cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
France métropolitaine
France métropolitaine og oversjøisk Frankrike utgjør tilsammen det som offisielt kalles den franske republikk. France métropolitaine står for 81,8 % av landområdet og 96 % av befolkningen i den franske republikk.
De fem oversjøiske departementene Fransk Guyana, Guadeloupe, Martinique, Mayotte og Réunion har samme politiske status som departementer i France métropolitaine. France métropolitaine og disse fem oversjøiske departementene blir derfor av og til omtalt som France entière («hele Frankrike») av den franske statsadministrasjonen, og spesielt av INSEE, til tross for at dette France entière verken inkluderer de franske oversjøiske kollektiver som har mer vidtgående selvstyre enn de oversjøiske departementene (Fransk Polynesia, Ny-Caledonia, Saint-Barthélemy, Saint-Martin, Saint-Pierre og Miquelon, Wallis- og Futunaøyene), eller ubebodde oversjøiske territorier under fransk herredømme.
I den oversjøiske delen av Frankrike, blir en person fra France métropolitaine ofte kalt en métro, en forkortelse for métropolitain.
Opprinnelsen til navnet
Benevnelsen «France métropolitaine» har sin bakgrunn i landets kolonifortid (fra det 16. og ut den 20. århundre), da Frankrike ble omtalt som la Métropole for skille det fra sine kolonier og protektorater omtalt som les colonies eller l'Empire. Lignende betegnelser eksisterte for å beskrive andre europeiske kolonimakter (eks. «metropolitan Britain», «España metropolitana»). Denne bruken av ordet «metropolis» og «metropolitan» kom fra Antikkens Hellas «metropolis» (fra μήτηρ, mētēr = «mor» og πόλις, pólis «by»), som var navnet til et bystat som hadde sin opprinnelse i kolonier langs Middelhavet (eks Marseille var en koloni tilhørende by-staten Fokaia, dermed var Fokaia  «metropolis» til Marseille). Som en konsekvens kom «metropolis» og «metropolitan» til å bety "moderland", "kolonimakt", et land i motsetning til dets oversjøiske kolonier.
Det finnes i dag folk i det oversjøiske Frankrike som motsetter seg bruken av France métropolitaine på grunn av dets koloniale opprinnelse. De foretrekker omtale det som "Det europeiske territoriet til Frankrike" (le territoire européen de la France), slik EUs traktater gjør. På samme måte motsetter de seg å håndtere det oversjøiske Frankrike og France métropolitaine som to separate enheter. Eksempelvis pleide INSEE å beregne sine statistikker (demografi, økonomi, etc.) kun for France métropolitaine, og deretter behandle de oversjøiske departementene og territoriene for seg. Folk i de oversjøiske områdene argumenterte mot dette blant annet ved å henvise til at de fem oversjøiske departementene fullt og helt var en del av Frankrike. Som et resultat av dette begynte INSEE på slutten av 1990-årene og inkludere de fem oversjøiske departementene i sine tall for Frankrike (som befolkningstall eller BNP). INSEE omtaler France métropolitaine og de fem oversjøiske departementene som France entière. Andre deler av fransk administrasjon kan ha andre definisjoner av hva France entière er. Eksempelvis bruker det franske innenriksdepartementet betegnelsen France entière om hele den franske republikk når de publiserer valgresultater.
Siden INSEE nå beregner sine statistikker for France entière, har denne praksis også spred seg til internasjonale institusjoner. Når eksempelvis Verdensbanken publiserer tall for Frankrikes BNP inkluderer dette tall både for France métropolitaine og de fem oversjøiske departementene. Verdensbanken bruker bare betegnelsen "Frankrike", ikke "France entière" slik INSEE gjør.
Statistikk
France métropolitaine dekker et område på 551 695 km² mens oversjøisk Frankrike dekker et område på 123 148 km², tilsammen 674 843 km² for den franske republikk.
Per 1. januar 2009 bor det 62 448 977 mennesker i France métropolitaine mens 2 624 505 lever i oversjøisk Frankrike, tilsammen 65 073 482 innbyggere i den franske republikk.
Den franske nasjonalforsamlingen utgjøres av 577 representanter, 555 av disse velges i France métropolitaine (96,2 % av totalen) og 22 velges i oversjøisk Frankrike (3,8 % av totalen).
Det kontinentale Frankrike
France métropolitaine, eksklusiv øyen Korsika, omtales gjerne som «det kontinentale Frankrike» (la France continentale), eller ganske enkelt «Kontinentet» (le continent). På Korsika blir folk fra det kontinentale Frankrike gjerne omtalt som «Kontinentale» (les continentaux).
Et vanlig synonym for det kontinentale Frankrike er l'Hexagone (Heksagon), på grunn av landets form.
Tor Arne Granerud
Tor Arne Granerud (født 12. august 1960) er en norsk fotballtrener, som tidligere spilte for Hamarkameratene. Han hadde åtte landskamper for aldersbestemt landslag, og ble toppscorer i eliteserien i 1982 med elleve mål, sammen med Trygve Johannessen fra Viking. Granerud spilte på venstrekanten, og var kjent for sin ekstreme fart.
Han er for tiden trener i Løten Fotballklubb, og har tidligere trent Hamar-klubben FL Fart. Han spilte i Ham-Kam i ti sesonger fra 1979 til 1988.
Platebro
Platebro er en bro som består av et dekke som hviler på pilarer.
En platebro skiller seg konstruksjonsmessig fra en bjelkebro ved at ei plate bærer last i alle retninger. Dette gjør at laster fordeles over et større areal. Når ei plate deformeres gir det kraftomlagring som gir større kapasitet i plata.
Platen støttes opp av pilarer. Kreftene presser nedover mot støttepunktene. Når platen belastes, presses øvre del sammen mens bunnen strekkes.
På plasstøpte betongdekker vil tykkelsen på platen normalt være dimensjonert til å være omtrent en tyvendedel av avstanden mellom pilarene.
Noen broer har platekonstruksjon som tilfartsbroer på land, og fortsetter med hovedspenn som går over til å være skråstagbro, buebro eller forskjellige andre varianter.
Sandesund bru i Østfold er delvis bygd som  platebro og delvis som bjelkebro og kassebro.
007: Agent Under Fire
007: Agent Under Fire er et actionspill som ble gitt ut av EA Games på PlayStation 2 13. november 2001. I spillet må 007-agenten James Bond slåss mot noen av verdens farligste skurker og deres håndlangere for å redde verden.
Spillet finnes på PlayStation 2, Xbox og Nintendo GameCube. Det kom ut i 2001. Pierce Brosnan har hovedrollen.
Spillet har både høyteknologiske våpen, eksotiske sportsbiler og svært vakre kvinner. I spillet må man igjennom 12 actionfylte oppdrag som foregår på steder som Hongkong, de sveitsiske alper, Romania, en oljerigg et sted ute på havet, på en hemmelig undervannsbase og flere andre steder.
Anbefalt aldersgrense er 16 år.
Handlingsreferat
CIA-agent Zoe Nightshade, er undercover ved det botaniske forskningssenteret Identicon Corporation i Hongkong. Men hun blir oppdaget og fanget når hun undersøker Identicon som en mulig front for ulovlig våpenhandel. MI6-agent James Bond infiltrerer Identicon-anlegget i et forsøk på å redde Zoe, samt hente en mistenkelig gjenstand i samme bygning. Etter å ha reddet Nightshade fra en ubåt, flykter de fra anlegget. Men Nigel Bloch, sjefen for Identicon, sender håndlangere som jager agentene gatelangs i Hong Kong. Agentene stjeler en rekke andre hetteglass fra en annen fabrikk i nærheten av Identicon. Men Nightshade blir drept av en rakett, og drapsmannen stjeler også tilbake hetteglassene fra dem. Bond følger etter, og stopper en pansret varebil som inneholder alle de stjålne hetteglassene. Hetteglassene inneholder ni forskjellige blodprøver, hvorav åtte inneholdt blod fra verdens ledere.
Det niende glasset inneholder blodet til Reginald Griffin, en britisk diplomat som tjenestegjorde ved en britisk ambassade i Bucuresti, Romania, som er besatt av å beskytte et spesielt værelse, utenfor hans jurisdiksjon, ved ambassaden. James Bond undersøker ambassaden, og møter en merkelig kvinne etter å ha brutt inn på rommet hennes. Han later som om han er en sikkerhetsvakt som har gått feil vei, men skaffer seg et sikkerhetskort til Griffins kontor. På kontoret oppdager han Griffin død før en annen mann, identisk med Griffin, konfronterer Bond. Etter å ha overvunnet mannen, legger Bond merke til en melding fra Nigel Bloch på Griffins datamaskin som nevner Malprave Industries - basert i Sveits. Bond tar informasjonen fra datamaskinen og stikker av fra ambassaden.
Ved Malprave Industries sin filial i Sveits forsøker Bond å gå undercover som journalist, men han legger merke til den merkelige kvinnen han tidligere møtte ved ambassaden faktisk er organisasjonens administrerende direktør: Adrian Malprave. Bond forstår at hun kommer til å kjenne ham igjen, og han forsøker å flykte. Bond møter også Dr. Natalya Damescu, tidligere ansatt ved Malprave Industries, nå under beskyttelse ved den britiske ambassaden i Bucuresti. Hun har informasjon å komme med: Carla the Jackal, en beryktet terrorist som tidligere skal ha myrdet Nightshade i Hong Kong, leder et angrep mot ambassaden. Bond får også tak i informasjon om noe som kalles «Poseidon» som snart leder ham til en oljerigg i Sør-Kina-havet. Han oppdager at «Poseidon» er en undersjøisk base som blir brukt til kloning. Det blir også oppdaget at åtte verdensledere allerede har blitt klonet, og skal erstattes av duplikater.
Mottagelse
007: Agent Under Fire fikk blandet mottagelse, men generelt positiv. GameRankings og Metacritic ga PlayStation 2-versjonen 75,38 % og 72 av 100 poeng, GameCube-versjonen 73,40 % og 74 av 100 poeng  og Xbox-versjonen 71,63 % og 71 av 100 poeng.
Glenn Lyse
Glenn Roger Lyse (født 4. april 1974 i Stavanger) er en norsk musiker (vokal og gitar), låtskriver og vinneren av norsk Idol 2007.
Før han deltok i Idol har han levd av å være musiker i flere år, blant annet som pubmusiker og medlem av lokale band, blant dem trioen Nash og på 90-tallet bandet Jampack sammen med Christer Knutsen. Han var også med i Stjerner i sikte på TV 2 høsten 1996. Glenn Lyse har vært en del av Stavangerkameratene siden oppstarten i 2015.
Glenn Lyse vant 21. desember 2007 Idol-finalen i Oslo Spektrum i konkurranse med Bjørn Johan Muri. Dagen etter ble vinnerlåten «Days Go By» gitt ut som hans første singel. Premien for seieren er platekontrakt med Sony BMG som innebærer utgivelse av et album. Albumet, som Lyse spilte inn på starten av 2008, ble utgitt 10. mars 2008 og fikk navnet Come Closer. Lyse har selv skrevet alle sangene til albumet, med unntak av «Days Go By». Sangen «Guilty» ble sluppet som andre single fra albumet i februar 2008.
Dogwood gasskraftverk
Dodgwood gasskraftverk er et gasskraftverk i Cass County i delstaten Missouri i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 625 MW, fordelt på 1 blokk / 2+1 turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 2001 og stod ferdig i 2002. Brenselkilden er naturgass. Operatør er selskapet North American Energy Alliance.
Rising (Rainbow-album)
Rising (også kjent som Rainbow Rising) er det andre albumet fra hard rock-bandet Rainbow, utgitt i mai 1976.
Rising er betegnet som Rainbows mest progressive album, samt at det blant flere kritikere og lyttere regnes som bandets beste. Før innspillingen hadde Ritchie Blackmore sagt opp alle medlemmene fra det forrige albumet, Ritchie Blackmore's Rainbow, med ett unntak – vokalist og tekstforfatter Ronnie James Dio.
Musikkstilene på dette albumet varierer fra hard rock og heavy metal til ballader og progressiv rock. På flere av sangene blander bandet disse sjangrene, og Ronnie James Dio fortsetter sin «legende»-stil når det gjelder tekstene.
Albumet inneholder den episke komposisjonen «Stargazer», som med sine 8 minutter og 26 sekunder er albumets lengste sang. På denne sangen medvirker også München Philharmonic Orchestra. På grunn av sangenes kompleksitet ble de sjelden spilt på bandets konserter. Bare nevnte «Stargazer» og den mer rock 'n roll-inspirerte «Do You Close Your Eyes» var fast på spillelisten på den påfølgende turneen.
I 2011 ble Rising utgitt i en 2-CD deluxe-utgave, der CD 1 består av de to forskjellige miksene av albumet, og CD 2 består av tidlige lydmikser, kalt Rough Mix. «Stargazer» (Rough Mix) starter med en 64 sekunders keyboardintro.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Ritchie Blackmore og Ronnie James Dio
Gripehale
En gripehale er en dyrehale som er utviklet til å holde fast i gjenstander.
Kunståret 1413
Kunståret 1413 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1413.
Dødsfall
1413 in art
Tameside
Tameside er et administrativt distrikt med status som metropolitan borough i Stor-Manchester i England. Administrasjonssenteret er Ashton-under-Lyne. Navnet kommer fra elven Tame, som renner gjennom distriktet. Det grenser mot Derbyshire i øst, Oldham i nord, Stockport i sør og City of Manchester i vest.
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Ashton-under-Lyne, Mossley, Audenshaw, Denton og Droylsden i Lancashire samt Stalybridge, Hyde, Dukinfield og Longdendale i Cheshire.
São Francisco de Paula (Rio Grande do Sul)
São Francisco de Paula er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Mons Lie d.y.
Mons Lie d.y. (født 1803, død 1881) var en norsk prokurator og sorenskriver.
Den 21. desember 1832 ble han utnevnt til underrettsprokurator for Buskerud. I 1833 dømte han som konstituert sorenskriver på Carl Valentin Falsens vegne Ole Olsen Sevlid til døden for mord.
I 1838 ble han utnevnt til byfogd i Tromsø og konstituert amtmann over Finnmark (som den gangen også omfattet Troms). Senere ble han sorenskriver i Sunnhordland og etter det i Mandal.
Han var sønnesønn til Mons Lie d.e., «Nådigherren», som var politimester i Trondheim, og han var gift med Pauline Christine Tiller. Deres mest kjente barn er forfatteren Jonas Lie (1833).
Grunnkretser i Hitra kommune
Grunnkretser i Hitra kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Hitra kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Helseradio
Helseradio, eller Helseradionettet (forkortes HE-nett ), var det analoge radiosambandet som tidligere ble brukt i det norske helsevesenet.
Historie
Helsevesenet har siden 1960-tallet, til det nye nødnettet ble innført, benyttet lukkede VHF-kanaler i radioforbindelse mellom sykehus og ambulanser. Disse kanalene er plassert omkring 158-170 MHz båndet sammen med politiradioen og maritim VHF. OLT Offentlig Landmobil Telefoni, som var det første mobiltelefonsystemet, lå i samme frekvensbånd. Da dette systemet ble nedlagt, ble noen av de 64 OLT-kanalene omgjort til helseradiokanaler. Det benyttes analog frekvensmodulering. Disse kanalene er 2-frekvenskanaler med basestasjonsfrekvens 8 MHz over sendefrekvensen i mobile apparater og håndapparater. Vanligvis benyttes halv dupleks, men full dupleks er mulig mot AMK eller mot telefonnettet.
Ved større ulykker kan basestasjonene settes i gjennomsnakk, også kalt aksjonssamband. Da får alle håndapparater og radioene i ambulansene samme rekkevidde som basestasjonen har, og alle på sambandet inkludert AMK hører hva alle sier. Dette er meget effektivt for å koordinere arbeidet.
Pr. 2013 var det ca. 600 radiobasestasjoner i Helseradionettet. Disse var koblet til ca. 450 radiobetjeningsoverdrag (RBO), som gjør at de kan betjenes fra en sentral. Mange av disse basestasjonene er fjernet i forbindelse med innføring av det nye TETRA-nødnettet.
TETRA
TETRA er en digital radiostandard for nødtjenestene som har erstattet VHF helseradioen da Nødnett ble fullt utbygget i løpet av 2015. Denne standarden ble utviklet og fastsatt på slutten av 80-tallet samtidig med GSM og DECT standardene.
Standarden gir gode muligheter for overføring av datafiler. Det er også gode muligheter for å opprette gruppesamband, for eksempel innen et skadested. Mobile apparater som har forbindelse med en basestasjon kan fungere som relestasjon for andre TETRA apparater slik at apparater uten forbindelse med basestasjon likevel kan ha forbindelse med resten av nettet. TETRA-apparatene vil automatisk opprette forbindelse med basestasjon innen rekkevidde og eventuelt skifte til annen basestasjon ved forflytning. Det er gode muligheter for statusmeldinger og spesialoppkall mellom en sentral og andre brukere. Talekvaliteten er god siden lyden overføres som digitale signaler.
Taleforvrenger
Ifølge forskriften for det analoge helseradiosystemet skulle apparatene ha taleforvrenger som skulle gjøre det umulig for andre å oppfatte det som sendes. Det er signalet som sendes ut fra basestasjonen som forvrenges. Den tekniske løsningen på forvrengningen er svært enkel, og sikkerheten mot avlytting er derfor begrenset. Noen ambulansetjenester og leger har valgt å bruke enklere, mindre og billigere radioer uten taleforvrenger, men dette er brudd på forskriften.
Signalering
Det analoge radiosystemet mellom AMK, ambulanse og kommunelege (helseradionettet) benyttet et eget signaleringssystem basert på 5-tone CCIR nummerkoder. Det sendes slike signaler for oppkall til AMK-sentralen, til ambulanser og til legekontorer. Kodene brukes også som statusmeldinger til AMK som registreres i datasystemet og gir mulighet for å vise om ambulansen har pasient, om den er under utrykning, om den er kommet fram, om den er på vei til hvilket sykehus osv. Det er mulig for AMK å ta frem disse statusmeldingene med klokkeslett i ettertid. (De fleste ambulanser bruker nå heller GSM for å overføre kartkoordinater og statusmeldinger til AMK.)
Andre kanaler i helseradioene
For å samarbeide med andre etater er det anledning til å ha noen andre kanaler i helseradioene:
Politiets redningskanal er en en-frekvens kanal som er frigitt for alle redningsetatene og organisasjoner som deltar i redningsarbeidet. Den gir mulighet for at alle radioene på et større skadested kan kommunisere direkte med hverandre uten å gå om basestasjon. I politiets nett er den betegnet nr. 5.
Redningskanal 2 er en 2-frekvenskanal som benyttes i mange tunneler. En radiolinjeantenne går langs hele tunnelen og ut på begge sider og er koblet til en radiosender/mottaker som fungerer som en basestasjon for hele tunnelen og med fast linje til vaktsentralen i Politikammeret. I osloområdet er flere basestasjoner koblet sammen og synkronisert slik at mobile enheter kan ha direkte kontakt over et større område.
Skogbrannkanalen er en en-frekvenskanal som brukes mellom skogbrannflyene i Norsk Aero Klubb og brannvakten. Ved skogbrann brukes den mellom alle på brannstedet og flyet. Det finnes ikke 2 frekvens skogbrannkanal med basestasjons-gjennomsnakk i flyet. Dette kunne gitt alle håndapparater på brannstedet samme rekkevidde som flyradioen og det ville hindre forstyrrelse mellom to skogbrannfly.
Maritim VHF kanal 16 (nød og kallekanalen) krever vanligvis eget sertifikat og radiokonsesjon for båten eller skipet den brukes på, men i nødsituasjoner kan den benyttes av helsepersonell uten sertifikat. Det er en en-frekvenskanal med forbindelse til kystradiostasjoner med basestasjoner langs kysten og ved Mjøsa.
St. Francis gasskraftverk
St. Francis gasskraftverk er et gasskraftverk i delstaten Missouri i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 578 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 1999 og stod ferdig i 2001. Brenselkilden er naturgass. Operatør er selskapet Associated Electric Corp.
Olaf Isaachsen
Olaf Wilhelm Isaachsen (født 16. mai 1835 i Christensensgården i Mandal, død 22. september 1893) var en norsk maler fra Mandal i Vest-Agder.
Isaachsen var sønn av sorenskriver Daniel Peter Christian Isaachsen og Cecilie Marie Wattne, barnebarn av stortingsrepresentant Isaach Isaachsen og oldebarn av den mektige forretningsmannen Daniel Isaachsen. Han ble 23. august 1864 gift med Antonie Johanne Prehr fra Düsseldorf.
Isaachsen var fetter til kunstmaler Hedevig Lund.
Bakgrunn
Isaachsen ble født i Christensensgården men flyttet kort tid etter sin fødsel med familien til Skrivergården i samme by. Gjennom sin senere karriere som maler brukte han ofte motiver fra sin barndomsby.
Malerutdannelse
Det var først under hans studieopphold på Nissens Latin- og Realskole i Kristiania at han bestemte seg for å bli maler, selv om han i sin barndom i Mandal allerede hadde vist en klar begavelse i denne retning. Hans kontakt med sin kusine Hedevig Erichsen i hovedstaden, som selv var malerinne, oppmuntret ham til dette, og hun hjalp ham i 1850 inn på Den kongelige tegneskole.
I 1854 reiste Isaachsen til Düsseldorf for å fortsette studiene ved Kunstakademie Düsseldorf. Han hadde et særlig ønske å beherske historiemalingen, og han kom her under veiledning av Adolph Tidemand som også kom fra Mandal. I 1859 reiste Isaachsen videre til Paris for å studere under Thomas Couture (1815–1879) og realisten Gustave Courbet. Her ble han til 1862 og endret i denne tiden stilretning.
Naturalistisk maler
Etter oppholdet i Paris er Isaachsen blitt regnet som naturalist, men senere også impresjonist. Dette ble sett på som radikalt i samtiden, og Isaachsen fikk aldri i sin levetid oppleve den anerkjennelsen som han i ettertiden har oppnådd.
Han døde 22. september 1893 etter en hard lungebetennelse. Før denne tid hadde han mistet sin kone og sin datter som følge av henholdsvis tuberkulose og difteri, og han hadde levd flere år i fattigdom sammen med sine tre sønner.
Isaachsen er representert i Nasjonalmuséet (NM) (tidligere Nasjonalgalleriet) i Oslo med 24 verk i Malerisamlingen og 50 verk samt noen skissebøker i Kobberstikk- og Håndtegningssamlingen. Sørlandets Kunstmuseum (SKMU) i Kristiansand disponerer 58 verk.
Av hans mest kjente verk kan nevnes "Setesdalsloft" malt i 1878 (NM) "Setesdalsstue, Kveste i Valle" malt i 1866 (NM) og "Syrinbusk i Morgensol" malt i 1881 (NM). Blant kjente verk fra Sørlandet kan nevnes "Tidlig vår i Holskogen" fra 1892, flere "Brandbilleder fra Christianssand" malt etter den store bybrannen i Kristiansand i 1892. (4 av disse i SKMU). Det er flere gode landskapsbilder fra området Kristiansand-Søgne-Mandal, bl.a. "Fra Venemyr" malt i 1885. Isaachsen er også kjent for historiske bilder og portretter, samt landskap og folkelivsmotiver fra Setesdal, Kjos og Kristiansand.
King’s Quest: Quest for the Crown
King's Quest, eller King's Quest I, etter 1987 kalt 'King's Quest: Quest for the Crown', er et videospill som ble skapt av Roberta Williams og utgitt for IBM PCjr i 1983 av Sierra On-line. King's Quest var det første eventyrspillet med animerte figurer.
King's Quest er det første spillet i serien med samme navn. Roberta Williams var med på 8 utgivelser i serien frem til 1998. Spillet kom på nytt fra Sierra i 1990 med ny grafikkmotor, og ble gjenskapt igjen som en uoffisiell versjon i august 2001 av AGD Interactive. Serien ble gjenopplivet i 2014 med King's Quest: Rubble Without a Cause.
Spillet
Spilleren bruker piltastene på tastaturet for å flytte hovedpersonen, mens interaksjonen med objekter og personer skjer som tekst. Muligheten til å bevege seg i terrenget og gå foran eller bak objekter gjorde at spillet er kalt det første 3D-animerte videospillet.
Adolf Friedrich zu Mecklenburg
Hertug Adolf Friedrich zu Mecklenburg (født 10. oktober 1873 i Schwerin i Tyskland, død 5. august 1969 i Eutin) var en tysk Afrika-forsker, oppdager, kolonipolitiker og fra 1949 til 1951 president for den tyske olympiske komité.
Bakgrunn
Han studerte antropologi ved Universitetet i Dresden.
Karriere
I 1907/08 ledet Adolf Friedrich en vitenskapelig forskningsreise i Sentral-Afrika, og reiste gjennom kontinentet fra øst til vest. I 1910/11 ledet han en ny ekspedisjon til Tsjadsjøen og fra den nordlige delen av Kongoelven frem til Nilen. Urskogområdet øst for Kongoelven og området ved Tsjadsjøen var fremdeles forholdsvis ukjent land på dette tidspunktet. Deler av ekspedisjonen foretok utforskninger frem til Bahr-el-Gasal ved den øvre delen av Nilen, andre i Syd-Kamerun og øyene i Guineagolfen. Arbeidet resulterte i det monumentale verket Vom Kongo zum Niger und Nil.
Fra 1912 til 1914 var hertugen guvernør i den tyske kolonien Togoland. Etter første verdenskrig ble han visepresident for Deutsche Kolonialgesellschaft für Südwest-Afrika, hvor hans bror Johann Albrecht var president fra 1895-1920. I forbindelse med Togos uavhengighet i 1960 ble han invitert av regjeringen til å delta i festlighetene.
Fra 1926 til 1956 var han medlem av Den internasjonale olympiske komité (IOK), og fra 1949 til 1951 president for den tyske olympiske komité.
Adolf Friedrich var gift to ganger. I 1917 ble han gift med Viktoria Feodora von Reuß-Schleiz, som døde i barselseng da datteren Woislawa-Feodora von Mecklenburg-Schwerin ble født i 1918. I 1924 ble han gift på nytt med Elisabeth von Stolberg-Roßla, som kun overlevet ham med få uker og også døde i 1969.
São Gabriel (Rio Grande do Sul)
São Gabriel er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Romanos Meloden
Romanos Meloden (ca. 485–561) var i sin samtid kjent som én av Østromerrikets største diktere. Han er blitt omtalt som «den kristne Pindar» og som verdenshistoriens største hymnedikter. Hymnegenren Romanos skrev innenfor, kalles kontakion.
Liv og verk
Romanos vokste opp i Emesa, en hellenisert syrisk by ved Orontes. Etter oppveksten drog han til Beirut og ble viet til diakon i Oppstandelseskirken der. I Anastasios Is regjeringstid kom han til Konstantinopel. Sin storhetstid som dikter hadde Romanos rundt midten av det sjette århundre. Han virket som melode (kirkesanger), dikter og komponist ved en kirke viet Vår Frue i Kyrou-kvarteret (dagens Hexi-Maramara.) Vår egen tid kjenner til mer enn 50 geniune Romanos-kontakier, vanligvis på mellom 20 og 30 strofer.
Etter kontakiene å dømme har Romanos foretatt grundige studier av Bibelen, og tekstene vitner om kjennskap til såvel greske hymner og prosahomilier som syriske preken- og hymneformer, særlig Efraim Syrerens.
Legendens Romanos
Legendens forteller at en julaften Romanos tok del i allnattsvigilien i den store Blachernae-kirken, viste Guds Moder seg for ham. Hun gav ham en skriftrull og bad ham ete den. Etter å ha svelget, trådte han opp på prekestolen og kvad mesterverket Julehymnen for første gang. Den samme inspirasjonsepisoden blir vanligvis gjengitt på Romanos-ikoner.
Eksterne lenker
St. Romanos Melodens Julehymne
Helgeren
Helgeren (359 moh.) er et av de større vannene i Nordmarka med et areal på 1,82 kvadratkilometer.
Brannodden som stikker ut på østsiden av vannet hindrer full utsikt fra den ene enden til den andre. Nord for Brannodden har Helgeren et lite vedheng: Gørjefløyta.
Helgeren inngår i det østlige Nordmarksvassdraget og i nordenden av vannet, Sølvvika, kan man ved lav vannstand se tunnelutløpet der vannet som er overført fra Trehørningen kommer ut. En gammel demning som vanligvis ligger under vannflaten skiller Sølvvika fra resten av Helgeren når vannet av ulike årsaker er tappet ned.
Surdas
Surdas (मीराबाई) (født 1479 i Gram Sihi i Faridabad, død 1581 i Braj) var en hinduistisk sanger og poet fra Uttar Pradesh i Nord-India, omtalt som «dikterhelgen».
Det man vet om hans liv er hentet fra Ain-i-Akbari og  Munshiat-e-Abul-Fazl, krøniker fra Akbars regjeringstid. I hinduistisk tradisjon tilskrives han opphavet til en samling dikt om Krishna kalt Sur-sagar, som utgjør over 5 000 dikt.
Enkelte av hans tekster inngår i sikhismens hellige bok Adi Granth.
Tolv av hans dikt er oversatt og publisert på norsk i Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter i serien Verdens Hellige Skrifter; nr 3. Bokklubben, 2001.
«Morianen» (1565)
«Morianen» («Morian»), det lübeckske eller lybske storskipet sjøsatt i året 1565, var også kjent under sitt kallenavnet «Styrschweden», tysk for «Styr Sverige». Dette storskipet ble bygd og sjøsatt som den lybske krigsflåtens flaggskipet under den nordiske syvårskrigen (1563–1570), under denne krigen hadde den tyske fristaden Lübeck som fremdeles var en del av hansaforbundet, allierte seg med Danmark-Norge mot Sverige.
«Morianen» under trussel
Svenskene tidlig ble kjent med byggingen av det nye flaggskipet, og etter Klas Horn hadde dratt ut med samlet styrke tidligere enn sine fiender, kunne han sperre inn de allierte krigsflåtene i København for flere dager fra 27. mai 1565. Etter å ha fortollet handelsfartøyene som seilte gjennom Øresund, dro han sørover med kurset satt mot «Morianen» i Travemünde. Den svenske admiralen vil ødelegge det nye flaggskipet i beddingen, det var fremdeles ikke ferdigstilt, og etter hans mening var blitt sårbart for et angrep på Travemünde. Men angrepet på Travemünde gikk ikke etter planen.
Svenskene var dårlig kjent med det nordtyske farvannet utenfor elvemunningen av elven Trave sammen med havnebyen Travemünde, og måtte navigerte seg inn til havnestedet og beddingen. Lübeckerne som i forveien var varslet, kunne forberede et effektiv forsvar og begynte å losse ut ballasten på «Morianen» for å ta det under slep oppe i grunnere farvann oppstrøms i Trave vekk fra svenskene. Et blokkhus var reist for å forsvare adgangen til elven, og med det oppsto en ildstrid med svenskene utenfor Travemünde i dagene mellom 30. juni og 2. juni. Angrepet på Travemünde sluttet med ødeleggelsen av det berømte fyrtårnet. Dette fyrtårnet hadde speil for å kunne være synlig på flere sjømil fra kysten.
Den allierte krigsflåten under kommando av den danske admiralen, Herluf Trolle, hadde fulgt etter svenskene fra den 1. juni etter det var mulig å seile ut med vinden fra København, og kom til den nordtyske kysten. Klas Horn hadde oppgitt angrepet på Travemünde og trukket seg ut på Østersjøen for å sikre transporten for leieknektene til Sverige. Ved 2. juni ble den svenske flåten oppdaget sør for Bornholm, og to dager senere kom det til et sjøslag utenfor Mecklenburgbukten, Slaget ved Bukow den 4. juni. Trolle hadde i forveien mistet det lybske flaggskipet «Der Engel» under en eksplosjonsulykke ved Falsterbo etter den 17. mai.
Storskipet «Styrschweden»
«Styrschweden» er en av de første storskipene som var bygget av sjømaktene som en direkte følge av utbruddet av den store krigen mellom Danmark-Norge, Lübeck og Sverige. Det skal ha tre dekker med en besetning på cirka ett tusen sjømenn, soldater og artillerister som et flaggskip. Den nordtyske fristaden hadde allierte seg med Danmark-Norge som svar på den svenske utenrikspolitiske påvirkningen på Østersjøhandelen og Erik XIVs begrensninger på deres særrettigheter innenfor handel i det svenske kongedømmet.
Lübeckerne sjeldent hadde ekte krigsskiper i deres krigsflåter som for det meste besto av mobiliserte handelsskiper som fikk nytt utrustning for krigstjeneste, og flaggskipet «Der Engel» var ett av disse få unntaker. I midten av 1500-tallet ble krigsskipet etter hvert et artilleriskip med tyngre skipsartilleri og dermed en solid konstruksjon. «Morianen» tilhørte denne kategorien med sin ildkraft og mannskapsstyrke.
«Morianen» er oppgitt å være lik stor som sin svenske rivalen, «Sankt Erik», som hadde et deplasement på over 350 lester, opptil cirka 1 100 tonn, og dermed av samme størrelsesgruppe som de danske flaggskipene «Jægermester» i 1565 og «Samson» i 1566. Det sistnevnte flaggskipet fra Danmark-Norge hadde to dekker og en kubrygge, mens det tyske flaggskipet «Morianen» skulle ha tre dekker. Som det første av disse meget store admiralskiper under krigen fikk dette kallenavnet «Styrschweden».
«Morianen» i 1565
Den 9. juni 1565, bare dager etter skipet var ferdigstilt like etter å ha blitt reddet fra svenskene, kom det nye flaggskipet til Dragør der den allierte flåten hadde ankret i etterkjølet av Slaget ved Bukow. Knebel heiste sitt admiralsflagg på det nye storskipet, som var like stort som det danske flaggskipet «Jægermester» under Otto Ruds flagg. I et brev til byrådet i Lübeck forsikret admiralen om at den svenske flåtens størrelse med opptil 48 skip eller mer ikke skremte de allierte fra å søke et storoppgjør.
Den 3. juli seilte Otto Rud og Knebel på deres flaggskip i spissen for en samlet styrke på 35 skip, hvorav 14 fra Lübeck, med kursen satt østover i retning Bornholm. Man hadde blitt enig om en ny plan under et møte den 22. juni, hvor begge flaggskipene skulle støtte hverandre med sine sekundanter, «Jægermester» med fire sekundanter og «Morianen» med to sekundanter. Et storskip under et sjøslag skulle ha assistanse av flere mindre skip, såkalte «sekundanter».
Det blodige slaget ved Bornholm den 7. juli 1565 var «Morianen»'s ilddåp. I elleve timer sloss svenskene, danskene og tyskerne mot hverandre i et forrykende sjøslag der flaggskipene fra alle parter fant seg i midten av begivenhetene. Knebel kjempet meget hardt, og klarte å borde «Svenska Hector», og var i ferd med å erobre det da det svenske flaggskipet «Sankt Erik» kom til og gjorde alvorlige skader på riggingen. Ifølge en svensk beretning var stormasten felt med et kjedelodd. «Morianen» måtte trekke seg ut etter å ha kommet under angrep på flere hold, og med riggingen skadet ville ikke Knebel ta sjanser.
«Morianen» i 1566
Det nye flaggskipet kom i tjeneste under admiralsflagget av borgermesteren i fristaden, Bartholomus Tinnappel, som måtte erstatte flåtesjefen og admiralen for flåten, Friedrich Knebel, som var blitt meget syk. Tinappel seilte ombord på «Morianen» i spissen for en flåte på elleve krigsskip den 14. mai 1566 fra Lübeck og kom fram til København få dager senere. Mens Tinnappel planlagte årets sjøtoget sammen med sin danske allierte, ledet han også fordekte forhandlinger med svenskene om en separatfred mot tilgang til Narva. Men Erik XIV satt fram for harde vilkårer, så Tinnappel valgt å fortsette krigen.
Den allierte krigsflåten under ledelse av den danske Hans Lauritzen-Baden for ut den 29. juni 1566, men ikke før man hadde blitt ydmyket av Klas Horn som for en andre gang hadde sperret inn de allierte i København og fortollet fartøyene ved Øresund. En stund fryktet lübeckerne et svensk angrep på deres ankerstedet på reden i København. Omsidig ble den svenske flåten funnet den 25. juli ved Ölands nordre odde av danske speiderfartøyer som straks etterpå meddelte deres oppdagelse til Lauritzen-Baden og Tinnappel.
Det tredje slaget ved Öland under krigen den 26. juli hadde preg av en artilleristrid mellom flåtene i parallelle formasjoner, som av og til så voldsomme sammenstøter med stor tap av liv og store ødeleggelser. Den svenske taktikken om å opprettholde en sterk defensiv ildkraft for å bryte ned fiendeskip virket godt mot de allierte som fremdeles ikke hadde nok artilleristyrke og dermed flere leieknekter ombord for å entre fiendeskip. Under et av disse sammenstøtene kom det til et møte mellom det svenske flaggskipet «Sankt Erik» og «Morianen» som hadde gripet inn for å stoppe ødeleggelsen av det danske storskipet «Merkurius».
Den svenske ildkraften ble for mye for «Morianen», som fikk stormasten skutt av med velplasserte kanonkuler fra «Sankt Erik». Tinnappel måtte trekke seg ut av stridighetene med alvorlige skader på riggingen. Etter sjøslaget hadde admiralene i den allierte flåten et rådslag, Tinnappel ønsket å gå til Danzig for reparasjoner på deres skipene, blant annet måtte de ha en ny stormast på «Morianen». Men Lauritzen-Baden ville ikke høre på den lübeckske borgermesteren, og istedenfor vil dra til Gotland for å begrave befalhaveren Kristoffer Mogensen på «Samson» i vigslet jord.
Den allierte flåten ankret utenfor Visby tross advarsler fra lensherren på Gotland, Jens Bille, om at det ikke er trygt å ankre på en «ond grund», spesielt under hardt vær. Det hadde pågått stormvær både før og etter sjøslaget på Østersjøen. Om natten til den 28. juli kom en sterk storm over ankerstedet, og flåten på 36 skip ble rammet. De fleste lybske kapteiner hadde tatt deres forholdsregler, men tre skip forulykket sammen med tolv danske skip. «Meerweib» med en besetning på 300 mann, viseadmiralskipet «Josva» med 600 mann ombord og admiralskipet «Morianen» med 1 000 mann forsvant i havet.
Domenico Fontana (sprinter)
Domenico Fontana (født 11. oktober 1989 i Bassano del Grappa) er en italiensk sprinter, som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. Hans største meritt hittil er stafettsølv ved U23-EM i 2009.
Junior
Ved U23-EM i friidrett 2009 vant han sølv på 4 x 400 meter stafett, sammen Marco Vistalli, Matteo Galvan og Isalbet Juarez. Individuelt ble han slått ut i semifinalen på 400 meter, da han løp på 47,65 og kom sist i sitt heat.
Senior
Fontana ble italiensk mester på 400 meter ved det italienske innendørsmesterskapet i friidrett i 2010. Han deltok i EM i friidrett 2010 i Barcelona, med det italienske stafettlaget. I semifinalen løp Claudio Licciardello, Luca Galletti, Domenico Fontana og Marco Vistalli. De kom til finalen, men Domenico Fontana løp ikke finaleløpet; der bestod laget av Marco Vistalli, Luca Galletti, Claudio Licciardello og Andrea Barberi. Italia kom på åttende- og sisteplass i finalen, med tiden 3.04,20.
Inntrøndelag
Inntrøndelag er et område ved de indre deler av Trondheimsfjorden i Trøndelag, de deler av Nord-Trøndelag som ikke regnes til Namdalen. Det skilles vanligvis mellom Stjørdalen i sør og Innherred i nord. «Inntrøndelag» har ikke en fast, entydig avgrensning, men uttrykket har vært brukt i ulike administrative og andre sammenhenger
I Frostatingsloven var området inndelt i de historiske småfylkene Skeynafylki, Eynafylki, Verdølafylki og Sparbyggjafylki. Disse hadde fellesting på Mære. Uttrøndelag omfattet da Strindafylki, Stiordølafylki, Gauldølafylki og Orkdølafylki, mens Fosen var en del av Nordmørafylke (Nordmøre) og Namdalen utgjorde Naumdølafylke.
Administrative inndelinger
Inntrøndelag politidistrikt fantes fra 1910 til 2001, da det sammen med Namdal politidistrikt ble til Nord-Trøndelag politidistrikt. Inntrøndelag politidistrikt omfattet i 1910 26 lensmannsdistrikt.
Den 1. januar 2011 ble Inntrøndelag tingrett opprettet ved en sammenslåing av Stjør- og Verdal tingrett som hadde kontorsted i Levanger og Inderøy tingrett som hadde kontorsted i Steinkjer. Den nye tingretten har også kontorsted i Steinkjer og rettskretsen omfatter de 11 kommunene Frosta, Inderøy, Leksvik, Levanger, Meråker, Mosvik, Namdalseid, Snåsa, Steinkjer, Stjørdal, Verdal og Verran.
Dialekt
I dialektale sammenhenger brukes begrepene inntrøndersk og uttrøndersk som klassifiseringer av språklige kjennetegn i trøndersk. Det inntrønderske dialektområdet går gjennom hele Trøndelag fra Oppdal i sør til Røyrvik i nord, og grenser til østerdalsmål, nordmørsdialekt, mot uttrøndersk i kystbygdene i Trøndelag og mot indre namdalsk i Grong, Høylandet, Namsskogan.
Michael Caine
Michael Caine (født Maurice Joseph Micklewhite jr. 14. mars 1933 i Rotherhithe i London) er en britisk skuespiller. Han har vunnet to Oscar-priser for beste mannlige birolle, og blitt nominert ytterligere fire ganger for beste mannlige hovedrolle. Han ble utnevnt til kommandør av Order of the British Empire i 1993 og til Knight Bachelor i 2000. Han fikk en stjerne i Hollywood Walk of Fame ved en seremoni i juli 2008.
Bakgrunn
Caine ble født på St Olave's Hospital på sørsiden av Themsen i London. Hans far arbeidet som bærer ved områdets fiskemarked og hans mor var rengjører. Han sluttet skolen da han var 15 år gammel og hadde en rekke forskjellige jobber.
Han ble interessert i teater da han var servitør vet et teater i London, og begynte å opptre på amatørteater.
Karriere
Etter å ha ha tjenestegjort i den britiske armé i Koreakrigen og i Vest-Tyskland fikk han småroller på mindre scener i provinsen. Fra midten av 1950-årene fikk han mindre filmroller.
Caine slo igjennom på 1960-tallet i filmer som The Ipcress File og Funeral in Berlin i rollen som Harry Palmer, baserte på Len Deightons bøker og i Alfie. Han deltok senere i en rekke kjente filmer og ble en av Storbritannias mest populære skuespillere. Han har hatt flere kritikerroste roller, men også medvirket i kommersielle filmer, som i Haisommer – hevnen.
Caine har vunnet to Oscar-priser. Den ene var i 1987 for sin rolle i Hannah og hennes søstre, den andre i 2000 for Siderhusreglene. Caine ble også kjent som Ebenezer Scrooge i The Muppet Shows versjon av Charles Dickens klassiske fortelling En julefortelling. Han spilte den lojale betjenten Alfred Pennyworth i de tre Batman-filmene Christopher Nolan regisserte. Han medvirket også i Nolans senere science-fiction-film, Inception.
Caine ble i 2000 slått til ridder for sine prestasjoner som skuespiller.
Il Mostro di Frankenstein
Il Mostro di Frankenstein er en italiensk stumfilm fra 1920 etter Mary Shelleys roman Frankenstein.
Dens engelske tittel er The Monster of Frankenstein, tittelen Master of Frankenstein er også sett. På norsk tilsvarer disse oversettelsene fritt oversatt Frankensteins monster og Frankensteins herre.
Før filmen slapp gjennom streng italiensk sensur, ble den kuttet veldig mye.
Denne filmen finnes ikke mer, og er gått tapt for alltid.
Det nye legemet
Det nye legemet er tittelen på ei diktsamling av Sigurd Helseth. Den er Helseths åttende diktsamling, og kom ut på Gyldendal i 1990.
Det nye legemet – med undertittelen Traktat om det usynlige (Livsfrise) – inneholder i alt 21 dikt over 46 sider, gruppert i tre avdelinger. Ingen av diktene har enderim eller fast metrum og strofedeling, men framstår med rytmisk driv og en viss bruk av allitterasjon.
Betegnelsen «frise» antyder et innbyrdes slektskap mellom diktene. Iallfall i ordvalg og valg av språklige bilder er sammenhengen tydelig. Tekstene kretser omkring ord som «død», «kjøtt», «kropp», «blod» og fortæring, «jord», «aske», «ild» og «is». Paradoksale utsagn er hyppig forekommende: «Jeg kaller deg min bror: Et lik som spiser seg selv / levende. Jeg kaller deg min søster: Død og levende / i samme skikkelse».
En stor del av samlinga har tekster der et «jeg» er tydelig til stede. Det er et jeg – kanskje et dikter-jeg – som forsøker å avklare sitt forhold til verden omkring. På ett plan er det snakk om en død eller tilintetgjørelse som en nødvendig forutsetning for å fristilles fra denne verdens undertrykkende strukturer: «Det var den nødvendige tilintetgjørelsen, som bare / skjelettet kan overvinne. Utrydderne gjør sine / anstrengelser, de påkaller den ferskeste død fra sitt / eget indre, hvor de utvikler den systematisk, men jeg / er allerede død og kan ikke overvinnes».
Den tidligere så politiske Helseth framstår her med en gåtefull og storslagen visjonsdiktning som enkelte steder kan gi assosiasjoner til volvens syner i Voluspå; andre steder anes et slektskap med den kristne visjonsdiktninga og barokkens drastiske billedbruk: «Min sjel var i lammet, som hvisket sin tilgivelse til meg. Jeg måtte skjære strupen over på lammet. Det var min straff, at en uskyldig måtte ofre en uskyldig, slik loven bestemmer.»
David Vincent
David Vincent (født «David Alexander Vincent», 22. april 1965) er en amerikansk sanger og bassist. Han har spilt for death metal-bandet Morbid Angel. Han forlot gruppen i 1995, etter albumet Domination, for å bli med i sin kones Industrial metal-band, Genitorturers. Han gikk tilbake til Morbid Angel i 2004, men sluttet igjen i 2015. Vincent var også bassist og backing-vokalist for grindcore-bandet Terrorizer, med bandkollegaen Pete Sandoval fra Morbid Angel, samt Jesse Pintado fra Napalm Death, og de utga bandets debutalbum World Downfall. Tekstene hans handler mest om gamle sumeriske guder og Satan. Han spiller sin egen signatur-bass fra Dean Guitars: «The Demonator».
Eksterne lenker
David Vincent (pelakon)
Sony Open in Hawaii
Sony Open in Hawaii er en golfturnering på PGA-touren. Den spilles årlig i januar på Waialae Country Club i Honolulu på Hawaii. Banen er 6456 meter lang (7060 yards), og har par 70. Det nåværende navnet fikk turneringen i 1999. Tidligere har den hett Hawaiian Open (1928–1990), United Hawaiian Open (1991), United Airlines Hawaiian Open (1992–1998).
Times New Roman
Times New Roman er en skrifttype som ble innført i den britiske avisen The Times i 1931.
Peterbald
Peterbald (PEB) er en katterase som første gang ble anerkjent av FIFé i 2006. I Norge eksisterte det bare én katt pr. 31.01.2007. Pr 12. september 2008 var det rundt fire peterbalder i Norge.
Times New Roman
Den ble designet av Stanley Morison og Victor Lardent. Den ble tatt i bruk etter at Morison hadde skrevet en artikkel og kritisert avisen for den eksisterende skrifttypen, Didone. Times New Roman er basert på skriftypen Plantin. Første gang den ble brukt i avisen var 3. oktober 1932. Etter ett år ble den lagt ut for kommersielt salg. Avisen brukte skrifttypen i 40 år, men nye produksjonsteknikker og formatskifte til tabloid i 2004 har gjort at avisen har skiftet skrifttype fem ganger siden 1972. Alle skrifttypene har vært varianter av den originale New Roman skrifttypen.
Selv om den ikke lengre brukes av The Times brukes den fremdeles mye til boktrykking, og er en av de mest suksessfulle skrifttypene i historien.
Peterbald
Opprinnelse og alder
Peterbald som rase er forholdsvis ny, og en av de mest sjeldne katterasene i verden. I 1988 reddet russiske Irena Kovalyova en katt som tilsynelatende led av en pelssykdom. Katten mistet alt av pels, og uansett hvor mye katten ble behandlet med medisiner, fortsatte den å miste pelsen. Det ble klart at det lå noe genetisk bak, og at katten slett ikke var syk. Varya, som katten het, ble stammor til to nye fantastiske, men likevel forskjellige raser. Noen av Varyas kattunger ble krysset med europeiske korthårskatter, og resultatet av denne kryssingen ble en veldig kompakt og kraftig bygget katt. Denne rasen ble etter hvert kjent som don sphynx (DSX) – også kalt don hairless.
I 1993 ble en bruntabby don sphynx hannkatt med et utpreget orientalsk utseende, Afinguen Myth, paret med en skilpaddefarget orientaler hunnkatt, Radma Von Jagerhof. De to første kullene resulterte i fire hårløse kattunger: Mandarin iz Murino, Muscat iz Murino, Nezhenka iz Murino og Nocturne iz Murino. Disse fire kattene utgjør grunnlaget, eller såkalt «foundation», for katterasen peterbald.
I januar 1994 ble disse kattene anerkjent som en egen rase. Rasen ble fort veldig populær blant katteoppdrettere i St. Petersburg. Disse hårløse kattene, som så ut som orientalere, ble derfor kalt for peterbald.
I 1996 ble rasen peterbald inkludert i Russian Selectional Feline Federation med en standard og forkortelsen PBD. I 1997 ble rasen inkludert i The International Cat Association (TICA), og i 2003 ble den inkludert i World Cat Federation (WCF).