cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Endurance-ekspedisjonen
Overvintringen på Elefantøya
Tiden gikk uten at redningen kom, og det langt ut over Wilds opprinnelige optimistiske anslag. Han iverksatte derfor rutiner og aktiviteter for å bøte på kjedsommeligheten. En permanent utkikk etter unnsetningsskipet ble etablert, turnuslister for matlaging og husarbeid ble satt opp, og det ble satt i gang jakt på sel og pingviner. Lørdager ble det holdt konsert, fødselsdager ble feiret, men det var en økende stemning av mismot ettersom dagene gikk uten tegn til unnsetning. Det gikk koldbrann i tærne på Blackborows venstre fot på grunn av forfrysning, og 15. juni måtte de amputeres av legene Macklin og McIlroy. De brukte den siste resten av kloroform fra medisinbeholdningen, og gjennomførte en vellykket operasjon i løpet av 55 minutter.
Den 23. august så det ut til at Wilds beslutning om ikke å bygge opp et kjøttlager ville bli skjebnesvanger. Havet var nå blitt ugjennomtrengelig av pakkis, uten mulighet for bergingsskip å trenge gjennom. Samtidig var de i ferd med å gå tom for forsyninger og det var ingen pingviner igjen langs kysten. Orde-Lees skrev: «Vi blir nødt til å spise den som dør først (...) det sies mange sannhetsord i spøk». Wild vurderte nå seriøst muligheten for en båttur til Deceptionøya og han planla å seile 5. oktober i håp om å møte på en hvalfangstskute. Gruppens prøvelser fikk en brå slutt 30. august 1916 da Shackleton endelig dukket opp med «Yelcho».
Rosshavsgruppen
«Aurora» avgikk fra Hobart julaften 1914 etter å ha blitt forsinket av økonomiske og organisatoriske problemer i Australia. Ankomsten i McMurdo-sundet 15. januar var senere på sesongen enn det som var planlagt. Aeneas Mackintosh som var gruppens leder, la straks planer for en tur med depotlegging på Rossbarrieren. Han mente at Shackleton ville forsøke en kryssing fra Weddellhavet allerede den første sesongen. Verken mennene eller hundene var akklimatisert og ekspedisjonsmedlemmene hadde generelt svært liten erfaring med polare forhold. Den første, hastige ferden på isen resulterte i tap av ti av gruppens 18 sledehunder, ett enkelt og mangelfullt depot. Ikke minst var kostnaden et forfrossent og demoralisert mannskap.
«Aurora» ankret opp ved hovedleiren ved Cape Evans 7. mai, men slet seg fra fortøyningene under en storm og var ikke i stand til å gå inn igjen på grunn av isforholdene. «Aurora» forble innefrosset i isen fram til 12. februar 1916, etter å ha tilbakelagt en distanse på 1600 kilometer før hun kom løs og gikk til New Zealand. Hun hadde med seg mesteparten av landgruppens drivstoff, matrasjoner, bekledning og utstyr, men slederasjonene for depotene hadde blitt losset. For å kunne fullføre sitt oppdrag var den skipbrudne landgruppen nødt til å samle sammen gjenlagte forsyninger fra tidligere ekspedisjoner. Dette gjaldt først og fremst fra Scotts Terra Nova-ekspedisjon som hadde hatt tilhold ved Cape Evans noen år tidligere.
Depotleggingen den andre sesongen startet som planlagt i september 1915. I løpet av de påfølgende månedene ble de nødvendige depotene opprettet. Intervallene mellom depotene var én breddegrad fra over Rossbarrieren til foten av Beardmorebreen. På tilbakeferden fra isbreen begynte mannskapet å plages av skjørbuk; Arnold Spencer-Smith som var ekspedisjonens prest og fotograf, kollapset og døde på barriereisen. Resten av gruppen nådde tilfluktsstedet på Hut Point og kom seg til hektene igjen der. Den 8. mai 1916 bestemte Mackintosh og Victor Hayward seg for å krysse den ustabile sjøisen til Cape Evans. De ble overrasket av en snøstorm og forsvant. De sju overlevende måtte vente under tøffe forhold i ytterligere åtte måneder. Den nyreparerte «Aurora» vendte tilbake 10. januar 1917 for å transportere dem tilbake til sivilisasjonen. Shackleton var om bord i «Aurora» som surnumerær offiser etter å ha blitt nektet kommandoen av myndighetene i New Zealand, Australia og Storbritannia. Disse statene organiserte i fellesskap bergingen av Rosshavsgruppen.
Hjemkomst og etterspill
Ekspedisjonen hadde hatt sin siste kontakt med sivilisasjonen i 1914, og var uvitende om forløpet av første verdenskrig. Nyheten om Shackletons ankomst på Falklandsøyene overskygget knapt krigsnyhetene i britiske aviser 2. juni 1916. Ekspedisjonen vendte hjem i flere puljer på et kritisk stadium av krigen, uten de vanlige honnørene og offentlig mottakelse. Da Shackleton selv omsider returnerte til England 29. mai 1917 etter en kort foredragstur i USA, ble det knapt lagt merke til.
Flesteparten av ekspedisjonsmedlemmene gikk rett inn i krigstjeneste da de vendte tilbake fra Antarktis. I løpet av krigens siste år døde tre av dem – Tim McCarthy som var med på seilasen med «James Caird» og Antarktis-veteranen Alfred Cheetham ble begge drept i kamp, mens Ernest Wild døde av tyfoidfeber under tjeneste i Middelhavet. Flere andre ble skadet, og mange mottok dekorasjoner for tapperhet. Etter et propagandaoppdrag i Buenos Aires, ble Shackleton de siste ukene av krigen sendt på et spesialoppdrag til Murmansk med majors grad. Dette oppholdt ham fram til mars 1919.
Shackleton organiserte deretter sin siste Antarktis-ekspedisjon, Shackleton–Rowett-ekspedisjonen, som seilte fra London 17. september 1921 med «Quest». Shackleton døde av et hjerteinfarkt 5. januar 1922 da «Quest» befant seg ved Sør-Georgia. Av deltakerne på Endurance-ekspedisjonen, deltok Wild, Worsley, Macklin, McIlroy, Hussey, Kerr, McLeod og kokken Green på Shackleton–Rowett-ekspedisjonen. Etter Shackletons død ble det opprinnelige programmet, som inkluderte utforskning av Enderby Land, skrinlagt. Wild ledet en kort sjøreise som bragte dem til Elefantøya. De ankret opp ved Cape Wild og var i stand til å se de gamle landemerkene, men værforholdene hindret dem i å gå i land.
Det tok mer enn 40 år fra Shackletons forsøk før den første vellykkede kryssingen av Antarktis ble gjennomført av Samveldets trans-antarktiske ekspedisjon 1955–58. Denne ekspedisjonen startet kryssingen ved Vahselbukta og fulgte en rute som unngikk Beardmorebreen og mye av Rossbarrieren ved å følge Skeltonbreen ned fra polarplatået. Hele ferden ble gjennomført på 98 dager.
Leo McCarey
Thomas Leo McCarey (født 3. oktober 1898, død 5. juli 1969) var en amerikansk Oscar-vinnende filmregissør, manusforfatter og filmprodusent. I løpet av sitt liv var han involvert i nærmere 200 filmer, mange av dem komedier. Den franske regissøren Jean Renoir uttalte en gang at det ikke fantes noen filmregissør i Hollywood som forsto folk bedre enn Leo McCarey.
Fylkesvei 7292
Fylkesvei 7292 går mellom Steinsvika og Bryggevika i Dønna kommune. Veien er 1,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 187.
Såpeopera
En såpeopera er en type dramaserie som sendes på TV. Det som gjør såpeoperaer forskjellig fra andre dramaserier er at «alt kan skje». Plottene går over flere episoder, og kan føre til at nye ting skjer. Kjente såpeopera er Glamour, Dynastiet, Dallas og Østkantfolk.
Utviklingen av såpeoperaen
Såpeoperaen begynte som amerikanske radioshow i 1920-årene, og ble utvidet til å gå på TV i 1940-årene. Navnet såpeopera kommer av at produksjonene opprinnelig var sponset og/eller hadde reklame for produkter som vaskemidler og såpe fra Procter & Gamble, Colgate-Palmolive og Unilever. Såpeoperaer ble vanligvis sendt på dagtid, og hjemmeværende husmødre var målgruppen.
Britiske BBC kringkaster for tiden verdens lengstvarende radiosåpe kalt The Archers. The Archers er sendt alle hverdager siden 1951, altså i 71 år i 2022, og dramaet har fortsatt 25% lytterandel til sine daglige episoder.
Den amerikanske TV-serien Soap som ble vist på ABC i beste sendetid fra 1977 til 1981 var en parodi på de opprinnelige såpeoperaene og navnet er en veletablert kortform av det engelske «soap opera».
Plott og hendelsesforløp
De fleste såpeoperaer følger livet til en gruppe figurer som bor eller jobber et spesielt sted. Hendelsesforløpet følger gjerne dagliglivet til disse figurene, som virker som den vanlige mannen i gata, bortsett fra det faktumet at såpeoperafigurer gjerne er penere, rikere og mer vellykkede enn den typiske personen som ser på TV-programmet. Såpeoperaer tar vanlige, hverdagslige liv og ekspanderer dem til en grad der de fortsatt er fortrolige, men mer dramatiske.
Romanser, hemmelige forhold, utenomekteskapelige affærer og ekte kjærlighet har vært basismateriale for de fleste såpeoperaer. De såpeoperafigurene folk flest husker har vanligvis vært involvert i en stor romanse, lik den man ser i såkalt «kiosklitteratur». Utrolige tilfeldigheter blir brukt til å utheve dramaet i de fleste såpeoperaer. For eksempel, hvis en ung dame hadde et hemmelig seksuelt forhold med sin videregåendekjæreste, er det garantert at dette forholdet vil føre til komplikasjoner i hennes senere liv... Vanligvis i det tidspunktet der det gjør mest skade (for eksempel på bryllupsdagen hennes). Tidligere ukjente (og ofte ondskapsfulle) tvillinger opptrer ofte, og uforutsigbare hendelser ødelegger bryllup og begravelser. Hvis man ikke ser at en person dør med egne øyne, vil denne personen vanligvis komme tilbake, og dette kan også hende selv om man faktisk ser at personen dør.
Et typisk trekk ved intrigen til de fleste såpeoperaer er at de veksler mellom mange forskjellige hovedpersoner. En episode eller en del av en episode kan f.eks. fortelle om noe en ung kvinne opplever. Så endres fokus til et av hennes familiemedlemmer, naboer, arbeidskolleger osv. Seinere kan så serien vende tilbake til den første personen. Dette gjør det mulig for produsentene å introdusere mange forskjellige slags miljøer, historier og personer, å bringe inn nye hovedpersoner i serien og skifte ut gamle. (Dermed blir det også lettere å si opp eller skifte ut skuespillere.)
Denne formen for intrige er blitt kopiert i svært mange ulike former for serier, også ut over de opprinnelige romantiske og utenom radio og fjernsyn. Den er f.eks. typisk for de norske seriebøkene som ble utviklet av Bladkompaniet – se f.eks. Willy Ustads Fire søsken.
Titirangi
Titirangi er en forstad til Waitakere, en av de fire byene som utgjør Aucklands urbane område i det nordlige New Zealand. Det er et boligområde som ligger 13 kilometer sørvest for Aucklands sentrum, like ved den sørlige delen av Waitakere Ranges åsene.
Mange av husene er bygd inne i den lokale subtropiske regnskogen som dekker Waitakere Ranges. Bygningene har ofte et uvanlig design og står på høye staker for å unngå den fuktige skogbunnen. Disse stakene gjør det også mulig å bygge i bratte åssider uten å grave for mye inn i terrenget. Waitakere Ranges ligger på vestkysten og stopper vindene som blåser inn fra Tasmanhavet. Dette fører til et fuktig klima med mye regn, spesielt i vinterhalvåret. Den lokale regnskogen rommer mange innfødte fugler som Tui og Kereru. Titirangi strekker seg fra stranden Titirangi Beach ved fjorden Manukau Harbour til de høyere delene av åsene i Waitakere Ranges.
Et aktivt lokalteater finnes i den historiske Lopdell House bygningen som også er den eneste som er mer enn to etasjer høy. Mange korte stier og gangveier inn i Waitakere Ranges begynner rundt Titirangi.
Forstaden har legesentre, barneskole, barnehager, bensinstasjon, bibliotek, dagligvarebutikk, brannstasjon, krigsminnesmerke, vannverk, to banker, to teatre, to forsamlingshus, to restauranter, tre kafeer og mange mindre kunst- og håndverksbutikker og gallerier.
Sør for Titirangi ligger fjorden Manukau Harbour, i nordvest Waitakere Ranges skogkledde åser. Disse inneholder blant annet flere store damanlegg som tilfører mye av Auckland vann. I vest ligger flere mer urbane forsteder. Mange newzealendere forbinder navnet med Aucklands mest kjente golfbane, Titirangi Golf Course. Denne ligger forøvrig ikke i Titirangi, men mellom de to tilgrensende forstedene New Lynn og Green Bay. Andre forsteder som grenser opp mot Titirangi er Waima, Konini, Glen Eden, Woodlands Park, Laingholm og Waiatarua
Gastón Pereiro
Gastón Rodrigo Pereiro López (født 11. juni 1995) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for Club Nacional de Football, på lån fra den italienske klubben.
Christian Carl Josias von Bunsen
Liv og virke
Etter studier ved Marburgs og Göttingens universitet ble han utnevnt æresdoktor ved universitetet i Jena 1812, legasjonssekretær ved prøyssiske legasjonen hos paven i 1818, gesandtskap i 1823, sendebud i 1824, ministerresident i 1827-38, sendebud i Bern 1839-41 og London i 1842-54, der han med kraft hevdet Tysklands og Elbenhertugdømmenes rett mot Danmark og undertegnelsen av den såkalte Londonprotokollen 1852.
Ved Krimkrigens utbrudd forordnet Bunsen en politikk som skulle ha knyttet Preussen til vestmaktene, et råd, som allikevel ikke ble fulgt av den prøyssiske regjeringen og som foranlediget at Bunsen avgikk i april 1854. Seinere bosatte seg Bunsen i Tyskland, og var fra 1858 medlem av Preußisches Herrenhaus (friherre).
Hans brevveksling med Fredrik Wilhelm IV er utgitt av Leopold von Ranke (1873) og Briefe an Bunsen von römischen Kardinalen u.s.w. 1818-1837 av F.H. Reusch (1897).
Neptuns måner
Neptuns måner er en gruppe på 14 kjente naturlige satellitter som kretser rundt planeten Neptun. De tre største er Triton, Proteus og Nereid.
Seks måner ble oppdaget av sonden Voyager 2. Av de sist oppdagete månene ble tre funnet i 2003 ved hjelp av teleskop i Chile og på Hawaii.
Voyager fant at månen Triton fremviste et frosset område på den nordlige halvkule, og aktive geysirer i sørpolområdet.
Nereid ser ut til å ha oval form.
Tabell over månene
De neptunske månene er her listet etter omløpsperiode, fra kortest til lengst. Irregulære (fangede) måner er markert med farge.
Fredly kapell
Fredly kapell var et kapell som ble oppført på Stangnes i Sandtorg kommune (idag Harstad kommune).
Kapellet ble påtent i 1984 og brant ned til grunnen.
Trinidad og Tobago under Panamerikanske leker 2011
Trinidad og Tobago under Panamerikanske leker 2011. Trinidad og Tobago deltok i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i perioden 14. og 30. oktober 2011. De kom på tjueførsteplass med to sølv- og to bronsemedaljer.
European Cup Winter Throwing 2010
European Cup Winter Throwing 2010 ble arrangert 20. og 21. mars 2010 på Stade Fernand Fournier i Arles i Frankrike. Dette var den tiende utgaven av denne konkurransen. Arrangør var European Athletics Association og Fédération française d'athlétisme (Det franske friidrettsforbundet).
Konkurransen var både for senior og U23 junior.
Riccardo Ferri
Riccardo Ferri (født 20. august 1963) er en italiensk tidligere fotballspiller.
Meritter
Italiensk seriemester med Inter i 1988/89 Vinner av UEFA Cupen med Inter i 1990/91 og 1993/94
Trichophantasis
Trichophantasis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore til ganske store (20-30 millimeter), svært kraftige, brune trebukker. Oversiden er grovt punktert og knudrete. Antennene er kraftige og markert kortere enn kroppen. Pronotum har gjerne tre store knøler. Dekkvingene er store, ovale og høyt hvelvede, hver dekkvinge med to rader av skarpe knøler. Beina er kraftige og middels lange.
Johannes Aavik
Johannes Aavik (født i Randvere på øya Saaremaa, død 18. mars 1973 i eksil i Stockholm) var en estisk språkforsker og forfatter.
Georg Nicolaus Adelsvärd
Georg Nicolaus Adelsvärd (født 31. august 1810, død 26. november 1878 i Paris) var en svensk adelsmann (friherre) og diplomat.
Adelsvärd var sønn av offiseren Göran Axel Adelsvärd og bror til offiseren Reinhold Casimir Oscar Adelsvärd. Faren ble tatt til fange i Stralsund under Napoleonskrigene og ført til Frankrike, hvor han bosatte seg. Adelsvärd begynte sin diplomatiske løpebane i 1837. Han ble i 1856 svensk-norsk envoyé i St. Petersburg og i 1858 i Paris. Han tok avskjed i 1877.
Johannes Aavik
Barndom og utdanning
Johannes Aavik ble født som sønn av kommuneskriver Mihkel Aavik (1844–1909) og Ann Aavik (1849–1918). Han vokste opp i hovedstaden på øya, Kuressaare. Fra 1898 til 1902 gikk han på gymnaset for gutter på Kuressaare. Etter artium studerte han språk og språkvitskap ved Universitetet i Tartu (1902/1903), på historisk-filologisk institutt i Nizjyn (1903–1905) og ved Helsingfors universitet (1906–1910).
Språklærer
Fra 1919 til 1926 arbeidet Aavik som språklærer ved gymnaset ved Kuressaare; deretter i Tartu (1919–1922) og Jalta (1910/1911). Han publiserte jevnlig i Tartu-avisen Postimees i årene 1912-1914. Fra 1926 til 1934 var Aavik lektor for estisk ved Universitetet i Tartu og lærer ved et gymnas i Tartu. Fra 1933 til 1940 var han privatdosent ved Universitetet i Tartu. Fra 1934 var han også språkreferent (overinspektør for skolene) i det estiske utdannings- og sosialdepartementet. I 1940/1941 arbeidet han i et forlag i Tallinn. I Tallinn bodde Aavik i bydelen Nõmme.
Trichophantasis
Levevis
Disse trebukkene lever på bakken, i savanne-områder.
Maarud Potetgull
Maarud Potetgull er et varemerke for potetgull som produseres av det norske selskapet Maarud AS. Potetgull lages av potetsortene Bruse og Saturna.
Johannes Aavik
Eksil
Etter den sovjetiske okkupasjonen av Estland flyktet Aavik til Sverige (1944). I Stockholm arbeidet han som arkivar. Fra 1945 til 1952 var han dosent i estisk ved Stockholms universitet. I tillegg arbeidet han som oversetter og gav ut språkvitenskapelige artikler.
Maarud Potetgull
Borgarting lagmannsrett avgjorde i 2016 at Maarud ikke hadde enerett på navnet potetgull.
Johannes Aavik
Språkvitenskapsmann
Johannes Aavik hører til de viktigste grunnleggerne av det estiske skriftspråket. Sentralt for Aavik var fornying av ordforrådet, morfologien og syntaksen. Han presenterte det språkpolitiske programmet sitt i 1912 i pamfletten Tuleviku Eesti-keel («Det estiske språket i framtiden»). Aavik innførte mange lånord fra finsk, og programmet hans kan karakteriseres som en dreiing bort fra den tyske påvirkningen estisk var preget av, og i mer finsk-ugrisk led.
Forfatter og oversetter
Aavik var også aktiv i den litterære bevegelsen Noor-Eesti (Det unge Estland). Han var en nær venn av de estiske forfatterne Friedebert Tuglas og Gustav Suits.
Johannes Aavik var kjent som oversetter av verk fra finsk, fransk, engelsk og russisk (bl.a. oversatte han verk av Aino Kallas, Juhani Aho, Guy de Maupassant, Paul Bourget, Edgar Allan Poe og Ivan Turgenev).
Lygesis
Lygesis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brune trebukker. Hodet er nokså lite og noe forlenget foran antennefestene (med snute), antennene omtrent så lange som kroppen. Pronotum er firkantet, noe lengre enn bredt. Dekkvingene er parallellsidige
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Skjønnheten og udyret (1946)
Skjønnheten og udyret (fransk: La Belle et la Bête, først vist i Norge under tittelen Kvinnen og udyret) er en fransk romantisk eventyrfilm fra 1946. Filmen har også innslag av skrekkelementer og bygger på eventyret av samme navn. Den ble regissert av dikteren og filmskaperen Jean Cocteau, og regnes som en klassiker innen europeisk film og eventyrfilmer generelt. Josette Day og Jean Marais spiller hovedrollene, og filmmusikken er komponert av Georges Auric.
Handling
En fattig handelsmann (André) bor sammen med sin sønn Ludovic (Auclair) og tre døtre. To av dem, Félicie (Parély) og Adélaïde (Germon) er ondsinnede og selvopptatt. De utnytter Belle (Day) som om hun var deres tjenestepike. Belle har en beiler, men hun vil ikke gifte seg med ham, siden hun må ta vare på faren.
Hver aften klokken syv spør Udyret om Belle vil gifte seg med ham, og hver gang avslår hun. Ikke desto mindre opparbeider de to en gjensidig tillit, og Belle får en magisk hanske i presang; den gjør det mulig for henne å besøke faren, som var syknet hen under hennes fravær, men kvikner til når han erfarer at hun blir behandlet godt.
Efterhvert får Belle følelser for Udyret, som blir sykere jo friskere hennes far er, og da han er døden nær, forsøker Belle med alle sine krefter å holde ham i live, men det er forgjeves, siden Udyret ikke er lykkes i å bevise sin kjærlighet for henne.
Samtidig dør hennes forsmådde beiler, og kroppen hans blir forvandlet til Udyrets lik, mens Udyret selv livner til og forvandler seg til en prins med samme ansikt som den nå avdøde beileren. (Alle tre skikkelsene ble spilt av Marais.) Prinsen tar Belle i sine armer og bærer henne til sitt rike, men tilsist innrømmer Belle at hun savner Udyret.
Michelinoceras
Michelinoceras var en orthocone av gruppen Nautiloidea som levde fra ordovicium til trias (488-200 millioner år siden). Den spiste fisk og andre smådyr. Fossiler av Michelinoceras ble funnet i 1932 av Foeste.
Mingshan (Benxi)
Mingshan (kinesisk: 明山区; pinyin: Míngshān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Benxi i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 410 km² og teller 300.000 innbyggere (2004).
Administrative enheter
Det består av åtte subdistrikter og en storkommune:
Oh! What a Day
'''«Oh! What a Day»''' er en britisk popsang, skrevet av Mayme Watts og Robert Moseley.
Innspillingen til Craig Douglas ble utgitt på singlen Top Rank JAR 406 i 1960. Arrangør og dirigent var Johnny Spence. B-siden var «Why Why Why».
Svensk versjon
Den svenske tittelen er «Å! Vilken dag».
Borghild
Borghild er et kvinnenavn av norrøn opprinnelse. Navnet kommer fra borg, som betyr nettopp borg eller vern, og hildr som betyr slag, kamp eller strid.
VM i fotball 2006 – Gruppe D
Resultatene i gruppe D i VM i fotball 2006.
Borghild
Navnet har samme betydningen som mannsnavnet Bård.
VM i fotball 2006 – Gruppe D
11. juni 2006
16. juni 2006
Borghild
Utbredelse
Borghild var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 10 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Borghild har i nyere tid vært mest populært på begynnelsen av 1900-tallet, men har siden hatt nedgang i popularitet.
VM i fotball 2006 – Gruppe D
17. juni 2006
Mitsubishi Carisma
Mitsubishi Carisma er en stor familiebil produsert for det Europeiske markedet av Mitsubishi Motors fra 1995 til 2004. Modellnavnet er satt sammen av ordene car (engelsk = bil) og kharisma (gresk = guddommelig/himmelsk gave).
Bulb
En bulb er en del av et skipsskrog, og består av et kuleformet utspring helt forut og under vann. Dens funksjon er å påvirke bølgemønsteret rundt skipet, slik at det møter mindre motstand i vannet. For større skip kan dette redusere drivstofforbruket med 12 % til 15 %.
Mitsubishi Carisma
Bilen ble produsert i samarbeid med Volvo og hadde samme chassis som første generasjon Volvo S40. Bilene ble bygget på NedCar fabrikken i Born, Nederland, som på den tiden ble eid av begge firmaene. Det ble bygd over 350'000 biler i løpet av produksjonstiden.
Bulb
Ved høy hastighet (Froude tall > 0,25) virker bulben positivt ved å skape et bølgesystem i motfase med skrogets eget bølgesystem. Dette endrer trykkfordelingen langs skrogsiden og reduserer slik motstanden. Ved lav hastighet (Froude tall < 0,25) kan bulb virke positivt ved at fyldighet flyttes fra skuldrene og framover.
Mitsubishi Carisma
Carisma ble levert som 4-dørs sedan og 5-dørs kombi, det var flere motoralternativer, bensin fra 1.3 L til 1.8 L, en 1.8 L GDI og en 90 HK, 1.9 L TD turbodiesel levert av Renault. Senere også en 100 HK, 1.9 L DI-D common rail diesel, denne ble også benyttet i Volvo og Renault sine biler.
Bulb
En bulb vil i hovedsak være effektiv på deplasementsskip over omtrent 45 fot og vil være designet for å være mest effektiv ved skipets marsjfart. Planende og halvplanende skrog, samt mindre båter, vil ikke kunne dra nytte av bulb. I dag har praktisk talt alle lasteskip, passerskip og marinefartøy bulb.
Mitsubishi Carisma
Til tross for navnet, hadde Carisma et forholdsvis nøytralt design som skyldtes at bilen var Mitsubishis første forsøk på å komme inn i det konservative europeiske firmabil-markedet. En ansiktsløfning i 2001 gjorde heller ikke mye av seg. Bilen var plassert imellom Lancer og Galant, etter produksjonsstans tok Lancer plassen i Mitsubishis europeiske rekke.
I flere markeder hvor Lancer ikke var tilgjengelig, ble Lancer Evolution solgt som Mitsubishi Carisma GT.
Chassiset ble også brukt av firmaet Proton for å utvikle Proton Waja.
Produksjon og salg
(Kilde: Fact & Figures 2000, Fact & Figures 2005, Mitsubishi Motors websider)
Alice Nordin
Alice Maria Nordin (født 4. mai 1871 i Stockholm, død 26. mai 1948 samme sted) var en svensk skulptør og kunsthåndverker.
Familie
Hun var datter av snekkermester August Nordin, og søster av skulptør og grafiker Hjördis Nordin-Tengbom.
Utdanning
Fra 1890 til 1896 var hun student ved Konstakademien i Stockholm. Hun fortsatte deretter studiene i Paris og Italia.
Kunstnerisk virke
Alice Nordin ble kjent både som skulptør og kunsthåndverker. I tillegg til sine skulpturer formga hun også taklamper, askebegre og andre gjenstander som ble satt i serieproduksjon.
31. serierunde i Bundesliga 2020/21
31. runde i Bundesliga 2020–2021 startet fredag 23. april 2021 med og, runden avsluttet onsdag 12. mai med den utsatte kampen mellom og
Kampen mellom og  ble utsatt grunnet Covid-19 utbrudd i Hertha Berlin.
Kampfakta
'''Fredag 23. april''' <div id="Augsburg v Köln"> '''Lørdag 24. april''' <div id="Mainz 05 v Bayern München"> '''Søndag 25. april''' <div id="Borussia Mönchengladbach v Arminia Bielefeld"> '''Onsdag 12. mai'''
Gísli Konráðsson
Gísli Konráðsson (født 18. juni 1787 i Skagafjörður, død 2. februar 1877) var en islandsk forfatter og folkeminnesamler. Han var far til språkforskeren Konráð Gíslason.
Reichspressekammer
Reichspressekammer var en underavdeling i Reichskulturkammer i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Kammeret administrerte det tredje rikets mediepolitikk overfor nazistpartiets egne utgivelser og også øvrige avisutgivelser. Kontoret var ansvarlig for forsensuren av tyske aviser og for selve avisstrukturen i Tyskland.
Kammeret definerte selv kravene for medlemskap og til å ekskludere utgivere og stenge deres aviser og tidsskrifter uten kompensasjon.
1 473 utgivere ble ekskludert allerede det første året, og i 1936 hadde man eliminert fire femtedeler av den tyske pressen.
Den spartanske hær
Den spartanske hær har sin opprinnelse i oldtidens Hellas, i byen Sparta, hvor menn var vernepliktige fra de var syv til de var 50 år gamle. De spiste minimalt og eide kun det de sto og gikk i, sine våpen, samt en sivmatte til å sove på.
Fontainebleau slott
Slottet var en av de første betydelige manifestasjonene av renessansen i Frankrike, og ble utført av arkitekten Gilles le Breton til erstatning for et eldre slott fra 1100-tallet. Italienske manieristiske malere som Francesco Primaticcio og Niccolò dell'Abbate dekorerte slottet. Arbeidene her ble grunnlaget for Fontainebleauskolen, som var kjernen i den franske manierismen.
Slottet ble videreutviklet under Henrik II (konge 1547-59) og hans dronning Katharina de' Medici som engasjerte arkitektene Philibert Delorme og Jean Bullant. Henrik IV (konge 1559-1610) tilføyde plassen Cour de Princes.
Napoléon brukte slottet som base for sitt styre, trolig for å distansere seg fra det gamle regimet med dets tilknytning til Versailles.
Med amerikansk støtte og på initiativ fra den amerikanske generalen John J. Pershing ble det i 1921 og 1923 etablert to skoletilbud i lokalene til slottet: Conservatoire américain de Fontainebleau underviser i musikk, mens École des Beaux-Arts à Fontainebleau opprinnelig underviste i både arkitektur, malerkunst og skulptur. Etterhvert har kunstskolen konsentrert seg om arkitektur. Fra 1949 til 1966 var slottet NATOs hovedkvarter; som følge av at Charles de Gaulle i 1966 trakk Frankrike ut av NATOs militære samarbeid måtte NATO forlate slottet.
Slottet ble i 1981 oppført på UNESCOs liste over Verdensarven.
Parken
Det som kalles «parken» er i realiteten et skogområde på ca. 280 km², tidligere brukt som kongelig jaktterreng. I dag er området vernet som nasjonalpark. Parken er populær som arena for buldring.
Treet breiasal (Sorbus latifolia, i asalslekten) er endemisk for parken.
Claus Bo Larsen
Claus Bo Larsen (født 28. oktober 1965 i Odense) er en dansk fotballdommer. Han tilhører UEFAs elitedommere, som er de høyst rangerte dommerne i Europa.
Han har ennå ikke (pr. 2008) dømt i EM eller VM, men han dømte i sommer-OL i 2004 og han har flere kamper i Champions League og UEFA-cupen, og han dømte supercupfinalen 2008 mellom Manchester United og Zenit St. Petersburg.
Balders drømmer
Balder har mareritt (et ord som har norrøn opprinnelse, Mare som farer over den som sover) og Odin rir på Sleipner til Helheimen for å undersøke: «Fram reid Odin / farvegen dunde; / til høge halli / åt Hel kom han.» Han finner graven til en volve og gjenoppliver henne. Her, som i mange andre mytologiske fortellinger, skjuler Odin seg bak andre navn: Vegtam – «den reisevante». I deres samtale forteller volven om Balders skjebne og forteller at han skal dø, og broren Hod skal bli hans banemann, og jotunkvinnen Rind vil føde en hevner, hans navn er Vale. Til sist spør Odin henne et spørsmål som avslører hans identitet:
Som med all norrøn visdomsdiktning krever det at vi kjenner myten som ligger bak de enkle hentydningene, og kunnskapen om mytene har vi ofte overlevert i andre tekster. Myten om «De møyene som hulker og gråter og kaster halstørklene sine til himmels» har derimot gått tapt for oss. Svaret på gåten er uviss. Det umulige spørsmålet har således intet navn på møyene, men avslører Odins navn og avslutter samtalen.
Den svenske litteraturprofessoren Mats Malm har spekulert på, selv om det er mulig med flere tolkninger, på at den eneste mor til tre kjemper som er kjent fra den norrøne tradisjonen er Angerboda, som i Gylfaginning er presentert som mor til Lokes avkom: Fenrisulven, Midgardsormen og Hel – alle som har vesentlig betydning i Ragnarok. I siste vers blir også Loke selv navngitt når volven ber Odin om å ri hjem igjen:
Odin mål må kanskje forstås som ikke bare å få innsyn i framtidige hendelser, men også forsøket å påvirke dem, om enn til sist nytteløst som i andre mytiske besøk i underverden: i Gilgamesj og i myten om Orfeus.
Diktet er et av de korteste eddadiktene og består av 14 vers i verseformen fornyrdislag. En del manuskripter av senere datering inneholder ytterligere fem vers, men disse er antatt å være av yngre opprinnelse. Den norske forskeren Sophus Bugge mente det var en mulighet for Balders drømmer i henhold til uttrykksmåte og tone kunne være komponert av den samme forfatteren som Forspjallsljod.
Det eldste opprinnelige bevarte manuskript som inneholder Balders drømmer er AM 748 I 4to.
Marcel Constantin Runcanu
Marcel Constantin Runcanu (født 9. august 1947 i Priseaca, Olt, døde 13. april 1987) var en rumensk prosaforfatter.
Nicolas Oudinot
Charles-Nicolas Oudinot, hertug av Reggio, (født 25. april 1767 i Bar-le-Duc i Frankrike, død 13. september 1847 i Paris) var en av Napoleons marskalker.
Marcel Constantin Runcanu
Han gikk på gymnas i Oradea, og studerte deretter filologi ved Babeș-Bolyai-universitetet i Cluj-Napoca (avsluttet i 1971). Han var en av grunnleggerne av tidsskriftet Echinox i Cluj, var ansatt i redaskjonen i tidsskriftet Tribuna og publiserte også i tidsskriftet Steaua.
Han døde av kreft.
Nicolas Oudinot
Han kom fra en kjøpmannsfamilie, og gikk inn i infanteriet i 1784 som menig soldat. Han ble brigadegeneral i 1794, og divisjonsgeneral i 1799.
I 1809 ble han etter den femte koalisjonskrig marskalk av Frankrike og hertug av Reggio. I 1810 ble han så guvernør av Berlin.
I 1813 hadde han som korps- og armékommandør for Berlinarmeen i oppdrag å gjenerobre Berlin. Etter sitt nederlag i slaget ved Großbeeren måtte han overlate kommandoen til Michel Ney. Ved folkeslaget ved Leipzig var han kommandant for den gamle garde, og ble såret. Som hærfører var han middelmådig, men utmmerket seg ved sine mange krigssår.
Etter Napoléon Bonapartes endelige nederlag i 1815 ble han generalmajor i den kongelige garde.
Juvassåna
Juvassåna (også skrevet Gjuvvassåni) er ei elv i Sirdal og Valle kommuner i Agder. Den renner fra Botnsvatnet til Rosskreppfjorden og utgjør den øverste delen av Kvinavassdraget.
Elva har utspring ved Skammevarden i Rjuven, som en liten navnløs bekk som renner mot sør til Skammevatnet. Derfra renner elva, som her kalles Ussåne, videre ned til Urdeviksvatnet og Botnsvatnet, som ligger på nesten samme høyde, kun adskilt med en kort elvestubb kalt Snorrevadi. Fra sørenden av Botnsvatnet starter selve Juvassåna. Den renner gjennom Gjuvvatnet, som elva har navn etter, og munner ut lengst nord i Rosskreppfjorden. Mellom Gjuvvatnet og Rosskreppfjorden danner elva grensen mellom Aust- og Vest-Agder.
Drexel University
Skolene ved Drexel er:
Sydney Theatre Company
Sydney Theatre Company (STC) er et australsk teaterkompani som holder til i Sydney i New South Wales. STC har oppsetninger i The Wharf Theatre i Dawes Point rundt The Rocks-området til Sydney, i tillegg til Sydney Theatre (som skal hete Roslyn Packer Theatre Walsh Bay fra og med mars 2015 ) og dramaseskjonen til operahuset i Sydney.
Drexel University
Drexel hadde i 2006 totalt 19 882 studenter, og studier opp til doktorgradsnivå. Skolepengene var dette året på US$ 27 650.
Mest populære fag er Business Administration (2 188 studenter), fulgt av mekaniske ingeniørfag (651), IT-fag (499), biologi (475) og sykepleie (469).
Gunnveig
Gunnveig er et sjeldent norsk kvinnenavn med norrøn opprinnelse. Navnet er sammensatt av ledd som betyr «strid» og «kamp». Navnet kan også skrives Gunveig, Gunnvei og Gunveg.
Etymologi
Gunnveig er sammensatt av navneleddene Gunn, fra norrønt gunnr «strid», og -veig, trolig «kamp» eller «helligdom».
Gunnvá er en færøysk form av navnet.
Utbredelse
Gunnveig har norsk navnedag den 3. mars.
Ilon Wikland
Ilon Wikland (født 5. februar 1930 i Tartu i Estland) er en svensk-estisk illustratør.
Ilon Wikland er først og fremst kjent for sine idylliske illustrasjoner til Astrid Lindgrens bøker. Det er bare bøkene om Pippi Langstrømpe og Emil i Lønneberget som har blitt illustrert av andre, henholdsvis Ingrid Vang Nyman og Björn Berg.
Wikland tegner ofte barn med runde kinn og oppstoppernese, men er nøye med detaljer for å finne det som fanger en litterær figurs karakter. Inspirasjon til de rufsete Mattisrøverne i Ronja Røverdatter fant hun i køen på Systembolaget og Karlson på taket i Hallene i Paris. Ofte har hun også brukt sine egne døtre som modeller for figurene i tegningene.
Illon Wikland er datter av sivilingeniør Max Pääbo og kunstner Vida Juse og kom til Sverige som flyktning da hun var fjorten år gammel. Hun har skildret sin egen barndom i boka Den långa, långa resan (norsk tittel Den lange, lange reisen), skrevet sammen med barnebokforfatteren Rose Lagercrantz og utgitt i Stockholm i 1995.
Dallas Bixler
Dallas Denver Bixler (født 17. februar 1910 i Hutchinson i Kansas, død 13. august 1990 i Buena Park i California) var en amerikansk turner.
Han deltok i sommer-OL 1932 i Los Angeles, der han vant gull i svingstang. Dette var det første OL der utøverne konkurrerte i individuelle apparater.
Biografi
Bixler hadde fire brødre og to søstre. Han bodde sine første ti år i Hutchinson. Hans far drev med jordbruksvarer, og hadde fem grønnsaksforretninger i Hutchinson. Han var også en av de første flyverne i Kansas, og jobbet blant andre sammen med brødrene Wright. Men, i 1920 solgte han alle fem butikkene, og familien flyttet til Los Angeles i California. Her gikk han ferdig high school på Los Angeles High School. Her ønsket han egentlig å begynne med amerikansk fotball, men hans far lot ham ikke det på grunn av skaderisikoen. Han fortsatte derfor med turn, en sport han hadde fått interessen for allerede på grammar school. LA High School hadde Albert Hemseth, en av de beste turntrenerne, dette gjorde at valget hans falt på turn.
Etterhvert ble han medlem av turnforeningen Germania Turnverein på Washington Boulevard, der han var medlem til 1927, da han valgte å bytte klubb. Herman Class, som deltok i turn under Sommer-OL 1904 var instruktør i L.A. Athletic Club (LAAC), derfor gikk han dit. I delstatsmesterskapet i 1930 i San Francisco fikk han bronse i den individuelle mangekampen. Imidlertid hadde han ikke råd til å reise til New York for å delta i USA-mesterskapet, som han da var kvalifisert til.
Fem dager før OL i 1932 var det kvalifiseringskonkurranser i USA, både på østkysten og vestkysten. Alfred Jochim, en av Los Angeles' beste turnere, deltok i kvalifiseringen på østkysten, som foregikk i New York. Bixler vant kvalifiseringen på vestkysten; han konkurrerte kun i svingstang. Han vant også svingstang i olympiaden, foran to finner: Heikki Savolainen og Einar Teräsvirta. Finnene hadde en del nye momenter, bl.a. gjorde de avsprang ved å hoppe sidelengs over svingstangen. Bixler lå på tredjeplass etter første øvelse, med 26,7 poeng, men i andre øvelse utførte han bl.a. en baklengs kjempesleng (ryggen i fartsretningen), som han hadde lært av Glenn Berry i 1928, dette bidro til at han vant OL-gull i svingstang. Han fikk 28,4 poeng for denne øvelsen, konkurransens høyeste poengsum.
Før OL i 1984 var han også med som fakkelbærer.
Japansk fiskelus
Japansk fiskelus (Argulus japonicus) er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk, men også tidvis på for eksempel rumpetroll. Arten ble beskrevet i 1900. I USA lever den i hele landet. Vertsfisken er gullfisk, og dermed sprer arten seg med utbredelsen av denne fisken.
Martin Enger
Martin Oscar Enger (født 27. mai 1880 på Hamar, død 3. november 1946 i Trondheim) var en norsk arkitekt. Han spesialiserte seg tidlig på å tegne boliger: småhus, villaer og større boligkompleks. Han tegnet også kapeller og tuberkulosehjem. Han engasjerte seg også for å høyne boligstandarden i Norge, ved å skrive artikler i tidsskrifter og aviser – og holde foredrag. Hans bygninger er karakteristiske for mellomkrigens arkitektur, med trekk fra jugend, klassisisme og funksjonalisme.
Dallas Bixler
Biografi
Han var gift med Virginia og hadde 3 barn.
Martin Enger
Han hadde sin utdannelse fra Trondhjems Tekniske Læreanstalt, der han ble uteksaminert fra arkitektlinjen i 1902. Rett etter eksamen ble han ansatt som tegner hos arkitekt Paul Due i Kristiania. I 1903–1904 var han tegner hos arkitekt Aage Langeland-Mathiesen i København. Han arbeidet deretter ved flere arkitektkontorer i Norge og Danmark. Han var blant annet arkitekt hos M. Thams & Co. i Orkdal i perioden 1908–1910. I 1910–1913 var han bestyrer ved den tekniske aftenskole i Bodø, og hadde egen arkitektpraksis samme sted. Han var bygningsinspektør i Trondhjem i 1913–1916. Deretter flyttet han til Bergen, og var en tid sekretær i Bergen boligråd, før han åpnet egen praksis i 1920. I 1923–1930 var han bygningsinspektør i Fredrikshald. Deretter flyttet han til Trondheim, der han ble boende livet ut. Han hadde privat praksis, og underviste ved Den tekniske aftenskolen og NTH.
Łukasz Jarosiński
Łukasz Zdzislaw Jarosiński (født 7. oktober 1988) er en polsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er keepertrener for s utviklingsavdeling.
Han er oppvokst i Wałbrzych og spilte mest volleyball og basketball før han begynte med fotballen og hadde tre sesonger med det lokale Górnik Wałbrzych, samt landskamper på U17- og U18-nivå.
Det ble i februar 2012 kjent at han skulle trene med Alta IF. Han hadde siden 2007 spilt i den polske toppklubben Wisła Kraków, men det siste året bare vært utlånt til MKS Kluczbork som spilte i andre divisjon. Dagen etter innrømmet han at oppholdet i Alta var et springbrett for å spille i større ligaer. Treneren Rune Repvik mente han hadde en «crazy» måte å spille på og tok han med til La Manga. Den 15. mars 2012 signerte han da endelig en to-årskontrakt for Alta, samtidig med Rune Ertsås. Etter å ha hatt sin første trening med den 9. januar 2014, gikk han dit som erstatter for amerikaneren Steve Clark (født 1986), og stod til i august 2015 da han gikk til på en 1-årskontrakt, da som erstatter for Anders Gundersen (født 1994) som var på utlån til. Han ble etterfulgt i av Tarjei Aase Omenås (født 1992).
Han spilte bare 37 kamper for og 45 kamper for  før overgangen til.
Leptachrous
Utseende
En middelsstore, slank, blank, gulbrun trebukk. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er sekskantet, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Hode og pronotum har en mørk midtstripe. Dekkvingene er nesten jevnbrede, fint hårete, med brede lengdefurer. Beina har litt fortykkede lår.
Utbredelse
Arten er endemisk for New Zealand.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Sjakk-OL 1974
Sjakk-OL 1974 (sjakkolympiaden) ble arrangert i Nice i Frankrike i 1974.
Leptachrous
Eksterne lenker
Leptachrous strigipennis Leptachrous strigipennis
Mount K2
Mount K2 er et fjell i Jasper nasjonalpark i Alberta i Canada, 1,5 km øst for Mount Kitchener.
Fjellet fikk sitt navn i 1938, og navnet indikerer sannsynligvis at fjellet kan betraktes som en lavere del av Mt. Kitchener.
Fjellet er 3 090 m høyt.
Buffalo Bills i NFL-sesongen 2023
Buffalo Bills spiller i lagets 64. sesong i National Football League, niende under eierne Terry og Kim Pegula og syvende under hovedtrener Sean McDermott og general manager Brandon Beane. De vil forsøke å forbedre på fjorårets lagrekord på 13–3, vinne divisjonstittelen i AFC East for fjerdeår på rad og nå sluttspillet for femte år på rad, nå Super Bowl for første gang siden 1993 og sikre lagets første Super Bowl-tittel.
Terminliste
Noter <!--
Uke 5: mot Jacksonville Jaguars
NFL International Series
Conference
-->
Thomas Yeh Sheng-nan
Thomas Yeh Sheng-nan (kinesisk: 葉勝男, pinyin: Yè Shèngnán; født 26. juni 1941 i Takao/Kaohsiung i Taiwan i Keiserriket Japan) er katolsk erkebiskop og nuntius.
Han ble bispeviet av kuriekardinalen Edward Idris Cassidy den 20. desember 1998, medkonsekratorer var jurieerkebiskop Carlo Maria Viganò og den emeriterte erkebiskop av Taipeh, Stanislaus Lo Kuang.
Han var pavelig nuntius i Sri Lanka (1998–2004), og ble deretter nuntius til Algerie og Tunisia.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
EM i friidrett 1986 – Maraton menn
Dette er de offisielle resultatene for øvelsen maraton herrer ved EM i friidrett 1986 i Stuttgart, Vest-Tyskland som ble avholdt den 30. august.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Argulus intectus
Argulus intectus er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk, men også tidvis på for eksempel rumpetroll. Arten ble beskrevet først i 1944.
Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et naupilus-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.
NTNU Smart Sustainable Cities
NTNU Smart Sustainable Cities er en tverrfaglig kunnskapsklynge av arkitekter, planleggere, designere, kunstnere, teknologer, IKT-spesialister, samfunns- og økonomiforskere.
NTNU Smart Sustainable Cities koordinerer og er vertskap for ulike prosjekter og programmer, blant annet +CityxChange (Positive City ExChange), et smartbyprosjekt som har fått bevilgninger fra EUs Horisont 2020. NTNU er vertskap og leder +CityxChange-konsortiet i samarbeid med Trondheim kommune og Limerick City and County Council i Irland. Trondheim og Limerick er utpekt som europeiske foregangsbyer, «fyrtårnbyer». De to byene skal gjennomføre prosjekter som viser løsninger for lønnsomme, fornybare energiløsninger. Det skal demonstreres og testes løsninger som bidrar til innovasjon, grønn næringsutvikling og bærekraftig utvikling.
Cromwell Hospital
The Cromwell Hospital er et sykehus i Kensington i London, som ble åpnet i 1981. Sykehuset er mest kjent for å ha vært det stedet fotballspilleren George Best døde.
Jiří Lehečka
Jiří Lehečka (født 8. november 2001 i Mladá Boleslav) er en tsjekkisk profesjonell tennisspiller.
Han har deltatt i hovedtablået i Grand Slam-sammenheng ved to anledninger.
Caraga (Davao Oriental)
Caraga er en kommune i provinsen Davao Oriental på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 33 481 i 6 171 husstander.
Barangayer
På landsbygda er en barangay en landsby med omland. I byene kan man sammenligne en barangay men våre bydeler, alle med et visst selvstyre.
Ramon Pascal Lundqvist
Ramon Pascal Lundqvist  (født 10. mai 1997) er en svensk fotballspiller som spiller for.
Meistriliiga 2021
Meistriliiga 2021 var den 31. sesongen av Meistriliiga. Regjerende mestere Flora klarte ikke å forsvare tittelen og vant sitt tiende seriemesterskap.
Resultattabell
Hvert lag skal spille mot hverandre fire ganger, to ganger hjemme og to ganger borte. Totalt 180 kamper vil bli spilt, med 36 kamper for hvert lag.
Topp seks runde 28–32
Lag spiller mot hverandre én gang, enten hjemme eller borte.
Lars Monrad Lassen
Lars Monrad Lassen (født 1. august 1820 i Bergen, død 18. januar 1858 i Christiania var en norsk embetsmann.
Lassen var sønn av Albert Lassen og Abigael Vogt Monrad. Han ble student i 1837 og cand. jur. i 1842. Samme år ble han ansatt i postverket. I 1847 ble han byråsjef og i 1853 ekspedisjonssjef for postkontoret i Indredepartementet. I dette embetet hadde han ledelsen over det norske postvesenet. Han tok avskjed med vartpenger i 1857 og døde året etter.
Eldsfjellet (Meland)
Eldsfjellet er et fjell nord på Holsnøy i Alver kommune i Vestland. Toppen var det høyeste punktet i det som tidligere var Meland kommune før Kommunereformen i 2020.
Fjellet ligger i et bredt belte av bergarten anortositt, som gir et relativt surt og fattig jordsmonn. Fjellet har derfor lite vegetasjon og mye bart fjell.
USS «Curtis Wilbur» (DDG-54)
USS «Curtis Wilbur» (DDG-54) er en destroyer i Arleigh Burke-klassen med hjemmehavn i Yokosuka i Japan. Skipet som er oppkalt etter Curtis D. Wilbur, tilhører Stillehavsflåten i den amerikanske marinen.
Smoke! Smoke! Smoke! (That Cigarette)
'''«Smoke! Smoke! Smoke! (That Cigarette)»''' er en amerikansk noveltysang i western swing-genren, skrevet av Merle Travis og Tex Williams, til Williams og hans talking blues-måte å synge på. Travis skrev mesteparten av sangen.