cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boeing X-40
Design
X-40 var et umotorisert glidefly identisk med Boeing X-37, bare i 82% skala. Det var bygget av aluminium og epoksy-grafitt. Det hadde et trepunkts landingsunderstell med gummihjul, og var ikke utstyrt med varmeskjold.
Spesifikasjoner
Dimensjoner
Ytelse
Carlos Barredo
Carlos Barredo Llamazales (5. juni 1981 i Oviedo) er en spansk syklist som startet sin proffkarriere i det tidligere Pro-Tour-laget Liberty Seguros i 2004 som han syklet for i tre sesonger. I denne perioden sikret han seg to seiere, derav den ene i 2004 og den andre i 2006.
Tsjuktsjere
Tsjuktsjere (russisk Tsjuktsji, чукчи (flertall), Tsjuktsja, чукча (entall)) er et urfolk i Tsjukotka, aller lengst nordøst i Sibir, ved kysten av Nordishavet og Beringhavet. De snakker et paleosibirsk språk, tsjuktsjisk. I den siste sovjetiske folketellingen i 1989 oppga 15 183 at de var tsjuktsjere og 70,3 % snakket språket.
Fylkesvei 3568
Fylkesvei 3568 går mellom Kvia og Skare i Arendal kommune. Veien er 1,3 km lang.
Ribe stift
Ribe stift er et bispedømme i Danmark, som omfatter en rekke sogn fra Ringkøbing i nord til grensen mot Tyskland i syd. Domkirken er Ribe domkirke.
Fylkesvei 3568
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 194 (Aust-Agder).
Ribe stift
Flere diktere og salmeforfattere har gjennom tidene kjempet om embedet som biskop i Ribe, blant andre Hans Tausen og Hans Adolph Brorson.
Tsjuktsjere
Tsjuktsjerne har tradisjonelt levd av reindrift. De holdt sannsynligvis tidligere til lenger sør, og de har fordrevet andre folkeslag som yupiker og jukagirere. Da russerne kom til området på 1700-tallet, brøt det ut krig der tsjuktsjerne forsvarte seg tappert. I 1778 gikk russerne over til en mer fredelig politikk der de handlet med tsjuktsjerne, men ellers lot dem være i fred.
Fjeldskår
Fjeldskår er fra gammelt av en gård som ligger på Lindesneshalvøya i Lindesnes kommune i Agder, mellom Spangereid og Lindesnes fyr. Idag bor kun et fåtall personer her. I tillegg finnes det et bedehus her.
Ribe stift
Fra 1. juni 2014 er Elof Westergaard biskop.
Fjeldskår
Fjeldskår vindmøllepark ligger på fjellet ovenfor Fjeldskår og består av fem store vindmøller. Nedenfor Fjeldskår ligger Vågevannet.
Tsjuktsjere
På 1950-tallet ble reindriften tvangskollektivisert, selv om tsjuktsjerne kjempet mot KGB og hæren med våpenmakt. Tsjuktsjerne har nå store helseproblemer på grunn av alkoholisme, feilernæring og forurensning fra gruvedrift og prøvesprenginger.
Ribe stift
Tidligere prostier
Prostier som ble nedlagt i 2007:
Endrede stiftsgrenser i 1922
Tidligere omfattet Ribe stift også hele Ringkjøbing amt. I 1922 ble den nordlige og vestlige del av amtet avstått til Viborg Stift.
Dette svarer stort sett til de nåværende prostier:
Til gjengjeld ble Ribe stift utvidet med Tønder og Tørninglen prosti.
Jack Paar
Jack Harold Paar (født 1. mai 1918 i Canton, Ohio, død 24. januar 2004 i Greenwich, Connecticut) var en amerikansk komiker og programleder for radio og tv, best kjent som programleder for The Tonight (senere kjent som The Tonight Show), fra 1957 til 1962, på NBC før Johnny Carson.
Opus (band)
Opus var en østerriksk pop-rock-gruppe som ble dannet i 1973. I 1984 slo den igjennom med låten Live is Life. I Norge lå den på Topp-20 i 14 uker i 1985, med 2.-plass som beste plassering. Opus egnes som en «one hit wonder» med «Live is Life».
Bandet ga sin siste konsert 21. desember 2021 i Graz.
Tollunion
Medlemmer av en tollunion har, i tillegg til indre frihandel som i et frihandelsområde, blitt enige om felles handelspolitikk overfor ikke-medlemmer. Dette innebærer at tollunionen har en enhetlig, ytre tollmur og felles ikke-tollmessige handelshindringer. Det europeiske fellesskap (EEC) som ble lansert med Romatraktaten i 1957, og som stod ferdig i 1968, var først og fremst en tollunion for industrivarer.
Julemat
Julemat er matretter som tradisjonelt blir spist i forbindelse med feiring av jul.
Julematen omfatter både varme middagsretter, desserter, pålegg, julekaker og julegodteri.
Rettene og skikkene varierer mye mellom landsdeler og land. I Norge er det vanlig å servere svineribbe, pinnekjøtt eller torsk til julemiddagen, mens det i Danmark ofte blir servert and, i Sverige juleskinke og lutefisk, i Polen og deler av Tyskland karpe og i USA kalkun.
Australia
Australias julemat er en blanding av lokale spesialiteter og tradisjoner som ble innført fra Storbritannia og andre land. Kalkun eller skinke, ofte servert kald, og barbecuegrillede skalldyr som tigerreker og marronkreps er vanlige hovedretter på juledagen. Pavlovakake og julepudding er vanlige desserter.
Finland
Julen og dens forgjenger i Finland, kekri (keyri/köyri), er tradisjonelt årets viktigste fest. Julematen skulle være finere enn vanlig husmannskost. I de ulike landsdelene varierte rettene. I de vestre landskapene åt man ulike typer "lådor" (pudding) mens pirogene var julemat i øst. I våre dager har matkulturen smeltet sammen slik at spesielt puddingen hører til julemenyen overalt i landet. Fråtsing hører til julen i Finland og rettene på julemenyen er mange. På fiskemenyen finnes gravet fisk, fiskinnlegg og lutefisk. Skinke rulles med lever-, kålrot-, gulrot- og potet. Skinken spises med tilbehør så som brød, hjemmeost, soppsalat eller rosoll (se rødbet- eller sildesalat). Desserten kan bestå av risengrynsgrøt (tidl. korngrynsgrøt) med saftsuppe eller av julekaffe, -te eller gløgg med dopp. Doppen består oftest av pepperkaker og julekake.
I våre dager er lutefisken blitt mindre vanlig på julebordet. Lutefisk var en vanlig julerett i vestre Finland og spesielt i svenske Õsterbotten. Kalkun har blitt et vanligere alternativ til juleskinken.
Norge
Hva som spises i julen varierer geografisk og slektsmessig etter tradisjon. I Trøndelag og på Østlandet har svineribbe sterke tradisjoner – mens det på Vestlandet er en vanlig skikk med pinnekjøtt. Populære juleretter er også kalkun, lutefisk og torsk. Til kjøttrettene serveres gjerne også medisterkaker, -pølser eller sosisser.
Svineribba ble innført med grisehold, det vil si der det på Østlandet var mulig å fôre grisene med korn, og hvor husholdningene hadde ovner som ble varme nok til steiking.
I tillegg til torsk er mandelpotet og gulrot vanlig tilbehør. Som «saus» ble brukt smeltet smør, gjerne med finhakket persille i. Eggesmør er også kjent.
I Norge inntas julemiddagen ofte fra klokka fem til seks julaften. Etterpå har det vært vanlig å gå rundt juletreet og så å åpne julegavene. I mellom dette er det vanlig å knekke nøtter, og ha litt "godsaker" på bordet med litt drikke til.
Storbritannia
I Storbritannia bruker hovedretten på juledagen være ovnsbakt gås eller kalkun med potet, fulgt av Plum pudding.
Sverige
I Sverige står julebordet på julaften i en særstilling. Tilsvarende oppdekking tilbys dessuten i lang tid før julen på restauranter. Julebordet består av mange ulike retter. Retter basert på svinekjøtt dominerer, såsom juleskinka, julepølse (iblant i form av grynpølse), sylte, kjøttboller, stekt prinsepølse og dopp i grytan (man dypper vørtebrødsskiver i sjy, som hentes fra tilberedningen av alle de retter som inngår i julebordet).
Dertil er ulike fiskeretter vanlige, ikke minst innlagt sild men også strömming, ål, laks samt lutefisk, til hvilken hvit saus ikke er uvanlig. Langs kysten, blant annet i Roslagen har det vært tradisjon å spise julgädda, en rett som imidlertid ikke har klart å hevde sin stilling i takt med en stigende velstand. Også risengrynsgrøt, rundkornet ris langsomt kokt med helmelk i mange timer, spises i forbindelse med julen. Melken kan gjerne forbedres med en skvett fløte. Av det som blir til overs lages Ris à la Malta.
En gammel, men etterhvert forlatt tradisjon, er å dekke bordet med helstekt grisehode, pyntet med et lite eple i munnen og krøllet papir rundt ørene.
Julebordet innledes gjerne med snaps og med mumma eller julemust/juleøl som måltidsdrikk.
I grøten legges ofte en skoldet mandel. Den som får mandelen spås bli gift i løpet av det kommende året. Hva som hender den som eventuelt allerede er gift, er uklart. Iblant legges også en bittermandel i, med uklar symbolverdi.
I det gamle bondesamfunnet var det viktig å stille en tallerken med julegrøt utomhus for å holde husnissen i godt humør. Om man glemte det, kunne nissen bli sint, og hevne seg gjennom hele det kommende året og stelle til ulykker av ulike slag.
Tyskland
Julematen i Tyskland varierer mellom ulike områder. Folk pleide å arbeide på julaften og da lagde man noe enkelt som for eksempel potetsalat og knackwurst. Gås og karpe er vanlige juleretter. Begge retter tillegges derfor ofte med prefikset «jul»: julegås og julekarpe.
På juledagen eller annendag jul spiser man ofte gås-, and- eller viltkjøtt med Kartoffelklöße. Typiske grønnsaker er rødkål, grønnkål og rosenkål. Man spiser også bakverk som Lebkuchen, Spekulatius og Stollen.
Eirunn Nesset Ellefsen
Eirunn Nesset Ellefsen, tidligere bare Eirunn Nesset (født 25. oktober 1964) er en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i paralympiske sommerleker én gang, der hun vant én sølvmedalje i bordtennis.
Már Guðmundsson
Már Guðmundsson (født 1954) er en islandsk økonom. Han overtok 20. august 2009 som sentralbanksjef i Islands sentralbank (Seðlabanki Íslands).
Han har bachelorgrad i økonomi fra University of Essex, og har studert økonomi og matematikk ved Göteborgs universitet. I tillegg har han mastergrad innen økonomi fra Cambridge University.
Han har også tidligere jobbet ca. 20 år i Islands sentralbank, hvorav 10 år som sjefsøkonom. Fra 2004 til 2009 har han jobbet for Den internasjonale oppgjørsbanken i Basel.
Goulburn (elv)
Goulburn (elv) eller Goulburn River kan vise til:
Liste over slagskipsklasser
Denne liste over slagskipsklasser inneholder alle klasser slagskip, i kronologisk rekkefølge fra første operative skip i klassen. Klasser som aldri kom i tjeneste er listet etter kanselleringsdatoen eller siste arbeid på prosjektet før det ble oppgitt.
Bernhard Ludvig Essendrop
Bernhard Ludvig Essendrop (født 21. desember 1812 i Christiania, død 13. mars 1891) var stortingsrepresentant, stortingspresident og domprost i Nidarosdomen.
Biografi
Han var sogneprest i Strinda og Bakklandet fra 1851 til 1876, og ordfører i bygda i 2 perioder 1862–65 og 1868–73. Fra 1876 var han domprost.
Han ble valgt til Stortinget i 1862, 1865 og 1874 som representant for Søndre Trondhjems Amt; og som vararepresentant i 1871 ; og i 1877 og 1880 som representant for byvalgkretsen Trondhjem og Levanger. .
Essendrop var lagtingspresident i sin tredje valgperiode og stortingspresident fra 1874. I sine første perioder tilhørte han Stortingets liberale fløy, sammen med Johan Sverdrup, Johannes Steen og Ole Richter; senere ble han mer moderat/konservativ.
Essendrop var preses i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1874 til 1883. Han var bror av statsråd og biskop Carl Peter Parelius Essendrop. Essendrops gate i Trondheim er oppkalt etter ham.
Gudrun Collett
Gudrun Collett (født von der Lippe 14. februar 1890 på Eidsfoss, død 19. november 1961 i Málaga) var en norsk forretningskvinne, kjent motstandskvinne under den andre verdenskrig der hun var aktiv i Danskehjelpen som fikk mat til det okkuperte Norge.
Annen verdenskrig
Gudrun Collett ble aktiv i Danskehjelpen, hvor hun i 1943 startet «Danskehjelpens suppestasjoner» blant andre sammen med pastor Dagfinn Hauge og Katrine Arnesen (overlærer ved Sagene skole). Arbeidet med suppestasjonene ble etterhvert ledet av Helga Evang. Uten at "nr. 24" og "nr. 28" (d.e. Gudrun Collett og Borghild Hammerich) hadde full kontroll over Danskehjelpen, hadde alle hadde vært ille ute, skriver Max Manus. Deler av danskematen ble lagret i kjelleren av hennes butikk, von der Lippes møbelforretning i Stortingsgaten 12. I hennes hjem i Nordraaks gate 9 var det «hemmelige sentraler, våpenlagre, m.m.». Her serverte hun og datteren (også aktiv i motstandshjelpen) ofte middag i det skjulte til Gunnar Sønsteby. Det illegale arbeidet gjorde at hun i 1944 måtte flykte til Sverige. Oberst Wettres gård i Nannestad var mellomstasjon på ruten. På grensen ble hun tatt imot av Max Manus.
Etterkrigstiden
I 1945 ble det satt i gang en pengeinnsamling i Norge som takk til Danmark for Danskehjelpen. Gudrun Collett satt i innsamlingskomiteen som organiserte arbeidet, sammen med blant andre professor Kristine Bonnevie, pastor Dagfinn Hauge, konservator Johan Henrik Langaard, dr. med. Håkon Rasmussen og Norges Banks sjefdirektør Nicolai Rygg. For de innsamlede midlene ble Lysebu kjøpt og gitt som nasjonalgave til Fondet for dansk-norsk samarbeid. For at Lysebu skulle bli i stand til å fylle sitt nye formål – å ta imot Fondets danske stipendiater – var det nødvendig med store endringer. Collett satt i utvalget som hadde ansvar for innredning og utvidelser av stedet. Med hjelp av sin stab av medarbeidere la hun ned et stort arbeid når det gjaldt utsmykning og anskaffelse av innbo og utstyr. Planene for innredningen ble utarbeidet av Gudrun Collett i samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen, som var sjef for designavdelingen i Colletts møbel- og arkitektfirma Von der Lippe A/S.
Sammen med Lysebus arkitekt, Magnus Poulsson, var Collett og Nordsveen med på å legge grunnlaget for den stil og kvalitet som fortsatt preger Lysebu.
Jay Bouwmeester
Jason «Jay» Bouwmeester (født 27. september 1983 i Edmonton, Alberta) er en canadisk ishockeyspiller som spiller for Calgary Flames. Han har tidligere spilt for Florida Panthers i NHL. Etter 2008/09-sesongen sikret Calgary seg rettigheten til å forhandle frem en kontrakt med Bouwmeester før Free Agent-vinduet åpnet. I retur fikk Florida Panthers rettighetene til Jordan Leopold og et tredjerunde-valg samme år. Bouwmeester signerte en fem-årsavtale med Flames verdt 33 millioner US dollars 30. juni 2009.
Bouwmeester ble draftet som nummer tre i NHL Entry Draft i 2002. Han spilte for Panthers senere det året. Bouwmeester spilte for Team Canada i VM i ishockey 2003 i Finland, og var med på å vinne gullmedalje. Han var også med på Team Canada som i VM i ishockey 2004 vant gullmedalje igjen. I september 2004 spilte Bouwmeester for Team Canada i da de vant World Cup.
8. februar 2006 annonserte Hockey Canada at Bouwmeester skulle spille i OL 2006 for Team Canada som erstatning for skadede Scott Niedermayer. Bouwmeester spilte sin første NHL All-Star-kamp i 2006/07-sesongen. Han var med på Canadas lag som ble olympisk mester under Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Edgar B. Schieldrop
Edgar Bonsak Schieldrop (født 8. mars 1891 i Brooklyn, USA, død 12. juni 1965) var en norsk ingeniør og matematiker.
Familie
Han var sønn av ingeniør Bonsak Kristian Gotaas Schieldrop (1859–1919) og Anna Borum (1866–1945) og vokste opp i Kristiansand og Bergen. Faren var av Schjelderup (slekt). I 1918 giftet Edgar seg med Karen Johanssen (1893–1976), som blant annet var av slekten Midelfart. Deres sønn Bonsak Schieldrop (1927–2001) ble ingeniør og anerkjent jazzmusiker.
Goulburn (elv i Victoria)
Goulburn er ei større elv i Victoria i Australia. Den har sitt utspring ved De victorianske Alpene i nærheten av Mount Buller. Elven renner igjennom den kunstige innsjøen Eildon-sjøen, som rommer vann for kunstig vanning. Fra Eildon renner elva nordover før den munner ut i Murray ved Echuca. Elva renner igjennom store landbruksområder og mye av vannet blir brukt til kunstig vanning.
Edgar B. Schieldrop
Utdanning og jobb
Han var utdannet som bygningsingeniør ved Norges tekniske høgskole i Trondheim (1910–16), der han ble første formann i Studentersamfundet i Trondhjem.
Fra 1919 var han dosent innen fagene mekanikk og matematikk samme sted. Edgar studerte i Paris 1920–21 med blant annet Élie Cartan, og i Berlin 1921–22 med Albert Einstein og Max Planck. Han ble Dr. ès sciences i 1922 i Paris på avhandlingen Sur une classification des accélérations avec applications aux théorèmes généraux. Fra 1929 til 1961 var han professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Oslo.
Goulburn (elv i Victoria)
Etymologi
Elven er oppkalt etter krigs- og koloniminister Henry Goulburn
Rørledning
Det har blitt bygget en rørledning fra Goulburn til Melbourne for å avlede vann til millionbyen i tørkeperioder. Denne rørledningen ble planlagt og bygget i løpet av tørkeperioden på slutten av 2000-årene og har sammenfalt med modernisering og rasjonalisering av vanningsanleggene langs Goulburn. Per 2011 er rørledningen ikke operativ på grunn av forbedring av vanntilførselen til Melbourne.
Edgar B. Schieldrop
Utdanning og jobb
Han skrev arbeider om mekanikk, hydrodynamikk og relativitetsteori, var kanskje mest opptatt av de formelle sidene ved mekanikken, og av dens aksiomatiske grunnlag. Han ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1927 og i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1928.
Samfunnsengasjement
Han var utadvendt og engasjert i teknologiske og andre samfunnsmessige problemer. Han skrev gode og utbredte populærvitenskapelige bøker, og var kjent som en virtuos foreleser og foredragsholder. Han satt som formann i Den Polytekniske Forening (1936–41) og var styreformann i NRK i 1940.
Schieldrop ble en viktig person innen den norske radikalismen. I 1958 trykket avisen Orientering foredraget «På skilleveien i dette angstens og håpets århundre» som han holdt i Den Norske Ingeniørforening. Foredraget dannet grunnlaget for en «viktig artikkelserie der fremtredende norske vitenskapsmenn skulle skissere en håpets vei for et samfunn som knelte under vekten av pessimisme og atomopprustning».
Som ingeniør var Schieldrop opptatt av det muliges kunst. Han skrev: «I dag må signalet lyde som i Napoleons dager: Dristighet, dristighet og atter dristighet. Realisten i dag må være en fantast! For en virkelig realist i vårt århundre er bare den som i sine vyer kan svinge seg opp på høyde med tidens mulighet». Schieldrop ville utarbeide en «realitetens eventyrbok» som han ville henge opp for verden, peke på og si: «Se, dette kan vi i dag gjøre med vår jord.»
Kangerlussuaq
Kangerlussuaq, eller Søndre Strømfjord på dansk, er en by i Vestgrønland ved enden av fjorden med samme navn. Byen ligger på høyde med polarsirkelen omtrent 170 km fra vestkysten, men kun 30 km fra Innlandsisen. Den lille byen har om lag 500 innbyggere.
Samferdsel
Fra 1941 til 1992 hadde den amerikanske militærbasen Sondrestrom Air Base (opprinnelig Bluie West-8) tilhold i Søndre Strømfjord; «Bluie» var kodenavn for Grønland i USAs militære styrker. Fra militærtiden er det igjen en del veier som man kan bruke til fots, med hest, sykkel eller bil. Veiene går rundt flyplassen og til et utkikkspunkt ved Russelgletscheren nær innlandsisen, som er en populær turistattraksjon.
Kangerlussuaq har den eneste lufthavnen på Grønland hvor det går an å lande bredbuksfly (widebody), men Nuuk lufthavn vil ha utvidet rullebanen i år 2024 så dem også kan ta i mot disse flyene. Beskjedne nedbørsmengder og ly for vind gir gode flybetingelser i det ellers harde arktiske klimaet. Lufthavnen er viktig, for den er den eneste veien ut derfra utenom båt. Den er portalen til Grønland; skal man til hovedstaden, Nuuk, tar man småfly fra Kangerlussuaq.
Kangerlussuaq har havn med sommerforbindelser til de vestgrønlandske byene.
Infrastruktur
I byen finnes hotell, supermarked, svømmehall, barnehage og skole.
Dyreliv
Søndre Strømfjord har et rikt dyreliv. Blant annet finnes moskusfe, reinsdyr, fjellrev, falk, ørn og ravn.
Nordlys
I vinterhalvåret er det et meget sterkt nordlys over området.
Beginerhusene i Hoogstraten
Beginerhusene i Hoogstraten (ned.: Het Begijnhof van Hoogstraten) består av 36 mindre hus, en barokk, tre-skipet beginerkirke viet til Sint-Jan-de-Evangelist (evangelisten Johannes) og en låve. Sammenlignet med andre beginerhus som ligger i byene er dette meget enkelt, nesten fattigslig.
Historikk
Dette samfunnet fikk sitt stiftelsesbrev i mars 1380, og på den tiden var 13 beginere bosatt her. I det 16. århundre brant det flere ganger, blant annet på skjærtorsdag i 1506 da alt bortsett fra kirken brant ned. I 1534 ble en mur bygget rundt beginerhusene.
I begynnelsen av det 17. århundre bodde to beginere her, men antallet økte slik at på høydepunktet, i 1664, hadde antallet steget til 160. Den franske revolusjon forårsaket en kraftig tilbakegang, det gikk så langt at kirken ble omgjort til låve for lagring av høy.
I 1972 døde den siste av beginerne, Johanna van den Wijngaard.
Frem til 1991 forfalt beginerhusene. I denne perioden var det kun kirkens interiør som ble restaurert, den ble brukt og brukes til gudstjenester. En gruppe boeboere fra Hoogstraten gikk i 1991 sammen og opprettet non-profit-organisasjonen Het Convent, dens mål var å bevare klosteret. I juni 1992 fikk de beginerhusene på en åremålskontrakt på 99 år. Deretter ble en selv-finansiert restaurering startet, på slutten av 1997 var alle husene ferdig restaurert og fra da av er alle bebodd.
Gravermarka
Gravermarka, eller Gravermark som den ofte kalles, er en liten bygd med noe rundt 60 innbyggere, på nordvest-siden av Austvågøy i Lofoten i Vågan kommune. Funn av steinaldergraver tyder på bosetting i området siden steinalderen. Navnet Gravermarka kommer sannsynligvis av at nabobygdene hadde værene (saubukkene) gående på markene der mens det ennå var lite bebyggelse, og er dermed en sammensetning av ordene gravær og mark. På den lokale dialekten uttales vær med -e.
Gravermarka er en del av Strauman-området og ligger mellom bygdene Brenna i nord og Sydalen i syd, som den har omtrent vokst sammen med. Strauman består for øvrig av bygdene Brenna, Sydal, Rystad, Kleppstad, Olderfjorden og Lyngvær. Navnet Strauman kommer av Gimsøystraumen, som skiller Austvågøy og Gimsøya. Gravermarka tilhører Sydal skolekrets og tilhører idrettslaget Strauman IL og Ungdomslaget Nøkkåsen.
Historie
Det er funnet tre vikinggraver på «Åsen» i Gravermarka, men det er ikke kjent om det var faste bosettinger der i vikingtiden. Bygden har hatt fast bosetting med varierende størrelse siden 1600-tallet. I 1916 fikk bygden postekspedisjon, handel og dampskipekspedisjon. Før dette hadde Lyngvær betjent denne delen av Gimsøy kommune med dampskipsekspedisjon. Bygden fikk strøm høsten 1957 og veiforbindelsen ble utbedret til å tåle moderne veitrafikk i 1961. På begynnelsen av 1990-tallet ble også veien gjort bredere og det ble lagt asfalt.
Med vekst i næringsvirksomheten etter krigen og dampskipsekspedisjon var aktiviteten høy. På begynnelsen av 1960-tallet ble Konrad Høydal fra Gravermarka siste ordfører i Gimsøy kommune. Fra 1. januar 1964 ble Gimsøy kommune slått sammen med Vågan kommune og bykommunen Svolvær til Vågan kommune. Kommunesammenslåingen, tapet av dampskipsanløpet og overgangen til at det meste av kommunikasjon gikk over vei ble vanskelig for Gravermarka. Hele området havnet i bakleksa og kommunikasjon med tettsteder som Kabelvåg, Henningsvær og Svolvær ble lengre enn det tidligere hadde vært, relativt sett i forhold til andre bygder.
Etter en sterk periode på 1970-tallet med mange som flyttet tilbake til bygdene og en påfølgende «babyboom» gikk folketallet merkbart tilbake på 1990-tallet. De siste årene har det igjen vært en positiv utvikling i Strauman-området og Gravermarka hadde en innbyggervekst på 10 % fra 1. januar 2009 til 1. januar 2010.
Befolkningsutviklintg
1945 er ca-tall
I folketellingen 1875 er det mulig å finne 32 personer som bor i Gravermarka, men det er trolig flere. I denne folketellingen står Sydal og Gravermaraka sammen og det er ikke mulig å skille de to bygdene. Fra 1900 til 1910 var nettoøkningen i befolkningen 20 personer. Det ble født 17 barn i denne tiårsperioden, som må kunne sees på som en «babyboom».
Daniel Walker
Daniel Walker (født 6. august 1922 i Washington, DC i USA, død 29. april 2015 i Chula Vista) var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernør i delstaten Illinois fra 1973 til 1977.
Gravermarka
Befolkningsutviklintg
Folketallet steg på 1930-tallet da mange flyttet tilbake til bygdene grunnet trange økonomiske tider. Gravermarkas befolkningstopp på ca. 150 innbyggere, kom etter andre verdenskrig grunnet mange «evakuerte» fra Troms og Finnmark.
Daniel Walker
Walker ble uteksaminert fra United States Naval Academy i Annapolis i Maryland. Han deltok både i andre verdenskrig og i Koreakrigen. Han avla sin juristeksamen ved Northwestern University.
Han beseiret viseguvernør Paul M. Simon i demokratenes primærvalg forut for guvernørsvalget i Illinois i 1972. I selve guvernørsvalget beseiret han embedsinnehaveren Richard B. Ogilvie. Walker var motstander av Richard J. Daley, borgermesteren i Chicago.
Walker tapte primærvalget før guvernørvalget i 1976 mot Michael Howlett som hadde støtte fra Daley. Howlett tapte deretter guvernørvalget mot republikaneren James R. Thompson.
Gravermarka
Næringsliv
Ut over landbruk er den eneste formen for næringsliv i Gravermarka «Strauman Handel», som ble gjenåpnet sommeren 2004, etter å ha vært stengt siden 1998. Landhandleriet ble sammen med postekspedisjon og dampskipekspedisjon opprettet i 1915 av handelsmannen Edvard Johansen. I 1938 ble det hele kjøpt opp av Arne Solberg som overlot eierskapet til sønnen Hans G. Solberg. Solberg drev selskapet under navnet «Hans G. Solberg A/S» og ble etterhvert utvidet med fiskebruk, sagbruk og kaianlegg for bunkring av solar og vann til båter. Marinen stoppet ofte innom for å bunkre gjennom den kalde krigen. Solbergs sønn Håkon Solberg startet også smoltanlegg i samme bygning som fiskebruket, men dette ble senere flyttet ut av bygden.
Daniel Walker
I samband med sparebankkrisen i USA på 1980-tallet blev Walker dømt for uregelmessigheter som hadde å gjøre med banken First American Savings & Loan Association of Oak Brook. Han ble i 1987 dømt til en sjuårig fengselsstraff. Han tilbragte så 18 måneder i fengsel i Duluth.
Eddingtonmedaljen
Eddingtonmedaljen (engelsk: Eddington Medal), har fått sitt navn etter Arthur Stanley Eddington, og blir som regel utdelt annethvert år av Royal Astronomical Society for merittert arbeid innen teoretisk astrofysikk.
Gravermarka
Næringsliv
Kaianlegget sto ferdig i 1943 etter mange års arbeid og ble innviet av D/S «Børøysund». Anlegget ble utvidet med fiskebruk i 1946, som var i drift til slutten av 1980-tallet.
I perioden 1925 til 1960 gikk D/S «Børøysund» i lokalrutefart hvor Gravermarka var fast stoppested. «Børøysund» ble erstattet av trebåtene M/S «Reine» og M/S «Nykksund». Disse ble igjen erstattet av stålskipene M/S «Strønstad» og M/S «Flakstad». Det var et av de sistnevnte skipene som gjorde det siste anløp for «lokalen» i Gravermarka 30. april 1964. Etter dette gikk all offentlig kommunikasjon og varetransport til bygden over vei. «Hans G. Solberg» tapte en del på å miste dampskipekspedisjonen, samt at bygden ble relativt sett lengre unna bysentrene enn andre bygder ved tapet av lokalen. Omsetningen gikk ned og virksomheten gikk konkurs i 1971. Handelen ble gjenåpnet i 1973 under navnet «Gravermark Handel».
Hans Solberg drev handelen sammen med sin kone, Irene Solberg, frem til 1988, da han måtte trappe ned grunnet sviktende helse. Etter dette drev Irene Solberg butikken sammen med barnebarn, som tok over mer og mer etter som hun ble eldre. I 1997 ble postkontoret lagt ned og butikken mistet en viktig del av sine inntekter. Butikken ble derfor stengt året etter. Etter dugnadsarbeid av ungdommer i bygden og støtte fra lokalsamfunnet ble butikken gjenåpnet sommeren 2004 som «Strauman Handel». Butikken har også en kafé som er blitt en viktig sosial møteplass i bygden. 30. juli 2010 brant butikken og hele det gamle fiskebrukanlegget til grunnen. Bygda var igjen uten butikk. Etter en rekke folkemøter ble det bestemt at et kooperativ av aksjonærer fra alle de omkringliggende bygdene skulle arebeide for å få opp en ny butikk. I mars 2012 åpnet ny butikk i Gravermarka.
En kort periode på slutten av 1980-tallet ble det også drevet kiosk i bygden, som var åpen på kveldstid, men driften ble imidlertid ikke langvarig. I begynnelsen av 1980-tallet ble det også en kort periode drevet barnehage i bygden.
I etterkrigstiden livnærte brorparten av innbyggerne i bygden seg gjennom primærnæring som fiske, jordbruk og dyrehold. Sauehold var det mest vanlige, men også ku, gris, hest, gjess, mink og høns har vært holdt. I 1965 var syv gårdsbruk i drift i Gravermarka, men i 2008 er det bare to igjen og sau er det eneste dyreholdet. Næringsdriften rundt butikken, «Hans G. Solberg» og fiskebruket gav arbeid til ungdommene i bygden gjennom store deler av etterkrigstiden. De fleste som vokste opp i bygden på den tiden fikk arbeid der i kortere eller lengre varighet.
For et rikt yrkesliv og frivillig innsats for lokalsamfunnet ble Irene Solberg tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv 20. februar 2009. Prisen ble utdelt 22. mars på Ungdomshuset til U/L Nøkkåsen i Gravermarka av Vågans ordfører Hugo Bjørnstad, på oppdrag fra Kongen og fylkesmannen.
Geografi
Gravermarka ligger på et lite flatt platå på nordvestkysten av Austvågøy, mellom Gravermarkfjellene i øst og Gimsøystraumen i vest. Gimsøya ligger direkte ovenfor Gravermarka i vest, over Gimsøystraumen. Gravermark grenser i sør til bygden Sydal som den er omtrent vokst sammen med. Gravermarka og Sydal deles av «Storåsen» som gir et naturlig skille. Området i foten av Slettafjellet i sør, som er bebodd og ligger høyere enn resten av Gravermarka, kalles kort for «Åsen». Mot vest og nærmere Gimsøystraumen blir åsen større og kalles «Storåsen». På Åsen, i foten av fjellet, ligger litt bebyggelse og ungdomshuset til Ungdomslaget Nøkkåsen.
Nord for bebyggelsen på Åsen og litt nedenfor og øst for Storåsen ligger «Sletta», som også ligger høyere enn resten av Gravermarka. Sletta ligger i bunnen av Slettafjellet, som utgjør den sørlige delen av Gravermarkfjellene. Fire av syv gårder i Gravermarka i 1965 lå på Sletta. I dag er alle nedlagt. På sjøsiden av Storåsen (umiddelbart bak det punktet bildet over er tatt fra) ligger "Hjertervika". Her har det tidligere bodd folk, men ble fraflyttet i første halvdel av 1900-tallet. Ved folketellingen i 1900 er Hjertervika, der kalt "Hjerterudviken", oppført med en familie på fem personer.
Geografiske områder
Sletta er et flatt område som ligger mellom Åsen og resten av Gravermarka. Sletta ligger litt høyere enn resten av bygda. Her har det en gang vært opptil fire gårdsbruk. I dag er ingen i drift. I 1989 ble det siste saueholdet avsluttet. En kort periode på 1990-tallet ble det startet opp og lagt ned hønsehold. I dag er det to husstander på Sletta. I folketellingen for 1865 bor det én familie på fire personer på Sletta, mens i 1900 bor det 19 personer i tre husstander der.
Hjertervika er bak Storåsen på motsatt side av Sletta og ligger ut mot Gimsøystraumen og Barstranda på Gimsøya. Hvor vika har fått navnet sitt fra er ukjent, men det kan ha bodd noen som hette Hjertrud der en gang i tiden. I folketellingen fra 1900 er viken omtalt som Hjerterudviken. Her har det bodd folk frem til midten av 1900-tallet. I folketellingene i både 1865 og 1900 er det én husstand med fem personer her, men det er forskjellige familier i de to folketellingene. I dag kan en bare finne tufter etter husene i Hjertervika. Det er imidlertid bygget to hytter litt opp i Storåsen over Hjertervika.
Dette er en holme som ligger midt i straumen mellom Klubben, som er den nordlige grensen av bygda, og Gimsøya. Frem til 1920-tallet bodde det en mann som hette Oppdahl, alene på Gressholmen. Det er ingen vannkilder på Gressholmen, så han måtte ro inn til land for å hente vann. Gressholmen er i dag et yndet båtturmål om sommeren og hekkeområde for mye sjøfugl. Like etter krigen fløt det en mine i land på Gressholmen som ble sprengt av forsvaret. Det spor etter både minesprengingen og huset som en gang sto der.
Området mellom Sletta i sør og Klubben i nord går bare under navnet Gravermarka. Det er her de aller fleste bor i dag. I den nordlige enden av Gravermarka ligger Strauman Handel og det nedlagte fiskebruket. Her ligger også de to eneste gårsbrukene som fortsatt er i drift i bygden.
Populærkultur
Handlingen i diktet O grusomme Skjæbne i Barndommens Dage av Peder Lauritz Nilsen fra 1920, er satt til Gravermarka. Diktet er publisert i «Årbok for Vågan 2001» utgitt av «Vågan Historielag». Peder Lauritz Nilsen ble født i Gravermarka i 1855 og står oppført som beboer i bygda i folketellingen 1865.
Yuji Ide
Yuji Ide (født 21. januar 1975 i Saitama, Japan) er en japansk racerfører som kjørte fire Formel 1-løp for Super Aguri i 2006-sesongen. Etter sitt korte opphold i Formel 1 vendte Ide tilbake til Formel Nippon, og han har også kjørt i det japanske standardbilmesterskapet Super GT.
Tidlig karriere
Ide startet sin racingkarriere i 1990 med gokart. I 1991 vant han Kantou National Cup Kart Mesterskapet. I 1992 kom han på andreplass i det regionale East Kantou Kart-mesterskapets A1-klasse, og han vant også det nasjonale Grand Prix i Japan Kart Grand Prix' SS-klasse. Det neste året kjørte han i All Japan Kart-mesterskapets Formel A-klasse før han fortsatte til All Japan Formel 3-serien.
I 1999 kom han på andreplass i All Japan GT-mesterskapets GT300-klasse. I 2002 gikk Ide til den franske Formel 3-serien og fullførte på en syvendeplass sammenlagt. Det neste året, i 2003, gikk han til Formel Nippon hvor han igjen kom på en syvendeplass sammenlagt. I 2004 kom han på tredjeplass, før han vant Super Endurance Race klasse 3-serien. Han fullførte sitt første stint i Formel Nippon på en andreplass i 2005-mesterskapet.
Formel 1
Ide var 31 år gammel og ble en av de eldste nybegynnerne i Formel 1 da han fikk sete i Super Aguri for 2006-sesongen, delvis på grunn av at Super Aguri ville at begge førerne i teamet skulle være japanere. Ide hadde kjent Aguri Suzuki lenge, ifølge en pressemelding. Den første tiden hadde han problemer grunnet dårlig engelsk.
I hans F1-debut i Bahrain var Ide langt bak teamkollega Takuma Sato, og måtte også bryte løpet. I det neste løpet i Malaysia, brøt han etter 33 runder.
I det tredje løpet som gikk i Australia gikk det dårlig for Ide: Han ble beskyldt for å blokkere Rubens Barrichello under kvalifiseringen, som medførste at Barrichello måtte starte i sekstende startposisjon. Ide fullførte løpet, men var hele tre runder bak vinneren. Hans helg i Melbourne utmerket seg også med en rekke snurringer, og teamsjefen Aguri Suzuki uttalte at Ides sete ikke var trygt om han ikke forbedret seg.
På Imola forårsaket Ide en krasj med Christijan Albers på den første runden, og nederlenderens bil rullet rundt flere ganger og havnet til slutt opp ned. Ide ble irettesatt av løpsledelsen og også advart om fremtidig oppførsel. Flere aksepterte dog at det ikke bare var hans feil, ettersom han hadde fått lite tid til testing før sesongen.
Den 4. mai 2006 kunngjorde Super Aguri, etter råd fra FIA, at Ide ville bli droppet fra Europas Grand Prix på Nürburgring, og at han ville bli erstattet av Renaults testfører Franck Montagny, mens Ide ble degradert til Montagnys sete som testfører.
Den 10. mai, 2006 ble Ide fratatt sin superlisens av FIA, noe som betydde at han ikke kunne kjøre flere løp i Formel 1-sesongen 2006. Super Aguri fortsatte å forsøke og få han tilbake til F1 helt til teamet trakk seg.
I løpet av Ides fire løp i Formel 1 fullførte han en gang – en trettendeplass i Australias Grand Prix 2006. Ide startet bakerst i tre av sine fire starter. Han startet nest sist i debuten i Bahrain, hvor den sist startende var Kimi Räikkönen, som ikke hadde fullført kvalifiseringen.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Substantiv
Substantiv er en morfosyntaktisk ordklasse som kan defineres ved hjelp av en del karakteristiske grammatiske kjennetegn. På norsk kan substantiver få en bestemthetsendelse knytta til seg: «mann-en», eller en ubestemt artikkel foran seg: «en mann». Substantiver kjennetegnes også ved at de kan modifiseres av et adjektiv «en liten mann». De fungerer som kjerne i en nominalfrase. Substantivfraser opptrer gjerne som subjekt eller objekt i en setning, men kan også ha andre grammatiske funksjoner. I lingvistikken er det vanlig å snakke om nomen snarere enn substantiver.
«Oppdagelsen» av substantiver
Substantiver ble først beskrevet noen hundre år f.Kr. av antikkens berømte grammatikere Dionysios Thrax (klassisk gresk) og Pāṇini (sanskrit). Thrax oppdaget, for eksempel, at visse ord i klassisk gresk kunne bøyes i kasus, men ikke i tid. Andre ord hadde motsatt egenskap, dvs. de kunne bøyes i tid, men ikke i kasus.
Forskjellige definisjoner av substantiver
Ord og uttrykk i naturlige språk som norsk har egenskaper på mange forskjellige nivåer. De har formelle egenskaper, som for eksempel hva slags bøyninger de kan ta, og hva slags andre ord de kan kombineres med, men også semantiske egenskaper, dvs. egenskaper som har med deres betydning å gjøre. Den definisjonen vi har gitt ovenfor er altså en formell definisjon. Denne definisjonen er ukontroversiell, og har den fordelen at man kan bruke den effektivt til å identifisere substantiver innenfor et gitt språk.
Det er to ulemper med denne definisjonen. For det første finnes det språk som ikke har bestemthet eller ubestemthet representert ved hjelp av endelser eller artikler. Et eksempel på dette er russisk. Dette gjør at den formelle definisjonen av substantiver må være annerledes i russisk enn i norsk. Problemet blir enda større, dersom man tar flere språk i betraktning.
For det andre gir den formelle definisjonen oss ingen forsåelse av hvorfor substantiver skulle ha de egenskapene de har. For å bruke en metafor, kunne man si at substantivers evne til å kunne bøyes i bestemthet eller å kunne modifiseres av adjektiver er symptomer på at et disse ordene er substantiver, men det ville være ennå bedre hvis man kunne forklare disse symptomene. Derfor er det mange som ikke er fornøyde med den formelle definisjonen vi har gitt øverst på siden, selv om de er enige i at dette er den beste måten å skille substantiver fra andre ordklasser. For å bruke en analogi: Veldig få ville være fornøyde med en definisjon av graviditet som sier at gravide kvinner er kvinner som får positivt resultat på en graviditetstest. Men de graviditetstestene vi bruker idag er pålitelige kriterier for å skille gravide kvinner fra kvinner som ikke er gravide. Den formelle definisjonen for substantiver vi har gitt fungerer altså veldig godt som en «test», men den gir oss ingen dypere forståelse av hva som egentlig kjennetegner de ordene som skårer positivt på testen. Dersom man ønsker å forstå hva et substantiv er på et dypere nivå, må man altså søke en definisjon som «forklarer symptomene».
Navn på ting
I tradisjonell skolegrammatikk defineres substantiver ofte som de ordene som «refererer til ting, hendelser, steder, egenskaper, fenomener, osv.» Dette er altså en semantisk definisjon av substantiver. Denne definisjonen har blitt kritisert for å være håpløst vag.
Prototypisk referensielle uttrykk
En annen definisjon av substantiver sier at de er prototypisk referensielle uttrykk. Denne definisjonen vil heller ikke hjelpe oss stort, hvis vi er interessert i å finne ut om et gitt ord er et substantiv eller ikke. Men den kan likevel være riktig i en annen forstand, ved å påpeke egenskaper som faktisk kjennetegner substantiver og substantivfraser. Det er sant at man bruker substantivet bil mest i situasjoner hvor man ønsker å referere til biler, og tulling hvis man vil referere til tullinger. Det som menes med at de er prototypisk referensielle, er at man noen ganger bruker substantiver uten å referere til noe som har den tilsvarende egenskapen. To eksempler på det er gitt nedenfor. Den første setningen refererer ikke til en tulling, og den siste refererer ikke til noen bil.
Dermed kan det altså være sant at substantiver viser en sterk tendens til å referere til noe, men det gjelder på ingen måte alltid. Denne definisjonen er også semantisk.
Det er imidlertid uklart hvordan denne definisjonen kan hjelpe oss til å forstå det vi refererte til ovenfor som «symptomene» til substantiver, dvs. den forklarer oss ikke hvorfor substantiver skulle ha de formelle egenskapene de har. Den har derfor blitt kritisert som ubrukelig på to nivåer: Den kan ikke brukes som test, og den kan ikke brukes til å forklare testresultater.
Predikater med identitetskriterier
En annen semantisk definisjon ble foreslått av den britiske logikeren Peter Thomas Geach i femtiårene. Han noterte seg at substantiver kan modifiseres av adjektiver som «samme». For verb og adjektiver går ikke dette, og det finnes ikke andre uttrykk med lignende betydning som kan modifisere verb eller adjektiver, heller. Nedenfor er et eksempel med substantivet «invasjon» og verbet «invadere». En stjerne `*' foran et eksempel betyr at dette eksemplet er uakseptabelt. Det finnes språk der adjektiver som betyr «samme» har tilsvarende adverber, og hvor disse adverbene kan modifisere verb. Tsjekkisk er et eksempel på dette. Den siste setningen ovenfor ville altså være akseptabel i Tsjekkisk. Men den ville bety at tyskerne og italienerne invaderte Afrika på samme måte: ikke at de deltok i samme invasjon. Geach foreslo at man kunne forklare dette hvis man definerte substantiver som predikater som i tillegg har identitetskriterier. Et identitetskriterium forteller oss hvilke av de tingene som predikatet beskriver, er identiske med hverandre. For eksempel vil predikatet «er en person» beskrive alle lesere av denne artikkelen på mange forskjellige tidspunkter. Identitetskriteriet for «person» vil da la oss konkludere slike ting som at «person x på tidspunkt t1 er samme person som person y på tidspunkt t2». Forskjellige substantiver kan ha forskjellige identitetskriterier. Et velkjent eksempel på dette er det følgende (Gupta 1980): Siden alle passasjerer er personer, burde den siste setningen følge logisk av den første. Men i virkeligheten stemmer ikke det. Man kan, for eksempel, godt tenke seg at de personene som reiste med National Airlines i 1979, gjennomsnittlig reiste med dem to ganger. I det tilfelle transporterte National Airlines 2 millioner passasjerer, men bare 1 million personer. Så måten vi teller passasjerer på er ikke nødvendigvis den samme som måten vi teller personer. For å si det litt annerledes: På to forskjellige tidspunkter kan du tilsvare to forskjellige passasjerer, selv om du er en og samme person.
masse- vs. tellesubstantiver
Et massesubstantiv eller utellelig substantiv er et substantiv som ikke kan bøyes i tall. Tellesubstantiver kan bøyes i tall. Eksempler på massesubstantiver er «luft», «trøbbel» og «bestikk». Det er vanlig å tro at man kan forklare hvorfor massesubstantiver ikke kan bøyes i tall ved å påpeke at det de refererer til ikke kan telles. Luft er ikke delt inn i biter som vi kan telle, dersom vi ser bort fra atomer og molekyler, som blir for små til at vi kan telle dem i vanlige situasjoner. Denne forklaringen er problematisk, hvis vi ser på massesubstantiver som «bestikk». Gafler og kniver kan telles, men «bestikk» forblir et massesubstantiv.
Strengt tatt finnes det eksempler på massesubstantiver som bøyes i tall og modifiseres av tallord. Setningen nedenfor er et eksempel på det, men I slike tilfeller refereres det til 'typer' av peanøttsmør og ikke til mengder av peanøttsmør:
Logikere som Godehard Link og Manfred Krifka har vist at man kan gi en presis, matematisk definisjon av massesubstantiver ved hjelp av begreper som kumulativ referanse. Et uttrykk `P' har kumulativ referanse dersom det tilfredsstiller den følgende implikasjonen: For eksempel, hvis du kombinerer to forskjellige skvetter med vann, får du fortsatt vann. To samlinger med bestikk er fortsatt bestikk hvis de kombineres. Men to forskjellige hus kan ikke "kombineres" til et nytt hus på samme måte, uten å plukke dem fra hverandre og bygge et nytt hus. Min eiendom og naboens eiendom er ikke en "eiendom", selv om vi tenker på dem under ett. Dermed kan vi si at vann og bestikk har kumulativ referanse, mens hus og eiendom ikke har det. Dette tilsvarer skillet mellom masse- og tellesubstantiver: vann og bestikk er massesubstantiver, mens hus og eiendom er tellesubstantiver. Hvis de er bøyd i flertall, får tellesubstantiver også kumulativ referanse. Hvis vi kombinerer to samlinger av frimerker, får vi noe som fortsatt kan beskrives som frimerker. Kumulativ referanse er også relevant for bestemmelse av telisitet i verbfraser. Veldig grovt sagt er en verbfrase telisk hvis den presenterer en hendelse som avsluttet, og atelisk hvis den presenterer hendelsen som (potensielt) uavsluttet. Krifka (1989) diskuterer dette nærmere.
Gruppenavn
Et gruppenavn er, som navnet tilsier, et substantiv som refererer til en gruppe. Eksempler på dette er «komité», «klynge» og «flokk». Slike substantiver refererer til grupper som består av mer enn ett individ, selv når de er bøyd i entall. Dette gjør at substantivfraser med et slikt substantiv som kjerne får litt andre egenskaper enn andre substantivfraser. For eksempel kan gruppesubstantivfraser opptre som subjekt for kollektive predikater, selv når de er bøyd i entall. Et kollektivt predikat er et predikat som normalt ikke kan ta entallssubjekter, for eksempel predikater som «omringe huset».
Abstrakte substantiver vs. konkrete substantiver
Et abstrakt substantiv refererer til et objekt som ikke har fysiske egenskaper, som masse, bredde, høyde, osv. Eksempler på dette er «skjønnhet», «temperatur», «teori» og «idé».
Jødeopprørene
Andre opprør mot Roma og det senere Østromerriket i provinsen Palaestina:
Bakgrunn
Romerriket bestod av mange forskjellige folkeslag, men få avvek så mye fra de andre som jødene. Ettersom jødedommen var en monoteistisk religion, nektet jødene å betrakte den romerske keiseren som en guddom, noe som satte jødene i en farlig politisk situasjon.
Da Julius Cæsar begynte å få makt i Romerriket, og kom i strid med Pompeius, valgte jødene å støtte Julius Cæsar i 47 f.Kr. mot Pompeius. Som takk fikk jødene lov til å fritt utøve religionen sin og jødene i Romerriket fikk lov til å betale tempelskatt til tempelet i Jerusalem. Under senere romerske keisere var forholdet vanskeligere.
Jødeopprøret 66-77
I 66 e.Kr. gjorde en romersk stattholder krav på tempelskatten, noe som førte til jødisk opprør. De drepte både stattholderen og mennene hans. Roma svarte med krig, og i 70 e.Kr. erobret keiser Vespasians sønn Titus Jerusalem etter et halvt års beleiring. Byen og tempelet brant ned til grunnen, og 30 000 jødiske fanger ble solgt som slaver. Opprøret holdt imidlertid på en stund til, og er hva som senere blitt karakterisert som Det første jødisk-romerske krig (66-73 e.Kr.).
Jødeopprøret 115-117
Det andre jødeopprøret (115-117 e.Kr) eller Kitoskrigen, var et opprør i Kyrenaika. Betegnelsen «Kitoskrig» kommer av den romerske generalen Lusius Quietus som slo ned opprøret.