cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Europas geologi
Geologisk historie
Etter grunnfjellstiden var dagens Europa utenom Norden i mange perioder dekket av hav, og det ble avsatt sedimentære bergarter på havbunnen i form av sandstein og skifer. Disse myke, sedimentære lagene dekker store deler av lavlandet i Nord- og Sentral-Europa. De ligger over de sørlige og østlige delene av Det østeuropeiske grunnfjellsområdet helt bort til Ural, hvilket betyr at dette grunnfjellsområdet øst for Østersjøen ikke er en overflatisk kraton, men en underjordisk plattform.
Magnus Lindberg
Heder
Han har fått flere priser for sine komposisjoner:
Europas geologi
Geologisk historie
Den fjerde større landskapsdannelsen skjedde i slutten av karbon for om lag 320 millioner år siden, da «Afrika»-platen (Gondwanaland) støtte mot «Europa»-platen Euramerika fra sør og foldet opp lavere fjellområder, i dagens Spania, sørlige Frankrike, sørlige Tyskland, vestre Tsjekkia, Belgia, Wales og sørlige Irland. Disse hyrkeneiske fjellkjedene er høyest i sør nærmest kollisjonssonen, og blir gradvis lavere når man kommer lengre nord. Ardennene i Belgia er de nordligste. Områdene like nord for kollisjonssiden, i nordskråningene av den herkyneiske fjellkjedelinjen, har store forekomster av kull langs en linje Wales–Belgia–Tyskland–Polen.
For 135 millioner år siden støtte Gondwana (Afrika) igjen mot Europa i kritt, et sammenstøt som varte i 100 millioner år fram til oligocen-perioden. Dette voldsomme sammenstøtet skapte Alpene, kontinentets mektigste fjellmassiv.
Ibitinga
Ibitinga er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Strijen
Strijen er en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland.
Ur (Mesopotamia)
Ur (sumerisk: Urim; sumerisk kileskrift: 𒋀𒀕𒆠 URIM2KI eller 𒋀𒀊𒆠 URIM5KI; akkadisk: Uru; arabisk: أور‎; hebraisk: ) var en viktig sumerisk bystat i oldtidens Mesopotamia, beliggende på samme sted som dagens Tell el-Muqayyar (arabisk: تل المقير‎) i Iraks sørlige provins Dhi Qar. Selv om Ur en gang var en kystby nær munningen av elven Eufrat ved Persiabukten, har kystlinjen flyttet seg og er i dag langt inne i innlandet på sørbredden av Eufrat, 16 km fra fra den moderne byen Nasiriyah i Irak.
Opprinnelse til byen Ur er datert til Ubaidperioden ca. 3800 f.Kr., og er nedtegnet i skriftlig historie som en bystat er fra 2500-tallet f.Kr. og dens første dokumenterte konge var Mesannepada. Byens skytsgud var Nanna (akkadisk: Sin), den sumeriske og akkadiske (assyrisk-babylonsk) månegud, og navnet på byen er i sin opprinnelse avledet fra gudens navn, URIM2KI er den klassiske sumeriske stavingen av LAK-32.UNUGKI, bokstavelig «boligen (UNUG) til Nanna (LAK-32)».
Fysisk utforming
Byen, som det er sagt ble planlagt av Ur-Nammu, var åpenbart delt inn i nabolag med handelsmenn boende i et kvartal, kunsthåndverkere i et annet. Det er påvist mange strukturer for håndtering av vannressurser og kontroll av oversvømmelser. Husene ble bygget av murstein av soltørket leire og dekket med slammørtel. I de store bygningene var murverket forsterket med asfalt og halmstrå. For det meste er fundamentene fortsatt tilstede i dag. Folk ble ofte gravlagt i kamre eller sjakter under gulvene på husene sine, enten adskilt eller alene, tidvis med gravgods som smykker, krukker og våpen.
Ur er omgitt av skrånende festningvoll, 8 meter høy og rundt 25 meter bred, inngrenset enkelte steder av mursteinsmur. Andre steder var bygningene integrert i festningvollen. Elven Eufrat utfylte festningverkene på byens vestlige side.
Samfunn og kultur
Arkeologiske oppdagelser har vist utvetydig at Ur var en betydelig sumerisk-akkadisk urbant senter på den mesopotamiske sletten. Særskilt har oppdagelsen av de kongelige gravene bekreftet dens storhet. Disse gravene, som er datert til tidlig dynastisk tid IIIa (omtrentlig på 2400- eller 2300-tallet f.Kr.), inneholder store mengder luksusgjenstander framstilt av kostbare metaller og smykkesteiner. Begge deler krevde import over lange avstander, fra oldtidens Iran, Afghanistan, India, Anatolia, Levanten og Persiabukten. Denne rikdommen, uten paralleller opp til da, er et vitnesbyrd til Urs økonomiske betydning i løpet av tidlig bronsealder.
Arkeologisk forskning av regionen har også bidratt stort til vår forståelse av landskapet og samhandling over lange distanser som skjedde i løpet av oldtiden. Ur var en viktig havn i Persiabukten som strakte seg langt lengre innover innlandet enn den gjør i dag, og byen kontrollerte mye av handelen inn i Mesopotamia. Import til Ur kom fra mange deler av verden. De objekter og varer som kom til byen var kostbare metaller som gull og sølv, og smykkesteiner som lasurstein og karneol.
Det er antatt at Ur hadde et hierarkisk, lagdelt samfunnsystem som omfattet slaver (utenlandske krigsfanger), bønder, kunsthåndverkere, leger, skrivere, og prester. Prester av høy rang sto langt oppe på samfunnstigen og hadde tilsynelatende stor luksus og bodde i herregårder.
Forhistorie
Da Ur ble opprettet var vannstanden i Persiabukten to og en halv meter høyere enn den er i dag. Ur er der derfor antatt å ha hatt omgivelser bestående av myr og sumper, og benyttet kanaler kun for transport, ikke for irrigasjon. Fisker, fugler, rotfrukter og siv kan ha støttet Ur økonomisk uten behov for en jordbruksrevolusjon som tidvis er antatt å ha vært nødvendig som en forutsetning for urbanisering.
2000-tallet f.Kr.
Det er to hovedkilder for informasjon om Urs betydning i løpet av tidlig bronsealder. Det første er en stor mengde av dokumenter i kileskrift, hovedsakelig fra det tredje dynasti i Ur (også kalt for det nysumeriske rike) helt i slutten av 2000-tallet f.Kr. Det var den mest sentraliserte, byråkratiske staten i verden til da. Om de tidligere århundrene har Sumers kongeliste gitt en forsøksvis politisk historie av oldtidens Sumer. Så lang er bevisene for de eldste periodene i tidlig bronsealder i Mesopotamia meget begrenset. Mesannepada er den første kongen som nevnt i Sumers kongeliste, og synes å ha levd en gang på 2500-tallet f.Kr. At Ur var et betydningsfullt urbant senter allerede da synes å være indikert av en type sylindersegl kalt for «bysegler». Disse seglene inneholdt et sett av tidlige former av kileskrift som synes å være skrift eller tegnsymboler på navnene på bystatene i oldtidens Mesopotamia. Mange av disse seglene har blitt funnet i Ur, og navnet til Ur er framtredende på dem. Sylinderseglene var en integrert del av dagliglivet og forteller om livet til beboerne i langt større grad enn kongelige relieffer. Tekstene er ikke interessante hver for seg, men meget interessante som grupper av tekst. Nedtegnelsene gir en bilde dag for dag av dagliglivet, av maktstrukturene og handelsnettverkene, men også aspekter av samfunnshistorie som eksempelvis rollen til kvinnelige arbeidere.
Etter at det akkadiske rike falt på midten av 2100-tallet f.Kr. ble sørlige Mesopotamia styrt i noen få tiår av guteere, et folk med et isolert språk som hadde sin opprinnelse i Zagrosfjellene i nordøst for Mesopotamia. Den assyriske grenen av akkadisktalende opprettholdt deres uavhengighet i nordlige Mesopotamia.
Ur III
Det tredje dynasti ble etablert da kong Ur-Nammu kom til makten, og styrte en gang mellom ca 2014 og 2030 f.Kr. I løpet av hans styre ble templer, inkludert den store zigguraten i Ur, bygget. Jordbruket ble forbedret ved irrigasjon. Hans lovverk, Ur-Nammus lover (et fragment ble identifisert i Istanbul i 1952) er en av de eldste av slike dokumenter som er kjent, går forut Hammurabis lover med rundt 300 år. Både Ur-Nammu og hans etterfølger ble opphøyd til guder i løpet av sin tid som konger, og etter sin død ble han fortsatt dyrket som en heltfigur: en av de bevarte verkene i sumerisk litteratur beskriver Ur-Nammus død og hans reise til underverden. Ur-Nammu ble etterfulgt av Shulgi, den største kongen i det tredje dynasti i Ur. Han befestet hegemoniet i Ur og reformerte riket til en høyt sentralisert, byråkratisk stat. Shulgi styrte i lang tid, minst 42 år, og opphøyde seg selv til gud halvveis inn i sin regjeringstid.
Urs rike fortsatte gjennom regjeringstidene til ytterligere tre konger med semittisk-akkadiske navn, Amar-Sin, Shu-Sin, og Ibbi-Sin. Ur falt en gang rundt 1940 f.Kr. til oldtidsriket Elam lenger øst i det 24. året til Ibbi-Sin, en hendelse som ble minnet i teksten Klagesangen over Ur. I henhold til en beregning var Ur den største byen i verden fra ca. 2030 til 1980 f.Kr. Dens befolkning utgjorde rundt 65 000 innbyggere, eller 0,1 prosent av den globale befolkningen på denne tiden.
Milena Milašević
Milena Milašević (serbisk: Милена Милашевић; født 11. februar 1984) er en montenegrinsk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun representerte Montenegro under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i de innledende rundene.
Ur (Mesopotamia)
Sen bronsealder
Byen Ur mistet sin politiske makt etter etter det tredje dynasti. Dens viktige posisjon ved å gi tilgang til Persiabukten sikret fortsatt økonomisk betydning i løpet andre millennium f.Kr. Byens prakt og storhet, rikets kraft og makt, storheten til kong Shulgi, og utvilsomt den effektive propagandaen til staten fortsatte gjennom mesopotamisk historie. Shulgi var en godt kjent historisk figur i minst to tusen år hvor historiske fortellinger i de mesopotamisk samfunnene i Assyria og Babylonia holdt navnene, hendelsene og mytologiene i minnet. Byen ble også styrt av det første amorittiske dynasti i Babylonia som steg opp til makt i sørlige Mesopotamia på 1700-tallet f.Kr. Etter at Hammurabis kortvarige babylonske rike falt sammen, ble det en del av det innfødte akkadiskstyrte andre dynasti i Babylon for over 270 år, og ble gjenerobret inn i Babylonia ved etterfølgerne av amorittene, kassitterne, på 1500-tallet f.Kr. I den kassittiske dynastiske perioden i Ur, sammen med resten av Babylonia, kom det spiradisk under kontrollen til elamittene og det mellomassyriske rike, sistnevnte strakte seg fra sen bronsealder og til tidlig jernalder mellom tidlig på 1300-tallet f.Kr. og til midten av 1000-tallet f.Kr.
Jernalderen
Ur, sammen med resten av sørlige Mesopotamia og mye av den nære østen, Anatolia, Nord-Afrika og sørlige Kaukasia, ble erobret av nordlige mesopotamiske nyassyriske rike fra 900-tallet og til slutten av 600-tallet f.Kr. Fra slutten av 600-tallet f.Kr. var Ur styrt av det kaldeiske dynasti eller det nybabylonske rike i Babylon. På 500-tallet f.Kr. var det ny byggeaktivitet i Ur under styret til Nebukadnesar II av Babylon. Den siste babylonske konge, Nabonidus (som av assyrisfødt og ikke kaldeisk), utbedret zigguraten. Imidlertid begynte byen på en nedgangsperiode fra rundt 530 f.Kr. etter av Babylonia bel erobret av det persiske Akamenideriket, og var ikke lenger bosatt tidlig på 400-tallet f.Kr. Skjebnen til Ur hadde kanskje sin årsak i tørke, eller endring av elvens løp, eller til at utløpet av elven ble fylt av silt, eller en kombinasjon av dem alle.
Identifikasjon med Bibelens Ur
Ur er sannsynligvis byen Ur Kasdim som er omtalt i Første Mosebok i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) som fødestedet til den jødiske patriark Abraham, tradisjonelt antatt å ha levd en gang på andre millennium f.Kr. Det er imidlertid en delt konfliktetende tradisjoner og akademiske oppfatninger som identifiserer Ur Kasdim med andre steder som Sanliurfa, Urkesj, Urartu eller Kutha.
Ur er omtalt fire ganger i Bibelen med frasen «av Kasdim/Kasdin», tradisjonelt oversatt som «Ur av Kaldea». Kalderne hadde bosatt seg i nærheten en gang rundt 850 f.Kr., men var ikke tilstede noen steder i Mesopotamia i løpet av andre millennium f.Kr. da Abraham er tradisjonelt antatt å ha levd. Det kaldeiske dynasti hersket ikke over Babylonia eller av Ur før på slutten av 600-tallet f.Kr. og holdt på makten kun fram til midten av 500-tallet f.Kr. Navnet er funnet i Første Mosebok 11:28, 11:31 og 15:7. I Nehemjas bok 9:7 er det et enkelt avsnitt som nevner Ur som en parafrase av Første Mosebok.
I Boken om Jubelårene, et jødisk skrift fra de siste århundrene f.Kr., hevdes det at Ur ble grunnlagt 1688 Anno Mundi («år etter skapelsen») av «Ur sønn av Kesed», formodentlig etterkommer av Arpaksjad, legger til at i det samme året begynte krigene på Jorden.
Arkeologi
I 1625 ble stedet besøkt av den italienske reisende Pietro Della Valle som nedtegnet tilstedeværelsen av murstein fra oldtiden med inskripsjoner av merkelige symboler, sementert sammen med asfalt, foruten stykker av svart marmor som også hadde inskripsjoner og som synes å være segler.
Europeiske arkeologer identifiserte ikke Tell el-Muqayyar som oldtidens Ur før Henry Rawlinson klarte å dechiffrerte en del murstein fra dette stedet som hadde blitt fraktet til England av William Loftus i 1849.
Stedet ble første gang utgravd i 1853 og 1854, på vegne av British Museum og med instruksjoner av det britiske utenriksdepartementet, av John George Taylor, britisk visekonsul ved Basra fra 1851 og 1859. Taylor avdekket den store zigguraten i Ur og en struktur med hvelving som senere ble identifisert som en del av «Dommens port».
De fire hjørnene av zigguratens øverste etasje fant Taylor leirsylindere som hadde en inskripsjon av Nabonidus (Nabuna`id), den siste konge av Babylon (539 f.Kr.), avsluttende med en bønn for hans sønn Belshar-uzur (Bel-ŝarra-Uzur), den Belsassar fra Daniels bok. Bevisene ble funnet før restaureringene av zigguraten av Ishme-Dagan av Isin og Shu-sin av Ur, og av Kurigalzu, en kassittkonge av Babylon på 1300-tallet f.Kr. Nebukadnesar hevdet også å ha gjenoppbygd tempelet.
Taylor utgravde ytterligere en interessant babylonsk bygning, ikke langt fra tempelet, en del av babylonsk nekropolis. Alt over byen fant han rikelige mengder av graver fra senere perioder. Tilsynelatende hadde Ur, grunnet dens hellighet, blitt en yndet sted for begravelser. Selv etter at stedet hadde opphørt å være bebodd, fortsatte det å bli brukt som nekropolis.
Utgravninger fra 1922 til 1934 ble finansiert av British Museum og Universitetet i Pennsylvania i fellesskap og ledet av arkeologen Charles Leonard Woolley. Totalt 1 850 graver ble avdekket, inkludert 16 som ble beskrevet som «kongelige graver» ved at de inneholdt mange verdifulle gjenstander, blant annet «Urs standart» (se illustrasjon). De fleste av de kongelige gravene var datert til rundt 2600 f.Kr. Funnene omfattet også en grav av en dronning som ikke hadde blitt plyndret, antatt å ha vært dronning Puabi, navnet er kjent fra en sylindersegl som ble funnet i graven, skjønt det er to andre segler, forskjellige og uten navn som også ble funnet i graven. Mange andre mennesker hadde blitt gravlagt sammen med henne, antagelig i form av menenskeofring. I nærheten av zigguraten ble det avdekket tempelet E-nun-mah og bygningene E-dub-lal-mah (bygget for en konge), E-gi-par (bolig for yppersteprestinnen) og E-hur-sag (tempelbygning). Utenfor tempelområdet ble det funnet mange his for hverdagsliv. Utgravninger ble også gjort nedenfor laget til de kongelige gravene: en 3,5 meter tykt lag av løs leire (alluvium) dekket levninger av en eldre bosetning, blant annet keramikk fra Ubaidperioden, det første stadiet av bosetning i sørlige Mesopotamia. Woolley skrev senere mange artikler og bøker om disse oppdagelsene. En av Wooleys assistenter på stedet var arkeologen Max Mallowan. Oppdagelsene av de kongelige gravene ble en sensasjon i overskriftene i løsavisene i verden over. Av den grunn ble det mange besøkende som ble trukket mot ruinene av den gamle byen. En av disse kulturturistene var den berømte Agatha Christie og resultatet av hennes besøk og møtet med Max Mallowan var at de senere ble gift. På denne tiden var stedet tilgjengelig fra Bagdadbanen, jernbanen som ble strukket mellom Persiabukten og Istanbul, fra et stopp som på engelsk ble kalt «Ur Junction».
Da de kongelige gravene i Ur først ble oppdaget var det ingen forestilling om hvor store de egentlig var. Arkeologene begynte gravingen i to grøfter midt i ørkenen for å se om de fant noe som gjorde det verd å grave videre. De var opprinnelig delt i to lag; lag A og B tilbrakte de første månedene med å grave en avlang grøft og fant bevis på graver ved å samle sammen små stykker av gullsmykker og keramikk. Woolley kalte disse for «gullgrøften». Ved slutten av andre sesong var det avdekket en slags gårdsplass, omgitt av mange rom. I den tredje sesongen ble det avdekket det største funnet, en bygning som er antatt å ha blitt reist på ordre av kongen, og en andre bygning hvor yppersteprestinnene hadde sin bolig. Etter fjerde og femte sesong var det avdekket så mange objekter at det meste av tiden ble benyttet til nedtegnelser av funnene framfor å grave etter flere. Bortsett fra smykker av gull og keramikk, var det en del lyrer, betraktet som verdens eldste bevarte strengeinstrumenter, over 4 500 år gamle. Det ble funnet tre lyrer og en harpe. Dekorasjonene på lyrene representerer gode eksempler på utsøkt mesopotamisk hoffkunst for perioden. En av de mest betydningsfulle objektet var «Urs standart».
Mot slutten av sjette sesong var det utgrav 1850 graver og bedømt 17 av dem til å være kongelige. Woolley hadde ferdigstilt hans arbeid med de kongelige gravene i 1934. På innsiden av dronning Puabis grav var det en kiste i midten av rommet. Under denne var det et hull i bakken som førte til hva som er kalt for «Kongens grav» (PG-789). Det var antatt å være en kongegrav ettersom det var lokalisert i nærheten av dronningens. I kongegraven var det 63 ledsagere som alle var utstyrt med kobberhjelmer og sverd, antagelig den hæren han hadde med seg til underverden. Et stort ble rom ble avdekket, PG-1237, som fikk den mer populistiske tittelen «Den store dødsgropen». Rommet hadde 74 døde levninger, 68 av dem var av kvinner. Det var kun to gjenstander i graven, begge var lyrer.
Det meste av funnet som ble avdekket i Ur er oppbevart i British Museum og i Museum for arkeologi og antropologi ved Universitetet i Pennsylvania (Penn Museum). Våren 2011 ble utstillingen «Iraks oldstidsfortid» åpnet som inneholdt mange av de mest berømte gjenstandene fra kongegravene i Ur. Før denne utstillingen hadde Penn Museum sendt mange av de kjente gjenstandene på utstillingstur kalt «Skatter fra kongegravene i Ur». Den reiste mellom åtte amerikanske museer, inkludert de i Cleveland, Washington og Dallas, og endte i Detroit i mai 2011.
I 2009 ble det oppnådd en avtale mellom et fellesgruppe fra Universitetet i Pennsylvania og Irak på å gjenoppta det arkeologiske arbeidet i Ur. >
Peruviansk nakenhund
Perus regjeringen erklærte i 2000 at den peruvianske nakenhunden var en del av landets kulturarv. Ett år senere erklærte den samme regjeringen, at minst ett eksemplar av den peruvianske nakenhunden til enhver tid måtte befinne seg ved alle landets arkeologiske museumssteder langs den peruanske kysten.
Opprinnelse og alder
Peruviansk nakenhund regnes som en av inkaindianernes hunder, men den må ikke forveksles med peruviansk inkahund. De ble opprinnelig benyttet som jakthunder, vakthunder og seremonihunder.
Denne hundens opprinnelse er omdiskutert. Noen tror at at typen kom til det amerikanske kontinentet sammen med kinesiske eller sibirske immigranter fra Asia, via vandringer over Beringstredet. I så fall må typen ha krysset hele Nord-Amerika på ferden sørover. Dette er naturligvis ikke umulig, men vanskelig å dokumente. Nyere forskning bekrefter imidlertid at hunden kom til Amerika via landbroen over Beringstredet. En studie publisert i 2019 beskriver to hunder fra funnstedet Koster (Stilwell II) i Pike County i Illinois og daterer funnet til cirka 10 190–9 630 år før vår tid. Analyse av disse dyrene viser at tidlige arkaiske hunder var mellomstore, levde en aktiv livsstil og viste betydelig morfologisk variasjon.
Andre har ment at hunden kom til Sør-Amerika fra Afrika. I så fall må de ha krysset Atlanterhavet, i en eller annen form for havgående farkost. Det virker mindre sannsynlig før omkring år 1500 e.Kr., for i så fall kan ikke typen være så gammel som de fleste hevder. Det finnes nemlig bevis for at hundetypen som sådan har eksistert i Peru siden før inkariket oppsto, blant annet fra avbildinger på leirgods. Dagens hunder et muligens et resultat av krysninger mellom en eldre, nå utdødd, inkahund og iberiske podencoer som conquistadorene bragte med på sine skip.
Det sies at conquistadorene oppdaget denne hunden på sine ferder inn i Peru på begynnelsen av 1500-tallet. De ga den navnet måneblomsthund, visstnok fordi hundene bare var å se på kveldstid og i morgengry. De var ikke ute på dagtid på grunn av den sterke solen oppe i de høye fjellene. I hjemlandet ble det først akseptert som en selvstendig hunderase i 1985.
Utseende, anatomi og fysikk
Kroppen er ganske langstrakt og slank med en lett buet rygglinje. Beina er slanke og forholdsvis lange, og den beveger seg med korte kjappe steg. Brystet er dypt og buken godt opptrukket. Hodet er kileformet og noe langstrakt med en forholdsvis bred skalle. Snuten er omtrent like lang som skallen. En ekstremitet er at disse hundene ofte mangler tenner i tannsettet. Store, tynne og lavt ansatte opprettstående spisse ører. Halen er lavt ansatt, relativt lang og bæres vannrett. Den kan ha noe pels på skallen, halespissen og beina. Enkelte hårstrå på ryggen er også tillatt.
Peruviansk nakenhund finnes i tre størrelsesvarianter, kalt grande, medio og pequeno. Som sådan finnes den i en rekke farger, hvorav peruviansk inkahund og khala av mange kynologer regnes som selvstendige varieteter.
Sorte hunder skal alltid ha sort behåring. Alle er enten ensfargede eller ensfargede med innslag av små rosa flekker. Hunder som har lys grunnfarge med flekkmønster er egentlig en varietet kjent som peruviansk inkahund (måneblomsthund), men FCI og andre kennelklubber skiller ikke på dette for øyeblikket.
Bruksområde
Peruviansk nakenhund er i dag først og fremst en spesiell familiehund og utstillingshund, men den har også meget gode egenskaper som vakthund.
Lynne og væremåte
Peruviansk nakenhund er en livlig, oppmerksom og svært hurtig hund. De er ofte litt sky og mistenksom overfor fremmede, men ikke fiendtlig og aldri aggressiv.
Annet
Alle nakenhunder har et gen som gjør at de ofte mangler noen tenner. Nakenhunder som er lyse i huden blir fort solbrendte i sterk sol og trenger beskyttelse, enten i form av bekledning eller solkrem med høy solfaktor. Mørke nakehunder tåler imidlertid nesten like mye sol som hunder med behåring.
For solkremer bør man rådføre seg med en veterinær før man velger merke og type, eventuelt med andre som har erfaring på området. Nakenhunder kan (og bør) bades fra tid til annen, men ikke for ofte og en bør bruke en svært mild shampoo som ikke har tilsetninger av parfyme, primært en shampoo beregnet for hunder.
Det skal også påpekes at såkalte nakenhunder ikke er spesielt allergivennlige, slik mange tror. Se artikkel om hundeallergi for flere detaljer om hvorfor.
Hello, Dolly! (film)
Hello, Dolly! er en amerikansk romantisk filmmusikal fra 1969, basert på Broadway-musikalen Hello, Dolly!. Filmen handler om den målbevisste businesskvinnen Dolly Levi idet hun drar til Yonkers i New York for å finne en kone til den ugifte rikmannen Horace Vandergelder.
Cedar County (Iowa)
Navn
Fylket er oppkalt etter elva Cedar.
Hello, Dolly! (film)
Filmen ble regissert av Gene Kelly og produsert av Ernest Lehman, som også skrev manuset. Barbra Streisand har tittelrollen som Dolly, mens Walter Matthau, Michael Crawford, Danny Lockin, Tommy Tune, Fritz Feld, Marianne McAndrew, E. J. Peaker og Louis Armstrong spiller andre roller. Filmen ble spilt inn på 65 mm Todd-AO av Harry Stradling. Hello, Dolly! er i dag ansett som en av de beste filmmusikalene noensinne.
Filmmusikalen vant Oscar-priser for beste scenografi, beste lyd og beste filmmusikk. Den ble også nominert til fire andre, blant annet beste filmklipp og beste film. Ellers ble filmen nominert til fire British Academy Film Awards (BAFTA-priser) og fem Golden Globes.
Hello, Dolly! spiller også en viktig rolle i animasjonsfilmen WALL-E.
Handling
I 1890 er hele New York City begeistret fordi den berømte Dolly Levi (spilt av Barbra Streisand) befinner seg i byen. Dolly lever av å hjelpe andre mennesker med å finne deres ekte kjærlighet. For tiden forsøker Dolly å finne en kone til en velstående, men gretten, Horace Vandergelder (spilt av Walter Matthau) men det blir etter hvert åpenbart at Dolly har til hensikt å gifte seg med Horace selv.
Dolly reiser til Yonkers, New York for å besøke Horace. Samtidig ønsker Ambrose Kemper, en ung kunstner, å gifte seg med Horacee sin niese, Ermengarde, men Horace motsetter seg dette fordi Ambrose ikke garanterer et stabilt eller økonomisk trygt liv. Horace, som er eier av Vandergelder's Hay and Feed, forklarer til sine to kontorister, Cornelius Hackl og Barnaby Tucker, at han kommer til å gifte seg mest fordi han ønsker noen som kan gjøre alt husarbeidet i familien deres. Han planlegger å reise til New York City for å fri til Irene Molloy (spilt av Marianne McAndrew) som eier en butikk der.
Bao Chunlai
Bao Chunlai (født 17. februar 1983 i Changsha) er en kinesisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale mesterskapstitler, har ett sølv og to bronser fra verdensmesterskap. Chunlai var tatt ut til å representere Kina under Sommer-OL 2008, der han røk ut i kvartfinalen mot Lee Hyun-il fra Sør-Korea.
Opplysning i buddhismen
Begrepet opplysning (engelsk: enlightenment) er den europeiske oversettelse av det buddhistiske begrepet bodhi, «oppvåkning». Begrepet ble popularisert i den vestlige verden på 1800-tallet gjennom oversettelsene av buddhistiske tekster som ble foretatt av den tyske orientalisten Max Müller (1823–1900). I den vestlige verden har det en konnotasjon av plutselig innsikt i en transcendental sannhet.
Begrepet har også blitt brukt som oversettelse av flere andre buddhistiske begreper og konsepter som er blitt brukt til å betegne innsikt (prajñā, kensho og satori), kunnskap (vidhya), nirvana og oppnåelse av Buddhanaturen.
Som om inget hade hänt – Povel-pop från förra årtusendet
Som om inget hade hänt – Povel-pop från förra årtusendet er en video med Povel Ramel, Wenche Myhre og Putte Wickman som ble gitt ut i 2000. Videoen inneholder en konsert som var en del av turneen Som om inget hade hänt. Konserten ble spilt inn på Göteborgs konserthus i Sverige.
Dr. Dolittle 2
I filmen prøver Dr. Dolittle å hjelpe dyr med å beskytte skogen deres fra skruppelløse mennesker som vil hogge ned hele skogen. Dr. Dolittle bestemmer seg for å fylle skogen med verneverdige dyr for å hindre at skogen blir fjernet, og han får hjelp av den ensomme bjørnen Ava (spilt av Lisa Kudrow). Dr. Dolittle skaffer også en partner til Ava ved å få tak i Archie (spilt av Steve Zahn), som opprinnelig var en sirkus-bjørn.
Handling
John prøver å få sirkus-bjørnen Archie til å reise ut i skogen for å bli en ekte bjørn, men John er redd for at Archie aldri kommer til å fungere som en ekte bjørn. Deretter, tar John med familien sin til skogen på ferie for resten av måneden. John prøver å trene Archie til å bli en ekte bjørn, og samtidig som han er opptatt med dette, skal de andre dyrene i skogen forhindre Charisse og Eric fra å ha sex. I tillegg må Archie finne en måte å vinne Avas hjerte, og han prøver å få hennes oppmerksomhet ved å synge en sang samtidig som han sitter i et tre. Men han er alt for tung, så han faller ned. Archie nekter deretter å komme ut av hulen sin fordi han mener at han dummet seg ut foran Ava.
I mellomtiden, prøver Lucky å vekke interessen til en attraktiv kvinnelig ulv som ikke blir interessert i ham før Lucky urinerer rundt hennes territorium. Rett før ulven skal gå ut med Lucky, kommer en annen hann-ulv, og begge ulvene går sin vei. Mr. Potter, eier av to tømmer-selskaper, prøver å gjøre flere avtaler med John slik at han kan hogge ned skogen. Datteren Charisse begynner å hate livet i skogen, og hun er irritert over faren sin som snakker med dyrene. I mellomtiden går Archie etter en bikube ved et veltet tre, og han klarer å få ut litt honning. Senere blir Archie skutt med en beroligende pil avfyrt av Mr. Potters lærling. Etter å ha fått informasjon fra en røyskatt (stemmen til Andy Dick) om hva som skjedde, besøker han Archie ved en kennel hvor de mener at bjørnen kan være for farlig å bli satt fri. Han kommer til å bli solgt til et meksikansk sirkus. Senere innser John at Charisse har utviklet sin fars gave å kommunisere med dyr.
John samler alle dyrene til et møte i skogen. De vil ikke gi opp uten kamp, og alle er enige om å gjøre det de kan for å hjelpe Archie. Dyrene, ledet av Charisse, Eric og Maya, gjør opprør mot de lokale tømmerhoggerne, og dyrene ved sirkuset hjelper til med å befri Archie. Mr. Potter og hans lærling blir deretter angrepet av noen av dyrene, blant annet av rotter, en flåte av duer, og en sverm av bier. Til slutt går tømmerhoggerne med på en avtale, og Dr. Dolittles og dyrene redder hele skogen utenfor San Francisco. Archie og Ava slår seg ned sammen, parer seg og får bjørneunger i skogen.
Fugging
Fugging, fram til 2021 skrevet Fucking, er en landsby med knapt 100 innbyggere i Oberösterreich i Østerrike. Navnet Fucking skal ha eksistert siden 1070, da stedet ble oppkalt etter en mann ved navnet Focko, som bosatte seg der allerede på 500-tallet. Endelsen -ing er en gammel germansk form som viser til folket som defineres i rotordet; Fucking betyr dermed «(stedet til) Fockos folk».
Abonnement
Et abonnement er en gjensidig avtale mellom en kunde og en leverandør om å gjenta eller ha en løpende leveranse av et produkt eller tjeneste for en periode av gangen (månedlig, årlig eller kvartalsvis), istedenfor kjøp/salg av produkter eller tjenester enkeltvis. Modellen ble utviklet for blader og aviser, men brukes nå også på mange andre produkter. Medlemsavgift for enkelte organisasjoner, som fagforeninger, blir også kalt abonnementer.
Produkter og tjenester som selges som abonnementer inkluderer bokklubber, musikk-klubber, telefoni, kabel-TV, Internett, betal-TV, programvare, finansielle tjenester, operabilletter og legemidler, så vel som de mer tradisjonelle avisene og tidsskriftene. Fornyelse av et abonnement kan være periodisk og aktiveres automatisk, slik at kostnaden for en ny periode automatisk belastes et kredittkort eller en brukskonto med brukerens tillatelse.
En vanlig modell på nettsider er å gi noe innhold gratis, men begrense tilgang til andre deler (for eksempel arkiver) til betalende abonnenter.
Typer abonnement
Det er forskjellige kategorier av abonnementer:
Et abonnement på et reisekort fra et reiseselskap kan for eksempel brukes av alle ansatte i et firma. Dette er sjeldent for varer med en ubegrenset tilgang og for luksus-tjenester.
Effekten for leverandøren
Bedrifter tjener på abonnementsløsninger fordi de er sikret en konstant inntektsstrøm fra enkeltpersoner som abonnerer, så lenge abonnementsavtalen varer. Ikke bare reduserer dette usikkerhet og risiko i stor grad, men bedriften tar gjerne betalt på forhånd, samtidig som de knytter til seg kunder som blir avhengige av tjenesten eller produktet. Det siste øker sjansene for at kundene fornyer abonnementet når det utløper.
Fra et markedsanalytisk perspektiv, har det den ekstra fordelen at leverandøren vet antall aktive medlemmer, siden et abonnement vanligvis innebærer en kontraktsmessig avtale. Dette forenkler også kunderelasjonshåndtering i en stor grad, fordi analytikeren vet hvem som er aktiv kunde og hvem som nylig har sagt opp.
Effekten på kunden
Forbrukerne kan oppleve abonnementer som en praktisk løsning hvis de tror at de vil kjøpe et produkt jevnlig og at de vil spare penger. For gjentatt leveranse av produktet eller tjenesten, sparer kunden også tid.
Abonnementer som finnes for å støtte klubber og organisasjoner kaller abonnentene for «medlemmer», og de får tilgang til en gruppe med lignende interesser. Et eksempel kan være en informatikkbokklubb.
Abonnement kan gjøre det lettere å betale for dyre ting, siden prisen ofte kan betales over en periode og derfor kan få produktet til å se mer rimelig ut. På den annen side betales de fleste avis- og bladabonnementer på forskudd, og dette kan faktisk forhindre noen kunder fra å tegne abonnement.
Morten Ruud (journalist)
Morten Ruud (født 21. mai 1961 i Lakselv, død 21. juli 2018 i Kilpisjärvi i Finland ) var en norsk journalist som jobbet i NRK. Han startet sin karriere i Radio Porsanger i 1984, og jobbet ti år som journalist og nyhetsleder i Finnmark Dagblad i Hammerfest. Han var fra 2007 til 2010 korrespondent i Moskva for NRK etter Arne Egil Tønset.
Abonnement
Effekten på kunden
Et abonnement på ubegrenset bruk av en tjeneste for en fast pris er en fordel for forbrukere som bruker disse tjenestene ofte. Det kan imidlertid være en ulempe for en kunde som planlegger å bruke tjenesten ofte, men senere ikke gjør det. Avtalen om å betale for en pakke kan ha vært dyrere enn et enkeltkjøp ville vært.
Morten Ruud (journalist)
Ruud studerte russisk både i Norge og Russland. I tillegg behersket han samisk.
Abonnement
Effekten på kunden
I tillegg øker abonnementsmodellen muligheten for å skape synkroniseringseffekter, og forbrukere kan oppleve gjentatte betalinger som besværlig.
Morten Ruud (journalist)
Fra 2013 til sin død var Ruud ansatt som redaktør i NRK Finnmark, ved hovedkontoret i Alta.
Abonnement
Effekten på kunden
Abonnementsmodeller krever, eller tillater, ofte at bedriften samler betydelige mengder informasjon fra kunden og dette reiser spørsmål om personvern.
Morten Ruud (journalist)
Han omkom i en gyrokopterulykke utenfor Kilpisjärvi 21. juli 2018.
Abonnement
Effekten på kunden
Christopher Lochhead, Chief Marketing Officer ved Mercury Interactive er ikke enig.
En abonnementsmodell kan være fordelaktig for programvarekjøperen hvis den tvinger leverandøren til å forbedre produktet. Et psyokologisk fenomen kan følgelig oppstå når en kunde fornyer et abonnement, og som kanskje ikke oppstår ved en engangstransaksjon: hvis kjøperen ikke er fornøyd med tjenesten, kan han eller hun ganske enkelt vente til abonnementet utløper og finne en annen selger.
Quitzow
Quitzow en markisk uradelsslekt av vendisk opprinnelse med forgreninger til Sverige.
Quitzow er også en bydel i Perleberg i landkretsen Prignitz i Brandenburg.
Abonnement
Effekten på kunden
Dette står i kontrast til mange engangstransaksjoner, når kunder blir tvunget til betydelige forpliktelser gjennom høye programvarepriser. Noen føler at "engangskjøp"-modellen, historisk sett, ikke gir selgerne incentivet til å opprettholde forholdene med kundene (når det kommer til stykket, hvorfor skulle de bry seg så snart de har fått kundenes penger?). Noen som favoriserer en abonnementsmodell for programvare gjør det fordi det kan endre denne situasjonen.
Joan Peters
Joan Peters (opprinnelig Joan Sidney Friedman, født 29. april 1936 i Chicago i USA, død 5. januar 2015 samme sted) var en amerikansk forfatter og tidligere nyhetsprodusent i CBS.
Corps Masovia Königsberg zu Potsdam
Corps Masovia Königsberg zu Potsdam er en tysk studentforening som ble grunnlagt i 1823 ved universitetet Albertina i Königsberg i Masuria i Østpreussen. Foreningen er oppkalt etter Masovia, som fra 1795 til 1807 var en del av den prøyssiske provinsen Nye Østpreussen. Foreningen ble gjenopprettet i 1950 i byen Halle, og deretter i 2001 i Potsdam, og er den eneste gjenlevende av studentforeningene i Königsberg. Den er også den første Couleur-baserte og edsbaserte studentforening ved Universität Potsdam. Med rettighetene til et Senior-konvent er det medlem av Kösener Senioren-Convents-Verband.
Cerro Gordo County
Cerro Gordo County er et fylke i den amerikanske delstaten Iowa. Det administrative setet (county seat) er Mason City.
Navn
Fylket er oppkalt etter slaget ved Cerro Gordo i den meksikansk-amerikanske krigen.
Joan Peters
Liv og virke
Joan Peters studerte ved University of Illinois, uten slutteksamen, og arbeidet som frittstående journalist for tidsskrifter som for eksempel Harper’s Magazine.
Abonnement
Effekten på kunden
Abonnementsmodellen bør rette kunde og leverandør mot felles mål, ettersom begge drar fordel av det dersom kunden har nytte av abonnementet. Det er mer sannsynlig at kunden som har nytte, fornyer abonnementet, og muligens til en høyere pris. Kunden som ikke har nytte, vil, i teorien, vende tilbake til markedsplassen.
Einar Guldvog Staalesen
Einar Guldvog Staalesen (født 1946 i Flekkefjord) er en norsk filmkritiker og NRK-journalist. Han er mest kjent som programleder for filmmagasinet Mørkets opplevelser og filmkritiker i Kulturnytt på NRK P2.
Abonnement
Effekten på miljøet
Det kan også ha en positiv effekt hvis varesalget varierer i stor grad. En abonnementtjeneste kan gi forutsigbar etterspørsel, og føre til at man ikke må overprodusere for å imøtekomme variasjonene.
Joan Peters
Liv og virke
Peters skrev for Columbia Broadcasting System, Harper's, Commentary, The New Republic og The New Leader. Hun offentliggjorde mange publikasjoner vedrørende Israel og Palestina. I president Jimmy Carters administrasjon arbeidet hun som Midtøstenekspert.
Hun ble senere styremedlem for National Committee on American Foreign Policy, en amerikansk tenketang som var blitt grunnlagt av blant andre Hans Morgenthau.
Joan Peters døde i januar 2015 i hjembyen Chicago i en alder av 78 år. Hennes første ekteskap, med Gary Peters, ble skilt. Hun var så gift med Stanley Kaplan, som døde i 1991. Peters ble så gift i 1997 med William Caro, og tok da hans etternavn. Begravelsen fant sted 8. januar 2015 fra Chicago-synagogen Anshe Emet statt.
From Time Immemorial
Hun ble særlig i USA kjent for boka Fra uminnelige tider (From Time Immemorial). Der hevdet hun at Palestina var et nærmest folketomt land da jødene begynte å kolonisere området, og at flertallet av palestinerne er arabere som innvandret til området etter at den sionistiske innvandringen tok til. Boken ble en bestseller, men var samtidig meget kontroversiell. Peters ble i forbindelse med boken anklaget for å være uetterrettelig. Enkelte kritikere hevdet at boka inneholder så mange grove feil at den ut fra vitenskapelige kriterier må regnes som diskreditert. Noen kritikere gikk så langt som å hevde at boka inneholder bevisst fabrikkert demografisk desinformasjon som skulle rettferdiggjøre etnisk rensing av palestinere.
Snekkerne kommer
Boka handler om de to snekkerne, snekker Tynn og snekker Tykk som møter et «forferdelig lite og forferdelig gammelt hus som ligger ute på sletten ved stien». Begge snekkerne er svært glade i pannekaker, men snekker Tynn legger ikke på seg uansett hvor mange han spiser. Sammen snekrer de flittig på det gamle huset - og gjør det større og flottere, men det viser seg at huset ikke nødvendigvis blir gladere av det.
Disdyakistriakontaeder
Et disdyakistriakontaeder er et catalansk legeme med 120 irregulære trekanter som sider, 62 hjørner og 180 kanter. Dualpolyederet er det avstumpeede ikosidodekaederet.
Beregninger
Arealet A, volumet V, radiusen p av en innskrevet kule, midtradiusen r og grunnflaten G til et regulært deltoidalikositetraeder med korteste sidelengde a, er:
Lykaon
Lykaon var ifølge gresk mytologi en konge i Arkadia. Ifølge en myte ble han forvandliet til en ulv av guden Zevs etter at han tok livet av sin egen sønn og forsøkte å få guden til å spise denne.
Lykaon hadde ifølge myten femti sønner og minst tre døtre. Blant døtrene var Kallisto.
Zdravko Hebel
Hebel ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL i 1968 i Mexico by. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran Sovjetunionen og Ungarn. Jugoslavia vant semifinalen 8–6 over Ungarn og finalen mot Sovjetunionen 13–11. Hebel spilte ni kamper i OL-turneringen.
Ibiúna
Ibiúna er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Geiranger sjøflyplass, Stranda kommune
Geiranger sjøflyplass, Stranda kommune er en sjøflyplass som ligger innerst i Geirangerfjorden ved Geiranger i Stranda kommune i Møre og Romsdal fylke.
Ani Khatsjikjan
Ani Khatsjikjan (armensk: Անի Խաչիկյան; født 16. mars 1991) er en armensk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun representerte Armenia under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i de innledende rundene.
Cherokee County (Iowa)
Cherokee County er et fylke i den amerikanske delstaten Iowa.
Navn
Fylket har navn etter cherokeene.
Kristin Lindberg
Kristin Lindberg (født 4. januar 1950) er en norsk bildekunstner og kunsthåndverker, bosatt i Krødsherad. Hun har blant annet vært leder for Den Nasjonale Jury Høstutstillingen (1998-1999).
Lindberg er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (diplom tekstil) (1968–1973) og Statens lærerhøyskole i forming (1975–1976).
Icém
Icém er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Parrotia
Parrotia er ei slekt i trollhasselfamilien.
Artene er løvfellende trær som blir opptil 30 m høye. Bladene sitter spredt og er elliptiske eller omvendt eggformede. Blomsterstanden er et aks med 3–7 blomster. Blomstene er enten tvekjønnede eller er hannblomster. Høybladene er store og brune. Det er 7–8 begerblad og kronblad mangler. Blomstene er vindpollinerte og har lange pollenknapper. Frukten er en kapsel med to rom, som hvert inneholder to avlange frø.
De to nålevende artene er typiske relikter med en oppsplittet utbredelse, og avstanden mellom utbredelsesområdene er om lag 5600 km. Påfuglbusk (Parrotia persica) danner skog sammen med agnbøk opptil 700 moh. i fjellene langs sørbredden av Det kaspiske hav i Nord-Iran og Aserbajdsjan. Parrotia subaequalis vokser i fjellskoger 600–700 moh. i de østlige kinesiske provinsene Anhui (Jinzhai Xian, Jixi Xian, Shucheng Xian), sørlige Jiangsu (Yixing Xian) og nordlige Zhejiang (Anji Xian). Den kinesiske arten ble tidligere enten regnet til Hamamelis eller den monotypiske slekta Shaniodendron. Genetiske studier viser at artene skilte lag for omtrent 7,5 millioner år siden i sen miocen.
Parrotia hadde tidligere en mye større utbredelse. Fra oligocen i Oregon i vestlige USA kjenner man arten Parrotia brevipetiolata. I tertiær vokste Parrotia pristina nordover til Island og Svalbard. Slekta var vidt utbredt i Europa i miocen og pliocen, men ble sjeldnere i tidlig pleistocen. I Sør-Europa døde Parrotia ut for ca. 800 000 år siden, men slekta vokste fortsatt i Polen i Holstein-mellomistiden.
Smeden og Bageren
Smeden og Bageren er et dikt av Johan Herman Wessel. Det er en humoristisk fortelling utformet som en parodi på den tids memento mori og som kritiserer rettsvesenet og mangelen på fornuft i samfunnet. Diktet ble skrevet i 1770-årene og trykket for første gang i 1784, i Wessels ukeblad, Votre Serviteur Otiosis. På denne tiden hadde man ingen begreper om plagiering; handlingen i diktet fikk han mer eller mindre i sin helhet fra en engelskspråklig tekst.
Handlingen finner sted i en liten by der det bor to bakere og en smed. Smeden dreper en annen mann og blir stilt for retten. Fire av borgerne i byen sier til dommeren at de bare har en smed i byen, og derfor må dommeren la smeden gå. Og siden byen har to bakere, og den ene er gammel og skrøpelig, kan heller han sone straffen, og bli hengt, i stedet for smeden.
Slik går det: Bakeren blir dømt til døden uskyldig, mens den skyldige smeden får gå fri. Fra dette diktet stammer uttrykket «å rette baker for smed», om å straffe feil person for en forbrytelse.
Moralen i fortellingen, hevder Wessel, er at man alltid skal være forberedt på døden.
Flere steder i diktet vender forfatteren seg til leseren for å overbevise ham om at han ikke skriver om seg selv.
Torvald Tu
Torvald Tu (født 22. juli 1893 i Klepp på Jæren, død 15. januar 1955) var en norsk dikter og forfatter fra Tu i Klepp kommune på Jæren. 14 år gammel fikk han sitt første dikt på trykk i Stavanger Aftenblad. Han skrev først og fremst på jærsk, det ble hans varemerke. Han ga ut 56 bøker i tiden fra 1914 til han døde. Torvald Tu skrev både eventyr, stubber, dikt, skuespill og romaner.
Fra 1937 og fram til han døde bodde Tu sammen med pianisten Trygve Stangeland. De laget flere ting sammen, blant annet jærsangen «Sjå Jæren, gamle Jæren».
Som ung var han en tid med i Frelsesarmeen på hjemstedet Bryne, og han bevarte hele livet en varm kjærlighet til denne organisasjonen. En av pionerene i organisasjonen, oberstlt. Bertha Hansen, var en nær venn. Til hennes 80-årsdag i 1950 skrev han sangen «Glem ikke gleden», som er en hyllest til den glade kristendom han forbandt med Frelsesarmeen, og som han selv ville bekjenne seg til.
Gjøvik musikk
Gjøvik Musikk ble etablert i 1928, og er Gjøviks eldste og største musikkforretning.
Historie
Gjøvik Musikk har siden ca. 1937 vært drevet av en Bjørnerud. Jonas Bjørnerud drev firmaet frem til han døde brått i februar 1963. Den kjente trekkspilleren Henry Haagenrud ble ansatt som daglig leder frem til 1970. Etter det ble Johan Petter Bjørnerud ansatt som daglig leder. Han delte senere jobben med Stein Ola Bjørnerud, fra 1973-1976, og sluttet i bedriften i 1988.
Air Traffic Organization
Air Traffic Organization (ATO) er en virksomhet under Federal Aviation Administration med ansvar for lufttrafikktjeneste i 78 millioner km² luftrom. Dette representerer mer enn 17 prosent av verdens luftrom og inkluderer hele USA og store deler av Atlanterhavet, Stillehavet og Mexicogulfen.
Gjøvik musikk
Historie
Fra 1986 ble firmaet overtatt i sin helhet av Stein Ola Bjørnerud, som i dag er eier og daglig leder.
Kadiatou Camara
Kadiatou Camara (født 4. mai 1981) er en malisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun representerte Mali under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i de innledende rundene.
Bjernede kirke
Bjernede kirke ved Sorø er en rundkirke og den eneste bevarte av sitt slag på Sjælland.
Våpenhuset er bygget omkring år 1500, og mens tårnet ble ombygget i 1400-årene, ble det fra 1890-92 ført tilbake til sitt opprinnelige utseende ved arkitekten H.B. Storck. Innvendig støttes kirken (på samme måte som Horne og Thorsager rundkirker og sannsynligvis også Pedersborg) av fire store granittsøyler som bærer rundbuede hvelvinger. I tårnet er det et rom som slekten Hvide brukte som møtelokale. I motsetning til de bornholmske rundkirkene er det ikke forsynt med skyteskår. Om disse overhodet er skyteskår kan diskuteres, det er ikke mulig å se noe slik at man kan treffe med bue og pil.
Rester av en tilsvarende rundkirke finnes i Pedersborg, ved siden av den nåværende kirken. Nordvest for kirken står noe som kan være en del av en av de opprinnelige bærende søyler. I Roskilde lå i sin tid Allehelgens rundkirke, som er nevnt som en «generalprøve» på Olsker kirke på Bornholm. Det kan også være omvendt, at Allehelgens i Roskilde er bygget senere enn Olsker. Pedersborg rundkirke ble bygget i tilknytning til Peder Torstensens borg. Han var hærfører under Valdemar I den store og dermed kollega til Sune Ebbesen, samt morfar til biskop Peder Vognsen, som antas å være opphavsmannen til Thorsager rundkirke. Peder Vognsen hadde med andre ord kjennskap til flere rundkirker fra Sjælland da han ble biskop i Jylland.