cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suzy (film)
Produksjon
Metro-Goldwyn-Mayer kjøpte filmrettighetene til Herbert Gormans roman Suzy (1934) for 15 000 dollar kort tid etter at den ble utgitt. En rekke manusforfattere arbeidet med manuset før produksjonen startet, men det fullførte manuset er bare kreditert Dorothy Parker, Alan Campbell, Horace Jackson og Lenore J. Coffee. Suzy var den fjerde og siste filmen som Jean Harlow og Franchot Tone spilte i sammen. MGM ønsket ikke å bruke en av de mannlige skuespillerne som de hadde under kontrakt i den mindre rollen som kaptein Andre Charville og lånte derfor Cary Grant fra Paramount Pictures. Han avslo først rollen, men aksepterte den etter at Coffee hadde gjort noen endringer i manuset.
Innspillingen foregikk fra 6. april til 29. mai 1936. MGM leiet opptak fra Howard Hughes til flyscenene, der en scene er hentet fra krigsdramaet Luftens dæmoner (1930), som også var Harlows gjennombruddsfilm. En rekke fly er fremtredende i filmen, inkludert Andres S.E.5-jagerfly, de tyske jagerflyene Fokker D.VII og Thomas-Morse S-4, samt det sjeldne passasjerflyet Sikorsky S-29-A som ble brukt for å fremstille det tyske bombeflyet Gotha. Etter at prøvevisningene av filmen ble negativt mottatt, fikk Doris Lind i oppgave å skrive noen nye scener som ble spilt inn i begynnelsen av juli. Scenene ble lagt til i begynnelsen av filmen og skulle gi rollefiguren Suzy mer personlighet.
Musikk
Harlow kunne ikke synge, så sangstemmen hennes ble dubbet av Edie Adams.
Mottakelse
Filmen ble en kommersiell suksess og tjente 1,8 millioner dollar, det tredobbelte av produksjonskostnadene. Kritikerne var generelt negative. Frank S. Nugent i The New York Times ble ikke imponert og sammenlignet filmen med geiten som er med i en kort scene: «Med polstret horn med dialog og ærverdig kinnskjegg med handling, kaster den seg over skjermen, skaper litt mild spenning og humper ut igjen, forlater oss med noen få estetiske blåmerker og en følelse av at litt frisk luft ikke ville skadet.» Han lot seg heller ikke overbevise av skuespillerprestasjonene og trakk frem geiten og Tone som de beste. Harlows rolletolkning ble beskrevet som «blant hennes dårligste» og Nugent mente at hun burde holde seg til komedie. Både Richard Watts jr. i New York Herald Tribune og Irene Thirer i New York Post var enig angående Harlow.
Priser og nominasjoner
Walter Donaldson og Harold Adamson ble nominert til Oscar for beste sang for «Did I Remember (To Tell You I Adore You)?», men Jerome Kern og Dorothy Fields vant for «The Way You Look Tonight» fra musikalkomedien Swing Time.
Arbeids- og administrasjonsdepartementet
Arbeids- og administrasjonsdepartementet ble nedlagt 1. oktober 2004 da Moderniseringsdepartementet ble opprettet i dets sted.
Force Publique
Force Publique (FP) var en offisiell væpnet makt for det som nå er Den demokratiske republikken Kongo. Organisasjonen ble etablert i 1885 av kong Leopold II av Belgia som på dette tidspunktet hadde Fristaten Kongo som sin private eiendom. I 1885 beordret han Belgias innenriksminister å opprette en militær- og politi-styrke for staten. Like etterpå, i 1886, sendte Leopold en rekke belgiske offiserer og underoffiserer til territoriet for å opprettholde Belgias militærmakt over landet. Dette offiserskorpset av Force publique besto utelukkende av hvite offiserer. De består av en blanding av belgisk regulære soldater og leiesoldater fra andre land, blant annet Norge, som ble fristet av utsiktene til rask rikdom eller bare ville ha eventyr-safari i Afrika.
Under disse europeiske offiserene sto en etnisk blandning av afrikanske soldater. Mange av disse soldatene ble rekruttert fra diverse kriger mellom de forskjellige stammene som hadde tilhold i det nordlige Kongo. Force publique hadde som oppgave å forsvare fristatens territorium, håndheve at tvangsarbeiderne opprettholdt gummikvotene og bekjempe arabiske og afrikanske slaver som gjorde opprør mor kolonimakten.
Flere rapporter fra utenlandske misjonærer og konsulære tjenestemenn fortalte i detalj om en rekke tilfeller der kongolesiske kvinner og menn ble mishandlet med pisket eller ble voldtatt av soldater i Force publique. Soldatene hadde også brent hele landsbyer med gjenstridige landsbyboere, og det fantes fotografiske bevis på at FP-soldatene tok menneskehender som trofeer, angivelig etter ordre fra kong Leopold da det var krevet at de ikke skulle sløse ammunisjon, så for hver kule skutt måtte de levere inn en menneskehånd, ofte ble disse kuttet av levende mennesker, da straffen for å sløse ammunisjon var å bli drept av generalen sin.
Den første perioden som Force publique var utstasjonert i Kongo, led FP av flere institusjonelle problemer. Det ble begått flere mytterier og store tyverier av de svarte soldatene. Og det var ikke uvanlig at de hvite offiserene å bruke soldater under sin kontroll til sine egne private økonomiske agendaer i stedet for at de fokuserte på militære bekymringer i regionen.
Etter overtakelsen av Kongo til den belgiske regjeringen i 1908 ble Force publique organisert i 21 ulike kompanier sammen med én artilleri- og én ingeniør-enhet som til sammen inneholdt over 12 100 soldater og offiserer. Det var også seks rekrutterings-og treningsleirer som hadde innkvartert cirka 2400 soldater til enhver tid. Disse avdelingene økte med mellom 500 og 1000 soldater hver frem til 1914. Men avdelingene lå så spredt at styrken hadde ingen reell militær verdi.
Den 5. juli 1960, fem dager etter at Kongo fikk sin uavhengighet fra Belgia gjorde soldatene mytteri i FPs garnison nær Léopoldville mot de hvite offiserer og de angrep en rekke europeiske og kongolesiske mål. Mytteriet førte til økt frykt blant de om lag 100 000 belgiske sivile og tjenestemennene som var bosatt i Kongo og det ødela troverdigheten som befolkningen hadde til den nye uavhengige regjeringen som viste seg å være ute av stand til å kontrollere sine egne væpnede styrker. For eksempel ble det hvite samfunnet i byen Luluabourg beleiret i et improvisert festningsverk i tre hele dager før byen ble reddet. Kort tid etterpå ble FP omdøpt til den kongolesiske nasjonalhæren, Armée Nationale Congolaise (ANC).
Woods County
Woods County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger nordvest i staten og det grenser mot Alfalfa County i øst, Major County i sør, Woodward County i sørvest og mot Harper County i vest. Det har også grense mot delstaten Kansas i nord.
Woods Countys totale areal er 3 341 km² hvorav 9 km² er vann. I 2000 hadde fylket 9 089 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Alva som også er fylkets største by.
Nannestad Boligbyggelag
Nannestad Boligbyggelag er et boligbyggelag i Nannestad i Akershus og ble etablert 4. mars 1982.
Nannestad Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Ecclesiam a Jesu Christo
Ecclesiam a Jesu Christo var en apostolisk konstitusjon og en pavelig bulle som ble utstedt av pave Pius VII den 13. september 1821. Bullen slår fast at frimurere må bli gjenstand for ekskommunikasjon på grunn av deres eder om hemmeligholdelse og deres konspirasjoner mot kirken og staten.
Bullen knytter frimureriet sammen med carbonariene, en anti-klerikal, revolusjonær gruppe som var aktiv i Italia. Bullen anklager videre carbonariene for å utad fremstå som katolikker, mens deres sanne målsetninger ble hevdet å være:
Alle medlemmer av carbonariene ble gjenstand for ekskommunikasjon, sammen med de som holdt på carbonarienes hemmeligheter og som fremmet organisasjonens litteratur.
Noen historikere betrakter bullen som et ledd av motstanden mot de såkalte carbonari, en italiensk bevegelse som truet Kirkestatens eksistens si sine bestrebelser om å samle alle italiensktalende områder under én regjering. Bullen fulgte også etter inntrykk fra Metternich, som ville bevare Ancien Régime.
Littoral (Benin)
Littoral er et departement i Benin. Det ligger i sør i landet langs Beninbukta og grenser til departementene Atlantique og Ouémé.
Administrativ inndeling
Littoral er kun delt i en kommune; Cotonou, som er Benins største by og økonomiske senter.
Kristian K. Hagemann Brandt
Kristian Kornelius Hagemann Brandt (født 1831 i Eidsberg, død 1905 i Kristiania) var en norsk offiser og politiker.
Brandt var fra 1890 major i Ingeniørvåpenet, og var også veiinspektør i Akershus i 1872–1873. Han var medlem i Den Polytekniske Foræning. I 1866 tok han sammen med Johan Theodor Landmark til orde for å anlegge en jernbanelinje mellom Christiania og Fredrikshald, og en sidelinje gjennom Indre Østfold. Dette var en sak han kjempet ivrig for fram til vedtak om anlegg av Smaalensbanen gikk gjennom i Stortinget i 1873. Han er derfor også kjent som «Smaalensbanens Fader».
Brandt var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Moss og Drøbak 1865–1870.
Brandt var bror av professor Fredrik Peder Brandt og far til professor Kristian Brandt og generalmajor Fredrik Oscar Brandt.
Themiskyra
Themiskyra (gresk: Θεμίσκυρα) var en antikk gresk by en liten distanse fra kysten i Pontos i Anatolia og i nærheten av elven Thermodon (dagens elv Terme i Nord-Tyrkia) som renner ut i Svartehavet. Byen er nevnt av historikeren Herodotos og av andre antikke forfattere. I gresk mytologi ble byen nevnt som grunnlagt av amasonene, en mytisk stamme av kvinnelige krigere, og den var deres hovedstad.
Beskrivelse
Byen ble nevnt så tidlig som på Herodotos' tid. Klaudios Ptolemaios tar uten tvil feil i å plassere den lengre vest, midtveis mellom elven Iris (dagens Yeşilırmak) og odden Heraklion. Den greske reisende Skylaks fra Karyanda i Karia kaller den en gresk by, og det er en mulighet for at han besøkte den. Diodorus Siculus, som på den andre siden som antagelig aldri var der, støtter seg på mytologien og henviser til den ble grunnlagt av amazonene.
Etter at Mitridates VI av Pontos trakk seg tilbake fra Kyzikos lengre vest, ble Themiskyra beleiret av romerne ved Lucullus. Innbyggerne forsvarte seg tappert, men da byens murer ble underminert og raste sammen, skal de ha sendt bjørner og andre villdyr løs på romerne, selv svermer med bier. Deretter skal byen ha blitt utslettet av romerne ettersom den romerske geografen Pomponius Mela nevner den som om den ikke lenger eksisterte. Heller ikke Strabon gir den omtale. Det har vært hevdet at byen Terme ved munningen av Thermodon utgjør stedet til antikkens Themiskyra, men det er åpenbart at den lå i innlandet selv om det ikke lenger eksisterer ruiner etter den.
Elbow
Elbow er et britisk alternativ rock-band. De har gitt ut fire studioalbum, tre EP-er og syv singler.
John Cale valgte Elbows «Switching Off» som en av sine åtte utvalgte sanger i BBC-radioprogrammet Desert Island Discs.
Bandet vant Mercury Prize i 2008 for sitt fjerde album, The Seldom Seen Kid.
Bandets siste album Build A Rocket Boys! ble i 2011 kåret til årets tredje beste album av nettstedet Panorama.no.
Ullensaker Boligbyggelag
Ullensaker Boligbyggelag (UBBL) var et boligbyggelag i Ullensaker i Akershus og ble etablert 19. november 1957.
Boligbyggelaget hadde rundt 1 100 medlemmer og forvaltet 509 boliger i 11 borettslag.
Ullensaker Boligbyggelag var en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Våren 2013 fusjonerte boligbyggelagene Boligbyggelaget Romerike, Indre Østfold Boligbyggelag og UBBL sammen til ett boligbyggelag.
Boligbyggelaget heter i dag BORI BBL.
Rudolf Slánský
Rudolf Slánský (født 31. juli 1901 i Nezvěstice nær Blovice i Böhmen i Østerrike-Ungarn, henrettet 3. desember 1952 i Praha) var en tsjekkisk kommunistisk politiker og kommunistpartiets generalsekretær etter den annen verdenskrig. Han var en av de ledende grunnleggerne av kommunistpartiets regime i Tsjekkoslovakia på slutten av 1940-tallet og begynnelsen av 1950-tallet. Han falt senere i unåde og ble henrettet etter en skinnprosess.
Bakgrunn
Rudolg Slánský gikk på gymnasiet i Plzeň på handelslinje. Etter slutten av første verdenskrig flyttet han til Praha, der han oppdaget det venstreintellektuelle miljø i institusjoner som den marxistiske Club.
Kommunistleder
I1921 ble han med i kommunistpartiet i Tsjekkoslovakia da det brøt ut fra Det sosialdemokratiske parti. Han avanserte innen partiet og ble assistent til dets leder, Klement Gottwald. Ved den femte partikongress i 1929 ble Slánský medlem av partipresidiet og politbyrået, og Gottwald ble generalsekretær.
Fra 1929 til 1935 bodde Slánský på skjkult adresse på grunn av kommunistpartiets illegale status. I 1935, da partiet ble tillatt å delta i politikken, ble både han og Gottwald valgt til nasjonalforsamlingen. Deres adgang ble imidlertid stanset da Tsjekkoslovakia blr oppdelt av Münchenavtalen i 1938. Da Tyskland okkuperte Sudetenland i oktober 1938 flyktet Slánský, sammen med en stor del av det tsjekkoslovakiske kommunistpartiets ledere til Sovjetunionen.
I Moskva arbeidet RudolfSlánský med radiokringkasting til Tsjekkoslovakia fra Radio Moskva. Han opplevde forsvaret av Moskva mot tyskerne under vinteren 1941-42. Hans tid i Moskva bragte ham i kontakt med sovjetiske kommunister og de ofte brutale metoder de benyttet for å holde på partidisiplinen.
I 1943 ble Slánskýs spedbarnsdatter, Naďa (Nadia) bortført med vold fraut av barnevognen av en kvinne, mens hun ble passet av sin åtteårige bror, Rudolf, som gjorde motstand. Kvinnen kjente til enkeltheter om fru Slánský, som hennes arbeide i Radio Moskva. Verken Nadia eller kidnapperne ble noensinne funnet. Slánskýs enke har fortalt om de skriftlige henvendelser de rettet til politiet og til Stalin selv, alle ble ubesvarte.
Under sin tid i eksil i Sovjetunionen, organiserte Rudolf Slánský tsjekkoslovakiske arméenheter, med hvilke han returnerte til Tsjekkoslovakia i 1944 for å delta i den slovakiske nasjonale gjenoppbygging.
Etterkrigstiden
I 1945, etter andre verdenskrig, returnerte Slánský blant øvrige tsjekkoslovakiske ledere fra eksil i London og Moskva, og holdt møter som førte til ny regjering under Edvard Beneš. Ved den 8. partikongress i kommunistpartiet i mars 1946 ble Slánský generalsekretær i partiet. Dette gjorde ham til andremann i partiet bak Gottwald, som ble leder for en koalisjonsregjering etter valget som ble avholdt samme år.
I 1948 tok kommunistpartiet makten i februarkuppet. Rudolf Slánský ble dermed den nest mektigste mannen i landet bak president Gottwald. To år senere anklaget Gottwald to av Slánskýs nære medarbeidere, Otto Šling og Bedřich Reicin, for å ha forbrutt seg mot kommunistpartiet, og Slánský hadde ikke tilstrekkelig innflytelse til å bekjempe anklagene. Han ble også anklaget for økonomiske og industrielle problemer, noe som kostet ham folkelig støtte.
Anklager, skinnprosess, henrettelse
I november 1951 ble Slánský og 13 andre personer arrestert og anklaget for å være titoister. Partiretorikken hevdet at Slánský spionerte som en del av en internasjonal vestkapitalistisk konspirasjon for å undergrave sosialismen, og at det å straffe ham skulle være en hevn for de nazistiske mordene på de tsjekkiske kommunistene Jan Sverma og Julius Fučík under andre verdenskrig. I fengselet ble han torturert, og han forsøkte å begå selvmord.
I en for tiden typisk skinnprosess ble Slánský funnet skyldig i «trotskistisk-titoist-sionistiske aktiviteter i den amerikanske imperialismes tjeneste» og ble hengt offentlig i Pankrácfengelset den 3. desember 1952. Hans kropp ble kremert, og asken spredt på en isbelagt vei utenfor Praha.
Posthumt
Efter Josef Stalins død ble Rudolf Slánský beskyldt av Antonín Novotný for å ha innført stalinistiske forhørsmetoder i Tsjekkoslovakia. Det som hendte Slánský og andre ofre for utrenskningsforsøkene ble offentliggjort i april 1963, og de fikk full opprettelse i mai 1968. Etter fløyelsrevolusjonen i 1989 utså den nye president Václav Havel Slánskýs sønn, som også het Rudolf, til tsjekkisk ambassadør i Sovjetunionen. Slánský var den mektigste politiker som ble avrettet under kommunistpartiets regjering i Tsjekkoslovakia. Deretter ble behandlingen av ledere som falt i unåde mer sivilisert: de ble bare fratatt makten og satt i pensjon.
Vaterlandstunnelen
Vaterlandstunnelen er en tunnel på Ring 1 (riksvei 162) i Sentrum i Oslo. Den går under Hammersborggata og Lybekkergata mellom Hammersborggata der den krysser under Møllergata og rundkjøringen ved Schweigaards gate.
Monier Monier-Williams
Monier Monier-Williams (født 12. november 1819 i Bombay, død 11. april 1899 i Cannes) studerte og underviste i asiatiske språk i England, og satte sammen en de mest brukte sanskrit-engelsk-ordbøkene.
Han ble utdannet ved University College i Oxford og underviste asiatiske språk ved East India Company College fra 1844 til 1858, da kompaniets styre i India opphørte etter opprøret.
Øystein Kristiansen
Øystein Kristiansen (født 29. april 1975) er en tidligere orienteringsløper fra Steinkjer, nå bosatt i Fredrikstad. Tidligere klubber: Egge IL, Steinkjer OK, Nydalens SK, Halden SK, MS Parma, Fredrikstad SK.
Monier Monier-Williams
Monier-Williams var den andre innehaveren av lærestolen i sanskrit ved University of Oxford, og etterfølger av Horace Hayman Wilson, som hadde begynt universitetets innsamling av sanskrit-manuskripter i 1831. Monier-Williams utformet en sanskrit-engelsk ordbok som fortsatt trykkes. Han ble adlet i 1886.
Øystein Kristiansen
VM-gull stafett 2004 og 2005, VM-bronse mellomdistanse 2003, 5.-plass VM mellomdistanse 2005, 10.-plass VM mellomdistanse 2004, 11.-plass VM langdistanse 2003, 12.-plass VM langdistanse 2001, nordisk mester i stafett 2005.
Citrix Systems
Citrix Systems (nasdaq: CTXS) er et amerikansk flernasjonalt selskap, som tilbyr server- og desktopvirtualisering, nettverksløsninger og programvare. Citrix Systems hadde i 2013 en omsetning på 2,92 milliarder dollar. Selskapet har sitt hovedkontor i Fort Lauderdale, Florida, og avdelinger i California, i tillegg til utviklingsavdelinger i Australia, India og Storbritannia.
Citrix ble grunnlagt i Richardson, Texas i 1989 av den tidligere IBM-utvikleren Ed Iacobucci.
Citrix het egentlig Citrus, men skiftet navn ettersom at et en annet selskap eide merkenavnet. Citrix er et teleskopord av Citrus og UNIX.
Citrix i Norge
Citrix User Group Norway (CUG) ble opprettet i 2001, og er en teknisk og dugnadsdrevet brukerforening. Foreningens hovedmål er å samle norsk kompetanse innenfor sentraliserte IT-løsninger, blant annet sentral virtuell infrastruktur, virtuelle klienter og applikasjoner, hovedsakelig basert på Citrix produktportefølje.
Drikkehorn
Et drikkehorn er et drikkekar til vin, mjød eller øl. De fleste drikkehorn er laget av horn, men betegnelsen brukes også om tilsvarende drikkekar av glass, metall og tre. Drikkehorn har ofte dekorerte beslag og to føtter med dyreklør.
Horn er av de eldste kjente drikkekarene, og kvinne med et drikkehorn Venus fra Laussel er avbildet på et kalksteinsrelieff fra Dordogne i Frankrike, hogd ut ca. 26.000 f.Kr. Det ser ut til at drikkehorn ble brukt nord for Alpene, og allerede i bronsealderen finner vi horn laget i glass og metall. Mest kjent er de danske gullhornene fra 5. århundre. De ble stjålet i 1802, men det er bevart tegninger av dem. Julius Cæsar forteller i ’’De Bello Gallico’’ at germanernes unge menn jaktet på urokser, at det var en ære å kunne vise fram de fleste horn som jakttrofeer på tinget og at de senere innfattet hornenes kant i sølv og brukte dem som drikkekar i sine største drikkelag.
På Bayeux-teppet som er brodert etter slaget ved Hastings i 1066, finner vi drikkehorn på bordet slik det kan ha vært ved Olav Kyrres hoff. Når drikkehorn omtales i sagalitteratur og middelalderske diplomer knyttes de til storfolk. Bevarte middelalderhorn med forgylte beslag og adelige våpen viser også at de har hørt hjemme i de høyere samfunnslag. Men drikkehorn har også vært brukt i bondemiljøene, og de kunne da være laget av horn fra bøndenes egne okser.
Det var en kunst å kunne drikke av store horn. Den som var uten erfaring kunne sette spissen opp, og fikk da hele innholdet med stor fart rett i ansiktet. På 1500- og 1600-tallet har drikkehorn vært bruk til juleølet, og på gamle primstaver er derfor juledagene markert med drikkehorn. Om noen horn, ’’huldrehorn’’, går det sagn om at de var kommet fra de underjordiske.
Med nasjonalromantikken ble det moderne med drikkehorn i borgelige miljøer. Men disse hornene var nok helst til pryd og ble ofte brukt som erkjentlighetsgaver. Disse hornene har nok først og fremst vært prydgjenstander. De er gjerne montert på en høy fot og har ofte lokk. I nyere tid er det også laget miniatyrhorn i glass eller metall til å drikke brennevin av.
Småkraft
Småkraft AS, stiftet i 2002, er et norsk kraftselskap som var eid av de fire selskapene Skagerak Energi, Agder Energi, BKK og Statkraft. I 2015 ble selskapet kjøpt av langsiktige fond, forvaltet av Aquila Capital. Majoritetseier er idag det nederlandske pensjonsfondet APG. Småkraft AS har en aksjekapital på 221 millioner kroner.
Småkraft AS har som formål å utvikle og drive småkraftverk. I Norge gjøres dette i samarbeid med mer enn 700 lokale grunneiere som eier fallrettighetene. Småkraft gjorde i 2021 sine første investeringer i Sverige.
Småkraft opererer totalt 163 småkraftverk med en samlet produksjon på over 1.700 GWh, som tilsvarer forbruket til 150.000 husstander eller 750.000 elbiler. Selskapet har til 2021 investert mer enn 6 milliarder kroner og er etablert med kontorer i Bergen, Oslo, Flatanger, Stavanger og Narvik og har 25 ansatte som arbeider sammen med mer enn 250 lokale driftsvakter på de ulike kraftverkene.
Universität Regensburg
Universität Regensburg er universitetet i Regensburg i Bayern. Det ble grunnlagt 18. juli 1962 av den bayerske landdagen. Dermed gikk et gammelt ønske i oppfyllelse; allerede i 1487 hadde hertug Albrecht IV av Bayern sammen med byens råd søkt paven om tillatelse til å opprette et universitet i Regensburg. Den senere pave Benedikt XVI var professor ved universitetet fra 1969 til 1977. Han er fremdeles oppført som honorærprofessor ved universitetet, og under sin apostoliske reise til Bayern i 2006 besøkte han universitetet den 12. september og holdt i dets store aula en forelesning over «Glaube, Vernunft und Universität» (se Regensburgforelesningen).
Marianne Krogness
Marianne Krogness (født 3. november 1951) er en norsk skuespiller, sanger og revyartist.
Krogness studerte kjemi og biologi ved Universitetet i Oslo. Senere ble hun et sentralt medlem i Tramteateret da gruppa ble stifta ved universitetet i 1976. Hun opptrådte blant annet i rollen som den gitarspillende «Sandra Salamander» i Tramteaterets populære TV-serier om Pelle Parafins bøljeband fra 1980 til 1985. Hun ble siden kjent som «Shell-dama» i en serie humoristiske reklamefilmer. Hun har hatt flere mindre roller i norske filmer og spilt i revyer og kabareter, blant annet i den norske oppsetninga av musikalen Annie i 2004 og Ingen grunn til panikk sammen med venninnen Elsa Lystad i 2007. I 1993 utgav hun på plateselskapet Tylden På frifot, et CD-album med delvis egne låter. I 2004 kom plata Jeg skal bare… Krogness har lest inn lydbøker og radioserier for barn og gitt norsk stemme til figurer i internasjonale animasjons- og barnefilmer. Hun har også spilt Miss Hannigan i musikalen Annie som gikk på Forum scene i Bergen.
Hun har også samarbeidet med Trond Kirkvaag, blant annet i programmet Showtalk.
Eidsvoll Boligbyggelag
Før fusjonen hadde laget 327 medlemmer og forvaltet 263 boliger i 11 borettslag, sameier og andre selskap.
Eidsvoll Boligbyggelag var en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Hordes
HORDES er et miniatyrspill som spilles med 28mm-skala metall – og plastminiatyrfigurer. Spillet og figurene utgis av det amerikanske selskapet Privateer Press som konsekvent skriver navnet med store bokstaver. Undertittelen er "Monstrous Miniatures Combat". Figurene forestiller krigere og krigsmonstre fra den "usiviliserte" delen av Jernrikene-verdenen. Man utkjemper kamper mellom warlocks, deres warbeasts og lag og krigere fra de forskjellige hærene i spillet. HORDES kan spilles med og mot sitt søsterspill Warmachine. Spillet ble først utgitt i 2006 og vant i 2006 Origins Award for Miniatures Game of the Year.
Figurer
Som i WARMACHINE har hordes en særlig spillmekanikk mellom de førnevnte warlocks og deres warbeasts. Warbeasts, eller 'beasts, er større eller mindre dyr og monstre som på en eller annen måte er blitt temmet til å sloss for sine hærer. Dette kan være fra Titaner, som avles opp til krig, til Dire Troll, som overtales av sine mindre slektninger til å slåss for dem. Disse monstrene fyller den samme funksjonen for sine respektive hærer som warjacks gjør for WARMACHINE.
Warlocks leder krigsflokkene (eng. warpacks) i spillet. De er forskjellige typer magikere eller prester som kan trekke på sine warbeasts livskraft både for å bruke magi og for selv å holde seg i live om de blir skadet. Warlocks er som warcasters utstyrt med våpen, utstyr og rustninger og er også i besittelse av et "Feat", en kraftig magisk effekt som kan brukes en gang i spillet. De er i mental kontakt med sine 'beasts og kan presse dem over evne til å gjøre ekstra skade eller bruke særlige magiske evner de ellers ikke har tilgang til – "Animi". En warlock kan bruke de trollformler han eller hun selv kjenner til og i tillegg bruke sine 'beasts ""Animi" som trollformler.
Spillet
Som WARMACHINE belønner HORDES aggressive spillstiler. Kanskje er HORDES enda mer aggressivt enn sitt søsterspill, da Warlocks gjerne kan ta imot mye skade og ikke besitter Arc Noder, slik at de gjerne må helt opp i synet på motstanderen for å få gjort skade på ham. HORDES Fury-system (se under) gjør at man må få alt ut av sine 'beasts før de blir skadde eller dør.
Spillsystem er grunnleggende det samme som i WARMACHINE : det er rundebasert og bygget opp omkring kast av to eller flere terninger slik at man oppnår en normalfordeling. Hver runde består av to turns der den ene spilleren har den ene turnen og den andre den andre, i samme rekkefølge hele spillet igjennom. De enkelte lagene, soloene, 'beasts og warlocken beveger seg, angriper og utfører forskjellige handlinger, slik som å bruke en formel eller hisse opp et 'beast så det blir villere. Hvert enkelt lag eller hver enkelt figur utfører alle sine handlinger etter tur; rekkefølgen man aktiverer figurene i er derfor viktig i spillet. Enkelt forklart fungerer både angrep og skade ved at angriperen har en verdi for sitt angrep (nærkamp eller skyting) som han legger til et 2t6-slag og sammenlikner med forsvarerens verdi for forsvar (både nærkamp og skyting). På samme måte fungerer skade: angriperens skadeverdi trekkes fra forsvarerens rustningsverdi og man legger til et 2t6-slag.
I motsetning til WARMACHINEs Focus-system har man i HORDES Fury-poeng. En warlock starter spillet fullt tanket opp med Fury, men når han har brukt disse må ha trekke inn flere fra sine 'beasts. Fury kan som Focus brukes til å booste angrep eller skade ved å legge til en terning, bruke dem til å holde visse formler gående og bruke formler, men der slutter likhetene med Focus. En warlock kan ikke forsterke sitt kraftfelt – han har ikke noe. Han kan derimot bruke et Fury-poeng fra seg selv og flytte det over til et 'beast som kan motta det samtidig som han tar skade i motstanderens "turn". 'Beasts genererer sin egen fury – ved å bruke dem til boosting, stormangripe, bruke Animi eller andre evner og til å gjennomføre Power Attacks: plukke fiender (eller venner) opp og kaste dem, ta løpefart og bruke sin vekt til å slå andre figurer bakover og i bakken, skalle andre figurer ned, dytte dem eller låse andre 'jacks våpen fast i arm eller hodelåser. Noen 'beasts kan også mishandle fiendens infanteri for å forsøke å skremme de overlevende ved et Rend Power Attack. Om et 'beast bruker så mye Fury at din warlock ikke kan sanke den inn, risikerer du at det går amok om man ikke klarer en Treshold test. Visse beasts har lettere for å gå amok enn andre, og jo mer fury, jo større er sannsynligheten for at det går amok og kan angripe venn og fiende.
Riktig bruk og administrasjon av Fury er viktig for å vinne spill i Hordes.
Det grunnleggende spillsystemet er ganske enkelt i forhold til andre miniatyrkrigsspill, men hver enkelt figur eller lag har ofte flere spesialregler. Samtlige regler for en figur eller et lag, samt oversikt over skade figuren eller figurene har mottatt om den tåler mer enn et enkelt skadepoeng, finnes på kort som følger med figurene. Disse kortene kan også kjøpes i kortstokker. Terskelen for å spille spillet utover figurene er derfor forholdsvis lav: de forskjellige ekspansjonsbøkene inneholder de samme reglene man finner på kortene, men har i tillegg bakgrunnsmateriale og bilder.
De ville Jernrikene
Overalt i Jernrikene skoger bor det Troll. Dette er en rekke forskjellige raser av grå og blåhudede skapninger, der de mest tallrike er Trollkin, som er litt større enn mennesker. Trollkin er sterkere og mer hardføre enn mennesker men har ikke klart å danne egne riker. I stedet har mange av dem flyttet inn i byene hos menneskene og jobber med hardt fysisk arbeide. Trollkin deltok i krigen mot Orgoth of fikk en serie rettigheter i Corvisprotokollene, men disse ble siden glemt eller oversett av Jernrikenes leder. Likevel bor langt flere Trollkin fortsatt i Vestre Immorens skoger og ville områder, og krigene som har brutt ut de siste årene har lagt dinne stammene eller Krielene under press. Trollkin som tidligere bodde i Tornskogen er blitt drevet på flukt av krigen mellom Cygnar og Khador og Cryx' spredning i skogen. Høvdingen Madrak Jernhud og hans krieler fikk tildelt land øst i Cygnar av Madraks gamle blodsbror Kong Leto Raelthorne "den yngre" – men kort tid etter, i 605 EO ble Cygnar angrepet østfra av Skorne – en ukjent art hardføre ørkenboere som hadde blitt samlet til en nasjon av Letos bror Vinter Raelthorne "den eldre", Cygnars tidligere konge, og som på hans bud angrep Cygnar for å ta kronen tilbake for Vinter.
Sirkelen Orboros har et mangesidig forhold til Den Fortærende Ormen, guden Menoths gamle fiende - der Menoth skaper mennesker og sivilisasjon i streng, kompromissløs orden, vil Ormen rive ting ned, ødelegge og la naturkreftene - som Ormen er et bilde på og en personifikasjon av - få fritt spillerom. I den fjerne fortid fantes et stammeforbund kalt Molgur, som besto av mennesker, trollkin, ogrun, gobbere og alle slags typer vilt folk, som drevet av sine shamaner bedrev menneske (og troll, og ogrun og gobber)ofring og rituell ødelegelse over hele Immoren helt til de ble utradert av de voksende menneskelige sivilisasjonene under Prestekongene, som tilbad Menoth. Sirkelen har helt andre planer: den etterstreber balanse i naturen og vil forhindre at Ormen vender tilbake til Caen, noe som ville føre til ødeleggelse i stor skala. Sirkelens ønsker å rulle sivilisajonen tilbake - en håpløs oppgave i dagens Jernriker, og bruker brutale metoder og blodige ofre for å oppnå sine mål. I de siste to årene har Sirkelen kjempet med indre stridigheter og oppstandelsen av Everblights Legion.
Legionen er resultatet av en drages oppvåkning og ødeleggelse av et helt folk. Dragen Ethrunbal er en av Toruks avkom som Toruk kjemper en evig kamp for å utrydde, og Ethrunbals athanc, som inneholder hans livskraft og sinn, ble gjemt vekk etter at Ethrunbals kropp i 390 EO ble ødelagt av alvene i byen Issyrah i Ios etter at det ble avslørt at han forsøkte å vende dem til sin tjeneste ved å skjule seg i en av de svunne gudenes templer og forderve prestene der. Athancen, som drager kan gjenfødes fra om de får nok tid og varme nok, ble innkapslet i is og plassert på toppen av Skårspirene, Immorens høyeste fjellkjede. I 605 EO klarte Ethrunbals innkapslede sinn å få en ogrun i eksil, Thagrosh, til hente athancen ned fra fjellet. Ethrunbal, som nå kaller seg Everblight, bestemte seg for å i stedet for å vokse ut fra athancen til en usikker fremtid uten noe sted å skjule seg fra Toruk, å prøve noe nytt. Han lot Thagrosh dele opp athancen med et våpen Everblight hadde fått laget da han i den fjerne fortid skjulte seg for Toruk bak sivilisasjonen Morrdh, som i sin tid kjempet mot Morgul-barbarene men som dagens innbyggere i Jernrikene ikke har mange opptegnelser om. Thagrosh plasserte athancen inn i sin egen brystkasse og begynte gradvis å samle tilhengere – som alle fikk et skår av athancen. Ved hjelp av den maktsyke Nyss-alven Vayl Hallyr, som mottok et større athancskår og ble Legionens andre warlock, klarte Thagrosh og Everblight å fange og konvertere mesteparten av Nyss-alvene i Skårspirene og områdene omkring. De Nyss som overlevde og ikke ble fanget og omvendt ved å få athancskår plantet i brystet flyktet sydover med den frosne guden Nyssor på slep. Legionen består i øyeblikket av konverterte Nyss og Ogrun som i stigende grad bærer preg av Everblights Fordervelse – det vokser tagger ut av huden deres, de får skjellaktig hud og utvekster, og de blir mer og mer vevet inn i det felles sinnet til hele Legionen, styrt av Everblight. Everblight korrumperer naturen gjennom Fordervelsen (som stammer fra athancen) som alle drager omgir seg med – Everblight har dog klart å få mer kontroll over både sin athanc og sin Fordervelse enn andre drager, som ofte utilsiktet ødelegger alt rundt seg med Fordervelse. Nylig klarte Legionen å spore opp og drepe dragen Pyromalfic som gjemte seg i ruinslottet Nøkleborgen i villmarken øst for Llael, noe som økte hans personlige makt betraktelig og fysisk forandret Thagrosh, som nå mer og mer likner en liten versjon av Everblight slik han så ut da han fortsatt hadde en kropp. Everblights langsiktige mål er ukjente, men aktive drager byder sjelden godt for Immorens vanlige beboere.
Spillbare hærer
Trollbloods består av Trollkin og deres mindre og større slektninger – Pygmetroll, Troll og enorme Dire Troll. De samlede krielene fra Tornskogen er på flukt. Under Madrak Jernhud og hans allierte Grissel Blodsang har de av shamanen Hoarluk Skjebneformer, som er den ypperste representanten for trollenes gudinne Dhunias shamaner, blitt overbevist om at de ikke kan regne med hjelp fra noen – de må ta det de vil ha. Trollbloods har holdbare tropper og 'beasts, og blir gjerne hardere og mer hardtslående om de samler seg i grupper. Trollbloods har blå og/eller grålig hud og går kledd i fargerike Tartaner.
Druidene i Sirkelen Orboros er den siste resten av Molgur, selv om de ikke vedkjenner seg det men hevder de vil opprettholde balansen. Deres tropper er enormt varierte: fra Orboros Ulver, mennesker som støtter saken til de ville Tharn, som i aller høyeste grad vedkjenner seg sin arv fra Molgur og kaster av seg sin menneskelighet ved ritualer som forandrer dem til monstre. De bruker også mange andre tilbedere av Den Fortærende Ormen, som hamskiftere, monstre og dyr fra de dype skogene, og Sirkelens medlemmer kan lage magiske konstrukter av stein og rep dynket i blod fra ofre. Kjente warlocks er Krueger, Stormherren og hans rival Morvanha Høstklinge samt en av Sirkelens tre ledere, Omnipotent Mohsar. Sirkelen baserer seg på mobilitet, unnvikelse, bruk av terreng og presise angrep; de holder ikke lenge i en utmattelsesstrid, men er også gode til å unngå å havne i en. Sirkelen har en forkjærlighet for grønne farger og naturfarger generelt.
Skorne er en art høye, tynne og hårløse humanoider fra det fjerne østre Immoren, der de har et stort men tidligere ustabilt rike. Skorne gjør mye ut av at de ikke tror på noen guder: de sikrer seg evig liv ved å gjennom ritualer fra de såkalte Opphøyerne binde døende ledere inn i Åndesten. Disse stenene kan så settes inn i stenstatuer som kan få live ved særlige riter. Det er krigeradelen som dominerer Skornesamfunnet. Mange av disse er velbevandrede i Mortitheurgi, en magisk "vitenskap" utviklet av Skorne i eldre tider som baserer seg på kontroll og manipulasjon av sin egen og andres kropper. Smertegiverne er en siste kaste som fungerer som skorneimperiets hemmelige politi men står under og utenfor de viktigste krigerkastene. Eks-kong Vinter Raelthorne av Cygnar flyktet fra sin bror Letos statskupp i 594 EO og kom til slutt til skorneimperiet der han gjennom sine personlige egenskaper til slutt klarte å forene de mange krigerklanene under sitt overherredømme og å bli anerkjent som Den Gjenfødte – mange skorne trodde at Vinter var en reinkarnasjon av deres gamle sagnhelter. Nylig har Vinter forrådt hele imperiet og forlatt tronen etter å ha beordret Skorne-hærene mot det østlige Cygnars sterkeste bastion Fort Falk der de tok store tap. Hvorfor han gjorde det er ennå usikker – muligens var det del av en ukjent plan som kanskje bare gir mening for den stadig med ustabile Vinter selv. Ypperste Erkedomina Makeda, som tidligere var hans mest tro vasall, har overtatt rollen som imperiets leder og andre kjente warlocks er Mester Mortiteurg Hexerius og Opphøyeren Ypperste Aptimus Zaal. Skornes spillestil dreier seg rundt aggressiv synergy og de ofrer gjerne sine egne tropper eller lar dem slite seg i stykker for å oppnå sine mål. Deres 'beasts inkluderer de elefantaktige Titanene, de enøyde Kyklopene og andre monstre fra Østre Immoren. Skorne er en uniformert hære i rødt og bronse.
Everblights Legion ledes av Everblight selv. Ogrunen Thagrosh, Everblights Messias har den største delen av athancen. Andre viktige warlocks med større athancskkår er Saeryn, Everblights Tegn og hennes søster Lylyth, Everblights Segl samt den ovennevnte Vayl Hallyr, Everblights Disippel. Legionens 'beasts er skapt direkte fra det Fordervede blodet til Everblight som er i alle warlocks' årer. De er alle øyeløse, drageliknende skapninger i forskjellige størrelser som "ser" gjennom vibrasjoner og ved å bruke Everblights eget magiske "syn". Legionens spillestil handler om å kunne bevege seg raskt, effektivt og slå hardt, men de kan ikke tåle en lengre strid da de gjerne er lett pansret. Legionens farge er lyseblått og hvitt, kalde farger tilpasset deres frosne hjemland.
Minions finnes i alle former og farger. De tilsvarer Leiesoldatene fra WARMACHINE, men kun ikke frem til 2010 selv spilles som en hær. I slutten av 2010 eller starten av 2011 kommer Forces of Hordes: Minions, som gjør Minion Pakter spillbare som egen hær. Så langt kjenner man to "pakter" man kan spille: Thornfall-alliansen og Blindwater-ansamlingen, dominert av henholdsvis de villsvinlignende humanoidene Farrow og de alligator-lignende humanoidene Gatormen.
Nyeste utgivelser
Mk2 er en fullstendig nygjennomgang av spillet der både grunnregler, poeng og regler for samtlige figurer har blitt omarbeidet. Fra november 2009 til januar 2010 kunne spillerne laste ned beta-reglene til spillet og alle hærlister og sende feedback til Privateer Press gjennom en onlineservice. HORDES: Primal Mk2 og kort til alle modeller som så langt finnes i spillet utkom i juni 2010. Bakgrunnsbøker til alle hærene kommer i løpet av 2010.
Lomami (provins)
Lomami er en provins i Den demokratiske republikken Kongo. Lomami ble en provins etter 18. februar 2009 som følge av konstitusjonen av 2006. Den var tidligere (før 2006) en del av den større provinsen Kasaï-Oriental, som nå er blitt delt opp i nye Kasaï-Oriental, Lomami og Sankuru. Hovedstaden i Lomami er byen Kabinda.
Geografi
Lomami ligger ved elva Lomanis sørlige bredder. Provinsen har sitt navn fra denne elva.
Fylkesvei 838 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 838 i de følgende fylkene:
Joel Glazer
Joel Glazer er et av medlemmene i Glazer-familien som kontrollerer First Allied Corporation, Zapata Corporation, Tampa Bay Buccaneers i NFL og storklubben Manchester United i England. Familien er for det meste bosatt i Florida i USA.
Joel Glazer har tatt sin utdannelse ved American University i Washington D.C. Han deler på styreleder-stillingen sammen med sin bror Avram Glazer. Begge ble det utnevnt av Malcolm Glazer, deres far. De tok over i styrelederstillingen etter Roy Gardner i 2005.
Fylkesvei 7732
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 838.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 998.
Antoine Laurent de Jussieu
Antoine Laurent de Jussieu (født 12. april 1748, død 17. september 1836) var en fransk botaniker. Han var den første til å foreslå en naturlig klassifisering av blomsterplanter, i motsetning til Carl von Linnés kunstige system. Mye av systemet hans er fortsatt i bruk i dag, og han står som autor for 76 fortsatt gyldige plantefamilier. Autornavn Juss. brukes for taksa han publiserte.
Han var professor ved Muséum national d'histoire naturelle i Paris.
Også Antoine Laurents sønn ble botaniker; Adrien-Henri de Jussieu (1797-1853, autornavn A. Juss. eventuelt Adr. Juss.).
Thermodon
Thermodon var oldtidens navn på elven Terme eller Therme-Tchai i Nord-Tyrkia. Elven renner mellom byene Ordu og Fatsa. Elven har utløp i Svartehavet, ca. 50 km vest for byen Samsun. Området rundt består av et fruktbart, men ganske isolert sletteland. Ifølge gresk mytologi lå amasonenes hovedstad Themiskyra ved bredden av Thermodon.
Puerto Baquerizo Moreno
Puerto Baquerizo Moreno er hovedstaden og den nest største byen i den ecuadorianske Galápagos-provinsen. Byen har 6 672 innbyggere, og ligger ved sørvestkysten av øya San Cristóbal, i den østlige kantonen San Cristóbal. Byen ble grunnlagt på midten av 1800-tallet av general José de Villamil og har fått sitt navn etter den tidligere presidenten i Ecuador, Alfredo Baquerizo Moreno, som var den første sittende presidenten som besøkte øyene i 1916.
Hennes personlige eiendom
Hennes personlige eiendom (originaltittel: Personal Property) er en amerikansk romantisk komedie fra 1937, regissert av W.S. Van Dyke og produsert av Metro-Goldwyn-Mayer. I hovedrollene spiller Jean Harlow og Robert Taylor. Filmen handler om en mann som får jobb med å passe på en enke med pengeproblemer. Det viser seg at hun er forlovet med hans bror. Manus er skrevet av Hugh Mills og Ernest Vajda, basert på teaterstykket The Man in Possession (1930), skrevet av H.M. Harwood.
Puerto Baquerizo Moreno
San Cristóbal lufthavn ligger om lag én kilometer sørøst for bysenteret, og har flyvninger til Guayaquil på fastlandet og Baltra.
Hennes personlige eiendom
Handling
Claude Dabney (Reginald Owen) og faren Cosgrove (E.E. Clive) driver det prestisjetunge firmaet Dabney Lingerie and Underwear i London. Firmaet sliter økonomisk, men Claude er forlovet med den velstående amerikanske enken Crystal Wetherby (Jean Harlow). Han og faren tror at ekteskapet med henne kommer til å løse de økonomiske problemene. De blir imidlertid urolig da familiens yngste sønn, Raymond (Robert Taylor), slipper ut av fengsel. Mens moren (Henrietta Crosman) er lykkelig for å se Raymond igjen, tilbyr Claude og Cosgrove han penger for å reise bort, i frykt for at Crystal skal avlyse forlovelsen dersom hun får vite om ham.
Samme kveld møter Raymond tilfeldigvis Crystal på operaen. Han vet ikke hvem hun er, men blir svært interessert i henne og følger etter henne hjem. Utenfor huset møter han namsmannen Herbert Jenkins (Forrester Harvey), som er der for å kreve inn penger fra kreditorer som Crystal skylder penger til. I likhet med Claude, tror Crystal at det planlagte ekteskapet kommer til å løse de økonomiske problemene. Raymond finner ut at konen til Jenkins skal føde, men at han i stedet må passe på at ingen av verdigjenstandene til Crystal blir borte. I et forsøk på å komme nær Crystal, tilbyr Raymond seg å overta Jenkins' ansvar. Han får da muligheten til å flytte inn hos henne, for å passe på hele tiden.
Crystal er avvisende overfor Raymond og prøver å late som hennes avdøde ektemann fortsatt er i live, men Raymond finner snart ut sannheten. Han innser imidlertid ikke hvem hun er før hun skal holde et middagsselskap, der blant annet hans egen familie er tilstede. Raymond spiller rollen som butleren Ferguson under middagsselskapet, slik at ingen skal få vite om Crystals økonomiske problemer. Raymonds familie kjenner ham igjen, men kan ikke si noe, i frykt for at Crystal finner ut at han har satt i fengsel. Crystal og Raymond blir stadig mer interessert i hverandre og vasker opp sammen etter selskapet.
På bryllupsdagen kort tid senere, tar Raymond imot tilbudet om penger fra broren og reiser fra Crystal. Han bruker pengene til å betale gjelden hennes. Ettersom hun da skylder ham penger, sender han kreditorene inn i hjemmet hennes for å hente verdigjenstander, mens gjestene venter på at bryllupet skal starte. Raymond forteller også Claude at Crystal er blakk og han er da ikke interessert i å gifte seg med henne lenger. Crystal blir ikke opprørt over at bryllupet med Claude er avlyst, og kysser Raymond etter at han forteller det til henne.
Produksjon
Hugh Mills og Ernest Vajda baserte manuset på teaterstykket The Man in Possession, skrevet av H.M. Harwood. Det hadde premiere på West End 22. januar 1930, med Raymond Massey og Owen Nares som Raymond Dabney, Walter Piers som Claude Dabney og Isabel Jeans og Iris Hoey som Crystal Wetherby. Teaterstykket hadde premiere på Broadway 1. november samme året. Jeans gjentok rollen som Crystal Wetherby, med Leslie Banks som Raymond Dabney og Harman Phelps som Claude Dabney. Den første filmatiseringen ble utgitt i 1931, regissert av Sam Wood og med Robert Montgomery som Raymond Dabney, Reginald Owen som Claude Dabney og Irene Purcell som Crystal Wetherby. Den nye filmatiseringen hadde arbeidstitlene Man in Possession og Man in Her House, før valget til slutt falt på Personal Property. Innspillingen foregikk fra 5. januar til 15. februar 1937. Owen gjentok sin rolle fra den første filmatiseringen. Det samme gjorde Forrester Harvey, i rollen som namsmann Herbert Jenkins.
Mottakelse
Variety hadde ikke noe å utsette på hverken regi eller skuespillerprestasjoner, men syntes handlingen ble for tynn til en hel spillefilm, slik at «situasjoner som kunne ha vært morsomme er litt flatet ut». Regina Crewe i New York American roste innsatsen til både Harlow og Taylor, men mente at de begge tidligere hadde spilt roller som var «bedre egnet til deres talent».
Regensburgforelesningen
Regensburgforelesningen var en forelesning holdt av pave Benedikt XVI i den store aula ved universitetet i Regensburg, hvor han tidligere var professor i teologi, den 12. september 2006. Forelesningens tema var «Glaube, Vernunft und Universität». Pavens viktigste poeng var at samspillet mellom tro og fornuft ikke er en motsetning, men en nødvendighet, og det som muliggjør genuin dialog mellom kulturer og religioner.
Pavens forelesning fikk verdensomspennende oppmerksomhet og førte til voldsomme protester i muslimske land fordi enkelte medier bragte videre et sitat som var tatt ut av sin sammenheng. Paven siterte den bysantinske herskeren Manuel II Palaiologos som i samtale med en muslimsk lærd sa: «Vis meg bare hva Muhammed brakte som var nytt, og alt du vil finne er slett og umenneskelig, slik som hans ordre om å spre med sverdet den troen han forkynte».
Kalachakra
Kālachakra (devanagari: कालचक्र, telugu: కాలచక్ర, tibetansk: དུས་ཀྱི་འཁོར་ལོ།, wylie: dus-kyi 'khor-lo) er sanskrit og betyr ordrett «tidens hjul», i betydningen «tids-sykluser». Kālachakra er en av de tantriske tradisjonene (Vajrayana) innenfor tibetansk buddhisme, og legger vekt på eksistensens sykliske forløp og enheten mellom jeget og kosmos. Kālachakra regnes som et av de mest komplekse læresystemer innenfor tantrisk buddhisme.
I snever forstand er Kālachakra navnet på en tantrisk guddom (tibetansk: Yidam) som personifiserer læren.
Kālachakra laghutantra sies å være et kortfattet sammendrag av en originaltekst, Kālachakra mūlatantra, som ikke lenger er bevart.