cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nebularhypotesen
Protoplanetariske skiver
Den endelige dissipasjonen av protoplanetariske skiver utløses av en rekke ulike mekanismen. Den indre delen av skiven blir enten trukket mot stjernen eller skjøvet bort av de bipolare jetstrømmene, mens de ytre delene kan fordampe på grunn av stjernens kraftige UV-stråling under T Tauri-fasen eller fra nærliggende stjerner. Gassen i den sentrale delen kan enten bli akkretert eller skjøvet bort av de voksende planetene, mens de små støvpartiklene skyves bort av strålingstrykket fra den sentrale stjernen. Det som er igjen til slutt er enten et planetsystem, en «rest»-skive av støv uten planter, eller ingenting, hvis planetesimalene mislyktes i å dannes.
Fordi planetesimalene er så tallrike, og spredt utover den protoplanetariske skiven, overlever noen dannelsen av et planetsystem. Asteroider forstås å være rester etter planetesimaler som gradvis sliper hverandre ned til mindre og mindre biter, mens kometer er typisk planetesimaler fra de ytterste områdene av et planetsystem. Meteoritter er eksempler på planetesimaler som når en planetoverflate, og som gir en stor mengde informasjon om dannelsen av vårt solsystem. Primitiv-type-meteoritter er biter av spredte planetesimaler med lav masse, hvor ingen termisk differensiering fant sted, mens prosess-type-meteorittene er rester biter etter spredte massive planetesimaler.
Steinplaneter
Ifølge Solar Nebular Disk Model dannes steinplaneter i den indre delen av den protoplanetariske skiven, innenfor snølinjen, hvor temperaturen er tilstrekkelig høy til å forhindre kondensering av is og andre substanser til korn. Dette resulterer i koagulering av rene steinkorn og senere dannelsen av steinete planetesimaler. Slike forhold antas å eksistere i de innerste 3–4 AE av en skive til en sollignende stjerne.
Etter at små planetesimaler – ca. 1 km i diameter – har blitt dannet på den ene eller andre måten, begynner flyktende akkresjon. Den kalles flyktende fordi masseveksten er proporsjonal med R4~M4/3, hvor R og M er radiusen og massen til det voksende legemet. Det er åpenbart at den spesifikke veksten akselererer etter hvert som massen øker. Dette fører til at de større legemene vokser på bekostning av de mindre. Den flyktende akkresjonen varer NaN år og avtar når de største legemene når omtrent 1,000 km i diameter. Gravitasjonell perturbasjon fra de største legemene gjør at akkresjonen avtar også på den gjenværende planetesimalene. I tillegg fører påvirkningen fra de største legemene til at videre vekst blant de mindre legemene stoppes.
Den neste fasen kalles oligarikisk akkresjon. Denne fasen karakteriseres av dominansen av flere hundretalls av de største legemene – oligarker som sakte, men sikkert akkreterer planetesimaler. Ingen andre legemer enn oligarkene kan vokse nå. I denne fasen er raten av akkresjonen proporsjonal med R², som avledes fra det geometriske tverrsnittet til en oligark. Den spesifikke raten er proporsjonal med M-1/3; og den avtar med legemets masse. Dette gjør det mulig for de mindre oligarkene å ta igjen de større. Oligarkene holder seg i en avstand på ca. 10×Hr (Hr=(M/3Ms)1/3 er Hills radius og Ms er massen til sentralstjernen) fra hverandre på grunn av påvirkningen fra de gjenværende planetesimalene. Baneeksentrisitetene og inklinasjonene forblir små.
Oligarkene fortsetter å akkretere helt til planetesimalene i skivene rundt er utarmet. Noen ganger kan nærliggende oligarker slå seg sammen. Den endelige massen til en oligark avhenger av avstanden fra stjernen og overflatetettheten til planetesimalene og kalles isolasjonsmassen. For steinete planeter er dette opp til 0,1 jordmasser, eller én Mars-masse. Det endelige resultatet av oligarkfasen er dannelsen av rundt 100 planetemrbyoer med størrelser fra månens til Mars jevnt fordelt rundt 10×Hr. De antas å ligge i hulrom i skivene adskilt av ringene til de gjenværende planetesimalene. Denne fasen antas å vare et par hundretusen år.
Den siste fasen for steinete planeter er fusjonsfasen. Denne begynner når kun et lite antall planetesimaler er igjen og embryoene er massive nok til å perturbere hverandre, noe som gjør at banene blir kaotiske. I denne fasen fordriver embryoene de gjenværende planetesimalene, og de kolliderer med hverandre. Resultatet av denne prosessen – som varer 10–100 millioner år – er dannelsen av et begrenset antall legemer på størrelse med jorden. Simuleringer viser at antallet overlevende planeter i gjennomsnitt ligger på 2–5. I solsystemet kan disse være representert av jorden og Venus. Dannelsen av begge planetene krevde fusjon av omtrent 10–20 embryoer, mens et lignende antall av dem ble kastet ut av solsystemet. Noen av embryoene, som oppstod i asteroidebeltet, antas å ha brakt vann til jorden. Mars og Merkur kan anses som gjenværende embryoer som overlevde denne rivaliseringen. Steinplaneter, som har klart å smelte sammen, setter seg til slutt i mer eller mindre stabile baner, noe som forklarer hvorfor planetsystemer generelt er fylt til grensen; eller, med andre ord, hvorfor de alltid synes å være på grensen til ustabile.
Kjempeplaneter
Dannelsen av kjempeplaneter er et fremragende problem i planetologien. Innenfor rammen av Solar Nebular Model finnes det to teorier for dannelsen av disse. Den første er ustabil skive-modellen, hvor kjempeplaneter dannes i de massive protoplanetariske skivene som et resultat av gravitasjonell fragmentering (se over). Den andre muligheten er kjerneakkresjon-modellen, som også er kjent som kjerneholdig ustabilitetsmodell. Sistnevnte scenario antas å være mest sannsynlig, siden det kan forklare dannelsen av kjempeplaneter i skiver med relativt lav masse (mindre enn 0,1 solmasser). I denne modellen deles dannelsen av kjempeplaneter inn i to faser: a) akkresjon av en kjerne tilsvarende omtrent 10 jordmasser og b) akkresjon av gass fra den protoplanetariske skiven. Begge metodene kan også føre til dannelsen av brune dverger. Undersøkelser per 2011 viser at kjerneakkresjon sannsynligvis er den dominerende mekanismen for dannelsen.
Kjempeplanetenes kjernedannelse antas å fortsette omtrent på linje med dannelsen av de terrestriske planetene. Den starter med planetesimaler som gjennomgår en løpsk vekst, etterfulgt av saktere oligarkisk vekst. Hypotesen forutsier ingen fusjonsfase, på grunn av den lave sannsynligheten for kollisjoner mellom planetariske embryoer i den ytre delen av planetsystemer. En ytterligere forskjell er sammensetningen til planetesimalene, som i tilfellet med kjempeplanetene dannes utenfor den såkalte snølinjen og består primært av is – forholdet mellom is og stein er ca. 4 til 1. Dette øker massen til planetesimalene til det firedoble. De tåkene med minst masse, og som er i stand til å danne terrestriske planeter, er imidlertid bare i stand til å danne 1–2 jordmasse-kjerner med avstander tilsvarende Jupiter (5 AE) i løpet av 10 millioner år. Sistnevnte tall representerer den gjennomsnittlige levetiden til en gasskive rundt sollignende stjerner.
De foreslåtte løsningene inkluderer økte masser for skiven – en tidobling av massen vil være nok; protoplanetvandring, som gjør det mulig for embryoene å tiltrekke seg flere planetesimaler; og til slutt forsterkning av akkresjonen på grunn av gassmotstand i gasskappene til embryoene. En form for kombinasjon av de ovennevnte ideene kan forklare dannelsen av kjernene til kjempeplaneter som Jupiter, og kanskje også Saturn. Dannelsen av planeter som Uranus og Neptun er mer problematisk, siden ingen teori har vært i stand til å forklare in situ-dannelsen av kjerner ved avstander på 20–30 AE fra sentralstjernen. En hypotese er at de opprinnelig ble akkretert i Jupiter-Saturn-regionen, og at de deretter ble spredt og vandret til de nåværende posisjonene.
Når kjernene har tilstrekkelig masse (5–10 jordmasser), begynner de å samle gass fra den omkringliggende skiven. I utgangspunktet er det en sakte prosess, som øker kjernemassen opp til 30 jordmasser i løpet av få millioner år. Etter det øker akkresjonsraten dramatisk, og de siste 90 % av massen akkumuleres i løpet av omtrent 10,000 år. Akkresjonen av gass stopper når den er utarmet. Dette skjer når det oppstår et gap i den protoplanetariske skiven. I denne modellen er iskjempene – Uranus og Neptun – mislykkede kjerner som begynte akkresjonen av gass for sent, når nesten all gass hadde forsvunnet. Fasen etter flyktende akkresjon karakteriseres av vandringen av de nylig dannede kjempeplanetene og fortsatt sakte akkresjon av gass. Vandringen forårsakes av vekselvirkningen fra planeten i gapet med den gjenværende skiven. Denne stopper når den protoplanetariske skiven forsvinner, eller når enden av skiven er nådd. Sistnevnte tilfelle samsvarer med de såkalte Hot Jupiter, som sannsynligvis har avsluttet sin vandring når de nådde det indre hullet av det protoplanetariske skiven.disk.
Kjempeplaneter kan utøve en betydelig påvirkning på dannelsen av terrestriske planeter. Tilstedeværelsen av kjempeplaneter synes å øke eksentrisitetene og inklinasjonene (se Kozai-mekanismen) til planetesimaler og embryoer i den terrestriske planetregionen (innenfor 4 AE i solsystemet). Hvis kjempeplaneter dannes for tidlig, kan de sakke eller forhindre de indre planetenes akkresjon. Hvis de dannes for nær slutten av den oligarkiske fasen, noe som antas å ha skjedd i solsystemet, vil de påvirke fusjonen av planetembryoer og gjøre dem voldsommere. Som et resultat vil antallet terrestriske planeter synke og de vil ble mer massive. I tillegg, vil størrelse av systemet krympe fordi de terrestriske planetene vil dannes nærmere sentralstjernen. Påvirkningen fra kjempeplaneter i solsystemet, spesielt Jupiter, antas å ha blitt begrenset fordi de er relativt langt unna de terrestriske planetene.
Området ved siden av kjempeplanetene i et planetsystem vil bli påvirket på en annen måte. I et slikt område kan eksentrisitetene bli så høye at embryoene passerer nær en kjempeplanet, noe som kan gjøre at de blir sendt ut av hele systemet. Hvis alle embryoene ble fjernet, ville ingen planeter bli dannet i dette området. En tilleggsekvens er at et stort antall småplaneter vil være igjen, fordi kjempeplanetene ikke er i stand til å fjerne alle uten hjelp fra embryoene. Den totale massen av gjenværende planetesimaler vil være liten, fordi den kumulative virkningen fra embryoene før de blir sendt ut og kjempeplanetene fortsatt er sterk nok til å fjerne 99 % av de små legemene. En slik region vil til slutt utvikle seg til et asteroidebelte, som er en fullverdig analog til asteroidebeltet i solsystemet, beliggende 2–4 AE fra solen.
Betydningen av akkresjon
Bruken av begrepet akkresjonsskive for den protoplanetariske skiven fører til forvirring om prosessen rundt planetarisk akkresjon. Den protoplanetariske skiven blir noen ganger omtalt som en akkresjonsskive, fordi mens den unge T Tauri-lignende protostjernen fortsatt trekker seg sammen, kan gassmaterialer fremdeles trekkes mot den fra skivens innerste kant og akkretere på overflaten.
Betydningen må imidlertid ikke forveksles med prosessen med akkresjon som danner planetene. I denne konteksten, henviser akkresjon til prosessen med avkjøling, festing av støvkorn og is i bane rundt protostjernen i den protoplanetariske skiven, kollisjoner og sammenklebing med hverandre, og gradvis vekst opp til og inkludert de høyenergiske kollisjonene mellom planetesimaler.
I tillegg, hadde sannsynligvis kjempeplanetene egne akkresjonsskiver, i ordets første betydning. Skyene med fanget hydrogen- og heliumgass trakk seg sammen, spant opp, flatet ut, og avga gass på toppen av overflaten av hver kjempeprotoplanet, mens faste legemer i den samme skive akkreterte til å bli planetens måner.
Chief Mouser to the Cabinet Office
Chief Mouser to the Cabinet Office er tittelen til katten som gjør tjeneste for Storbritannias statsminister, med tjenestested nr. 10 Downing Street.
Skikken med at en utnevnt katt har bodd i statsministerens bolig og gjort tjeneste som musejeger og selskapsdyr har eksistert siden Henrik den 8.s regjeringstid. Ettersom kattene er offentlig ansatte, er det ikke vanlig at de tilhører statsministeren, og de fratrer heller ikke sine embeter ved regjeringsskifter. Katten med lengst tjenestetid i Downing Street er Wilberforce, som tjente under Edward Heath, Harold Wilson, Jim Callaghan og Margaret Thatcher. I løpet av det 20. århundre har den britiske regjeringen holdt tilsammen nærmere 100 katter for å holde regjeringsbygningene fri for skadedyr.
Skjebnen til Humphrey ble del av en politisk krise etter regjeringsskiftet i 1997. Da familien Blair flyttet inn i Downing Street ble musejegeren etter kort tid tidligpensjonert og sendt bort fra statsministerboligen. Omstendighetene rundt den plutselige fratredelsen førte til spekulasjoner i avisene rundt Blair-familiens forhold til katter, og etterhvert til formelle utspørringer i den britiske nasjonalforsamlingen omkring Humphreys skjebne.
Isbukta
Isbukta er en 8 km bred bukt på sørvestsiden av Storfjorden, i Sørkapp Land på Spitsbergen, Svalbard. Bukta avgrenses i vest av Vasil'evbreen og i sør av neset nord for fjellet Dumskolten (624 m). I botnen av bukta munner også Sørkappfonna ut i havet. Fjellsidene er lite bratte og isen går stort sett helt ut i havet langs hele bukta.
Langs Vasilievbreen i vest er det en severdig brefront som crusieskip trafikkerer. I nord strekker en moreneseg ut i bukta, i form av øya Morenetangen. Ismengden avgjør om denne er forbundet med isen som en tange, eller frigjort som en øy. Sommerstid kan man se isbjørn rundt bukta. Det er bare et lite fuglefjell i sør.
Tauris
Tauris (gresk: Ταυρίς, Ταυρίδα, latin: Taurica), også kjent som Cherson (i middelalderen) og Korsun (i slaviske skrifter), er et historisk navn på halvøya Krim, og en by og bystat der, fra antikken. Byen ble grunnlagt 422-21 f.Kr. av megarianere - greske kolonister fra Heraklea Pontika, en by på sydkysten av Svartehavet.
Slaget om Romania (1944)
Slaget om Romania i 1944 også omtalt som Jassi–Kishinev-operasjonen eller Det andre slaget om Romania (russisk:Ясско-Кишинёвская операция) var et slag mellom tyske Wehrmacht og Waffen-SS-styrker mot Den røde armé i Bessarabia og det østlige Romania i slutten av august og begynnelsen av september 1944. De sovjetiske styrkene, i form av 2. og 3. ukrainske front, besto av 929.000 soldater, 14850 kanoner, 1870 stridsvogner og 1850 kampfly.
Den røde armé ønsket å okkupere Romania og ødelegge de tyske styrkene i landet. Slaget førte til en fullstendig sovjetisk seier og Kongedømmet Romania skiftet etter dette side i krigen. Kong Mikael fikk Ion Antonescu arrestert 23. august og gikk over til de allierte.
De sovjetiske styrkene brøt gjennom tyske stillinger i Bessarbia under Jassi–Kishinev-operasjonen som begynte 20. august. De tyske styrkene i Bessarabia ble omringet og nedkjempet, og omkring 100.000 tyske soldater ble drept og 150.000 tatt til fange. Sovjetiske styrker inntok Bucurest 31. august.
16. februar
16. februar er den 47. dagen i året. Det er 318 dager igjen av året (319 i skuddår).
Dagens navn
Juliane, Jill, Julian
Navnedagen er etter Juliana av Nikomedia, hun grunnla en nonneorden i Firenze, ble brent til døde i år 305
Fødsler
Se flere som er født 16. februar i Kategori:Fødsler 16. februar.
Dødsfall
Se flere som døde 16. februar i Kategori:Dødsfall 16. februar.
Navnedag
Norge: Juliane, Jill
Sverige: Julia, Julius
Knølhval
Knølhvalen (Megaptera novaeangliae) er et pattedyr som tilhører finnhvalfamilien under bardehvalene. Arten, som tilhører jordens megafauna, er eneste art i knølhvalslekten (Megaptera). Den er kjent for sine spektakulære hopp, karakteristiske sveiver, og sin komplekse hvalsang. Knølhvalen finnes i alle hav, opp mot iskanten.
Beskrivelse
Knølhvalen har 12-36 strupefurer. Kroppen er strømlinjeformet (om enn noe mindre strømlinjeformet en de andre artene), kraftig og tykk, svart på oversiden og med en tydelig pukkel på ryggen. Den pukkelformede ryggen har gitt navn til denne hvalen på flere språk (engelsk humpback, dansk pukkelhval). Det norske navnet kommer derimot av de store vortelignende knølene som finnes spredt omkring på hodet og underkjeven. Disse utvekstene, som også finnes på de enorme sveivene (brystfinnene), har vist seg å ha hydrodynamiske egenskaper. Halefinnen har en ujevn, bølgete bakre kant.
Halen og halefinnen utgjør nesten en tredjedel av kroppslengden og er akkurat som sveivene mørke med svarte og hvite mønstre som er unikt fra individ til individ. Størrelsen på sveivene har forbløffet forskerne og ulike forklaringer har blitt foreslått, blant annet manøvreringsformål og temperaturregulering. Sveivene kan bli opptil 5-6 meter lange (ca. 1/3 av kroppslengden).
Antallet barder varierer mellom 270 og 400 på hver side og er gjennomsnittlig 0,6 meter lange og 0,3 meter brede. Bardene er mørke, og fra underkjeven løper 16–20 dype furer langs halve kroppen. Disse er mer synlige hos nært beslektede arter.
Den lille ryggfinnen er synlig rett etter at hvalen har kommet opp for å puste, men er forsvunnet under overflaten når halen løftes over vannflaten. Blåsestrålen er vid og omkring tre meter lang.
Kalven er ved fødselen 4–4,5 meter lang og veier ca. 700 kg. Den dier i seks måneder innen den begynner å oppsøke egen føde, men slutter ikke helt å die før den er omtrent ett år gammel. Innen da har kalven rukket å bli nærmere 9 meter lang. Kjønnsmodenhet oppnås ved femårsalderen. Noen år senere er hvalen fullt utvokst. Hunnene er ofte noen meter større enn hannene, og den maksimale størrelsen er omkring 19 meter og 40 tonn. Normalen er 12-14 meter og 25-30 tonn.
Takket være en synlig flik, omtrent 15 cm i diameter i genitalregionen hos hanner, kan kjønnet fastslås om undersiden er synlig. Hannens penis er likevel så godt som alltid skjult. Hunner forplanter seg som oftest annethvert år. Graviditeten varer i elleve måneder, men til tross for dette forekommer det at hunner forplanter seg to år på rad.
Arten er svært akrobatisk og er i stand til å hoppe fri av vannet. Knølhvaler lever i opptil 50 år.
Atferd
Knølhvalens sosiale struktur er en løst sammensatt flokk. Hvalen svømmer ensom eller i små mer eller mindre tilfeldige grupper. Under sommerhalvåret holder de seg noen ganger i større grupper for å jakte og spise sammen. Visse grupper og visse par holder sammen i lengre tid, fra noen måneder til flere år. Knølhvalens utbredelsesområde overlapper med mange andre hvaler og delfiners områder, men samkvem med andre arter er uvanlig.
Paringsakten finner sted om vinteren. En innviklet kamp om hunnens gunst utspiller seg mellom 2–20 hanner som bruker en rekke ulike midler for å etablere dominans. Sangen (se nedenfor) antas å spille en viktig rolle selv om den eksakte funksjonen ikke er kjent. Alle manøvre og lyder som blir brukt i paringskampen har også blitt observert hos ensomme hvaler, noe som kan tyde på at det kan være mer generelle kommunikasjonssignaler.
Ernæring
Knølhvalen er en klassisk «gulping feeder» som utviser en rekke ulike fangstteknikker. En teknikk er å svømme gjennom fiskestimen med åpen munn, et angrep som gjerne utføres fra undersiden av stimen og opp. En mer avansert metoden kalles boblenettfisking og minner om ei ringnot av luftbobler. Hvalen svømmer sakte rundt i stigende sirkler under fiskestimen mens den blåser ut luft gjennom pustehullet. Boblene danner en visuell barriere som gjør at fisken samler seg på et stadig mer begrenset område nær overflaten. Hvalen angriper så plutselig gjennom senter av boblenota, med vidåpent gap, og fanger tusenvis av fisk i en munnfull – av og til hele stimen. Nota kan bli opptil 30 meter i diameter og, avhengig av fiskemengden i stimen, avstedkomme et samarbeid mellom et dusin hvaler på én gang. Disse vil vekselvis blåse nye boblenett og angripe stimen. Angrepsformen regnes som en av de mest spektakulære man finner blant havlevende pattedyr.
Knølhval spiser helst krill i perioden mai-september, men i perioden september-januar inkluderer den også lodde i dietten (spesielt i Barentshavet). Også sild og småsei kan inngå på denne tiden. Det er kjent at bestanden i Nord-Atlanteren kan ha en diett som består av opptil 95 % fisk.
Knølhvaler blir jaktet på av spekkhoggere. Angrep på voksne dyr fører sjelden til noe mer alvorlig enn småskader og arr, men kalver blir av og til drept.
Kommunikasjon
Sammen med sin luftakrobatikk er knølhvalen velkjent for sin lange og kompliserte «sang». Siden hvaler mangler stemmebånd, «synger» hvalene ved å presse luft gjennom sine enorme neseganger. Knøler gjentar dype toner som varierer i styrke og frekvens i faste mønstre i timevis, til og med over flere dager. Forskere er fremdeles usikre på hvalsangens hensikt. Bare hannene synger, så det ble først antatt at sangene dreide seg om kurtisering. Selv om hvalsangens hovedfunksjon kan være å tiltrekke hunner, er det nesten sikkert at hvalsang tjener en rekke formål. Et annet interessant moment er at en hvals unike sang utvikler seg sakte gjennom årenes løp – de kommer aldri tilbake til den samme tonerekken selv etter tiår.
I 2000 skiftet knølhval utenfor Australia paringssang. Knølhvalhanner i Stillehavet ved Australias østkyst forkastet sin tradisjonelle paringssang for en ny, som de hadde lært av besøkende knølhvaler fra det Indiske hav.
Utbredelse
Knølhvalen kan finnes i alle verdenshavene, i et bredt belte som går fra den antarktiske iskanten til 65° N. Det er en migrerende art, den tilbringer somrene i kalde, nordlige havområder, men parer og kalver i tropiske og subtropiske havområder. Årlig migrering på opptil 25 000 km er vanlig, noe som gjør knølhvalen til et av de mest bereiste av alle pattedyr. Et unntak til denne regelen er en bestand i Det arabiske hav som holder seg i dette tropiske havet hele året rundt. Det er ingen bestander i Øst-Middelhavet, Østersjøen eller Nordishavet.
Seiling under Sommer-OL 1900
Seiling under Sommer-OL 1900. Seiling var olympisk øvelse i 1900, men det er omdiskutert hvor mange regattaer som egentlig var olympiske.
Knølhval
Utbredelse
Nesten alle store hvalarter har hatt voksende bestander etter at hvalfangst ble forbudt; knølhvalbestanden synes å komme seg enda raskere enn andre store hvaler. Bestanden har gått fra et lavmål på 20 000 dyr da hvalfangstmoratoriet ble innført i 1966 til omtrent 35 000 dyr idag. Det antas å være 11 600 knøler i Nord-Atlanteren, 10 000 i Nordstillehavet og minst 17 000 på den sørlige halvkule.
Seiling under Sommer-OL 1900
Klasse opp til 0,5 tonn (2. race)
Expo-race – ikke utdelt olympiske medaljer
Knølhval
Taksonomi og evolusjon
Knølhval er eneste medlem av slekten Megaptera, og blir vanligvis klassifisert i sin egen underfamilie Megapterinae innen finnhvalfamilien (Balaenoptiidae) som inneholder åtte andre bardehvaler. Den bokstavelige oversettelsen av det vitenskapelige navnet er «storvingen fra New England», som kommer av de store sveivene og hvor det første beskrevne eksemplaret ble funnet.
Seiling under Sommer-OL 1900
1 til 2 tonn, (1. race)
Dato: 22. mai
Deryck Whibley
Deryck Whibley aka Bizzy D. (født 21. mars 1980 i Scarborough, Ontario i Canada) er en av medlemmene i det canadiske Punk-Rock bandet Sum 41. Det var han og kameraten Steve Jocz som først startet bandet. De var med i en lokal bandkonkurranse som var «41 days into summer», som de fikk navnet Sum 41 fra.
Seiling under Sommer-OL 1900
Klasse 1 til 2 tonn (2. race)
Expo-race – ikke utdelt olympiske medaljer
Deryck Whibley
Deryck Whibley var tidligere sammen med Paris Hilton, og var gift med den canadiske sangeren Avril Lavigne, den 17. september 2009 ble det kunngjort at paret hadde blitt separert.
Knølhval
Knølhval og mennesker
Knølhvalen har vært kjent så lenge som menneskene har seilet på havet. Den er blitt utpekt som en mulig kilde til legender om sjøoromer og sirenenes lokkende sang. Badende som har hørt hvalens sang har hevdet at denne kan gi ubehag ettersom de dype tonene får brystkassen til et menneske å vibrere.
Seiling under Sommer-OL 1900
Klasse 2 til 3 tonn (2. race)
Expo-race – ikke utdelt olympiske medaljer
Knølhval
Hvalfangst
Den første nedtegnede fangsten av en knøl ble gjort i 1608 utenfor kysten av Nantucket. Opportunistisk fangst av arten har trolig forekommet lenge før da, og økte i omfang i de neste århundrene. Innen det 18. århundre hadde man forstått knølhvalens kommersielle verdi, og de ble et vanlig bytte for hvalfangere i mange år.
Deryck Whibley
Han er vokalist, mens han tidligere spilte gitar sammen David Nizaam Bakhs. Etter at han sluttet i midten av 2006, har Deryck tatt seg av all gitarspilling på album, og brukt turnégitarist Thomas Thacker live.
Transall
Transall (Transport Allianz) ble etablert i 1959 for å utvikle og bygge det militære transportflyet Transall C-160. Transall var en joint venture mellom franske Nord Aviation og tyske Weser Flugzeugbau (WFB) og Hamburger Flugzeugbau (HFB). Den senere produksjon ble gjort av Aérospatiale (etterfølgeren til Nord Aviation), Vereinigte Flugtechnische Werke (VFW) (etterfølgeren til Weser Flugzeugbau) og Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) (etterfølgeren til Hamburger Flugzeugbau) respektivt.
Deryck Whibley
Deryck har hentet mye inspirasjon fra punk-band fra blant annet California. Begynte å spille gitar som 14 åring, og har etterhvert blitt kjent over hele verden.
Knølhval
Hvalfangst
Innen det 19. århundre jaktet mange land (især USA) tungt på dyret i Atlanterhavet – og i mindre grad i Det indiske hav og Stillehavet, men det var introduksjonen av granatharpunen på slutten av det 19. århundre som gjorde at hvalfangerne kunne effektivisere fangsten. Dette, sammen med at de antarktiske havene åpnet seg i 1904, ført til en skarp nedgang i alle bestandene.
Det er anslått at minst 200 000 knøler ble drept i løpet av det 20. århundre, noe som reduserte den globale bestanden med over 90 %. For å forhindre artens utryddelse ble et generelt fangstforbud på knølhval introdusert i 1966, og dette gjelder fremdeles idag. I sin bok Humpback Whales (1996) skriver Phil Clapham, en forsker på Smithsonian Institute: «This wanton destruction of some of the earth's most magnificient creatures [is] one of the greatest of our many environmental crimes.»
Innen medlemmene av Den internasjonale hvalfangstkommisjonen ble enige om et moratorium på knølfangst i 1966 hadde hvalene blitt så få at det ikke var verdt å jakte på dem kommersielt. På dette tidspunkt var det registrert en fangst på 250 000 dyr. Dette reelle tallet er trolig betydelig høyere. Det er idag kjent at Sovjetunionen med vilje underrapporterte fangsten sin; total sovjetisk fangst ble rapportert å være 2710 våger, det faktiske tallet er idag antatt å være 48 000.
Jakt på knølhval er i dag begrenset til noen få dyr hvert år ved kysten av de karibiske øyene St. Vincent og Grenadinene. Man tror ikke at denne fangsten truer den lokale bestanden.
Hvalkikking
Knølhvaler er generelt nysgjerrige på ting som dukker opp i området deres. De vil ofte nærme seg og svømme rundt båter. Denne nysgjerrigheten var synonymt med selvmord når fartøyet var en hvalbåt, men fra 1990-tallet har det vært en attraksjon for hvalkikker-turister på mange steder verden rundt.
Dog, som med andre hvalarter, vil ei hvalku generelt være veldig beskyttende overfor sin(e) nyfødte, og vil forsøke å plassere seg selv mellom enhver båt og kalven før hun beveger seg hurtig vekk fra fartøyet. De som organiserer hvalkikking blir bedt om å unngå å stresse moren unødvendig.
En albino-knølhval som reiser opp og ned østkysten av Australia er blitt berømt i de lokale mediene på grunn av det ekstremt sjeldne helhvite utseendet. Hvalen, som ble født i 1990, blir kalt «Migaloo» (aboriginsk for «hvit guttunge»). Mange års spekulasjon om hvalens kjønn fikk sin avslutning i juni 2004 da den fant en partner for første gang og beviste utenfor enhver tvil at den var en hann. På grunn av den store interessen fryktet miljøvernere at hvalen ble stresset av alle båtene som fulgte etter den hver eneste dag. Som svar på dette beordret myndighetene i Queensland en 500 meters frisone rundt hvalen.
Forskning
Selv om mye var kjent om størrelsen, formen og sammensetningen til knølhvalene på grunn av fangst, var migrasjonsmønstrene og det sosiale livet til arten et relativt ubeskrevet blad til det ble analysert av R. Chittleborough og W. H. Dawbin i to separate studier på 1960-tallet. Roger Payne og Scott McVey studerte arten i 1971.
Deres analyse av hvalsangen førte til verdensomspennende interesse for arten, og det ble skapt et inntrykk blant publikum at hvaler var meget intelligente dyr, som har vært en medvirkende faktor til anti-hvalfangst-standpunktene til mange land. Noen forskere har fremmet en hypotese om at sangen kan fungere som en biosonar.
Forskere oppdaget at de varierende mønstrene på knølenes halefinne var nok til å identifisere et individ. Slik unik identifikasjon er ikke mulig med andre arter og av denne grunn har knølhvalen blitt den hvalarten det er forsket mest på. En undersøkelse som brukte data fra 1973 til 1998 på hvaler i Nord-Atlanteren ga forskerne detaljert informasjon om svangerskapslengden, vekstrate, og kalveperioder, i tillegg til at man kunne gi nøyaktige anslag på størrelsen av bestanden ved å simulere merk-slipp-gjenfang-teknikken. En fotografisk katalog over alle kjente knøler i Nord-Atlanteren ble utviklet i denne perioden og er idag vedlikeholdt av Wheelock College. Lignende fotografiske identifikasjonsprosjekter har også blitt påbegynt i Nordstillehavet og andre deler av verden.
Humphrey
Den mest kjente knølhvalen er antakelig Humphrey, som ble reddet to ganger av The Marine Mammal Center og andre likesinnede grupper. Den første redningen var i 1985 da han svømte inn i San Francisco-bukta og så opp San Joaquin-elva. Fem år senere kom Humphrey tilbake og satte seg fast på en mudderhaug i San Francisco-bukta rett nord for Sierra Point, hvor tilskuere hadde utsikt fra de øvre etasjene av Dakin-bygningen. Han ble dratt av mudderhaugen med et stort nett med hjelp fra en kystvaktbåt. I begge tilfellene ble han ført tilbake til Stillehavet ved å bruke et «lydnett». Folk i en rekke båter lagde ubehagelige lyder bak hvalen ved å slå på stålrør, en japansk fisketeknikk kjent som «oikami». Samtidig ble lokkende lyder av knølhvaler som forberedte seg på fangst kringkastet fra en båt med kurs mot åpent hav. Etter at Humphrey forlot San Francisco-bukta i 1990 har han blitt sett bare én gang, ved Farallonøyene i 1991.
I populærkulturen
I romanen Moby Dick, hvor den ledende «hvalprotagonisten» er en spermasetthval, beskriver Herman Melville knølhvalen som «den mest lekende og lettsinnede av alle hvaler, som lager mer morsomt skum og hvitt vann enn noen andre».
Utryddelsen av knølhvalene var en del av historien i filmen Star Trek IV: The Voyage Home. I filmen ankommer en utenomjordisk sonde jorda i det 23. århundre og prøver å kontakte hvalene, som de har oppdaget har vært en intelligent, altså selvbevisst, art, men siden hvalene ble utryddet i det 21. århundre (ifølge Spock), slår sondens forsøk på kommunikasjon feil; stadig kraftigere forsøk fra sonden på å oppnå kontakt blir ødeleggende for jorden. For å forhindre dette må mannskapet på romskipet Enterprise bruke et stjålet klingonsk romskip for å reise tilbake i tid til det 20. århundre og få tak i et par knølhvaler for å kommunisere med sonden og forhindre jordens ødeleggelse.
En vågehval som bryter overflaten blir vist på logoen til Pacific Life.
Eksterne lenker
Noen av disse dokumentene er i PDF-format; alle er på engelsk:
Lov Herren
Lov Herren er navnet på den norske, katolske salmeboken som St. Olav Forlag utgav i 2000. Den inngår i en lang rekke av norske katolske salmebøker utgitt etter den katolske kirke ble legalisert i Norge igjen på 1800-tallet. I forordet heter det blant annet:
Innholdet i Lov Herren er delt i fire hoveddeler:
Blant et meget bredt utvalg komponister er norske Thoralf Norheim (død 1984) den som er representert med flest numre (med unntak av gregorianske melodier). Blant nålevende komponister har Wolfgang Plagge bidratt med et særlig høyt antall melodier.
Jean-Marc Gaillard
Jean-Marc Gaillard (født 7. oktober 1980 i Annemasse) er en fransk langrennsløper. Han går for klubben Pays Rochois. Gaillard har konkurrert siden 2000 og han debuterte i verdenscupen den 8. desember 2001 på 10 km klassisk i Cogne i Italia. Han har ofte deltatt på frankrikes stafettlag i verdenscupen, vanligvis på første eller andre etappe.
Han deltok i OL 2006, og der ble han nummer 11. på 50 km fristil, fellesstart og nummer 23. på 15 km klassisk. Gaillards beste individuelle VM-plassering er en sjuendeplass på 50 km klassisk, fellesstart under VM i Sapporo i 2007, men han var også med på det franske laget som ble nummer fem i stafetten.
Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen er en sjuendeplass fra sesongen 2008/09. Gaillard har én verdenscupseier fra sesongen 2007/08 på 11,4 km fristil i Liberec. Der vant han overraskende foran Lukáš Bauer og Christian Hoffmann. I tillegg har han en andreplass fra 30 km dobbel jaktstart i sesongen 2008/09, bak Pietro Piller Cottrer.
Gaillard har deltatt i flere utgaver av Tour de Ski, og han har en sjetteplass fra den tredje utgaven som beste sammenlagtresultat.
I OL 2014 i Sotsji gikk Gaillard første etappe på det franske laget som tok bronse på 4 x 10 km stafett.
I VM 2015 i Falun gikk Gaillard første etappe på det franske laget som tok bronse på 4 x 10 km stafett. Han var med på Frankrikes lag som tok bronse på stafett under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Kandahar
Kandahār (eller Qandahār) er en by sør i Afghanistan og hovedstad i Kandahar. Provinsen har 567 000 innbyggere (basert på tall fra 1979), mens byen har rundt 200 000 (basert på beregninger fra 1989). Den er den nest største byen i Afghanistan og er handelssentrum, særlig for landbruksprodukter. Byen har en internasjonal flyplass og betydelig utbygde veier. Sammen med Peshawar er Kandahar hovedbyen for pashto-folket (afghanere). Den har sammenhengende vei til Quetta i Pakistan.
Historie
Spekulasjoner på opphavet til navnet Kandahar varierer. Noen mener at navnet stammer fra Gandhara, et nærliggende kongedømme i nordøst. Gandhara er nevnt i det indiske eposet Mahabharata. Andre teorier inkluderer muligheten for at navnet er en lokal variant av Alexandria.
Unni Nielsen
Unni Nielsen (født 1. september 1942, død 30. september 2005) var en norsk forfatter. Hun debuterte som romanforfatter i 1982, og ga ut fem romaner før hun i 1987 gikk over til å skrive ungdomsbøker. På slutten av 1990-tallet skrev hun dessuten tre serieromaner for Bladkompaniet under pseudonymet Abena Heimvik.
Kandahar
Historie
Byen Kandahar ble grunnlagt i det 4. århundre f.Kr. av Aleksander den store nær byen Mundigak (etablert rundt år 3000 f.Kr.). Byen har jevnlig blitt et mål for erobringer på grunn av dens strategiske posisjon i sentral-Asia. Den var del av det iranske Akamenide-riket og kom under innflytelsen til den indiske keiser Ashoka og Kuschan-keiseren Kanishka. Den var også kjent som Aleksandropolis, etter dens grunnlegger, Aleksander.
Unni Nielsen
Nielsen seilte i mange år som telegrafist i handelsflåten; i seinere år var hun bosatt i Larvik.
Kandahar
Historie
Kandahar ble tidlig dominert av forskjellige iranske stammer, men afghanerne forble den mest tallrike gruppen gjennom det meste av dens historie.
Under abbassidene og senere turmenske erobrere, ble Kandahar erobret av muslimer som konverterte de lokal afghanerne og byen kom under Khurasan-regionen, men beholdt sitt lokale språk og kultur. Byen ble erobret av arabere (7.århundre), turkmenske Ghaznavids (10.århundre), Djengis Khan (12. århundre) og Timur Lenk (1383).
Babur, grunnlegger av Mogul-riket, annekterte Kandahar i det 16. århundre. Hans sønn, Humayun, mistet Kandahar til sjahen av Persia. Humayuns sønn, Akbar tok igjen kontroll over Kandahar og Kabul, men etterhvert tapte mogulkongene området.
Den ble del av en tidlig afghanerstat i 1708 da Mir Waiz erobret byen. Han døde i 1715 og fra 1738–1747 var byen midlertidig i hendene på den turko-iranske herskeren Nadir Shah.
Ahmed Shah Durrani, grunnleggeren av Afghanistan, fikk kontroll over byen i 1747 og gjorde den til sin hovedstad (1748) av sitt nye afghanske (Pashto) kongedømme. Den (nå) gamle byen ble lagt ut av Ahmad Shah og er dominert av hans mausoleum. I 1780-årene ble hovedstaden flyttet til Kabul.
Kandahar har av og til vært et sentrum for jihad og mujahedin-aktiviteter, men lokal afghanske stammer har hatt en tendens til å leve etter sine før-islamske æreskode kjent som Pashtunwali.
Britiske styrker okkuperte byen i den første anglo-afghanske krig (1839–1842) og fra 1879 til 1881. Kandahar ble del av den moderne afghanske stat på tross av dette.
I løpet av den sovjetiske okkupasjonen i 1979–89 var Kandahar under solid sovjetisk kontroll. Etter at Sovjet trakk seg ut, ble den besatt av ulike tropper flere ganger. Det var mot slutten av 1994 at Taliban dukket opp fra byen og begynte å erobre de sørlige, østlige og sentrale delene av Afghanistan. Etter at Taliban ble fjernet i 2001–02 har mindre bander spredt seg gjennom de nærliggende provinsene og Kandahar kom under kontroll av Gul Agha Shirzai, en afghansk krigsherre som hadde kontrollert provinsen og byen før Taliban.
Brunflekket perlemorvinge
Brunflekket perlemorvinge (Boloria selene) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er vanlig over det meste av Norge unntatt ytterst ved vestkysten. Det finnes mange lignende arter.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 30 – 40 mm) sommerfugl, vingene er brunoransje med svarte flekker og tverrstriper. Bakvingenes underside er nettmønstret i gult, brunt og hvitt. Det finnes mange ganske like arter i slekten Boloria. For å skille dem må man underøke mønsteret på bakvingenes underside.
Tobias (andre betydninger)
Tobias kan vise blant annet til:
Patronhylse
Patronhylse eller tomhylse er den delen av en patron som holder sammen krutt, tennhette og prosjektil. Materialet som blir brukt patronhylser er som regel messing, men finnes også i stål og aluminium. De første patronhylsene var av papir eller tekstil og innsatt med salpeter, slik at hylsen brant opp sammen med kruttet under avfyring. Senere kom papphylser der bunnen var laget av messing. De første hylsene hadde stifttenning, senere kom randtenning og til slutt sentertenning. Sentertenning er i dag nesten enerådende i alle ammunisjonstyper fra håndvåpen til kanoner, den eneste ammunisjonstypen som i dag lages med randtenning er patroner til småkalibrede salongrifler, hvorav de mest populære er .17 HMR, .22 Long Rifle, og .22 WMR.
I løpet av siste halvdel av 1800-tallet utviklet patronhylsene seg fra å være laget av papp med metallbunn til å være laget helt av metall. I en mellomperiode ble hylsekroppen i enkelte ammunisjonstyper laget av sammenrullet messingfolie, før hele metallpatroner laget av trukket messing ble vanlige. I dag lages bare hylser til hagler av delt konstrusjon, der hylsekroppen normalt er av plast, skjønt haglepatroner med papphylser fortsatt er å få kjøpt for svartkrutt.
Patronhylser får sin form eller kalliber og kruttmengde. Pistoler er kortholdsvåpen og har ofte høyt kaliber og begrensett utgangshastighet. Hylsene er derfor ofte sylindriske. Rifler er ment for lengre hold, og de fleste patroner for rifler er flaskehalspatroner, selv om det også finnes små flaskehalspatroner beregnet på pistoler.
Diverse tomhylser: Fra venstre: Haglehylse i kaliber 20, 7,62 x 51 mm NATO riflehylse, 5,56 x 45 mm NATO riflehylse, .38 Special revolverhylse, .45 ACP pistolhylse, .40 S&W pistolhylse, 9 x 19 mm Luger pistolhylse, .22 Long Rifle pistol/riflehylse
.30 Idiot (kallenavn på en type tomhylse)
Veniell synd
Veniell synd (tilgivelige synder) er i den katolsk lære de synder som bekjennes i den offentlige messe. Disse synder skyldes vår svakhet som mennesker og kan tilgis etter den felles bekjennelse av disse i messen. Poenget med dette er at man er seg bevisst sin svakhet som menneske.
Disse syndene står i motsetning til de såkalte dødsyndene som er mer bevisste valg og som krever at man tar et grundigere oppgjør med dem i et skriftemål.
Kriterier for venielle synder er:
Nordmannsedelgran
Nordmannsedelgran eller nordmannsgran (Abies nordmanniana) er et eviggrønt tre innenfor edelgranslekten som er hjemmehørende i fjellområder i sør og øst for Svartehavet i Tyrkia, Georgia, Russland, nordlige deler av Armenia og nordvest i Aserbajdsjan.
Arten har to underarter, som tidvis regnes som distinkte arter. Nominatunderarten, subsp. nordmanniana, vokser 900–2100 moh. i vestlige Kaukasia og i De pontiske fjell nord og nordøst i Anatolia. Dette området er nedbørrikt med en årsnedbør på 1000–3000 mm. Den vokser enten i rene bestander, eller sammen med orientgran, furu, orientbøk, Acer trautvetteri, agnbøk, alm, platanlønn, kaukasuslind, barlind og Rhododendron ponticum.
Den andre underarten, subsp. equi-trojani er utbredt i isolerte, relikte populasjoner i nordvestlige Anatolia. Den danner rene bestander i nordskråninger på kalkgrunn.
Populasjonene i De pontiske fjell vest for Kızılırmak er en overgangform mellom de to underartene. De regnes nå til subsp. nordmanniana, men er av og til blitt betraktet som en selvstendig art, Abies bornmuelleriana.
Nordmannsedelgran er en av de viktigste artene som brukes som juletrær. Det skyldes at den har en pent utseende og nåler som ikke er skarpe, og nåler som ikke faller lett av selv om treet tørker ut. Treet er også populært som parktre og som prydtre i hager.
Trevirket er mykt og brukes til produksjon av papir og som bygningsmateriale.
Arten er oppkalt etter finnen Alexander von Nordmann (1803–1866), som var professor i botanikk i Odessa.
Friprogsenteret
Nasjonalt kompetansesenter for fri programvare AS – «Friprogsenteret» – var et uavhengig, statlig finansiert kompetansesenter for fri programvare som bisto med å ta i bruk fri programvare, eller utvikle fri programvare i IT-løsninger. Friprogsenterets målsetning var å etablere en kultur for deling, gjenbruk og samarbeid av IT-løsninger og digitalt innhold. Finansiering var ved Fornyings- og administrasjonsdepartementet.
Historie
Friprogsenteret ble åpnet 15. august 2007 av daværende fornyings- og administrasjonsminister Heidi Grande Røys. Heidi Austlid var leder fra 2007 til 2011.
Selskapet ble avviklet i 2014.
Koryolink
Koryolink (Chosŏn'gŭl: 고려링크) er et joint venture mellom det egyptiske selskapet Orascom Telecom Holding og det statlige Korea Post and Telecommunications Corporation (KPTC) i Nord-Korea, og er per juli 2010 ett av to mobilselskaper i landet, og det eneste med 3G-tjenester. Ifølge BusinessWeek har Orsacom selv oppgitt abonnementsmassen i Nord-Korea til 125 661 i mai 2010. I mars 2011 hadde selskapet rapportert 535 133 kunder. Orsacom eier 75 prosent av Koryolink og er kjent for å investere i mobilselskap i utviklingsland.
Foreløpig dekker mobilnettet i Nord-Korea hovedstaden Pyongyang og fem andre byer og åtte motorveier og jernbanestrekninger. Konkurrenten SunNet har et GSM-nett, men har dårlig kvalitet og avbrudd på tjenestene. Mobilbrukere på nettet bruker prefikset +850 (0)192.
Orascom Telecom Holding fikk en molbillisens for 3G-nett i Nord-Korea i januar 2008. Målet er at mobilnettet skal dekke hele landet. Tjenestene ble lansert i desember 2008 med en kundebase på 5 300.
I oktober 2011 hadde selskapet 800 000 abonnenter. Ifølge The Wall Street Journal 7. januar 2012 hadde selskapet ved utgangen av tredje kvartal 2011 nådd 809 000 abonnenter.
Selskapet deltar i oppussingen av Ryugyong Hotel siden april 2008, der det er montert glasspanel og telekommunikasjonsantenner, uten at de endelige planene er offentliggjort. Det er forbudt for vanlige innbyggere å benytte mobiltelefoner i Nord-Korea så dette er bare for offisiell bruk.
Administrerende direktør er Ahmed Abou Doma.
Jernbane i Finland
Det finske jernbanenettet består av 5 865 kilometer skinner med 1 524 mm sporvidde. Passasjertogene blir drevet av det statlige selskapet VR-Yhtymä. Disse togene betjener de største byene og tettstedene, allikevel er togforbindelser mer sjeldne enn bussforbindelser. De aller fleste passasjertogene starter eller ender ved Helsingfors Sentralstasjon, og en stor andel av passasjerlinjene betjener Helsingfors og forstedene. Vedlikehold og konstruksjon av jernbanenettet blir overlatt til det finske svaret på Jernbaneverket (Ratahallintokeskus – RHK).
Zat Knight
Zatyiah Knight (født 2. mai 1980 i Solihull) er en engelsk landslagsspiller i fotball. Han er forsvarsspiller, og spiller nå for Bolton Wanderers i Premier League.
Knight skrev under på sin første profesjonelle kontrakt med Fulham den 23. februar 1999. I 2000 var han noen måneder på lån til Peterborough United.
Han spilte på Aston Villa fra 2007 til juli 2009, før han ble kjøpt av Bolton.
Dark Passion Play
Dark Passion Play er det sjette studioalbumet fra det finske symfoniske metal-bandet Nightwish. Dark Passion Play er det første Nightwish-albumet med Anette Olzon som vokalist.
Singler
Den første singelen fra albumet var «Eva», og ble gitt ut 25. mai 2007, kun som en internett-singel. Dette var også første gang man kunne høre den nye vokalisten synge.
Albumets andre singel var «Amaranth» som ble utgitt 22. august (Spinefarm) og 24. august (Nuclear Blast), samtidig ble sangens musikkvideo utgitt. Den tredje singelen, «Bye Bye Beautiful», ble utgitt 15. februar 2008. «The Islander» ble utgitt som albumets fjerde internasjonale singel i mai 2008.
Sporliste
Digipak-utgaven inneholder en bonus-CD med hele albumet i instrumental versjon.
Litauen under Sommer-OL 2000
Litauen under Sommer-OL 2000. Sekstien sportsutøvere fra Litauen deltok i femten sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var femte gangen Litauen var med i et sommer-OL. De kom på 33.-plass med to gull- og tre bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Romas Ubartas var Litauens flaggbærer under åpningsseremonien.
Rodopi (prefektur)
Rodopi (gresk Ροδόπη Rodópi) er et prefektur i Hellas i periferien Øst-Makedonia og Thrakia.
Jason McCartney
Jason McCartney (født 3. september 1973) er en profesjonell amerikansk landeveissyklist. Han sykler for det amerikanske laget Bissell Cycling.
Rodopi (prefektur)
Fjellene som dekker de nordlige områdene, er en del av Rodopifjellene, som prefekturet er kalt opp etter. Prefekturet grenser til prefekturene Xanthi i vest, Evros i øst og til Bulgaria i nord. Fjellområde dekker nordlige og østlige deler. Resten av området er hovedsakelig jordbruksland, inkludert skoger og gressletter.
Didrik
Didrik er en opprinnelig lavtysk form av det gammelhøytyske mannsnavnet Theodarich, som er dannet av thiot, «folk», og rihhi, «rik, mektig hersker». Þjóðrekr var den norrøne formen av Theodarich, og er opphav til det norske navnet Tjodrek og det islandske navnet Þjóðrekur. Navnet er kjent i runeinnskripsjoner som (þiaurik R ). Þiudareiks er en gotisk form av samme navn.
Utbredelse
Theoderic eller Theodric er kjent brukt i England på 500-tallet og igjen på 900- og 1000-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.