athen er fødestedet for den vesterlandske kultur. Demokrati og moderne naturvitenskap har sin opprinnelse her. Byen har adskillige arkeologiske minner, og høyt over byen troner Akropolis. Alt i antikken var Athen blitt den dominerende bystaten i Hellas og fortsatte å være en viktig by også i hellenistisk tid.
På et tidspunkt fantes det ikke systematisk utdannelse i Hellas før sofistene dekket behovet. De var omreisende lærere som ga forelesninger i blant annet litteratur, retorikk og filosofi for betaling (noe Sokrates mislikte). Selve ordet sofist betyr noe lignende som «vismann». Deres filosofiske grunnsyn var skeptisisme. Da enhvers mening er sann for ham selv var det intet man kunne vite med sikkerhet. Det var en relativisme i etisk-politiske spørsmål ved at det finnes ingen allmenngyldig moral eller rett. Begrepet «sofisme» kom også til å bli benyttet i nedsettende betydning, særlig i lys av Platons subjektive angrep. Det var forskjell mellom sofist og filosof, må vite, men de sto også for demokratiseringen av kunnskapen. En av de meste kjente greske sofister var Protagoras.
Sokrates
Sokrates ble født en gang rundt 470 f.Kr. Han hadde vært soldat og utmerket seg for sitt mot. Han hadde lite penger og liten interesse for å skaffe seg flere. Hans fremste interesse var samtaler med venner og likesinnede. Han underviste i filosofi, men uten betaling. Han var godt kjent i Athen, og komedieforfatteren Aristofanes gjorde narr av ham i stykket Skyene. I år 399 f.Kr. ble han dømt for uathensk virksomhet under anklagen om at han «forledet ungdommen og ikke trodde på statens guder», og henrettet med gift.
Sokrates skrev tilsynelatende ingenting, og man kjenner hans filosofi bare fra to av hans elever, historikeren Xenofon og filosofen Platon, av hvem sistnevnte er viktigst. Det fortelles at han vandret om i Athen for å slå av en prat, og framstilte seg selv som en som viste lite eller ingenting. Det er dialogen som var hans filosofiske form, basert på fornuften og ironi. Det meste av de læresetninger som er tillagt Sokrates er gjengivelser og fortolkninger av hva den rundt 40 år yngre Platon lar Sokrates si i de platonske dialoger. Han er først og fremst opptatt av det gode. I henhold til Platon lette han etter definisjoner på moralske begreper, hva måtehold er, vennskap, og mot. Det motsatte av det gode er det onde, og årsaken til det onde er uvitenhet. Det trengs kunnskap for å oppnå det gode, og det gode er kunnskap. Hans dialektiske metode går gjennom spørsmål og svar. Han står klarest fram i det som Platon presenteres som hans forsvarsskrift hvor den sokratiske grunntese om at intet ondt kan hende den som er god:
Platon
Platon kom fra en fornem athensk slekt, og etter å ha forsøkt seg som tragediedikter og muligens på en politisk karriere, ble han forvandlet av sitt møte med Sokrates. I Athen grunnla han en skole som ble kalt for Akademiet, angivelig for at det holdt til i en have nær gravstedet til helten Akademos. Det ble på et vis det første universitet, og som institusjon holdt det gående, i den samme haven, i nær tusen år, til keiser Justinian stengte det i år 529 e.Kr. Hans styrke som skribent er åpenbar i hans sokratiske dialoger; trettiseks dialoger og tretten brev er tilskrevet ham. Hans tekster strakte seg over en rekke emner: filosofi, logikk, etikk, retorikk og matematikk. Platons innflytelse på filosofien har sannsynligvis vært større enn noen andre, mente Bertrand Russell, og som arving til Sokrates og førsokratene, som grunnlegger av Akademiet, og som Aristoteles lærer, står Platon som selve filosofiens sentrum.
Idélæren lar Platon sin læremester Sokrates fremme, men den er antagelig Platons egen. For å illustrere denne fortelles en lignelse om en hule som er lettere å fortolke enn å forstå. I korthet: De som er uten filosofi sitter fanget i en hule. Bak dem er det et bål. Foran dem er hulen stengt med en naken vegg. På denne ser de skyggene av seg selv. Siden de ikke ser noe annet, er skyggene de virkelige tingene. Det som menneskene oppfatter som virkeligheten, bare er et vagt gjenskinn av den egentlige virkeligheten: ideenes verden. Kun som filosofer ser vi tingene utenfor fornuftens og sannhetens sollys. Ideenes verden er begrepenes verden. Idélæren fremmer påstanden om ideenes eksistens uavhengig av tid og rom og uavhengig av menneskenes følelsesliv.
Platons mest berømte verk er Staten hvor han skisserer en idealstat bestående av voktere, soldater og folket. Vokterne er den elite som alene skal utøve all makt. Kjønnene var likestilte og barn skulle ikke vite hvem deres foreldre var. Uten privat følelsesliv ville samfunnsånden vokse seg strek. De beste skulle få opplæring i filosofi. Rettferdigheten råder når enhver passer sin jobb. Staten er bygget opp som en sokratisk dialog med det formål å avdekke betydningen av begrepet rettferdighet. Platon lar Sokrates først utvikle et rettferdighetsbegrep for en «polis» (bystaten) da han argumenterer at rettferdighet i polis ligner på rettferdighet i det enkelte menneske. Ved å finne ut hvordan en rettferdig polis er innrettet kan denne innretning overføres til det enkelte menneske. Ettersom det gode også er det sanne, og ettersom sannhet ikke er et spørsmål om mening (doxa), men om kunnskap, bør staten ledes av filosofer. Denne elitære tankegang er direkte vendt mot demokratiet, som Platon mislikte da det var Athens demokrati som hadde dømte Sokrates til døden.
Platons elev og yngre kollega Aristoteles omtalte læremesteren med respekt, men er kortfattet. Han er også kritisk til Platon på flere punkter, selv om Aristoteles' filosofi på en del områder kan betraktes som en utvikling av ideene til den eldre Platon, i særdeleshet Timaios.
Aristoteles
Aristoteles var i motsetningen til Sokrates og Platon født i Stagira i Trakia. Hans far var hofflege for kongene i Makedonia, og man kan forvente at han hadde sin interesse for zoologi og dissekering fra sin far. Atten år gammel begynte han som elev hos Platon i Akademiet og fortsatte som medlem til Platons død i 348 f.Kr., men lærestedets nye leder ble den matematisk anlagte Speusippos, og Aristoteles forlot Athen og ble lærer for Filip av Makedonias 13 år gamle sønn Aleksander i tre år. Da Aleksander ved farens død startet sin verdenserobring dro Aristoteles tilbake til Athen hvor han opprettet sin egen filosofiskole, Lykeion. Hans elever ble kalt «peripatetikere» (fra gresk peripatetikos, «spaserende») da han ledet sine seminarer gående under havens løvtrær. I Athen var man fiendtlig innstilt til Makedonia, og da Aleksander døde, fryktet Aristoteles byens hevn grunnet sitt nære forhold til det makedonske kongehus, men han ønsket ikke å ende opp som Sokrates og flyktet fra byen slik at athenerne «ikke «forsyndet seg mot filosofien for andre gang».
Aristoteles' betydning for filosofien er like stor som sine læremester. Aristoteles er systematikeren som fremmet flere egne disipliner, blant annet fysikk, metafysikk, poesi, teater, musikk, logikk, retorikk, politikk, etikk, biologi og zoologi. Aristoteles' syn på fysikken strakte seg langt inn i renessansen.Under oppholdet i Egeerhavet drev han vitenskapelig undersøkelser av marinbiologi, som først korrigert på 1800-tallet. Hans verk inneholder de tidligste kjente formelle studiet av logikk, hvilket ble underlagt formell logikk på slutten av 1800-tallet. Innenfor metafysikken har aristotelismen hatt stor innflytelse på filosofien innenfor middelalderens islamske filosofi og jødiske hellenistiske filosofi, og videre på den kristen filosofi og teologi, særskilt østlig ortodoks teologi og den skolastiske tradisjonen. Likevel er rundt to tredjedeler av hans tekster gått tapt, og det som er bevart er dessverre mye som synes å være forelesningsnotater i stikkordsform.
Aristoteles er den formelle logikkens far, slår Arne Næss fast, og hans «bidrag til utviklingen av logikken hører til de mest selvstendige og grunnleggende i tenkningens historie.» Hans studium av systematisk tenkning, korrekte respektiv ikke-korrekte slutninger har gitt hans bevisførsel hvor en syllogisme er en måte å gjøre en slutning eller konklusjon fra to forutsetninger, premisser. Et «bevis» er for Aristoteles den logiske argumentasjon som fører til strengt vitenskapelig kunnskap.
Han var selv den første som kritiserte Platon. Aristoteles er enig at vitenskap oppstår i utforskning av det allmenne og det uforanderlige ved de enkelte ting, men han følger ikke Platon i idélæren. Kun de enkelte ting eksisterer i seg selv da det ikke finnes noe selvstendig eksisterende idéverden, bare trekk som er felles ved de enkelte ting.
Aristoteles' fysikk var nyskapende for hans tid og langt videre enn våre dagers begrep. Hans definisjon av bevegelse innbefattet når alle former av forandringer, også tilvekst, aldring og lignende. Verdensaltet ble sett på som bestående av fem elementer og inndelt i åtte sfærer. Fire av elementene finnes i den innerste sfæren, det vil si på, rundt og i jorden. Disse elementene er jord, luft, ild og vann. Lengst ut lå tomrommet, primum mobile.
Aristoteles estetikk finnes i hans Poetikken, som fikk stor betydning for litteraturvitenskapen og for den dramatiske tragediens funksjon ved at Aristoteles igjen systematiserer diktverket lik en biolog: først formell beskrivelse, deretter analyse. Platon verget seg å gi dikterkunsten plass i en idealstat da kunstens kunne opphisse tilskuernes slik at deres følelser svekket viljens kontroll. Aristoteles mente derimot, psykoanalytisk, at tilskuerne oppnår i identifikasjonen med den tragiske helt en utløsning og en renselse som han kalte katarsis og som gjorde oss godt. At vi finner noe skjønt eller vakkert ligger i kunstverkets etterligning, mimesis, da det å dikte (etterligne) er naturlig for mennesket, og vi finner glede i etterligningen.
Hellenisme: antikken ebber ut
Etter Aleksanders død ble hans veldige rike delt mellom hans generaler. Gresk kultur og språk var ikke lenger knyttet til hjemlandet, men preget ikke-greske landområder og riker, hele den østlige delen av Middelhavet, nordlige Afrika inkludert Egypt og den vestlige delen av Asia, i hva som kalles for hellenistisk sivilisasjon. Flere ulike filosofiske livsanskuelser dukket opp i konkurranse med ulike oppadgående religioner og kulturer, blant disse var den romerske Mithras-kulten, en hellenistisk mysteriereligion med orientalsk preg. Hellenistisk jødedom frambrakte Septuaginta, en oversettelse av den hebraiske Bibelen til gresk en gang mellom 200-tallet og 100-tallet f.Kr. i Alexandria. Filon av Alexandria var en jødisk-hellenistisk filosof som søkte en syntese mellom hellenisme og jødedom ved å tolke det hellige jødiske skriftene allegorisk, og det greske begrepet logos, var for Filon var Guds ord, og som han tolket som et halvt selvstendig vesen i seg selv og som Gud meddelte seg til verden med. Således fikk Filon betydning for den tidlige kristendommen i gresk utforming, og kirkefaderen Origenes fant inspirasjon hos Filon i den allegoriske bibeltolkning. Blant de mest framstående hellenistiske filosofiretningene var blant annet kynisme, epikurisme, stoisme, og skeptisisme, som i mange tilfeller var like mye etiske livssynsretninger som filosofiske funderinger.
Kynisme
Den kyniske skolen (gresk kynos, hund) er en filosofisk retning som etter sigende ble grunnlagt av Antisthenes. Han var et medlem i kretsen rundt Sokrates, og opprettet sin egen skole etter Sokrates' død da kretsen ble splittet og mange forlot Athen. Kynikerne mente at livets gode sider og ytterste verdi var i selvbeherskelse og avstå fra alle nytelser og konvensjonelle begjær som rikdom, makt, helse og berømmelse. Den mest kjente representant er Diogenes fra Sinope som var den som ga navn til retningen. I henhold til en anekdote ble Diogenes kalt for «hunden» for at han levde som en løshund i en tønne og eide kun de enkleste ting. For å oppnå lykken måtte man leve det enkle liv forent med naturen.
Epikurisme
Filosofen Epikur, som ga navn til epikurismen, levde og virket i Hellas rundt 300 f.Kr. Fram til moderne tid har epikurismen blitt vurdert som en filosofi som rettferdiggjør et utsvevende liv (se Hedonisme), men det var en kristen tolkning som ikke hadde rot hos Epikur selv. Epikurismen motsvarte ikke de kristne normene og hevdet dessuten at det ikke finnes noen Gud som straffer eller belønner menneskene. Epikurismen fremmet isteden at mennesket gjør best i å dra seg unna alt som bekymrer, blant annet politikk og offentlig liv, og isteden egne seg til stille liv blant venner hvor smerte kan unngås. Livet bør leves her og nå og ikke bekymre seg for etterlivet da det ikke finnes noe liv etter døden.
Stoisme
De filosofiske stoikerne organiserte seg i Athen rundt 310 f.Kr. og beskrev verden som sammensatt i henhold til reglene i den formale logikk, fysikken og naturetikken. De hyllet logos som det høyeste prinsipp da dette ble sett som den naturlov som sto over alt annet og som mekanisk styrte alt som skjedde i verden. Det eneste mennesket rår over sin egen vilje. Stoikerne mente at mennesket måtte motstå de impulser som deres drifter: kjærlighet, hat, lyst, frykt, smerte og videre. Dette asketiske ideal ble det stoiske ideal som en del romerske tenkere fant sympati for, blant annet Seneca, Cicero, og ikke minst filosofikeiseren Marcus Aurelius.
Skeptisisme
Oldtidens skeptikerne hevdet at all kunnskap er usikker og det finnes ikke noen sikker måte å skille sant fra en mening. Best var det da å avstå å yte noen oppfatning og forsøke å leve livet uengasjert i sinnsro. Teoretisk eller filosofisk skeptisisme er en erkjennelsesteoretisk retning, som anser sikker erkjennelse er umulig, mens religiøs skeptisisme som retter tvil mot religiøs tro eller dogmer kan bli sporet tilbake til Sokrates.
Romersk filosofi
Gjennom at Romerriket utviklet seg til å bli den dominerende supermakten ved Middelhavet, og Hellas ble underlagt romerne, kom gresk filosofi inn den romerske kulturen. Rike romere sendte sine sønner til Hellas for å få dannelse i litteratur, retorikk og filosofi. Romas egne bidrag til filosofien var derimot små. Den eneste romerske filosofiskole kalles på italiensk for Scuola dei Sestii, grunnlagt av Quintus Sextius (født omkring 70 f.Kr.), og som parret stoisme med pythagoreanisme. Skolen er kjent for at Seneca studerte der, men den ble nedlagt allerede i 62-64 e.Kr., antagelig i mangelen av en kraftfull leder. Romersk pliktmoral passet utmerket sammen med stoismen som vant tilhengere fra mange samfunnsklasser, fra slaven Epiktet (egentlig Epiktetos) til keiser Marcus Aurelius (død 180 e.Kr.). Det vesentligste i stoismen for romerne, bortsett fra dens stoiske dyder, var konseptet logos som var Guds orden (eller mening) i universet.
Kristen filosofi
Med Vestromerrikets undergang gikk også filosofien tilbake, sammen med skriftkulturen. Kirkefaderen Augustin av Hippo (død 430) er den siste filosofen som kan regnes til antikken, skjønt senantikken er kanskje en mer korrekt epoke. Under innflytelse av nyplatonismen utformet han en kristen teologi som bygde på nyplatonismens skille mellom sjel og legeme. Liksom Platon mente Augustin at mennesket besto av dualismen legeme og sjel, og hvor det førstnevnte, kroppen, den materielle delen av mennesket, var av mindre verdi enn det sistnevnte. Dogmet om arvesynden var et resultat av Augustins tanker omkring menneskets natur. For Augustin var det begjæret etter verden og tingene i verden som var selve arvesynden.
Indisk filosofi
Indisk filosofi er rik og mangfoldig med en tradisjon som går tilbake til oldtiden og kan betraktes som fusjonen mellom to tradisjoner: Sjramana og Vedaene. Sistnevnte er knyttet til spørsmål som er relatert til naturens lover, universets opprinnelse og mennesket plassering i det. Vedaene er et fellesnavn på den eldste litteraturen i India som ble nedtegnet i tidsrommet 1500-500 f.Kr. En del, som Rigveda, er religiøse hymner. Tolkningen er vanskelig. Den ytre natur er mytologisk betont med gudelignende vesener som vokter naturens gang. I yngre vedisk religion og filosofi (som ikke alltid kan skilles) er det en tendens til reduksjon av antallet guder, tidvis til kun én. I sin ytterste oppstår teorien om ett grunnstoff og forklaringen om verden som resultat av grunnstoffets endring. En annen teori er systematisert i at det finnes to verdener, hvorav den ene er mer virkelig enn den andre, en åndelig og en ikke-åndelig. Menneskenes filosofiske oppgave er å trenge gjennom sløret som skiller mennesket fra den egentlige virkelighet.
En sjramana er en vandrende munk innenfor bestemte asketiske tradisjoner i oldtidens India som omfatter jainisme, buddhisme, og ajivika. En berømt sjramana er Buddha. Tradisjonelt er en sjramana en som oppgir verden til fordel for en åndelig utvikling og frigjøring. Menneskene er ansvarlige for sine egne handlinger og høster fruktene av disse, gode som onde. Frigjøring kan derfor oppnås ved en viss anstrengelse av alle uansett kaste, tro, hudfarge eller kultur. Syklusen av gjenfødelse, hvor hvert individ er underlagt, er sett på som årsaken for elendighet. Målet for ethvert menneske er å utvikle seg slik at man unnslipper gjenfødelsens syklus.
Kinesisk filosofi
I Kina ble det lagt mindre vekt på materialisme som grunnlag for refleksjon over verden og mer vekt på adferd og oppførsel, noe som ble fremmet i taoisme og konfutsianisme. Kinesisk filosofihistorie er flere tusen år gammel, og dens opprinnelse er ofte sporet tilbake til Yijing (Endringens bok), et oldtidssamling med spådommer som benytter et system på 64 heksagrammer for å rettelede handling. Verket reflekterer dets særlige vesen, konsepter og tilnærminger i kinesisk filosofi. Yijing selv utviklet seg gradvis i løpet av de neste åtte århundrene, men dens første nedtegnede referanse er i 672 f.Kr.
Konfutsianisme representerer den samlede lærdom av den kinesiske vismannen Konfutse (død 479 f.Kr.). Hans filosofiske konsept omhandler etikk og politikk, vektla myndighetenes og den enkeltes moral, riktig oppførsel i sosiale sammenhenger, rettferdighet, tradisjoner, og oppriktighet. Konfutsianisme fremmet meritokrati, en styreform hvor intelligens, kompetanse og ytelse ga grunnlaget til maktfordeling og sosial status. Ens status burde bli bestemt av ens egne evner framfor arv, rikdom eller vennskap. Konfutsianisme både var og er fortsatt en betydelig innflytelse på kinesisk kultur.
Gjennom historiens gang har kinesisk filosofi blitt omstøpt for å tilpasse seg gjeldende tankeskoler og omstendigheter i Kina. Kinesisk filosofi kan være, unntatt under Qin-dynastiets bokbål på 200-tallet f.Kr., være både kritisk og samtidig relativt tolerante mot andre tanker. Selv da en bestemt tankeretning ble offisielt gjeldende av myndighetene, som under Han-dynastiet som etterfulgte Qin-dynastiet, ble ikke andre tankeskoler forbudt eller sensurert. På grunn av og på tross av ved diskusjoner og konkurranse har filosofiske tankeretninger utvekslet og delt tanker. Eksempelvis var ny-konfutsianisme en nyutgave av de gamle konfutsianske prinsipper som framsto rundt Song-dynastiets tid som opptok elementer fra buddhisme, taoisme og kinesisk legalisme (funderinger rundt mennesket, himmelen og naturen, og konsentrerte seg utelukkende om herskerens makt).
Iransk filosofi
Iransk filosofi eller persisk filosofi kan bli sporet tilbake til gammeliranske filosofiske tradisjoner og tanker i tiden rundt 1500 f.Kr. som har sin opprinnelse i oldtidens indoiranske røtter og var betydelig påvirket av Zarathustras lære. Zarathustras filosofi påvirket vestlige tradisjoner via jødedommen og derfor også mellomplatonisme.
Mens det er forbindelseslinjer i oldtiden mellom indiske Vedaene og iranske Avesta, er de to hovedfamiliene innenfor de indoiranske filosofiske tradisjoner karakterisert av fundamentale forskjeller i deres implikasjoner for menneskets posisjon i samfunnet og deres syn på menneskets rolle i universitet. Det første dokument som fastsetter menneskerettigheter ved Kyros den store på 500-tallet f.Kr. i Kyrossylinderen er hyppig sett på som en refleksjon over spørsmålene og tankene som er uttrykt av Zarathustra, og som utviklet innenfor dennes tankeskole. Deler av teksten finnes inngravert over inngangen til FNs hovedkvarter og FN betrakter teksten historiens første erklæring om menneskerettigheter.
Gjennom Irans historie og grunnet bemerkelsesverdige politiske og sosiale endringer slik de arabiske og mongolske invasjonene av Persia, har et vidt spektrum av tankeretninger vist et mangfold av filosofiske spørsmål som strekker seg fra gammeliranske og hovedsakelig Zarathustras tradisjoner til tankeretninger som oppsto i slutten av den før-islamske tiden som manikeisme og mazdakisme. Iransk filosofi etter den muslimske invasjonen av Persia er karakterisert av ulike samhandlinger med gammeliransk filosofi, gresk filosofi og med utviklingen av islamsk filosofi.
Eksterne lenker
Filosofia antică greco-romană
Du & du & du
Du & Du & Du er en ungdomsbok utgitt i 1998 og skrevet av den svenske forfatteren Per Nilsson.
Handling
I boken får man følge de tre svenske ungdommene Anon, Zarah og Nils. Anon er en 12-årig drømmer som går sin egen vei, men som ikke aksepteres av de andre i klassen. Zarah er 17 år og praktiserer på et daghjem, til tross for at hun ikke liker barn. Nils er 20 år og besatt av tanker om døden.
Marcus Livius Drusus
Marcus Livius Drusus er navnet til flere politikere i den romerske republikk og i det romerske keiserriket:
Dalsgrenda skole
Dalsgrenda skole var en barneskole som lå i Øverdalsveien 18 i Dalsgrenda i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Skolen ligger cirka tolv kilometer sørvest for sentrum av Mo i Rana, og hadde omkring 50-60 elever. Den fungerer også som samfunnshus
https://dalsgrendamontessori.no/
Satrup
Satrup er et tettsted i Schleswig-Flensburg krets i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Byen ligger midt i Angeln i Mittelangeln kommune og har cirka 3.700 innbyggere.
Satrups senromanske munkesteinkirke er fra 1200-tallet. I kirken finnes et romansk rytterbilde fra slutten av 1100-tallet. Bildet er innmuret i tårnet ved kirkens nord­side og viser en ridder på en liten hest i full galopp. Dens dimensjoner er 48 cm i høyden, 66 cm i bredden og 28 cm i dybden.
I byen ligger godset Satrupholm. Godset er fra 1100-tallet. Det var en kirkelig og senere en kongelig eiendom inntil det ble solgt i 1770 til bønder. Til Satrupholm hørte tre meierigårder og fem landsbyer omkring Satrup.
Plan (matematikk)
Et plan eller en plan flate er i matematikk et geometrisk objekt med den egenskapen at en rett linje gjennom to vilkårlige punkt i planet er inneholdt fullt og helt i planet. Planet har uendelig utstrekning i to uavhengige retninger, men har null tykkelse. Et plan er et spesialtilfelle av en flate.
Den bestemte forma «planet» viser ofte til hele det todimensjonale rommet E2. Adjektivet «plan» brukes også for å beskrive et geometrisk objekt som ligger helt og fullt i et plan, som for eksempel en plan kurve. Plangeometri er euklidsk geometri begrenset til E2, i motsetning til for eksempel romgeometri eller sfærisk geometri.
Det komplekse planet er en representasjon i E2 av mengden av komplekse tall.
Kjell Staal Eggen
Kjell Staal Eggen (født 30. oktober 1919, død 22. mars 1999) var en motstandsmann på Østlandet under 2. verdenskrig, og forfatter av artikler og bøker om 2. verdenskrig.
Plan (matematikk)
Formell definisjon
Det eksisterer flere ulike alternative og likeverdige måter å beskrive et plan i det tre-dimensjonale euklidske rommet på matematisk. For eksempel kan et plan defineres som samlingen av punkt (x,y,z) som oppfyller ligningen
Bonaventura Badoardo de Peraga
Bonaventura Badoardo de Peraga (født 22. juni 1332, drept 10. juni 1389 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var generalprior for augustinereremittene.
Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.
Han falt som offer for et snikmord beordret av tyrannen av Padova mens han krysset broen over Tiberen ved Engelsborgen på vei til Vatikanet. Augustinerne ærer ham som salig.
Kjell Staal Eggen
Familie
Kjell Staal Eggen var sønn av legen Olaf Staal Eggen (1879-1970) og Anna Eggen f. Holst (1888-1965).
Smugling av jødiske flyktninger
Høsten 1942 lyktes Kjell Staal Eggen sammen med Kjell Batzer i å hjelpe en jødisk skiensfamilie i å flykte til Sverige under vanskelige forhold. David Becker og hans bror Louis Becker var allerede arrestert og fengslet av myndighetene fordi de var jøder, og begge ble drept i Auschwitz. Milorgs ledelse var ikke villige til å være behjelpelige med å redde David Beckers kone og tre barn i alder 11 til 18 år; fru Becker og barna hadde lyktes med å komme seg i skjul da politiet kom for å arrestere dem hjemme. Da Kjell Batzer og siden Kjell Staal Eggen gikk til Milorg-ledelsen for å be om hjelp med å evakuere flyktningene, fikk de ordren: "Sett dem på gaten, la tyskerne overta! Saken har ingen militær interesse". Redningsaksjonen varte i ca. to måneder. I denne perioden var Becker-familien i skjul på ulike steder i Skien; den eldste sønnen Sigurd Becker ble blant annet holdt i skjul av Kjell Staal Eggens foreldre. Saken ble løst på improvisert og meget dramatisk vis ved at flyktningene ble smuglet ut av landet i lasten til en svensk frakteskute. I kraft av å være lege disponerte Kjells far en bil som han også hadde tilgang til brennstoff til; denne bilen ble brukt til å transportere Becker-familien deler av veien fra Skien til skuten som lå ved kai på Menstad.
Mens familien flyktet fra landet for å berge livet, ble familiens formue ifølge Eggen stjålet av Milorg. Først i 1981 fikk familien Becker en symbolsk erstatning fra Den norske stat.
Kjell Staal Eggen og hans foreldre ble i 2012 hedret posthumt av Yad Vashem ved å bli utnevnt til Righteous Among The Nations. I 2008 utga Kjell Staal Eggens sønn et bokmanuskript som til en stor del dreier seg om denne redningsaksjonen; boken fikk tittelen Skammen og ble lansert på Holocaust-senteret i Oslo.
Sabotasjeaksjoner
Til tross for at han hadde et meget ambivalent forhold til ledelsen av motstandsbevegelsen på de fleste plan, var Eggen fra ca. 1943 leder av slipp- og sabotasjegruppen i Milorg D17, Telemark. Det faktum at Arne Qvenild hadde overtatt som Milorg-leder i distriktet, og at stillingen han ble bedt om å ta var underlagt den nye våpensjefen Robert Evensen, gjorde sitt til at Eggen var villig til å ha noen som helst befatning med Milorg. Med utgangspunkt i sin hjemby Skien planla og gjennomførte han en rekke aksjoner mot de tyske okkupasjonsmyndighetene.
Kjell Staal Eggen ledet blant annet den også vellykkede aksjonen mot AT-arkivene i Telemark i mai 1944.
14. mars 1945 ledet han, sammen med Johnny Stensnes, telemarksdelen av den landsomfattende sabotasjeaksjonen Operasjon Betongblanding, som gikk ut på å kutte landets jernbanenett, for å sinke tyske troppetransporter til Tyskland. I Telemark ble en bro på Sørlandsbanen sprengt. Bratsbergbanen ble kuttet ved at Svartufs bro nord for Skien ble sprengt. Ved Svartufs deltok Kjell Staal Eggen som leder. Aksjonen ble langt mer dramatisk enn planlagt, da man kom under tysk angrep. Broen ble likevel sprengt. Sabotørene slapp alle fra det med livet i behold, mens tyskerne led betydelige tap. Eggen ble selv hardt skadet under selve sprengningen.
Illegal avis
Fra høsten 1941 til mai 1945 var Kjell Staal Eggen redaktør for den illegale avis Nyhetene. Sammen med sin far og noen venner lyttet de til nyheter fra BBC, skrev dem ned, renskrev dem på skrivemaskin og mangfoldiggjorde dem med en stensilmaskin Eggen sammen med Hans Strøm stjal fra tyskerne. Avisen kom ut med bortimot 300 utgaver. På det meste var opplaget på ca. 2000 eksemplarer, som ble distribuert utover landet, blant annet med jernbane.
Samarbeidspartnere (utvalg)
Av andre kjente motstandsfolk Eggen samarbeidet med, kan nevnes Martin Olsen, Gregers Gram og Johan Edvard Tallaksen.
Virksomhet etter krigen
I 1970 ble han utsatt for en alvorlig trafikkulykke, noe som førte til at han ble gitt krigspensjon. Han lot seg overtale til å melde seg inn i Krigsinvalideforbundet, og satt som formann i Telemark Krigsinvalideforening i mer enn ti år. I 1982 meldte han seg ut på grunn av det han så som bevisst sensur. Han hadde skrevet artikler om sine erfaringer rundt jødeforfølgelsen i 1942, og ble nektet spalteplass i Krigsinvaliden, forbundets medlemsorgan. Eggens påstander om sensur ble imidlertid avvist av Krigsinvalideforbundets formann Oscar Magnusson, som viste til at Eggen hadde tatt opp sitt anliggende på Krigsinvalideforbundets årsmøte i 1982, men uten å få noen støtte der og at hans omtale av deportasjonen av norske jøder ikke hadde fått spalteplass grunnet redaksjonelle vurderinger.
Han brukte mye av sin tid og sine krefter til å hjelpe andre krigsinvalider til å oppnå sine rettigheter. Dette arbeidet fortsatte også etter at han kom på kant med og meldte seg ut av Krigsinvalideforbundet. For å makte de økonomiske belastninger dette arbeidet medførte, begynte han å selge artikler til norsk presse. Artiklene berettet om egne erfaringer omkring okkupasjonen. Han gikk ikke av veien for også å berette om hva han så som mindre flatterende sider av historien sett med norske øyne, noe som falt mange tungt for brystet. Spesielt var han sterkt kritisk til mye av norsk delaktighet og unnfallenhet omkring jødeforfølgelsen i 1942.
Skammen
Kjell Staal Eggen etterlot seg et manuskript som ble forsøkt utgitt uten hell på 90-tallet. Boken handler om jødeforfølgelsene i Norge generelt og i Telemark spesielt, og de store problemene overlevende norske jøder opplevde etter krigen med å få tilbake sine rettmessige eiendeler. Manuskriptet ble senere funnet av Eggens sønn Trym Staal Eggen, og utgitt i bokform i 2008 under tittelen Skammen. Boken ble lansert på Holocaust-senteret i Oslo den 8. oktober 2008, på et arrangement der Jahn Otto Johansen, som hadde skrevet bokens forord, og Mats Tangestuen holdt hovedinnleggene. Johansen kritisere seks år senere Tangestuen for hans innlegg under lanseringen. Tangestuen tilbakeviste kort tid etter Johansens påstander. En vesentlig del av boken dreier seg om aksjonen der Batzer og Staal Eggen lyktes i å få smuglet den jødiske familien Becker over til Sverige, og to av de fire som ble hjulpet i denne aksjonen, var til stede under boklanseringen.
Kampen
I 2009 ble ytterligere et av Kjell Staal Eggens etterlatte manuskripter, om selve motstandskampen i Telemark og andre steder, utgitt under tittelen Kampen.
Æresbevisninger
Han ble etter krigen tildelt den britiske utmerkelse King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.
29. januar 2013 ble han, sammen med begge sine foreldre, tildelt den israelske æresbevisningen Righteous Among the Nations.
Puerto Rico under Panamerikanske leker 1979
Puerto Rico under Panamerikanske leker 1979. Puerto Rico deltok i de 8. Panamerikanske leker som ble arrangert i San Juan i perioden 1. og 15. juli 1979.
Plan (matematikk)
Formell definisjon
Her representerer a, b, c og d konstanter. Vektoren n = (a,b,c) er en normal til planet. Denne ligningen kan lett skrives om som a(x - x0) + b(y - y0) + c(z - z0) = 0 der vektoren angir et bestemt punkt i planet. Ekvivalent kan man skrive
der r = (x,y,z) angir et vilkårlig punkt i planet.
Alternativt kan planet defineres ved parameterforma
Parametrene u og v er vilkårlige reelle tall. Vektorene r1 og  r2 er antatt å være lineært uavhengige. Planet sies å være utspent av de to vektorene.
Et plan er generelt entydig bestemt dersom en kjenner tre punkt i planet som ikke ligger på en rett linje. En ligningen for planet er da gitt ved determinantligningen
To plan som ikke er parallelle, vil skjære hverandre langs en rett linje. Vinkelen mellom planet kalles den dihedrale vinkelen og er bestemt ved de to normalene n1 og n2 til planene.
Spesiell plan
Et tangentplan til en flate i rommet er et plan som har minst ett punkt felles med flaten og der alle rett linjer gjennom dette punktet er tangenter til flaten.
Osculasjonsplanet eller smygplanet til en romkurve kan uformelt defineres som planet gjennom tre påfølgende punkt på kurven. Dette planet er utspent av tangenten og normalen til kurven.
Et symmetriplan deler et legeme i to like symmetriske deler. Et legeme i rommet som har et symmetriplan sies å være refleksjonssymmetrisk
Et plan som inneholder origo definerer et vektorrom. Plan som ikke inneholder origo definerer et affint rom.
Det kartesiske planet er lik R2 definert med et kartesisk koordinatsystem.
Det komplekse planet
Ethvert komplekst tall z = (a,b) = a + ib kan representeres ved et punkt i et to-dimensjonalt kartesisk koordinatsystem. Den horisontale og den vertikale aksen kalles nå henholdsvis den relle aksen og den imaginære aksen. Framstillingen i det todimensjonale planet kalles det komplekse planet, og også Argand-diagram eller et gaussisk plan.
Generaliseringer
I rom med dimensjoner n > 3 kan det legges in forskjellige underrom med dimensjoner fra 1 til n. Et slikt underrom med dimensjon 1 vil være en linje eller kurve. Er dimensjonen lik 2, snakker man om en flate. Det spesielle underrommet med dimensjon n - 1 er et hyperplan og har mange matematiske egenskaper som et vanlig plan har i tre dimensjoner.
Atle Antonsen
Atle Antonsen (født 11. august 1969 på Lillehammer) er en norsk komiker, skuespiller og manusforfatter.
Andrea Bontempi Martini
Andrea Bontempi Martini (død 16. juli 1390) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Perugia.
Atle Antonsen
Antonsen har deltatt i flere humorprogrammer på TV, blant annet Etaten og NAV, hvor han også var manusforfatter. Han innehadde hovedrollen som Dag i serien med samme navn. Han har også medvirket i Nissene på låven og Jul i Blodfjell. Antonsen har vært primus motor i det tyskspråklige bandet DDR, han medvirket i Lompelandslaget og var sammen med Johan Golden frontfigur for Det Politiske Parti som stilte i stortingsvalget i 2001. Blant andre TV-programmer han har medvirket i finner vi Mandagsklubben på TVNorge, Team Antonsen og Uti vår hage på NRK. Sammen med Johan Golden ledet han mellom 2001 og 2002 tv-programmet En L.U.N. aften med Golden og Antonsen på Metropol TV og senere radioprogrammene Kommisjonen (2004–2008) på Kanal 24. Sammen er de siden 2008 programledere i det ukentlige radioprogrammet Misjonen på P4.
Antonsen har vunnet Komiprisen fire ganger; i 2004 i klassen beste stand up-artist og i 2007, 2008 og 2012 i klassen beste mannlige artist i revy og komedie. Under Gullruten 2006 ble han kåret til beste mannlige skuespiller for Tre brødre som ikke er brødre. I 2016 ble han nominert til Amandaprisen som beste mannlige skuespiller for filmen Grand Hotel.
Karriere
I 2006 deltok han i showet Team Eckbo, en sceneproduksjon i samarbeid med Harald Eia, Bård Tufte Johansen og Espen Eckbo. Antonsen er også kjent for sin plystring og har medvirket på mange plateinnspillinger og liveopptredener.
I 2012 hadde han hovedrollen som Kong Arthur i den britiske Monty Python-musikalen Spamalot på Folketeateret i Oslo.
I 2015 og 2017 sang han hovedrollen som Papageno i operaen Tryllefløyten på Den Norske Opera. I tillegg spilte han våren 2018 hovedrollen som Willy Loman i En handelsreisendes død på Nationaltheatret i Oslo.
I januar 2018 kom han med komediefilmen Norske Byggeklosser, som var inspirert av filmen med samme navn fra 1972. I filmen fra 2018 har Antonsen skrevet manus sammen med Arild Fröhlich og spiller 11 roller.
I august 2019 hadde han premiere på stand up-showet 12 gode råd sammen med Bård Tufte Johansen. Høsten 2020 ga de ut boken Bård og Atles gode råd om absolutt ALT på Eget forlag. Sammen vant de Leif Justers ærespris for 2020.
I oktober 2019 hadde TV-programmet Kongen befaler premiere på første sesong. Programmet er ledet av Atle Antonsen og hans kompanjong Olli Wermskog. Høsten 2022 gikk programmet i sjette sesong på TVNorge.
I desember 2021 var han nok en gang å se som karakteren Bent Leikvoll i den norske humorkalenderen Nissene i bingen på TVNorge.
Plan (matematikk)
Hyperplan
Et plan i det tredimensjonale rommet er et affint rom med dimensjon 2, som er én mindre enn rommet selv. I et n-dimensjonalt vektorrom definerer en tilsvarende et hyperplan som et affint rom med dimensjonen n - 1. Ligningen for hyperplanet er den samme som for et plan i tre dimensjoner:
Mer generelt kan en også definere et hyperplan som et affint rom med dimensjon n - k.
Affine mangfoldigheter
Gitt to vilkårlige punkt i et plan i rommet og en rett linje gjennom disse, så vil planet inneholde alle punkter på linja. En undermengde av et vektorrom som har den tilsvarende egenskapen, at alle rette linjer gjennom to vektorer i undermengden selv ligger i undermengden, er et affint rom eller mangfoldighet.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1932 – 500 meter damer
500 meter hurtigløp på skøyter for damer var en demonstrasjonsøvelse under Vinter-OL 1932 som ble avholdt ettermiddagen mandag, 8. februar 1932.
Ti skøyteløpere fra to nasjoner, USA (fem) og Canada (fem) deltok i øvelsen.
Som alle de andre skøyteøvelsene under OL i 1932 ble det benyttet fellesstart, som var det vanligste formatet i Nord-Amerika på denne tiden.
Medaljevinnere
Ingen offisielle medaljer ble utdelt.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens og olympiske rekorder (i sekunder) før Vinter-OL i 1932.
(*) Rekorden ble satt på en høyfjellsbane (mere enn 1000 meter over havet) og på naturis.
Dorothy Franey gikk 500 meter på 54,8 sekunder ved det nasjonale mesterskapet for damer i Oconomowoc i Waukesha County, Wisconsin, men i fellesstart-format.
Under finalen her i de olympiske leker som demonstrasjonsgren gikk Jean Wilson på 58,0 sekunder, men også det i fellesstart-format.
Første runde
De 3 første fra hvert heat kvalifiserte seg videre til finalen.
Morupule kullkraftverk
Morupule kullkraftverk er et kullkraftverk i Botswana. Det har en installert produksjonskapasitet på 132 MW, fordelt på 4 turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1980, fikk første turbin installert i 1986 og stod ferdig i 1989. Brenselkilden er naturgass.
Rosemålere
Rosemålere (Anticlea spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Noen inndelinger deler denne gruppen i to slekter, Anticlea og Earophila. Rosemålerne er slanke, gråaktige, kontrastrikt tegnede målere. Larvene lever på arter i roseslekta (Rosa spp.). I Europa forekommer tre arter, to av dem, brun rosemåler og fiolett rosemåler, finnes også i Norge.
Amphasia
Utseende
Middelsstore (gjerne ca. 10-15 millimeter), avlangt-ovale, blanke, mørke løpebiller, hode, promotum og bein ofte røde. Slketen kan kjennes på hårete dekkvinger. Hodet er rundet med middelsstore kjever og fasettøyne. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika øst for Rocky Mountains.
Hauknes skole
Hauknes skole er en barneskole med adresse i Kveldsolgata 99 i grunnkretsen Hauknes i Rana kommune, 4 km sørvest for sentrum av Mo i Rana, på Helgeland i Nordland.
Per 2020 har skolen 245 elever fra 1. til 7. trinn. Skolen består av to trinn, klasseromsfløy fra 1968 og gymsalbygg datert 1984.
Luca Rodolfucci de Gentili
Luca Rodolfucci de Gentili (død 18. januar 1389) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Nocera Umbra.
Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act
Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act (ofte forkortet RICO Act eller simpelthen RICO) er en amerikansk føderal lov som gir utvidet straff for kriminelle handlinger som blir utført i forbindelse med en kriminell organisasjon.
RICO er kodifisert i paragraf 901(a) i Organized Crime Control Act av 1970, som ble sanksjonert av president Richard M. Nixon.
Lyngheim skole
Lyngheim skole er en barneskole med adresse Lyngheim 22 i Mo i Rana i Rana kommune, på Helgeland i Nordland. Skolen ble åpnet i januar 1974. Fra 2000 til 2002 gjennomgikk skolen en omfattende renovasjon. Skolen er avgiverskole til Mo ungdomsskole.
Skolen har omkring 350 elever fra 1. til 7. trinn.
Freifjordtunnelen
Freifjordtunnelen er en undersjøisk veitunnel og en del av Krifast, Kristiansund og Freis fastlandsforbindelse, åpnet for trafikk august 1992. Den er en del av riksvei 70. Ved åpningen var tunnelen verdens lengste undersjøiske veitunnel, med lengde 5 086 m og dybde 130 m under havet. Største stigning i Freifjordtunnelen er 9 %. Tunnelen har et tverrsnitt på 70 m2. På holmen «Belgen» i Freifjorden er det en luftesjakt. Det er forbudt for gående og syklende i tunnelen.
Ved åpningen erstattet Freifjordtunnelen fergesambandet Høgset – Kvitnes.
Arild Haaland
Arild Haaland (født 13. desember 1919, død 24. januar 2012) var en norsk filosof, litteraturhistoriker, sakprosaforfatter og oversetter. Han var ansatt ved Filosofisk institutt ved Universitetet i Bergen fra 1961 til 1987, først som universitetslektor, senere som førsteamanuensis. Arild Haaland døde 24. januar 2012 etter lengre tids sykdom. Haaland beskrives som «Bergens mest kjente filosof» fra 1900-tallet.
Bibliografi
Haaland har blant annet gitt ut Han har også oversatt