cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Constantine Phaulkon
Constantine Phaulkon (egentlig Konstantin Gerakis, Κωνσταντίνος Γεράκης, også kalt Faulcon, thailandsk navn Vichayen, på thai เจ้าพระยา วิชาเยนทร์ - Chao Phraya Wichayen, kalt Monsieur Constance på fransk, og Constantino Falcão på portugisisk; født 1647 i borgen Asso i regionen Erisso på Kefalonia i Grekenland, død 5. juni 1688 i Lop Buri i Thailand), var en greker som opprinnelig arbeidet for Det britiske ostindiske kompani.
Liv og virke
Han forlot tidlig i ungdommen foreldrehjemmet og tok hyre på et engelsk skip. Som barn hadde han vært ortodoks kristen; i England ble han anglikaner. Senere ble han skipsassistent på et frakteskip eid av de lyssky brødrene White i England, som ville begynne med handel på Østasia.
I 1675 kom han til Ayutthaya i dagens Thailand, der man i hoffet ble klar over hans usedvanlige språkbegavelser. Han begynte som tolk - han behersket ikke bare thai, men også engelsk, fransk, portugisisk og malay. Han ble med tiden rådgiver, nærmest kansler eller statsminister, for kong Narai.
Constantine arbeidet for et tettere samarbeide mellom Frankrike og Ayutthaya. Constantine var blitt katolikk nå - under påvirkning fra den halvt japanske kvinne han snart skulle gifte seg med, og forsøkte diskret å få Narai til å interessere seg mer for kristendommen. Han så i Frankrike en motvekt mot England og Holland. I 1682 ble Det franske ostindiske kompani etablert i Ayutthaya. I 1684 sendte Phaulcon en siamesisk diplomatisk sendeferd til Paris for å vinne Frankrike for et forsvar av Siam mot England. To år etter ankom 700 soldater og franske arkitekter, for å bygge et fort inne i havneinnfarten til Maenam Chao Phraya (Chao-Phraya-elven), i det nåværende Thonburi.
England begynte så å gjøre hele sin innflytelse gjeldende for å sikre sine interesser. Til slutt senket man den av brødrene Whites fregatter, som fortsatt gjorde gode forretninger med Phaulkon i kong Narais navn. Dessuten beleiret engelske krigskip Mergui, en havneby på kysten av dagens Myanmar. Til slutt erklærte Siam krig mot Det engelske ostindiske kompani (men ikke med selve England). Mergui-fortene senket en engelsk fregatt.
Den siamesiske adel var alt annet en lykkelig over denne utvikling, for nå forløp handelen i største utstrekning over den umettelige Phaulkon og hans mellommenn. De bestemte seg for mottiltak. Da passet det godt at kong Narai var blitt alvorlig syk. De innesperret kongen i Lop Buri. Opposisjonens leder, Phra Phetracha, lot tronarvingen Phra Pui drepe. Kort etter ble også kongens to fortsatt levende brødre tatt av dage. Dermed stod Phetrachas vei til tronen åpen.
Da kong Narai ble syk ble også Constantine tatt til fange, og han ble henrettet 5. juni 1688.
Noen få år dør sin død hadde Phaulkon giftet seg med Marie Guimar, hvis mor var den japanske kristne Ursula Yamada og hadde flyktet fra Japan under katolikkforfølgelsene der. Paret hadde en sønn, George, som etter Ayutthayas fall i 1758 ble ført i fangenskap til Burma.
Taumevassheia
Taumevassheia er et fjellområde i Sirdal kommune i Agder. Det utgjør den nordøstligste delen av Sirdalsheiane, og ligger mellom Taumevatn og øvre del av Sirdalen i vest, Rosskreppfjorden i øst, Suleskardveien i sør og fylkesgrensa mot Aust-Agder i nord. Stort sett hele Taumevassheia ligger innenfor Setesdal Vesthei Ryfylkeheiane landskapsvernområde.
Taumevassheia er det høyest beliggende området i Vest-Agder, med høyder fra 900-1 000 meter over havet i sør til 1 300-1 400 moh. i nordøst. Av fylkets 25 høyeste topper ligger 21 i dette området, og de fleste av disse toppene er navnløse. Den høyeste er Urdalsknuten, på fylkesgrensa mot Aust-Agder, som har en høyde på 1 434 meter over havet.
Disteniinae
Disteniinae er en gruppe av underamilie av trebukker (Cerambycidae). Det er beskrevet omtrent 360 arter, ingen er funnet i Europa.
Utseende
Slanke trebukker med lange, tynne antenner. De kan ligne mye på underfamilien blomsterbukker (Lepturinae), men skiller seg fra dem blant andre på at hodet er ganske kort. Pronotum er smalere enn dekkvingene og har gjerne en pigg på sidekanten.
Levevis
Som andre trebukker lever larvene av de fleste artene i død ved. De voksne billene er oftest nattaktive.
Utbredelse
Gruppen er hovedsakelig utbredt på de sørlige kontinentene, med noen få arter på den nordlige halvkulen (blant annet i Nord-Amerika), ingen i Europa. Særlig artsrik er gruppen på Madagaskar der den endemiske slekten Nethinius har svært mange arter.
Internationale Automobil-Ausstellung
Internationale Automobil-Ausstellung (Internasjonal bilutstilling) eller Frankfurt Motor Show er verdens største bilutstilling, som fra 2021 arrangeres annenhvert år i München i Tyskland. Til 2019 ble den arrangert i Frankfurt am Main.
IAA arrangeres av en forening bestående av tysk bilindustri (VDA). Fra 1992 har messen vært delt i to, med en utstilling for kommersielle kjøretøyer i Hannover i år med partall, og en utstilling for personbiler i Frankfurt am Main i år med oddetall.
Opprinnelsen til kongedømmet Alba
Opprinnelsen til kongedømmet Alba omhandler det gæliske kongedømmet Skottland, både som en mytologisk hendelse og som en historisk prosess.
Bakgrunn
Skottlands skriftlige historie begynte med at Romerriket erobret nåværende England og Wales, administrert som en romersk provins kalt for Britannia. Deler av sørlige Skottland var for en stund også kontrollert av Roma, men nord for den antoninske mur som strakk seg 60 km fra West Dunbartonshire til Firth of Clyde var det folkeslag som ble kalt for picti, pikterne, og deres land ble kalt for Piktland, og dette landet ble aldri erobret av romerne. Fra begynnelsen av den kristne tiden kom etter hvert en gælisk stamme som romerne kalt for scoti, skottene, fra Irland og bosatte seg langs kysten mot Irskesjøen. Etter hvert trakk de seg innover i Skottland og dannet kongedømmet Dál Riata i Argyll. Herfra utviklet kongedømmet Alba seg fra foreningen av de piktiske og gæliske stammene.
Tradisjonelt ble opprinnelsen til kongedømmet Skottland, som fikk navn etter skottene fra Irland, ved at Piktland og Alba ble forent under en konge, Cináed mac Ailpín (Kenneth I) som selv etter sigende kom fra begge leirer med en piktisk mor og gælisk far. I henhold til den nasjonale myten myrdet Cináed mac Ailpín de piktiske kongene i det som har blitt hetende «MacAlpins forræderi». Cináed mac Ailpín ble da den første konge av både pikterne og skottene. Rundt 900-tallet og 1000-tallet forsvinner derimot pikterne fullstendig fra de historiske kildene.
Ingen historikere tror på verken en storstilt erobring eller en form for etnisk utrenskning av det piktiske folket, eller at de utvandret til et annet sted. Høyest sannsynlig gikk pikterne og skottene, og etter hvert med britonere, angelsaksere, og norrøne befolkningsgrupper opp i en multietnisk befolkning som ble den kommende nasjonen Skottland. Faktisk tviler mange historikere på at Cináed mac Ailpín hadde røtter i Dál Riata, men tvert om var en piktisk konge. Den gælisk triumfen over det piktiske er da kulturell og skjedde langt senere, men hvorfor og hvordan er uklart. For å utvikle en felles nasjonal identitet gikk Skottland øyensynlig gjennom en lang prosess som både ble forklart med mytologiske tilpasninger og samtidig med ulike forsøk på erobre sin egen fortid. En prosess som på mange måter pågår fortsatt.
Middelalderversjonen
Folkevandring er den modellen som middelalderens skotter pekte på for å forklare sitt eget opphav. I denne modellen blir skottene portrettert som et mytologisk folkeslag som dro fra Egypt via Irland til Skottland, og utryddet alle sine fiender på vegen. Skottenes legitimitet til Skottland er avledet av erobring og renheten i deres etniske og kongelige bakgrunn. Denne skotske tradisjonen var influert av Geoffrey av Monmouth, Lebor Gabála Érenn og Historia Brittonum. Til sist kan en slik konseptgjøring av fortiden ses som avledet fra Vergils Aeneiden og Bibelen, men var like mye en organisk og original opprinnelsesmyte som skottene skapte selv.
I verket Livet til Sankt Cathróe av Metz har den hagiografiske forfatteren listet opp den mytologiske opprinnelsen til helgenens gæliske folk. Hagiograferen har fortalt at de kom til nabolaget til Cruachan Feli – det vil si fjellene på Irland. Videre at gælerne erobret Irland i en rekke slag mot pictanes (= pikterne). De fulgte opp sine erobringer ved å invadere Britannia, erobret Iona før de erobret byene Rigmonath (=Cennrigmonaid; det vil si nåværende St. Andrews) og Bellathor (=Cinnbelathoir; et uidentifisert skotsk-piktisk borg). Deretter har deres hærfører, en spartaner ved navn Nel (=Niall) gitt navn til landet og folket etter sin egyptiske kone Scota. Fortellingen i Livet til Sankt Cathróe av Metz er særdeles viktig ettersom den kan dateres tilbake til ca. år 980, en meget tidlig dato og har i tillegg skotske kilder. Faktisk er helgenen selv skotsk og av kongelig blod. I henhold til denne fortellingen var han utdannet i Armagh før han returnerte til Britannia og gikk i tjeneste hos kong Causantín II mac Áeda (Konstantin II av Skottland). Kongen ga Cathróe tilgang til hoffet til den kubrianske kong Domnall I av Strathclyde, og derfra dro han videre til det danskdominerte England og endelig til kontinentet.
I Duan Albanach er den samme tradisjonen videreført. Det ble skrevet en gang under regimet til kong Máel Coluim III (Malcolm III av Skottland), hvilket er åpenbart i teksten: «Maelcoluim er nå kongen». Teksten teller opp de tidligste historiene om pikterne, og feirer deretter erobringen av Piktland ved en Gaedhil. Den kaller de skotske gælerne for barn av Conaire og sporer de skotske kongenes opprinnelse tilbake til Fergus mac Eirc. Den går ikke lenger tilbake ettersom det i manuskriptet Duan Albanach følger en samtidig tekst, Duan Eireannach, det vil si Det irske diktet, som hadde allerede listet opp historien til gælerne fra Scythia via Egypt og til Irland.
Gotisk kontra gælisk
Modellen gotisk kontra gælisk ble utviklet i konteksten om en utstrakt kulturell og språklig kløft som eksisterte i Skottland i den tidlige moderne tidsalder, og som ble konstruert i sammenhengen med den engelsk-skotske unionen og jakobittopprøret på 1700-tallet. Modellen har sin egentlige opprinnelse fra slutten av middelalderen da de innbyggere i Skottland som snakket engelsk, i denne sammenhengen et germansk språk, begynte å se på seg selv som skotter, og startet et ideologisk byggverk hvor de satte et etnisk og kulturelt skille mellom det skotske og det gæliske, noe som tidligere var identiske begreper. Tilsvarende betydningsfull var virkningen av unionen og ikke minst reformasjonen. Skottene importerte engelske fordommer om de irske gælerne og adopterte disse om de skotske gælerne.
Debatten om det gotiske kontra det gæliske var sentrert om hvilken del av Skottlands fortid som var viktigst, den germanske eller den gæliske. Germanerne, eller goterne som de noen ganger ble kalt, forsøkte å fjerne gælere og det gæliske fra Skottlands fortid. Ett ekstremt eksempel var John Pinkerton som var følelsesladet overbevist om at det folk og det språk som kom fra det skotske lavlandet hadde sin opprinnelse i en gotisk dialekt som ble talt av pikterne. John Pinkerton oppfant til og med fortidsfortellinger for å gi en slags substans til hans fiktiv, forhistoriske folk. Tiltroen til den germanske modellen ble knust på 1800-tallet da historikeren William Forbes Skene og andre brakte middelalderens Skottland inn i en seriøs ramme av en moderne, sporbar forskning. Imidlertid hadde denne modellen fortsatt en dominerende stilling i den populære forståelsen av historien om middelalderens Skottland. Det forklarer hvorfor så mange mennesker, inkluderte mange populærhistorikere, fortsatt tror at engelsk ble språket til skottene i det skotske lavlandet under regimet til Máel Coluim III og begrunner det med innflytelsen til den anglosaksiske prinsessen Margaret, mens den engelske språklige dominansen faktisk ikke skjedde før noen århundrer senere.
Felleskultur
Et tredje paradigme som er benyttet for å forstå opprinnelsen til skottene er felleskultur. Denne ideen nyter for øyeblikket popularitet. I dette paradigmet er skotsk historie forstått som en union av flere folk, ideelt så mange som mulig. Piktere, gælere, skotter, walisere, britonere, nordmenn, engelskmenn, angelsaksere, og fransktalende normannere som ga kjernen, men stundom blir også flamske og tysk folk lagt til. Denne modellen har sin innflytelse fra amerikansk historie, og den er populær ettersom det moderne politiske miljøet promoterer multikulturell mangfold, og trekker felleskulturen så langt tilbake som mulig for legitimere den moderne skotske identiteten. På samme måte som den amerikanske identiteten gir dette synet støtte til at den moderne skotske identiteten har få egne etniske og språklige forskjeller.
Moderne enhetskultur
I motsetning til det overstående synet finnes det også en radikal nasjonalistisk tendens hos en del skotske historikere å framelske den gæliske identiteten stundom på bekostning av andre historiske påvirkninger av den skotske historien, i første omgang den normanniske innflytelsen fra sør og i andre omgang den norrøne innflytelsen i fra nord. I denne konteksten er den gæliske ikke bare viktigere, men også mer opprinnelig enn annen innflytelse. Som en del av denne tankegangen blir det også gjort en del mer eller mindre spekulativ forskning på å tolke pikterne og den piktiske kulturen som en del av den keltiske kulturen. Keltisk i denne betydningen er da en vid betegnelse som også omfavner det gæliske. Dette blir diskutert nedenfor.
Gæliserte piktiske konger
Piktland hadde gæliske konger. Dette faktum er ikke betvilt i den grad historiske slektslister er korrekte og en av de tidligste, om ikke den tidligste, var Nechtan mac Der-Ilei, sønnen av en gælisk småkonge ved navn Darmgard og den piktiske prinsesse Derile. Piktiske konger var sannsynlig velyndere av gælisktalende poeter og skalder. Det finnes en gælisk elegi (klagesang) til den piktiske konge, Bridei, Bilis sønn. Dette diktet er tilskrevet den samtidige Adomnán av Iona, noe som er en interessant, skjønt spekulativ tilskrivelse, men uansett sannsynligvis samtidig, kanskje fra slutten av 600-tallet eller tidlig på 700-tallet. Et annet dikt, tilskrevet Riagail av Bangor, feirer kongens seier over northumbrianerne i slaget ved Dunnichen i 685
Tidlig på 700-tallet var pikternes store konge Óengus mac Fergusa, erobreren av Dalriada. Det er mulig, som det har blitt pekt på av noen lingvister og historikere, at Óengus og Fergus var kun gæliske versjoner av innfødte piktiske navn, Onuist og Urguist, de navn som er opptegnet i de piktiske kongelister. Disse navnene er derimot sjeldne i den videre P-keltiske verden og er hovedsakelig utenfor sammenhengen med de foregående piktiske kongene. Dessuten er ideen at disse navnene er de opprinnelige ble gitt ved oppdagelsen av en inskripsjon som angår en Causantín, en senere bror av Óengus
Denne inskripsjonen er fra Dupplin–korset, en utskåret, monumental piktisk stein, som ble funnet i hjertet av sydlige Piktland, nær Forteviot. Den dateres fra slutten av 700-tallet eller tidlig på 800-tallet. Om det omtalte navnet virkelig er det piktiske Urguist, da er det merkelig at en samtidig piktisk beskrivelse gir det en gælisk form, en form som begynner med det umiskjennelige gæliske F. Om antagelsen om at piktiske konger var velyndere til gæliske skalder på 700-tallet kan det konkluderes at de piktiske formene som er bevart i noen kilder kan representere piktiske versjoner av navn av gæliske konger.
Fra Piktland til Alba
Det er en mulighet at Alba ganske enkelt er en gælisk oversettelse av det piktiske navnet for Piktland. Både waliserne og irlenderne bruker arkaiske navn for å beskrive pikterne. Det er svært sannsynlig at pikterne gjorde det tilsvarende, eller om de ikke gjorde det opprinnelig kom de til å gjøre så. I begge tilfeller ville det enten ha vært det samme ordet for Britannia eller et helt utdødd begrep.
Alba var nøyaktig dette ordet i gammelirsk og det er derfor plausibelt at Alba er ganske enkelt en gælisk oversettelse. Navnskiftet er første gang registrert helt i begynnelsen av 900-tallet, ikke lenge før kong Causantín II (Konstantin II av Skottland) skal ha gælifisert den «piktiske» kirke, og på høyden av røvertoktene fra vikingene. I senere opptegnelser, spesielt Krønike om kongene av Alba og andre dokumenter i Poppelton-manuskriptene, forteller at pikterne ble erobret og utryddet av kong Cináed mac Ailpín (Kenneth I av Skottland). Det er den tradisjonelle forklaringen og blir gjenfortalt av mange historikere. Det eneste som er sikkert er at før år 900 ble Cruithentuath (gælisk for Piktland), og kanskje også Fortriu, til det gælisktalende Alba.
Fylla har skylda
Fylla har skylda er et musikkalbum utgitt av Tom Mathisen & Herodes Falsk i 1990. Det ble produsert av Marius Müller.
Dette albumet ble duoens første store hit etter Prima Vera. Tittelkuttet var opprinnelig 35 sekunder langt og avsluttet albumet. Etter å ha spilt låtene for plateselskapet, reiste en av sjefene seg opp og brøt ut at det var tittelkuttet som ville bli hiten fra albumet. De fikk dermed klar beskjed om å gjøre den lengre. Mathisen, Falsk og Müller gikk tilbake i studio og forlenget den, og det viste seg at sjefen hadde rett – den ble en hit.
Det ble spilt inn en rekke musikkvideoer til flere av låtene, og disse ble brukt i TV-serien Tom Mathisen og Herodes Falsks Latterlige Verden, som ble sendt på TVNorge høsten 1990.
Knud Hertling
Knud Ludvig Johannes Hertling (født 7. januar 1925, død 26. oktober 2010) var en dansk-grønlandsk politiker og embedsmann. Han representerte Socialdemokratiet.
Etter endt universitetsutdannelse ved Københavns Universitet i 1956 fikk han jobb som sekretær i Ministeriet for Grønland. Han ble som en del av denne stillingen sendt til Grønland for å jobbe for Landshøvdingen, og ble der i tre år, fra 1961 til 1964. Han var den eneste tospråklige i Landshøvdingens administrasjon i disse årene. Etter dette ble han bedt om å stille til valg til Folketinget. Han var folketingsmann for Grønlands nordkrets 1964–1973.
Han har vært Grønlandsminister i to danske regjeringer, og var den første grønlenderen som holdt denne stillingen;
I 1969, før han ble minister, stiftet han et politisk parti, Sukaq. Dette var det første politiske partiet på Grønland. Partiet hadde som mål å kjempe for økt grønlandsk selvstendighet, og eget hjemmestyre. Riktignok kjempet han primært for selvstendighet innenfor Det danske Riksfellesskap, slik som Færøyene hadde, men på grunn av sitt arbeid for økt selvstendighet fikk han tilnavnet «hjemmestyrets fader». Men, da han ble minister var dette fortsatt det eneste partiet, og siden han fant det vanskelig å samarbeide med kun ett parti valgte han å oppløse partiet. Da det sosialdemokratiske partiet Siumut ble etablert meldte han seg inn i dette partiet.
Thomas Heftye (1822–1886)
Thomas Johannessen Heftye (født 29. oktober 1822 i Christiania, død 4. oktober 1886 i Christiania) var norsk bankier, konsul og friluftsmann.
Liv og virke
Thomas J. Heftye ble født i det den gang fornemme strøket Tollbodgaten, men likte å ferdes ute i naturen. Da han som attenåring dro til Leipzig for å studere i tre år, ble han påvirket av romantikkens syn på naturen, ikke minst fra venner av familien som Hans Gude, Johan Fredrik Eckersberg og I.C. Dahl. Han gikk inn i familiefirmaet da han var 24 år, og ble eier av bankierhuset Thos. Joh. Heftye & Søn, som farfaren hadde startet, og var i flere år formann i Christiania Handelsstands Forenings femtimannsutvalg. Heftye eide også flere eiendommer i og rundt hovedstaden. Fra 1837 var han eier av Lille Ekeberg gård, som ble brukt som landsted. Han kjøpte i 1850-årene store deler av gården Frogner, og med Schirmer og von Hanno som arkitekter fikk han ved Frognerkilen oppført villa Frognæs i tudorstil, Drammensveien 79 (1858–59), nå britisk ambassade.
Bankmannen
Heftye var en grunnrik mann, dertil rikt gift. Han tilhørte de politisk reaksjonære, var levende opptatt av Norges økonomi, ingen tilhenger av Johan Sverdrup. Heftye kom aldri inn i regjeringen, men utrettet mye med sitt bankarbeid, der han gikk i spissen for å innføre kronen i stedet for daleren. Folk måtte levere inn sølv til omsmelting for å få det til. Dette var før gullstandarden. Arendal var den gang Norges rikeste by, og Heftye opprettet Arendals Sparebank som imidlertid gikk konkurs i Arendalskrakket, som også førte byen inn i en nedgangsperiode. Heftye var blant stifterne av Storebrand og satt i ledelsen i Nylands mek. verksted. Som styremedlem i nitroglyserinfabrikken på Lysaker samarbeidet han med Alfred Nobel. Han var med i Telegrafstyret og den første som fikk innlagt telefon. Heftye var også leder for den norske delegasjonen på verdensutstillingen i Paris (1867).
Naturelskeren
På Sarabråten stod mange bygninger tilbake, men Heftye lot oppføre enda flere. Det første var en østerdalsk sperrestue der han tok imot gjester. I 1897 fikk sønnen hans oppført villaen i dragestil. På Nøklevann fantes en hånddrevet hjulbåt, «Sara», samt to robåter. Heftye kjøpte opp gamle stabbur og stuer i dalene, samlet på bondemøbler og redskaper og alt som stammet fra norsk folkekultur.
Kornhaug i Follebu (Gausdal) ble også bygd av ham, for datteren Ingeborg Marie og svigersønn Frits Hansen (lærer i Vonheim). Arkitekt var Holm Hansen Munthe, som senere tegnet restauranten på Frognerseteren etter at Kristiania kommune overtok eiendommen. I Oslo finner vi i dag Thomas Heftyes gate gjennom bydel Frogner, som for en stor del var Heftyes eiendom. Gaten er adkomstvei til hans egen villa Frognæs.
På Sarabråten underholdt Heftye Henrik Ibsen, Vinje og Ole Bull. Thomas Heftye fikk pant i Eidsbugarden ved Bygdin i Jotunheimen, hytta som ble brukt av Vinje og kretsen rundt han. Senere overtok han 3/4 av hytta og kjøpte store fjellområder rundt.
21. januar 1868 ble Den Norske Turistforening stiftet etter initiativ av blant andre Heftye og Vinje. Heftye var foreningens første formann og satt som formann til sin død.
Familie
Han var gift med Marie Jacobine Meyer (1826–1895), datter av trelasthandler Jacob Peter Meyer og Ingeborg Marie Barth Muus. De var foreldre til Helga Thomasdatter Heftye (1848–1849), Johannes Th. Heftye (1849–1907), Ingeborg Marie Heftye (1852–1894), Anne Christine Thomasdatter Heftye (1858–1917), Thomas Th. Heftye (1860–1921) og Jacob Meyer Th. Heftye (1863–ukjent).
.
Utmerkelser
Heftye ble tildelt en rekke ordener og utmerkelser for sitt virke. Han ble i 1864 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden. Heftye var også ridder av Dannebrogordenen, ridder av den franske Æreslegionen, kommandør av 1. klasse av den svenske Vasaordenen, ridder av den svenske Nordstjerneordenen og kommandør av den østerrikske Frans Josef-ordenen.
African National Congress
African National Congress (ANC) er det største politiske partiet i Sør-Afrika og har vunnet valgene til nasjonalforsamlingen og de aller fleste delstatsforsamlingene med absolutt flertall siden 1994. Den er dermed den dominerende politiske kraften i landet. Dagens posisjon er en følge av partiets sentrale betydning i kampen mot apartheid etter 2. verdenskrig.
Partiets historie frem til 1994
Partiet ble stiftet i Bloemfontein 8. januar 1912 med navnet South African Native National Congress (SANNC). Dette var det første organiserte talerøret for den svarte befolkningen i landet. Man byttet til sitt nåvarænde navn African National Congress'' i 1923.
Santa Barbara (TV-serie)
Santa Barbara er en amerikansk såpeopera som gikk på NBC fra 1984 til 1993. Serien handlet om det hendelsesrike livet til den rike familien Capwell i byen Santa Barbara i California. I tillegg til familien Capwell omhandlet den livet til rivalfamilien Lockridge, samt de mer dagligdagse familiene Perkins og Andrade. De ledende rollene ble spilt av Jed Allan, Judith Anderson, Robin Wright, Judith McConnell, Robin Mattson, Louise Sorel, Todd McKee, Marcy Walker, Lane Davies, Nicolas Coster og Eileen Davidson.
Delere av serien ble vist på TV3 fra 1988 til 1989. I tillegg sendte TVNorge drøyt 1500 episoder fra 1990 til sommeren 1998 hvor det var slutt. Det gjenstod da nesten 2 år av serien som aldri har blitt vist på norsk tv. Serien har også blitt sendt på TV4 fra 2000-2001, hvor de første 200 episodene ble sendt.
Santa Barbara er en av 2 såpeserier som har vunnet Daytime Emmy for beste dramaserie 3 år på rad. Dette skjedde i 1988, 1989 og 1990. Marcy Walker og A Martinez vant også Emmy for sine roller som Eden Capwell og Cruz Castillo.
Santa Barbara var kjent for sin svarte humor og var en ganske så atypisk såpe. I 1986 ble en av de mest populære karakterene, Mary Duvall, drept på toppen av Capwell-hotellet da bokstaven "C" falt på henne etter sterk vind.
Hydnoraceae
Se teksten
Arven (bokserie)
Bokserien Arven (orig. Inheritance) er en fantasy-tetralogi skrevet av amerikaneren Christopher Paolini.
African National Congress
Partiets historie frem til 1994
De første tiårene hadde organisasjonen en moderat profil og krevde gjennom ikke-voldelige protester reformer som gradvis ville gi de svarte økte politiske rettigheter. På 1940- og -50-tallet ble partiet i økende grad radikalisert og gikk inn for frie valg med lik deltakelse av alle raser og umiddelbar opphevelse av alle raseskillelover. I tillegg begynte sosialistiske ideer å gjøre seg gjeldende i ANC, særlig som en følge av alliansen med det sørafrikanske kommunistpartiet, SACP. Delvis som et resultat av økt undertrykkelse fra apartheid-regimet bestemte organisasjonen seg i 1961 for å ta i bruk voldelige metoder for å styrte den hvite mindretallsregjeringen og dets raseskillepolitikk. I 1960, etter en stor massakre på ubevæpnede demonstranter i Sharpeville hadde organisasjonen blitt forbudt av myndighetene og de neste årene ble en stor andel av ANCs ledende medlemmer fengslet, blant annet Nelson Mandela. Resten av lederskapet ble tvunget i eksil og i flere tiår måtte organisasjonen jobbe i skjul. I denne tiden hadde ANC også en militær del, Umkhonto we Sizwe (Nasjonens Pil) som blant annet utførte sabotasjeaksjoner i Sør-Afrika. De store folkelige protestaksjonene på slutten av 1970-tallet og på 1980-tallet var ofte organisert av ANC skjulte strukturer og forankret ANC som symbol i frigjøringskampen.
Arven (bokserie)
Handling
Bøkene handler om den 15-årige gutten Eragon og hans drage Safira.
Hydnoraceae
Slekten Hydnora i Afrika har 5 anerkjente arter (2007), men kanskje så mange som 12-15 totalt inklusive mulige varianter. Arten Hydnora africana er uten klorofyll, stilken er underjordisk mens de overjordiske og sukkulente blomstene er rødfiolette utenpå og sterkt røde inni. Denne planten har en blomst som kan åpnes og lukkes, og tidvis fanger den biller som etter en tid unnslipper blomsten. Den vokser i tørre områder idet sørlige Afrika, som parasitt på røttene av medlemmer av vortemelkfamilien. Også Hydnora triceps er en parasitt på vortemelk-planter, men utelukkende på arten Euphorbia dregeana.
Arven (bokserie)
Handling
Historien er satt til det fiktive landet Alagesia, som ligner på vikingtidens Skandinavia, men er basert på områdene Christopher Paolini vokste opp rundt. En stor del av figurene i bøkene bygger på forfatterens familie og venner. Den mystiske Angela er blant disse figurene; hun er basert op Christopher Paolinis søster. Begge de første bøkene, Eragon og Den eldste, har toppet The New York Times' bestselgerliste.
African National Congress
Partiets historie frem til 1994
I 1990 ble partiet sammen med andre tidligere forbudte organisasjoner legalisert av myndighetene og Nelson Mandela og andre av partiets ledere løslatt fra fangenskap. Etter en overgangsperiode på fire år der partiet var den hvite mindretallsregjeringens viktigste forhandlingsmotpart ble endelig de første frie, ikke-rasebaserte valg avholdt i Sør-Afrika i 1994. ANC vant valget med 62% av stemmene og Nelson Mandela ble dermed Sør-Afrikas første svarte president.
Arven (bokserie)
Handling
Paolini begynte på Eragon da han var 15 år. Boken var opprinnelig selvpublisert i 2002, og ble markedsført på turneer gjort av Paolini og familien hans. Etter anbefaling fra Carl Hiaasen tok Knopf over publiseringen av Eragon og de påfølgende bøkene, og en ny versjon av boken ble utgitt i 2003.
African National Congress
Etter 1994
Nelson Mandela stilte ikke til gjenvalg i 1999, og banet dermed veien for ANCs nye formann Thabo Mbeki. Partiet fikk over 66% av stemmene. I 2004 fikk ANC nesten 70% av stemmene, og Thabo Mbeki kunne påbegynne sin andre presidentperiode.
Hydnoraceae
Taksonomi
Følgende 2 slekter, med samtlige allment anerkjente arter listet nedenfor, hører til denne familien: Familie Hydnoraceae
African National Congress
Etter 1994
Til tross for at partiet tidvis fører en venstreorientert retorikk, har det som regjeringsparti oppgitt alle tidligere planer om å omforme det sørafrikanske samfunnet i sosialistisk retning, og fører nå en nyliberalistisk økonomisk politikk med privatisering av offentlig sektor og nedbygging av proteksjonistiske handelsbarrierer. Dette har blant annet ført til gnisninger med den sørafrikanske fagbevegelsen COSATU og det sørafrikanske kommunistpartiet SACP, som begge inngår i den såkalte trepartialliansen med ANC. Medlemmer av COSATU og SACP er også medlemmer av ANC, og blir valgt inn i parlamentet på ANCs partilister. Et stadig tilbakevendende tema i sørafrikansk politikk er derfor muligheten for at COSATU og SACP bryter alliansen og danner et nytt parti til venstre for ANC.
Etter ca. 2005 har ledende medlemmer av ANC blitt knyttet til korrupsjon, først og fremst landets president Jacob Zuma, som måtte gå av som landets visepresident i 2005 pga. en belastende korrupsjonsrettssak. Han har likevel aldri blitt dømt. Derimot er flere medlemmer av partiets eksekutivkomite blitt dømt for bedrageri, korrupsjon mm. Chancellor House er en bedrift som er nært knyttet til ANC og etter all sannsynlighet grunnlagt av partiet selv i 2003. Den finansierer ANC i betydelig grad. Bedriften har ved flere anledninger fått statskontrakter der ANC som regjeringsparti var både oppdragsgiver og anbudsvinner. Firmaet var ukjent frem til Johannesburg-avisen Mail & Guardian avslørte forbindelsen i 2006. Chancellor House var bygget i Johannesburgs sentrum, der partiets tidligere formenn Oliver Tambo og Nelson Mandela hadde sitt advokatkontor på 1960-tallet.
Jacob Zuma ble valgt til ny leder for partiet i 18. desember 2007, da han seiret over Thabo Mbeki, som var landets president. Mbeki ble i september 2008 tvunget ut av presidentembedet, og en overgangspresident (Kgalema Motlanthe) ble satt inn i påvente av valgseieren i april 2009. Som resultat av det partiinterne bråket, korrupsjonsaffærene og Mbekis nedverdigende avsettelse, brøt i desember 2008 en gruppe ut av ANC og etablerte et nytt parti: Congress of the People (COPE) under ledelse av tidligere forsvarsminister Mosioua Lekota. COPE klarte å bli tredje største parti i 2009 valget med 7,4% av stemmene.
I valget i april 2009 gikk ANCs stemmeandel for første gang siden 1994 noe tilbake, men partiet klarte fortsatt å få omtrent to tredjedeler av stemmene. Zuma ble tatt i ed som landets president den 9. mai 2009.
Caroline Kennedy
Caroline Bouvier Kennedy (født 27. november 1957 i New York i USA) er datter av president John F. Kennedy og Jacqueline Kennedy og søster av John F. Kennedy jr. og er en amerikansk kulturpersonlighet og ambassadør. Under barndomsårene i Det hvite hus var Caroline og hennes bror stadig i rampelyset – de ble nærmest betraktet som «kongebarn» av amerikanske massemedier.
African National Congress
Etter 1994
I januar 2012 feiret partiet sitt hundreårsjubileum.
Partiets tilbakegang
Arbiedsledighet blir pekt på som årsak for partiets tilbakegang og mulige tap av makten i Sør-Afrika i 2016. Men også de mange korrupsjonskandaler med President Jacob Zuma er årsak til at partiet mister makt. Det er lokalvalg i 2016 og nasjonalt valg i 2019.
Caroline Kennedy
Hun er utdannet jurist, med eksamen fra Harvard University og Columbia Law School og har skrevet to fagbøker i jus.
Hun er svært kulturinteressert og er styreleder for American Ballet Theater og Kennedy Library Foundation.
Mo Industripark AS
Selskaper i MIP konsernet
Datterselskap er:
Caroline Kennedy
Hun giftet seg den 20. juli 1986 med kulturhistorikeren Edwin Schlossberg (født 1945). Paret har tre barn: Rose (født 1988), Tatiana (1990) og John (født 1993).
Mo Industripark AS
Historie
Da Norsk Jernverk AS ble nedlagt var det en betydelig eiendomsmasse og infrastruktur. Noen måtte drifte og utvikle infrastrukturen og ta ansvar for ”områdeutvikling” på området. MIP skiller seg noe ut fra de andre industriparkkonseptene i Norge da man her valgte å etablere et infrastrukturselskap som eier av all infrastruktur og de fleste bygninger
Caroline Kennedy
Hun aspirerte i 2008 til plass i det amerikanske senat etter senator Hillary Clinton, som måtte oppgi sin plass i senatet for å kunne bli utenriksminister, men i januar 2009 gjorde hun det klart at hun av personlige grunner likevel ikke stilte til valg.
Mo Industripark AS
Historie
Mo Industripark AS fikk ansvaret for å koordinere, forvalte og utvikle infrastruktur og stordriftsfordeler i Mo Industripark.
Caroline Kennedy
Høsten 2013 tiltrådte hun som USAs ambassadør i Japan.
Mo Industripark AS
Historie
MIP AS ble dannet i 1991 med en åpningsbalanse 100 millioner kroner. Eierne fikk selskapet gratis. MIP AS eies i dag av seks bedrifter med tilknytning til industriparken. De største eierne er Helgeland Invest AS og Celsa Armeringsstål AS.
Eksterne lenker
Mo Industripark AS sin webside
Command & Conquer: The First Decade
Command & Conquer: The First Decade er en samlepakke med Command & Conquer spill som er utgitt av Electronic Arts.
Mo Industripark AS
Eksterne lenker
Telefonkatalog for industriparken
Alle bedrifter i parken
Command & Conquer: The First Decade
Følgende spill er med i pakken:
Hallvard Skauge
Hallvard Skauge (født 11. september 1945) er en norsk avistegner og illustratør, kjent under signaturen M.
Skauge er cand. mag. med blant annet historie mellomfag fra Universitetet i Oslo. Han har tegna for Klassekampen sia 1971, og tegnet lenge fast i lørdagsutgavene av Klassekampen og Nationen, og ellers for LO-Aktuelt, Journalisten og Computerworld Norge. I tillegg bidro han med del frilansarbeid i skolebøker, faglitteratur og skjønnlitteratur for flere forlag og levert ofte politiske vittighetstegninger i en lang rekke tidsskrifter.
Skauges illustrasjoner er ofte utført i svart strek med bruk av penn og pensel og påvirka blant annet av tegneserier og amerikanske forbilder. Tegningene i Klassekampen er signert med en «M» i en sirkel, en copyrightliknende forkortelse for «meg».
Skauge bor og arbeider i Elverum. Våren 2006 hadde han en retrospektiv utstilling på Avistegnernes hus i Drøbak. I 2009 mottok han avistegnerprisen Årets avistegning.
Valhallfeltet
Valhallfeltet (blokk 2/8 og 2/11) er et norsk oljefelt i den sørlige delen av Nordsjøen. Havdypet i området er omkring 70 meter.
Historie
Feltet ble oppdaget i 1975, og ble godkjent av Stortinget for utbygging i 1977. Det produseres fra det kalles krittformasjoner. Det vil si kalk med alder fra den geologisk perioden Kritt. Det ble opprinnelig antatt at feltet inneholdt 143 millioner Sm³ råolje. Feltet kom i produksjon i 1982, og siden oppstarten har i underkant av 100 millioner Sm³ olje blitt tatt ut. Etter planen skulle feltet produsere olje i 20 år, men etter nye oppgraderinger regner operatøren med at produksjonen vil vare i 40 år til.
Trykkreduksjonen i reservoaret som følge av produksjonen, har medført at havbunnen har sunket under plattformene med om lag 7,5m. Ved hjelp av injeksjoner i reservoaret har en øket trykket, og i hovedsak stanset videre innsynking.
Olje og NGL blir transportert via rørledning til Ekofisk og derfra videre gjennom oljerørledningen Norpipe til Teesside i England. Gassen går via Norpipe-rørledningen til Emden i Tyskland.
Valhall feltsenter mottar eller har mottatt produksjonen fra Hodfeltet, Valhall flanke nord, Valhall flanke sør og fra 2019 også fra Valhall flanke vest. Alle disse er fjernstyrte. Hod-feltet er nedstengt.
Utbygging
Et stykke fra senteret er det satt opp flere ubemannede brønnhodeplattformer for å kunne øke produksjonen. De er fjernstyrte fra Valhall feltsenter. Det er:
Hovedforsyningsbase er Tananger.
Rettighetshavere (eiere)
Tidligere rettighetshavere var:
Fra 2018 er rettighetshaverne:
Stalk the Dead
Stalk the Dead (utgitt 1991) er den første demoen til det norske death metal bandet Molested.
Kassitter
Kassittene var en folkegruppe som i oldtiden bodde i Zagrosfjellene i det nåværende Iran. De bosatte seg senere i Mesopotamia og tok makten i Babylon på 1500-tallet f.Kr. Deres rike kaltes i samtiden Karduniash.
Det har tidligere vært antatt at språket deres, kassittisk, var et av de indoeuropeiske språkene. Stadig flere mener nå at dette er usannsynlig. Kasittisk regnes nå som et isolert språk som ikke var i slekt med noen andre kjente språkfamilier.
Kassittene begynte å invadere Mesopotamia på den tiden Shamsu-Iluna, Hammurabis sønn, var konge. Deres ekspansjon ble stanset. Senere kom deres innflytelse til å øke. De overtok etter hvert styret i Babylonia, og ble en ganske stor makt i flere hundre år. Kassittene styrte Babylonia med stor dyktighet og innførte et system med provisguvernører. Mens de beholdt makten i omkring 400 år, videreførte de stort sett de eksisterende skikker. Mange av kongene bar akkadiske navn, og tekster ble skrevet på sumerisk. Til sist bukket kassittenes rike under for Elam. Like etterpå gjenvant babylonerne selvstendigheten.
De var kjent for sin oppdrett av hester. Et viktig arkeologisk funn er de kunstnerisk utformede grensemerkene, som ofte inneholder historiske opplysninger.
Skagensbanen
Arbeidet med banen begynte 26. juli 1889, og banen åpnet 24. juli 1890. Inntil 1924 var banen smalsporet (meterspor), og togene kunne kjøre i maks 30 km/t. I 2005 ble togene som nå går på strekningen, av typen Siemens Desiro, tatt i bruk. De kjører i opptil 120 km/t mellom Skagen og Hulsig, og dette er togenes maksimale hastighet.
Spor
På 1800-tallet var det vanskelig å komme seg til Skagen, da landeveien til Frederikshavn først ble bygget i 1933, og havnen i 1907. Derfor foregikk all transport til Skagen med hest og vogn i strandkanten.
I slutten av 1880-årene ble det bestemt å bygge en jernbane gjennom klittene, men grunnet den dårlige økonomien var det kun råd til en smalsporet bane.
Ettersom jernbanen var en stor suksess, med flere turister og fisketransporter, måtte den smalsporede banen ombygges for å kunne klare transportene. 6. juni 1924 ble banen gjenåpnet etter ombyggingen med den nåværende traseen. I 1931 var det 10–12 avganger i begge retninger på søndager.
Fra august 2003 til starten av 2004 kom det igjen nye skinner på strekningen. I motsetning til tidligere, ble disse skinnene sveiset sammen, for å senke støyen inne i vognene. Samtidig kunne hastigheten på banen økes til 100 km/t, og mellom Skagen og Hulsig opp til 120 km/t.
Materiell
Fra begynnelsen i 1890 benyttet Skagensbanen damplokomotiver. Først i 1930-årene erkjente banen at bruken av damp ikke var lønnsom. I 1935 ble et diesellokomotiv (SB M 4) innkjøpt. Under 2. verdenskrig stod damplokomotivene likevel for 75 % av transportene.
Da skinnebusser ikke passet til Skagensbanen, siden de ikke kunne få fiskevogner med, ble de gamle damplokomotivene renovert etter krigen. Dessuten ble det kjøpt et brukt damplokomotiv.
I 1950, 1952 og 1960 ble dieselmotorvogner innkjøpt. I 1952 ble det også kjøpt et nytt diesellokomotiv, SB M 6. Med denne vognparken ble damplokomotivene overflødige, og i 1968–1971 ble de skiftet ut.
På slutten av 1960-tallet var lokomotivene og vognene så nedslitte at moderne Y-tog ble innkjøpt. 1. mars 1968 ankom det første Y-toget til Skagen, og i de påfølgende årene ble i alt fire motorvogner, to mellomvogner og to styrevogner innkjøpt. Ytterligere en motorvogn og to mellomvogner ble kjøpt i 1983/1984.
I 1969 ble et Frichs-diesellokomotiv («Marcipanbrødet») kjøpt til de store skoletogene og som trekkraft til godstogene. Enda et «marsipanbrød» ble kjøpt i 1991, da godstransportene steg fra ca. 1 600 tonn til 72 000 tonn. Det ble også kjøpt to Mx-lokomotiver fra DSB i hhv. 1992 og 1994.
I 1993 ble en Frichs-rangertraktor kjøpt fra Mariager-Handest Veteranjernbane, og året etter ble en nyere Köf III-rangertraktor anskaffet.
9. januar 2005 ble fire nye Desiro-togsett satt inn på Skagensbanen, og de gamle Y-togene ble solgt.
Ung Musikk Kongsberg
Ung Musikk er en norsk paraplyorganisasjon fra Kongsberg som har til hensikt å gi unge musikere fra skolekorpsmiljøet på Kongsberg et alternativ til tradisjonell janitsjarmusikk. Ung Musikk ble stiftet 26. oktober 1995 av initiativtakerne Per Einar Løvgren og Jon Gunnar Tovsrud. De forskjellige fraksjonene av Ung Musikk har alle spilt på Kongsberg Jazzfestival.
Ung Musikk består i dag (2010) kun av Kongsberg Storband, men har tidligere hatt med band som Hu Derre og dessverre, Shampoo & Balkan (1995–1997) og Vandring.
Ung Musikk er medlem av Kongsberg Musikkråd og Norsk jazzforum. Ung Musikk er også en av stifterne bak musikkhuset EnergiMølla, og er medlem av Frivillighetsregisteret.
Håpets Fontene (Shanghai)
Håpets Fontene (kinesisk: 希望之泉; pinyin: Xīwàng zhī Quán, shanghainesisk: [ɕi⁵³mɑ̃²³ʦɿ⁵³ʑi²³], fransk: Fontaine de l'Espérance) står i nordhjørnet av Xujiahui-parken i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Fontenen er den 31. mai 2005 gitt i gave til Shanghai fra byregjeringen i Marseille, Shanghais vennskapsby. Fontenen er én halvpart av et tosidig kulturutvekslingsprosjekt, der Shanghai Garden, et parkanlegg gitt i gave fra Shanghai til Marseille, utgjør den andre halvparten.
Konstruksjon
Fontenen er 9 meter høy og 6 meter bred, og fonteneområdet dekker et areal på 240 kvadratmeter. Fontenen er formet som en åpen bok; fonteneskulpturen øverst er laget av rustfritt stål med utfreste forsiringer formet som trær og i tilknytning til bassenget nederst er det 26 vannsøyler som via elektroniske styresystemer koreograferes i tre grupper. Fontenen er normalt belyst fra kl. 19:00 til 22:00 hver kveld.
Bakgrunn
Fonteneskulpturen er en nøyaktig gjenskapning av skulpturen Fontaine de l'Espérance i Marseille, som ble reist i år 2000 i forbindelse med 2600-årsjubiléet for Marseilles grunnleggelse. En tredje utgave av den samme skulpturen ble i juni 2010 avduket i Taleb-Abderrahmane-parken i Bab El-Oued i Algerie.
Symbolikk
Fontenens symbolikk ligger i første rekke ikke i dens utforming, men i dens plassering og dens franske opprinnelse. Fontenen er plassert i nordhjørnet av Xujiahui-parken vendt mot Hengshan allé, den aller mest symboltunge gaten i den tidligere franske konsesjon. Som en gave fra det franske til det kinesiske folk er fontenen og kulturutvekslingsprosjektet den er en del av bare mulig å se på som et endelig punktum og en vennskapelig avslutning på det tildels anstrengte historiske bakteppet for nettopp dette området av Shanghai. Den samme symbolikken gjør seg gjeldende hva angår skulpturen i Bab el-Oued.
Alfa Romeo 8C Competizione
Alfa Romeo 8C Competizione er en sportsbil fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, først vist på Frankfurt Motor Show i 2003.
Navnet "8C" er antall sylindre, og ble også brukt i 30-tallets Alfa Romeo 8C med Vittorio Janos rekke-åtter, mens «Competizione» er en henvisning til Alfa Romeo 6C 2500 Competizione som deltok i Mille Miglia 1950.
8C (2007–10, 500 eks.) kom med V8-motor på 4,7 liter og rundt 450 hk, basert på Ferraris F136-motor og understell som også satt i  og den ganske likense Ferrari California. Konsernet Fiat eide Alfa Romeo og Ferrari og Maserati, så det gjaldt å utnytte mulighetene til å kombinere for å spare penger. 8C var tegnet av tyske Wolfgang Egger (født 1963) ved fabrikkens eget tegnekontor Centro Stile i Milano, men (som den etterfølgende Alfa Romeo 4C) bygget ved Maseratis fabrikk i Modena lenger sør. Spider (2008–11, 500 eks.) var tegnet av Carrozzeria Marazzi og hadde tøytak. Spesialutgaven Touring Disco Volante ble bygget på en 8C av milanesiske Carrozzeria Touring, mens Bertone i 2008 laget BAT 11 basert på 8C.
8C ble den første nye Alfa solgt i USA siden de trakk seg derfra i 1995. Det ble solgt minst ett (1) eksemplar i Norge.
Bauernfeindstraße undergrunnsstasjon
Bauernfeindstraße er en undergrunnsstasjon på Nürnbergs undergrunnsbanenettverk. Bauernfeindstraße er på linjen U1 og forsterkerlinjen U11. Fra stasjonen åpnet i 1972 og frem til utvidelsen til Frankenstraße undergrunnsstasjon sto ferdig i juni 1974 var stasjonen endestasjon for U1.
Polarmuseet
Polarmuseet er et museum i Tromsø som tar vare på og formidler historier knyttet til norsk fangst, arktisk vitenskap og polarekspedisjoner.
Museet ble åpnet den 18. juni 1978, nøyaktig 50 år etter at Roald Amundsen dro ut på sin siste og skjebnesvangre ferd med flybåten Latham. Museet ligger i et av Tromsøs eldste hus fra tidlig 1800-tall, trebygningene som tidligere huset tollvesenets pakkhus og tollboder nær Skansen i Søndre Tollbodgate 11 Tromsø. Bygningene fra 1840-tallet er fredet av Riksantikvaren.
Tromsø etablerte seg som porten til ishavet og Arktis fra ca 1850. Byen ble raskt en sentral base for polarekspedisjoner innen fangst, vitenskap og eventyr/turisme. Polarmuseet formidler historier knyttet til denne delen av Tromsø bys- og Arktis historie.
I 2013 satte CNN opp en liste over verdens 10 beste byer for en vinterferie, der Tromsø var med. CNN skrev: "Det er flere fascinerende museer, bl.a. Polarmuseet som gir et innblikk i tidligere arktiske ekspedisjoner.
Erlend Sand
Erlend Jorunson Sand (født 13. august 1983 i Trondheim) er en norsk politiker (V).
Han var nestleder i Nord-Trøndelag Unge Høyre før han meldte seg inn i Unge Venstre. Sand var medlem av Unge Venstres sentralstyre fra 2006 til 2008 og nestleder i Bergen Venstre fra 2011 til 2012.
Sand var leder i Europeisk Ungdom fra 2009 til 2010. Han har også vært ansatt i samme organisasjon som reisesekretær og organisasjonssekretær.
Han har vært tilknyttet tankesmiene Civita og Liberalt Laboratorium.
Ved siden av jusstudiene ved Universitetet i Bergen har han hatt verv i Studentparlamentet, Studentersamfunnet og Rettspolitisk forening.
Lucheng (Wenzhou)
Lucheng (kinesisk: 鹿城区; pinyin: Lùchéng Qū) er et distrikt i byprefekturet Wenzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 294 km² og teller ca. 650 000 innbyggere.