cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gareth Barry
Aston Villa
I mai 2008 ble det bekreftet at Liverpool FC hadde uttrykt interesse for han og var villige til å by opp til £12 millioner for han. Aston Villas manager Martin O'Neill reagerte med sinne over dette og var svært misfornøyd over Merseyside-lagets oppførsel. Overgangen ble ekstra aktualisert da Liverpools kaptein Steven Gerrard skrev i sin biografi at «Gareth ble en virkelig god venn av meg under Euro 2000, og han har vært det siden». Media rapporterte etterhvert at Liverpool FC tilbydde spillerne Peter Crouch og Scott Carson i bytte for Barry. Lagkamerat fra Aston Villa og eks-Liverpoolspiller Patrik Berger anbefalte Barry å skifte klubb. I juni ringte Barry selv til manager O'Neill og sagt at han ønsket en overgang etter at Liverpool FC fikk avvist to bud på hhv £10M og £12M for Barry. Aston Villa avslo 12. juni et bud fra Liverpool på 150 millioner kr. Like etterpå gikk Barry offentlig ut i et intervju og sa at han ønsket å gå til Liverpool FC.
Manchester City
2. juni 2009 ble det klart at Gareth Barry går til Manchester City for 12 millioner britiske pund.
Baltische Rundschau
Baltische Rundschau er en tyskspråklig månedsavis som utgis i Estland, Litauen og Latvia. Den ble grunnlagt i 1994, har et opplag på 7 000 eksemplarer og har hovedkontor i Vilnius i Litauen.
Gareth Barry
Everton
Den 8. juli 2014 meldte han permanent overgang fra Manchester City til Everton FC, hvor han skrev under på en treårskontrakt.
Norsk Barnefilmnemnd
Norsk Barnefilmnemnd (etablert 1960) var drevet av den norske stat for å sikre barns filmvilkår. Den dekket saker som ikke ble handtert av Statens filmproduksjonsutvalg eller Norsk filmråd (1969–84). Et underutvalg for katalogisering så dagens lys i 1970, og i 1987 ble den første barnefilmkonsulent ansatt.
Gareth Barry
Landslagsspill
Han ble først tatt ut for sammen med David Beckham av daværende landslagssjef Kevin Keegan, og er dermed den eneste landslagsspilleren (sammen med Beckham) som har spilt under alle sjefene siden Keegan.
Norsk Barnefilmnemnd
Nemnden ga ut Norske barnefilmer 1950-1992, et verk som fikk oppfølgeren Norske barnefilmer 1992-94, utgitt av Det norske filminstitutt.
Gareth Barry
Landslagsspill
Etter at Jason Wilcox ble skadet, ble Barry plukket ut til troppen i EM i fotball 2000, der han delte rom med Liverpool FCs spiller Steven Gerrard, men han spilte ikke i noen av kampene.
Barry fikk en ny sjanse for landslaget etter en fire år langt fravær 2. februar 2007. Hans belønning for en del flotte kamper for Aston Villa den sesongen var en sjanse for han til å øke antallet kamper for landslaget fra de daværende åtte. Barry fikk ingen nye kamper under den daværende sjefen Sven-Göran Eriksson, men Steve McClaren ga han hans første nye kamper siden mars 2003.
Han fikk 53 landskamper og 3 mål for fra 2000 til 2012.
Meritter
Aston Villa
Personlige utmerkelser
Stand Up Straight (Vidar Vang-album)
Stand Up Straight er et musikkalbum med artisten Vidar Vang, utgitt 11. oktober 2004 på Sony Music. Stand Up Straight er Vidar Vangs tredje album, og er produsert av Yngve Sætre. Det ble spilt inn i Duper Studio i Bergen, og musikere på platen er Vidar Vang, Gaute Fredriksen, Raymond Jensen, Kenneth Simonsen og Eirik Bjarghov. Albumet inneholder blant annet låta «Here it is» og duetten «Highways of my mind» med Ingrid Olava, og «Happy». Til «Happy» laget Vidar Vang sin første musikkvideo, produsert av Mikkel Sandemose.
Qingdao
Qingdao (forenklet kinesisk: 青岛, tradisjonell kinesisk: 青島, pinyin: Qīngdǎo, Wade-Giles: Ch'ing-Tao; «grønn øy») er en kinesisk storby og havneby i provinsen Shandong ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 2 584 000, men hele det subprovinsielle området har 7,0 millioner innbyggere. Byen er en av Kinas viktigste flåtebaser, og hovedkvarter for Kinas nordflåte.
Byen er blitt til en typisk kinesisk millionby. Den var arrangørby for seilingskonkurransene under Sommer-OL 2008.
Kulturminner
Under byggeboomen måtte mange av bygningene fra kolonitiden vike. Frem til 1990-årene ble mange av dem revet også av andre grunner. De ble oppfattet som skampletter.
Senere er imidlertid en rekke av de gjenværende bygninger fra tyskertiden blitt satt på Kinas liste over verneverdig kulturgods. En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er også oppført på samme liste.
Administrative enheter
Qingdao består av seks distrikter og fire byfylker:
Historie
Qingdao ligger ved en av Kinas beste naturlige havner, i en bukt sørøst på Shandonghalvøya. Stedet ble kalt Jiao'ao under Qing-dynastiet. I 1891 besluttet Qing-regjeringen å utvikle bukten der til en forsvarsbase mot utenlandske flåtestyrker, og begynte å bygge byen. Til tyskernes store irritasjon ble stedet vinteren 1895 benyttet til oppankring av den russiske stillehavsflåten. Keiser Vilhelm II advarte tsar Nikolaj II om at hvis russerne fremsatte territorielle krav i Kina, ville Tyskland til gjengjeld kreve et «kulldepot», for å forsvare egne handelsinteresser.
Baron Ferdinand von Richthofen og admiral von Tirpitz foreslo at provinsen Shandong kunne bli nyttig for Tyskland som en motbalanse mot den russiske flåten i Darien og den britiske i Weihaiwei.
Under påskudd av å straffe drapene på to tyske misjonærer i fylket Juye i Shandong, Richard Henle og Franz Xaver Nies, inntok tyskerne byen den 14. november 1897, og påtvang kineserne en traktat som innbefattet en leasingavtale for områdene rundt byen og bukta.
Byen utviklet seg til en større tysk marinebase i Det fjerne østen. Dette åpnet for en betydelig tysk innflytelse i hele Shandong-provinsen. Tyskerne bygget en utlendingsbydel som var godt regulert, både hva utseendet og det sanitære angikk, de installerte elektrisk belysning og stasjonerte en garnison på 2 000 mann der.
I 1914 forsøkte japanerne, som også ville ha et fotfeste i Kina, å dra fordel av sin allianse med Storbritannia, og krevde at Tyskland avstod Qingdao til dem. Da tyskerne ignorerte kravet, erklærte Japan krig den 23. august 1914, og bombarderte Qingdao sammen med britene. Byen forsvarte seg, men falt den 7. november. Fem tusen fanger ble brakt til Japan. Disse ble bra behandlet: «De laget sine egne pølser, hadde gymnastikklubb og oppførte teaterforestillinger og syngespill», forteller Hans Kettle, som driver en tysk restaurant i Tokyo. Hans farfar var en slik fange, og bosatte seg i Japan fordi han hadde giftet seg med en japansk kvinne. Dødeligheten blant fangene lå på 1,2 prosent, og fotografier fra Bando-leiren viser sunne og friske menn som bader og drikker øl. Til grunn for den humane behandlingen lå en keiserlig ordre fra 1880 til Japans væpnede styrker om å behandle krigsfanger med respekt.
Etter første verdenskrig fikk Japan, trass i kinesiske protester, overta alle de tidligere tyske områdene i Kina.
I 1922 gikk byen tilbake til kinesisk styre.
Byen fikk navnet Qingdao i 1930, og en spesiell administrativ status innen Kina. I 1938 ble byen på nytt okkupert av japanerne.
Etter annen verdenskrig tillot Kuomintang-regjeringen den amerikanske flåte å etablere et hovedkvarter der for sin vestlige stillehavsflåte. Den 2. juli 1949 var det slutt, for da marsjerte kommunistiske styrker inn i byen.
Jernbane
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog begynner her og fører til Taiyuan.
Vei
Kinas riksvei 308 begynner i Qingdao og fører via Jinan til Shijiazhuang i Hebei.
Genhe
Genhe (kinesisk: 根河; pinyin: Gēnhé) er et byfylke i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. Det er underlagt byprefekturet Hulunbuir.
Befolkningen var på 175,735 innbyggere i 1999.
Klima
Genhe har subarktisk klima (Köppen Dwc), og er offisielt definert som Kinas kaldeste sted, med en gjennomsnittlig årsremperatur på målestedet Tulihe på −4.4 °C. Vintrene er lange og meget strenge.
Frihetsstøtten
Frihetsstøtten på Vesterbrogade ved Københavns Hovedbanegård er en 20 meter høy obelisk reist som et monument til minne om stavnsbåndets opphevelse ved landboreformene fra 1788. Grunnstenen ble lagt ned av kronprins Frederik (senere Frederik VI) 31. juli 1792 i faren Christian VIIs navn og monumentet sto ferdig i september 1797. Det står i dag på omtrent samme sted, men det var i 1792 utenfor Københavns voller.
De fire statuene som er rundt obelisken, symboliserer troskap, bondeflid, tapperhet og borgerdyd. På støtten leser man en inskripsjon:
På støtten sees følgende inskripsjon på østsiden:
På støtten ses følgende inskripsjon på vestsiden:
Nikolaj Abildgaard har tegnet støtten, Johannes Wiedewelt har utført statuen Troskab og medaljongen Retfærdighedens Genius. Nicolai Dajon har stått for statuene Borgerdyd og Tapperhed. Andreas Weidenhaupt har utført medaljongen Trældom afskaffes og figuren Agerdyrkningsfliden. Sistnevnte figur ble skiftet ut med en ny i 1911, utført av billedhuggeren Jens Lund.
I forbindelse med byggingen av Hovedbanegården og Boulevardbanen ble monumentet tatt ned i 1909–10 og gjenoppført 5,3 meter øst for sin opprinnelige plassering.
Frihetsstøtten ble renovert første gang i 1850–51. I 1999 ble monumentet gjeninnviet etter enda en gjennomgripende renovering som ble iverksatt etter en innsamling i anledning av 200-året for stavnsbåndets opphevelse. Her ble obelisken med relieffene og de fire statuene erstattet av nye, som er utført som nøyaktige kopier av de opprinnelige.
De to nærliggende gatene Bernstorffsgade og Reventlowsgade, som går på hver side av Hovedbanegården, samt Colbjørnsensgade, som går et stykke vest herfra, er oppkalt etter Andreas Peter Bernstorff, Christian Ditlev Frederik Reventlow og Christian Colbjørnsen, som var hovedkreftene bak stavnsbåndets opphevelse.
Luis Pasamontes
Luis Pasamontes Rodríguez (født 2. oktober 1979 i Cangas del Narcea) er en profesjonell spansk landeveissyklist.
Rio (2011)
Handling
Den intelligente og naive, blå papegøyen Blu (Jesse Eisenberg) bor i Minnesota, og er lykkelig sammen med sin sympatiske og omsorgsfulle eier Linda (Leslie Mann). Han trives godt med å bo i et hus, siden han ikke kan fly, og er beredt til å leve resten av sitt liv der. Men så kommer den eksentriske fugleeksperten Tulio (Rodrigo Santoro) på døren og avslører at Blu er én av to gjenlevende av sin art – og at han akter å ta med Blu til Rio de Janeiro for å møte den sta og uavhengige hunnpapegøyen Jewel (Anne Hathaway) og dermed redde artens eksistens. Blu og Linda blir til slutt med over, men forholdet slår ikke gnister ved første møte. Det blir heller ikke bedre av at en fuglefanger er besatt av å tjene penger på å fange dem og setter dem i lenke sammen. Dermed er de nødt til å stole på hverandre for å greie å slippe unna...
Differanseenhetsinntekt
Differanseenhetsinntekt er bedriftens gjennomsnittlige inntektsøkning per enhet når den øker salget med en viss ekstra mengde.
Friedrich Adolf Sauer
Friedrich Adolf Sauer (født 1765 i Barge, idag Menden, død 14. februar 1839 i Arnsberg) var en tysk pedagog, geistlig og skolereformator. Under den katolske reformasjonen i hertugdømmet Westfalen sørget han for en forbedring av lærerutdannelsen gjennom etableringen av en normalskole.
Salafisme
Salafisme eller salafīyyah (arabisk : سلفي forgjengere eller tidlige generasjoner) er en ortodoks fundamentalistisk bevegelse innenfor sunni-islam.
Salafismen var i begynnelsen betegnelsen på en reformatorisk bevegelse som fantes på slutten av 1800-tallet. Den moderne salafismen er knyttet til personer fra tidligere tider, som Ahmad bin Hanbal (780-855) og Muhammad ibn `Abd al-Wahhab (1703–1792), den sistnevnte har gitt navn til wahhabismen og anses for å ha et meget strengt syn på hvordan islam skal utøves. Wahhabismen som fins blant annet i Saudi-Arabia kan ses som en del av salafismen. De fleste puritanske grupper innen den muslimske verden har tilknytning til salafismen, men ikke nødvendigvis wahhabismen.
Macuiltépec
Macuiltépec eller Macuiltépetl er en vulkan og en økologisk park i Xalapa i den meksikanske delstaten Veracruz. Det høyeste punktet er på litt over 1 500 meter over havet. Vulkanen er kjegleforma, og oppsto for ca. 30 000 år siden, i tidsepoka pleistocen. Parken dekker et areal på 32 hektar.
Etymologi
Macuiltépetl betyr «den femte åsen», eller «ås fem», på nahuatl, mens varianten Macuiltépec betyr «på ås fem». Selv om Macuitépetl blir oftest brukt, er Macuiltépec det korrekte navnet. Endelsen -tépetl er brukes bare for større fjell.
Bringebærglassvinge
Bringebærglassvinge (Pennisetia hylaeiformis) er en sommerfugl som tilhører familien glassvinger (Sesiidae). Den er funnet nord til Nordland i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 21 – 30 mm), slank, mørk glassvinge. Hannen har dobbelt kamformede antenner. Bakkroppen har nokså smale, gule tverrbånd. I den bakre delen har hunnen tre, og hannen fire bånd, dessuten har hannen to tverrbånd fremst på bakkroppen, men disse er ofte lite synlige. Denne arten har ikke påfallende store dusker på bakkroppsspissen. Forvingen er ganske smal, bredt gråbrunt kantet, de gjennomsiktige områdene begrenser seg til tre smale flekker. Bakvingen er nokså bred, trekantet med smal, brun kant, ellers glassklar.
Levevis
Arten lever i skogkanter, lysninger i skogen og hager. Larven lever på bringebær (Rubus idaeus). Den bruker to år på utviklingen. Det første året borer den i rotstokkene, det andre året inne i stenglene. De voksne sommerfuglene flyr i juni – august og besøker gjerne blomster. Denne arten kan være ganske vanlig i hager der det dyrkes bringebær, og er nok den glassvingen man oftest treffer på i Norge.
Vidar Vang (Vidar Vang-album)
Vidar Vang er et musikkalbum med artisten Vidar Vang, utgitt 27. februar 2006 på VV Records/Universal Music. Vidar Vang er Vidar Vangs fjerde album, og er produsert av Kjetil Draugedalen, Gaute Fredriksen og Vidar Vang selv. Det ble spilt inn i Supermono Studio i Oslo, og musikere på platen er Vidar Vang, Erland Dahlen, Bjørn Holm, Mikael Lindqvist og Lise Voldsdal. Albumet markerte en ny retning for Vidar Vang, med et akustisk og mer dempet lydbilde. Singelen Stand up er en av Vidars mest kjente og spilte sanger.
Skogveps
Skogveps (Dolichovespula sylvestris) er en art i familien stikkeveps.
Utseende
Skogveps varierer i størrelsen og dronningen er mellom 15-19 millimeter lang. Arbeidere er 13-15 millimeter lange. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Vingene er svakt brunlige.
Skogveps hører til i slekten av langkinnet stikkveps (Dolichovespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er lengre enn følehornets bredde.
De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne.
Arbeiderne er sterile hunner som har eggleggningsrøret omdannet til en stikkebrodd. Brodden har noen små mothaker, men disse er for små til at brodden sitter igjen, derfor kan samme veps stikke flere ganger. Brodden står i forbindelse med giftkjertler. Normalt er giften ufarlig for mennesker, men enkelte kan få allergiske reaksjoner.
Levevis
Skogveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Vågehval
Vågehval (Balaenoptera acutorostrata) er en art i finnhvalslekten, en slekt som inkluderer åtte arter og tilhører finnhvalfamilien, som totalt inkluderer tre slekter og ni eller ti (det hersker en viss uenighet) bardehvaler.
Skogveps
Levevis
Skogveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer. De bygger overjordiske kulerunde bol. Bolet bygges vanligvis i trær, men også i fuglekasser, under takutstikk og noen ganger i hus. Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.
Vågehval
Beskrivelse
Vågehvalen blir omkring 7-10 meter lang og veier vanligvis 6-9 metriske tonn (maksimalt 10 tonn). Vågehvalen har en lang svart rygg og er hvit i buken. Den ble første gang identifisert av Lacépède i 1804.
Vågehval er den nest minste av bardehvalene, bare dvergretthvalen (Caperea marginata) er mindre. Gjennomsnittlig lengde er 6,9 og 7,4 meter for både hanner og hunner når de når paringsalder (6-8 år gamle). Anslag for maksimal lengde varierer fra 9,1 m til 10,7 m for hunner og 8,8 m til 9,8 m for hanner. Begge kjønn veier rundt 4-5 tonn ved kjønnsmoden alder. Vågehvaler er gravide i 10 måneder og kalvene er 2,4 til 2,8 meter lange ved fødselen. De nyfødte hvalene ammes i fem måneder.
Vågehvaler skiller seg fra andre hvaler med å ha et hvitt bånd på hver av sveivene. Kroppen er vanligvis sort eller mørkegrå på oversiden og hvit på undersiden. Mesteparten av hvalens rygg, inkludert ryggfinnen og blåsehullene (bardehvaler har to pustehull) dukker opp samtidig når hvalen går opp for å puste. Hvalen puster så 3-5 ganger i korte intervaller før den dypdykker i 2-20 minutter. Før et dypdykk bøyer hvalen ryggen betraktelig. Maksimal svømmehastighet for vågehvaler er blitt anslått til å være 20–30 km/t. Vågehvalen har mellom 240 og 360 bardeplater på hver side i overkjeven. Vågehvalen lever vanligvis i 30-50 år; i noen tilfeller kan de bli så gamle som 60 år.
Taksonomi
Mange regner sørlig vågehval som en underart av vågehval, og derfor regnet andre mål en de som oppgis her (siden den sørlige er større), men etter en avgjørelse i IWC i juni 2000 regnes de nå som separate arter og blir derfor også oppført slik her.
Vågehval (B. acutorostrata) er tidligere klassifisert under flere ulike vitenskapelige navn, blant annet som B. davidsoni (Cope 1872), B. minimia (Rapp, 1837) og B. rostrata (Fabricius, 1780), men disse navnene er ikke lenger gyldige.
Bestand og utbredelse
Den totale vågehvalbestanden beregnes å være rundt 184 000 (95 % sikkerhetsintervall, IWCs vitenskapelige komité 2004) dyr i sentral- og nordøst-atlanteren. I 2005 var det ingen enighet om anslagene for nordstillehavet eller den sørlige halvkule.
IUCN lister vågehval som livskraftig (Least concern), da sist vurdert i 2008. Hos CITES står den på Appendix I (utrydningstruet) med unntak av vestgrønlandsbestanden, som blir nevnt i Appendix II (handelskontroll nødvendig).
I 2021 ble bestanden i norske farvann (basert på telling 2014-2019) anslått til 100.000-150.000 individer.
Hvalfangst
Etter moratoriet stanset det meste av vågehvalfangsten. Japan, og senere også Island (i august 2003), har likevel fortsatt å jakte på vågehval til vitenskapelige formål. Disse vitenskapelige formålene har blitt kritisert av mange organisasjoner for å være et dekke for kommersiell hvalfangst. Både Island og Japan har et langsiktig mål om å gjenoppta kommersiell hvalfangst. Norge fulgte moratoriet i begynnelsen, men protesterte mot det i IWC og gjenopptok kommersiell fangst i 1993. Norske hvalfangere fanget 639 vågehval i 2005. Kvoten for 2019 har blitt satt til 1278 dyr.
Vågehvalkikking
På grunn av at de er relativt tallrike blir vågehvaler ofte målet for hvalsafarier, som setter seil fra eksempelvis Isle of Mull i Skottland og Húsavík på Island. Vågene er ofte nysgjerrige og vil gjerne prøve seg på litt «menneskekikking». I motsetning til den spektakulært akrobatiske knølhvalen hever ikke vågehvalen halefinnen opp av vannet når de dykker, og de hopper sjeldnere over vannoverflaten. Dette, kombinert med det faktum at vågehvaler kan dykke under vann i så lenge som tjue minutter, har ført til at noen hvalkikking-entusiaster kaller dem «stinky minkes» (engelsk for stinkende vågehvaler). Dette navnet kan også brukes fordi det ofte er mulig å lukte ånden til en vågehval mens man observerer den fra en båt.
Martin Heinrich Klaproth
Martin Heinrich Klaproth (født 1. desember 1743 i Wernigerode i Tyskland, død 1. januar 1817 i Berlin) var en tysk kjemiker.
Klaproth var den første til å oppdage grunnstoffene uran og zirkonium.
Bakgrunn
Klaproth var sønn av en fattig skredder i Wernigerode.
Martin Andre Mathisen
Martin Andre Mathisen (født 19. februar 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Alta. Han har tidligere spilt for Sarpsborg 08 og Skjeberg Sportsklubb. Han har også fått en del kamper på aldersbestemte landslag.
Martin Heinrich Klaproth
Bakgrunn
Etter å ha gått på byskolen i Wernigerode arbeidet Klaproth i seks år i Ratsapotheke i Quedlinburg. Mellom 1766 og 1771 var han assistent ved forskjellige apoteker i Hannover (Hofapotheke), Berlin (Mohrenapotheke) og Danzig (Ratsapotheke). Under oppholdset i Berlin utydannet han seg videre under kjemikerne Johann Heinrich Pott og Andreas Sigismund Marggraf.
I 1771 vendte han tilbake fra Danzig til Berlin og arbeidet ved apoteket «Zum weißen Schwan» i Berlin, hos kjemikeren Valentin Rose den yngre. Etter dennes død overtok Klaproth apoteket. Han fikk sin vitenskapelige formasjon av Roses begge sønner, den senere som kjemiker og analytiker kjente Heinrich Rose og geologen Gustav Rose.
Vitenskapelig karriere
Klaproth var en av sin tids mest fremstående kjemikere, og den første som i Tyskland tok i bruk Antoine Laurent de Lavoisiers system. Han foreslo i 1792 for Berlins akademi å underkaste forsøkene om forbrenning og oksidering en granskning, som, så bekreftet Lavoisiers teori. Klaproth var hovedsakelig mineralanalytiker, og den første som uforfalsket offentliggjorde sine analyser som de hadde falt ut, og ikke mer eller mindre endret etter egen vurdering og smak, som det tidligere var vanlig.
Han isolerte også ett nytt oksid fra en ungarsk prøve i 1795 og fant rutile (titandioksid), men påpekte at det inngående grunnstoffet ikke var nytt. William Gregor hadde allerede i 1791 identifisert titan i ilmenitt (jerntitanoksid) og anses å være oppdageren. Klaproths navneforslag på det nye stoffet var imidlertid det som ble mest anvendt i ettertid, navnet på kjempene som var jordens første sønner.
Ved opprettelsen av universitetet i Berlin ble Klaproth professor i kjemi der i 1810.
Blant Klaproths undersøkelser inntar de over meteorsteinene og honningsteinen en fremtredende plass. Hans mange i samtidiens tidskrifter spredte avhandlinger ble samlet til ett arbeide i Beiträge zur chemischen kenntniss der Mineralkörper (1795-1810), som slutter med det i 1815 publiserte arbeidet Chemische Abhandlungen gemischten Inhalts.
Enrique Peña Nieto
Enrique Peña Nieto (født 20. juli 1966 i Atlacomulco i delstaten México) er en meksikansk politiker som representerer Partido Revolucionario Institucional (PRI). Han ble Mexicos president 1. desember 2012. I 2018 ble han etterfulgt av Andrés Manuel López Obrador.
Han var guvernør i delstaten México fra 16. september 2005 til 15. september 2011. Han stilte som PRIs presidentkandidat under det føderale valget som ble avholdt 1. juli 2012 og som han vant med i overkant av 38 % av stemmene. Han overtok som president 1. desember 2012.
Low
Low er første del av «Berlin-trilogien» (Low, "Heroes" og Lodger). Brian Eno hadde en sentral rolle under innspillingen av albumet. Low ble spilt inn hovedsakelig i Frankrike og mikset i Vest-Berlin.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av David Bowie, borsett fra der annet er angitt.
Andre utgivelser
Albumet har blitt utgitt tre ganger på CD:
Choristidae
Choristidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til den lille ordenen skorpionfluer (Mecoptera). Skorpionfluer har hodet trukket ut i en snabel eller et nebb. Denne karakteristiske hodefasongen gjør det lett å skille en skorpionflue fra andre insekter.
Utseende
Middelsstore (forvingen 13–17 mm lang), slanke skorpionfluer. Antennene er trådformede og lange, minst så lange som forvingen. Vingene har et åpent årenett med mange tverr-årer. Vingemerket (pterostigma) er tydelig, ellers er vingene glassklare. Hannens bakkroppsspiss er ikke oppoverbøyd.
Lennart Johansson
Lennart Johansson (født 5. november 1929, død 4. juni 2019) var en svensk idrettsleder. Han var president i det europeiske fotballforbundet fra 1990 til 2007.
Vepseglassvinge
Vepseglassvinge (Sesia melanocephala) er en sommerfugl som tilhører familien glassvinger (Sesiidae). Den er bare funnet i Akershus og Vest-Agder i Norge.
Snønebbfluer
Snønebbfluer (Boreidae) er en gruppe (familie) av insekter som hører til den lille ordenen nebbfluer (Mecoptera). Det finnes to arter i Norge. Nebbfluer har hodet trukket ut i en snabel eller et nebb. Denne karakteristiske hodefasongen gjør det lett å skille en nebbflue fra andre insekter.
Lennart Johansson
I april 2005 ble han gjenvalgt for en ny toårsperiode og selv meddelte han at han ville søke om enda en fireårsperiode. Under avstemningen om ny president i UEFA i 2007 ble Michel Platini valgt.
Snønebbfluer
Utseende
Små (gjerne 2–3 mm), tettbygde, mørke insekter. Kroppen er noe flattrykt fra sidene, kroppsbygningen kan minne om lopper. Hannen har korte vingestubber, hunnen er helt vingeløs. De har hodet trukket ut til et "nebb" som vanlig for nebbfluer. Beina er slanke. Hannens ytre kjønnsorganer er ganske store, men ikke bøyd opp over bakkroppen som hos mange andre skorpionfluer. Hunnen har et kraftig, litt oppoverbøyd eggleggingsrør (ovipositor).
Lennart Johansson
Han var også visepresident i FIFA, og i 1998 var han kandidat til å etterfølge brasilianeren João Havelange som organisasjonens president, men Joseph Blatter ble i stedet valgt.
Snønebbfluer
Liv og utvikling
Denne familien fører normalt et skjult levevis nede mellom mose, som både larvene og de voksne spiser. Et uvanlig trekk er at de voksne insektene lever om vinteren. I mildværsperioder kan de komme opp og hoppe omkring oppe på snøen. Siden de voksne insektene er vingeløse kan de naturligvis ikke fly, men beveger seg framover i hopp.
Lennart Johansson
Utmerkelser
Johansson ble i 2004 utnevnt til den sørafrikanske Ordenen O. R. Tambos følgesvenner.
Snønebbfluer
Utbredelse
Snønebbfluer lever i kjølige områder på den nordlige halvkulen, særlig i barskogsbeltet. Siden de lever av mose, foretrekker de et fuktig og kjølig klima.
Vepseglassvinge
Utseende
En middelsstor (vingespenn 27 – 38 mm), ganske kraftig og mørk glassvinge. Den kjennes lett fra andre store glassvinger på den mørke fargen, og at antennene er gulbrune, ikke svarte. Antennene er gulbrune, hos hannen dobbelt kamtannede. Hodet er svart. Forkroppen (thorax) er svart med gule tegninger: doble, smale tverrstriper på sidene foran vingene, smale skråstriper som går fra bakhjørnene inn mot midten, og en bred tverrstripe bakerst. Bakkroppen er sylindrisk og nokså tykk, svart med smale, gule tverrstriper, mye smalere enn hos de andre Sesia-artene som er funnet i Norge. Forvingen er glassklar, den innerste delen av framkanten rødlig. Området fra den ytterste delen av basalcellen til vingespissen har mørk bestøvning. Bakvingen er glassklar med smal, mørk kant. Beina er kledt med ganske kort, gul behåring. Med sine gule og svarte farger er arten en ganske god etterligning av en veps, særlig på gruppen murerveps (Eumeninae).
Snønebbfluer
Systematisk inndeling / Europeiske arter
Norsk entomologisk forening har utgitt en rekke insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Et av heftene (se kilde) tar for seg nebbfluene.
Vepseglassvinge
Levevis
Denne arten er knyttet til grupper av gamle osper som står solåpent til. Egnede trær må ha døde grener. Larven lever inne i stammen og ganger seg ut i den døde grenen, der den fullfører utviklingen, som tar 2 – 3 år. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli, men er meget vanskelige å finne. Den beste måten å påvise denne arten på, er å lete etter spor fra larvene på egnede ospetrær, eventuelt kan man forsøke å lokke de voksne sommerfuglene med feromoner.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa, bortsett fra de nordligste og vestligste delene. Fra Norge kjenner man bare to sikre funn, et gammelt funn fra Oslo (Kristiania) og et funn fra Søgne i Vest-Agder i 1974. Det er grunn til å tro at arten kan ha blitt oversett fordi det er så vanskelig å finne de voksne sommerfuglene.
Snønebbfluer
Systematisk inndeling / Europeiske arter
I Norge er det 2 arter.
Nomenklaturen innen ordenen Mecoptera, følger Ottesen (1993). (se kilde for detaljer). Et latinsk familienavn ender med  ...idae.
Finnes nord til omtrent Trondheim. Finnes i hele Norge.
Tore Ryen
Tore Jarl Ryen (født 1946) er en norsk regissør, tv-produsent og manusforfatter. Han er mest kjent som skaper av komiserien Mot i brøstet.
Biografi
Ryen startet karrieren i skolerevy sammen med Nils Vogt i 1960-årene og var i mange år Dag Frølands parhest i Oslos revymiljø. I 1970-årene ble han håndplukket til NRK, der han hadde stor suksess med radioprogrammet Har du lyst, har du lov og TV-serien Smil til det skjulte kamera. I 1980-årene bodde han i California hvor han jobbet for Aaron Spelling. Ryens første inntekter av betydning kom fra læremester Spelling. Han fikk nemlig videorettighetene til Dynastiet i Norge. Men ikke alt ble til suksess: En rådyr treningsvideo med Grete Waitz som frontfigur ble en stor fiasko i 1980-årene – i USA så vel som i Norge, og mange tapte store penger.
I begynnelsen av 1990-årene returnerte Ryen til Norge og begynte å planlegge Mot i brøstet. Serien ble svært populær og det ble produsert 142 episoder over fem år. Parallelt med dette skapte han også den kortlivede komiserien Radio 2. Han måtte imidlertid trekke seg fra serien Radio 2 midt i 1990-årene da arbeidsoppgavene ble for store. Han arbeidet i tillegg for fullt med Mot i brøstet, noe som gjorde at han fikk dramatisk høyt blodtrykk og var døden nær. Etter Mot i brøstet skapte han spin-off-serien Karl & Co som gikk på TV 2 fra 1998 til 2001. Etter det fulgte komiserien Holms som gikk på samme kanal fra 2002 til 2003.
TV-produksjoner
(manus & regi)
Diskografi
(ufullført) Deltar på
Choristidae
Liv og utvikling
Disse skorpionfluene treffes helst på fuktige, gresskledte steder. Larvene lever i fuktig jord, i løvstrø og i mosetepper, der de spiser planterester, mose og lav. De voksne insektene finnes på ettersommeren og høsten.
Utbredelse
Familien er bare utbredt i det sørøstlige Australia.
Rob Hulse
Robert William Hulse, vanligvis kalt Rob Hulse, (født 25. oktober 1979 i Crewe i Cheshire) er en engelsktidligere fotballspiller som har spilt for flere engelske klubber.
Biografi
Rob Hulse startet sin profesjonelle fotballkarriere i Crewe Alexandra i august 1999. Han debuterte for the Railwaymen den 4. mars 2000 i en ligakamp mot Norwich City, og han scoret sitt første mål for Crewe da de slo Barnsley 2-0 i en ligakamp 7. mai 2000. Totalt fikk han bokført 1 ligamål på 4 kamper i 1999/00-sesongen, mens han den påfølgende sesongen noterte seg for 11 mål på 33 ligakamper. Deretter laget han 12 ligamål på 41 kamper i 2001/02-sesongen og 22 mål på 38 ligakamper i 2002/03-sesongen for klubben fra Cheshire.
I juli 2003 ble Hulse solgt til West Bromwich Albion for £750 000. Her spilte han 38 kamper, før han ble lånt til Leeds United i 2005. Det ble en permanent kontrakt etter hvert, og han gikk til Leeds i 2005. Han ble solgt til sin nåværende klubb Sheffield United i 2006. Han debuterte på Sheffield United i serieåpninga mot Liverpool FC. Kampen endte 1–1, og Hulse scoret Sheffield Uniteds ledermål. Liverpool utlignet senere på straffe ved Robbie Fowler.
Anka Borch
Hun debuterte med boken Hansine Hodeløs i 1942, og skrev i alt 33 bøker. Mest kjent er de fire barnebøkene i serien Sommer på setra (1942), To små fjøsnisser (1943), Trollet i Nåsåfjellet (1944) og Huldra i byen (1945); som er gjenutgitt i flere opplag, sist i 1970. Ungpikebøkene omfatter blant annet Jomfru Birgit (1951) om Austråttborgens historie, Amor i beksøm (1956) og Torarin (1961) fra Munkholmens og byen Trondheims middelalderhistorie. Borch skrev også bøker med dyr i hovedrollene. Flere av bøkene er oversatt til svensk, dansk, tysk og andre språk.
Hun mottok Kultur- og kirkedepartementets pris for barne- og ungdomslitteratur i 1950 (for Voksen kar fem år ), i 1951 (for Jomfru Birgit) og i 1961 (for Torarin)
Dolomiten
Dolomiten er den eldste og største av de tyskspråklige Syd-Tirolske dagsavisene. Den ble grunnlagt i 1882 under navnet Der Tiroler. Hovedkontoret ligger i Bozen/Bolzano.
Avisen hadde et opplag på rundt 43 000 daglige eksemplarer i 2016. Av leserne har ca. 65 % tysk som morsmål. En tredjedel av opplaget selges i abonnement og resten i løssalg.
Willie McCartney
Willie McCartney (fødselsdato og sted er ukjent, død 24. januar 1948) var en skotsk fotballdommer og fotballtrener. Han trente begge de to store klubbene i Edinburgh, Heart of Midlothian og Hibernian.
Avisen Sunday Herald lanserte McCartney som nummer 22 på sin liste i 2003 over de 50 beste skotske fotballtrenerne gjennom tidene, og nevnte spesielt hans betydning for utviklingen av Hibernians berømte angrepslinje fra sent på 1940-tallet (de såkalte «fabelaktige fem»). Avisen skrev også at McCartney «var intelligent, jovial og hadde en sterk tilstedeværelse», og beskrev hans nederlag ved ikke å vinne et stort trofé som «utrolig urettferdig mot ham».
Manager for Hearts
McCartney ble utnevnt til Hearts-manager i november 1919, og han erstattet sin far, John McCartney. Han fikk i oppgave å gjenoppbygge laget som hadde blitt betydelig redusert på grunn av første verdenskrig, inkludert tre døde på første dag av slaget ved Somme. Selv om Hearts dro store publikumsmasser på begynnelsen av 1920-tallet, forble laget uten suksess og avverget så vidt det var nedrykk i 1921-1922-sesongen.
Hearts forbedret seg i resten av McCartneys periode i klubben, særlig etter at de signerte storscoreren Barney Battles jr. i 1928, men defensive svakheter gjorde at de aldri vant noen trofeer. I 1933 spurte McCartney om å bli fratatt sekretæroppgavene, slik at han kunne konsentrere seg om arbeidet med spillerne, men det viste seg å bidra lite til forbedringer. McCartney trakk seg fra stillingen i juni 1935, siden den nye styreformannen ønsket å ha større innflytelse på laguttak osv. McCartney hadde signert og utviklet mange gode spillere, men sviktet i å levere trofeer til utstillingsskapet.
Manager for Hibs
Etter ett år utenfor fotballen ble McCartney utnevnt til Hibernian-manager i 1936. Hibs hadde lidd i en dårlig periode tidlig på 1930-tallet, og de rykket ned fra toppserien etter 1930-1931-sesongen, og maktet dessuten ikke å rykke opp igjen i 1931-1932-sesongen. Det var bare så vidt at klubben berget plassen i den skotske eliteserien i 1933-1934 og 1935-1936, etter at de hadde rykket opp i 1932-1933-sesongen. Utnevnelsen av McCartney som manager førte til stor entusiasme, og Hibs tiltrakk seg et publikum på over 25 000 til hans første kamp med ansvar for laget.
Hibs slet igjen i 1936-1937-sesongen, da McCartney prøvde å finne den rette blandingen av spillere etter de mange nye signeringene han hadde gjort. I løpet av 1938 hadde McCartney utviklet en sterk gruppe av yngre spillere, selv om klubben led et ydmykende nederlag i den skotske cupen for FC Edinburgh City. Hibs produserte imidlertid en langt bedre innsats i neste sesongs cup (1938-1939), men ble slått 1-0 av vinnerne Clyde FC i semifinalen.
Akkurat da det var klart at McCartney var i ferd med å bygge et nytt storlag på østkanten i Edinburgh, med avisen The Scotsman som spådde en stor sesong for Hibs, startet den andre verdenskrigen. Den skotske fotballigaen forbød videre spill etter at fem kamper av 1939-1940-sesongen var unnagjort, med bare tillatelse til spill av vennskapskamper utenfor de såkalte farlige områdene (det dreide seg om det sentrale Skottland med småbyer og storbyer). Disse restriksjonene ble snart lettet noe på, for å tillate fotballkamper også inne i storbyene, etter rådføring med innenriksministeriet i London, men ligaen ble regionalisert (for å forhindre reiser over store avstander).
Hibs benyttet likevel krigsårene produktivt. Gordon Smith og Bobby Combe ble signert i 1941, selv om Hearts hadde fulgt begge spillerne tett. Like etterpå scoret Smith et hat-trick for Hibs mot Hearts på Tynecastle. Combe scoret også i en 5–3-seier for Hibs. På samme tid rekrutterte McCartney gjestespillere som Matt Busby og Bobby Baxter.
Hibs vant sommercupen i 1941 ved å slå Rangers FC i finalen. Rangers var den dominante klubben i krigsårene, og de vant hver eneste Southern League og seks av ti cupturneringer. McCartneys Hibs var hovedutfordreren til Rangers og vant to av de fire andre cupene, samt tok like mange poeng som Rangers i innbyrdes ligaoppgjør under krigen.
Gjestespillerne flyttet på seg mot slutten av krigen i 1945, men McCartney fortsatte med å fortsterke laget. Willie Ormond og Eddie Turnbull ble signert i løpet av 1946-1947-sesongen, mens en ung Lawrie Reilly også signerte for Hibs den sesongen. McCartney hadde teknisk sett ikke lov til å signere 16-åringen Reilly, men maktet å omgå reglene ved å beholde kontraktspapirene på skrivebordet sitt inntil Reillys 17-årsdag.
Hibs avsluttet sesongen som nummer to i begge de to store turneringene, bak Rangers i ligaen og med 2-1-tap for Aberdeen i den skotske FA-cupfinalen. Hibs startet 1947-1948-sesongen sterkt, og ledet serien i januar før nøkkelkampen mot Rangers på Ibrox. Uken før hadde Hibs spilt mot Albion Rovers FC i den skotske FA-cupen på Cliftonhill. Hibs vant den lite minneverdige kampen 2-0, men manager McCartney kollapset under kampen og døde senere samme dag i sitt hjem i Queensferry Road i Edinburgh av hjertestans.
Yongding He
Yongding He (kinesisk: 永定河; Yongding-elven, på engelsk ofte kalt: Yong-ting River) er den største elven i Beijing og den største sideelven til Hai He i Kina. Den er i alt 650 km lang. Den har sine kilder i fjellet Guancen Shan 管涔山 i fylket Ningwu 宁武县 nord i provinsen Shanxi, flyter gjennom Indre Mongolia, Hebei og byprovinsene Beijing og Tianjin.
Willie McCartney
Manager for Hibs
Førstelagstrener Hugh Shaw ble utnevnt som McCartneys erstatter, og Hibs fortsatte med å vinne ligaen den sesongen. Shaw kompletterte angrepslinjen «berømte fem» ved å signere Bobby Johnstone, og laget holdt fram med å vinne ytterligere to seriemesterskap i 1950-1951 og 1951-1952.
Yongding He
Den har sideelvene Sanggan He桑干河, Yang He 洋河, Qingshui He 清水河 (Zhangjiakou) og Shuiding Xinhe 永定新河.
Den er demmet opp av Guanting-demningen, og sterkt forurenset. Allerede i 1971 ble folk syke av fisken fra reservoaret, og i 1997 var drikkevannet blitt så forurenset at det ble forbudt å benytte.
Nasjonalromantikken
Nasjonalromantikken (også kalt Heidelbergromantikk) var en kulturhistorisk periode som oppstod i Tyskland på 1800-tallet. Nasjonalromantikken var inspirert av Johann Gottfried von Herders ideer og fant sine særegne uttrykk både innen billedkunst, arkitektur, filosofi, historieforskning, musikk, folkloristikk og litteratur. I Norge varte perioden fra ca. 1840 til 1855-65.
Nasjonalromantikken var en variant av romantikken, som var den dominerende åndsstrømningen i Europa fra ca. 1800-1830. Nasjonalromantikken hadde som mål å forstå og kaste lys over nasjonale særtrekk. Herders ideer rettet oppmerksomheten mot folkelige kulturtradisjoner, både materielle og åndelige, i tillegg til eventyr, sagn, viser, dialekter, byggeskikker, klesskikker, folkelig dekorasjonsmaling og treskjæring m.m. Den inspirerte språkvitenskap og historieskriving og ble opphavet til folkeminnevitenskapen. Sentralt sto personer som Arnim, Brentano og brødrene Grimm i Tyskland.
Bakgrunn
Presten og filosofen Johann Gottfried Herder ga støtet til en nydefinering av begrepet «folk», gjennom sine utgivelse av Volkslieder folkeviser, senere revidert utgave ''Stimmen der Völker in Liedern. Vokslieder'' I forordet skrev han at alle folkeslag i verden besatt, og hadde rett på, sine separate kulturuttrykk. Herder ble gjennom dette opphavet til begrepet folkevise, folkekultur, og i videre forstand nasjonalkultur. Parallelt med Herders arbeid introduserte Montesquieu maktfordelingsprinsippet, og Rousseau folkesuverenitetsprinsippet. Innflytelse fra disse tre, Herder, Montesquieu og Rousseau skulle etter hvert flyte sammen i nasjonalromantikken og gi impulser til forskjellige selvstyrebevegelser.
Det tyske kulturområdet var splittet i en rekke småstater med felles språk. Tyskland ble først en politisk enhet i 1871. Clemens Brentano og brødrene Grimm tok tidlig initiativet til samling og katalogisering av tysk språk, og gjennom dette arbeidet nedtegnet de også en rekke eventyr og sagn som hadde levd sitt liv på folkemunn. Grimms Kinder- und Hausmärchen utkom i 1812 og Deutsche Sagen i 1818. Innsamlingen av folkets kulturuttrykk bekreftet og styrket Herders kulturtanke. Arnim og Brentano gav imidlertid ut en samling tysk folkepoesi allerede mellom 1805 og 1808 under tittelen Des Knaben Wunderhorn. Den ble mønster for senere utgaver av folkepoesi i andre land. Johannes Brahms tonesatte den tyske samlingen. Den norske dikteren Henrik Wergeland lot seg inspirere av Des Knaben Wunderhorn da han skapte sine Vinterblommer i Barnekammeret, en samling med barnepoesi som delvis består av frie gjendiktninger. Brødrene Grimm fikk sine norske oppfølgere i Andreas Faye, Peter Christen Asbjørnsen og Jørgen Moe, mens deres språkarbeid ble især fulgt opp av Ivar Aasen.
Utvikling i Norge
I Norge knyttes nasjonalromantikken først og fremst til det nasjonale gjennombrudd, som egentlig startet med Andreas Fayes samling Norske Sagn (1833). Henrik Wergeland mente dette var på langt nær nok.
Arbeidet Wergeland etterspurte kom i gang for alvor etter 1840. Magnus Brostrup Landstad og Olea Crøger var imidlertid allerede i gang på slutten av 1830-tallet, og ettersom den «nasjonale kulturen» ble oppdaget og formidlet gjennom konserter og utgivelser, vokste engasjementet i det urbane Norge. Den musikalske innsamlingen begynte med Ole Bull og fortsatte med Lindeman. Bull mente at et norsk musikkuttrykk måtte ta utgangspunkt i den norske folkemusikken, slik den ble fremført av for eksempel Myllarguten.
To typer nasjonalromantikk
Nasjonalromantikken i Norge kan deles i to typer. Poetisk svermeri og en vitenskapelig orientert retning.
Poetisk svermeri
I poetisk svermeri, gjerne båret oppe av den poetiske realismen, finner man diktere som Welhaven og Andreas Munch. Man er opptatt av naturen, hyller den inn i mystikk, svermer for det norske bygdelivet, men mener samtidig at det i sin umiddelbarhet ikke er dannet nok – kunsten må foredles. Mange av de ledende forfatterne i nasjonalromantikken var tilknyttet «troppen» eller Intelligenspartiet. Dette gjaldt også Vinje i unge år.
Da Henrik Ibsen oppførte skuespillet Sancthansnatten i Bergen i 1852 ble det svært dårlig mottatt, og Ibsen satte aldri opp stykket igjen. Som en konsekvens av disse holdningene skrev Ivar Aasen en artikkel om Norskhed og dannelse. Dette var åpenbart to ulike størrelser, konkluderte Aasen. Nasjonalromantikken synliggjorde dermed også en ganske uoverstigelig kulturkløft, som skulle komme til å være et kulturpolitisk problem i Norge til langt opp i nyere tid (jmfr. språkstriden).
Vitenskapelig orientert
På den andre siden fantes en mer vitenskapelig orientert retning, representert ved samlerne Andreas Faye og Asbjørnsen og Moe, Magnus Brostrup Landstad, Ivar Aasen og Eilert Sundt.
Språkstriden
Språkstriden gjorde seg også gjeldende under nasjonalromantikken. Noen mente at landet også trengte et eget språk. De to variantene skulle utvikle seg til dagens nynorsk og bokmål/riksmål, representert ved henholdsvis Ivar Aasen og Knud Knudsen. Fornorskningsstrebet hadde alt begynt med Henrik Wergeland, som spådde at Norge ville ha sitt eget skriftspråk «før aarhundredet nedrødmer».
Arkitektur
I arkitekturen brukes nasjonalromantikk  som en samlebetegnelse på flere stilarter som en fase innen historismen fra slutten av 1800–tallet fram til etter 1. verdenskrig. Innen norsk trearkitektur regnes dragestilen fra før 1900. Større bygninger kjennetegnes ved bruk av grovhugget stein (råkopp), som motvekt til eller reaksjon på tysk klassisistisk pussarkitektur. Ornamentikken i jugendstilen tar opp vikingtidens dyremotiver og stavkirkedekor for å symbolisere det norske.
Sveits og nasjonalromantisk maleri
Sveits var i likhet med Norge en på flere måter ung nasjon, som fikk sine nåværende grenser og selvstendighetsstatus i oppgjøret etter Napoleonskrigene, dvs omkring 1814.
Også der ble det opplevd som viktig å finne fram til særtrekk. Plasseringen sentralt i Europa gjorde dette både lettere og vanskeligere. De fleste europeiske kunstnere som ville besøke Italia, reiste gjerne over de sveitsiske passene. Enkelte av disse, som f.eks. Jacob van Ruysdael laget «nordiske» landskaper allerede på 1600-tallet.
I malekunsten møttes norske og sveitsiske malere i dyrkingen av den uberørte natur, med fjell, breer, fosser og små vann eller tjern. Landskapet ble hovedtema i bildene, gjerne med kjente landemerker. Flere av bildene ble overført til raderinger som ble solgt i store opplag.
Kjente navn i sveitsisk malekunst i perioden er: Alexandre Calame (1810 – 1864), François Diday (1802 – 1877), Barthélemy Menn (1815 – 1893), Wolfgang-Adam Töpffer (1766 – 1847) og Caspar Wolf (1753 – 1783) som hadde en funksjon i sveitsisk nasjonalromantikk som lignet på Peder Balkes i Norge.
En del norske kunstnere bidro forøvrig med bilder med sveitsiske motiver, som f.eks. Johan Gørbitz, Knud Baade og Thomas Fearnley.
Færøyske frimerker 1994
Fisker
Design: Astrid Andreasen.
Fårhunder
Design Ole Wich.
Björkesåkra-sjøen
Björkesåkra-sjøen er en innsjø på grensen mellom Lunds kommune og Svedala kommune i Sverige. Den ligger rett øst for Sturups flyplass. Insjøen dekker et område på 69 hektar og ligger 60 meter over havet. Björkesåkra-sjøen ligger avsidesliggende til og har et rikt fugleliv.
Folkestaten Hessen
Folkestaten Hessen (tysk: Volkstaat Hessen) var en tysk stat i Weimarrepublikken (1918–1933), en periode i mellomkrigstiden da Tyskland hadde en skjør demokratisk forfatning, og i likhet med i dag var organisert som en forbundsstat. Fristaten oppstod den 9. november 1918 kjølvannet av novemberrevolusjonen, og var etterfølgeren til Storhertugdømmet Hessen. Den opphørte de facto å eksistere i 1933 under nasjonalsosialismens maktovertagelse, men eksisterte formelt inntil 19. september 1945.
Den nordlige delen av Folkestaten Hessen befant seg innenfor den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau. Den sørlige delen grenset mot provinsen Hessen-Nassau i nord, mot Fristaten Bayern i øst, mot republikken Baden i sør, mot Fristaten Bayern i sørvest og mot Rhinprovinsen i vest. Den 19. september 1945 ble deler av Folkestaten Hessen innlemmet i Stor-Hessen. De øvrige delene ble innlemmet i Rheinland-Pfalz.
Folkestaten Hessen hadde i 1925 et areal på 7 692 km² og en befolkning på 1 347 279 innbyggere.