cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fjellslått
Gresset ble tørket på stedet utover høsten. Transporten ned til dalen skjedde ofte på sleder om vinteren. Fjellslåttene hørte gjerne til hver sin gård, og bruksretten gikk i arv. I Alpene fantes det også områder der fjellslåttene var allmenninger, og der slåttonna ble utført som dugnad eller på rundgang.
Albert Rudolph Zuroweste
Albert Rudolph Zuroweste (født 26. april 1901 i East St. Louis i Illinois i USA; død 28. mars 1987) var en amerikansk katolsk prelat og biskop av Belleville.
Bakgrunn
Albert Zuroweste var av delvis norsk bakgrunn. Han var sønn av Henry og Elizabeth (née Holten) Zuroweste. Hans onkel var Frank Holten, som i mange år satt i Illinois House of Representatives og som Frank Holten State Recreation Area er oppkalt etter. Han gikk på Quincy College (1914-1918) før han begynte på prestestudier ved Kenrick Seminary i St. Louis i Missouri (1918-1924).
Prest
Albert Rudolph Zuroweste ble presteviet 8. juni 1924 for bispedømmet Belleville.
Biskop
Pave Pius XII utnevnte ham 29. november 1947 til biskop av Belleville. Biskopen av Peoria, Joseph Henry Leo Schlarman, bispeviet ham den 29. januar året etter; med-konsekratorer var John Cody, hjelpebiskop av Saint Louis, og Maximilian Mueller, koadjutor-biskop av Sioux City.
Han deltok på alle fire sesjoner av Det andre Vatikankonsil.
Den 30. august 1976 innvilget pave Paul VI hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Cilacap
Cilacap er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 214 300.
Josephine Henning
Josephine Henning (født 8. september 1989) er en tysk fotballspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes turnering.
Kritikerprisen
Kritikerprisen deles hvert år ut av Norsk Kritikerlag.
Prisene deles ut for:
Kritikerlaget deler også ut Dalgards kritikarpris.
Kritikerprisen for årets beste barne- eller ungdomsbok
Fyldigere liste med nominerte finnes i artikkelen Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris.
Årets kritiker
Prisen Årets litteraturkritiker ble innstiftet i 1994 og tildeles en kritiker «som har utmerket seg gjennom sin litteraturkritiske virksomhet eller gjort en innsats for å styrke kritikken eller kritikernes kår […] Prisen skal synliggjøre kritikernes arbeid og stimulere faglig styrking innen alle former for kritikk, og bør favne kritikere av begge kjønn innen ulike media i ulike regioner og faglige miljøer som privilegerer ulike sjangrer og estetiske kriterier». Prisen er datert samme år som den blir tildelt.
Musto Performance Skiff
Musto Skiff er en seiljolle for en person med trapes, spinnaker og vinger. Båten er 4,55 cm lang, og med sin lave vekt kan den nå hastigheter over 20 knop.
Den ble konstruert i 1999 av Joachim Harpprecht for prøve-OL i Quiberon hvor den vant alle seilasene i sin klasse. Siden har den hatt internasjonal status av Det internasjonale seilforbundet, og seiles i over 20 land over hele verden. Musto Skiff er en jolle for erfarne og viderekommene skiff-seilere. Verdensmesteren fra verdensmesterskapet i januar 2015 er Jon Newman fra Australia.
Henry Edward Bird
Henry Edward Bird (1830–1908) var en av de beste engelske sjakkspillerne på 1800-tallet.
Liv og karriere
Bird var bokholder av profesjon, men «levde for sjakken og spilte mot hvem som helst, hvor som helst, når som helst og under hvilke forhold som helst.»
Som 21-åring ble Bird invitert til den store sjakkturneringen i London 1851. Dette var en ren utslagsturnering og Bird røk ut allerede i første runde mot Bernhard Horwitz (1,5–2,5). I 1858 spilte Bird enkelte partier mot Paul Morphy og i 1866 tapte han en match mot sjakkverdensmester Wilhelm Steinitz. Han tapte også mot Emanuel Lasker i 1890 med resultatet 3,5-8,5 og i 1892 med 0-5.
Tapene til tross, Bird hadde en original spillestil og var en respektert mann i sjakkverdenen. I New York 1876 vant han den første skjønnhetsprisen i sjakkhistorien, en sølvpokal for et parti mot James Mason.
Bird skrev enkelte sjakkbøker, sjakkhistorikken Chess History and Reminiscences (1893) og komponerte noen sjakkoppgaver.
Birds navn lever videre gjennom Birds åpning (1.f2-f4, ECO A02 og A03) og Birds forsvar i spansk åpning (ECO C61).
Fisherman’s Blues
Fisherman's Blues er et album fra 1988 av The Waterboys. Albumet markerte en endring i lyden av The Waterboys som forlot sine tidligere grandios rocke-lyd for en blanding av tradisjonell irsk musikk, country og rock and roll. Kritikerne var delt angående utgivelsen, de var litt skuffet over endring av retningen, mens andre rangerer det blant The Waterboys' beste arbeide. Albumet gikk på å være Waterboys' bestselgende album, til tross for det nådde det bare til 13.-plass på listene i Storbritannia, og 76.-plass på Billboard 200.
Sporliste
Den opprinnelige utgivelsen hadde 13 spor med både rock og tradisjonell irske musikkinfluenser.
Skredlitunnelen
Skredlitunnelen er en veitunnel i Rogaland, langs fylkesvei 450 utbygd i 2008-2009 og åpnet 28. mai 2009. Tunnelens lengde er 350 meter og går gjennom Giljajuvet, et område som i tidligere tider har vært svært farlig å ferdes i. Inntil tunnelen ble bygget var veien her svært svingete og så smal at det kun gikk én bil i bredden. Tunnelen har blitt finansiert av bompenger fra bommen ved Øvstabø.
Om prosjektet
Utbyggingen er utført av Risa AS med Statens vegvesen som byggherre. Kontraktssummen var på 59 millioner (ekskl. mva.).
Lugabukta
Lugabukta (russisk: Лужская губа, estisk: Lauga laht, votisk: Laukaa meri eller Oma meri, finsk Laukaanlahti) er ei grunn bukt ved den russiske sørkysten av Finskebukta. Den er rundt 15 km lang og 12–14 km bred, og er isfri 326 dager i året. Kurgalskihalvøya skiller bukta fra Narvabukta i vest, og Soikinskihalvøya skiller den fra Koporjebukta mot øst. Elva Luga munner ut i bukta nær småbyen Ust-Lugas containerhavn.
Guttorm Guttormsgaard
Guttorm Guttormsgaard (født 13. september 1938, død 24. oktober 2019 ) var en norsk bildekunstner. Han arbeidet særlig med grafikk og tegning.
Guttorm Guttormsgaard hadde sin utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo og Kunstakademiet i København. Som kunstner utførte han flere offentlige utsmykninger, blant annet på teglsteinsfasaden på Oslo Spektrum, og en rekke bokillustrasjoner.Bildeuttrykket er ofte enkelt og ekspresjonistisk, gjerne inspirert av tidligere tiders bruksgrafikk. Han underviste også i tegning og grafikk og var rektor ved Statens kunstakademi fra 1983 til 1984. Guttormsgaard hadde galleri og verksted i et gammelt meieri på Blaker i Akershus. Der arrangerte han utstillinger av plakater, trykk og forskjellige kunstgjenstander.
Guttormsgaard mottok Statens garantiinntekt for kunstnere fra 1984. Han var faren til musikeren, manusforfatteren og skuespilleren Aslag Guttormsgaard, Turi Guttormsgaard, Nora Guttormsgaard og regissør, manusforfatter og skuespiller Anna Gutto (Guttormsgaard).
I 2018 mottok han Bokkunstprisen.
Grogol
Grogol er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 100 600.
Haugfossen
Haugfossen er en foss i elva Simoa i Modum kommune i Buskerud. Den har en fallhøyde på 39 meter. Haugfossen ligger ved på strekningen Åmot - Simostranda. Veien passerer like på oversiden av Haugfossen ved besøksmålet Haugfosstråkka som har utsikt over fossen. Herfra kan man følge turstier med utsiktspunkter på begge sider av fossen. På venstre side Pukkverkskleiva som passerer det gamle vannhjulet og ender opp ved småbruket Greteplassen. På høyre side gangvei ned mot Blaafarveværket, en del av tursatsingen «Haugfossen rundt».
Haugfossen har vært brukt som motiv av mange kunstnere opp gjennom historien. Det såkalte Friluftsakademiet på Modum var en uformell malerskole dannet høsten 1883 på initiativ av Frits Thaulow, som da malte et stort bilde av fossen. Bildet tilhører i dag Nasjonalmuseet for kunst.
Fossen var fra 1778 til 1898 sentral i driften på Blaafarveværket, og var før det kraftgivende til flere sagbruk og tresliperier. I Blaafarveværkets tid drev vannet fra fossen et pukkverk der malmen ble knust, fargemøllen og verkets kornmølle. Etter at Blaafarveværket var nedlagt ble det anlagt et tresliperi, Haugfoss Træsliperi, på samme sted.
Modum kommune driver i dag et kraftverk i tilknyting til fossen.
Andreas Küttel
Han ble verdensmester i hopp stor bakke under ski-VM i Liberec i 2009 foran Martin Schmitt (Tyskland) og Anders Jacobsen (Norge); en konkurranse som forøvrig ble avgjort etter kun én tellende omgang pga. værforholdene.
Haugfossen
Se også
Kjente fosser i Norge
Andreas Küttel
Han debuterte i verdenscupen i desember 1995, og han vant sin første verdenscupseier på Lillehammer i desember 2005. Her satte han også bakkerekord med 139 meter. Bare få dager senere tok han andre seier i Harrachov.
Sesongen 2005/2006 kom han på tredjeplass i verdenscupen sammenlagt, bak Jakub Janda og Janne Ahonen.
Andreas Küettel er gift med Dorota Pawlowska fra Polen, som jobber som lege i Danmark. Den borgerlige vielsen foregikk 10. juli 2009 i hoppbakken i Andreas' hjemby Einsiedeln.
I tillegg til å være skihopper er Küttel er utdannet gymnastikk- og turnlærer.
Victoria Francés
Victoria Francés (født 25. oktober 1982) er en spansk illustratør, som er særlig kjent for en rekke bokillustrasjoner og plakater. Illustrasjonene hennes er goth-inspirerte med romantiske motiver fra fantasy-sjangeren, og hennes motiver er ofte jenter i lange kjoler. Victoria har fått innflytelse fra Edgar Allan Poe, Anne Rice og H.P. Lovecraft. Hun er også inspirert av kunsten fra Brian Froud og Arthur Rackham. Hennes første bok som kom ut var Favole, utgitt av Norma Editorial og kom i salg 23. april på Spanias bokdag.
Náin sønn av Grór
Náin sønn av Grór var en dverg av Durins folk i Tolkiens Midgard. Hans far, Grór, var yngste sønn av kong Dáin I, og Grór styrte for sin eldre bror, Thrór, mens denne var borte. Náin var far til Dáin II Jernfot, som senere skulle bli konge over hele Durins folk, da hans slektning Thorin Eikenskjold døde. Náin ble drept i Slaget av Azanulbizar, det siste slaget i krigen mellom dverger og orker. Han ble drept av orken Azog, og hans egen sønn, Dáin, drepte Azog etterpå.
List of Middle-earth Dwarves
Kebumen
Kebumen er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 144 500.
Byen er et utganstpunkt for turistbesøk til Jatijajar-grotten som ligger 49 km vest for byen. Den er den mest interessante grotten i Midt-Java, med sine stalaktitter og stalagmitter.
Schwimm- und Sprunghalle im Europasportpark
Schwimm- und Sprunghalle im Europasportpark (Svømme- og stupehallen i Europasportparken) er en svømmehall i Prenzlauer Berg i Berlins bydel Pankow. Den er arena for internasjonale svømme- og stupekonkurranser og ligger i Landsberger Allee like ved Velodromen i Berlin. Hallens kapasitet er 2 500 tilskuere og med tilleggstribuner 4 000 personer.
10199 Chariklo
Kantaurer antas å stamme fra Kuiperbeltet og befinner seg i ustabile omløpsbaner på grunn av påvirkning fra gasskjempenes gravitasjon. De risikerer å bli kastet ut av solsystemet, kollidere med en planet eller Solen eller bli en kortperiodisk komet.
Chariklos omløpsbane anses å være mer stabil enn Nessus', Chirons og Pholus'. Chariklos nåværende omløpsbane har en estimert 50% overlevelse på 10,3 millioner år.
Værmelding
Værmelding er en melding om været, presentert i ulike medier.
Melding om været ble organisert i de industrialiserte landene i løpet av 1800-tallet. Etter hvert fikk meldingen islett av varsler, men hovedvekten på varselet kom ikke før på 1950-tallet. Den gradvise overgangen fra ren værmelding til værmelding og værvarsling har gjort at begrepene lett blir sammenblandet i dagligtalen.
Monroe (Adams County, Wisconsin)
Monroe, Adams County er et sted i den amerikanske staten Wisconsin. Befolkningen var 363 ved folketellingen i 2000. Stedet er om lag 100 kvadratkilometer og 43 % av dette er vann. Den amerikanske skihopperen Clint Jones kommer fra dette stedet.
Kedungwuni
Kedungwuni er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 117 300.
Hamarøy
Hamarøy, på lulesamisk Hábmer, er en kommune i Salten i Nordland. Den grenser i nordøst mot Narvik, i sør mot Sørfold, i sørvest mot Steigen og i sørøst mot Jokkmokk kommuner. I nord er det kystlinje mot Vestfjorden og i vest ligger innhavet Sagfjorden.
Hamarøy kommune, tidligere Tysfjord kommune og Steigen kommune omtales samlet ofte som Nord-Salten og i enkelte interkommunale sammenhenger som HTS-kommunene.
Hamarøy har et areal på 1 031 kvadratkilometer og et folketall på litt over 2 700. Administrasjonssenteret er Oppeid. Andre befolkningssentra er Presteid, Skutvik, Ulvsvåg, Innhavet, Tranøy (Hamarøy), Drag og Storjorda.
Det nye kommunevåpenet ble tatt i bruk 1. januar 2020 og viser et svanepar som er inspirert av helleristninger på Korsnes. Det gamle kommunevåpenet ble godkjent den 19. februar 1982 og viser en sølvfarget gaupe på blå bunn. Hamarøy er kjent som forfatteren Knut Hamsuns hjemsted.
Geografi
Hamarøys to største innsjøer er Forsvatnet og Reinoksvatnet og det høyeste punktet er Gasskatjåhkkå med en høyde på 1 517 meter. Etter kommunesammenslåingen 1.1.2020 er fjellet Biernatjåhkkå / Bjørntoppen (1520 meter) på grensen mellom Hamarøy og Narvik kommuner høyeste fjell i kommunen.
Hamarøya
Hamarøya er navnet på halvøya som ligger vest for Presteidfjorden, sør for Vestfjorden, nord for Kaldvågfjorden og øst for Økssundet.
Halvøya består egentlig av to halvøyer, en indre del og en ytre del. Den indre delen strekker seg vestover til det korte eidet ved Hamsund mellom Hamsundpollen og Lilandspollen. Oppeid, Tranøy og Presteid ligger på den indre delen som har et lavereliggende åslandskap som deles opp av små innsjøer, poller og fjordarmer.
På den ytre delen, vest for Hamsund, strekker en sammenhengende fjellrekke seg langs nordvestkysten. Hamarøytindan når en høyde på 948 meter over havet, med blant annet landemerket Hamarøyskaftet. Landskapet mellom Kaldvågfjorden og fjellene har tradisjonelt blitt brukt i stor grad til jordbruk. De lave områdene stykkes opp av åser innsjøer og myrområder mellom grendene. Buvåg, Røsvik, Nes og Skutvik ligger på den ytre delen.
Naturreservater
Hamarøy har åtte naturreservater. Sagvassdalen gir vern av fjell og skog i vest. Kvannskogen ligger i vest mellom Kvannvatnet og Varpvatnet og Trollpollen ligger sør for Varpvatnet. Tiltvika, Steinosen/Sjømyrpollen, Lilandsvatnet, Steinslandsosen og Steinslandsvatnet gir vern av viktige våt- og fuglområder langs kysten.
Historie
Hammerø formannskapsdistrikt ble opprettet i 1837 med en utbredelse omtrent som det kommunen har nå. Det ble foretatt noen mindre grensejusteringer i 1964. I 1908 ble den nye skriveformen gjort om til Hamarøy.
Grensejusteringer i 1964
Den 1. januar 1964 ble det iverksatt kommunesammenslåinger og grensejusteringer som fikk betydning for hele Nord-Salten og tilstøtende områder. Leiranger og Nordfold ble slått sammen til en mye større Steigen kommune, mens Hamarøy overførte noen mindre landområder til Steigen og Tysfjord.
I nord ble et område på rundt 16 km² øst for Korsnes med gårdene Tysnes og Molvika og 33 innbyggere overført til Tysfjord. Den opprinnelige grensa gikk nordover fra Bogvetten til Herøyklubben.
I øst/sørøst ble områdene mellom Veggfjellan og Langvikodden overført til Steigen. Den opprinnelige grensa gikk langs vannskillet mellom Straumfjordvatnet og Balkjosen og videre østover langs vannskillet mellom Storvatnet og Hopvatnet. Gårdene Forsan, Sirines, Store Straumfjorden og Svartfjell med 77 innbyggere ble berørt. Arealet var på 117 km².
Kommunereformen 2014–2017
I forbindelse med kommunereformen som ble vedtatt i 2014, ble det avholdt en rådgivende folkeavstemning 29. mai 2016 hvor 75 prosent av de oppmøtte stemmeberettigede stemte for at Hamarøy skulle bestå som egen kommune. Valgalternativet var en eventuell sammenslåing med saltenkommunene Tysfjord, Sørfold, Fauske og Saltdal. Regjeringen har gått inn for en sammenslåing av Hamarøy og den den delen av Tysfjord som ligger sørvest for Tysfjorden.
Samferdsel
Europavei 6 går gjennom Hamarøy i nord-/sørlig retning gjennom Innhavet, Ulvsvåg og Sørkil. Fra Ulvsvåg går fylkesvei 81 østover via Oppeid til Skutvik hvor det er fergeforbindelse videre til Skrova og Svolvær. På Tømmerneset går en veiforbindelse østover til Steigen og veien fra Finnøya tilknyttes europaveien på Innhavet. Fra Oppeid og Hamsund går det veier i nordlig retning til henholdsvis Tranøy og Buvåg.
Nordlandsekspressen har anløp av Skutvik på ruten mellom Svolvær og Bodø. Mellom 1957 og 1990 var det også fergeforbindelse mellom Skutvik og Bogøy.
I perioden 1900 til 1920 ble den 37 kilometer lange veien mellom Skutvik og Tranøy bygd og i 1914 til 1925 ble det bygd vei mellom Ulvsvåg og Korsnes i Tysfjord. Veistrekningen på 24 kilometer ble Nord-Saltens første del av riksvei 50. Halvparten av den 16 kilometer lange strekningen fra Ulvsvåg og østover var bygd i 1950 og ved ferdigstillelsen av Presteidbrua i 1957 ble kommunen knyttet sammen av et sammenhengende veinett. I 1941 var riksvei 50 farbar sørover fra Ulvsvåg til Bonåsjøen i Sørfold.
Kirker
På Presteid ligger Hamarøy kirke som er en arbeidskirke i betong bygd i 1974. Kirken har plass til 300. Sagfjord kirke, som ligger på Karlsøy gård på Finnøya, ble flyttet fra Presteid.
Sør for Innhavet ligger Tømmernes kirke som ble bygd i 1952. Trekirken har plass til 80. På Tranøy ligger det private hellige Dorotheas kapell som ble bygd i 2006.
Arrangementer og festivaler
er en litteraturfestival har blitt arrangert på Hamarøy hvert andre år siden 1982. På Hamsundagene i 1988 ble Hamsun-Selskapet stiftet, og den første ideen til et Hamsunsenter ble lansert.
Troilltampen var en musikkfestival som ble etablert på Hamarøy i 1973 som i årene i ettertid ble arrangert både på Hamarøy, i Tysfjord og i Vågan.
Utdanningsinstitusjoner
Hamarøy kommune har per 2013 fire grunnskoler som ligger i Skutvik, Oppeid, Ulvsvåg og Innhavet. Knut Hamsun videregående skole på Oppeid er en skole for elever fra Hamarøy, Steigen og Tysfjord (primært «Sør»-Tysfjord).
Turisme
Turismen i Hamarøy har i stor grad vært knyttet til Knut Hamsun, naturopplevelser og gjennomgangstrafikken som fergeforbindelsen til Lofoten har skapt. Frem til Lofast ble åpnet i 2007 ble fergestedet Skutvik omtalt som Porten til Lofoten idet den største delen av trafikken fra sør til Lofoten gikk med ferge til Svolvær. Etter åpningen av Lofast mistet ytre Hamarøy det meste av gjennomfartstrafikken, men også i årene etter 2007 har sambandet hatt en stor trafikkøkning i turistsesongene. Hamarøy omtaler seg som Æventyrlandet.
Naturopplevelser
Av naturopplevelser blir ofte Nesstraumen, Glimma, Røttangsstraumen, Hamarøyskaftet og Nes fremhevet. På Ulvsvågskaret er forholdene tilrettelagt for skigåing. Sagelv helleristningsfelt ligger ved Tømmerneset.
Tusenårssted
Hamarøy kommunes tusenårssted er Skogheim gård på Oppeid som Marie og Knut Hamsun drev fra 1911 til 1917. Kommunen plantet ikke tusenårstrær.
Overnattingsbedrifter
Det er overnattingsbedrifter i Skutvik, Nes, Tranøy, Presteid, Oppeid, Ulvsvåg, Sørkil, Innhavet og Notvatn.
Bernard Yago
Bernard Yago (født i juli 1916 i Pass ved Yopougon i Elfenbenskysten, død 5. oktober 1997 i Abidjan) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Abidjan 1960–1994.
Han deltok under Annet Vatikankonsil 1962–1965.
I 1983 ble han kreert til kardinal av pave Paul VI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kaloyan Boyadjiev
Kaloyan Boyadjiev (født 1977 i Sofia) er en bulgarsk danser og koreograf. Han ble medlem av Nasjonalballetten i 2002, og året etter utnevnt til solist. Der har han blant annet danset både i Romeo og Julie, Scarletts Ildfuglen, prinsen i Nøtteknekkeren. Boyadjiev har markert seg som koreograf, og har stått for koreografien i Onkel Vanja på Nationaltheatret i Liv Ullmanns regi, mens han for Nasjonalballetten har skapt ballettene Lost in Time, Frozen Silence, Fade in Black, Open for Discussion og Roundabout.
Boyadjiev er utdannet ved den nasjonale ballettskolen i Sofia. Han var solist ved Pact Ballet i Pretoria i Sør-Afrika og Nasjonalballetten i Sofia, før han kom til Oslo.
Bilibino kjernekraftverk
Bilibino kjernekraftverk er et lite kjernekraftverk og kraftvarmeverk i det nordøstlige Sibir, nærmere bestemt i byen Bilibino i det autonome området Tsjukotka ved Nordishavet. Verket sørger for lokal strømproduksjon og fjernvarme i området. Utbyggingen startet i 1966, og fjerde reaktor startet byggingen i 1977. Installert maksimal elektrisk effekt er nå 45 MW fra fire reaktorer, og produksjonen er om lag 100 GWh årlig.
Vittoria della Rovere
Vittoria della Rovere (født 7. februar 1622 i Pesaro, død 5. mars 1694 i Pisa) var storhertuginne av Toscana. Hun var datter til Federico Ubaldo della Rovere og Claudia de' Medici og giftet seg med istt søskenbarn storhertug Ferdinand II av Toscana i 1634.
Klaten
Klaten er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 116 800.
Saskia Bartusiak
Saskia Bartusiak (født 9. september 1982) er en tysk fotballspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes turnering.
Herøy (Nordland)
Herøy er en øykommune på Helgeland i Nordland.
Geografi
De største øyene i kommunen er Nord-Herøy, Sør-Herøy, Tenna, Indre Øksningan, Ytre Øksningan, Staulen og Seløy. Disse er knyttet sammen med bruer. I sør ligger Husvær og Brasøy som har ferjeforbindelse med Herøy og Alstahaug. I sørvest ligger Sandvær og i vest Gåsvær. Kommunen er omgitt av hav i alle retninger, men grenser i nordøst mot Dønna, i sørøst mot Alstahaug, i sørvest mot Vega. Kommunen har ferjeforbindelse til Søvik i Alstahaug og bruforbindelse til Dønna.
Kommunikasjoner og samferdsel
Herøy består av flere tusen holmer og skjær. Flere av disse er bebodd. Herøy er knyttet sammen med bro til Dønna med Åkviksundet bru (åpnet 1999). Fergesambandet Søvik-Herøy, med to nye skip fra 2014 er det største sambandet. Det er også mulighet å reise med ferge fra Bjørn til Sandnessjøen. Øyene i sør; Husvær, Brasøy og Sandvær betjenes av hurtigbåt, som trafikkerer strekningen Sandnessjøen - Vega. Hoved-øyene i Herøy-samfunnet er knyttet sammen med veifyllinger og broer. Det er åtte broer som fører biltrafikk, i tillegg er der treboer i Sandvær som knytter øyene sammen. I Sandvær er det ikke bilvei.
Dette er de største broene i Herøy:
Nye bro-prosjekter
Grunnet slitasje og endrede behov bygges det i perioden 2021-2023 ny bro over Herøysundet, som er en del av fylkesvei 828. Dagens bro vil bli revet i påvente av den nye. Ett annet prosjekt som igjen har blitt satt på dagsorden politisk, er bro over Brasøystraumen. Denne broa vil eventuelt erstatte fergeruten Flostad - Brasøy, som er en avstikker i fergesambandet Søvik - Herøy. Broa et tenkt fra Tennvalen over til Brasøy. En av utfordringene er bruas høyde over farleden i Brasøystraumen. Prosjektet under utredning i regi av Herøy kommune.
Fastlandsforbindelse
Det har gjennom flere år blitt diskutert rundt fremtidig kommunikasjon for Herøy og Dønna. Disse to kommunene er det største samfunnet i Norge uten fastlandsforbindelse. Gjennom flere år har dette blitt diskutert, bro, tunnel og fyllinger har flere ganger vært på plakaten. I 2015 ble en KVU presentert av Statens vegvesen, som anbefalte undersjøisk tunnel fra Nord-Herøy til Alstahaug. Senere dette året ble det vedtatt av fylkestinget i Nordland å jobbe videre med tunnelen. Fylkesrådet ser da for seg å ha dette realisert på et 30-års perspektiv.
Næringsliv
Hovednæringen i kommunen er innen fiskeoppdrett og foredlingsvirksomhet tilknyttet denne. Andre viktige næringer er landbruk, fiskeri, transport, verkstedindustri og tjenesteytende næringer som reiseliv, handel og kommunikasjon. Bedriftene i kommunen omsetter til sammen årlig for over fire milliarder kroner.
En av de største arbeidsplassene i kommunen er Mowi sitt lakseslakteri som befinner seg i Herøy maritime næringspark, på Hestøya.
Nøn av de største bedriftene i kommunen er: Mowi, Seløy Undervannsservice, North Salmon Service, Bra vask, Kobbvåglaks, Seløy Sjøfarm, Mørenot Aquaculture, Metalltek, Nova Sea, Bra kasser, Herøy servicebåt, Seløy fisk, Inter Nett og Let Sea. Flere av disse bedriftene er tilknyttet oppdrettsnæringen.
Reiseliv og turisme
Herøy er kun fergeturen unna riksvei 17, også kjent som Kystriksveien. De senere år har kommunen opplevd sterk vekst i turist-trafikken. Sommeren 2020 ble det for første gang registrert over 1000 personbilenheter på fergesambandet Søvik-Herøy. Man kan anta at Herøy har opplevd veksten i sammenheng med nabokommunen Vega sin status på Unescos verdensarvliste. I tillegg har Herøy også fått fokus i riksmediene, med fokus på kajakk-padling og naturopplevelser. I tillegg er Herøy kjent for utsikten mot fjellkjeden De syv søstre.
Reiselivsbedriftene i kommunen driver i hovedsak serveringsvirksomhet, i tillegg til overnatting. I tillegg er det bedrifter som satser på naturopplevelser og som driver sykkel- og kajakk-utleie. Seløy kystferie har de senere år blitt kjent som regionens største tilbyder av båtturer i RIB. Disse går i hovedsak fra Herøy og besøker de gamle fiskeværene; Gåsvær, Skibbåtsvær og Sandsundvær.
Kulturminner
På øya Sør-Herøy finnes middelalderkirken Herøy krike, bygd i ca år 1150. Like ved ligger prestegården, som i dag er museum. Museet drives av stiftelsen Helgeland Museum. Andre kulturminner er gravrøyser fra eldre jernalder. Disse finnes i Alstenfjorden på Hjartøy, øst for Engan.
Skoler
I dag er det kun en skole igjen i kommunen, Herøy skole på Sør-Herøy. Skolen har ungdomstrinn og barnetrinnfordelt i to bygninger. Sammen med kulturskole, svømmehall, idrettshall og samfunnshus på samme område. Den nærmeste videregående skolen ligger i Sandnessjøen.
Kultur
Herøy rommer en rik historie. Fiske har alltid sysselsatt Herøyfjerdingene, samtidig som handel og gårdsdrift hørte med. Herøy kirke er ei steinkirke fra 1100-tallet som står på øya Sør-Herøy. Denne ble bygd som en hovedkirke for Helgeland, men er i dag den eneste kirka i Herøy sokn. Kino og film har også sin plass i Herøys historie. De første bildene ble vist allerede i 1906 på Seløy. Senere har det vært fast kino på Sør-Herøy fra rundt 1945. Bygdekinoen har også reist rundt i kommunen. I dag er det bare sistnevnte som har visning én gang i måneden.
Herøy bygdesamling er kommunens museum som drives i samarbeid med Helgeland Museum. Museet har en av landets største og varierte samling innen fiskeri og havbruk, samtidig som de "vanlige" jordbruksgjenstandene har fått sin plass.
Herøydagene arrangeres årlig. Her er det flere konserter, samtidig som kunst, historie og konkurranser har sin plass på programmet.
Revy er en mangeårig tradisjon i Herøy. Ungdomslagene, skolen eller en egen revyforening kan stå for arrangementene.
Schwaige
En Schwaige (tysk, uttales «sjv ai g e »; også Schwaighof eller Schweighof, der Hof betyr «gård») var en fjellbondegård som var spesialisert på melkeproduksjon og ble grunnlagt i løpet av middelalderens kolonialisering av Øst-Alpene. Grunneieren, som var klostre eller fyrster, leide bort landet til en bonde, som vanligvis kunne gi gården (men også avhengighetsforholdet til grunneieren) i arv til sine barn. Schwaiger ble anlagt i høyderegionen over de bestående permanente bosetningene (dvs. i seterregionen) for å oppnå en bedre utnyttelse av disse områdene. Bøndene som leide schwaigene fikk ofte innrømmet privilegier (bl.a. skattereduksjoner), men måtte avlevere en kontraktsfestet mengde ost eller andre produkter til grunnereien. I løpet av det 11. og 12. århundre ble det anlagt noen tusen schwaiger i dagens Sveits, Østerrike, Syd-Tirol og Bayern.
Christian Stockfleth (1715–1750)
Christian de Stockfleth (født 22. desember 1715, død 25. november 1750 i København) var en dansk stiftamtmann, godseier og assessor (dommer) i Højesteret.
Han var sønn av major Vilhelm Stockfleth til Brahesholm og Krengerup i Fyn (1671–1725) og Maria Dorothea født Charisius (1690–1722). Han ble i 1735 hoffjunker og assessor i Hofretten, 1736 viselandsdommer i Fyn, 1738 virkelig justisråd og fungerende landsdommer sammesteds. I 1744 ble han utnevnt til stiftamtmann i Trondhjems stiftamt og tiltrådte 1745 dette embede. I 1747 ble han assessor i Højesteret, og samme år ble han eier av Søholm i Fyn. I 1750 ble han ridder av Dannebrogordenen. Han døde 25. november samme år i København som siste mann av den rangadelige grenen av slekten Stockfleth som stammet fra biskop Henning Stockfleth. I gravskriften over ham heter det at han hadde en munter sjel i et svakt legeme. Han hadde tydeligvis den kjente dikteren Ambrosius Stub boende på Brahesholm som en slags sekretær i flere år.
Han ble gift 1. gang 1739 med Adolphine Christine Rostgaard (1706-1740), datter av oversekretær Frederik Rostgaard; 2. gang 18. april 1749 med Margrethe von Heinen (26. juni 1730–14. februar 1805), dame de l'Union parfaite, datter av major Ulrik Frederik von Heinen til Ulriksholm og Catharina f. von Brüggemann. Hun ble senere (1767) gift med stiftamtmann Caspar Herman Storm.
Brokopondo (distrikt)
Brokopondo er et av ti distrikter i Surinam. Det ligger øst i landet. Administrasjonssenteret er Brokopondo. Distriktet hadde 15 909 innbyggere i 2012.
Bernt Fauske
Bernt Fauske (født 19. februar 1896, død 4. juni 1980) var en norsk skipsreder, predikant, reisearrangør, kystskipper og forfatter. Han kom fra Sykkylven.
Brokopondo (distrikt)
Distriktet er delt inn i seks ressorter:
Bel Ami (sang)
«Bel Ami» (Mer presis «Du hast glück bei den Frau'n, Bel Ami») er en tysk sanghit med melodi av Theo Mackeben og tekst av Hans Fritz Beckmann.
Den ble første gang sunget av Lilli Waldmüller (som Rachel) i spillefilmen Den smukke venn fra 1939, hvor Willi Forst både var regissør og spilte hovedrollen som George Duroy.
Sangen nøt stor populariet i Det tyske riket, noe som er bemerkelsesverdig i lys av det uheroiske refrenget.
Willy Forst mit Odeon Musette-Orchester sang den selv inn. Den ble utgitt på 78-platen Odeon O-2627.
Det finnes også en instrumentalversjon med Will's Trekkspillorkester for Columbia.
Norske versjoner
Det finnes flere norske tekster. Alles versjoner heter «Bel Ami».
Innspillinger
Gunnar Sønstevolds Swing Four har spilt inn en instrumentalversjon i Oslo i november 1939. Den ble utgitt på 78-platen Columbia GN 5055.
Transrapid
Transrapid er en tysk høyhastighets énskinnebane som bruker magnetisk levitasjon. Basert på et patent fra 1934, startet planleggingen av Transrapidsystemet i 1969. Testanlegget ble fullført i 1987 i Emsland, Tyskland. I 1991 ble den tekniske løsningen godkjent av Deutsche Bundesbahn i samarbeid med flere universiteter.
I 2004 ble den første kommersielle banen fullført. Shanghais Maglevbane på 30,5 km forbinder Shanghai med Pudong internasjonale lufthavn. Systemet utvikles og markedsføres i samarbeid av Siemens AG og ThyssenKrupp AG. Kritikere hevder at teknologien ikke er konkurransedyktig i forhold til konvensjonelle høyhastighetstog.
Teknologi
Transrapids maglevsystem benytter en synkron langstator lineær motor langs skinnen både til framdrift og nedbremsing. Elektromagneter i vognen både løfter den fra skinnene, og får framdrift fra den lineære motoren. Siden magnetfeltet kun fungerer i én retning, vil ikke to tog kunne kjøre mot hverandre på samme spor, og dermed minskes faren for kollisjon.
Togene har ingen hjul, aksler, gir eller pantograf. Det ruller ikke, men flyter. Elektronikken garanterer at bakkeklaringen holder seg konstant, vanligvis 10 mm. Det kreves mindre energi å holde det oppe enn det klimaanlegget bruker. All elektronikk ombord får strøm fra banens magnetfelt i hastigheter over 80 km/t. Ved lavere hastigheter benyttes fysisk kontakt. Det er også reservebatterier ombord.
Energiforbruket er omtrent 4,2 Megawatt ved en hastighet på 400 km/t. Ved bremsing føres energi tilbake til elektrisitetsnettet. Unntaket er ved nødstopp, hvor toget bremser ved fysisk kontakt.
Uhell i 2006
På 22. september 2006 kolliderte et Transrapid-tog med et vedlikeholdsfartøy i 170 km/h på et testspor ved Lathen. Vedlikeholdsfartøyet ødela det første togsettet, og veltet over på taket. Dette var den første store ulykken med et Transrapid-tog involvert. Avisene rapporterte om 23 omkomne og flere skadede mennesker. Ulykken ble forårsaket av at det første toget fikk lov til å forlate stasjonen før vedlikeholdsfartøyet hadde blitt flyttet fra sporet. En slik situasjon kan bli forhindret i et produksjonsmiljø ved å installere et automatisk kollideringsforhindrende system.
Magelang
Magelang er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 111 500.
Lurøy
Lurøy er en kommune på Helgeland i Nordland. Halvparten ligger på fastlandet, resten er øyer. Noen øyer har alltid vært kjente sjømerker med sine spesielle fjellformasjoner: Aldra, Lurøy, Stigen, Onøy og Lovund. Lurøy består av 1372 store og små øyer. De 1900 innbyggerne i kommunen fordeler seg på øyer og fastland med en fordelingsprosent på rundt 60/40. Kommunens totale areal er på 1300 km², men bare vel en femtedel, eller 264 km², er land.
Stedsnavnet Lurøy(a) er avledet fra norrøne Lúðrøy hvor første ledd er norrøne lúðr, i betydningen blåseinstrument (av tre, bark, never eller metall) med form som et langt, konisk rør), uthulet stokk (kiste), men tolkningen er noe uklar. Den rådende teorien er at det fra det rundt 700 meter høye fjellet på øya, Lurei- eller Lurifjellet, ved det kan minne om ei kiste.
Geografi
Lurøy grenser i nordøst mot Rødøy, og mot Rana i øst. Over fjordene i sør ligger Nesna og Dønna, ute i havet mot i vest er Træna. Lurøy er beliggende tett opptil polarsirkelen. Det høyeste punktet i kommunen er Strandtindan (1173,5 moh), som danner grensepunkt mot både Rødøy kommune i nord og Rana kommune i øst.
Lurøys kommunesenter på Onøya ble utrustet med nytt rådhus i 2005. Det er broforbindelse mellom Onøya og Lurøya. Andre tettsteder er Solværøyene med fergestedet Sleneset med omkring 330 innbyggere, Lovund med rundt 300 innbyggere, Hestmona, Nesøya, Aldra, Stigen og omkring 1,370 mindre øyer og skjær. Kystriksveien (Riksvei 17) passerer gjennom Lurøy, mer spesifikt tettstedet Stokkvågen.
Historie
Kommunen ble opprettet i 1837.
Lurøyskjelvet er et jordskjelv i 1819 som strakte seg fra Lurøy til svenskegrensen. Det regnes som det sterkeste jordskjelvet i Norge i historisk tid frem til jordskjelvet på Svalbard den 21. februar 2008.
Lurøy ble eget prestegjeld i 1823. Kirka er et ankerfeste og kulturminne i kommunen, og kirkestedet hvor kirka er plassert, har vært det samme siden den første kirke ble satt opp her en gang på 1400-tallet. Dagens kirke er en korskirke fra 1812, den sjette eller syvende kirke på dette sted, og kommunens tusenårssted.
Stormannen Mikkelborg bodde på Lurøy Gård allerede på 1500-tallet, et eierskap som har vært delt med slekten etter Petter Dass. «Gamlehagen» på Lurøy Gård utviklet seg i 1740-1900 og viser en overraskende renessansestil, som i dag utnyttes i turistøyemed.
Under andre verdenskrig var motstandsmannen John Kristoffersen aktiv i den såkalte «Lurøyaffæren», som hadde sin base på nordre Onøy. Tyskerne bygde dessuten Grønsvik hærkystfort like nord for Stokkvågen, som et ledd i forsvaret av fjordinnløpet til Mo i Rana. Fiskerkommunen fikk i 1988 eget kystlag, som hver pinse arrangerer «Kystlagsdagene». Kystkvinnebautane ble reist i 1995, til minne om en viktig ressurs i et typisk fiskersamfunn. I dag er fremdeles primærnæringene sentrale. Lurøy frembrakte en av de tidligste laksefarmer, og akvakultur antas å forbli en økende næring.
Demografi
Kommunen har 23,4% andel barn og unge 0-17 år og en andel 5,8% eldre 80 år og over. 1% av innbyggerne har innvandrerbakgrunn, vestlig. Befolkning per km²: 7,7.
Huo Yuanjia
Huo Yuanjia (født i 1868 i Tianjin i Kina, død 1910) ble en kinesisk legende da han på begynnelsen av 1900-tallet satte seg imot fremmede styremakter og med sin fantastiske kampsportteknikk wushu, forsvarte han Kinas ære.
Etter å ha slått mange motstandere – både kinesere og utenlandske, og startet et eget kung-fu akademi, blir han forgiftet og dør den 14. september 1910. «Wushus ånd» fortsatte å spre seg verden over. I dag blomstrer akademiet og finnes i mer enn 50 land.
Lurøy
Brannvern
Det lokale brannkorpset i Lurøy består av 33 brannkonstabler som alle har de andre jobber og har påtatt seg brannkonstabeljobben i tillegg. Det er folk på oppdrettet, kontorer, sjåfører, bønder, lærere, mekanikere og mere som bidrar.
Lurøy brann og redning fikk ved årskiftet 2022 en 22 fots spesialbåt som skal benyttes til oljevern og brannberedskap sammen med Træna, Hemnes, Nesna og Rana kommuner. Det er IUA Rana som har kjøpt båten som del av oljevernet for området sitt. Båten er en aluminiumsbåt av typen Skarsvåg 22B med en nedfellbar lem i fronten. Båten er stasjonert i Tonnes havn for å dekke brannberedskapen på øyene, Kvarøy og Aldra.
Walter Reder
Walter Reder (født 4. februar 1915 i Freiwaldau i Østerrike-Ungarn, død 26. april 1991 i Wien) var en østerriksk SS-offiser i tysk tjeneste før og under andre verdenskrig. Han oppnådde i løpet av krigen graden Obersturmbannführer, og ble dekorert med Jernkorsets ridderkors samt Det tyske kors i gull.
Reder ble etter krigen dømt for krigsforbrytelser etter å ha deltatt i en massakre i Italia i 1944. Han ble løslatt fra italiensk fengsel i 1985 etter å ha uttrykt anger. Løslatelsen ble kontroversiell siden han fikk en varm velkomst av Østerrikes forsvarsminister, Friedhelm Frischenschlager, da han ankom flyplassen i Wien. Det vakte ytterligere reaksjoner da han like etter trakk tilbake den unnskyldning han hadde kommet med.
Under nazismen og annen verdenskrig
Walter Reder gikk den 9. februar 1933 som medlem av Hitlerjugend inn i Schutzstaffel (SS). I 1936 gikk han ut av SS-Junkerschule i Braunschweig, og kommanderte deretter en rekke forskjellige SS-Totenkopf-enheter under annen verdenskrig.
Han var offiser i SS Pansergrenader, utdannings- og erstatningsbataljon 3 i Warszawa da enheten var aktivt med på å slå ned opprøret i byens jødiske ghetto, fra 19. april 1943 til 16. mai 1943. Senere tjenestegjorde han i 3. SS-Panzergrenadier-Division «Totenkopf» og var sjef for 16. SS-pansergrenaderdivision «Reichsführer-SS» da avdelingen i 1944 drepte 1 834 innebyggere under en massakre i Marzabotto i Italia.
Pangkah
Pangkah er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås til 113 400 (2005).
Walter Reder
Etterkrigstiden
Walter Reder ble arrestert av amerikanerne umiddelbart etter krigen i 1945, og deretter overlevert til britene. Han ble så utlevert til Italia i 1948 for å stilles til ansvar for sine krigsforbrytelser. Da saken kom opp for retten ble han dømt til livsvarig fengsel i 1951. Dommen ble sonet i et militærfengsel i Gaeta, mellom Roma og Napoli.
Reder bosatte seg i Kärnten, der han arbeidet for et parlamentsmedlem fra det konservative og kristne Österreichische Volkspartei.
Reder døde i Wien seks år senere.
Kollin
Adjektivet kollin (av latin collis: «bakke») betegner en region som er preget av bakker. Begrepet brukes med ikke helt sammenfallende definisjoner både i
Commewijne (distrikt)
Commewijne er et av ti distrikter i Surinam. Det ligger nordøst i landet langs kysten. I administrasjonssenteret Nieuw Amsterdam ligger det en større festning som ble bygget for å forsvare området under den andre anglo-nederlandske krig. Distriktet hadde 31 420 innbyggere i 2012.
VM i innebandy for kvinner 1999
Verdensmesterskapet i innebandy for kvinner i 1999 ble arrangert i Borlänge i Sverige 9 til 15. mai. Det var andre gang verdensmesterskapet i innebandy for kvinner ble arrangert og åtte lag deltok.
Harold Ramis
Harold Allen Ramis (født 21. november 1944, død 24. februar 2014) var en amerikansk skuespiller, regissør og manusforfatter, som spesialiserte seg innen komedie.
Ramis' best kjente roller som skuespiller er som Egon Spengler i Ghostbusters (1984) og Russell Ziskey i Rekrutter på ville veier (1981). Han var også en av manusforfatterne til begge filmene. Blant de mest kjente filmene som han både regisserte og bidro med manuset til er komediene Høl i hue (1980), Hjelp, vi må på ferie (1983), En ny dag truer (1993) og Analyze This (1999). Ramis var den opprinnelige sjefmanusforfatteren for TV-serien SCTV, som han også spilte i, samt en av de tre manusforfatterne til filmen Deltagjengen (1978).
Filmene til Ramis har inspirert neste generasjoners komikere og manusforfattere. Filmskapere som Jay Roach, Jake Kasdan, Adam Sandler, Peter Farrelly og Bobby Farrelly har fortalt at de har filmene hans blant sine favoritter. Ramis vant en BAFTA Award for beste originalmanus for En ny dag truer.
Pati
Pati er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 122,800.
Kabupaten Pati
Coronie (distrikt)
Coronie er et av ti distrikter i Surinam. Det ligger nordvest i landet, langs kysten, og hadde 3,391 innbyggere i 2012.
Gjerstad kirke (Osterøy)
Gjerstad kirke (Gjerstad kyrkje) er en langkirke på Osterøy i Hordaland.
En stavkirke fra 1200-tallet ble avløst av en tømmerkirke i 1622, og den nåværende kirken ble bygget i 1871. En rekke gjenstander fra kirken fra hele denne perioden er bevart. Noe av dette befinner seg på Bryggen museum i Bergen, mens noe ble solgt på auksjon på 1800-tallet.
Etter en ombygging i 1957 fikk kirken våpenhus og to sakristier.
Like ved kirken ligger også Osterøy museum med ti bygninger og ca. 12 000 gjenstander fra Osterøy.
Profil
Profil var et norsk tidsskrift som ble utgitt fra 1959 til 1992 med artikler og tekster om litteratur og kultur.
Historikk
Profil kom ut første gang i 1959. Tidsskriftet sprang ut fra Filologen (som er og var tidsskriftet for Det humanistiske fakultet på Universitetet i Oslo). Jan Erik Vold, Dag Solstad og Espen Haavardsholm overtok redaksjonen i 1966.
I 1984 kom det postmoderne Profil med Arne Stav og Morten Søby som redaktører. Bruddet med tidligere Profil var totalt: layout, illustrasjoner og verdier. «Sentralperspektivet er oppløst» og «Politikken er out», konstaterte lederen i TRENDS-nummeret. Med base i Studentersamfundet introduserte det nye Profil Baudrillard og Lyotard. Med Are Eriksen som redaktør fra 1986 ble profilen teoretisk og tverrfaglig. Tidsskriftet endte i 1992 som et fagtidsskrift ved Det humanistiske fakultet på Universitetet i Oslo med Eivind Tjønneland som redaktør.
Profil-medarbeidere
I tillegg var Tor Åge Bringsværd, Øystein Lønn og Kjell Askildsen tilfeldige bidragsydere. Profil bidro også til å gjøre forfattere som Olav H. Hauge kjent.
Leonie Maier
Leonie Maier (født 29. september 1992) er en tysk fotballspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes turnering.
Pekalongan
Pekalongan er en by i provinsen Midt-Java på Java i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 258 000.
Percy Legard
Charles Percy Digby Legard (født 17. juni 1906 i Saltash, død	16. februar 1980 i Ryedale) var en engelsk idrettsmann. Han deltok i sommer-OL i 1932 og 1936, og vinter-OL i 1936 og 1948. Han er den eneste brite som har deltatt i kombinert i OL. Han deltok også i VM på ski.
Legard var født i England, men bodde deretter i Sverige til han var 15 år. Tilbake i England tok han offisersutdannelse ved den britiske hærens krigsskole Sandhurst, og steg senere i gradene til oberstløytnant (lieutenant colonel).
Percy Legard ble britisk mester i skihopping i januar 1929. Mesterskapet, som ble arrangert i St. Moritz, hadde bare fire deltakere, og manglet flere av Storbritannias beste skiløpere. Legard, Guy Nixon og Colin Wyatt var de tre første britene som hoppet over 50 meter på ski. De tre deltok i VM i Oberhof i 1931, der Legard ble nummer 42 av 73 deltakere i spesielt hopp. I kombinert ble han nummer 43 av de 47 deltakerne som fullførte konkurransen. Percy Legard deltok også i VM i Sollefteå i 1934, der han ble nummer 65 av 71 deltakere i spesielt hopp.
I vinter-OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936 deltok han i kombinert, og ble nest sist av de 46 deltakerne som fullførte konkurransen. I vinter-OL i St. Moritz i 1948 deltok han i vinterfemkamp, som var oppvisningsgren. Han ble nummer 10 av de 11 deltakerne som fullførte konkurransen.
Percy Legard deltok i moderne femkamp i sommer-OL i 1932 og 1936. I OL i Los Angeles i 1932 ble han nummer 8, etter at han vant terrengløpet på 4000 meter. I Berlin i 1936 ble han nummer 4 i terrengløpet (også 4000 meter) og nummer 19 sammenlagt.
Lars Hall
Lars «Lasse» Göran Ivar Hall (født 30. april 1927 i Karlskrona, død 26. april 1991 i Täby) var en svensk idrettsutøver som konkurrerte i moderne femkamp.
Aleksandr Dolgopolov
Aleksandr Aleksandrovitsj Dolgopolov (russisk Александр Александрович Долгополов, ukrainsk Oleksandr Oleksandrovytsj Dolhopolov (Олександр Олександрович Долгополов); født 7. november 1988 i Kiev, Ukraina) er en profesjonell ukrainsk tennisspiller.
Rareuptychia clio
Rareuptychia clio er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
En brun sommerfugl, bakvingen med litt tannete ytterkant. Undersiden av forvingen er brun med to lysere tverrbånd i den ytre delen. Bakvingens underside er brun med et skinnende hvitt, rett tverrbånd omtrent i midten. Dette båndet har en tannformet utskudd utover omtrent på midten. Utenfor båndet er det tre uregelmessige, oransje ringer og to svarte flekker. Arten mangler øyeflekker slik man ser dem hos de fleste andre ringvinger.
Levevis
Denne arten lever i primær regnskog mellom 100 og 700 meter over havet. Det finnes lite eller ingenting gress der den lever, derimot mye bambus og palmer, sannsynligvis utvikler larvene seg på noen av disse.
Utbredelse
Arten er utbredt i et lite område i grenseområdene mellom Peru, Brasil og Bolivia.
Starterbakterier
Starterbakterier er melkesyrebakterier som tilsettes melk med den hensikt å syrne den. I meieriindustrien omtales starterkulturen oftest som Syrekultur. Starterkulturer blir vanligvis delt inn i mesofile og termofile kulturer. De mesofile har en optimumstemperatur rundt 30 grader, og de termofile har en optimumstemperatur ved 42 grader. Disse kan igjen deles inn i definerte eller blandingskulturer. Blandingskulturen som brukes til osten Norvegia er en mesofil DL-kultur. Den består av melkesyrebakteriene Lactococcus lactis ssp. lactis, Lactococcus lactis ssp. cremoris, Lactococcus lactis ssp. lactis biovar diacetylactis og Leuconostoc mesenteroides.