cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tadeusz Siwek
Tadeusz Siwek (født 9. oktober 1935, død mai 1997) er en polsk volleyballspiller.
Highbury & Islington stasjon
Stasjonen åpnet i juni 1904, og het da Highbury stasjon. Den fikk sitt nåværende navn i 1922, og ble undergrunnsstasjon da Victoria-linjen åpnet i 1968. Den opprinnelige stasjonsbygningen ligger på den andre siden av veien fra den nåværende.
Tadeusz Siwek
Han representerte Polen under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor han ble nummer 5.
Julebygda kapell
Byggverket er i stein og har 200 plasser.
Legemiddelkjemi
Legemiddelkjemi eller farmasøytisk kjemi omfatter de viktigste legemidlers og legemiddelgruppers kjemi: tredimensjonal konfigurasjon, syntese, metabolisme og stabilitet. Sammenhengen mellom tredimensjonal struktur av legemiddelet og biologisk aktivitet er også et viktig moment.
Faget er grunnlag for farmakologi og galenisk farmasi.
Baimaguan
Baimaguan er et fort i byen Fanzipai nord for Beijing og nær Den kinesiske mur. Den ble bygd under Yongle-keiseren (1402–1424) på Ming-dynastiets tid.
Fortet med sine utsynstårn hadde en garnison på 500 mann og utgjorde sammen med Qiangzilu og Gubeikou militære befestelser på Kinas nordflanke.
Bare ruiner av fortet gjenstår.
Imaichi vannkraftverk
Imaichi vannkraftverk er et vannkraftverk næ byen Imaichi i sentral-vestlige deler av prefekturet Tochigi i det sentrale Japan, nord for Tokyo. Anlegget drives som pumpekraftverk for kraftproduksjon fra to reservoarer. Installert effekt er om lag 1 050 MW, og anlegget stod ferdig i 1988 med utvidelser i 1991.
Øvre demning er en 97,5 meter høy steinfyllingsdam med et reservoar på inntil 7,07 millioner m³ vannmasser. Nedre reservoar reguleres av Imaichi-demningen som er en 75,5 meter høy gravitasjonsdam i betong, og demmer opp inntil 9,1 millioner m³ vannvolum.
Vassdraget som utnyttes er Tone-vassdraget, via elvene Ta og Omoi, som renner ut i Kinu, ei norsøstlig sideelv til Tone.
Fallhøyden (hydraulic head) er på 524 meter.
Communications Decency Act
Communications Decency Act of 1996 (CDA) var det første notable forsøk av kongressen i USA for å regulere pornografisk materiale på internett. I rettssaken Reno v. ACLU, bestemte USAs høyesterett i 1997 å innføre bestemmelsene om uanstendighet i kongressloven.
Nitrogendioksid
Nitrogendioksid NO2 er et nitrogenoksid (NOx). Et molekyl NO_2</ce> som består av ett nitrogenatom og to oksygenatomer med enkle kovalente bindinger (elektronparbindinger) mellom atomene.
NO2 oppstår blant annet ved forbrenningsreaksjoner av organiske stoffer, og hovedkilden til NO2 er biltrafikk, tungtransport og skipsfart. Vanligvis ved at den frie radikalen Nitrogenmonoksid reagerer med oksygen
Nitrogendioksid kan ved høye forekomster ha negative helseeffekter.
Helseeffekter
Helseeffekter av nitrogendioksid er aktuelt da forurensing med NO2 er et problem i flere urbane eller storbyområder i Norge. Hovedkilden til NO2-forurensning er biltrafikk. Bruk av katalysator minsker utslippene av NO2, men i stedet øker utslippet av NO som igjen kan reagere med oksygen og danne NO2. NO2 kan igjen inngå i reaksjoner med andre komponenter i forbindelse med dannelse av ozon. Hvilken vei de kjemiske reaksjonene går avhenger blant annet av sollys. En del NO2-forurensning kommer fra båttrafikk, noe NO2-forurensning kommer også fra industrien, blant annet oljeindustrien.
Befolkningsundersøkelser
En samlet analyse av flere separate undersøkelser av barn som bor i hus med gasskomfyrer har påvist en sammenheng mellom kronisk eksponering for NO2 og forekomsten av sykdom i luftveiene. En økning av NO2-konsentrasjonen på 28 μg/m³ over lang tid hadde sammenheng med en 20 % økning av bronkitt, kronisk piping i brystet, kronisk hoste, infeksjoner i brystet, hoste med slimpropp og episoder med pusteproblemer. Andre undersøkelser har påvist sammenhenger mellom forskjellige luftveissykdommer hos barn og eksponering for NO2.
I epidemiologiske undersøkelser av kortere og lengre tids eksponering i uteluft, finner man noen ganger en statistisk signifikant assosiasjon mellom eksponering for flere luftforurensningskomponenter, blant dem NO2, og økt forekomst av luftveissykdom og dødsfall. Astmatikere synes å være særlig utsatte. Data viser imidlertid ingen enkel dose-respons-sammenheng og er mindre konsistente for NO2 enn for andre forurensningskomponenter. Det er videre usikkert om det er topper med høye konsentrasjoner som kan være årsaken til effektene eller om det er langvarig eksponering for lavere konsentrasjoner. WHO nedsatte en komité (Scientific Advisory Committee, SAC) som på forespørsel fra en EU-komité (CAFE, Clean Air for Europe) vurderte blant annet betydningen av NO2 for menneskers helse. Ekspertkomiteen har konkludert med at ved relativt lave nivåer som man som oftest finner på bybakgrunnsstasjoner, fungerer NO2 som indikator for luftforurensning, muligens som indikator for små partikler. I en undersøkelse av barn i Oslo født 1992 og fulgt to til tre år fremover ble det ikke funnet sammenhenger mellom eksponering for NO2 og forekomst av bronkialobstruksjon. Det ble målt/beregnet konsentrasjoner av NO2 både i huset og utenfor. Datagrunnlaget for å vurdere om nitrogenoksider kan ha sammenheng med kreftutvikling i lunge er foreløpig for spinkelt til at det er mulig å trekke noen konklusjoner.
Kontrollerte studier på mennesker
NO2-eksponering av friske voksne så vel som personer med astma eller obstruktive lungesykdommer er foretatt i spesialbygde kamre over varierende tid (< 2 timer) og under varierende fysisk aktivitet. Effekten på lungefunksjon i slike forsøk viser store forskjeller mellom forsøkspersoner. Hos normale voksne er den laveste konsentrasjonen der en har funnet effekt på lungefunksjon ca. 2000 μg/m³. Astmatikere er den mest følsomme gruppen. En samlet analyse av slike forsøk viser at ved lett arbeid førte kortvarig eksponering for 190 μg/m³ til forsterket effekt på luftveiene hos enkelte personer med forholdsvis lett astma. Det er usikkerhet om statistikken i disse forsøkene. Ved noe høyere konsentrasjoner finner man tilsvarende effekter, men heller ikke i disse forsøk finner man enkle dose-respons sammenhenger. Utsettes forsøkspersonene for allergener, slik som pollen fra gress eller bjørk, så vil NO2 forsterke den allergiske reaksjon. Astmatikere ble utsatt for NO2 (300 μg/m³) og svevestøv (100 μg/m³) i 30 minutter i en bil som sto i en tunnel. Man observerte økt reaktivitet mot allergener flere timer etter eksponeringen hos forsøkspersonene. Effekten var sterkest korrelert med NO2.
Risikokarakterisering
Statens forurensningstilsyn fastsatte i 1992 luftkvalitetskriterier for NO2, det vil si nivåer som man ut fra daværende kunnskap antok at selv sårbare grupper kunne utsettes for uten skadevirkninger (10). For korttidseksponering over en time ble det tatt utgangspunkt i kliniske studier/forsøk i felt som viser effekter på astmatikere ved konsentrasjoner på rundt 300 μg/m³. Fordi NO2-data viser relativt lite konsistente sammenhenger antas det at NO2 ved lave konsentrasjoner først og fremst fungerer som indikator for luftforurensning.
Normer/grenseverdier/standarder
Ut fra de data som finnes på helseeffekter har Klima- og forurensningsdirektoratet (Klif) og Folkehelsa tidligere fastsatt følgende luftkvalitetskriterier (10):
Nasjonalt folkehelseinstitutt og Klif mener at luftkvalitetskriteriet på 100 μg/m³ i timesmiddel fortsatt skal gjelde, likeledes kriteriet for 15 min midlingstid. De anbefaler å stryke luftkvalitetskriteriet for døgnmiddel, ettersom det ikke foreligger data som er godt egnet til å fastsette et luftkvalitetskriterie for døgnmiddel. I løpet av de siste årene har det heller ikke kommet nye data som støtter dette døgnmiddelet. Likeledes, ut fra gjennomgangen til WHO (SAC), vil vi foreslå å gå bort fra et halvårsmiddel for NO2. I forskrift til forurensningsloven som for NO2 skal være overholdt innen år 2010, er tiltaksgrensen satt til 200 μg/m³. Denne grensen tillates overskredet 18 ganger per kalenderår. I tillegg er det innført helsebaserte vurderingsterskler som bestemmer i hvilke tilfeller det skal foretas målinger og hvordan disse eventuelt skal gjennomføres. Den øvre vurderingsterskel ligger på 140 μg/m³, mens den nedre ligger på 100 μg/m³. Også vurderingstersklene kan overskrides inntil 18 ganger per år. I tillegg er det innført en alarmterskel for NO2 på 400 μg/m³. Forskriften gir en økt myndighet til kommunene som skal sørge for at luftkvaliteten måles.
Larisa Korobejnikova
Larisa Viktorovna Korobejnikova (russisk Лариса Викторовна Коробейникова, født 26. mars 1987) er en russisk fekter, som spesialiserer seg i florett. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok hun bronse i den individuelle konkurransen. Hun tok senere gull i lagkonkurransen.
Klubbgaarden
Klubbgaarden (tidligere Alders Hvile) er en herrskapsbygning i Larvik. Adressen er Colin Archers gate 8.
Bakgrunn
Den ble trolig reist i 1720-årene på ei branntomt. I 1767 berettes det om at at bygningen hadde to etasjer med fem rom i hver. For øvrig inneholdt eiendommen bryggerhus, boder, stall, fjøs, hønsehus samt vedskur.
I cirka hundre år tjente huset som bolig og kontor for grevskapets forvaltere, høyere militære, byfogder (blant annet byfogd Bryn 1815-1827), sorenskrivere samt skipsredere.
Et rom i andre etasje fungerte rundt 1800 som lokale for det første amtsveivesens forvaltning. Det bestod av to personer.
Huset ble på Bryns tid eller noe tidligere ombygd i empirestil.
Byningen har nå fått tilbake sitt tidligere navn «Klubbgaarden».
Alberto Ghibellini
Alberto Ghibellini (født 12. juni 1973) er en italiensk vannpolospiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hans ble nummer 5. Han tok bronse under turneringen i Sommer-OL 1996.
Fylkesvei 5174
Fylkesveg 5174 går mellom Dolvikflaten og Kokstad i Bergen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173 (Hordaland).
Rafiq Hariri
Rafiq Bahaa Edine Hariri (født 1. november 1944 i Sidon i Libanon, drept 14. februar 2005 i Beirut) var en libanesisk forretningsmann og politiker. Han var statsminister i landet i to perioder; fra 1992 til 1998 og fra 2000 til 2004.
Jürgen Brandt
Jürgen Brandt (født 19. oktober 1922 i Kiel, død 26. juli 2003 i Meckenheim) var en tysk general, som var generalinspektør for Bundeswehr, dvs. Forbundsrepublikken Tysklands forsvarssjef, fra 1978 til 1983.
Rafiq Hariri
Bakgrunn
Hariri kom fra en sunnimuslimsk familie. Han kom fra den libanesiske havnebyen Sayda, der han også gikk på skolen. Deretter studerte han bedriftsøkonomi ved Beirut Arab University. Han hadde en bror, Shafic, og en søster, Bahia.
I 1965 etablerte han seg om entreprenør og jobbet med byggevirksomhet i Saudi-Arabia, og la seg opp mye penger. Han ble saudiarabisk statsborger i 1978.
Jürgen Brandt
Karriere
Etter dette jobbet han vekselvis med sikkerhetspolitikk i Forsvarsdepartementet og hadde militære kommandoer i Bundeswehr. I 1978 ble han utnevnt til generalløytnant og ble medlem av NATOs militærkomité med sete i Brussel. Etter få måneder ble han kalt hjem for å bli Vest-Tysklands forsvarssjef, med rang som full general. Han gikk av med pensjon 1. april 1983.
Rafiq Hariri
Politisk virke i Libanon
Han vendte i 1990 tilbake til Libanon, hvor han var en av de økonomiske drivkrafter bak gjenoppbyggingen av det krigsraserte sentrale Beirut.
Da president Émile Lahoud etter press fra Syria fikk forlenget sin mandatperiode, gikk Hariri av i protest.
Sammen med flere andre ble han drept i et attentat 14. februar 2005, da en selvmordsbomber som kom kjørende i motsatt kjøreretning av Hariris bilkortesje sprengte seg selv i luften.
Politikermilliardær
På 1980-tallet kom Hariri med på Forbes' liste over verdens 100 rikeste personer. I 2002 ble Hariri den fjerde rikeste politikeren i verden. Forbes beregnet hans og hans families formue til 4,3 milliarder amerikanske dollar på sin liste over verdens rikeste mennesker i 2005.
Etter mordet på Hariri arvet hans familie totalt 16,7 milliarder dollar i 2006. Alle hans familiemedlemmer kom på Forbers liste over milliardærer i 2006.
Hariri hadde interesser fra Riyadh til Paris til Houston. Til han vendte tilbake til Libanon drev hans sønn Saad Hariri byggekonglomeratet Saudi Oger.
Tottenham Hale stasjon
Tottenham Hale stasjon er en jernbane- og undergrunnsstasjon i Tottenham Hale, London. Den betjener Victoria-linjen og jernbanestrekningen mellom Stratford og Broxbourne i Hertfordshire. Tog på flytogekspressen mellom London Liverpool Street og Stansted lufthavn stopper også ved stasjonen.
Da Victoria-linjen åpnet i september 1968 ble Tottenham Hale en byttestasjon for tog og undergrunn.
Roana
Roana er en by i provinsen Vicenza, Veneto, Italia. Roana har et beregnet folketall på 4332 innbyggere (2013).
SEQUEL
Etterfølgeren til SEQUEL var SQL, som i 1986 ble ordentlig standardisert for første gang med SQL-86 av American National Standards Institute (ANSI), og i 1987 av Den internasjonale standardiseringsorganisasjonen (ISO). Det offisielle navnet var da "Database Language SQL".
Selv om SEQUEL i praksis ikke brukes lenger og SQL har tatt over så henger navnet "SEQUEL" fortsatt igjen, og brukes fremdeles av enkelte som kallenavn når de egentlig mener SQL.
Lenka Vymazalová
Lenka Vymazalová (født 15. juni 1959 i Litoměřice) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Vymazalová vant olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bakn Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Vymazalová spilte to kamper i OL-turneringen.
Sisi Chen
Sisi Chen (kinesisk: 陈思思; pinyin: Chén Sīsī, født Chen Limei 陈丽梅, født ca. 1938 i Shanghai i Kina, død 7. oktober 2007 samme sted) var en kinesisk film- og teaterskuespillerinne. Hun er best kjent for sin rolle som Qiu Xiang i San Xiao («Tre smil»), en komedie fra 1964.
Goryeo
Kongedømmet Goryeo (hangul:, hanja: , rr: Goryeo, mr: Koryŏ) var et koreansk kongedømme som ble etablert i 918 av keiser Taejo. Goryeo erobret de tre koreanske kongedømmene Silla, Hubaekje og Hugoguryeo og forente disse i 936. Goryeo utvidet de koreanske grensene nordover til dagens Wonsan i nordøst (936–943) og til Yaluelva (993). I 1374 bestod landet av det aller meste av Koreahalvøya. I 1392 ble Goryeo avløst av et annet koreansk kongedømme, Joseon, som i likhet med Goryo skulle vare i nær 500 år.
To av Goryeo-periodens mest kjente produkter er celadonporselen og Tripitaka Koreana — buddhisttekstene (Tripitaka) skåret inn i vel 80 000 treblokker og lagret i Haeinsatempelet. Goryeo produserte også verdens første metallbaserte løse typer i 1234, den eldste bevarte boka laget med de løse metalltypene, Jikji, er fra 1377.
I 668 erobret Silla Baekje og Goguryeo i en allianse med Tang-Kina, men sent på 800-tallet ble kongedømmet ustabilt med monarker uten ideer og visjoner som ble sterkt påvirket av innflytelsesrike politikere. Til slutt gjorde Gyeon Hwon opprør i 900, i regionen Jeolla og etablerte Hubaekje. Året etter var det Gung Ye sin tur, og opprøret i de nordlige regionene ble til kongedømmet Hugoguryeo (Taebong). En av regionens adelsmenns sønner, Wang Geon, ble general i Hugoguryeo.
Taebong falt da Wang Geon gjorde opprør og drepte den tyranniske Gung Ye i 918, Wang Geon ble innsatt som ny konge og Kongedømmet Goryeo ble proklamert. Det fremdeles ustabile Silla ikke hadde noe å stille opp og overgav seg til Goryeo i 935. I 936 overgav Hubaekje seg til Goryeo og dette la grunnlaget for det moderne kongedømmet Goryeo og kongehuset Wang som skulle dominere Koreahalvøya de neste 474 årene. Dette var første gang de ulike koreanske monarkiene på halvøya hadde blitt samlet.
På 1300-tallet var også Goryeo blitt ustabilt dels under innflytelse fra Yuan-Kina. Goryeo-kongen Gongmin klarte å slå tilbake mongolenes angrep, men Goryeo-general Yi Seonggye gjorde opprør og kastet den siste av Goryeo-kongene, kong Gongyang i 1392.
Navnet «Goryeo» er avledet fra «Goguryeo», et av de historiske kongedømmene i Korea, som endret navn til «Goryeo» under kong Jangsu på 400-tallet. «Korea» er avledet fra «Goryeo». Se også Koreas navn.
Bakgrunn
Silla var nær ved å forene hele Koreahalvøya etter seieren over Goguryeo i 668, men en Gogoryeo-generalen, Dae Jo-yeong etablerte i 696 kongedømmet Balhae nord på halvøya. De to kongedømmene eksisterte side om side som Sør-Nord statene fra 698 til 926. Silla ble med tiden svekket og den sentrale kongemakten mistet kontrollen over de lokale lederne mot slutten av 800-tallet. Landet gikk inn i en periode med borgerkrig og opprør ledet av Gung Ye, Gi Hwon, Yang Gil og Gyeon Hwon.
Gung Ye etablerte Hugoguryeo (senere Majin og Taebong), mens Gyeon Hwon etablerte Hubaekje. Sammen med det skjøre Silla, utgjorde disse tre kongedømmene det som er kjent som perioden for de senere tre kongedømmer eller Husamguk.
Grunnleggelse
Wang Geon, etterkommer etter en handelsfamilie fra Songdo (dagens Kaesong), sluttet seg til Taebong men kastet senere Gung Ye og etablerte kongedømmet Goryeo og det nye kongehuset i 918.
Goryeo etablerte en Silla-vennlig og Hubaekje-fiendtlig holdning i perioden senere tre kongedømmer, men i 927, ble Goryeo slått av Hubaekje i dagens Daegu. Wang Geon mistet flere av sine mest lojale støttespillere i slaget. De neste tre årene dominerte Hubaekje de tre kongedømmene, men etter et slag ved Andong i 930 tapte Hubaekje, og dermed mye av sin nyvunnede makt.
Perioden senere tre kongedømmer sluttet ved at Goryeo annekterte Silla i 935 og slo Hubaekje militært i 936. Wang Geon flyttet hovedstaden til hjembyen Gaegyeong og hersket over Koreahalvøya som den første keiser av Goryeo. Wang Geon giftet seg med en datter fra kongefamilien som hadde hersket over Silla, og lot de fleste adelsmenn beholde sin jord. Selv om Wang Geon regjerte den forente nasjonen bare sju år før han døde og hans egen sønn overtok makten, ble tronfølgeren ikke utfordret.
Politisk struktur
Goryeo-hoffet beskrev sin egen nasjon som et keiserdømme, ikke som et kongedømme. Hovedstaden Gaegyeong (hangul: 개경，hanja: 開京,) ble kalt for «keiserlig hovedstad» (hangul: 황도, hanja: 皇都) og kongepalasset for «keiserpalass» (hangul: 황성, hanja: 皇城). Nasjonen utviklet et system med flere hovedsteder: Gaegyeong som viktigste hovedstad og Seogyeong (hangul: 서경, hanja: 西京) (dagens Pyongyang), Namgyeong (hangul: 남경, hanja: 南京) (dagens Seoul) og Donggyeong (hangul: 동경, hanja: 東京) (dagens Gyeongju) som underordnede hovedsteder. Bruken av tegnet «京» indikerer at Goryeo internt fungerte som et keiserdømme eller imperium.
Terminologi som «deres keiserlige majestet» (hangul: 성상, hanja: 聖上), «keiserinne» (hangul: 황후, hanja: 皇后) «keiserlig krinprins» (hangul: 태자, hanja: 太子), «keiser-enke» (hangul: 태후, hanja: 太后), og «keiserlig ordre» (詔 eller 勅) tyder på at Goryeo hadde etablert et slikt system. Men Goryeo benyttet ikke keisertitler når en skulle gravlegge egne herskere («keiser», hangul: 황제, hanja: 皇帝). I stedet benyttet en tittelen «store konge» (hangul: 대왕, hanja: 大王) som posthumt navn på gravlagte Goryeomonarker. I tillegg ble det benyttet «tempelnavn» som Taejo (hangul: 태조, hanja: 太祖); dette ble ikke praktisert i andre kongedømmer. Imperietitler, som keiser eller «Haedongkeiser» (hangul: 해동천자, hanja: 海東天子, oversatt sønn av himmelen hersker i landet øst for havet) ble også benyttet.
Etter mongolinvasjonene ble alle disse titlene forbudt av de mongolske herskerne, og Goryeomonarkene ble tvunget til å inkludere tegnet «忠» (hangul: 충, romanisering: chung), som betyr «lojal» i sitt posthume navn. Dette er grunnen til at alle monarker etter Wonjong har tegnet «忠» i sitt posthume navn inntil kong Gongmin. Ettersom mongolenes makt ble svekket, valgte de koreanske monarkene å droppe «忠», men kunne fremdeles ikke gjenetablere bruken av tempelnavn.
Femte monark Gyeongjong, lanserte en jordreform, Jeonsigwa (hangul: 전시과, hanja: 田柴科) og hans etterkommer Seongjong av Goryeo utnevnte embedsmenn i landets distrikter, embeder som tidligere hadde gått i arv. Mellom 993 og 1019, herjet Goryeo-Khitan-krigene langs den nordlige grensa.
Rikets 11. monark, Munjong av Goryeo, sørget for at sentralmyndigheten fikk full kontroll over de lokale herskerne rundt om i landet. Munjong og senere monarker la sterk vekt på den sivile kontrollen over militærvesenet.
Khitaninvasjonene og angrepene mot Jursjenerne
I 993 invaderte khitanerne Goryeo's nordvestre grense med rundt 60.000 soldater. Etter at Seo Hui forhandlet med angriperne trakk de seg tilbake og leverte tilbake territoriet øst for Amnokelva, i bytte mot at Goryeo avviklet sin allianse med Song-Kina. Goryeo behold imidlertid forbindelsen med Song-Kina og styrket sin stilling i sitt nyervervede område i nord ved å bygge en ny festning.
I 1009 ledet Goryeo-general Gang Jo et kupp mot keiser Mokjong, de drepte monarken og etablerte et militærstyre. Året etter angrep khitanerne igjen, denne gangen med 400.000 soldater midt under en intern maktkamp i Goryeo. Gang Jo klarte å holde angriperne unna, inntil han selv ble drept, etter å ha nektet å overgi seg. Keiser Hyeonjong ble tvunget til å flykte fra hovedstaden til Naju. Khitanerne klarte imidlertid ikke å etablere et brohode på Koreahalvøya og i frykt for et motangrep, trakk de seg tilbake. I 1018 invaderte Khitanerne for tredje gang, denne gangen med 100 000 soldater. General Gang Gam-chan beordret at Heunghaejin-elva skulle demmes opp inntil fienden begynte å krysse den. Da fienden var midtveis over elveleiet beordret Gang dammen ødelagt. Vannet flommet over fiendesoldatene og store deler av khitanhæren druknet. General Gang ledet deretter et massivt motangrep i slaget ved Kwiju mot de gjenværende soldatene. Bare noen få tusen overlevde.
Jursjenske stammer nord for Goryeo betalte tributt til det koreanske monarkiet, men etter hvert hadde stammene vokst seg sterke, og samlet seg under Wanyan. Små grenseovertredelser endte til slutt i en invasjon. Samtidig, i 1087 ble første utgave av Tripitaka Koreana gjort ferdig etter mange års arbeid.
I 1107 ledet general Yun Gwan en nyetablert hær på 17.000 soldater (Byeolmuban) i et angrep på jursjenerne. Krigen varte i flere år og jusjenerne ble til slutt slått tilbake og overgav seg til Yun Gwan. For å markere seieren bygde general Yun ni festninger nordøst for den goryeo-jursjenske grensa (Hangul:동북 9성, Hanja:東北九城). Året etter fikk general Yun ordre om å trekke sine styrker tilbake av den nye Goryeo-monarken, keiser Yejong. Etter intern maktkamp mellom ulike fraksjoner i goryeo-hoffet ble fortene til slutt overlevert til jursjenerne og Yun ble avsatt og fengslet. I 1110 ble han satt fri og tilbudt å vende tilbake til sin stilling som general, noe han avslo. Han han dro tilbake til hjembyen og døde der året etter. Deretter erobret jursjenerne det kinesiske Liao-dynastiet og etablerte sitt eget jursjenerdynasti. Goryeoriket ble mer isolert etter at en mistet all handel med Song-Kina og ble med tiden svekket.
Maktkamp
Huset Yi av Inju (인주 이씨, 仁州李氏) sørget for ektefeller til keiserne fra og med Munjong til og med den 17. keiseren, Injong. Yi fikk med dette økt innflytelse, endog mer enn monarken selv. Dette ledet fram til kuppet gjennomført av Yi Ja-gyeom i 1126. Kuppet mislyktes men monarkens makt ble svekket. Innad i adelsskapet utviklet det seg en borgerkrig.
I 1135 argumenterte Myo Cheong for å flytte hovedstaden til Seogyeong (dagens P'yŏngyang). Forslaget delte adelsskapet i to. En fraksjon, ledet av Myo Cheong, ville flytte hovedstaden til Pyongyang og ekspandere riket inn i Mandsjuria. Den andre fraksjonen, ledet av Kim Bu-sik (forfatter av Samguk Sagi), ville beholde status quo. Myo Cheong mislyktes i å overtale keiseren og gjorde derfor opprør mot sentralmyndighetene, og proklamerte et eget monarki, Daebang. Det ble med forsøket, opprøret ble slått ned av general Kim Bu-sik og Myo Cheong ble drept.
Militærregime
I 1170 gjennomførte en gruppe militære offiserer et militærkupp. Lederne var Jeong Jung-bu, Yi Ui-bang og Yi Go, og de lyktes med å ta makta i landet. Keiser Uijong ble sendt i indre eksil og keiser Myeongjong ble plassert på trona. Den reelle makta lå imidlertid hos kuppmakerne som brukte en elitestyrke, Tobang, for å kontrollere hoffet og kongemakta. I 1179 etablerte den unge general Gyeong Dae-seung seg som en maktfaktor, han forsøkte å gjenreise monarkiets makt og slo hardt ned på korrupsjon.
Han døde i 1183 og ble etterfulgt av Yi Ui-min, som hadde slavebakgrunn. Hans hemningsløse korrupsjon og brutalitet førte til et kupp ledet av general Choe Chungheon, som drepte Yi Ui-min og overtok makta i 1197. De neste 61 årene hersket Choe-familien som militærdiktatorer, men de beholdt Goryeo-kongene som marionetter. Choe Chungheon ble etterfulgt av sin sønn, Choe U, hans barnebarn Choe Hang og hans barnebarns barn Choe Ui. Choe Chungheon tvang Myeongjong til å abdisere og fikk han erstattet med keiser Sinjong, men etter at Sinjong døde, tvang han de neste to monarkene til å holde seg unna, inntil han fant den lettpåvirkelige keiser Gojong.
Mongolinvasjonene
I 1231 invaderte Mongolene under ledelse av Ögedei Khan Goryeo. Dette skjedde etter at Goryeo og Mongulene hadde sendt en felles styrke mot khitanerne i 1219. Kongehoffet flyttet til Ganghwa i Gyeonggibukta i 1232. Militærstyrets leder, Choe U (최우), insisterte på å slå tilbake. Goryeo holdt angriperne unna i 30 år før de måtte be om fred i 1259.
Mellom 1231 og 1259 gjennomførte mongolene en militær kampanje som resulterte i store ødeleggelser i Gyeongsang og Jeolla. Kampanjen var inndelt i seks deler; 1231, 1232, 1235, 1238, 1247 og 1253. Mellom 1253 og gjennomførte mongolene under ledelse av Möngke Khans general Jalairtai Qorchi fire ødeleggende invasjoner i det som skulle bli den siste og endelige seieren over Korea. Kostnadene for det sivile samfunnet på Koreahalvøya var enorme.
Blant befolkningen var det stor motstand mot de nye herrer, og det kongelige hoffet på Ganghwa forsøkte å styrke befestningene. Selv om Goryeo-hæren vant flere slag, kunne en til slutt ikke motstå de mange invasjonsforsøkene. Invasjonene var ødeleggende både materielt og menneskelig. Ikke bare direkte, men også indirekte ved at landet ble rammet av matmangel. I 1236 beordret Gojong at Tripitaka Koreana skulle lages på nytt, etter at den var ødelagt under invasjonen i 1232. Det tok 15 år å gjenskape de 81 000 treblokkene med buddhist-skrifter. Denne versjonen eksisterer den dag i dag. I mars 1258 ble Choe Ui drept av Kim Jun, og med han også militærdiktaturet. De lærde som hadde insistert på fred med mongolene fikk ny makt. De fikk sendt en utsending til mongolene som inngikk en fredsavtale med Mongolriket. Noen av de militære nektet å være med på en slik avtale og samlet seg i det tre år lange Sambyeolcho-opprøret på øya Jeju.
Fredsavtalen gav Goryeo tilbake sin selvstendighet og landet beholdt sin tradisjonelle kultur, mongolene hadde ingen planer om å kontrollere Goryeo. Mongolene annekterte de norlige delene av Koreahalvøya etter invasjonene og la de under sitt eget rike. Etter fredsavtalen med Goryeo, planla Mongolriket å erobre Japan sammen med Goryeo. I 1274 og 1281 ble det gjennomført to invasjonsforsøk av Japan, men lyktes ikke på grunn av uvær (kalt for kamikaze )og sterk militær motstand.
Goryeo starter 80 år med suzerenitet til Mongolriket, et forhold som ble styrket ved ekteskapsinngåelser mellom de to statenes kongefamilier. Goryeo-kongene fikk en viktig status lik tilsvarende blant Mardin, Uighurene og Mongolene (Oirater, Hongirat og Ikeres). Det er hevdet at en av Goryeomonarkene var et kjært barnebarn av Kublai-khan. Mongolene var aktivt engasjert i Goryeo-hoffets aktiviteter. De hadde fremdeles makt, blant annet til å sende den koreanske monarken i eksil, og hadde dessuten egne troppestyrker stående i hovedstaden, tropper som fulgte de mongolske dronningene til sine nye ektemenn i Goryeo.
Kongedømmet Goryeo og kongehuset levde under mongolsk innflytelse inntil kong Gongmin begynte med sine motangrep mot de mongolske garnisonene i 1350. I løpet av tiåret hadde Goryeo gjenvunnet det meste av sine tapte områder i nord.
Blant de mest fruktbare aspektene ved mongolrikets innflytelse var den kulturelle utvekslingen og den voksende internasjonale handelen mellom øst og vest. Blant de fordelene koreanerne fikk under innflytelse av et verdensrike var ny kunnskap om kartografi og pottemakeri.
Den høye militære aktiviteten, særlig i forbindelse med Sambyolcho-opprøret på Jeju og ellers i det sørlige Korea, samt overvåkenhet hos det japanske Kamakura-shōgunatet, gjorde det stadig vanskeligere for den Wokoupiratene å gjennomføre raid i Korea. De tok helt slutt fram til 1350 da mongolene var utsatt for flere kinesiske opprør.
Den siste reformen
Først fjernet han alle pro-mongolske aristokrater og offiserer. Deretter gikk han til angrep på gammelt koreansk territorium: Mongolriket hadde annektert Goryeos nordlige provinser etter invasjonene og innlemmet disse i sitt eget rike som prefekturene Ssangseong (쌍성총관부, 雙城摠管府) og Dongnyeong (동녕부, 東寧府). Goryeohæren klarte å gjenerobre områdene, dels etter at en koreansk tjenestemann i mongolenes tjeneste i Ssangseong, Yi Ja-chun og hans sønn, Yi Seong-gye hoppet av til Goryeo.
Etter at Gongmins kone, Noguk, døde i 1365, ble han deprimert. Mot slutten ble han svært ineffektiv og overlot det meste av statsstyringen til buddhistmunken Shin Don (신돈, 辛旽). Shin Don mistet sin posisjon seks år senere. Gongmin ble drept av Choe Man-saeng (최만생) og andre i 1374. En av disse, Hong Ryun, hadde hatt et forhold til en av Gongmins konkubiner, og Gongmin hadde hatt planer om å drepe Hong Ryun, men rakk det ikke før han selv ble drept.
Yi In-im overtok statsledelsen, og utnevnte Gongmins 11 år gamle sønn, U til ny konge. For Goryeo var dette begynnelsen på slutten.
Kongedømmets oppløsning
U overtok som Goryeo-konge i 1388. General Choe Yeong planla å invadere området som i dag er det kinesiske Liaoning. Kong U gav ansvaret til general Yi Seong-gye, men på vei nordover til den koreansk-kinesiske grensa gjorde han opprør. Han snudde styrkene sine sørover og ledet de mot Goryeo-hovedstaden, dagens Gaegyeong, der han gjennomførte et kupp og avsatte kong U til fordel for hans sønn, kong Chang i 1388. Året etter drepte han kong U og hans sønn etter en mislykket resturasjon. Yi tvang en annen kongelig til å ta trona, også han het Yi og ble kong Gongyang. I 1392 fikk general Yi Jeong Mong-ju, en høyt respektert leder av en gruppe lojal til Goryeo drept, deretter ble kong Gongyang avsatt og sendt i eksil til Wonju, deretter Samcheok der han døde. Kongedømmet Goryeo var ved veis ende.
Forbindelser med utlandet
På 900-tallet forsøkte Khitanerne ved minst to anledninger å etablere diplomatiske relasjoner med Goryeo. I 942 sendte khitanernes hersker, Taizu diplomater med en gave på 50 kameler til Goryeo, men Taejo avviste de, sultet kamelene til døde og sendte diplomatene i eksil.
Goryeo hadde beholdt forbindelsen med de fleste av de de fem dynastiene og sørlige monarkiene i Kina. I 962 ble formelle relasjoner opprettet med Song-dynastiet. Forbindelsene her var tette og det ble etablert flere diplomatiske stasjoner. Disse ble imidlertid ødelagt av dynastiene Liao og Jin.
Etter 30 år med fred invaderte Khitanerne Goryeo. Invasjonen mislyktes og etter nye to invasjonsforsøk som heller ikke lyktes, hersket det fred i Øst-Asia i bortimot 100 år. Munjong styrket forbindelsen med Liao og Song.
I 1102 truet Jursjenerne (Jin-dynastiet) med å invadere Goryeo. Etter at Jin ble enige om å etablere et tributtforhold til Goryeo fortsatte freden, og Jin invaderte aldri Goryeo.
Spenningene fortsatte imidlertid gjennom 1100-tallet og inn i 1200-tallet da mongolinvasjonene startet. Etter en serie med slag, kapitulerte Goryeo til Mongolriket.
Næringsliv
I Goryeo var handel utbredt. I begynnelsen av perioden var viktigste havneby, Byeokrando, blant annet fordi den lå nærmest hovedstaden. Blant handelsvarene var:
Adelskapet
Under Goryeo var adelskapet inndelt i seks klasser.
Tittelen Taeja (hangul: 태자, hanja: 太子) ble gitt til keiserens sønner. I de fleste andre østasiatiske land betyr tittelen kronprins. Den er lik Chinwang (hangul: 친왕, hanja: 親王) i Keiserdømmet Korea.
Konfucianisme
Keiser Gwangjong etablerte en nasjonal eksamen for statstjenestemenn. Keiser Seongjong var en nøkkelfigur for å etablere konfucianismen i Korea. Seongjong etablerte Gukjagam, landets øverste utdanningsinstitusjon. Til dette kom etableringen av Seonggyungwan i 1398.
Buddhisme
Buddhism i middelalderens Korea utviklet seg med støtte fra staten. <!---under arbeid, fortsett gjerne Til å begynne med var de nye Son-skolene ansett som radikale og farlige. Til å begynne med møtte skolenes grunnleggere betydelig motstand og ble undertrykket av Gyo-skolen som ble støttet av kongens hoff. The struggles which ensued continued for most of the Goryeo period, but gradually the Seon argument for the possession of the true transmission of enlightenment would gain the upper hand. The position that was generally adopted in the later Seon schools, due in large part to the efforts of Jinul, did not claim clear superiority of Seon meditational methods, but rather declared the intrinsic unity and similarities of the Seon and Gyo viewpoints. Although all these schools are mentioned in historical records, toward the end of the dynasty, Seon became dominant in its effect on the government and society, and the production of noteworthy scholars and adepts. During the Goryeo period, Seon thoroughly became a "religion of the state," receiving extensive support and privileges through connections with the ruling family and powerful members of the court.
Although most of the scholastic schools waned in activity and influence during this period of the growth of Seon, the Hwaeom school continued to be a lively source of scholarship well into the Goryeo, much of it continuing the legacy of Uisang and Wonhyo. In particular the work of Gyunyeo (均如; 923-973) prepared for the reconciliation of Hwaeom and Seon, with Hwaeom's accommodating attitude toward the latter. Gyunyeo's works are an important source for modern scholarship in identifying the distinctive nature of Korean Hwaeom.
Jinul sought to establish a new movement within Korean Seon, which he called the "samādhi and prajñā society", whose goal was to establish a new community of disciplined, pure-minded practitioners deep in the mountains. He eventually accomplished this mission with the founding of the Seonggwangsa monastery at Mt. Jogye (曹溪山). Jinul's works are characterized by a thorough analysis and reformulation of the methodologies of Seon study and practice. One major issue that had long fermented in Chinese Seon, and which received special focus from Jinul, was the relationship between "gradual" and "sudden" methods in practice and enlightenment. Drawing upon various Chinese treatments of this topic, most importantly those by Zongmi (780-841) and Dahui (大慧; 1089–1163), Jinul created a "sudden enlightenment followed by gradual practice" dictum, which he outlined in a few relatively concise and accessible texts. From Dahui, Jinul also incorporated the gwanhwa (觀話) method into his practice. This form of meditation is the main method taught in Korean Seon today. Jinul's philosophical resolution of the Seon-Gyo conflict brought a deep and lasting effect on Korean Buddhism.
The general trend of Buddhism in the latter half of the Goryeo was a decline due to corruption, and the rise of strong anti-Buddhist political and philosophical sentiment. However, this period of relative decadence would nevertheless produce some of Korea's most renowned Seon masters. Three important monks of this period who figured prominently in charting the future course of Korean Seon were contemporaries and friends: Gyeonghan Baeg'un (景閑白雲; 1298–1374), Taego Bou (太古普愚; 1301–1382) and Naong Hyegeun (懶翁慧勤; 1320–1376). All three went to Yuan China to learn the Linji (臨濟 or Imje in Korean) gwanhwa teaching that had been popularized by Jinul. All three returned, and established the sharp, confrontational methods of the Imje school in their own teaching. Each of the three was also said to have had hundreds of disciples, such that this new infusion into Korean Seon brought about considerable effect. Despite the Imje influence, which was generally considered to be anti-scholarly in nature, Gyeonghan and Naong, under the influence of Jinul and the traditional tong bulgyo tendency, showed an unusual interest in scriptural study, as well as a strong understanding of Confucianism and Taoism, due to the increasing influence of Chinese philosophy as the foundation of official education. From this time, a marked tendency for Korean Buddhist monks to be "three teachings" exponents appeared.
Tripitaka Koreana
Tripitaka Koreana (팔만대장경) er en Tripitaka som består av over 80000 buddhistskrifter, lagret i tempelet Haeinsa i Sør-Gyeongsang. Tekstene ble produsert i 1251 etter ordre fra kong Gojong, som håpet at de skulle bidra til å bekjempe de mongolske invasjonene.
Goryeo celadon
Goryeo-keramikken er ansett som noe av det beste småskalaarbeidet i koreansk historie.
Gjennomgående mønstre, bladmønstre, geometriske mønstre, eller bånd med blomsterhoder, ellipsepaneler, stilliserte fisker og insekter og bruk av inngraveringer startet i denne perioden. Glasuren varierte med nyanser av celadon, fra brunaktig glasur til nesten svart, benyttet i steingods og til oppbevaring. Celadonglasur kunne være nesten gjennomsiktig for å vise svarte og hvite innlegg.
Den vanlige formen var bredskuldrede flasker, støtte og lave boller eller grunne og mindre boller, celadonbokser for kosmetikk med høykvalitets dekorasjoner, og små kopper med slipebelegg. Buddhistpotteriene produserte dessuten melon-formede vaser, krysantemumbegre ofte med spektakulært design med blomsterhoder. Boller med innbøyd topp er også funnet. Vinbegre hadde ofte høy stett som hvilte på en tallerkenformet fot.
Teknologi
I 1234 ble verdens første løse typer i metall funnet opp av Choe Yun-ui. Sangjeong Gogeum Yemun ble trykt med disse typene i 1234. Koreansk teknologi gjorde et stort sprang i Goryeo-perioden og sterke forbindelser til Song-Kina bidro til dette. I denne perioden ble også koreansk keramikk og papir utviklet og produsert.
Sent i perioden var Goryeo ledende innenfor artilleri plassert på skip. I 1356 startet en forsøk med prosjektiler i tre og metall, skutt ut ved hjelp av krutt. I 1373 forsøkte en å utvike brannbomber plassert på piler skutt ut fra en plattform, som en tidlig form for Hwach plassert på koreanske krigsskip. Utviklingen fortsatte inn i Joseon-perioden og ved 1410 hadde over 160 koreanske krigsskip kanoner av denne typen om bord. En av middelalderens koreanske oppfinnere, militære ledere og vitenskapsmenn, Choe Mu-seon, var den som først innførte krutt til landet. Han fant opp flere kruttbaserte våpen.
Humboldt County (Nevada)
Humboldt County er et fylke i den amerikanske delstaten Nevada. Det ligger helt nord i staten og grenser mot Elko County i øst, Lander County i sørøst, Pershing County i sør og mot Washoe County i vest. Det har også grense mot delstatene Oregon i nord og Idaho i nordøst.
Humboldt Countys totale areal er 25,014 km² hvorav 26 km² er vann. I 2004 hadde fylket 17,129 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Winnemucca. Fylket som er Nevadas eldste, etablert 1856, har fått sitt navn etter elven Humboldt som er oppkalt etter den tyske baronen Friedrich Heinrich Alexander von Humboldt.
Shiobara vannkraftverk
Øvre demning er en 90,5 meter høy steinfyllingsdam med et reservoar på inntil 11,9 millioner m³ vannmasser. Nedre reservoar reguleres av Sabigawa-demningen som er en 104 meter høy gravitasjonsdam i betong, og demmer opp inntil 10,5 millioner m³ vannvolum.
Bård Ingegerdsson Freberg
Bård Ingegerdsson Freberg (født 1960) er en norsk idrettslege og forsker.
Etter studier i kjemi fortsatte han med medisinstudier, og avla medisinsk embetseksamen ved NTNU/Trondheim i 1987.
Han ble ansatt som landslagslege i Norges skiskytterforbund 1998 I 2006 fattet han interesse for skismørernes helseforhold. Smørerne rapporterte om økende helseplager ved bruk av enkelte produkter. Freberg forsket på temaet ved Statens arbeidsmiljøinstitutt (STAMI), og i 2014 disputerte han for den medisinske doktorgraden ved Universitetet i Oslo. Han hadde avdekket betydelige mengder fluoriserte forbindelser i blodet og i arbeidsmiljøet hos skismørere, sporet tilbake til skismøringsprodukter. Disse funnene fikk omfattende mediedekning, og medvirket til at norske myndigheter innførte forbud mot innførsel av den menneskeskapte og giftige perfluorerte oktansyren (PFOA). Flere regelendringer fulgte i etterkant av Frebergs forskning, og det ble lagt ned forbud mot bruk av enkelte fluorholdige skismøringsprodukter. Frebergs forskningsgruppe var den første til å avdekke det fluoriserte stoffet perfluorotetradecanoic syre (PFTeDA) i menneskeblod.
Carmen (film av Raoul Walsh)
Carmen er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Raoul Walsh.
Ladelinjen
Ladelinjen ble åpnet i 1958 som en forlengelse av Lademolinjen. I østgående retning grenet sporet av fra Lademolinjen ved Buran, mens den i vestgående retning gikk inn på Lademolinjen ved holdeplassen Anders Buens gate, like ved vognhallen på Voldsminde. Linjen ble nedlagt i 1988. Som alle trikkelinjer i Trondheim var den bygd med meterspor.
Lademolinjen ble opprettet i 1901 da Trondhjems Elektricitetsværk og Sporvei ble opprettet. Lademolinjen var opprinnelig ensporet og gikk til Buran, i 1913 ble den ombygd til dobbeltspor og forlenget til den nye vognhallen på Voldsminde. I 1936 ble det bygget en sporsløyfe rundt bebyggelsen på Voldsminde. Denne fulgte traseen Buran – Innherredesveien – Thomas von Westens gate – Mellomveien – Buran. Traséen ble flyttet fra Munkegata til Prinsens gate i 1961.
Carmen (film av Raoul Walsh)
Handling
I fjellene i Andalucía slutter José seg snart til en gjeng smuglere, og blir selv en fredløs kriminell. Men Carmen forlater ham for å reise til Sevilla, hvor hun møter den berømte tyrefekteren Escamillo. José kontakter deretter sin døende mor. Han må samtidig unngå gendarmeriet, som forsøker å arrestere ham. José møter Carmen igjen i Sevilla, og dreper henne av sjalusi. Escamillo blir snart sinnsyk, etter å ha vært vitne til dette.
Wojciech Rutkowski
Wojciech Rutkowski (født 19. november 1935, 29. mai 1994) var en polsk volleyballspiller.
Antonio Vittorioso
Antonio Vittorioso (født 9. januar 1973) er en italiensk vannpolospiller.
Wojciech Rutkowski
Han representerte Polen under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor han ble nummer 5.
Antonio Vittorioso
Han representerte Italia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hans ble nummer 5.
Hitterdal kirke
Hitterdal kirke kan være
Tusen Buddha-fjellet
Tusen Buddha-fjellet (千佛山, pinyin: Qiān Fó Shān) er en høyde 2,5 km sørøst for sentrum i Jinan, hovedstaden i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Den er kjent for sine mange figurer av Buddha som er blitt hugd ut av den lille høydens steinflater eller satt opp som frittstående. De eldste går helt tilbake til Sui-dynastiets tid og dets Xingguochan-tempel.
Eugenia av Alsace
Eugenia av Alsace (født i det 7. århundre, død 16. september 735 i abbediet Hohenbourg i Vogesene i Alsace i Frankrike) var en fransk abbedisse, æret som helgen i den katolske kirke. Hun var den andre abbedissen av klosteret Hohenbourg på Mont Sainte-Odile i Alsace, fra 721 til 735.
Hennes minnedag er den 16. september, hennes dødsdag.
Bakgrunn
Hun var datter av Adalbert I av Alsace, hertugen av grevskapet Alsace, barnebarn til den hellige Ottilie, og søster av den hellige Attala (død 741).
Hagiografi
Eugenia fulgte i fotsporene til sin tante Ottilia og opprettholdt klosterregel og disiplin. Iikhet med tanten var hun et eksempel på stor dygd. De to klostrenes fromme grunnleggers ånd og intensjon virket til from oppbyggelse i hele nedre Alsace, det at to unge jomfruer av landets fremste familier med letthet ga opp det behagelige borgerlige liv for å vie seg til et botsliv i kloster, gjorde inntrykk.
Eugenia ledet sitt kloster i femten år og ble utropt til helgen etter sin død.
Andrij Sjevtsjenko
Andrij Mykolajovytsj Sjevtsjenko  (ukr. Андрій Миколайович Шевченко, født 29. september 1976) er en ukrainsk fotballtrener, tidligere fotballspiller og politiker
Eugenia av Alsace
Hagiografi
Hun ble gravlagt i Johannes Døperens kapell, sin tante Ottilias grav. Hennes relikvier ble bevart der til svenskene under trettiårskrigen inntok Mont Sainte-Odile, plyndret klosteret, krenket Eugenias grav og spredte restene som var bevart der. Av disse ble bare noen få relikvier funnet, og bevart i kirkene i Obernai og i Willgottheim.
Andrij Sjevtsjenko
Sjevtsjenko spilte sist for den ukrainske klubben Dynamo Kyiv etter en overgang fra den engelske klubben Chelsea i august 2009. Han regnes for å ha vært en av Europas beste og mest målfarlige spisser og har scoret over 100 mål i Serie A for AC Milan. Han ble i 2004 kåret til årets spiller i Europa.
Tidlig karriere
Sjevtsjenko begynte sin fotballkarriere i Dynamo Kyiv, hvor han var med på å vinne fem strake ligamesterskap i perioden 1994 til 1999. Sesongen 1998/99 ble han også toppscorer i Mesterligaen (Champions League) med 10 mål.
Milan
Senere samme år ble han kjøpt av AC Milan, hvor han ble en umiddelbar publikumsfavoritt, med 24 mål i debutsesongen.
Sesongen 2002/03, i det som ironisk nok var Sjevtsjenkos hittil svakeste sesong i Milan-trøya, var han med på å vinne Mesterligaen. Sesongen etter ble han toppscorer i Serie A med 24 mål, og vant sitt første, og hittil eneste ligamesterskap i Italia. Senere samme år ble han tildelt Gullballen som årets spiller i Europa.
Midtveis i 2004/05-sesongen, scoret Sjevtsjenko sitt ligamål nummer 100 for Milan. Sesongen endte likevel med skuffelse, da Milan kom på andreplass i Serie A, og tapte Mesterligafinalen på straffesparkkonkurranse mot Liverpool.
Chelsea
Ved overgangen til Chelsea satte Sjevtsjenko sin første rekord i engelsk fotball. Prisen på ukraineren var 34 millioner pund, eller 390 millioner norske kroner ved overgangen fra Milan. Etter at han kom til Chelsea har han blitt stemplet som et feilkjøp: to ligakamper før slutt har han scoret tre ligamål.
Retur til Milan
Den 23. august offentliggjorde Chelsea på sine hjemmesider at Sjevtsjenko returnerte til italiensk fotball og sin gamle klubb AC Milan.