cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
GRU
Hoveddirektoratet i Generalstaben (russisk: Гла́вное управле́ние,forkortet: GU) - tidligere GRU (russisk ГРУ, akronym av Гла́вное Разве́дывательное Управле́ние, Glavnoje Razvedyvatelnoje Upravlenije (norsk: «Hoveddirektorat for etterretningstjenesten») var Sovjetunionens og fram til 2017 Russlands militære etterretningstjeneste og rapporterer til Generalstaben og forsvarsminister. Fra 2017 heter det bare «Hoveddirektoratet i Generalstaben» (russisk: Гла́вное управле́ние, forkortet til GU). De fleste, også de fleste russere, benytter likevel fremdeles den gamle betegnelsen «GRU».
Direktorater
I tillegg finnes følgende direktorater:
SPETSNAZ
GRU har også det overordnede operative ansvaret for spesialstyrkene i forsvaret (SPETSNAZ):
Historie
GRU ble opprettet i 1918 av Lenin for å ta hånd om all militær etterretning. Det opererte gjennom underavdelinger over hele verden, blant annet i signaletterretningsstasjonen på Cuba og i det tidligere Sovjetunionen, særlig i Litauen og Latvia. Videre hadde GRU plassert offiserer i de fleste sovjetiske ambassader, og disse hadde ansvar for innsamling av etterretningsmateriale og samarbeid med, eventuelt motarbeidelse av, de lokale etterretningstjenestene.
Gotthard
Gotthard er et sveitsisk hardrock-band etablert i 1992 av Steve Lee og Leo Leoni.
Bandet har elleve album som har nådd 1.-plass på den sveitsiske albumlisten, noe som gjør det til en av de mest suksessfulle band i Sveits gjennom tidene. Navnet er tatt fra St. Gotthard-passet, men skrives med den andre «T»-en opp ned, slik at det blir med de andre bokstavene «Got Hard», med referanse til mannlig ereksjon.
Vokalist Steve Lee ble drept i en motorsykkelulykke 5. oktober 2010.
Kienzle Computer
Kienzle Computer var en tysk produsent av datautstyr. Selskapet ble fusjonert med Mannesmann som Mannesmann-Kienzle, og Digital Equipment GmbH som Digital-Kienzle Computer Systeme.
Liste over ordførere i Rennebu
Liste over ordførere i Rennebu. Rennebu sogn ble utskilt fra Meldal som egen kommune i 1839. I 1966 ble Innset sogn overført fra Kvikne til Rennebu kommune.
Bruce Bennett
Bruce Bennett (født 19. mai 1906, død 24. februar 2007) var en amerikansk friidrettsutøver og filmskuespiller.
Han representerte USA under Sommer-OL 1928, hvor han tok sølv i kulestøt.
Akrobatisk rock ’n’ roll
Teknikk og grunntrinn
Det mest åpenbare trekket ved rock'n'roll er kicks (spark) ut i ingenting og de akrobatiske elementene som løft og kast. Dagens rock'n'roll er en ren konkurranse- og showdans, og har bortsett fra navnet lite til felles med den tidligere rock'n'roll-bevegelsen. Dansen gjøres i par eller som formasjon. Gjennom årene har rock'n'roll gjennomgått flere viktige endringer, for eksempel har de tidligere 6-step grunntrinn kjent fra Boogie Woogie blitt endret til moderne 9-step grunntrinn med sine typiske kick-ball-change.
Andre karakteristiske trekk er løftebevegelsen step-in (kjent i andre land som staff, lift up mm) hvor jenta går inn i guttens hender og blir kastet 3-4 meter opp i lufta for saltomortaler og annen luftakrobatikk. En annen særegen kasteteknikk er «Bettarini» (oppkalt etter italienske Marco Bettarini) hvor jenta sitter på guttens skuldre og gutten gjør en rullebevegelse med ryggen for å skyte jenta til værs.
På grunn av krevende teknikk, høyt tempo og styrkekrevende akrobatikk, er rock'n'roll en anstrengende sport og derfor mest danset av unge mennesker.
Kategorier
Ungdom: Ingen akrobatikk tillatt. Parene er 12 år eller yngre.
Junior: Maksimum 4 akrobatiske figurer innen kategoriens sikkerhetsregulativ. Parene er mellom 12 og 17 år.
B-klasse: To koreografier per par. En fotrunde hvor det ikke tillates akrobatikk og tempo er høyere, og en akrorunde hvor det skal gjøres 6 akrobatiske figurer innen sikkerhetsreglene. Gutten kan kaste jenta opp i lufta, men ingen saltoer er tillatt. I norske konkurranser danses det bare akrorunde i B-klasse.
Main Class / A-klasse: To koreografier som i B-klasse. I akrorunden skal parene gjøre minst 6 akrobatiske element. Det er ikke tillatt mer enn 2 rotasjoner om horisontal akse (dobbel salto), men ut over dette er det få begrensninger på tillatte element.
Rytme og musikk
Rock'n'roll er basert på 4/4-takt. Et grunntrinn går på 6 tellinger, og går derfor over en og en halv takt. I motsetning til tradisjonell swing som danses på offbeat, skal rock'n'roll danses på 1 og 3. Musikken er rask: 176-212 bpm. På grunn av dansens natur danses den nå i mindre grad til rockemusikk og mer til pop-musikk fra 1980 og senere.
Organisasjon
World Rock'n'Roll Confederation (WRRC) er den internasjonale organisasjonen som tar hånd om internasjonale regler og retningslinjer for turneringer. De organiserer world cup (world masters), EM og VM som holdes hvert år for par og formasjoner. Alle internasjonale konkurranser gir rankingpoeng og de konkurrerende rangeres på verdensrankingen.
Beste norske plassering er:
I Norge hører rock'n'roll inn under Norges Danseforbund, Swing og Rock'n'Roll-seksjonen.
Nattlue
Nattlue er ei lue som blir brukt når en sover. Nattlue er sjelden i bruk som nattøy i dag, men ble inntil tidlig på 1900-tallet brukt både av kvinner og menn for å holde varmen i kalde hus om natta og for å holde frisyren i orden. Nattluene hadde gjerne form som ei topplue, eller ei kyse for kvinner, som også kunne bruke hårnett eller hårbånd for å holde håret på plass. Nattluene var oftest hvite eller lyse og kunne være sydd av vevd tekstil, for eksempel myk ull eller bomull (flannel), eller være strikket.
Små, nattlueliknende hodeplagg kunne på 1700- og 1800-tallet også bæres sammen med morgenkåper, slåbroker og andre uformelle inneklær.
Casey Stoner
Casey Stoner (født 16. oktober 1985 i Southport, Queensland, Australia) er en australsk motorsykkel racer som kjører for Repsol Honda Team i MotoGP.
Stoner debuterte i MotoGP-klassen i 2006 for satellitt-teamet LCR Honda, før han gikk over til Ducati, som han også ble verdensmester for, i 2007. Etter fire år hos Ducati signerte Stoner for Honda's fabrikkteam Repsol Honda. og ble verdensmester for andre gang samme år. Casey Stoner avslutter sin MotoGP-karriere etter 2012 sesongen.
Stoner ble i 2013 utnevnt til medlem av Order of Australia.
Knøttspissmus
Knøttspissmus eller liten dvergspissmus (Sorex minutissimus) er den nest minste arten i gruppen Sorex, og det minste pattedyret som lever i Norden. Bare pygméspissmusa (Suncus etruscus) er mindre.
Beskrivelse
Knøttspissmus veier cirka 1,5–6 g og måler (snute–halerot) cirka 33–53 mm, mens halen i tillegg utgjør cirka 23–29 mm. Norsk pattedyrhåndbok oppgir knøttspissmus som nest minst av alle verdens kjente pattedyrarter, bare pygméspissmusa Suncus etruscus skal være mindre, men avhengig av hvordan størrelse defineres konkurrerer flaggermusarten Craseonycteris thonglongyai om tittelen som verdens minste. På grunn av knøttspissmusas beskjedne størrelse kan voksne eksemplarer bare forveksles med dvergspissmus. Artene kan skjelnes fra hverandre ved at knøttspissmusa har en forholdsvis kortere snute, halen er kortere, tynnere, ikke innsnevret ved roten og mindre behåret. Fargen på ryggen varierer etter årstidene, fra sjokoladebrun om sommeren til lysebrun om vinteren. Buken er lysegrå med skarp grense mot ryggens farge. Undersiden og føttene er lysegrå.
Utbredelse
Norge er lengst vest i knøttspissmusas store utbredelsesområde. Den finnes i Norge, Sverige, Finland, det meste av Russland med Sibir, Kina og Hokkaido. Arten ble funnet i Norge allerede i 1926, og fem år senere også i Finland, men i begge tilfelle uten at funnene ble registrert som knøttspissmus. I 1967 ble arten registrert for første gang i Sverige. I alt er det nå gjort ca. 15–20 funn i Sør-Norge og Troms og noen færre i det nordlige Sverige. I Finland er knøttspissmus funnet spredt over det meste av landet innenfor mer enn 50 registreringskvadrater på l0 x l0 km. Antagelig vil det vise seg at arten har en større utbredelse i Skandinavia enn man før har trodd. Det antas at arten er utbredt i egnede miljøer over store deler av landet og at den reproduserende bestanden derfor overskrider 2,000 individer. Antatt andel av global bestand: < 1 %
Habitat
Knøttspissmus er funnet i et vidt spekter av habitattyper, både i bar- og blandingsskog og i mer åpent terreng, og er tatt innendørs. Selv om den finnes over store områder registreres den bare ved tilfeldigheter, og dette har flere årsaker. Knøttspissmus er allsidig i valg av levested, og det er derfor ikke mulig å si i hvilke naturtyper man bør lete etter den. Dessuten er bestanden etter alt å dømme liten, og endelig er knøttspissmus vrien å fange. Takket være sin beskjedne vekt utløser den bare sjelden de fellene som brukes til fangst av smådyr i forbindelse med undersøkelser. Men arten er flere ganger funnet i fallgroper til fangst av insekter og andre virvelløse dyr som ferdes på bakken (barberfeller). I Norge ble det fanget fire dyr på 68,000 felledøgn (antall feller x antall døgn) og to på 20,000 felledøgn.
Atferd
Knøttspissmus er aktive hele året, og har ingen strategi for å spare eller lagre næring. Fordi de er så små må de ha en meget høyt stoffskifte for å holde varmen, så de lever et meget hektisk liv for å klare å holde liv i seg: Etter noen minutters frenetisk jakt etter mat må den sove noen minutter, så våkner den skrubbsulten og det hele gjentar seg. Knøttspissmus svømmer gjerne og klatrer bra. De har dårlig syn, men meget god hørsel.
Forplantning
Antagelig to kull mai–august, hvert med 4–7 unger i hvert kull. Levealder i det fri er ukjent, antagelig mindre enn de 2,5 år som er oppnådd i fangenskap.
Føde
I fangenskap tar arten forskjellige mindre insekter, billelarver, maurpupper og edderkopper, men ikke meitemarker. Fødeemnene er som regel ikke over 1,5 mm. Knøttspissmus spiser daglig helst mer enn sin egen vekt. Spissmus har evne til en viss grad til å benytte seg av ekkolokalisering ved hjelp av skarpe skrik, men knøttspissmusas frekvens ligger vanligvis over det vi mennesker kan høre. Den spiser og i fangenskap 120 måltider pr døgn. og 2–5 ganger sin egen vekt daglig. Dette er vanskelig om vinteren, så da krymper den – også rygghvirvlene og kraniet – antagelig på grunn av sult. Om våren vokser den igjen.
Forholdet til rovdyr
Undersøkelser fra Finland har påvist rester av knøttspissmus i gulpeboller etter slagugle, spurveugle og varsler,, så de samme rovdyrene som spiser andre spissmusarter har ganske sikkert også knøttspissmus på menyen.
Se også
Spissmus
Husvollåe kraftverk
Husvollåe kraftverk er et vannkraftverk i Atrå i Tinn kommune i Vestfold og Telemark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 256 meter i Husvollåe.
Installert effekt er 6 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 19,2 GWh.
Trefningen ved Gjellebekk
Trefningen ved Gjellebekk ble utkjempet under Karl XIIs første felttog i Norge i mars 1716. Dette var det lengste svenskekongen nådde under sin framrykning inn i Norge. De norske forsvarerne lagde en forsvarsstilling på veien mellom Christiania og Drammen, ikke bare for å stoppe svenskene, men også som en siste retrettsstilling der Norges skjebne skulle avgjøres.
Bakgrunnen
Karl XII av Sverige hadde tapt betydelige svenske besittelser i Nord-Tyskland sammen med byen Stralsund. Hans strategi ved begynnelsen av 1716 tok sikte på å sprenge alliansen og tvinge fram separate fredslutninger med sine fiender. Kongen mente å ha identifisert Danmark-Norge som det svakeste leddet i alliansen som kunne tvinges ut av krigen gjennom en militær svensk seier. Det skulle vise seg å være alt annet enn lett.
Gjennom tilfeldigheter var en dyktig offiser blitt øverstkommanderende for forsvaret av Norge. Generalløytnant Caspar Hausmann gikk av i desember 1715. Mannen som ble utpekt til etterfølger ville imidlertid ikke reise til Norge fordi de vilkårtene han satte ikke ble oppfylt. I stedet fikk den tyskfødte Barthold Heinrich Lützow oppgaven. Han var kjent som en ganske kompetent militær leder med ord på seg for å være forsiktig og som ikke tok unødige sjanser. Han var den rette for ledelsen av forsvaret.
Lützows strategi
Lützows strategiske plan for forsvaret av det sønnenfjellske Norge var basert på å forsøke unngå en direkte konfrontasjon med den svenske invasjonshæren som ønsket å eliminere den norske hæren og å innta den strategisk viktige Akershus festning. Gjennom en unnvikende krig der han ikke møtte fienden i direkte kamp og gjennom byggingen av gode forsvarsstillinger kunna han holde svenskene stangen inntil forsterkninger kunne komme. Vinteren gjorde det vanskelig for svenskene å rykke fram når de få farbare veiene var blitt sperret av norske avdelinger. Lützow kunne dessuten overvåke og forstyrre fienden med sine fåtallige, men effektive skiløpere. Ved å gjøre tiden til sin allierte ville han slite ut svenskene. Forsyningstjenesten mellom hæren, styrkene som lå ved Fredrikstad og Fredrikshald (Halden) og hjemlandet var dårlig og det ville lett oppstå matmangel i avdelingene.
Men Lützow var ikke ufeilbarlig. Han håpte at han skulle kunne holde svenskene gjennom å forsterke garnisonen som forsvarte Akershus festning med 3000 mann. I tillegg regnet han med å kunne holde fienden fra å angripe de befestede posisjonene i Lier som ble forsvart av 5200 mann. Plasseringen av stillingene var imidlertid ganske uheldig fordi de ikke ga forsvarne noen retrettsmuligheter dersom svenskene skulle klare å slå en bresje gjennom forsvarsstillingen eller omgå den. Drammenselven hadde ikke bro, kun en ferge langt vestover. De topografiske forholdene med høye skrenter, dype daler og tett skog gjorde omgruppering av retirerende styrker vanskelig om ikke umulig. Hele forsvaret var avhengig av forsvarsstillingens styrke og forsvarernes villighet til å forsvare dem. Alternativet ville være tapet av det sønnenfjellske Norge.
Gjellebekk skanse
Allerede da evakueringen startet hadde kaptein Hoffmann påbegynt arbeidet med utbygging av befestede posisjoner på veien mellom Asker og Drammen. Veien gikk på et høydedrag gjennom tett skog. Veien var smal med dyp sne på begge sider. Hoffman anla en stor skanse med feltkanoner på en høyde, flankert av mindre befestede posisjoner. Disse støttepunktene var forhugninger der det var reist lange palisader av tømmer foran brystvern der soldatene kunne holde stand mot angrep. Sterke stillinger på hver side av veien ville tvinge en angriper inn mot skansen der feltkanonene hadde fri sikt mot den trange veien som var så smal at det bare var plass til to ryttere i bredden. Arbeidet ble påbegynt 14. mars 1716 og et godt forsvarsverk ble bygget på under en uke.
Men Gjellebekk skanse med sine omkringliggende befestede stillinger og forhugninger var ikke det eneste forsvarsanlegget vendt mot øst. Til høyre lå veien mellom Asker og Røyken som en mulig framrykningsvei mot Drammen. Generalmajor Sehested med 1. Søndenfjelske dragonregiment og noen kompanier fra Smålenske regiment under major J. C. Schilling og major G. F. Oldenburg ble derfor sendt til området rundt Gjellum vest for Slemmestad. Denne flankerende forsvarsstillingen, som også ble kalt Gjellum-stillingen, ble bygget ut blant annet med en kanonstilling for skipskanoner som var blitt hentet fra et skip som lå innefrosset i Drammensfjorden. Alle stier gjennom skogen på begge flanker av Gjellebekk skanse som bare lokalkjente visste om, ble holdt under oppsyn av bønder fra Lier og ved Røyken fikk folkene instrukser om å varsle om et eventuelt svensk fremstøt over Oslofjorden.
Trefningen
Den 23. mars 1716 sendte den svenske krigerkongen en rekognoseringsavdeling på 600 dragoner i tre kompanier under oberst Dietrich Johan Löwenstierna for å få rede på hvor sterke de norske stillingene var og eventuelt finne ut om det fantes svakheter som kunne utsettes for et konsentrert angrep. Löwenstierna bestemte seg for et såkalt «voldelig rekognoseringstokt» for å kunne bedømme forsvarernes styrke og plassering i terrenget. Derfor stormred svenskene gjennom forpostene ved Ravensborg i Asker 20 km sørvest for Christiania. Etter å ha kommet videre fant de en framskutt norsk avdeling på 30 dragoner og sprengte den og drev de gjenværende på flukt inn i bakenforliggende stillinger.
Men Vesterlenkompaniet av 2. søndenfjelske dragonregiment holdt stand og fikk hjelp av tre kompanier som kom forsvarerne til unnsetning. Svenskene hadde fått øye på den sterke skansen, snudde under kampene som var uryddige og preget av stor forvirring. Löwenstierna mått trekke seg tilbake gjennom skogene og over veien i dyp snø. Inne i skogen ble de beskutt av en norsk skiløpertropp på 70 mann. Ute av stand til å forsvare seg var Löwenstierna og hans dragoner under ild i flere timer og mistet 19 mann og flere hester.
Etterspillet
Da Löwenstierna hadde vendt tilbake avla han rapport til kongen som bemerket at terrenget var vanskelig å forsere. Den dype snøen gjorde det enda vanskeligere. I tillegg hadde nordmennene lagt sin forskansning og brystvern så høyt at et direkte angrep ville være vanskelig selv uten snø. Et frontalt angrep mot så sterke forsvarsstillinger var ikke mulig under slike forhold. Karl XII beordret derfor Löwenstierna om å ta stilling ved Ravnsborg i Asker for å holde øye med de norske styrkene på Gjellebekk. Med bare 7000 mann i sin egen hær kunne han vanskelig tillate seg kostbare angrep i nærheten av sterke norske styrker. En omgående bevegelse var dermed den siste muligheten han kunne satse på.
Karl XII hadde innledet beleiringen av Akershus festning med en stor hær. Så snart den medbrakte proviant og forage var oppspist, måtte svenskene i større omfang sende ut patruljer for kreve inn kontribusjoner i form av mat og fôr. Allerede kort etter nederlaget ved Gjellebekk fikk Löwenstierna ordre om å dra rundt i de omkringliggende distriktene for å kreve inn kontribusjon.
Det svenskene ikke visste var at de norske forsvarerne ikke var særlig bedre stilt. I forvirringen som fulgte nyheten om svenskenes angrep hadde forsyningstjenesten, som var dårlig nok fra før, gått i stå. Da Slottsloven måtte flytte sin virksomhet sammen med hærens hovedmagasin og forsyningstjenesten til Drammen, tok det tid å denne på skinner igjen. Private borgerne som overtok ansvaret gjennom en nyopprettet «provideringskommisjon», klarte å redde situasjonen gjennom nøysomt og effektivt arbeid. Men før dette skjedde måtte soldatene klare seg med lite proviant og tilbringe mye av tiden ute i kaldt vintervær. Denne situasjonen varte i minst to uker. Først fra tidlig i april ble situasjonen bedre fordi provideringskommisjonen var forutseende nok til å rekvirere betydelige matforsyninger som lå langt borte fra krigssonen.
Da Karl XII bestemte seg for å slå retrett fra Christiania var hæren hans svekket, mens den norske var ved godt mot og tilfredsstillende underholdt med mat, øl og nødvendigheter. Lützow hadde vunnet sin kamp mot Karl XII.
Dagmarkorset
Dagmarkorset er et relikviekors i gull og emalje, utført som et hengesmykke og tilhører det danske Nationalmuseets samlinger.
Smykket er hult i korsarmen, har en høyde på 4,3 cm, er 2,9 cm bredt og har en tykkelse på 0,3 cm. Det er sannsynligvis laget i Bysants rundt år 1000–1200 e.Kr., uten at man vet dette med sikkerhet. Den ene siden av korset har en fremstilling av den korsfestede Kristus, på den andre siden ser man Kristus som dommer, sammen med Maria og Johannes Døperen i tillegg til helgnene Basilios den store og Johannes Khrysostomos.
Korset skal ha blitt funnet i en grav i St. Bendts kirke i Ringsted i 1683 da man helt eller delvis sløyfet gravene til dronning Dagmar og Richiza da prost Christian Blichfeld ville anlegge en grav for sin ektefelle. Korset ble levert inn til Det kongelige kunstkammer i 1695. Det ble da hevdet at det kom fra dronning Dagmars grav og siden da har det vært kjent som Dagmarkorset. Det finnes imidlertid ikke noe bevis for dette og korset kan også ha ligget i graven til Richiza.
Opp gjennom middelalderen oppsto det flere myter rundt dronning Dagmar og hun er beskrevet i flere folkeviser. I nasjonalromantikken på 1800-tallet vokste interessen. Da den danske prinsessen Alexandra, datter av senere Christian IX giftet seg med senere Edvard VII av Storbritannia, ga Frederik VII henne en kopi av korset i gave. Det har siden blitt en tradisjon å gi jenter et dagmarkors i dåps- eller konfirmasjonsgave.
Opel Omega
Opel Omega er en bilmodell fra den tyske bilprodusenten Opel som ble produsert mellom 1986 og 2003. Modellen erstattet Opel Rekord, og ble kåret til Årets Bil i Europa i 1987. Omegaen er foreløpig den siste Opelen som ble produsert med bakhjulsdrift. (Hvis man ser bort ifra speedster og den nye Opel GT) Omega ble produsert i to ulike generasjoner på Opels fabrikk i Rüsselsheim, Tyskland, og var tilgjengelig som firedørs sedan og femdørs stasjonsvogn.
Produksjonen av Omega ble stanset i 2003, uten at Opel lanserte noen direkte etterfølger. Det nærmeste man kom var Opel Signum, som var i produksjon frem til 2007.
Ernesto Geisel
Ernesto Beckmann Geisel (født 3. august 1908 i Bento Gonçalves i delstaten Rio Grande do Sul i Brasil, død 12. september 1996 i Rio de Janeiro), var en brasiliansk yrkesmilitær (general) og politiker som var den fjerde presidenten under militærregimet som ble innsatt under militærkuppet i 1964, av de militære kalt for «revolusjonen i 1964».
Bakgrunn
Ernesto Geisel var sønn av den tyske innvandreren Wilhelm August Geisel som hadde utvandret som sekstenåring fra den hessiske byen Herborn til Brasil i 1883. Familien stammet opprinnelig fra Kronberg im Taunus, også i Hessen. Hans hjemmeværende mor, Lydia Beckmann, var født i Brasil i colonia Teutônia; hennes foreldre var innvandret fra Osnabrück i Tyskland.
I Bento Gonçalves, der Ernesto vokste opp, var det bare to familier av tysk bakgrunn (Geisel, Dreher), og de fleste andre der var av italiensk bakgrunn. Ernesto skulle senere reflektere over kontrasten mellom deres levemåte og hans egen striktere tyske oppdragelse. Geisel kom fra en luthersk familie som tilhørte Igreja Evangélica Luterana do Brasil, og hans bestefar var prest i den kirken.
Militær
Ernesto Geisel gjennomgikk militærutdannelse og var blant de beste elevene ved militærakademiene i Porto Alegre og Rio de Janeiro. I 1930 ble han forfremmet til til førsteløytnant og samme år støttet han Getúlio Dornelles Vargas militærkupp. I 1945 var Geisel med på å styrte Vargas ved et nytt militærkupp, og han ble deretter generalsekreterær ved det nasjonale sikkerhetsråd og så militærattaché ved den brasilianske ambassaden i Uruguay.
I 1957 ble han militærets representant i det nasjonale oljerådet. I 1960 ble han brigadegeneral. I samband med statskuppet i 1964 ble han utsett til militærsjef under Humberto Castelo Brancos regjering. I 1969 ble Geisel utsett til president for Petrobrás, Brasils statlige oljeselskap.
President
I 1974, under militærdiktaturets tid, ble han ettertreder etter Emílio Garrastazu Médici som Brasils president. Geisel var i forkant blitt presidentens åpenbare «kronprins», og ble valgt av nasjonalforsamlingen den 15. januar 1974. Det var ingen overraskelse knyttet til valget; opposisjonen hadde ingen mulighet til å stille kandidater, ettersom valgkomiteen var utvalgt av regjeringspartiet ARENA.
Under Geisels begynte militærregimet med en langsom abertura (åpning). Geislers tid som president gav visse lettelser, men militærregimet styrte fortsatt statsapparatet. Brasil fortsatte å ha sterk økonomisk vekst og ved hjelp av en «pragmatisk nasjonalisme» støttet regjeringen opp om industrien. Mot slutten av hans tid ved makten ble sensuren og torturen av politiske fanger avskaffet. Unntakstilstandsloven fra 1968 ble opphevet i 1978.
Senere liv
Etter at hans presidenttid var omme i 1979 var Geisel frem til 1991 i ledelsen av et privat kjemiforetak.
Cato Skimten Storengen
Cato Skimten Storengen (født 8. november 1980) er en norsk skuespiller fra Sør-Aurdal.
Han ble utdannet ved Statens Teaterhøgskole i 2004 og var etter det fast ansatt ved Rogaland Teater fram til 2010. Han var deretter med å starte friteatergruppen Statsteatret i 2011 sammen med Per Kjerstad, Gard B. Eidsvold og Kim Sørensen.
Han fikk Sør-Aurdal kommunes kulturpris for 2000. I 2008 ble han nominert til Heddaprisen i klassen beste mannlige hovedrolle for rollen som Frank N. Furter i The Rocky Horror Show på Nordland Teater.
Han har spilt i TV 2-seriene Ran fra 2005 og Hvaler fra 2008. I 2018 hadde han sin første store filmrolle i filmkomedien Vann over ild, som var regissert av Jørn Utkilen. For rollen ble han nominert til Kanonprisen 2018 i klassen beste mannlige hovedrolle.
Seth Rogen
Seth Aaron Rogen (født 15. april 1982) er en canadisk-amerikansk skuespiller, komiker, manusforfatter, og filmprodusent. Han startet karrieren sin som en stand-up-komiker i Vancouver, han flyttet senere til Los Angeles for en rolle i Judd Apatows serie Freaks and Geeks, og fikk deretter en rolle i situasjonskomedien Undeclared, som også ansatte han som en manusforfatter.
Elverum historielag
Elverum historielag (stiftet 10. november 1978 på Glomdalsmuseet) er lokalt et historielag i Elverum. Laget gir ut årboka Alfarheim , billedkalender og medlemsblad. I tillegg er det utgitt et par biografier og litt musikk. Laget arbeider også med kulturminnetiltak, og restaurering av fløterminner i Julussa. Av sosiale aktiviteter kan nevnes turer, byvandringer og kulturkvelder. Laget driver ikke med slektsgransking. Laget er organisert med et styre, en årbokkomité, en kalenderkomité og en salgskomité.
Maria Arredondo
Maria Sødal Arredondo (født 6. juli 1985) er en norsk sanger fra Vennesla. Etternavnet Arredondo kommer fra hennes chilenske stefar. Hun har utgitt seks musikkalbum og tolv singler.
Biografi
Hun opptrådte mye allerede som barn og fikk kontrakt med artistbyrået Scandinavian Artist Management da hun var 14 år gammel, og med plateselskapet Universal Music i 2000. Arredendo har samarbeidet med blant annet Christian Ingebrigtsen, Hanne Sørvaag, Espen Lind og Jon Lord (kjent fra Deep Purple).
Hun spilte hovedrollen i Sound of Music i en oppsetting på Edderkoppen teater i Oslo. Premieren var 3. september 2008. Forestillingen fikk god kritikk, og hun ble rost for sin dialektbruk og klokkeklare stemme.
Maria Arredondo deltok i Melodi Grand Prix 2010 med låta «The Touch» skrevet av Rolf Løvland. Med denne sangen vant hun den norske delfinalen i Bodø 16. januar. I februar 2011 deltok hun i TVNorge-programmet 4-stjerners middag halv åtte.
Arredondo ga i 2013 ut albumet Heime nå i samarbeid med Martin Halla. Albumet fikk terningkast 2 i Verdens Gang og 3 i Dagbladet.
I 2014 deltok hun i serien Det sterkeste kjønn på TV 2.
I 2015 giftet hun seg med Torstein Sødal.
Diskografi
Ser også utfyllende artikkel: Maria Arredondo - oversikt / deltakelse
Winterbach
Winterbach er en kommune med 8000 innbyggere i Rems-Murr-Kreis ved Stuttgart i Baden-Württemberg i Tyskland. Tidligere var kommunen preget av jordbruk og håndverk, nå en del av stor-Stuttgart.
Yvonne from Paris
Yvonne from Paris er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Emmett J. Flynn.
Handling
Den vellykkede danserinnen Yvonne Halbert i Paris blir lei av tantens overvåkenhet over henne, og reiser derfor til Amerika. Underveis, på skipet, møter Yvonne snart fiolinisten Luigi. Hun begynner å danse ved Luigis akkompagnement ved en kabaret i Greenwich Village-distriktet, hvor hun snart blir oppdaget av David Marston - som ønsker å sette henne opp i hans egne produksjoner. Men dette fører også til enkelte komplikasjoner, samtidig som Yvonne ønsker å gifte seg med Lawrence Bartlett - forfatteren av et stykke hun skal danse til.
Norsk forskningssenter for vannkraftteknologi
Norsk forskningssenter for vannkraftteknologi, også kalt Norwegian Research Centre for Hydropower Technology (HydroCen), er et nasjonalt forskningssenter under Norges forskningsråds program Forskningssentre for miljøvennlig energi (FME). NTNU er vertsinstitusjon for senteret.
Forskningssenteret ble etablert i januar 2017. Senteret skal bidra til å opprettholde og styrke Norges posisjon som en ledende vannkraftnasjon.
Forskningen i HydroCen er inndelt i fire arbeidspakker, som er beskrevet slik på nettstedet deres:
Hege Brende er senterleder.
Perledikteren
Perledikteren – «Pearl Poet» eller «Gawain Poet» – er et navn som er gitt til en ellers ukjent engelsk forfatter på 1300-tallet som skrev Pearl, et dikt på stavrim, skrevet på mellomengelsk språk. Forfatteren synes også å ha skrevet diktene Sir Gawain and the Green Knight (Sir Gawain og den grønne ridder), Patience (Tålmodighet) og Cleanness (Fromhet ). Noen forskere har også foreslått at han kan ha komponert diktet Saint Erkenwald. Med unntatt av sistnevnte (som er funnet i British Library, BL-MS Harley 2250) er alle disse verkene kjent fra et enkeltstående manuskript, Cotton Nero A x fra opprinnelig Cotton-biblioteket som nå oppbevares i British Library.
Forfatteren var en samtidig med Geoffrey Chaucer, John Gower, og William Langland, som i henhold til John Burrows begrep blir stundom referert til som «De rikardianske forfattere», men hverken navnet eller livet til forfatteren kjennes, unntatt de dikt som man en viss sikkerhet har tilegnet ham eller henne. Diktet Pearl handler muligens om en død datter, men diktet nevner ikke dette spesielt, og diktet er usedvanlig velbevandret med kunnskap og viser en interesse for teknisk ordforråd om jakt og om hofflivet, landskapet i hans region (dialekten tyder på nordvestlige Midlands) og fremmer fattigdom som en kristen dyd. Derimot refererer Perledikteren aldri til samtidige lærde slik Chaucer og viser en større tendens til å viser til materiale fra fortiden, arthurianske legender og fortellinger fra Bibelen, enn fra ny kunnskap. Således har man ikke knyttet forfatteren til universitetene eller klostrene.
Han har dog vært utdannet, bekjent med forfattere fra kontinentet, snakket fransk og hatt en viss sosial tilknytning til øvre klasser eller stander, og således sannsynligvis vært en poet tilknyttet hoffet. Forfatteren mestret alle de poetiske teknikker og fortellergrep fra sine forgjengere, og har samtidig tatt elementer fra ulike genre som romanser og krøniker og behandlet disse til en form som har gitt nye verdier og mer skjønnsomme hentydninger. Kjærlighet og strid behandles, men i en frisk sammenheng og perspektiv. Hans arthurianske helt viser nye aspekter og nye interesser.
Alle de fire diktene fra manuskriptet Cotton Nero A.x er i den samme mellomengelske dialekten fra Cheshire i nordvestlige England. Chaucer skrev i dialekt fra London og Øst-Midlands, forløperen til moderne engelsk og med et stort antall ord lånt fra fransk. En konsekvens av hans franske innflytelse var en økende mulighet for vokal rytme og rim. Det står i kontrast til Perledikterens egen mesterfulle bruk av stavrim, et grep spesielt velegnet for den mer germanske vestlige Midlanddialekten. Chaucer selv anerkjente denne samtidige tradisjonen som lekende spilte på i sitt eget verk Canterbury-fortellingene. Likevel, forskjellene mellom de to poetene er bedre tenkt på som geografiske og lingvistiske. Perledikterens håndtering av sine emner er like netthendt og sofistikert som Chaucers, og han beviser at han har tilegnet seg finurlig diktformer og er komfortabel med intellektuell debatt, illustrerer livlig jaktscener og hoffkonversasjoner og tilbedelse. Til tross for den dominerende innflytelsen fra stavrimtradisjonen bruker han noen franske ord foruten ord fra norrønt språk og latin.
Manuskriptet er forøvrig uvanlig for sin tid ved at det er illustrert. Svært få verdslige manuskripter skrevet på mellomengelsk inneholder illustrasjoner.
Dvergspissmus
Den er aktiv dag og natt. Den holder til i underskog og blant løv hvor den lever av små insekter og virvelløse dyr. Fordi den er så liten har den en svært høy forbrenning. Den må derfor ete jevnlig; ca. hver annen time.
Dvergspissmus er utbredt i Eurasia fra Irland og nordlige Portugal i vest til Jenisej og Bajkalsjøen i øst, og Middelhavet, Altaj og Tian Shan i sør. Det kan tenkes at noen av de små spissmusene som er funnet lenger sør i Himalaya og Kina, tilhører denne arten. Sorex volnuchini fra Kaukasus og Anatolia, og Sorex gracillimus fra Russlands fjerne østen, Korea, Sakhalin og Hokkaido er svært like, men skilles nå ut som egne arter på grunn av blant annet kromosomoppsettene.
Naomi Castle
Naomi Castle (født 29. mai 1974) er en australsk vannpolospiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hennes ble nummer 4. Hun tok gull under Sommer-OL 2000.
Mago Barca
Mago Barca (243–203 f.Kr.) var en kartagenske hærfører som spilte en betydelig rolle i den andre punerkrigen mot den romerske republikk. Han var sønn av Hamilcar Barca og bror av Hasdrubal Barca og generalen Hannibal,
Mago kjempet sammen med Hannibal tidlig i kampanjene i Italia. Mago ledet en avdeling som romerne i et bakholdsangrep i slaget ved Trebia og brøt ned deres kampformasjoner. Kort tid etterpå reiste han sammen med Hasdrubal Barca til Hispania for å lede de karthagenske styrkene der. Han led nederlag i slaget ved Ilipa i 206 f.Kr. og trakk seg tilbake til Cádiz.
Han ledet så en kampanje for å invadere Italia (denne gang over sjøen) i 205 f.Kr. med 15 000 menn. De seilte fra Menorca til Liguria. Han klarte å ta Genova og kontrollerte det nordlige Italia i tre år.
Han ble såret i et slag i Gallia Cisalpina og ble kalt tilbake til Karthago sammen med Hannibal for å bistå byens forsvar. Før han ankom, døde han til sjøs.
Got to Be There
Got to Be There er det første soloplaten utgitt av Michael Jackson, mens han var medlem i The Jackson 5.
Albumet kom ut i 1972 av Motown Records, og inneholder blant annet singelen med samme navn, Got to Be There, som ble utgitt i 1971. Albumet solgte 2,1 millioner eksemplarer i USA. Albumet inneholder en god del coverlåter fra 1950-tallet.
Albumet kom på fjortendeplass hos Billboard 200 og tredjeplass hos Top R&B/Hip-Hop Albums når det ble utgitt.
Parasolymus
Parasolymus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Kenya og Tanzania.
Jürgen Moltmann
Jürgen Moltmann (født 8. april 1926 i Hamburg) er emeritert professor i protestantisk teologi ved Eberhard-Karls-Universität i Tübingen. Han har preget deler av nyere protestantisk teologi, særlig eskatologien (læren om de siste ting og tider), øko-teologien og frigjøringsteologien. Han er gift med den feministiske teologen Elisabeth Moltmann-Wendel.
Alexander Buchmann
Alexander Buchmann (født 24. januar 1982 i Trondheim) er en norsk tidligere håndballspiller som er bosatt i New York og jobber som nødhjelpskoordinator for Leger Uten Grenser i Niger.
30. september 2016 giftet Buchmann seg med artisten Marit Larsen i Oslo.
Klubb
Han flyttet til Tyskland i 2003 og signerte for. Etter et knapt halvår i den tyske klubben og tre måneder i danske Aarhus GF signerte han for den franske klubben US Ivry.
I 2005 ble Buchmann klar for den spanske klubben BM Altea, men var to år senere tilbake i Frankrike og US Ivry, hvor startet comebacket med et utlån på fem kamper for Toulouse Handball.
Ivry ble Buchmanns siste klubb, etter at han kjøpte seg ut av kontrakten i desember 2008 etter en lengre uenighet med klubben.
Landslag
Buchmann spilte 61 landskamper og skåret 196 mål for det norske landslaget. Han la opp som håndballspiller etter at akillessenen røk under Håndball-VM 2009. Etter at han la opp har han jobbet med analyse og video for Norges Håndballforbund.
Nybrufoss kraftverk
Kraftverket er igjen ombygd i 2013. Det gamle aggregatet er fjernet og et nytt aggregat på 3 MW er installert. Årsproduksjon er 25 GWh.
Det er en kaplanturbin, produsert av Hydroenergi AS på Gjøvik. Løpehjulet er 224 cm i diameter med 4 skovler. Netto fallhøyde 11,9 meter. Slukeevne 29 m³ / sek. Turtall 230,77 RPM.
Bekkekvern
Bekkekvern er ei kvern som drives av vannkraft fra en kvernkall. Selve kverna er montert i et kvernhus. Bekkekverna brukes til å male korn til mel, et omfattende arbeid i eldre tid. Selve kverna består av to kvernsteiner, en over- og en understein, montert i en benk. Understeinen er fast montert i benken, oversteinen løftes en smule opp og settes i rotasjon direkte forbundet med kvernkallen som er montert på en loddrett aksel rett under kverna.
Bekkekverner måtte plasseres i direkte tilknytning til et vannfall, en liten foss eller stryk. Ofte plasseres kvernhuset på steiner over bekken, eller den lille elva, eller over et mindre sideløp av en større elv. En foss kunne gi plass til mange bekkekverner, de kunne stå på rad og rekke nedover. Bekkekverna ble gjerne benyttet om høsten og våren, det gjaldt å passe tida når det var vann. Noen elver eller bekker hadde kvernvann bare i flomtida, og bekkekverner med slik drivkraft kalles gjerne flomkverner.
Darrow Hooper
Darrow Hooper (født 30. januar 1932, død 19. august 2018) var en amerikansk friidrettsutøver.
Bekkekvern
Bekkekverna er av form som ei håndkvern, men større. Ei bekkekvern forveksles ofte med ei mølle, i det begge benytter vannkraft og stein til å male korn. Ei mølle er større, og drives av vesentlig større vannhjul, og dette er montert på en horisontal aksling. Ei bekkekvern kan høre til og eies av en gård, eller den kan være sameie for flere gårdbrukere.
Darrow Hooper
Han representerte USA under Sommer-OL 1952, hvor han tok sølv i kulestøt.
Bekkekvern
I Hyllestad i Ytre Sogn er der kvernsteinsbrudd som har vært drevet siden jernalderen (700-tallet). Sandsteinen derfra var nokså grov og ga små sandpartikler i melet. Produksjonen stoppet etter hvert opp. Bruddet er i dag museum, hvor man kan se hele produksjonen fra fjell til ferdig stein. Et skip lastet med kvernsteiner fra Hyllestad forliste i Alverstraumen nord for Bergen. Kvernsteinene ligger der fremdeles.
Vestmannen
Vestmannen var et kultur- og språkpolitisk blad, redigert på høgnorsk. Bladet er gitt ut fra 1984, og kom fram til 2002 ut med ti nummer i året, deretter med seks nummer årlig, og til slutt med en mer og mer sporadisk utgivelse fram til det siste nummeret i 2009. Utgiveren var språkforeningen Vestmannalaget i Bergen. Bladets leder var per 2005 Kjell Kjerland.
VM i sjakk for kvinner 2011
VM i sjakk for kvinner 2011 (verdensmesterskapet i sjakk for kvinner) ble arrangert i Tirana i Albania i 2011.
Vestmannen
Historie
Vestmannen ble grunnlagt av Jostein Krokvik i 1985. Krokvik var bladets leder frem til 2000 da han ble avløst av Lars Bjarne Marøy. Ved årtusenskiftet brøt det ut en hard strid innternt i Vestmannalaget som begynte med at Lars Bjarne Marøy tapte valget om formannsvervet i Vestmannalaget i 2001 og deretter ble oppsagt som redaktør for bladet Vestmannen.
Begrunnelsen styret kom med for å avsette Marøy var blant annet at den tidligere formannen Ludvig Jerdal hadde kritisert bladet for å være for lite fokusert på det indre livet i Vestmannalaget.
Etter at Marøy var avsatt, ble antall utgitte blad i første omgang kuttet ned fra ti nummer i året til seks nummer årlig og Krokvik gjeninnsatt inn som bladets redaktør. Han ble seinere avløst av Kjell Kjerland. Siden den tid er utgivelsen av bladet blitt mer og mer sporadisk. Den siste utgaven av Vestmannen kom høsten 2009.
Avgangen til Marøy førte til intern splid og et varig skille i den «høgnorske» bevegelsen der flere tidligere skribenter og medarbeidere i Vestmannen brøt ut og grunnla det nye språkpolitiske tidsskriftet Målmannen.
Problerhinus
Problerhinus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.
Utseende
Middelsstore, kraftige, svarte gullbasser. De har korte bein, kroppsformen er ikke like langstrakt som hos mange andre Cremastocheilini. Pronotum er bredest noe foran midten, noe tilsmalnet bakover, med rettvinklede bakhjørner, og har et kort fremspring foran i midten. Dekkvingene har grov punktering som ikke danner tydelige rader.
Levevis
Artene lever underjordisk, trolig i maur- eller termitt-tuer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Kjetil Strand
Kjetil Øvrelid Strand (født 2. oktober 1979 i Stavanger) er en norsk tidligere håndballspiller som spilte for Stavanger-klubben Viking Håndball og klubber i Tyskland og Danmark.
Karriere
Strand spilte for danske Bjerringbro-Silkeborg før håndball-EM i 2006. Etterpå signerte han for AaB Håndbold. I 2007 gikk han til tyske Füchse Berlin der han spilte i tre sesonger.
Kjetil Strand giftet seg med Lene Lie den 15. desember 2008 i sjømannskirken i Berlin.
Camilo Ugo Carabelli
Camilo Ugo Carabelli (født 17. juni 1999 i Buenos Aires) er en argentinsk profesjonell tennisspiller.
Han har nådd Grand Slam-hovedtablået ved én anledning, da han tapte mot Félix Auger-Aliassime i 2. runde i French Open 2022
Lutefisk
Lutefisk eller lutfisk er tørrfisk av torsk eller andre arter som er utbløtt i vann, lutet og så vannet ut igjen. Lutefisk er tradisjonell mat i Norden unntatt Danmark og Island. Med nordisk utvandring til USA har skikken med å spise lutefisk også spredd seg dit.
Normerte skriveformer er lutefisk og lutfisk. Formen lutafisk er vanlig på Vestlandet, men ikke normert.
Tilberedning
Lutefisk lages fra tørrfisk eller klippfisk som blir behandlet med lut i en spesiell prosess. Fisken blir først lagt i bløt i kaldt vann i fem–seks dager, med daglig skifte av vannet. Den vannmettede fisken blir så lagt i bløt i kaldt vann tilsatt lut i to dager. Under denne behandlingen sveller fisken til mer enn sin opprinnelige størrelse, samtidig som proteininnholdet reduseres med om lag 50 % – noe som gir fisken dens karakteristiske konsistens. Når denne behandlingen er ferdig er fisken full av lut, har en pH-verdi på 11–12 og er giftig. For at den skal bli spiselig, må den igjen legges i bløt i kaldt vann i 10 dager.
Smaken for lutefisk har utviklet seg mot en mildere og fastere fisk. Henriette Schønberg Erkens kokebok anbefaler luting i to til tre døgn, Dina Larsen og Dorthea Rabbe anbefalte to til fire dager og Hanna Winsnes anbefalte faktisk luting i seks til åtte døgn.
Tørrfisken som brukes, er rundfisk eller råskjær vanligvis av torsk, lange, brosme eller sei.
Kjemiske prosesser
Muskelproteinene i fisken er polyelektrolytter med nøytral ladning ved pH 5,2. Ved luting stiger pH-verdien helt opp mot pH 13, noe som både tar livet av bakterier i fisken og ødelegger proteinene i fisken. Proteinene blir i tillegg negativt ladet, noe som gjør at de knytter til seg flere vannmolekyler (disse er delvis positivt ladd). Luten bryter også ned fettet i fisken til fettsyrer, noe som gjør at man i praksis sitter igjen med såpe. Dette gjør at lutefisk som ikke er tilstrekkelig vannet ut før den tilberedes får en stygg såpesmak.
Fortæring av fisken
I Norden starter julefisksesongen tidlig i november og varer til over jul. Lutefisk er også populær i de «nordiske» områdene av USA, som Minnesota og Wisconsin. Lutefisk serveres vanligvis med en rekke tilbehør, blant annet bacon, ertestuing, poteter, saus, hvit saus, sirup, geitost eller gammelost. De som spiser lutefisken i bløt lefse bruker bare smør, salt og pepper som tilbehør. I USA er det vanlig å spise fisken med smeltet smør eller hvit saus, med lefse til. Rikelige mengder akevitt og øl er tradisjonell drikke til maten. Selv om fiskens konsistens og behandling gjør det lett å harselere over lutefiskspising, så er retten svært populær.
Lutefiskens historie
Hvorfor og når man begynte å behandle tørket fisk med lut vet man ikke, men det er en gammel tradisjon. En legende sier at et lager med tørrfisk brant opp etter et lynnedslag. Tørrfisken ble liggende igjen i asken som ble våt i det påfølgende regnet, og aske er alkalisk. Den gangen spiste man mat som bare var uspiselig og ikke forgiftet, og fisken ble antakelig dermed vasket grundig i rent vann for å få bort den verste sotmengden. Dermed var lutefisken født.
Den eldste, trykte danske kokeboka sier derimot at dersom man ikke har tid til å bløte tørrfisken lenge nok, kan en neve aske i kokevannet redusere koketiden. Dette kan kanskje si noe om hvordan lutefisken ble utviklet. Det var derfor tørrfisken av dårligst kvalitet som ble til lutefisk, siden det var denne som var vanskeligst å gjøre myk gjennom utvanning og koking.
Den eldste islandske kokeboka har også med en oppskrift på lutefisk, men den skriver seg fra Norge.
Lutefisk nevnes første gang i litteraturen av Olaus Magnus i år 1555. Han beskriver hvordan lutefisken tilberedes og spises. Den tørre stokkfisken får ligge i sterk lut i to døgn, så skylles den i ferskvann i ett døgn før den kokes og spises. Lutefisken serveres med saltet smør og er høyt verdsatt, selv av konger.
Joanne Fox
Joanne Fox (født 12. juni 1979) er en australsk vannpolospiller.
Lutefisk
Lutefiskens historie
Lutefisk spises over hele Norge, i Sverige og deler av Finland, men danskene spiser ikke lutefisk. I den skandinaviske delen av USA har lutefisk vært populært de siste 160 år på grunn av skandinavisk innvandring. At tradisjonen har holdt seg så godt i USA kan skyldes at det å spise lutefisk er sterkt knyttet til bevaring av ens nordiske identitet.
Joanne Fox
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hennes ble nummer 4. Hun tok gull under Sommer-OL 2000.
Lutefisk
Tall og fakta
November og desember er månedene da nordmenn spiser mest lutefisk, henholdsvis 550 og 763 tonn, men i oktober og januar er forbruket òg betydelig med hhv. 336 og 216 tonn. I sommermånedene spises det nesten ikke lutefisk. I en spørreundersøkelse i 2000 svarte 8 av 10 at de hadde spist lutefisk det året. Debutalder for lutefisk har gått opp, fra 7 av 10 før fylte femten i 1995 til 6 av 10 i 1999. Det har vist seg at tidlig «lutefiskdebut» tenderer mot at man ikke spiser lutefisk når man blir eldre; en høyere debutalder er altså bra for å holde på tradisjonen med lutefisk.
Witiges
Witiges (død sannsynligvis i 542) var konge over det østgotiske kongedømmet Italia fra 536 til 540. Han myrdet sin forgjenger Teodahad og stjal tronen, samtidig som Østromerrikets general Belisarius hadde begynt sin invasjon av Italia. Witiges ble tatt til fange av Belisarius og brakt til Konstantinopel, hvor han senere døde i fangenskap.
$30,000
$30,000 er en amerikansk stum mysteriefilm fra 1920, regissert av Ernest C. Warde og med J. Warren Kerrigan i hovedrollen.
Handling
Den ambisiøse advokaten John Trask blir forvirret når Christine Lloyd, en mystisk ung kvinne, betror ham 30 000 dollar for å kjøpe et halskjede som skal bli levert til kontoret hans dagen etter. Men halskjedet hadde blitt stjålet av Christines bror Sydney for å betale spillegjelden hans, og Christine - som forsøkte å beskytte broren hennes - ansetter Trask for å få tak i smykket.