cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Azov
Festningen Azov
Byen skulle imidlertid gjennomgå mange flere omskiftinger. Under det såkalte Azov-felttoget (1696), klarte Peter den store å gjenvinne festningen, men det katastrofale Prut-felttoget tvang han til å gi den tilbake til tyrkerne i 1711. Under den russisk-tyrkiske krig (1768-1774) ble den tatt av armeen under Peter Rumiantsev og ble endelig overdratt til Russland i og med traktaten i Küçük Kaynarca (1774). I syv år var Azov hovedstad for en egen region, men i og med veksten av den nærliggende Rostov-na-Donu ble dens betydning gradvis redusert.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Huanglong (Songpan)
Huanglong (kinesisk: 黃龍, pinyin: Huánglóng) er en kommune i et vakkert og historisk interessant område i fylket Songpan i det nordvestre Sichuan i Folkerepublikken Kina. Den ligger i søndre del av fjellkjeden Minshan, 150 km nordvest for provinshovedstaden Chengdu.
Området er kjent for sine fargesterke innsjøer dannet av kalkspatsavlagringer. Her lever også flere vernede dyrearter, blant annet kjempepandaer.
I 1992 ble Huanglong tilføyd på UNESCOs Verdensarvliste.
Administrative enheter
Huanglong består av tre landsbyenheter:
Niklaus Wirth
Niklaus Wirth (født 15. februar 1934 i Winterthur i kantonen Zürich i Sveits) er en sveitsisk informatiker. Wirth er kjent for å ha laget programmeringsspråkene ALGOL W, Euler, Pascal, Modula, Modula-2, Oberon,  Oberon-2, Oberon-07 og operativsystemet Oberon System. De ovennevnte språkene omtales også som «den Wirthiske familie av ALGOL-lignende språk».
I 1984 fikk han Turing-prisen for å ha utviklet en rekke innovative programmeringsspråk. Wirth ble i 1995 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
Fernand Léger
Joseph Fernand Henri Léger (født 4. februar 1881, død 17. august 1955) var en fransk maler, skulptør og filmskaper.
Hans verker var først impesjonistisk inspirert, mens kubisme og abstraksjon er tydelige i hans senere verk. Han åpnet egen malerskole og utøvde en betydelig innflytelse på blant annet skandinaviske kunstnere både før og etter annen verdenskrig.
Biografisk
Léger var av gårdbrukerslekt, født i Argentan, Orne, Normandie. Han var lærling hos en arkitekt fra 1897–99 før han dro til Paris i 1900 og jobbet som teknisk tegner. Ferdig med militærtjenesten søkte han opptak på École des Beaux-Arts, parallelt til at han hadde plass på dekorasjonsskole. Han fikk likevel gå som uregistrert student ved Beaux-Arts, noe han gjorde i, sa han senere, «tre tomme og unyttige år». Han var også innom Académie Julian.
Kunstmaling tok han opp for alvor i en alder av 25 år. Hans første bilder viste tydelig impresjonistisk påvirkning, og han lot dem senere bli destruert som «kunstneriske blindveier».
Høsten 1907 var det en retrospektiv utstilling av Cézanne i Salon d'automne (den offentlige høstutstillingen i Paris). Denne synes å ha inspirert Léger til å legge mer vekt på tegning og geometriske former.
I 1909 flyttet han til Montparnasse, og møtte avant-garde-kunstnere som Alexander Archipenko, Lipchitz, Marc Chagall og Robert Delaunay. Hans hovedarbeide fra denne perioden er Nues en la Forét (1909–10), der han viste sin egen form for kubisme (som kritikerne kalte «tubisme» («rør-isme»). Han gjorde ikke bruk av collageteknikken som Braque og Picasso brukte på den tid.
I 1910 var han med på å danne Puteaux-gruppen også kjent som Section d'Or (det gylne snitt) sammen med Delaunay, Jacques Villon, Henri Le Fauconnier, Albert Gleizes, Francis Picabia og Marie Laurencin. Léger hadde også blitt kjent med den italienske futurismen, og lagde mer abstrakte bilder fram til 1914. Fargene var primærfargene, samt grønt, svart og hvitt.
Under første verdenskrig ble han innkalt, og tilbragte to år ved fronten i Argonne. Han klarte å lage mange skisser av menn og krigsutstyr. I september 1916 ble han forgiftet av sennepsgass ved Verdun. Han kom over det, og malte Kortspillerne (1917) som viser robotlignende figurer med spillkort.
Kortspillerne markerte en endring i malestil og tankene rundt den, og innledet det som kalles hans mekanistiske periode. I desember 1919 giftet han seg med Jeanne-Augustine Lohy, og i 1920 begynte han et livslangt vennskap med arkitekten og stilskaperen Le Corbusier.
I samarbeid med andre etablerte han en gratis skole, hvor han underviste fra 1924, blant annet sammen med Alexandra Exter.
I 1935 arrangerte The Museum of Modern Art i New York en utstilling.
Under den annen verdenskrig var han i USA. Der fant han at haugene av utrangerte mekaniske komponenter med fugler på toppen og blomster voksende innimellom var eksempler på hva han kalte «kontrastenes lov».
Charlotta Kotik har minnet om at ''denne tendensen til å rette seg mot den menige mann var et resultat av sosialistiske teorier som var gjengs hos avantgarden i denne perioden. Légers sosiale engasjement var ikke en innbarket marxists, men en engasjert humanists''. (Kommunisme var lite populært i 1950-årenes USA, og å være kommunist var på høyde med å selge seg til djevelen).
Etter at kona døde i 1950, giftet han seg to år senere med Nadia Khodossevitch. I årene som fulgte ga han forelesninger i Bern, formet mosaikker og glassmalerier til universitetet i Caracas, Venezuela, foruten en del større malerier. Mosaikken til operahuset i São Paulo rakk han ikke å fullføre. Han døde i sitt hjem i 1955, og er gravlagt i Gif-sur-Yvette, Essonne.
Hans åndelige arv
Léger skrev i 1945 at ''objektet i moderne maleri må utgjøre hovedsaken, og overskygge subjektet. Hvis, i sin tur, menneskekroppen blir objekt, åpner dette for nye muligheter for den moderne kunstner.'' Han forklarer i et essay fra 1949 at dette er grunnen til at hans menneskeframstilling er så lite ekspressiv. I 1952 fikk hallen til FNs generalforsamling i New York installert to store murbilder.
Musée Fernand Léger ble åpnet i Biot, Alpes-Maritimes,Frankrike i 1960.
Maleriet La femme en rouge et vert ble solgt for 22 407 500 amerikanske dollar i 2003, mens skulpturene har passert 8 millioner dollar.
Både Stenersen-samlingen i Bergen og Henie Onstad kunstsenter har bilder av Léger.
Boston (distrikt)
Boston er et distrikt i grevskapet Lincolnshire, England. Det ble opprettet i 1974, da administrasjonsbyen Boston ble slått sammen med landkommunen rundt. Distriktet har et areal på 361,54 km² og hadde 64 637 innbyggere i 2011.
Liste over stortingsrepresentanter 1961–1965
Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1961 til 1965. Listen omfatter alle som ble valgt fast til Stortinget.
Det var totalt 150 representanter, fordelt med 74 til Det norske Arbeiderparti, 29 til Høyre, 16 til Senterpartiet, 15 til Kristelig Folkeparti, 14 til Venstre og 2 til Sosialistisk Folkeparti.
Etter omvalg
Fra 2. mars 1962
SS «Athenia»
SS «Athenia» var det første britiske skipet som ble senket av Tyskland under andre verdenskrig.
«Athenia» ble bygget ved Fairfield Shipbuilding and Engineering Company Ltd. og ble sjøsatt ved Govan i Skottland i 1923. For mesteparten av sin karriere gikk hun mellom Storbritannia og Canada.
«Athenia» var på 13,465 tonn, var 160,4 meter lang og 20,2 meter bred. Hun kunne ta totalt 1,516 passasjerer, toppfarten var 15 knop.
Den 3. september 1939, kun få timer etter at Storbritannia hadde erklært Tyskland krig, angrep den tyske ubåten U-30 «Athenia» i den tro at hun var et bevæpnet handelsskip. Ubåten avfyrte to torpedoer mot skipet uten advarsel. Dette til tross for at ubåter opererte under ordre om å gjennomsøke potensielle mål, og tillate passasjerer og mannskap å forlate skipet før det ble senket. På det tidspunktet hun ble senket hadde Athenia 1,103 sivile passasjerer, blant disse mer enn 300 amerikanere.
I hjelpearbeidet klarte kaptein Carl Johan Anderssen og resten av mannskapet ved det norske skipet MS «Knute Nelson» å redde 449 overlevende fra SS «Athenia». Dessverre skjedde det også en tragisk ulykke med en av «Athenia» sine livbåter, som i mørket kom i kontakt med og ble knust av propellen på MS «Knute Nelson». I den livbåten var 52 kvinnelige passasjerer og tre sjømenn, kun åtte overlevde dette sammenstøtet og den påfølgende kantringen. I alt ble 112 passasjerer og mannskap drept, inkludert 28 amerikanere. Tilstedeværelsen av amerikanere om bord på skipet førte til at tyskerne fryktet at USA ville blande seg inn i krigen
I litteratur
Skipets forlis er et viktig element i Alyson Richmans roman Hele livet på en dag (Cappelen Damm 2013) - engelsk tittel The lost wife, hvor hovedpersonen Josef er en av de som overlever forliset mens hans foreldre og søster ikke gjør det.
Karmøy Folkehøgskule
Karmøy Folkehøgskule er en frilynt folkehøgskole på Eide i Kopervik i Rogaland. Skolen tar årlig imot vel 90 elever og eies av Stiftelsen Karmøy Folkehøgskule. Skolen het tidligere Utgarden Folkehøgskule.
Linjefag ved denne skolen er:
Julie Ege
Julie Ege (født 12. november 1943 på Hana i Sandnes, død 29. april 2008) var en norsk modell og skuespiller med internasjonal karriere på slutten av 1960-årene og deler av 1970-årene. Hun ble Frøken Norge i 1962  (eller, ifølge andre kilder, ble nummer to bak Beate Brevik som vant, men som ikke ville være med på «sirkuset» og representere Norge i en skjønnhetskonkurranse)  , og hun representerte Norge i Miss Universe-konkurransen samme år.
Hun er en av få nordmenn som har gjestet The Tonight Show starring Johnny Carson. Hun var der to ganger i 1971.
I 2010 ble en gate i Sandnes sentrum oppkalt etter henne, Julie Eges gate.
Bjølsen Valsemølle
Nyere historie
I 1986 ble Bjølsen Valsemølle et datterselskap av Nora Industrier. Fra 1991 var de en del av Orkla-konsernet. Fra 1999 var mølla en avdeling av Regal Mølle som er eid av Lantmännen Cerealia.
Julie Ege
Filmkarriere
Julie Ege debuterte som filmskuespiller med en ikke-kreditert rolle i Robbery og i en birolle i Stompa til sjøs, (begge i 1967). Mest kjent ble hun for sin opptreden i James Bond filmen fra 1969 James Bond i hemmelig tjeneste (On Her Majesty's Secret Service), hvor hun spilte rollen som den skandinaviske skjønnheten Helen.
Bjølsen Valsemølle
Bjølsen Valsemølle bevaringsområde
Bjølsen Valsemølle bevaringsområde omfatter industrianleggene i Sandakerveien 60–66b i tillegg til boliger i Treschows gate 2–8b. Området består av 6 eiendommer og Bjølsendammen, i alt 20 kulturminner, hvor også deler av havene eller den øvrige delen av eiendommene er omfattet av vernebestemmelsene.
Sandakerveien 60 er to sammenhengende bygninger, hvorav siloen er den som vender ut mot gaten. Med langsiden mot Sandakerveien ligger en av de eldste lagerbygningene på industriområdet, bygget er fra 1865, og har nummer 62. Det er bygget sammen med bakenforliggende bygninger, hvorav den ene har grunnmuren helt ned i Akerselva.
Julie Ege
Filmkarriere
Virkelig internasjonal stjernestatus fikk Julie Ege etter at hun i 1970 spilte mot Marty Feldman i filmen Hissig på grøten (Every Home Should Have One). I de påfølgende år medvirket hun i en rekke skrekkfilmer for Hammer Film Productions.
Bjølsen Valsemølle
Bjølsen Valsemølle bevaringsområde
Ved inngangspartiet til industriområdet ligger vaktstuen, bygget inntil det som opprinnelig var fjøs/stall. Begge har gateadresse Sandakerveien 66b. I en bue rundt mot Treschows gate er en lang gul bygning, opprinnelig garasje, også denne har adresse 66b.
Julie Ege
Utdannelse og nye yrkesvalg
Hun flyttet til Hokksund etter hun giftet seg med forfatteren Anders Bye, Ege hadde en datter fra før og sammen med Bye fikk hun enda en datter.
Bjølsen Valsemølle
Bjølsen Valsemølle bevaringsområde
I Treschows gate ligger boligdelene tilhørende valsemøllen. 2b er den tidligere hovedbygningen (møllermesterboligen) til Bjølsen Valsemølle og bolig for brukseieren. En tidligere stall og andre tilbygg har også adresse til nummer 2. Nummer 4 er et gult svalgangshus fra cirka 1850. Den tidligere direktørboligen harnummer 8b; dette er et pusset murhus fra 1902 tegnet av Henry Fearnley Coll for Gustav Martinsen.
Julie Ege
Utdannelse og nye yrkesvalg
Bye satte opp sitt eget stykke Enge med Ege i hovedrollen i 1983. Forestillingen, som ble satt opp for egne penger ved Drammens Teater, tok utgangspunkt i heksebrenningen av Ingrid Engelsdatter.
Etter å ha avsluttet sin internasjonale skuespillerkarriere påbegynte hun etterutdanning helt fra grunnen av; ungdomsskoleeksamen, videregående skole, og helsefagarbeiderutdannelse. Tidlig i 1990-årene fortsatte hun på universitetet med å ta ex. phil. og historie grunnfag. Hun var spesielt opptatt av middelaldermennesket og studerte dagliglivet i denne perioden, men hun fattet også interesse for samtidshistorien og den nære fortid.
Julie Ege vurderte nå å gå videre med engelsk og andre språkfag, men tiden som helsefagarbeider hadde også gitt mersmak. Det endte med at hun avla eksamen som sykepleier i 1998, hvoretter hun arbeidet på Buskerud Sentralsjukehus.
Sykdom
Hun fortsatte å bo i Hokksund etter bruddet med Anders Bye.
I 1985, bare 42 år gammel, ble Julie Ege første gang rammet av kreft, og fikk fjernet det ene brystet. Ved å være åpen omkring operasjonen satte hun ord på noe som den gang gjerne ble oppfattet som «unevnlig». Hun utleverte seg selv gjennom flere portrettintervjuer der hun reflekterte over livet, døden og sin egen modellkarriere og berømmelse. Hun skrev også en åpenhjertig biografi, «Naken». Som «sexsymbol» hadde Julie Ege i liten grad opptrådt naken, men valget av tittel hadde en dobbelt bunn: Det var ikke først og fremst den lettkledde, men mer den uttilslørte, nakne sannhet det ble vist til i tittelen.
I boka forteller hun blant annet om det turbulente ekteskapet med forfatteren Anders Bye.
I 2003 blusset kreftcellene opp igjen. Denne gang fikk hun en ondartet svulst i lungene. Etter lengre tids sykdom døde hun 29. april 2008. Julie Ege etterlot seg to døtrene, barnebarn og samboer.
Lanse
En lanse er et langt spyd som man brukte å stikke fienden med. Den er ofte laget i tre med en spiss av jern, bronse eller stein. Lanser var tunge våpen som ikke var egnet til kast eller angrep med bare hånden, i stedet ble de gjerne brukt av krigere (lansenérer) mens man red på hester.
Ronny Wærnes
Ronny Wærnes (født 1. november 1965) er en musiker fra Bodø.
I tillegg til en musikkarrière innen avant-garde og samtidsmusikk har han vært leder av Nødutgang festivalen siden starten i 2006. Som musiker har han utmerket seg som soloartist under eget navn og har opptrådt på flere festivaler i Norge og i utlandet som det.
I tillegg til soloprosjektet er han involvert i flere andre band som f.eks.: Blaakraft, Espron, To festivalsjefer og Psykisk tortur. Er en av de tre initiativtakerne til plateselskapet Go To Gate Records.
Steinar Bråten
Steinar Bråten (født 17. september 1962 i Drangedal) er en tidligere norsk skihopper. Han vant Holmenkollrennet i 1983, han deltok også i Vinter-OL i 1984. Han er broren til den tidligere skiskytteren Siv Bråten Lunde.
Vickers VC10
Vickers VC10 var et passasjerfly som ble produsert av den britiske flyfabrikken Vickers-Armstrongs. Flyet hadde en ganske unik konstruksjon med alle fire jetmotorene plassert i par helt bakerst på kroppen. Det russiske Iljushin IL-62 hadde et lignende motorarrangement. Flyet fløy første gang i 1962 og de ble kun produsert i 54 eksemplarer. Produksjonen opphørte i 1970.
Misjon
Vickers VC10 var utviklet for selskapet BOAC. Selskapets krav til operasjoner i tropene og høytliggende flyplasser gjorde flyet uegnet for amerikanske flyselskaper. Den primære brukeren av flyet var frem til 2013 den britiske forsvarsgrenen Royal Air Force som brukte det som tank- og transportfly.
Belaja Kalitva
Belaja Kalitva (russisk: Бе́лая Кали́тва) er en by i Rostov oblast i Russland. Den ligger ved elva Donets, rundt 130 km nordøst for Rostov-na-Donu. Den ble grunnlagt i 1797. Bystatus ble innvilget i 1926.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
3D (alternativ)
3D kan vise til:
Eldste
Eldste er en betegnelse som brukes i visse sammenhenger om en person som har et ansvarsfullt verv. Betegnelsen eldste sikter gjerne til at de som har stillingen må ha nådd en viss alder eller modenhet, selv om det ikke nødvendigvis betyr at de rent bokstavelig må ha nådd en bestemt alder. Tittelen eldste (på gresk presbyteros, fransk anciens og engelsk elders) brukes både som urkirkelig æres- og embetstittel, overtatt fra jødedommen, om formann for et gilde eller laug og andre styrende funksjoner.
Betydning
Betegnelsen har vært brukt både i administrasjonen i en stat, om personer som har lærestillinger, om personer som har ledende stillinger i stammer, og om verv i enkelte religioner. Det er da vanligvis snakk om trossamfunn som ikke har prester. Tittelen ble brukt av reformatoren Jean Calvin om medlemmene av menighetsråd.
Eldste i Bibelen
Det hebraiske ordet zaqẹn og det greske presbỵteros i Bibelen betyr «eldre mann» eller «eldste», og er ofte brukt som en betegnelse på menn med spesielt privilegerte oppgaver.
I det gamle Israel
Det gamle Israel-folket som levde i Kanaan før Kristus, og som hele Tanákh (Det gamle testamente) dreier seg om, hadde patriarker, dommere og konger blant seg som tok ledelsen. På lokalt plan, i landsbyer og byer var mange av mennene, men ikke alle, utnevnt til å virke som eldste, og skulle og ta hånd om ro og orden, dømme overtredere og avgjøre saker som angikk befolkningen. Disse omtales i Bibelen som «Israels eldste», «forsamlingens eldste», «mitt folks eldste» og «landets eldste». Om det var en større by, holdt de eldste gjerne råd ved byporten (5. Mosebok 16:18-20; Josva 20:4).
De jødiske eldste ser ut til å ha hatt noenlunde samme funksjon på Jesu tid, og det nevnes at «folkets eldsteråd» eller «Rådet» i Jerusalem stod bak mye av motstanden Jesus og disiplene møtte (Apostlenes gjerninger 22:5; Lukas 22:66).
I den kristne menighet
Paulus tjente i det første århundre som omreisende eldste, og skrev flere brev til eldsterådene i lokale kristne menigheter rundt omkring i middelhavslandene. Timoteus, Titus og andre ledende kristne ble bemyndiget til å utnevne eldste «i by etter by» på vegne av apostelrådet i Jerusalem (Titus 1:5).
Se også
Ouderling
Jelly Belly
Jelly Belly Candy Company, tidligere kjent som Herman Goelitz Candy Company og Goelitz Confectionery Company, produserer Jelly Belly jelly beans og andre sukkertøy. Selskapet holder til i Fairfield i California, en produksjonsenhet i Nord-Chicago i Illinois samt et distribusjonssenter i Pleasant Prairie i Wisconsin. I oktober 2008 åpnet selskapet et stort produksjonsanlett i Rayong i Thailand hvor de produserer konfekt for det internasjonale markedet.
Evald
Evald er et mannsnavn med flere mulige opprinnelser. Det kan være:
Evald har norsk og svensk navnedag 3. oktober.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Ewout
Tor Arne Andreassen
Tor Arne Andreassen (født 16. mars 1983) er en norsk tidligere fotballspiller. Han har lang fartstid i haugesundsfotballen, hvor han utenom å være fast inventar for FK Haugesund, også har spilt for Sportsklubben Vard Haugesund før 2003. Andreassen skåret for øvrig Haugesunds første og eneste mål i 1. serierunde i Adeccoligaen 2007.
Andreassen blir beskrevet som en svært allsidig fotballspiller. For FK Haugesund har han frekventert i samtlige posisjoner på banen, utenom keeper. For dette har han fått kallenavnet "Poteten" av supporterklubben Maakeberget. Han blir dog mest anvendt som sentral midtbanespiller, og av styrker er det ofte fysisk duellstyrke høy arbeidskapasitet som blir trukket frem. Han er idag den spilleren som desidert har flest kamper for klubben.
26. november 2017 spilte han sin siste kamp for Haugesund mot Kristiansund.
Eksingedalen
Eksingedalen er et dalføre i Vaksdal kommune i Vestland, mellom Modalen og Voss kommuner. Dalen går 48 kilometer fra Eidslandet ved Eidsfjorden til øverste bebyggelse på Gullbrå (600 moh.), og har 160 innbyggere (Eidslandet ikke medregnet).
Navn
Eksingedalen, også kjent som Eksingadalen, kan ha fått navnet fra garden Ekse. Det er også mulig at navnet kommer av treet eik. Navnet Eksingedalen ble godkjent i 1956, men er en ikke anbefalt skrivemåte. Etter vedtak i Statens kartverk i 1987 ble skrivemåten Eksingedalen både godkjent og anbefalt. Ved vedtak i Statens kartverk i 2014, ble skrivemåten fastsatt til Eksingedalen.
Flere steder i Eksingedalen er det to godkjente navn for samme sted. Skrivemåten Binningebø er også godkjent, men ikke anbefalt brukt. Binningabø er et eksempel på godkjent og anbefalt skrivemåte etter vedtak i Statens kartverk i 1987. Øksendalen er et eksempel der både kommunen og Statens vegvesen skriver Øksendalen, mens den eneste formen som er godkjent av Statens kartverk i 1987 er Yksendalen. Navnet Vetlejord ble godkjent og anbefalt i 1960, mens Veslejordi ble godkjent i 1987.
Geografi
Eksingedalen ligger nord i Vaksdal kommune i Vestland fylke. Dalføret er om lag 48 km langt, og strekker seg fra Eidslandet innerst i Eidsfjorden til Gullbrå (ca 600 moh). Dalføret leder inn mot Stølsheimen. Eksingedalen er trang og vill og den smale vegen går tett på elven Ekso. I enkelte partier er Eksingedalen opptil 500 meter bred mellom fjellene, ellers er dalen bare 200-300 meter bred. De små bygdene oppover Eksingedalen er nedenfra og oppover: Eidslandet, Eikefet, Eikemo, Høvik, Vetlejord, Nese, Flatekvål og Lavik. Mellom Lavik og Fosse er det to sidedaler med gårdsbruk og bosetting: Haugen, Fjellanger og Yksendalen. Videre opp selve Eksingedalen ligger Fosse, Binningebø, Bergo, Nesheim, Brakestad, Trefall, Ekse og Gullbrå. Det er om lag 160 innbyggere i Eksingedalen, på Eidslandet er det ca 100 innbyggere i tillegg.
Dalen har sidedaler som Myster, Tverrdalen og Sørdalen i de vestlige områdene, og Fagerdalen, Norddalen og Yksendalen i de nordlige områdene. I øvre Eksingedalen ved Gullbrå deler dalen seg i Sørdalen, Torvedalen og Grøndalen. De høgste fjelltoppene er Kvitanosi (1433 moh), Grøndalsfjellet (1375 moh), Skreieggi (1324 moh), Høgevarde (1297 moh) og Tindafjell (1251 moh).
Klima
Det er nå (2013) målestasjoner for nedbør på Nesheim (siden 1895) og Gullbrå, men Meteorologisk institutt har nedbørsmålingar for Lavik, Fjellanger, Nesheim og Gullbrå for ulike tidsperioder. Gjennomsnittlig årsnedbør i normalperioden (1931 – 1960) ligger på rundt 2100 mm. Den største registrerte årsnedbøren var 3443 mm i 1967, mens minste årsnedbør ble målt i 1915 med 1140 mm. De vestligeste delene av Eksingedalen ligger i den delen av Vestlandet der det faller mest nedbør. Ved Lavik er middel årsnedbør 2363 mm mens ved Gullbrå er 1773 mm. Kombinert med relative lave vintertemperaturer i de østligste delene, gir dette et betydelig og langvarig snødekke. Ved Nesheim er middels julitemperatur rundt 13,5 °C og januarmiddeltemperaturen -2,0 °C.
Geologi
I de lavereliggende områdene er grunnen grunnfjell, dominert av granitt og kvartsitt. Kambro-siluriske fyllitter har innenfor vassdraget sin største utbredelse i fjellområdene, spesielt øst for Gullbrå. Fyllittbeltet krysser dalen mellom Norddalen og Gullbrå.
Elven Ekso
Elven Ekso er dominerende i hele Eksingedalen. I hovedelven mellom Gullbrå og fjorden er det 17 fosser, etter NVEs definisjon av foss: «En foss er en del av elven der vannet har et tilnærmet loddrett fall. Med tilnærmet loddrett fall menes et fall som er brattere enn 30 grader eller omkring 2 meters fall per meter horisontal lengde.» De 17 fossene fra Gullbrå til Eidslandet:
1.Høsefossen 2.Gullbråfossen 3.Trodlafossen 4.Bergafossen 5.Fossfossen 6.Storeglupen 7.Vetleglupen 8.Flatekvålfossen 9.Florsfossen 10.Stavleiefossen 11.Gunnhildfossen 12.Pøylefossen 13.Krakåsfossen 14.Idlefossen 15.Høsefossen 16.Raufossen 17.Eidsfossen
Eksingedalsvassdraget er rikt på brunaure (fjellaure). Etter regulering på 1960-tallet ble vannføringen redusert til det halve slik at fisken fikk dårligere tilgang på næring og ikke vokste seg så stor som før.
Naturreservat
Reservatet ligger på Nesheim og omfatter totalt 112 dekar, rundt en tredjedel av elve- og våtmarksområdet på Nesheim. Formålet er å frede et høytliggende typeområde, med god bestand av hekkende gressender. Fylkesmannen i Hordaland har ansvar for forvaltningen av naturreservata.
Samferdsel
Før 1840 var det vanskelig å ta seg frem med hest fra øverst til nederst i dalen, da fjellhamrer flere steder stengte for passasjen langs elva. I 1820-1830 ble det bygget kløvveg fra Eide til Høvik og flere av bøndene begynte da å bruke Eidslandet som havn, i stedet for å gå over fjellet til Mo i Modalen. Fra rundt 1840 ble arbeidet med å få til en sammenhengende kløvveg (reitleveg), og det ble bygget høye murer og store steintrapper flere steder. Deler av Reitlevegen ligger nå under den moderne kjørevegen. Fylkesvei 313 over Nesheimsfjellet forbinder dalen med Evanger. I 1976 fikk Eksingedalen veg til Modalen da det ble bygget tunnel på fylkesvei 569. I 1996 ble den forbindelsen forlenget til E16 ved Romarheim.
Modalen-Eksingedalen Billag A/S (MEB) trafikkerer området.
Kommunegrenser
Fra de eldste tider hørte midtre del av dalen sammen med Modalen, trolig på grunn av topografi og vanskelig samferdsel - nedenfor Høvik er dalføret så trangt og bratt at bøndene ovenfor heller gikk over fjellet til Mo. Også ved Yksendalsbotnen er dalføret trangt og tidligere uframkommelig, slik at gårdene øverst i dalen helt fra mellomalderen soknet til Evanger og Voss. Frem til kommunereformen i 1964 hørte nedre del av dalen til Bruvik kommune, midtre del (Høvik-Yksendalen) til Modalen kommune og øverste del til Evanger kommune. Det var da 151 innbyggere i dalen (Eidslandet ikke medregnet).
Samtidig med Stortingsvalget i 2009 ble det holdt folkeavstemning i Modalen og Vaksdal kommuner over om Eidslandet og Eksingedalen skulle overføres fra Vaksdal til Modalen kommune. I begge kommunene var det flertall for at Eidslandet og Eksingedalen skulle høre til deres kommune. I Vaksdal var det rundt 74 % som stemde mot grensereguleringen, mens det i Modalen var 67 % som stemte for grenseregulering. Fylkesmannen i Hordaland, Svein Alsaker, anbefalte i oktober 2009 at kommunegrensen ikke skulle endres.
Stølene i Eksingedalen
I Eksingedalen er det 18 støler knyttet til gårdsbruk i dalen: Gullbråholmen, Eksestølen, Trefallsstølen, Brakestad- og Øvstestølen, Nesheimstølen, Bergostølen, Binningsbøstølen, Fossestølen, Yksendalsstølen, Haugastølen, Fjellangerstølen, Lavikstølen, Flatekvålstølen, Nesstølen, Vetlejordstølen, Høvikstølen, Eikemostølen og Eikefetstølen.
Førhistorisk tid
Det har trolig ferdes folk i Eksingedalen fra isen trakk seg tilbake (ca 9000 år f.Kr.). Jeger- og sankerfolket i steinalderen fulgte rein og hjort og det har trolig vært gode jaktforhold. Den nærliggende Skipshelleren var tidvis bebodd i steinalderen og det er gjort mange funn fra steinalder der. Når det gjelder fastboende i yngre steinalder/tidlig jordbrukstid, er det lite med fornminner eller arkeologisk funn fra denne tidsepoken.
Pollenanalyser viser at det omkring begynnelsen av vår tidsregning var en sterk jordbruksekspansjon med avskoging og beiterydding. Disse undersøkelsene gjør det sannsynlig at bosetningen på Flatekvål tok til i det siste tusenåret før vår tidsregning. Lavik og Flatekvål synes å være jevngamle når det gjelder naturvilkår.
Mellomalder
De eldste skriftlige kildene som nevner gårdene i Eksingedalen, spesielt Fjellanger, er fra 1200-tallet. Ridderen Ivar Lodinsson fra Gloppen solgte Fjellanger til Munkeliv kloster i Bergen. Etter hans død gikk enka Gudren til sak og krevde gården tilbake, Munkeliv måtte gi fra seg gården i 1303. Gården Eide er nevnt i Munkeliv klosters jordebok fra 1463.
Svartedauden herjet også i Eksingedalen og det skal bare ha vært fire jenter som overlevde pesten. Alle gårdene ble liggende øde og de ble ikke tatt i bruk på lang tid. Skattelistene fra 1520 nevner ikke gårder oppe i Eksingedalen. Lavik og Flatekvål lå trolig øde til slutten av 1500-tallet. I 1590 dukker de to opp i jordebok for bispegodset der det står at gårdsbruken var tatt opp igjen. Landskattlistene fra 1612 viser at gårdene Vetlejord, Nese, Flatekvål, Lavik, Fjellanger og Yksendalen betalte skatt. Eksingedalen lå øde i over to hundre år, men de samme gårdsgrensene fra før Svartedauden ble fulgt da gårdene ble ryddet på nytt. Gårdene Eide og Myster ved fjorden ble trolig ikke lagt øde.
I årene 1695/96 var det epidemi i landet og hungersnød på grunn av svikt i kornhøsten. Folketallet gikk da merkbart ned. «Av fire fødslar vart tre born, to vaksne og ein gammal.» Folketalet tok seg ikke opp før utpå andre halvdel av 1700-tallet.
Flere unge menn fra Eksingedalen deltok i krigene mot Sverige i 1808-1809 og i 1814.
Folketall i selve Eksingedalen (strandstedet Eide/Eidslandet ikke medregnet):
Fornminner
På Nese, en gård 17 km ovenfor Eidslandet, kan det ha vært tre gravhauger, men disse er ikke synlige nå.
På Flatekvål har det vært fem gravhauger, en liten røys og to graver under flat mark. Her er det gjort mange funn, blant annet et toegget sverd, spydspiss, brynje og økseblad.
Ved Lavik skal det ha vært minst fem gravhauger. Av fornminner funnet her, kan en nevne sverd, spyd, øks, leirkrukke og kvernsteiner. Det er òg funnet tufter fra et langhus.
På Fjellanger skal det ha vært funnet et stykke av et sverd og et økseblad med lang egg. Det skal òg ha vært funnet en flintøks og en grønsteinsøks.
I Yksendalen er det gjort mange funn. M.a. et tveegget slagsverd, bronsespenne, overhjalt og sverdknapp av bronse og en stridsøks.
Moderne tid
En del av mannskapet i Bjørn West holdt til på stølene i Eksingedalen i siste del av andre verdenskrigen.
Kirker
I Eksingedalen er det to kirker, Eksingedalen kirke på Flatekvål og Nesheim kirke på Nesheim, i tillegg Eidslandet kapell. I mellomalderen var det trolig ikke kirke oppe i selve Eksingedalen og folket soknet enten til Modalen eller Evanger. Lang kirkevei, særlig med likkiste til begravelse, gjorde at det ble satt opp et eget kapell på Flatekvål engang før 1666. Nesheim fikk egen kirke i 1907, men kirkegården er fra århundret før.
Kraftverk
I 1939 ble det første kraftverket, Flakollsfossen, satt i drift. Verket forsynte gårdene omkring med strøm. Vannressursene i Eksingedalsvassdraget blir nå utnyttet i to store kraftverk, og fire-fem småkraftverk. Vann overføres fra Eksingedalsvassdraget til Evanger kraftverk i Voss kommune. Våren 1966 fikk BKK konsesjon til å regulere i Eksingedalsvassdraget (187 km2), og løyve til å bygge Evanger kraftverk. Teigdalsvassdraget (med et nedbørsfelt på 63 km2) blir utnyttet i samme system. Hovedinntaket til Evanger kraftverk er Askjelldalsvatnet 750 moh. Vannet blir overført i en 34 km lang tunnel til Evanger. Fram til midten av 1980-tallet var dette verdens lengste vanntunnel til et kraftverk. Fra Askjelldalen til Evanger har tunnelen en rekke inntak fra bekker og mindre magasin. Hovedmagasinet for Evanger kraftverk er Holskardvatnet i Vik kommune (Sogn og Fjordane). Fra Holskardet blir vannet om vinteren tappet over i Askjelldalsvatnet, før det går videre i tunnelsystemet til Evanger. Evanger kraftverk produserer hvert år omkring 1.200 GWh, noe som tilsvarer om lag 50 prosent av strømforbruket i Bergen by. Det er landets tiende største kraftverk. Utbyggingen av Evanger kraftverk tok ca. 20 år, og ble avsluttet på midten av 1980-tallet. Anleggsveien mellom Evanger og Eksingedalen ble etter utbyggingen åpnet for vanlig trafikk slik at Eksingedalen fikk bedre forbindelse med Evanger og Voss.
Nede i vassdraget har BKK Myster kraftverk. Dette er et elvekraftverk som utnytter fallet fra Nesevatnet på 250 moh. til Myster ved Eidsfjorden. Byggestart for kraftverket var i 1983, og hele anlegget sto ferdig i 1987. Årsproduksjonen er om lag 300 GWh. Det er også bygd fire småkraftverk i Eksingedalen, to på Flatekvål og to i Fjellanger-/Fagerdalsområdet. Kraftverka på Flatekvål er et minikraftverk i Botnaelva på 3,5 GWh (ferdig 2006) og et minikraftverk i Sørdalselva på 4 GWh (2007). På Fjellanger er det et minikraftverk på 3,5 GWh (2006) og i Fagerdalen 3,5 GWh (2007). Alle disse fire har avløp til Ekso og påvirker derfor ikke den samlede vannføringen.
Vannføringen i vassdraget er i perioder sterkt redusert som følge av regulering og det er bygget ca 30 terskler for å kompensere for lite vannføring. Tresklene er ikke spesifisert i konsesjonen fra 1966.
John Newman
John Newman (født 13. desember 1933 i Hereford, Herefordshire, England) er en tidligere engelsk fotballspiller og fotballmanager. Han spilte for fire engelske fotballklubber, og han var også manager for fire engelske fotballklubber.
Biografi
John Newman startet sin fotballkarriere i Birmingham City der han var med på å vinne 2. divisjon i 1954/55 sesongen, og han spilte også i FA-cupfinalen i 1956. Han forlot Birmingham og gikk til Leicester City for å få mer spilletid før han spilte åtte år for Plymouth Argyle. Han avsluttet fotballkarrieren i Exeter City.
I april 1969 takket han ja til å bli spillende manager i Exeter City, og han var manager for Exeter fram til 1976 da han ble ny manager for Grimsby Town. I januar 1982 ble han manager for Derby County, men dette engasjementet tok slutt ti måneder senere da han fikk sparken. Fra mars 1983 til oktober 1987 var han manager for Hereford United.
Newman har etter tiden som manager i Hereford vært asisterende manager i York City og Notts County, talentspeider i Mansfield Town samt rådgiver for John Barton da han var manager i Worcester City.
Mannitol heksanitrat
Mannitol heksanitrat også kalt nitromannitol. Korrekt kjemisk navn er heksanitromannitol. Mannitol heksanitrat er et høyeksplosivt organisk fast stoff. Kjemisk formel er C6H8N6O18
Det fremstilles ved nitrering av sukker alkoholen mannitol i en blanding av konsentrert salpetersyre og svovelsyre (Nitrersyre). Det brukes i detonatorer, og er mindre stabilt enn nitroglyserin ved temperaturer over 75 grader C. Det brukes også som hjertemedisin der det fungerer som en vasodilator.
John Newman
Kilder
Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1
Kvås Folkehøgskole
Kvås Folkehøgskole var en kristen folkehøgskole i Kvås i Vest-Agder. Skolen ble grunnlagt i 1921 og nedlagt i 2006. Eier var Agder krets av Norsk Luthersk Misjonssamband. Bygningsmassen er nå solgt til Kvåstunet AS etter at Kvås videregående skole, som var etterfølgeren av Kvås folkehøyskole, ble nedlagt av NLM i 2008.
Lofoten folkehøgskole
Lofoten folkehøgskole er en frilynt folkehøgskole i Kabelvåg i Lofoten. Skolen tar årlig imot vel 100 elever og eies av Lofoten folkehøgskolelag. Skolen ble etablert i 1901 og tilbyr i dag linjer innen foto og friluftsliv. Skolen ligger vakkert til i Kabelvågs lune havn og er et perfekt utgangspunkt for å oppleve Lofoten.
Linjefag
Skolen har stor søkning av svenske og danske elever.
Mundungus Styrfeder
Mundungus Fletcher Mundungus Fletcher Figuren der Harry-Potter-Romane Order of the Phoenix (organisation) Mundungus Fletcher Levenius Lorrebos Mundungo Fletcher Наземникус Флетчер Luettelo Harry Potter -sarjan sivuhenkilöistä Fenixorden
Karl von Beeren
Karl von Beeren (født 10. februar 1890 i Eissen, Tyskland, død 13. september 1961 i Wiedenbrück) var en tysk offiser. Han tjenestegjorde i den tyske armeen fra 1909 og ble såret to ganger under første verdenskrig. Han ble utnevnt til oberst 1. januar 1938. Under invasjonen av Norge våren 1940, Operation Weserübung, var han sjef for 193. infanteriregiment i 69. infanteridivisjon.
Etter første verdenskrig var han en av dem som fikk fortsette militærkarrieren i Reichswehr. Den 27. april 1942 fikk han kommandoen over 280. infanteridivisjon og ble stasjonert i Bergen. Han ble utnevnt til generalmajor 1. februar 1943, og til generalløytnant 15. mai 1943. Han ledet 280. infanteridivisjon til 10. november 1944, da han ble sendt tilbake til Tyskland. Der fikk han kommandoen over 526. divisjon 1. desember 1944.
Han ble tatt til fange av britene 9. april 1945 og internert i Tyskland, og senere i Storbritannia. Han ble satt under tiltale for krigsforbrytelser (som ansvarlig for drap på krigsfanger) 13. desember 1945, men ble frikjent i britisk krigsrett 30. mai 1946. Han satt internert til 20. november 1947.
Verdigris
Verdigris, også kalt spanskgrønt, er et fargestoff med kraftig grønnfarge som tenderer mot blått. Den vanligste fagtermen er irr som dannes når kopper, messing eller bronse eldes under påvirkning av vær eller sjøvann.
Kjemiske egenskaper
Verdigris er gjerne en kjemisk blanding av kobbersalter i form av acetat (kobber(II)acetat (Cu(CH3COO)2•H2O)), karbonat, klorid, fomat, hydroksid og sulfat. verdigris inneholder i tillegg metalliske salter, organiske og uorganiske syrer, atmosfæriske gasser og vann. De basiske saltene er løselig i alkohol og vann. verdigris smelter ved 115 °C og utfelles ved 240 °C. Kobberkarbonat finnes også krystallinsk som kobberkarbonat-hydroksid (Cu2CO3(OH)2) i den grønne dekorstenen malakitt.
Etymologi
Ordet verdigris stammer fra middelengelsk vertegrez, fra gammelfransk verte grez (vert-de-Grèce ("gresk grønn”) som er omskrevet til vert-de-gris ("grønn-av-grått"). På tysk heter fargestoffet Grünspan og de latinske navnene er Cuprum aceticum og Aerugo.
Fremstilling
Fargen verdigris fremkommer ved å la eddiksyre (acetoacetat) reagerer med kobberplater til kopperacetat. Tilsvarende får man kobberkarbonat når kobber, messing og bronse blir utsatt for luft og vann over tid, eller kobberklorid hvis prosessen skjer nær sjøen. Fargestoffet ble i fremstilt i Hellas i antikken ved å legge kobberplater i varm vineddik i en lukket krukke. verdigris er gjenfunnet på fresker fra Pompei. I middelalderen ble kobberremser festet til treplater med eddiksyre, forseglet i avføring og etter noen uker kunne fargestoffet skrapes av kobberplatene. Franske husmødre fremstilte verdigris ved å skrape av kobberplater som hadde ligget i leirkrukker med destillert vin som sørget for oksidasjonen. Verdigris ble importert fra Spania, derav navnet spanskgrønt. I begynnelsen av 1800-tallet ble fargestoffet fremstilt kjemisk ved reaksjon mellom kobbersulfat og bly-, barium- eller kalsiumacetat løsninger. Dette gjenspeiler seg blant annet i mengde innført verdigris til Norge, som nærmest eksploderte i 1835. .
Bruksområder
I eldre tid har verdigris vært brukt i medisin mot diverse plager. . Industrielt har stoffets toksisitet vært brukt som fungicid, blant annet som middel mot meldugg og som bunnsmøring av treskuter, og som insekticid. De har vært anvendt til galvanisk forkobring og som katalysator i organiske reaksjoner. Kobbersaltenes farge har vært brukt som fargestoff under navnet verdigris i maleri og annen dekor maling. På statuer og i arkitektur beholdes gjerne kobbersaltene på kobber og bronse som en grønn beskyttende hinne (patina).
Farging av tøy
Verdigris har vært brukt til farging av tøy. Det finnes bevarte oppskrifter for bruk av verdigris i farging av tøy fra middelalderen. Tilsvarende finnes det danske oppskrifter fra 1768 med bruk av spanksgrønt for å farge lin sitrongult eller grønt.
Finn Jarle Sæle
Finn Jarle Sæle (født 10. juni 1947 i Laksevåg) er en norsk luthersk teolog, prest, journalist og redaktør i den kristne ukeavisen Norge IDAG. Han har også vært redaktør i avisa Dagen. Han har et kristenkonservativt ståsted og har uttrykt det gjennom sitt journalistiske virke og som debattant i flere debattprogrammer.
Bakgrunn
Sæle er født i Laksevåg (som senere ble en del av Bergen) som sønn av Jofrid Sæle (pikenavn Håland) og stuert Finn Asbjørn Sæle. Etter realskolen begynte han på gymnaset, og han engasjerte seg i Kristelig Folkepartis Ungdom. Han hadde planer om å studere medisin, men opplevde et kall til å bli prest. Og etter å ha studert religionsfilosofi på Universitetet i Bergen, reiste han til Oslo i begynnelsen av 1970-årene for å studere teologi ved Menighetsfakultetet.
Prest
Etter embedseksamen og ordinasjon ble han i 1976 ansatt som sogneprest i Øygarden. I 1984 ble han journalist i den kristne avisa Dagen under Arthur Bergs tid som redaktør, og allerede året etter ble han selv overtalt til å overta redaktørjobben. Han måtte gå fra denne stillingen i 1999 på grunn av interne konflikter. Samme år etablerte han den kristne ukeavisa Norge IDag og har sittet som redaktør der siden.
Han har vært særlig opptatt av tema knyttet opp til den kristne formålsparagrafen, abort, Israel     og samkjønnet eksteskap. Sæle har markert seg med et kritisk syn på norske medier og venstresiden spesielt, særlig i saker som vedrører Israel.
Han har organisert demonstrasjoner til støtte for Israel, og gått inn for at norske aviser skulle publisere Jyllands-Postens Muhammedkarikaturer. Han støttet de aktivistiske anti-abort-prestene Børre Knudsen, og Ludvig Nessa,; den sistnevnte var en venn fra studietiden.
Kristen Koalisjon Norge
I 1993 allierte Sæle seg med den amerikanske TV-evangelist og presidentkandidat Pat Robertson, og dannet sammen med lutherske og pentekostale ledere «Kristen Koalisjon Norge» etter inspirasjon fra Robertsons «Christian Coalition».
Han har vært med på bokutgivelser som Fri til teneste: om kvinna sin plass og funksjon i kyrkjelyden (medforfatter, 1982), Norge vend i tide (redaktør, 1993) og Skjebnevalg: Norge og EU (redaktør, 1994).
Sæle ble gift i 1971 med stortingspolitiker Anita Apelthun Sæle (født 1951) og har fire barn, deriblant gründeren Finn Ørjan Sæle (født 1975) og Runar Sæle.
Jeløy Folkehøyskole
Jeløy Folkehøyskole er en kristen folkehøyskole i Moss i Østfold. Skolen eies av Frelsesarmeen. Hvert årskull er på rundt 90 elever.
Linjer
Jeløy folkehøyskole tilbyr følgende linjer per 2021:
Alle linjer har en 2–3 ukers studietur til Torrevieja i mars.
Historie
Folkehøyskole-entusiasten oberst Olav Jakobsen hadde i mange år ivret for at organisasjonen skulle få sin egen skole, men døde før målet var nådd. Skolen ble etablert i 1974. Den var en av de første i landet som satset på undervisning innen informasjonsteknologi, som var en fanesak for skolens første rektor, Fred Arne Ødegaard.
I mange år satte skolen opp en musikal hvert år. Musikalene ble stort sett skrevet og produsert av skolens egne ansatte og elever. I perioden 2000–2014 la skolen til side musikalprosjektene, men skoleåret 2014/2015 ble tradisjonen tatt opp igjen med musikalen Frans, som ble satt opp på nytt skoleåret 2015/2016. I januar 2017 satte skolen opp musikalen Othilie.
Fra å være en skole som la stor vekt på informasjonsteknologi i 1970-, 1980- og 1990-årene, dreide linjetilbudene over mot ballidrett, trening, bistandsarbeid og reiseliv etter tusenårsskiftet. Sosialfaget har alltid stått sterkt som linjefag på skolen, med forskjellige vinklinger og linjenavn.
Som første skole i landet startes det opp Padel- linje fra høsten 2021.
I de senere år har det også skjedd store forandringer med bygningsmasse og uteområder. I dag har alle elevrom dusj/toalett, klasseromstrukturen er bygget om og i uteområdene er det etablert ballbinge, kunstgress- (7'er), beachvolleyball-, frisbeegolf- og petanquebane.
Boston (andre betydninger)
Boston kan vise til:
Otto von Fieandt
Otto Henrik von Fieandt (født 26. september 1762 i Kristina socken i Finland, død 15. september 1823 på Kananoja gård i Viborgs socken) var en finsk offiser. Han var sønnesønn til Johan Henrik Fieandt, hans foreldre var Magnus Frederik von Fieandt og Sigrid Regina Furumarck. Otto von Fieandt er kjent som en av heltene fra Runebergs epos Fänrik Ståls sägner.
Fieandt ble i henhold til datidens sedvane allerede som barn innskrevet i arméens ruller og i år 1778 ble han utnevnt til fenrik. Ved utløpet av den svensk-russiske krigen 1788-1790 var han stabsadjutant hos generalløytnant von Platen og løytnant ved Tavastehus regiment. Han ble innblandet i konspirasjonen rundt Anjalaforbundet og var en av de mest kompromitterte blant arméens yngre offiserer. Han ble dømt til døden ved skyting, men ble benådet. År 1796 ble han major ved Rautalampi bataljon og år 1808 oberstløytnant i arméen. Under finskekrigen (1808–09) ledet han en mindre hæravdeling og påførte ved flere tilfelle overlegne fiendtlige avdelinger merkbare tap.
Han utmerket seg ved flere tilfeller, særskilt i Perho den 8. juni 1808, der han lyktes å erobre en betydelig provianttransport av den russiske generalen Nikolaj Rajevskij. Den 21. august ble Fieandt angrepet av en overlegen russisk styrke under Vlastov i slaget ved Karstula. Etter seksten timers blodig kamp dro Fieandt seg tilbake med sine menn i god ordning og fulgte deretter den finske arméen under dens retrett nordover. I år 1810 fikk Fieandt avskjed med obersts rang fra svensk krigstjenste og han bosatte seg deretter i det som var blitt Storfyrstedømmet Finland. Otto von Fieandt døde 15. september 1823 på Kananoja gård i Viborgs sogn. von Fieandt var gift to ganger, først med friherrinne Maria Rehbinder i 1791, derpå med friherrinne Ulrika Margareta Rehbinder i 1801.
Plenum
Plenum er en juridisk betegnelse på et møte hvor samtlige personer innenfor en bestemt enhet, eller lignende, møter. Betegnelsen opptrer spesielt i juridiske og formelle sammenhenger, men kan også brukes andre steder.
Stortinget møtes i plenum for å behandle og vedta saker. Tidligere ble lovsaker behandlet og vedtatt av Odels- og Lagtinget. Høyesterett settes i plenum med samtlige dommere i prinsipielt viktige saker. Det kan være hvis det kan være aktuelt å fravike et prejudikat eller vurdere om en lov er i strid med Grunnloven.
Også innen samfunnslære brukes plenum om fellessamling etter komite- eller arbeidsgruppemøter.
Multi-Purpose Logistics Module
Multi-Purpose Logistics Module (MPLM) er en stor trykksatt container som lastes ombord på de amerikanske romfergene for å transportere store mengder nyttelast og avfall til og fra Den internasjonale romstasjonen (ISS). Det bæres med romfergen i lasterommet og kobles til Unity-modulen, der nyttelast blir brakt ombord på romstasjonen og avsluttede eksperimenter og avfall blir lastet inn i MPLM for retur til Jorden.
Dobbel sjalupp
Dobbelt sjalupp var under den store nordiske krig 1700-1720 det minste selvstendige krigsskipet, men var i virkeligheten bare en forstørret robåt med høy bekledning på akterskipet og et delvis dekk i forskipet.
Multi-Purpose Logistics Module
Modulen er bygget for NASA under kontrakt med det italienske romfartsbyrået (ASI). 3 MPLM er bygget og levert til NASA, og har alle sammen fått navn valgt av ASI, for å hedre noen av de store talentene i italiensk historie: 'Leonardo, Raffaello, and Donatello''. Selv om modulene er bygget av ASI, er de eid av NASA. I bytte for å bygge MPLM'ene, mottar ASI tilgang til amerikansk tid til vitenskapelige eksperimenter ombord på ISS.