cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drapet på Juvénal Habyarimana og Cyprien Ntaryamira
Umiddelbar reaksjon
Fallskjermjegerenheten fra Kanombe-leiren blei beordra til å hente ut likene fra åstedet. FNs fredsbevarende styrker fikk ikke tilgang til åstedet. Seinere kom to franske soldater for å spørre om å få ferdsskriveren når den blei funnet. Det er uvisst hvor det blei av ferdsskriveren i etterkant. Det franske forsvaret tilbød Dallaire å undersøke styrten, noe Dallaire avslo umiddelbart.
En rwandisk oberst som ringte hærens kommando rundt 40 minutter etter styrten ble fortalt at de ikke kunne bekrefte at presidenten var død. Rundt en halvtime seinere, kl. 21.30, var situasjonen fortsatt uklar hos hærens kommando, men det virka klart at presidentens fly hadde styrta og at det trolig var blitt truffet av et missil. De fikk deretter nyss om at generalmajor Déogratias Nsabimana, stabssjef i forsvaret, hadde vært på flyet. Offiserene som var til stede innså at de måtte utnevne en ny stabssjef for å klargjøre kommandohierarkiet, og starta at møte for å bestemme hvem de skulle utnevne. Oberst Bagosora kom ikke lenge etter. Rundt kl. 22 ringte Ephrem Rwabalinda, regjeringskontakt til UNAMIR, til Dallaire for å informere ham om at en krisekomite var i ferd med å møtes. Etter å ha informert sine overordnede i New York dro Dallaire til møtet, og fant ut at Bagosora var blitt utpekt som stabssjef.
British United Airways
British United Airways (BUA) var et privat, uavhengig britisk flyselskap, dannet etter sammenslåingen av Airwork Services og Hunting-Clan Air Transport i juli 1960, noe som gjorde det til det største helt privateide flyselskap i Storbritannia på den tiden. British and Commonwealth Shipping  (B and C) var flyselskapets hovedaksjonær.
Fra starten overtok BUA flyene og dets forgjengeres drift. Dette omfattet en flåte på 90 ulike fly og helikoptre som fortsatte å operere i hovedsak charter. Gatwick som ble BUAs viktigste operative base, mens Stansted var den viktigste basen for militære flyvninger frem til 1964. BUA plasserte en ordre på ti BAC One-Eleven jetfly i mai 1961. Selskapets langsiktige politikk var primært å bli et ruteselskap. Dette var også første gang et privat britisk flyselskapet hadde lagt inn en bestilling på en ny jet.
I januar 1962 ble BUA slått sammen med British Aviation Services, et holdingselskap som omfattet de konkurrerende britiske uavhengige selskaper, Britavia og Silver City Airways. Dette gjorde BUA til det største ikke-subsidierte flyselskap utenfor USA. Silver Citys status før fusjonen var at det var det viktigste uavhengige fergeflyselskap (transport av biler over Den engelske kanal) i Storbritannia og hadde også et monopol blant UK-baserte ferge-flyoperatører. Den påfølgende overtakelse av Jersey Airlines i mai 1962 var et resultert av ytterligere vekst, noe som ga BUA en flåte på mer enn 100 fly og 6 000 ansatte.
Et sentrum for innsjekking ble åpnet på Victoria stasjon sentrum i slutten av april 1962 med en kombinert tog-fly service som knyttet sentrum i London og Paris. London—Paris direkte begynte 26. mai 1963. Dette ble markedsført som et billigere alternativ til eksisterende direkte flyvninger. Innføring av Vickers VC10 1. oktober 1964 gjorde BUA til den første private transportøren som begynte jetoperasjoner. BUAs overtakelse av de søramerikanske ruter fra British Overseas Airways Corporation (BOAC) til Argentina, Brasil, Chile og Uruguay den 5. november 1964 var en stor utvidelse av dets langdistanse ruter.
Den 9. april 1965 ble en BUA BAC One-Eleven det første eksemplar i kommersielle ruter En samtidig lansering av daglig One-Eleven jet fra Gatwick til Glasgow, Edinburgh og Belfast 4. januar 1966 gjorde BUA til den første hel-jet ruteoperatør på engelske innenlandske hovedruter.
I 1968 gjennomgikk BUAs selskaper en større omorganisering for å forbedre sine økonomiske resultater. Dette omfattet en ny strategi for BUA som tok sikte på å erstatte det minkende antall av de ulønnsomme militære flyvninger med økende engasjement i det mer lønnsomme europeiske pakketurmarkedet og det transatlantiske chartermarkedet. Det førte også til flytting av hovedkontoret til Gatwick. På slutten av 1960-tallet hadde BUA blitt Storbritannias ledende private ruteselskap med et nettverk som strakte seg over tre kontinenter — Europa, Afrika og Sør-Amerika. I november 1970 solgte B&C BUA til det skotske charterselskapet Caledonian Airways for 12 millioner pund (167.4 millioner i dag). Da hadde det en jetflåte på 20 fly og 3 000 ansatte.
Starten og etterkommere
Airwork var blitt dannet i 1928. I løpet av 1930-tallet bidro det til å etablere forgjengerne til etterkrigstidens nasjonale flyselskaper i India, Egypt og Rhodesia.
Etter den tid ble Airwork slått sammen med Hunting-Clan og dannet BUA, det tidligere datterselskapet som allerede omfattet Airwork Helicopters, Air Charter, Bristow Helicopters, Channel Air Bridge, Transair og Morton Air Services . Hunting-Clan var opprinnelig kjent som Hunting Air Transport. Det ble til Hunting Air Transport og deretter endret det navn til Hunting-Clan da det ble overtatt av den skotske Clan Line, et rederi og et B&C datterselskap.
Airwork endret navn til British United Airways 19. mai 1960 1. juli samme år. Opprinnelsen til det nye navnet gikk tilbake til United Airways, en av de tre forgjengere til British Airways før andre verdenskrig. Gjenbruk av United Airways navn sammen med prefikset britene hadde, var blitt avtalt med aksjonærer i Whitehall Securities, de kontrollerende aksjonær både i United Airways og Spartan Air Lines før disse selskaper fusjonerte med Hillman's Airways for å danne før-krigs British Airways.
BUA begynte fra sin nye base på London Gatwick lufthavn med en blandet flåte av 43 flytyper og 47 helikoptre. Det omfattet Douglas DC-3, Douglas DC-4 og Douglas DC-6 passasjerfly med stempelmotorer, så vel som de mer moderne Bristol Britannia og Vickers Viscount turboprop. Disse ble operert i en hel økonomiklasse Safari og Colonial Choah-klasse på ruter til Øst -, Sentral -, Sør - og Vest-Afrika. , så vel som transport av militære fra Stansted under en kontrakt med Forsvarsdepartementet (MoD). . I løpet av sitt første driftsår hadde  BUA-konsernet en flåte på 90 fly og 17,8 millioner pund i inntekter, fløy 631 030 passasjerer, 64 867 tonn frakt og fraktet 25 749 biler (utført av Channel Air Bridge).
I tillegg til Safari ruter til Afrika etablerte BUA også et nettverk av ruter, hovedsakelig til sekundære destinasjoner i Europa, inkludert Barcelona, Gibraltar, Ibiza, Málaga, Le Touquet, Lourdes, Palma, Perpignan, Amsterdam, Rotterdam, og Kanaløyene. BUA fortsatte videre å opererere Hunting-Clan's Africargo . Dette ga tilgang Hunting's gamle base på Heathrow, og et begrenset antall fraktflyvninger til Afrika. Videre utførte BUA vedlikehold av Sudan Airways's fly og drev dets Blue  Nile Viscount flyvninger mellom Khartoum og London-Gatwick.
BUA var et fullverdig medlem av International Air Transport Association (IATA) fra starten som et resultat av arven fra Hunting-Clan. Dette omfattet medlemskap i IATA's trade association, så vel som deltakelse i tariff koordinering med andre selskap i organisasjonens årlige trafikkonferanser. BUA fortsatte også Airwork's  og Hunting-Clan's deltakelse i forskjellige pool-avtaler med utenlandske nasjonale flyselskapene. På rutene til Øst-Afrika, for eksempel, deltok BUA i en tredelt pool-avtale med BOAC og East African Airways. som delte inntekter med sine utenlandske kolleger, en forutsetning for å sikre utenlandske trafikkrettigheter, spesielt i Afrika. Freddie Laker, BUAs første administrerende direktør brukte sine kontakter i British Rail (BR) for å opprette et sentrum for innsjekking i Londons West End, en nedlagt del av Victoriastasjonen som ble åpnet i slutten av april 1962. Dette gjorde at BUAs passasjerer kunne fullføre alle innsjekkingsformaliteter, inkludert levering av bagasje før de gikk ombord i toget til Gatwick.
Utvidelse og rasjonalisering
Fra starten ble Bristol Britannia brukt på fleste av BUAs langdistanse-charterfly. Et stort antall av disse var militære transporter.
Å utvikle BUA som først og fremst som et ruteselskap var en av de første store politiske beslutninger som BUA konsernets styre tok i begynnelsen av 1960-tallet. Luftfartsverkets lov fra 1960, som avskaffet rettslig monopol for British Overseas Airways Corporation (BOAC) og British European Airways (BEA) var viktig i etterkrigstiden og  ga— teoretisk — de uavhengige sekskaper like muligheter til å planlegge sine egne ruter,  .
I mai 1962 reforhandlet BUA en tidligere ordre  for fire langdistanse  VC10s til to faste bestillinger og to opsjoner. Valg ble ikke tatt på grunn av BUAs unnlatelse av å innhente lisenser fra ATLB til å drive ruteflyvning på Asia
I løpet av våren 1963 startet BUA flere ruter som knyttet Gatwick med Lourdes/Tarbes, Barcelona, Palma og Genova. På den tiden opererte  BUA en flåte med 94 fly som transportere 1,8 millioner passasjerer, nærmere 90 000 tonn  frakt og 130 000 biler på årlig basis.
Jernbane - fly
Den 26. mai 1963 begynte BUA to ganger daglig jernbane-fly-jernbane mellom sentrum av London og Paris. Denne ble markedsført som Silver Arrow i UK og som Flèche d'argent i Frankrike, en felles operasjon mellom British Rail (BR), BUA and Société Nationale des Chemins de Fer français (SNCF). På London's Victoria Station hadde BUA check-in facilities. Passasjerer til Paris kunne gå ombord i et BR tog til,Gatwick Airport railway station. På Gatwick ble de overført til en BUA Viscount som fløy til Le Touquet Airport. På Le Touquet Airport ventet et SNCF-tog for å ta dem til Paris's Gare du Nord stasjon. Hele turen tok fem timer og minimum  tur-retur var 10 pund, 9 stilling. Dette sammenliknet med Skyways Coach-Air's London Victoria Coach Station — Lympne Airport — Beauvais Airport — Paris République Coach Station 11 pund tur/retur. BUA's Silver Arrow service var et eksempel på Laker's oppfinnsomhet. Dreide BUA's manglende trafikkrettighet for non-stop Gatwick—Paris. Konfrontert med denne klausul introduserte Laker en indirekte reise mellom London Paris ved å kombinere eksisterende  Victoria—Gatwick jernbane med BUA's Gatwick — Le Touquet traffikkrettighet. På den tiden var ikke  Le Touquet Airport forbundet med de franske jernbaner. Derfor var reisen fra flyplassen til Paris vankelig og tidkrevende og bytte mellom bil og tog i Étaples. For å overkomme dette problem overtalte Laker de franske mundigheter til å anlegge et sidespor til Le Touquet Airport slik at BUA passasjerer kunne gå ombord eget SNCF tog som tok dem direkte til Gare du Nord i Paris' sentrum. BUA's Silver Arrow billetter var rimeligere enn  BEA og Air France fly non-stop mellom Heathrow og Paris for å kompensere for lengre reisetid (5 timer  mo 2 timer 45 min.). Den første av de to VC10 ble overlevert til BUA 11. september 1964. To dager senere ble flyet ble vist på Farnborough Airshow, hvor det erstattet den større Super VC10 prototypen på den siste dagen av showet. Etter å ha blitt fløyet til Gatwick samme kveldenbegynte det en åtte-dagers-demonstrasjonsflyvninger i Øst-og Sentral-Afrika. Nyttelasten omfattet Laker og hans 1964 Rolls-Royce Silver Cloud.
Kommersielle flyvninger med VC10 startet 1. oktober 1964 med en troppetransport fra Gatwick til Aden. Dette gjorde BUA til det første britiske uavhengige selskap som startet non-stop jet operasjoner.
Mens forhandlingene med myndighetene i Storbitannia og destinasjonsland for innvilgelse av midlertidig driftstillatelse for å muliggjøre overføring av BOAC's tapsbringende ruter til Sør-Amerika, og for å sikre kontinuitet i flyvningene var fortsatt fremgang, BUAs første flyvninger til Kontinentet fant sted 12. oktober 1964. Det ble operert med en splitter ny VC10 som hadde et lite følge av VIP-personer bestående av BUAs Laker og en høytstående britisk handelsdelegasjon.
Den 2. november 1964 ble  første  passasjerrute  med typen gikk mellom  Gatwick og Freetown i Sierra Leonei Vest-Afrika.
VC10 erstattet også Britannia og DC-6 på BUAs ruter til det østlige og sørlige Afrika, hvor de nylig leverte jets tok over fra stempel/turboprop-typer på ruter  fra Gatwick til i Entebbe, Nairobi, Ndola, Lusaka og Salisbury.
Midlertidige bilaterale transportavtaler forhindret BUA å tilby en første klasse på østafrikanske ruter. For å kompensere for dette tapet av konkurransefordel, kom Freddie Laker opp med en ny ide for å legge fraktdøren  installert på venstre side av flyselskapets VC10s, der første klasse normalt lå. Denne modifikasjon gjorde mulig å transportere ekstra frakt i stedet for førsteklassepassasjerer på østafrikanske ruter. BUA's VC10s hadde også forlenge vingespissene som var litt bøyd nedover for å redusere flyets marsjfart og hjelpe det til å overvinne den ustabiliteten som oppstod da det skriver inn en stall, så vel som en mellomliggende, 14-grad klaff innstillingen til å aktivere all-året, direkteflyvninger fra den relativt korte rullebanen på Nairobi's varme-og-høy Embakasi Flyplassen Gatwick med full nyttelast og reserver.
Christoph Fildebrandt
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, Japan på 4 × 100 meter fri der laget kom på 16. plass i forsøksheatet og kvalifiserte seg ikke til finalen.
Märta Norberg
Märta Norberg (også stavet Märtha Nordberg, født 19. september 1922 i Örnsköldsvik, død 19. desember 2020 i Örnsköldsvik  ) var en svensk langrennsløper. Hun representerte Sidensjö IK og Vårby IK.
British United Airways
Jernbane - fly
Den 5. november 1964, innviet BUA  regelmessige ruter fra Gatwick til Rio, Montevideo, Buenos Aires og Santiago. BUA er nytt søramerikanske flyvninger i utgangspunktet operert to ganger ukentlig med alternative stop i Madrid og Lisboa, og en naturlig mellomlanding i Las Palmas. São Paulo og en tredje ukentlig frekvens, som rutes gjennom Freetown til/fra Buenos Aires, ble lagt til senere. Det tredje frekvens tillatt BUA til å endre sin Sør-American rute mønster. Som et resultat, en flytur avsluttet i Brasil og ende-til-ende reisetid på den nye Gatwick — Freetown — Buenos Aires — Santiago-tjenesten redusert reisetiden med over to timer sammenlignet med den forrige timeplam. Den påfølgende totale kapasiteten øker, inkludert et større utvalg av flyvninger  og kortere reisetid mellom Storbritannia, Argentina og Chile satte BUA opp tidsplaner mer konkurransedyktig i forhold til rivalene.
Märta Norberg
Norberg slo gjennom bare 17 år gammel da hun vant 10 km ved SM i langrenn 1939. Hun deltok den første OL-konkurranse i langrenn for kvinner under Vinter-OL 1952 i Oslo, og ble nummer fire på 10 km etter et uhell; da hun skulle gå forbi en tsjekkoslovakisk deltaker i en motbakke, snublet tsjekkeren og skred over Norbergs ski slik at bindingen røk, og hun måtte stoppe for å feste skien igjen. Hun var bare tre sekunder ifra en bronsemedalje. Tre finske deltakere slo Norberg, men hun fikk revansje ved Svenska skidspelen i Falun samme år, hvor hun vant.
British United Airways
Jernbane - fly
På,slutten av 1964, sluttet Air Ferry sseg til BUA gruppe selskaper som en konsekvens av Air Holdings' oppkjøp av Leroy Tours, Air Ferry's  eierne, og dermed gjenopprettet Channel monopol flyvninger med kjøretøy fpå British United Air Ferries.
Märta Norberg
Norberg tok bronse på 3 × 5 km stafett i VM på ski to ganger: 1954 i Falun (sammen med Anna-Lisa Eriksson og Sonja Edström-Ruthström) og 1958 i Lahtis (med Edström og Irma Johansson). I svenske mesterskap vant hun seks gull på 10 km og fire gull i stafett med Vårby IK.
En statue i bronse, "Skidåkerskan", som forestiller Märta Norberg ble satt opp i 2005 ved en rasteplass langs länsväg 335 i Näs mellom Sidensjö og Sollefteå, Statuen ble gjort på oppdrag av Nätterlunds minnefond og ble lagd av kunstneren Jörgen Nilsson.
British United Airways
Jernbane - fly
I begynnelsen av april 1965 fikk BUA den første av kortdistanses BAC One-Eleven, som det hadde bestilt tilbake i 1961, i sin flåte. BUA opererte verdens første kommersielle One -Ellevn 9..April 1965 fra London Gatwick til Genoa. Utvidelsen av BUA er langdistanse flyr program — både rute og charter  resulterte i en bestilling av en tredje VC10 i begynnelsen av mai 1965. Teknisk overtok  BUA  en ordre som Ghana Airways hadde kansellert. Praktisk betydde dette at flyet ble bygget eter BUA's spesifikasjoner med samme last. men døren på venstre side som sit søsterfly. Dette flyet ble levert 31. juli 1965. Det gikk inn i tjeneste i en enklasse konfigurasjon med 127, bakovervendte seter som primært ble brukt for langdistanse troppetransport.
Den 4. januar 1966 startet  BUA innenlandske ruter  med den nye One-Eleven fra Gatwick til Glasgow, Edinburgh og Belfast. Disse flyvninger ble markedsført som InterJet. Dette gjorde BUA til den første UK innenlandske operatør på hovedruter med utelukkende jetfly. BUA ble også det eneste flyselskapet i verden til å bruke One -Eleven på en interkontinental langdistanserute, dat det innført 200-serien på sin vestafrikanske rute mellom GatwicK og Lagos via Lisboa, Las Palmas, Bathurst, Freetown og Accra.
I august 1966 innførte BUA også en ny to-tone, sandstein og blå farger. VC10 G-ASIX var første til å dukke opp i ny lakk. Dette var noen ganger uoffisielt kalt "hockey stick" livery.
BUA fulgte opp sin første ordre på ti 200 serien One-Eleven med en tilleggsordre på  fem forlengde  One-Elleven  500 Disse hadde større kapasitet med en høyere startvekt og var først og fremst ment for bruk på flyselskapets IT europeiske ruter. Disse flyene kom i BUA's flåte fra mai 1969.
Omorganisering
Ved utgangen av 1965 beatemte Laker  seg for å gi avkall på sin stilling som administrerende direktør og forlate selskapet for å sette opp sitt eget flyselskap.
Første taps-år
BUA noterte sitt første tapsår i 1965, vesenlig på grunn av høye avskrivninger på den nye jetflåten og betydelige tap som de tidligere BOAC South American ruter generte. Over de følgende to år ble selskapets finansielle situasjon raskt forverret. I 1966 beløp tapet seg til 250 000 pund. Året etter ble det nesten fordoblet. Forløpige estimat sommeren 1967 viste at trenden fortsatte med et negativt resultst på mer enn 1 million pund i 1968 og enda større året etter. Dette scenario underminerte styrets forslag om ny aksjekapital for å finansiere kjøp av nye langdistansejet for å erstatte de gjenværende Britannia og forårsaket voksende engstelse hos aksjonærene som truet med å trekke sin støtte, medmindre en markert forbedring i selskapets langtidsprospekter
En detaljert analyse av BUA selskapets finansielle resultater viste at å øke selskapets profil og kvalitet i løpet av Maks Stuart-Shaws tid, viste at utgiftene vokste raskere enn inntektene. Andre faktorer som bidro til BUAs raske kosteskalering omfattet høye lanseringskostnader av flere grunner, først ulønnsomme ruter. samt en uventet nedgang i trafikken som følge av kredittsvikt kombinert med nye innreiseforbud på grunn av innstramming av en eksisterende valutakontroll. Dette ble ytterligere forsterket av det store antallet kostnader som følge av konsernets komplekse organisasjon. Mange funksjoner var duplisert og de begrensede muligheter for de uavhengige selskaper til å drive ruteflyvning på nasjonale og internasjonale hovedruter, i konkurranse med de nasjonale selskaper.
BUA hadde bygget opp sin høye kostnadsbase på dyrere ruteflyvning, mens den lave fortjeneste i chartertrafikken og en betydelig sum som de varierende, lav-marginale korte strekninger med tropper mellom Storbritannia og Tyskland. Dette utgjorde en stor del av virksomheten. På den annen side, ruteflyvning genererte utilstrekkelige inntekter. Selv om inntekter og arbeidstyrken hadde doblet seg mellom 1962 og 1968, hadde den totale produksjonen økt med mindre enn halvparten i den samme perioden. Dette betød en betydelig nedgang i produksjon per ansatt på samme tid.
For å få BUA tilbake til lønnsomhet og for å sikre dets fremtid på lang sikt som et levedyktig selskap, forenklet Bristow den uhåndterlige organisatoriske strukturen i BUA-gruppenog implementerte en ny strategi for vekst.
Dette innebar deling Air Holdings i to organisatorisk uavhengige enheter under kontroll av B&C. BUA (Holdings) ble den nye holdingselskapet for BUA og British United Island Airways (BUIA) som kombinerte et «annet nivå». Ruteoperasjoner BUA (ci) og British United (Manx) Airways under det nye navnet, Channel Islands og Manx Air Services (CIMAS) og et «tredje nivå», charter aktiviteter som Morton Air Services, samt BUA konsernets eierandeler i Bristow Helicopters, Gambia Airways, Sierra Leone Airways og Uganda Aviation Services.
Air Holdings, det gamle morselskapet I BUA gruppen ble et eget holdingselskap for Britiske Air Ferries (BAF) og Aviation Traders, Freddie Laker's gamle selskap. Det tok også eierskap Air Ferry. Airwork Services, BUA konsernets turoperatører og den nye L-1011 franchise for salg utenfor USA.
B&C betalte Air Holdings 6 millioner pund for overføring av BUA ' s eierskap til BUA (Holdings).
BUA konsernets omorganisering innebar også at B&C å kjøpte  ut alle BUA's medeiere med unntak av Eagle Star  for 17 millioner pund  i mai 1968. Dette ga det en 90,8 % innsats og etterlot  Eagle-Star  med de resterende 9,2 %.
Fremgangsmåten Alan Bristow tok for å omorganisere og blåse nytt liv i BUA gruppen omfattet
Disse tiltakene var først og fremst ment å hjelpe BUA til "break even" i 1968
Bestiller nye fly
En ordre på fem 500 serien One-Eleven for å møte flyselskapets framtid kort-/mellomdistanse krav startet moderniseringsprosessen av flåten. Det ble etterfulgt av avvikling av de resterende turboprop i BUA-flåten og en evaluering av Boeing 707 og Super VC10 for fremtidens langdistansekrav samt HS 125 og HP Jetstream som potensielle erstatninger for sin "tredje nivå" flåte. En viktig faktor i hvert tilfelle var selskapets nye strategi for å fange opp en større andel av chartermarkedet. Ved hjelp av en mer logisk tilnærming til å omgruppere bred spredning av flyselskapets aktiviteter i fire atskilte enheter avsluttet BUA-konsernets omstilling og fornyelse. Som et resultat, BUA ble konsernets hel-jet operatør på Gatwick; BUa's CIMAS divisjon forutsatte at alle "andre-nivå" ruter fra flere regionale baser og standardiserte sin flåte på Herald turboprop, mens Morton Air Services division skulle ble "tredje nivå" med taxi, charter og materuter, og Bristow Helicopters skulle overta ansvaret for alle helikopter operasjoner.
Darbhanga (distrikt)
Darbhanga (bihari: दरभंगा जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Bihar. Distriktets hovedstad er Darbhanga.
British United Airways
Bestiller nye fly
Et konsept kalt «to market filosofi» var midtpunktet i alle disse utviklinger. Dette var basert på idéen om at BUA bare kunne bli økonomisk levedyktig, og med å realisere sitt fulle potensial hvis det tok maksimal nytte av muligheter til å utvikle sin virksomhet lønnsomt i både rute og charter markedet. Praktisk talt, dette medførte økende frekvenser på eksisterende ruter med særlig vekt på Sør-Amerika og Storbritannias innenlandske hovedruter til nye destinasjoner, og sikre en større del av den raskt voksende kort/mellomdistanse IT-markedet, med å etablere en tilstedeværelse i langdistanse gruppecharter og å utføre flere oppdrag for utenlandske flyselskaper.
Dialithus
Dialithus er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Mexico og Panama.
Darbhanga (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,921,971 innbyggere i distriktet, mot 3,295,789 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 9,69 % av befolkningen.
British United Airways
Bestiller nye fly
Disse organisatoriske endringene førte til en rekke streiker.Tiltross for sine vanskelige industrielle relasjoner, ble BUAs økonomi gradvis forbedret, og det ble lønnsomt igjen. De forbedrede økonomiske resultater ble reflektert i BUAs evne til å endre BOACs årlige 1 millioner pund tap på de søramerikanske ruter til et overskudd etter fire drift og for å drive Storbritannias eneste virkelig lønnsomme Innenlandsruter.
Darbhanga (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,87 % i 2011 mot 20,09 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 928 i 2011 mot 915 i 2001.
Emmanuel Vanluchene
Emmanuel Vanluchene (født 9. desember 1992) er en belgisk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Tjåmuhas
Tjåmuhas (nordsamisk: Čoamohas) er et fjell sør for Torneträsk i svensk Lappland. Fjellet ligger sørøst for Abisko nasjonalpark og avgrenses av Ballinvággi i øst og Čoamohasriehppi i vest. Den høyeste toppen rager 1743 moh. Vest for denne ligger en lavere topp 1688 moh.
British United Airways
Bestiller nye fly
I 1969 kjøpte BUA VC10 prototypen fra Laker Airways.Oppkjøpet av VC10 prototypen økte BUAs langdistanseflåte til fire fly.
På den tiden bestod BUA-flåten av 21 fly, 18 av disse var nye jet-fly (fire VC10 og en Eleven), samt tre Viscount 800 turboprop. Ruteflyvning sto for 42 % av dets virksomhet, IT charter for 56 % og troppetransport de øvrige 2 %.
Ved begynnelsen av det nye tiåret hadde BUA en hel-jet-flåte, som ga den et konkurransefortrinn over dets nye uavhengig rivaler.
Flyflåten
BUA og dets tilknyttede selskaper opererte følgende flytyper i BUA ' s ti-årige historie:
Flåten i 1961
I april 1961 bestod det samlede BUA konsernets elskaper av 109 fly og helikoptre.
Flåten i 1965
Det første av 8 nye BAC One-Eleven 500s som var i bestilling ble overlevert selskapet senere på året.
BUA hadde 3 200 ansatte på denne tiden.
Bjørn Stallares gate
Bjørn Stallares gate er en kort gate på Lademoen i Trondheim. Den strekker seg fra Mellomveien nordover til Ulstadløkkveien. Gata ble oppkalt i 1915 etter Olav den helliges hirdstyreren Bjørn Stallare (Bjørn Digre). Han falt ved kongens side i slaget på Stiklestad i 1030.
EM i terrengløp 2000
EM i terrengløp 2000 (europamesterskapet i terrengløp) ble arrangert i Malmö i Sverige i 2000.
Jørgen Sandvik
Jørgen Sandvik (født 22. juli 1975) er en norsk musiker fra Fana i Bergen, bosatt i Grov på Stord.
Han spiller gitar, banjo og sitar i pop/rockbandet Real Ones som han var med å starte i 1994.
Som soloartist og i sitt eget bandprosjekt Permanent Vacation spiller han bluesmusikk. Han ga ut singelen «This Hole Is Not So Deep» i 2015 og sitt første soloalbum Permanent Vacation mars 2018. For albumet vant han Spellemannprisen 2018 i klassen blues.
Jonatan Rodriguez
Jonatan Gulliver Rodriguez (født 2. desember 1976 i Stockholm ) er en svensk skuespiller.
Han hadde sin første rolle i TV-serien Tre kronor i perioden 1994 til 1999. I 2002 ble han uteksaminert ved Teaterhögskolan i Stockholm. For rollen i den norske spillefilmen Alle utlendinger har lukka gardiner fra 2020 ble han nominert til Amandaprisen 2020 i klassen beste mannlige birolle.
Gopalganj (distrikt i Bihar)
Gopalganj (bihari: गोपालगंज जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Bihar. Distriktets hovedstad er Gopalganj.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,558,037 innbyggere i distriktet, mot 2,152,638 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 6,32 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,08 % i 2011 mot 20,15 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 945 i 2011 mot 964 i 2001.
Marguerite Clark
Helen Marguerite Clark (født 22. februar 1883, død 25. september  1940) var en amerikansk teater- og stumfilmskuespillerinne. På slutten av 1910-tallet når Clark sin karriere var på sitt høydepunkt, var hun den nest mest populære skuespillerinnen i Hollywood, kun slått av Mary Pickford. Bortsett fra korte filmfragment er ingen av filmene hun spilte i bevart
Ulstadløkkveien
Ulstadløkkveien er en vei på Lademoen i Trondheim. Den strekker seg fra Innherredsveien til Anders Buens gate. Veien ble oppkalt i 1917 etter eiendommen Ulstadløkken. Ulstadløkkveien var opprinnelig en del av Nedre Møllenberg gate, og fikk i 1899 navnet Ulstadveien.
Institute of Museum and Library Services
Institute of Museum and Library Services (IMLS) er en amerikansk føderal etat som gir økonomsisk støtte til museer og biblioteker. IMLS ble opprettet ved lov i 1996 og er en sammenslåing av Institute of Museum Services, som hadde eksistert siden 1976, og Library Programs Office, som hadde vært del av Utdanningsdepartementet siden 1956
IMLS har 65 ansatte og hovedkontor i Washington, DC.
Befrielsens tid
Befrielsens tid (italiensk originaltittel: Paisà) er en italiensk spillefilm fra 1945, regissert av Roberto Rossellini. Handlingen er lagt til Italia under andre verdenskrig.
== Handling = Under den allierte invasjonen av Sicilia finner en amerikansk patrulje veien til en landsby i løpet av natten, men bare én av amerikanerne snakker italiensk. Den lokale unge kvinnen Carmela, som ønsker å finne igjen broren og faren sin, samtykker i å lede den amerikanske patruljen forbi et tysk minefelt for å komme seg til sjøen. Samtidig som en av soldatene, Joe, får i oppdrag å holde øye med Carmela ved en slottsruin, inspiserer de andre soldatene resten av området. Til tross for språk-barrieren mellom dem blir Joe etter hvert interessert i Carmela. Når Joe blir skutt av en tysk snikskytter, gjemmer Carmela ham i kjelleren av bygningen. Men Joe dør kort tid senere av skadene, så hun tar våpenet hans og begynner å skyte mot fienden. Når amerikanerne kommer tilbake, oppdager de Joes kropp og antar at Carmela har drept ham. Men Carmela blir drept kort tid senere, etter å ha blitt skutt av en tysk patrulje.
De allierte styrkene invaderer snart fastlands-Italia, og tar kontroll over havnen i Napoli. En foreldreløs ung mann ved navn Pasquale møter en beruset afro-amerikansk soldat, som heter Joe. Etter at soldaten sovner, tar Pasquale støvlene hans. Dagen etter oppdager Joe, som viser seg å være fra militærpolitiet, Pasquale i det hun stjeler forsyninger fra en lastebil. Soldaten krever å få støvlene sine tilbake. Men når gutten tar han med seg dit han bor, får Joe se all elendigheten gutten lever i - og han velger å reise sin vei uten støvlene sine. Francesca, en ung prostituert i det nå frigjorte Roma, tar med seg Fred - en alkohol-påvirket amerikansk soldat, til et værelse hvor hun betjener kundene sine.
Men Fred er ikke interessert i hennes seksuelle tjenester, og forteller henne i stedet en historie om hans meningsløse leting etter en ung kvinne han møtte og ble forelsket i kort tid etter frigjøringen av Roma seks måneder tidligere. Men når Fred beskriver denne kvinnen, forstår Francesca at hun er den samme kvinnen han leter etter. Men begge to har forandret seg så mye i løpet av den korte tiden som har gått, så de kjenner ikke hverandre igjen. Når Fred sovner, går Francesca sin vei. Men hun ber utleieren av værelset hennes om å gi Fred en papir-bit med adressen hennes på når han våkner. Dagen etter venter Francesca forgjeves på Fred. Men når Fred oppdager papiret med adressen hennes, tror han at dette er adressen til et bordell. Han kaster derfor dette papiret, før han forlater byen sammen med resten av enheten sin. Den sørlige delen av Firenze er nå frigjort, men harde kamper fortsetter i resten av byen.
Alle broene i området, bortsett fra Ponte Vecchio, har blitt ødelagt. Sykepleier Harriet får vite at lederen for partisanene, kalt Lupo, er en kunstner som hun kjente i Firenze før krigen brøt ut. Hun slår seg sammen med partisanen Massimo, en mann som er desperat etter å finne nyheter om familien sin. Tre amerikanske militære prester får overnatte ved et romersk-katolsk kloster i Appenninene, litt vest for Rimini. Kaptein Bill Martin, som er den eneste av dem som snakker italiensk, fungerer som tolk. Munkene blir forferdet over å oppdage at Martin er katolikk. Hans to kollegaer er faktisk en protestant, og en jøde. Når gjestene og vertene deres setter seg til kvelds, observerer Martin at munkene ikke har noe på tallerkenene deres. Han spør, og får vite at munkene har bestemt seg for å faste i håp om å få himmelens gunst ved å omvende gjestene deres til deres egen tro.
Til tross for regelen om at måltider skal inntas i stillhet, holder Martin en tale hvor han uttrykker sin takknemlighet for å ha funnet sin fred og religiøse tro igjen - som han trodde hadde gått tapt i krigens redsler. I desember 1944 opererer tre medlemmer fra Office of Strategic Services i hemmelighet bak tyskernes linjer, sammen med italienske partisaner ved Posletten. De redder to britiske flyvere som har blitt skutt ned. Men de oppdager snart at den italienske familien som hadde støttet dem har blitt henrettet av tyskerne. Senere blir de allierte soldatene og partisanene også tatt til fange av tyske soldater. Partisanene blir henrettet allerede dagen etter, og de allierte fangene blir skutt når de forsøker å forhindre dette.
Friidrett under Sommer-OL 1904 – 800 meter menn
800 meter for menn var en av løpsøvelsene i friidrett under Sommer-OL 1904 i St. Louis. Tretten deltakere fra tre nasjoner deltok i konkurransen som ble avviklet 1. september 1904.
Rekorder
Gjeldende rekorder før lekene i 1904:
Dieter Dekoninck
Dieter Dekoninck (født 28. januar 1991) er en belgisk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Friidrett under Sommer-OL 1904 – 800 meter menn
Rekorder
(*) uoffisielt 880 yards (= 804,68 meter)
James Lightbody satte ny olympisk rekord med tiden 1.56,0 minuter.
Resultater
+ cirkatider
Drøbak Akvarium
Drøbak Akvarium er et akvarium i Drøbak i Frogn kommune. Akvariet som åpnet i 1995, har årlig omkring 35 000 besøkende og er tilrettelagt for barn.
I Drøbak Akvarium finnes 14 akvarier, 2 store tanker og et berøringsbasseng med ulike typer dyr fra havet. I akvarier finnes fiskearter som er vanlige i norske farvann, blant annet havål, steinbit og noen haiarter, samt ulike typer skalldyr, muslinger, pigghuder, sjøanemoner og sjøstjerner.
Ludvig III av Frankrike
Ludvig III (født 863, død 5. august 882 i Saint-Denis ved Paris) var konge av Frankerriket 879–882. Ved farens død ble riket delt mellom Ludvig og broren Karloman II. Han etterlot seg ingen barn.
Bakgrunn
Ludvig III var sønn av kong Ludvig stammeren og Ansgard av Burgund; gjennom sin mor Ansgard var han i slekt med greven av Burgund. Et nøyakrtig fødselstidspunkt er ikke historisk sikret, men det må ha vært en gang mellom desember 862 og 865, ettersom foreldrene giftet seg i mars 862 og de gikk enda en sønn etter ham før faren forstøtte moren i 866.
Konge
En adelsgruppe rundt Hugo abbeden og Gauzlin muliggjorde etter farens død (10. april 879) Ludvigs etterfølgelse i Vestfrankerriket. I september 879 ble han viet av erkebiskop av Sens og dermed ble han kongen av vestfrankerne (om lag det nåværende Frankrike).
Fenneropenaeus indicus
Fenneropenaeus indicus er en reke. Den ble tidligere kalt Penaeus indicus.
Ludvig III av Frankrike
Konge
I 879 gav Karl den skalledes barnebarn, skriftlig fiksert i 880 i Ribemonttraktaten, den vestre del av Lotharingia til den østfrankiske konge Ludvig III; dermed tilhørte Lotharingia fra nå av (med et avbrekk fra 911 til 925) i sin helhet til Øastfrankerriket og dannet deretter hertugdømmet Lothringen.
Fenneropenaeus indicus
Hannene kan bli 184 mm lange og hunnene 228 mm, men vanlig lengde er opptil 170 mm. Den lever på bløt bunn i havet på dypde 2–90 m. Unge eksemplarer vandrer opp i elvemunninger. Utbredelsen omfatter det vestlige indopasifiske området fra Sør-Afrika og Rødehavet til Sør-Kina, Ny-Guinea og Nord-Australia.
Ludvig III av Frankrike
Konge
I mars 880 fulgte så i Amiens en intern riksdeling mellom Ludvig og hans bror Karloman. Ludvig fikk Francia og Neustria, Karloman den sørlige del.
Under hele karolingertiden var det angrep fra vikinger, og også Ludvig III klarte bare for kortere tid å avverge disse angrepene, ved slaget ved Saucourt (3. august 881). Det er denne seieren som den gammeldøytiske sangen Ludwigslied handler om.
Ludvig III studerte den 5. august 882 – uten noen gang å ha giftet seg og uten barn – i Saint-Denis ved Paris. Han ble begravet i katedralen i Saint-Denis.
Ramón Fonseca
Ramón Fonseca Mora (født 14. juli 1952) er en panamansk forfatter og advokat. Han gikk i 1986 sammen med Jürgen Mossack i advokatfirmaet Mossack Fonseca i Panama. Advokatfirmaet kom 3. april 2016 i nyhetene over hele verden, ved offentliggjøringen av de såkalte Panama-dokumentene.
Etter fullført skolegang, blant annet på La Salle College, studerte Fonseca jus og samfunnsfag i Panama og ved London School of Economics. Fonseca arbeidet deretter seks år ved FN i Genève. Han har tjenestegjort som rådgiver for regjeringene til Ricardo Martinelli og Juan Carlos Varela.
Fonseca har for sitt forfatterskap to ganger mottatt Ricardo Miro-prisen.
Michele Santucci
Michele Santucci (født 30. mai 1989) er en italiensk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Pantodinus
Pantodinus er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
En ganske stor (25-40 millimeter), blankt svart gullbasse. Hannen av denne arten er svært ulik de fleste gullbasser og ser nærmest ut som en hornbille, for eksempel i slekten Strategus. Den har et langt, krumt horn på hodet med et par butte tenner på oversiden, og en kraftig, rund knøl på hver side av pronotum, disse har rett fremkant som er tett kledt med gule hår. Pronotum er spredt, men tydelig punktert. Kroppsformen er omtrent sylindrisk. Dekkvingene har dype punktstriper. Hunnen mangler hannens horn og utvekster på pronotum.
Levevis
Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mexico og Guatemala.
Systematisk inndeling
Som det kunne forventes ut fra utseendet har arten av og til blitt plassert i (under)familien hornbiller (Dynastinae).
Fagerliveien (Oslo)
Fagerliveien (1-35, 2-36B) er en vei på Disen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra en snuplass nær en gangvei langs Trondheimsveien og til Kjelsåsveien. Veinavnet ble vedtatt i 1905.
Pinaroo
Pinaroo er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).
Fraternal Order of Police
Fraternal Order of Police (FOP) er en politiforening i USA, med angivelig 325 000 medlemmer. Foreningen har 2 100 lokale klubber, organisert i losjer. Foreningen arbeider for å bedre politiets arbeidsforhold og trygghet gjennom utdannelse, lovgivning, informasjon, samfunnsinvolvering og ansatterepresentasjon.
FOP har karakteristikk av en fagforening, selv om organisasjonen ikke beskriver seg selv som det. Den driver lobbyvirksomhet mot Kongressen og føderale myndigheter på vegne av polititjenestemenn, og tilbyr fagorganisering og juridisk bistand til politiansatte. I tillegg støtter den veldedige tiltak rettet mot politiansatte og deres familier.
Pinaroo
<!--
Utseende
Små til middelsstore (2 – 30 mm), slanke biller, de fleste ligner spinkle smellere (Elateridae). Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, hos hunnene er de gjerne sagtakkede mens hannene ofte har kamformede antenner. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent kvadratisk, noe hvelvet, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har gjerne tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.
Larvene finnes i to hovedtyper: den ene ligner larver av praktbiller (Buprestidae), er sylindrisk og tynnhudet med frembryst-segmentet (prothorax) kraftig oppsvulmet; den andre typen er parallellsidig, ganske flat, hard (sterkt sklerotisert), hodet er hardt og kileformet. Begge typene har beina sterkt redusert eller helt manglende. Munndelene er også nokså sterkt redusert, og larvene kan trolig bare ta til seg flytende føde.
Levevis
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Siden billene er avhengige av død ved er de truet av moderne skogbruksmetoder der lite døde greiner og stokker blir liggende igjen i skogen. De fleste norske artene står på Rødlisten over truede arter. De voksne billene kan fanges i ulike feller, men man finner dem sjelden. Dette kan skyldes at de er kortlivede, eller flyr lite, eller også at de er reelt sjeldne og truede arter. -->
Utbredelse
Arten er utbredt i Australia (New South Wales).
Clásica de San Sebastián 2012
Clásica de San Sebastián 2012 arrangeres 14. august. Det er en 32. utgaven av rittet. Rittet ble vunnet av Luis León Sánchez etter at han stakk fra hovedfeltet noen kilometer før mål og holdt helt inn slik at han kunne krysse målstreken alene, uten kamp. Hovedfeltet kom i mål 7 sekunder etter hvor rytterne der spurtet om plasseringene. Simon Gerrans ble nr. 2, mens Gianni Meersman ble nr. 3.
De 18 WorldTourlagene deltok, i tillegg til kontinentallagene Andalucía og Caja Rural som fikk WildCard til rittet. Hvert lag stiller med 8 ryttere.
Basketball under Panamerikanske leker 1987
Basketball under Panamerikanske leker 1987. Basketball var med som en av flere sporter i de tiende Panamerikanske leker som ble arrangert i Indianapolis i USA i perioden 8. til 23. august 1987. Det var tiende gangen som basketball var med i de panamerikanske leker. Det var en turnering for menn og en for damer, Brasil vant herreturneringen og USA dameturneringen.
Militærsykkel
Militærsykkel er en sykkel av herremodell med kraftig konstruksjon, utviklet for å transportere tung pakning under militære forflytninger. Sykkelen ble brukt i Sverige fra begynnelsen av 1900-tallet til slutten av 1980-tallet. Sykkelen har oftest såkalte ballongdekk med dimensjon 26x1,5x2, og er malt i en matt grønnfarge. Tidlige modeller av militærsykkelen var malt i en matt gråfarge. De fleste av de grå syklene ble senere malt over med samme grønnfarge som de nyere syklene.
I begynnelsen av andre verdenskrig fantes det seks sykkel-infanteriregiment i Norge. De var utrustet med svenskproduserte militærsykler. Den vanligste sykkelmodellen var modell M/42, med en kraftig trommelbrems på framhjulet. Dette er den eneste sykkelen som har dette bremsesystemet. Sykkel-infanteriregimentene ble faset ut mellom 1948 og 1952, og syklene gikk til allmenn bruk innenfor militæret, eller ble gitt til Heimevernet.
Modeller
En detalj som kjennetegner svenske militærsykler fra andre militærsykler, er den store verktøykassa og pumpeholderen på bæreren. Samt den solide trommelbremsen på modell M/42.
Når disse syklene gikk ut av tiden, ble de solgt som militært overskuddsmateriale for en billig penge. Derfor ser man ofte disse syklene i bruk av sivile personer over hele Sverige. Disse syklene er populære blant studenter som trenger en solid sykkel for en billig penge. Det er ikke uvanlig at de males med sivile farger eller bygges om. På grunn av den solide konstruksjonen er det også populært å sette mopedmotor på disse syklene.
Sykkelprodusenten Kronan har kopiert militærsyklene og produserer nå en sivil versjon. Det er mest formen som påminner om en ekte militærsykkel, funksjonsmessig er den som en helt vanlig sykkel. Den sivile Kronan-sykkelen finner man ofte til utleie på hoteller og lignende rundt om i Sverige.
Brasil under Vinter-OL 2014
Brasil deltok under Vinter-OL 2014 i Sotsji i Russland i perioden 7.–23. februar 2014.
30px|Kunstløp pictogram Kunstløp
Brasil ble tildelt følgende plasser:
Fagerlia (Oslo)
Fagerlia (3-35, 6-36) er en privat vei (administrert av Fagerlia Vel) på Bryn i bydel Østensjø. Den går sørvestover fra Østensjøveien, og et stykke etter at den har krysset Alna på en bro, går den over i Arnljot Gellines vei på det stedet der det går en gangbro over Hovedbanen. Den er også, via trapp og gangsti, forbundet med Fagerlitrappa. Veien het tidligere Fagerliveien, et navn som fortsatt brukes for en vei på Disen. Nåværende navn ble vedtatt i 1926.
Kontrast (litteratur)
Kontrast i litterær forstand er når to eller flere objekter med stor forskjell settes opp for å dokumentere/understreke viktige forskjeller.
Groosefjorden
Groosefjorden (også skrevet Grosfjorden og Groosfjorden) er en fjord i Grimstad kommune i Aust-Agder. Fjorden starter ved Håøya og Rivingen i sør og strekker seg nordøstover mellom Grimstad by og indre og ytre Maløya, før den fortsetter inn i Vikkilen. Inkludert Vikkilen har den en lengde på nesten 7 kilometer. Innløpet til Vikkilen er smalt og fra Biodden i Grimstad til Rønnes på østsiden er det bare cirka 140 meter. Selve Vikkilen er cirka 2,5 kilometer lang og ender opp ved Vik.
Calometopus
Calometopus er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
Små til middelsstore, avlange, litt matte gullbasser. Hodet er forholdsvis stort med tydelig "hals", foran med en U-formet innskjæring. De er mørke med lyse flekker. På bakbeinet er leggen (tibia) sterkt utvidet i spissen og trukket ut til to tenner, foten (tarsus) er svært lang.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
EM i terrengløp 2001
EM i terrengløp 2001 (europamesterskapet i terrengløp) ble arrangert i Thun i Sveits i 2001.
Jessica Ryde
Jessica Karin Maria Ryde (født 18. mai 1994 i Lund) er en svensk håndballmålvakt, som spiller for den danske klubben og det svenske kvinnelandslaget.
Hun ble tatt ut i 18-mannstroppen til Henrik Signell foran Håndball-VM 2019 i Japan, men var ikke blant de 16 utvalgte.