cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Oskar Engene
Jan Oskar Engene (født 8. august 1966 i Ålesund) er en norsk statsviter som jobber som førsteamanuensis ved Institutt for sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen. Engene er særlig kjent for sine arbeider om terrorisme. Hovedfagsoppgaven hans fra 1993 het Terrorisme i Vest-Europa 1950-1990: Vold, legitimitet og stat. I noe omskrevet form ble denne gitt ut under tittelen Europeisk terrorisme – vold, stat og legitimitet på TANO i 1994. Terrorisme var også tema for doktoravhandlingen fra 1998, Patterns of terrorism in Western Europe.
Ved siden av studiene av terrorisme har Engene også skrevet flere artikler om vitenskapsfilosofen Karl Popper. Jan Oskar Engene er også en av Norges fremste forskere i faget vexillologi. Han var fra 2000 redaktør for tidsskriftet Nordisk Flaggkontakt, utgitt av Nordisk Flaggselskap til siste nummer 53 ble trykt høsten 2011. Engene var selv en av de fremste bidragsyter til tidsskriftet.
Midt-Norge
Midt-Norge er en region i Norge med varierende avgrensning, avhengig av hvem som bruker det. Midt-Norge er ikke et veldefinert geografisk område og kan ikke regnes som en landsdel. Snevrest forstått utgjøres det av fylket Trøndelag, utfra en tradisjonell inndeling av landet i fem landsdeler. I videre betydning kan det også omfatte Nordmøre eller hele Møre og Romsdal fylke, Nord-Østerdal, og/eller Helgeland i Nordland fylke.
Litteratur
I Aksel Arsdals lærebok Handelsgeografi fra 1924, brukes «Midtnorge» som begrep for Trøndelag, Møre og Romsdal. Samme definisjon og skriftform brukes av Vivian Ringnes i 1988. I dag ser «Midt-Norge» (med bindestrek) ut til å være langt vanligere i skriftlig form.
Administrative avgrensninger
I mange sammenhenger (som språklig og kulturgeografisk) regnes Nordmøre-delen av Møre og Romsdal, og delvis også Romsdal, som en del av Midt-Norge, mens Sunnmøre og delvis også Romsdal i større grad regnes til Vestlandet.
Eksempler på offentlige institusjoner som bruker eller har brukt "Midt-Norge" som en del av sin regionale inndeling, er Helse Midt-Norge; Frostating lagdømme; Skatteetaten, Skatt Midt-Norge; Utlendingsdirektoratet, regionkontor Midt-Norge; Integrerings- og mangfoldsdirektoratet Midt-Norge; Arbeidstilsynet Midt-Norge; Kystverket Midt-Norge; og Statens vegvesen, region midt. Disse dekker alle fylkene Trøndelag og Møre og Romsdal.
Regionavisen Adresseavisen definerer på sin side Midt-Norge som Trøndelag, Nordmøre, fem kommuner i Nord-Østerdalen, og de sørligste kommunene i Nordland fylke. Dette utgjør samtidig avisens dekningsområde.
Fransk litteratur
Fransk litteratur omfatter generelt litteratur skrevet på fransk, spesielt av franske borgere, men begrepet kan også henvise til litteratur skrevet av forfattere som bor i Frankrike, men taler andre språk enn fransk. For litteratur skrevet på fransk av forfattere fra andre land (slik som Belgia, Sveits, Canada, Senegal, Algerie og Marokko), se frankofon litteratur.
For å dekke et så vidtfavnende emne, er denne artikkelen inndelt i en serie separate historiske artikler:
«Lingua franca»
Fransk litteratur er en romansk dialekt avledet fra vulgærlatin og tungt påvirket av keltiske språk og det germanske språket til frankerne. Den litteraturen som oppsto i middelalderens Frankrike på begynnelsen av 1000-tallet var et av de eldste litteraturen på morsmålet, og ikke på latin, i det vestlige Europa og ble en nøkkelkilde til litterære temaer i middelalderen over hele det europeiske kontinentet.
Selv om den europeiske framspringet av fransk litteratur ble forbigått og delvis overskygget av morsmålslitteraturen i Italia på 1300-tallet gikk litteraturen i Frankrike gjennom en revolusjon på 1500-tallet, og gjennom det politiske og kunstneriske programmet til Ancien Régime kom fransk litteratur til dominere europeiske brev på 1600-tallet.
På 1700-tallet ble Frankrike det litterære «lingua franca» og diplomatspråket i Vest-Europa, og til en viss grad også i Amerika, og franske brev hadde en gjennomgående innvirkning på alle europeiske og amerikanske litterære tradisjoner mens det på samme tid ble selv tungt påvirket av andre nasjonale tradisjoner, eksempelvis den britiske og tyske romantikken på 1800-tallet. Den franske litterære utviklingen på 1800-tallet og 1900-tallet hadde en spesiell sterk effekt på den moderne verdenslitteraturen, blant annet på symbolismen, naturalismen, «roman-fleuves» til Honoré de Balzac, Émile Zola og Marcel Proust, surrealismen, eksistensialismen og «det absurde teater».
Fransk imperialisme og kolonialisme i Amerika, Afrika og det fjerne Østen hadde brakt fransk språk til ikke-europeiske kulturer som omformer og bidrar til den franske litterære erfaringen av i dag.
Under de aristokratiske idealene til ancien régime («honnête homme») ble den nasjonale ånd av det postrevolusjonære Frankrike og masseutdanningsidealene til Den tredje republikken og det moderne Frankrike. Franskmennene har fått en gjennomgående kulturell tyngde til deres litterære arv. I dag legger franske skoler vekt på studiet av romaner, teater og poesi (ofte lært utenat). De litterære kunstarter er tungt støttet av staten og litterære priser er nyheter i media. Académie française og Institut de France er viktige lingvistiske og kunstneriske institusjoner i Frankrike, og fransk fjernsyn viser programmer i beste sendetid om og med forfattere og poeter. Det mest sette programmet i Frankrike gjennom tidene var Apostrophes, et ukentlig talkshow om litteratur og kunst. Litteratur har stor betydning for det franske folk og spiller en viktig rolle i deres følelse av identitet.
Franske nobelprisvinnere i litteratur
De følgende franske eller franskspråklige forfatterne har vunnet Nobelprisen i litteratur:
Liste over klaversonater av Domenico Scarlatti
Den italienske komponisten Domenico Scarlatti (1685–1757) skrev 555 sonater i løpet av sin levetid. Disse er anerkjent som et betydelig bidrag til utviklingen av de musikalske og tekniske standardene for keyboardmusikk.
Borviktunnelen
Borviktunnelen er en 46 m lang veitunnel på fylkesvei 520 i Sauda kommune i Rogaland. Tunnelen ligger ved Saudafjorden. Den åpnet i 1988.
Brian Baker (musiker)
Brian Baker (født 25. februar 1965) er en amerikansk gitarist. Han har vært gitarist i Bad Religion siden 1994. Han ble tilbudt å spille i R.E.M., men takket nei og gikk til Bad Religion istedenfor, og erstattet dermed Brett Gurewitz, som sluttet. Ved Gurewitz' tilbakekomst i 2001 fortsatte også Baker i bandet.
Tidligere har Baker spilt med blant andre Minor Threat, Meatmen og Dag Nasty. I korte perioder var han også medlem i Government Issue og Samhain.
Wusu
Wusu eller Usu (kinesisk: 乌苏; pinyin: Wūsū) er et byfylke i prefekturet Tacheng i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Folketallet var på 203,300 innbyggere i 1999.
Økonomi og samferdsel
I fylket ligger Wusu kullkraftverk litt øst i byområdet Wusu, med en effekt på 660 MW.
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Primus Classic
Grand Prix Impanis-Van Petegem (Primus Classic) er et belgisk endagsritt i landeveissykling som arrangeres hvert år i september. Rittet har blitt arrangert siden 2011. Rittet er av UCI klassifisert med 1.HC og er en del av UCI Europe Tour.
V10-motor
En V10-motor er en motor med ti sylindere i V-form.
Inntil nylig har ikke V10-motorer vært særlig utbredt; en V12-motor er kun marginalt mer komplisert og har en roligere gange, mens en V8 er mindre komplisert og mer økonomisk. Moderne teknologi har nå gjort det mulig å benytte V10-motorer der en V8 ville vært for svak, og en V12 ville vært for komplisert eller for stor.
Dodge var den første produsenten som utviklet en moderne V10-motor, med utgangspunkt i sin LA-series-motor. Opprinnelig var tanken å bruke motoren i mindre lastebiler, men den første produksjonsmodellen som var utstyrt med V10-motoren var sportsbilen Dodge Viper. Senere ble motoren også brukt i Dodge Ram (fra 1994), i sin opprinnelige lastebildesign. Denne motoren forsvant i 2003, samtidig med at modellen Dodge Ram SRT-10 ble introdusert med motoren fra Viper. Denne lette lastebilen var ment å konkurrere med Fords F-150 SVT Lightning.
Europeiske bilprodusenter var tregere med å benytte V10-konfigurasjonen, men etter hvert ble motortypen benyttet i superbiler fra Lamborghini og Porsche, og senere benyttet BMW og Audi V10-motorer i sine sedanmodeller (5-serie og A6, respektivt). Volkswagen har også utviklet en V10-motor, denne er dieseldrevet.
Liste over biler utstyrt med V10-motor
(Sortert alfabetisk etter produsent, deretter etter årsmodell)
Sjonstitunnelen
Sjonstitunnelen er en veitunnel i Rana kommune i Nordland. Tunnelen er en del av fylkesvei 17. Den er 368 meter lang.
Svegssjön
Svegssjön er en innsjø i Härjedalen i Sverige. Den har navn etter den nærliggende byen Sveg. Svegssjön er en kraftverksdam som oppsto da Ljusnan, Veman og Härjeån ble oppdemt i 1975. Innsjøen har et areal på ca. 60 km² og høyden varierer mellom 358 og 369 meter over havet.
Det finnes to kraftverk i direkte tilslutning til sjøen. Det største anlegget, som omfatter selve Svegdammen, ligger i nærheten av Sveg. Det mindre kraftverket, som ble bygget allerede i 1919, ligger ved Kvarnforsen i Härjeån, der denne munner ut i Svegssjön. Anlegget ble bygd om i 1966 og 2006, og eies av Härjeåns Kraft AB.
Thomas Henry Burgoyne
Thomas Henry Burgoyne (født ca. 1855, død ca. 1895) var pseudonymet på en engelsk eller skotsk okkultist ved navn Thomas Henry Dalton. I årene 1884–1886 var han sekretær i det hermetiske broderskap av Luxor. Burgoyne ble muligens født i 1855.
I årene 1899–1900 publiserte han et tobindsverk med tittelen Light of Egypt.
Josef Blösche
Josef Blösche (1912-1969) var soldat i Schutzstaffel (SS) og tjenestegjorde i Sicherheitsdienst som rottenführer under andre verdenskrig. Han tok del i likvidasjoner av en rekke sivile
Blösche ble dømt til døden for krigsforbrytelser og henrettet i 1969.
Bakgrunn
Blösche var født i Sudetenland av etniske tyskere, men dette området ble etter første verdenskrig overført til den nye staten Tsjekkoslovakia i henhold til Saint-Germain-traktaten. Han var fra en familie av bønder som i tillegg drev et lokalt vertshus. Han sluttet seg til NSDAP og SS i 1938 etter Tysklands innmarsj i Sudetenland og slik ble okkupert av Tyskland.
Andre verdenskrig
Han tjenestegjorde i forskjellige småjobber innen SS i Warszawa fra mars 1940. Fra august til oktober 1941 var han medlem i en Einsatzgruppe som likviderte sivilister i den okkuperte delen av Sovjetunionen. Deretter ble han underlagt Sicherheitsdienst (SD) og tjenestegjorde i vaktholdet av den jødiske gettoen i Warszawa sommeren 1942, da den store deportasjonen til tilintetgjørelsesleiren Treblinka begynte. I gettoen ble han fryktet for vilkårlige likvidasjoner og sin brutalitet. Han er særlig kjent for å være avbildet ved siden av en liten jødisk gutt i mai 1943 i Warszawagettoen under oppstanden og ble gjennom dette berømte fotografiet et symbol på de tyske grusomhetene mot jødene i Polen.
Etter krigen
Da krigen sluttet, ble han satt i sovjetisk krigsfangenskap. Fra juli 1946 var han i en arbeidsleir i Vítkovice i Tsjekkia. Her ble han skadet i ansiktet under en arbeidsulykke, noe som medførte at han senere ikke ble gjenkjent. Han var arbeidsudyktig til juni 1947 og ble etterpå løslatt. Han dro til Urbach i Thüringen hvor familien hans hadde bosatt seg etter krigen. Han begynte et nytt liv som gruvearbeider i Øst-Tyskland uten å vekke oppmerksamhet.
Han ble senere gift og fikk to barn. Men i 1961 ble han angitt av en tidligere kollega fra SS under krigsforbrytersaken mot denne. Statsadvokaten i Hamburg fikk vite Blösches oppholdssted i mars 1962. Arrestordre ble utstedt 4. mai 1965, men uten å informere myndighetene i DDR.
Først i april 1966 opplyste de vesttyske påtalemyndighetene DDR-statsadvokaten om saken. Til dette tidspunktet hadde Stasi etter uoffisielle informasjoner allerede begynt å undersøke Blösches fortid. Etter ny etterforskning ble Blösche arrestert i januar 1967. Han ble varetektsfengslet i Stasis sentrale varetektsfengsel i Berlin-Hohenschönhausen. I april 1969 ble han funnet skyldig i krigsforbrytelser. Han ble henrettet ved nakkeskudd 29. juli 1969.
Jakob Knudsen
Jakob Christian Lindberg Knudsen (født 14. september 1858, død 21. januar 1917) var en dansk prest og forfatter. Han var født i Rødding, der faren Jens Lassen Knudsen var høyskolelærer før han ble prest i et landsogn i Jylland.
Jakob Knudsen ble cand.theol i 1881 og samme år lærer på Askov højskole. I 1890-96 var han prest i valgmenigheten i Mellerup ved Randers. Han er blant annet forfatter til salmene «Se, nu stiger solen» (1891) og «Tunge, mørke natteskyer» (1890). Den førstnevnte står i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Han ble flere ganger nevnt som seriøs kandidat til Nobelprisen i litteratur.
Biografi
Rødding gikk tapt for Danmark etter krigen i 1864 da Slesvig-Holsten tilfalt Prøyssen. I et par år gikk Jakob Knudsen hjemme på prestegården og deltok i noe undervisning på Askov, til han ble sendt til København på studentkursus for å ta en kjapp teologisk embedseksamen. Innenfor grundtvigianismen var ikke ungdommen stemt for studier eller dyperegående teologi. Knudsen ønsket egentlig å studere filosofi, men tok seg nær av konfliktene i universitetsmiljøet mellom den gamle, teologisk påvirkede filosofien og moderne tenkning introdusert av Georg Brandes. Ingen av delene appellerte til en høyskoleungdom som etter sigende sovnet over bøkene fordi han ville tenke seg til å være filosof, ikke lese. Han dro nedslått hjem til Jylland - og ble omgående sendt til Askov av sin far, der han i 1881 ble ansatt som hjelpelærer. Senere avanserte han nok til å kunne gifte seg med Sophie Frederikke Plockross fra en troende københavnsk overklassefamilie, datter av kanselliråd Harald Christian Plockross. På Askov utviklet han seg som foreleser og ble regnet som en glimrende oppleser av eldre litteratur, særlig var han kjent for sine one-man-fremføringer av Holbergs komedier.
På Askov hadde han sin litterære debut med versfortellingen Bent Kongebroder (1884), om Knud den hellige og hans bror Benedikt Svendsen i Albani kirke i Odense kort før kongedrapet. Mer humoristisk utga han sin oversettelse til hanherredmål av en rettstale av Cicero: Den først' af de catalinarisk' Taaler af Marcus Tullius Cicero øwersaate paa Jysk af Jakob (1887). Dette plagsomme pensumstykket gikk dermed rett inn i tradisjonen etter St. St. Blicher og hans bruk av Jyllands dialekter. Jakob Knudsen selv lot i sine bøker gladlynte personer snakke fynsk dialekt, slik som greven i Den gamle Præst. Henrik Pontoppidan kalte ham kontrabassen i det danske litterære orkester, hvor hans «ensomme, ærlige brummetone» virket velgjørende. Knudsen tilhørte det folkelige gjennombruddet rundt 1900, men var den eneste av deltakerne med alle sine forutsetninger innenfor Grundtvigs kulturverden, høyskolebevegelsen. Knudsen havnet mellom to stoler, for han var uten sympati for moderne humanitetsidealer, men bitende kritisk mot en særlig høyskolementalitet som satte ham utenfor sitt eget miljø.
Knudsen trivdes ikke på Askov, og slo til straks vennen Jens Bek, forstander for høyskolen i Mellerup ved Randersfjorden, oppfordret ham til å bli prest for Mellerups nye grundtvigske valgmenighet og samtidig undervise på høyskolen. Etter seks år der ble han skilt i 1893, en skandale han så vidt reddet seg igjennom uten å miste sitt embete. Men da han i 1896 giftet seg med forstanderens 19 år gamle datter Helga Bek, ble han fordømt. Det var vanskelig å finne en prest som ville vie en fraskilt, og umulig å fortsette som veileder for skolens elever og menigheten i Mellerup. De nygifte måtte flytte til trange kår i Randers, senere til Sjælland der de i senere år så seg råd til å bo i en staselig villa. Innlosjering under dårlige forhold på turnéene svekket helsen hans betydelig, og nyresmerter og gikt plaget ham fortsatt etter at han var blitt en etterspurt forfatter. I 1901 flyttet han og konen til Glostrup, i 1904 til Nyhusene ved Hillerød, 1909 til Birkerød hvor han døde.
Forfatterskap
Først som førtiåring ga Jakob Knudsen seg for alvor i kast med å skrive. Han tar utgangspunkt i egne erfaringer som møtet med grundtvigianismen, kristendommen og Jyllands almue- og bondekultur. Han skriver lidenskapelig og kompromissløst om sine personers voldsomme indre motsetninger, men kommer frem til at det er gjennom troen på Gud at angsten overvinnes, så man får mot til å være seg selv. Villy Sørensen mente at Knudsen aldri fikk frigjort seg fra sin autoritære far, fordi han ikke maktet å reise tvil om at han hadde hatt en lykkelig barndom. I stedet ble den strenge oppdragelsen for Knudsen en forutsetning for å tro. Villy Sørensens kritikk medførte at Jakob Knudsens forfatterskap kom helt i bakgrunnen. Fra 1970-tallet kom det ikke flere gjenopptrykk.
TV 2 Sporten
TV 2 Sporten driver også nettstedene tv2sporten.no og altomfotball.no
Ansatte
Nåværende ankerduo i Sportsnyhetene:
Thoralf Ulrik Qvale
Thoralf Ulrik Qvale (født 6. januar 1940) er en norsk arbeidsforsker og professor. Han er seniorforsker ved Arbeidsforskningsinstituttet (AFI) og gjesteprofessor ved Business School, Imperial College of Science, Technology and Medicine, London. Han har også vært forskningsleder ved AFI og ledet bedriftsutviklingsgruppen ved instituttet, samt vært gjesteprofessor ved Graduate School of Management, Sabanci-universitetet i Istanbul. Han var direktør for Senter for bedre arbeidsliv 1988-93. Qvale er utdannet sivilingeniør ved NTH i 1966 og medlem av fagkollegiet ved NTNU for dr.ing. programmet.
Borgerrettigheter
Borgerrettigheter er individets beskyttelse og privilegier som er gitt til alle borgere, og som er festet i lovverket. Borgerrettigheter skiller seg fra menneskerettigheter og naturlige rettigheter. Borgerrettigheter er rettigheter som er gitt av nasjoner, til borgerne som befinner seg innenfor disses territorialgrenser, mens naturlige- og menneskerettigheter er rettigheter som mange hevder at individet får ved fødselen. For eksempel hevdet filosofen John Locke at naturlige rettigheter til liv, frihet og eiendom burde omgjøres til borgerrettigheter og beskyttes av alle stater som en del av den sosiale kontrakt. Andre har argumentert med at mennesker får visse rettigheter ved fødselen, eller blir gitt disse av Gud, og at dette er naturlige rettigheter som har eksistert før alle statsdannelser. I moderne tid er begrepet borgerrettigheter særlig brukt i forbindelse med situasjonen i stater der enkelte grupper har stått uten rettigheter som andre grupper har hatt, eksempelvis i USA der det frem til 1960-tallet var en formell diskriminering av den svarte befolkningen.
Lover som sikrer borgerrettigheter kan være skrevet ned, avledet fra sedvane eller underforståtte. I USA og på mesteparten av det europeiske fastlandet er slike lover vanligvis skrevet ned. Eksempler på slike rettigheter kan være retten til erstatning når man blir skadet av en annen person, personvern og retten til privatliv, rett til å fredelige protester, retten til rettferdig etterforskning dersom man er mistenkt for en forbrytelse, og mer generelle rettigheter slik som stemmerett, rett til frihet, handlefrihet, og rett til likebehandling. Ettersom sivilisasjoner skred frem og ble formalisert gjennom nedskrevne grunnlover, ble noen av de viktigste rettighetene gitt til borgerne. Der disse rettighetene ble funnet utilstrekkelige, har borgerrettighetsbevegelser dukket opp som redskap for å kreve mer lik og rettferdig behandling for alle borgerne, og for å presse fram lover for å fjerne eksisterende diskriminering.
Teoretisk bakgrunn – rettigheter som begrep
Wesley Newcomb Hohfeld fastholdt at analyse av rettslige spørsmål ofte ble rotete og inkonsekvent, fordi rettslige begreper er feilaktig forstått. Det første spørsmålet som måtte løses var da å forstå hva rettigheter betyr i borgerrettighets-sammenheng. Det finnes i hovedsak to åndsretninger på området:
Hohfelds rettighetsbegrep
Hohfeld skilte rettigheter fra friheter, og makt fra immunitet – begreper som ofte blir brukt om hverandre til daglig, men som fra et filosofisk ståsted er forskjellige. Ved å se likhetene mellom disse begrepene, håpet han å forklare de rettslige interessene som har utviklet seg i borgersammfunnet, og å besvare spørsmålet om hvorvidt borgerne av en stat har rett til å benytte seg av de forskjellige formene for sosiale ytelser.
Selv om order rettighet ofte blir brukt om frihet, makt, eller immunitet, skilte Hohfeld klart mellom disse. Faktisk så beskrev Hohfeld frihet som a priori (årsaksbestemt) med henblikk på rettslige forhold, og noe som forelå lenge før rettssamfunn ble innført, og en makt i den grad at det ikke kunne begrenses ved lov. Kort fattet mente Hohfeld at enhver som forsøker å gjøre inngrep i borgernes frihet klart måtte bevise at de hadde rett til å gjøre dette. Gjennom mer enn 80 år med betraktninger, har det blitt sådd noe tvil og hvorvidt denne samlingen begreper er filosofisk holdbart. Kjernen i denne samstillingen mellom rettighet, plikt og frihet består den dag i dag som et spennende argument.
Rettferdig samfunn
John Rawls utviklet en modell av en annen form for rettferdig samfunn som var avhengig av:
Kritikere av Rawls tilnærming betviler om forskjellighetsprinsippet er fornuftig for en stat som konsekvent benytter seg av den kapitalistiske modellen. Rawls idéer har forøvrig påvirket innføringen av sosiale markedsøkonomier innenfor kapitalistiske system i europeiske land, slik som Tyskland.
Minimal forfatning
Robert Nozick presenterte en modell for den minimale forfatning, beskrevet som libertarianisme. Nozick hevdet at ingen stat noensinne er berettighet til å tilby noe mer enn det mest grunnleggende av statlige oppgaver, og videre, at hva som eventuelt måtte finnes av rettigheter kun eksisterer i den negativ forstand at disse ikke ennå har blitt forbudt. Han fornektet muligheten for at en borger kunne ha rettigheter som ville kreve at andre tilbyr ham eller hun tjeneste på statens bekostning, og forsøkte å illustrere dette gjennom en berettigelseteori:
Nozick mente derfor at det ikke finnes noen positive borgerrettigheter, kun rettigheter til eiendom, og rettigheter til selvbestemmelse. For ham var et rettferdig samfunn et samfunn som gjør så mye som mulig for å beskytte enhvers uavhengighet og frihet til å gjøre det en vil for å gagne seg selv. Dette er et viktig teologisk prinsipp: Den Jeffersonske politiske filosofis rett til streben etter personlig lykke, er friheten til å utføre enhver handling så lenge det ikke begrenser den samme rettigheten hevdet av en annen.
Kritikere av denne modellen hevder at en stat som ikke tilbyr noen tjenester til sine borgere er utilstrekkelig.
Forskjellen mellom Rawls og Nozick er at Rawls mente at en stat alltid skulle tilby det mest fundamentale for tilværelsen, mens Nozick ikke ga noen innrømmelser, bortsett fra individets frihet til å alltid strebe etter egen lykke.
Underforståtte rettigheter
Underforståtte rettigheter er rettigheter som en domstol regner som eksisterende, selv om det ikke garanteres for gjennom lovverket eller sedvane, basert på teorien om at nedskrevne eller sedvanlige rettigheter nødvendigvis må inkludere underforståtte rettigheter. Et velkjent (og kontroversielt) eksempel på en underforstått rettighet, fra den amerikanske grunnloven, er retten til privatliv og personvern, som USAs høyesterett i 1965 erkjente at eksisterte i rettssaken Griswold v. Connecticut. Denne avgjørelsen fastslo individets rett til å bestemme over sin egen helse ved å bruke prevensjon, der loven i Connecticut fastslo at bruk av prevensjon var ulovlig. I tillegg så slo USAs høyesterett i 1973 fast, i rettssaken Roe v. Wade, at staten ikke kan forby muligheten til selvbestemt abort, da dette er beskyttet gjennom den underforståtte rettigheten til privatliv. Som en regel kan delstatsforsamlingene i USA utvide borgerrettighetene utover det den amerikanske grunnloven garanterer, men de kan ikke innskrenke disse.
USA
Borgerrettigheter kan i en forstand referere til lik behandling av alle borgere uavhengig av rase, kjønn eller andre sosiale klasser, eller det kan referere til lover som påberoper seg positive friheter. Et eksempel på det førstnevnte er fra rettssaken Brown v. Board of Education fra 1954, som dreide seg om hvorvidt lover som påbød rasemessige skiller i skolesystemet i enkelte delstater i USA, var grunnlovsstridige. USAs høyesterett avgjorde her at det var tillatt å skille elever basert på rase. Dette ble deretter omgjort gjennom loven om borgerrettigheter fra 1964, som hevder at «(a) Alle personer har krav på full og lik tilgang på varer, tjenester, bekvemmeligheter, privilegier, fordeler og underbringelse på ethvert sted for felles benyttelse, som definert i denne seksjon, uten diskriminering eller skille på bakgrunn av race, farge, religion eller nasjonal opprinnelse.» Denne loven, og loven om beskyttelse av folk med manglende evner (som oftest handikappede) fra 1990, nevner en rekke borgerrettigheter som er garantert av det 14. grunnlovstillegget til den amerikanske grunnloven. På tross av at dette grunnlovstillegget vanligvis blir sett på som borgerrettighetstillegget, blir all grunnlovsfestet beskyttelse i USA sett på som borgerrettigheter. Thomas Jefferson skrev i 1774 at «Et fritt folk hevder sine rettigheter som avledet fra naturlover, og ikke som en gave fra øverste rettsinstans.»
Kåre Bjørkøy
Kåre Bjørkøy (født 22. februar 1947) er en norsk operasanger, professor og musikkforsker.
Han er oppvokst på gården Bjørkøya i Hemne i Trøndelag og er bror til ordfører Gunnar Bjørkøy og sangprofessorene Svein Bjørkøy ved Norges musikkhøgskole og Harald Bjørkøy ved Griegakademiet. Kvartetten turnerte blant annet Nord-Dakota (1996).
Bjørkøy studerte til mastergrad (1975) i nordiske sprog og musikkologi ved Institutt for musikk, der han var tilsatt som professor i sang til og med 2018. Han er nå professor-emeritus. Hans forskerarbeid har dreiet seg om stemmens fysiologi. Han har også gitt kurs i Sverige og Finland.
Hans operale debut kom i Den Norske Opera (1975) som Hertugen i Verdis Rigoletto. Derpå var han i en rekke roller ved operaene i Stockholm, København, Malmø, Umeå og Århus, samt grammofonopptak og plateutgivelser med ledende symfoniorkestre i Norden.
Sylinder (motor)
En sylinder er den mest sentrale delen i en stempelmotor, nemlig hulrommet der stempelet beveger seg. Flere sylindre er vanligvis satt side ved side i motorblokken, som vanligvis er støpt i aluminium eller jern. Sylinderne fôres så ofte med sylinderforinger av et hardere metall, eller av materialer som Nikasil. Keramiske foringer har også vært forsøkt uten særlig suksess, med unntak av i dampmotorer som kun opererer på lave turtall. En sylinders volum er arealet ganget med avstanden stempelet vandrer inne i sylinderen (slaglengden). Motorens volum er volumet av én sylinder ganget med antall sylindre i motoren.
Et stempel er montert inne i hver sylinder og utstyrt med såkalte stempelringer, som er montert rundt stempelets utside i maskinerte slisser, vanligvis to ringer for kompresjon samt én ring for tetning. Disse ringene tetter mot sylinderveggene, med kun et ørtynt lag olje mellom sylindervegg og stempelring. Denne kontakten, og den resulterende slitasjen, forklarer behovet for et hardere metall på den indre overflaten av en sylinder.
Quentin Tarantino
Quentin Jerome Tarantino (født 27. mars 1963 i Knoxville i Tennessee) er en amerikansk regissør, skuespiller, produsent, forfatter og manusforfatter. Han vant Oscar for manuset til Pulp Fiction (1994), som også ble nominert til beste film. På filmfestivalen i Cannes samme år vant han Gullpalmen for filmen.
Biografi
Tarantino ble født i Knoxville i Tennessee av Tony Tarantino, en italiensk-amerikansk skuespiller og musiker, og Connie McHugh, en lege. Like etter Quentins fødsel giftet mora seg med musikeren Curt Zastoupil, som Quentin utviklet et sterkt forhold til. Han startet i barnehage i 1968. Tre år senere flyttet familien til El Segundo i Los Angeles, hvor Tarantino gikk på Hawthorne Christian School. 14 år gammel skrev han sitt første filmmanus, The Amazing Adventures of Mr. Lee. Som 16-åring mislyktes han i å fullføre utdannelsen ved Narbonne High School i Harbor City, California, og begynte på skuespillerskolen James Best Theatre Company i stedet.
I 1984 begynte Tarantino å arbeide på en videobutikk. Han ble en god venn av filmskaperen Roger Avary, som han senere arbeidet sammen med. Samtidig som han studerte skuespillerkunst ved Allen Garfield's Actors' Shelter i Beverly Hills, begynte han å konsentrere seg om manusskriving.
Han er siden november 2018 gift med modellen Daniella Pick.
De hensynsløse (1992)
Etter at Tarantino møtte filmprodusenten Lawrence Bender på en Hollywood-fest, ble han oppfordret til å skrive et manus. Resultatet ble gangsterthrilleren De hensynsløse (1992) som hadde urpremiere på Sundance filmfestival, hvor den ble nominert til juryprisen. Det er en dialogpreget ransfilm. Skuespilleren Harvey Keitel fikk lese manuset og bidro økonomisk, co-produserte filmen og spilte en av hovedrollene.
Natural Born Killers (1994)
Det andre manuskriptet til Tarantino var Natural Born Killers. Tarantino ønsket å regissere filmen selv, men endte opp med å selge manuset. Regien gikk til Oliver Stone, som foretok flere forandringer i manuset. Tarantino prøvde å få navnet sitt fjernet fra rulleteksten, da han ikke var enig i endringene Stone gjorde.
Pulp Fiction (1994)
Som følge av suksessen med De hensynsløse, ble Tarantino tilbudt en rekke prosjekter, inkludert Speed og Men in Black, men han dro i stedet til Amsterdam for å arbeide med manuset til Pulp Fiction, som gav ham både Gullpalmen og Oscar for beste originalmanus i 1994.
Four Rooms og From Dusk Till Dawn (1996)
Etter Pulp Fiction bestemte Tarantino seg for å regissere et segment i episodefilmen Four Rooms (1996). Segmentet han sto bak var «The Man from Hollywood», som er en hyllest til TV-serien Alfred Hitchcock presenterer. Denne episodefilmen fikk lunken mottakelse av både publikum og kritikerkorpset.
Tarantino var både manusforfatter og skuespiller i Robert Rodriguez' From Dusk Till Dawn (1996), som møtte blandet kritikk og førte til to oppfølgere, hvor Tarantino og Rodriguez bare opptrådte som eksekutiv-produsenter.
Jackie Brown (1997)
Tarantino regisserte sin tredje film i 1997. Jackie Brown bygger på Elmore Leonards roman Rum Punch. Filmen er en hyllest til blaxploitationfilmer og hadde Pam Grier i hovedrollen. Hun spilte i en rekke filmer innen den nevnte sjangeren på 70-tallet. Etter dette gikk Tarantino på Broadway-scenen i Wait Until Dark av Frederick Knott.
Kill Bill Vol. 1 & 2 (2003/04)
Tarantino hadde planer om å lage krigsfilmen Inglourious Basterds, men prioriterte Kill Bill (lansert i henholdsvis 2003 og 2004) i stedet. De skulle originalt være én film, men studioet syntes det ble for langt, så den ble sluppet i to deler. Disse to filmene er hevnfilmer med sterke assosiasjoner til Wuxia (kinesisk kampkunst), den japanske filmretningen Jidaigeki, spaghettiwestern og italienske grøssere (giallo). Den todelte filmserien er basert på figuren «The Bride» og et sujett som Tarantino og Kill Bill-skuespillerinne Uma Thurman utviklet under innspillingen av Pulp Fiction. I 2004 returnerte Tarantino til Cannes filmfestival for å bidra som jurypresident. Kill Bill kunne dermed ikke delta i konkurransen, men ble vist i sideprogrammet som en tre timer lang versjon bestående av begge filmene i serien. Gullpalmen gikk dette året til Michael Moores kontroversielle dokumentar Fahrenheit 9/11.
Det har vært planer om flere filmer, men det har ikke materialisert seg.
Sin City og Grindhouse (2005/07)
Tarantino ble kreditert som gjesteregissør i neo noir-filmen Sin City (2005), regissert av Frank Miller og Robert Rodriguez.
Sistnevnte arbeidet sammen med Tarantino i filmen Grindhouse (2007), som består av to separate filmer i én. Rodriguez regisserte filmen Planet Terror, mens Tarantino sto for Death Proof. Disse to filmene ble satt sammen til en dobbelfilm som fulgte etter hverandre på kinoene. I Norge og andre ikke-engelskspråklige land ble Grindhouse lansert som to filmer, der Planet Terror og Death Proof fikk hver sine visninger.
Inglourious Basterds (2009)
I 2009 fullførte Tarantino filmen Inglourious Basterds etter at han hadde arbeidet med manuset i nærmere ti år. Filmen hadde premiere ved Cannes-festivalen. En noe omarbeidet utgave fikk senere vanlig kinopremiere i september 2009.
Cristoph Waltz vant Oscar for beste mannlige birolle.
Django Unchained (2012)
Våren 2011 ble det kjent at Tarantinos neste film ville bli en spaghettiwestern, med navn Django Unchained. Christoph Waltz, som også spilte i Inglourious Basterds, spilte en av hovedrollene i filmen. Den hadde premiere i slutten av 2012 i USA, med norsk premiere 18. januar året etter.
The Hateful Eight (2015)
The Hateful Eight fra 2015 finner sted og tid etter borgerkrigen i USA (rundt år 1870) med flere skuespillere fra tidligere Tarantino-filmer som blant annet Samuel L. Jackson og Tim Roth.
Once Upon a Time... in Hollywood (2019)
Handlingen i Once Upon a Time... in Hollywood er lagt til Hollywood i 1969 og utforsker forholdet mellom tv-skuespilleren Rick Dalton og hans faste stuntmann Cliff Booth som opplever endringer i måten industrien opererer.
Once Upon a Time in Hollywood: A Novel (2021)
"Once Upon a Time in Hollywood: A Novel" bygger på filmen med samme navn, som ble utgitt i 2019.
Framtid
Det har også gått rykter om at Tarantino planlegger oppfølgere til Kill Bill-trilogien samt en film hvor to figurer fra De hensynsløse (Vic Vega) og Pulp Fiction (Vincent Vega) møtes i samme film. Tarantino har tidligere uttalt at disse figurene egentlig er brødre – selv om de altså per dags dato har operert i to forskjellige filmer.
Tarantino har flere ganger uttalt at hans neste film, hans tiende, vil bli hans siste.
Annen virksomhet
Selv om Tarantino først og fremst er regissør og produsent, har han også bidratt foran kamera. Spesielt blant filmer han har regissert selv, har Tarantino bidratt med små og store roller. I sin debutfilm De hensynsløse spiller han en av de seks bankranerne i rollen som Mr. Brown. I Pulp Fiction spiller Tarantino rollen som Jimmy, en gammel venn av Jules.
En langt mindre rolle hadde Tarantino i Jackie Brown, der han har stemmen på en telefonsvarer.
Tarantino har også en rolle i Django Unchained.
Filmografi
Bare produsent: Killing Zoe (1994), Curdled (1996) og God Said, 'Ha!' (1998).
Bare skuespiller: Sleep with Me (1994), Destiny Turns on the Radio (1995), Desperado (1996), Girl 6 (1996), Little Nicky (2000) og TV-serien Alias (2001).
NM i bandy 1989
'''Det 72. Norgesmesterskapet i bandy – 1989'''
Skeid vant seriemesterskapet. Skeid, Stabæk, Solberg, Drafn, Ready, Sarpsborg, Røa og Mjøndalen gikk til kvartfinale.
Elite B
Strømsgodset og Ullevål klare for 1. divisjon påfølgende sesong etter kvalifiseringserie med de fire nederste lagene i Elite B, samt de to øverste i 2. divisjon (Pors og Hosle).
Finale
Valle Hovin stadion, Oslo, 2. mars 1989, 800 tilskuere. Dommere: Harald Hansen, Sjur Kortgaard, Mjøndalen og Kjell A. Disch, Frem-31. Solbergs Odd Johnsen var fire måneder tidligere tapende cupfinalist i fotball for Brann.
Distriktsforhandler
Distriktsforhandler betegner en forretningsmessig virksomhet som innenfor et definert, geografisk område (salgsdistrikt) har enerett på salg og levering, og gjerne også service på et produkt for egen eller andres regning. I Norge er denne distribusjonsformen utbredt innenfor f.eks bilbransjen, maskiner og industriutstyr samt ferdighus og -hytter. Den primære økonomiske, salgs- eller markedsføringsoppgaven kan ligge hos en produsent, grossist, generalagent, importør eller nasjonal distributør. Hvilke nøyaktige rettsbetingelser som gjelder mellom en distriktsforhandler og hans leverandører er avhengig av avtaleforholdet mellom dem og ikke et relevant tema i forholdet til kundene.
De praktiske driftsbetingelsene med handel er bransjeavhengige, og også varierende for forskjellige typer produkter. For den som arbeider i et geografisk område med produkter fra grossister eller tilsvarende tilbydere er hensynet til egen inntjening avgjørende for de forholdsregler som tas avtalemessig med leverandørene. Temaet gjelder i første rekke bedrifter som primært arbeider i bedriftsmarkedene, men kan også gjelde bedrifter som tilbyr spesielle forbrukerprodukter eller arbeider i andre markedsnisjer.
Produktleverandører
Distriktsforhandlere har som hovedoppgave å selge og levere produkter og arbeider vanligvis med produkter fra mange leverandører som vanligvis er importører eller grossister. Unntaksvis kan leveringen også omfatte bruksanbefalinger eller andre arbeidsytelser, og leveringstilbudet kan omfatte reparasjonsservice eller vedlikehold.
Verksteder
Verksteder eller mobile serviceytelser er tjenester orientert rundt teknisk service. Disse arbeider ofte med produkter som det kan medføre en del kompleksitet å betjene servicemessig. De kan derfor være spesialister på bestemte typer vedlikeholdsoppdrag. Unntaksvis kan en produktleverandør ha reparasjoner som hovedaktivitet og i tillegg levere produkter fra butikk som urmaker er eksempel på. Kombinasjonen av verksted og varelevering er lite utbredt og ikke rasjonell vanligvis.
Oscarsteatern
Oscarsteatern eller «Oscars» (bygget 1906) er et privat teater i Stockholm, kjent som et av landets ledende i musikalsk teater, initielt ledet av  Albert Ranft (1906–26). Det er beliggende i Kungsgatan 63 og navngitt etter Kong Oscar II. Åpningsforestillingen var Frihetsbröderna av Jacques Offenbach (6. desember 1906).
Blant senere store oppsetninger nevnes My Fair Lady (1959-61, 766 ganger) og The Phantom of the Opera (1989-95,  1173 ganger).
Kardang
Kardang eller kardangaksel er en betegnelse som har sitt opphav i at det i hver ende av mellomakselen på biler og motorsykler er et universalledd, eller kardansk ledd, oppkalt etter den som regnes som oppfinneren, Girolamo Cardano (1501–1576).
Djupeviktunnelen
Djupeviktunnelen er en 36 m lang veitunnel på fylkesvei 520 i Sauda kommune i Rogaland. Tunnelen ligger ved Saudafjorden. Den åpnet i 1987.
Spansk kappe
Hodet til den straffede ble låst fast med en stang når vedkommende hadde fått tønnen ned over hodet, slik at den hvilte på skuldrene. På tønnen var det festet en lapp med opplysninger om navn og overtredelse. Den som ble straffet, måtte bære kappen gjennom gatene og utenfor kirken.
I Ludvig Holbergs komedie Det lykkelige skibbrud («Det lykkelige forliset») dømmes skurken Rosiflengius til å straffes med spansk kappe.
Straffemetoden ble avskaffet ved lov 17. mai 1848.
Indisium
Indisium (fra latin: indicare = «tegn, merke», jf. indikere) er et begrep brukt i enkelte lands rettspleie for indirekte bevis. Indisium er en faktor (indikator) som kan sannsynliggjøre en handling eller tilstand, og til sammen kan flere indisier benyttes for å forsterke en påstand.
I norsk rett brukes ikke begrepet indisium, da det er fri bevisførsel i norsk rett, og derfor må alle bevis som fremlegges vurderes av retten. Man klassifiserer altså ikke bevis i norsk rett. Begrepet indisiebevis blir av og til likevel brukt for å illustrere at det er større sannsynlighet for at en gjerning har funnet sted, enn at den ikke har det.
Eks.: En tiltalt forklarer at han var hjemme hele dagen på en viss dag, likevel ble ikke hans stasjonære datamaskin brukt på hele dagen, enda den vanligvis ble brukt når han var hjemme, i tillegg til at mobiltelefonen ikke ble brukt. Dette vil forsterke vitnemålet fra vitnet «A» som sier hun så tiltalte gå ut av en bil 12 km fra hjemmet den dagen.
Da vil loggen fra datamaskinen og mobiltelefon forsterke vitnemålet, likevel klassifiseres begge som bevis.
Shawan (Tacheng)
Shawan (kinesisk: 沙湾县; pinyin: Shāwān Xiàn; uighur: ساۋەن ناھىيىسى / Saven Nahiyisi) er et fylke i prefekturet Tacheng i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Homo antecessor
Homo antecessor er en utdødd homonin og muligens en særskilt art av arkaiske mennesker som levde for mellom 1.4 millioner og 800 000 år siden.
Arten ble oppdaget av Eudald Carbonell, J. L. Arsuaga og J. M. Bermúdez de Castro. Homo antecessor er den ene av de tidligste kjente homonidere i Europa. Mange antropologer tror at Homo antecessor er enten den samme art eller en direkte forgjenger til menneskearten Homo heidelbergensis, som befolket Europa fra rundt 600 000 til 250 000 år siden i tidsepoken pleistocen.
De best bevarte fossiler er en overkjeve som tilhørte et rundt 10 år gammel individ som ble avdekket i Spania. Den gjennomsnittlige hjernen var på 1000 cm³ i volum. I 1994 og 1995 ble 80 fossiler fra seks individer som kan ha tilhørt samme art funnet i Atapuerca i Spania. Ved stedet ble det funnet tallrike kutt hvor kjøttet hadde blitt flenset av beina, noe som kan indikere at Homo antecessor kan ha praktisert kannibalisme.
Funnsteder og dateringer
De eneste verifiserte fossiler av homo antecessor er fra to funnsteder i Atapuerca i regionen Sierra de Atapuerca i provinsen Burgos i det nordlige Spania. Funnene er blitt gjort i Gran Dolina («synkehullhulen») og Sima del Elefante («elefanthulen»).
Gran Dolina
Sierra de Atapuerca i det nordlige Spania hadde lenge vært kjent for sin rikdom av fossile levninger. Gran Dolina ble først utforsket av arkeologen Francisco Jordá Cerdá under en kort reise til regionen i 1966, hvor han oppdaget noen få dyrefossiler og steinverktøy. Men han manglet ressurser og mennesker til å fortsette sin utforskning.
I 1976 utforsket den spanske palaeontologen Trinidad Torres Gran Dolina på leting etter fossiler av hulebjørn (ursus spelaeus),men ble anbefalt av Grupo espeológico Edelweiss å fortsette i den nærliggende hulen Sima de los Huesos. Her fant han en rikdom av hulebjørnfossiler, men også fossiler av ~430 000 år gamle neanderthalere (se forøvrig artikkelen Miguelón). Dette forårsaket en massiv utforskning av Sierra de Atapuerca, først under ledelse av den spanske palaeontologen Emiliano Aguirre, og deretter under ledelse av José María Bermúdez de Castro (f. 1952), Eudald Carbonell (f. 1853) og Juan Luis Arsuaga (f. 1954). De gjenopptok utgravningene i Gran Dolina i 1992, og fant rester av arkaiske mennesker i 1994. I 1997 beskrev de dem som en ukjent art av arkaiske mennesker, og kalte den homo antecessor. Holotypen er ATD6-5, et høyre fragment av en kjeve som inneholder jeksler og en del isolerte tenner. I sin opprinnelige beskrivelse trodde de at denne arten var den første som kolloniserte Europa, herav navnet antecessor som er latin for «utforsker», «pionér» eller «tidlig nybygger».
De 25 meter dype sedimentene i Gran Dolina er delt inn i 11 stratisgrafiske enheter, fra TD1 til TD11. Homo antecessor ble oppdaget i TD6. Under den første perioden i felten, fra 1994 til 1995, ble det gravd et lite testhull i den sørøstlige seksjonen som målte 6 m². De første fossilene ble oppdaget av Aurora Martín Nájera; det 30 cm dype laget de ble funnet i, har kallenavnet «Auroa stratum», og er oppkalt etter henne.
Mer enn 80 fossiler fra 6 minst individer, deriblant rester av skjeletter og kranier, ble funnet i Gran Dolina fra 1994 til 1996. Levningene ble daterte til å være minst 780 000 år gamle.
En 13 m² triangulær del av den sentrale seksjon ble utgravd fra og med begynnelsen av 2000-tallet. Fossiler av arkaiske mennesker ble også funnet i den nordlige seksjonen. Totalt ble omkring 170 fossiler av homo antecessor utgravd.
De best bevarte levningene var en kjeve (ATD6-96) og et frontalbein (ATD6-15) fra et 10 år gammelt barn. De fremviser på en tydelig måte ansiktets anatomi.
Senere utgravninger har avdekket mer enn 60 fossiler. De oppdagede deler av skjelettet omfatter elementer fra ansiktet, kragebein, forarm, fingre, tær, knær, og noen få rygghvirvler og ribbein.
Funn av 1.2 millioner år gammelt overkjevebein (2008)
Den 29. juni 2007 kunngjorde spanske forskere som arbeidet ved funnstedet Sima del Elefante («elefanthulen») at de hadde avdekket en kinntann (jeksel) i nivå TE9 («trinchera elefante»). Kinntannen hadde tilhørt homo antecessor og ble datert til en alder på mellom 1.1 og 1.2 millioner år, basert på en kombinasjon av palaeomagentisme, kosmogeniske isotoper og biostratigrafi. Funnet var frem til 2022 det eldste og mest nøyaktig daterte spor av arkaiske mennesker i Europa. Jekselen var «godt brukt» og stammet fra et individ som var mellom 20 og 25 år gammel.
Andre funn ble kunngjort den 27. mars 2008. Funnene inkluderte oppdagelsen av et fragment av et kjevebein (ATE9-1) med fortenner og hjørnetenner, litiske flak (steinfliser tilvirket av menneskehender) og bevis på bearbeidelse av bein fra dyr.
I 2011 foretok Castro og kollegaer en ny analyse av materialet fra Sima del Elefante. Denne gangen var de mer usikre på klassifiseringen av arten. De betegnet den som homo uten å være mer spesifikk. De begrunnet usikkerheten i at faktorer som fremmet epigenetikk – lange perioder med isolasjon og tilpasninger til nye klimatiske og årstidsmessige forhold, kan ha skapt flere arter enn vi kjenner.
Funn av 1.4 millioner år gammelt overkjevebein (2022)
Den 17. juli 2022 rapporterte forskere om et nytt arkeologisk funn i Sima del Elefante. Funnet ble gjort den 30. juni 2022 av Édgar Téllez, en student ved National Center for Research on Human Evolution i Burgos, som tilhørte et team av paleoantropologer.
Fragmentene av et kranium ble oppdaget; de omfatter deler av et overkjevebein og en tann fra en hominid som antas å ha levd for 1.4 millioner år siden. Dette fragmenterte kranium ble antatt å være det eldste som noen gang er funnet i Europa.
Funnet ble gjort omkring 2 meter dypere enn funnet fra 2008, i et lag av leire. Overkjevebeinet avslørte ansiktstrekk, deriblant en liten vertikal projeksjon, som også finnes hos moderne mennesker. Disse trekkene finnes også på kjevebeinet som ble oppdaget i 2008. Forskerne tror at dette nyoppdagede fossilet stammer fra homo antecessor.