cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Løsgjengerloven
Løsgjengerloven var en norsk lov som trådte i kraft 1. august 1907 og rettet seg mot tre fenomener:
Bakgrunn og justeringer
Loven hadde særlig til formål å begrense omstreiferiet, som ble regnet som et stort samfunnsproblem. I Ot.prp. nr. 2 (1898–99) side 1 står det:
Endelig opphevelse
Den 18. juni 2004 fremmet Inga Marte Thorkildsen fra Sosialistisk Venstreparti et dokument 8-forslag om å oppheve løsgjengerloven, og derigjennom forbudet mot tigging. Den 8. september 2005 ble forslaget behandlet av justiskomiteen på Stortinget under Kjell Magne Bondeviks andre regjering, og 9. september 2005 fremmet justisminister Odd Einar Dørum fra Venstre en odelstingsproposisjon hvor løsgjengerloven ble foreslått opphevet. Den 8. desember 2005 ble det lagt frem en innstilling fra justiskomiteen, den 20. desember 2005 ble forslaget behandlet av lagtinget og lovens opphevelse ble sanksjonert i statsråd den 21. desember 2005.
Løsgjengerloven ble opphevet med virkning fra 1. januar 2006, med unntak av § 11 om betleri (tigging) som ble opphevet med virkning fra 1. juli 2006.
Forsøk på gjeninnføring av tiggeforbud
I Norge gikk tigging tidligere under lovens bestemmelser om «betleri».
Azim Khan
Azim Khan var afghansk guvernør av Kashmir i perioden 1810–16. Før ham var Abdullah Khan Alukzai (1796–1808) guvernør.
Løsgjengerloven
Forsøk på gjeninnføring av tiggeforbud
På sitt landsmøte på Gardermoen vedtok partiet Høyre den 24. mai 2012 å arbeide for å gjeninnføre forbudet mot tigging.
Azim Khan
Azim Khan måtte betale Ranjit Singh en årlig skatt på 8 lakh rupees. Han nektet å betale og Ranjit Singh invaderte og oppnevnte sin yngre bror Jabbar Khan som guvernør. Jabbar Khan ble slått av Ranjit Singh sin hær i 1819.
Løsgjengerloven
Forsøk på gjeninnføring av tiggeforbud
Oslo bystyre vedtok den 6. juni 2006 å forby tigging lokalt, men Justisdepartementet konkluderte med at forbudet var lovstridig. Forslaget var kontroversielt, fordi det var rettet mot personer som tigger til eget livsopphold og ikke gatemusikanter og organisasjoner. Den 15. mai 2013 behandlet bystyret et forslag om et lokalt tiggeforbud innenfor ring 2 i Oslo, samt i og på all kollektivtransport, ved kjøpesentre og ved boliger. Forslaget ble avvist av Stortingets finanskomité.
I et lovforslag som ble sendt ut på høring av Erna Solbergs regjering den 21. mars 2014, ble opphevelsen av Løsgjengerloven kritisert. Høringen omtalte tiggere fra Øst-Europa, hovedsakelig rumenere, som et problem i flere større byer.
Den 10. juni 2014 inngikk Solbergregjeringen en avtale med Senterpartiet om å danne et flertall for tiggeforbud. En endring av § 14 i Politiloven ble vedtatt av Stortinget 16. juni 2014, med andre gangs vedtak den 20. juni 2014. Den 1. juli ble det opp til den enkelte kommune å innføre et lokalt forbud. Lillesand og Arendal vedtok å innføre forbud 19. juni, mens andre store kommuner valgte å stille seg avventende. Et lovforslag om nasjonalt tiggeforbud ble sendt ut på høring 22. januar 2015, med frist til 15. februar 2015. I april 2014 fremmet Høyre/Frp-regjeringen et lovforslag som åpner for kommunale tiggeforbud. Og den 1. juli 2015 ble det opp til den enkelte kommune å innføre et lokalt forbud. Lillesand og Arendal vedtok å innføre forbud 19. juni.
Den 5. februar 2015 trakk Senterpartiet tilbake sin støtte til et nasjonalt tiggeforbud. Dermed manglet lovforslaget flertall i Stortinget, og samme dag ble det trukket tilbake.
Etter at det i Brennpunkt på NRK i april 2017 ble avslørt et tiggernettverk i Bergen som tjener penger på prostitusjon, tyveri og salg av illegale rusmidler, i tillegg til tigging ble det vedtatt tiggeforbud i Sola kommune 9. mai 2017. Også i Os kommune står et tiggeforbud på trappene.
Uniform Resource Identifier
En uniform ressursidentifikator (URI, engelsk: «Uniform Resource Identifier») er en kompakt streng av tegn som identifiserer en abstrakt eller fysisk ressurs. En URI kan videre klassifiseres som en lokator eller et navn, eller begge deler.
Uniform Resource Identifier var opprinnelig kalt Universal Resource Identifiers, og ble spesifisert i RFC 1630 av Tim Berners-Lee i 1994. URI-spesifikasjonen definerer en felles syntaks for identifisering og adressering av objekter på Internett. Uniform Resource Locator (uniform ressurlokator, URL) og Uniform Resource Name (uniformt ressursnavn, URN) er begge mer spesifikke former av URI.
Mens URI-er kun tillater ASCII-tegn, støtter den nye  IRI-standarden (internasjonalisert ressursidentifikator, engelsk: «Internationalized Resource Identifier») hele det langt større  Unicode-tegnsettet.
URI i forhold til URN og URL
En URN er tilsvarende en persons navn eller personnummer, mens en URL er tilsvarende hans eller hennes gateadresse. En URN definerer objektets identitet, mens URL-en gir en metode for å finne objektet.
En typisk URN er ISBN-systemet. ISBN 9788205248939 (URN:ISBN:9788205248939) refererer en unik versjon av Hamsuns Sult. For å finne frem til dette objektet, for å lese boken, så trenger man også å vite dets plassering; en URL. URL-en til dette objektet kan f.eks være file:///C:/MyDocuments/Sult.pdf som refererer til en elektronisk fil lagret lokalt på platelageret i en hjemmedatamaskin. URN-er og URL-er utfyller mao. hverandre.
På samme måte kan en internasjonalisert ressursidentifikator (IRI) bli klassifisert som en lokator (IRL) eller et navn (IRN) eller begge deler (IRI).
Syntaks
En URI består av to deler, et skjemanavn og en skjemaspesifikk streng, adskilt av et kolon. Man har f.eks skjemanavn som mailto, http og ftp, som hver definerer sine egen syntaks for hvordan en gyldig adresse ser ut.
Skjemanavnet er ofte det samme som, eller basert på protokollnavnet. Det er dog ikke noen regel som tilsier at det må være slik.
Selv om den skjemaspesifikke delen av en URI defineres av spesifikasjonen for det skjemaet, så er det det også fastsatt enkelte regler i URI-spesifikasjonen for gyldige tegn, og hvordan man kan kode spesialtegn.
Et annet eksempel
Musikkprogrammet Spotify bruker URI til å identifisere musikk og album lett tilgjengelig. Et eksempel på dette er "spotify:track:70mSIaKV6BQsQ2cWL0dKwa" som refererer til "Peer Gynt - In The Hall Of The Mountain King" av Edvard Grieg. Ved bruk av URI, vil det bli enklere for forbrukeren å søke etter sanger og albumer, samt å dele dette via sosiale nettjenester som det hovedsakelig i dette tilfellet er bygget for.
Sluse
Sluse, eller et sluseanlegg, er en innretning på en elv eller en kanal som gjør det mulig å heve og senke båter og andre vanngående fartøy fra ett vannivå til et annet, slik at forsering av høydedrag, stryk eller dammer kan gjøres uten lange omveier, tunneler eller akvedukter. Betegnelsen sluse stammer fra nederlandske sluiss i betydningen «lukke, stenge».
Virkemåte
Et problem med sluser i kanaler er at de drenerer den øvre delen av kanalen når vann slippes ut i den nedre. Man må sørge for at kanalen etterfylles i samme rate som den tømmes. Ofte gjøres dette ved hjelp av elver, men andre steder pumpes vann fra den nedre delen av en sluse opp i den øvre. Enkelte sluser opererer ved at den sparer vannet som tømmes ut ved senking og pumper det inn igjen ved heving. Slike sluser forbruker knapt noe vann fra den øvre delen av kanalen.
Historie
Dagens slusesystem antas å ha blitt oppfunnet i Europa i middelalderen. De tidligste slusene oppstod dog som et resultat av at man hadde demmet opp elver for at de skulle bli dype nok til båtfart. Elvene ville da bestå av forskjellige nivåer med dypt vann. Ved demningene måtte båtene heves eller senkes. Primitive slusesystem, brukt blant annet i Kina, bestod ganske enkelt av en port i demningen som ble åpnet en kort stund mens båten ble dratt motstrøms etter tau. Metoden var imidlertid farlig og mange båter gikk tapt i operasjonen på grunn av den sterke strømmen som oppstod når man åpnet portene.
Den første slusemodellen besto av en enkel luke i demningen som kunne åpnes og lukkes. Det gjorde at båter på vei nedstrøms kunne følge det brusende vannet, og båter på vei oppstrøms kunne, ofte ved hjelp av slepebåter fra kanalbreddene, taues opp de midlertidige strykene. Når båten hadde passert kunne luken raskt lukkes igjen. Slusen innebar stort sett en kontrollert og kort stryk, derfor var det ikke uvanlig at båter ble skadet eller sank i strømmen. Selv om de tidligere ble brukt i ganske stor grad, har de nå blitt utkonkurrert av mer moderne utforming. Dückerschleuse i Nord-Tyskland, som stammer fra 1300-tallet, er et typisk eksempel på slike sluser.
For å unngå de voldsomme strømmene som oppstår når kun én sluseport brukes, ble det allerede i antikken påbegynt forsøk med sluser bestående av to adskilte sluseporter. Hvor disse modellene først ble produsert er ikke klart, men skriftlige dokumenter finnes fra 900-tallets Kina, og det er mulig at de ble brukt allerede i Romerriket. Utviklingen etter dette har dreid seg om det samme prinsippet, og i de fleste tilfeller innebar å finpusse metodene for åpning og lukking av portene samt justering av vannflaten.
Sammen med slusene i den svenske Karl IXs kanal som knyttet sammen Hjälmaren med Mälaren regnes Lilla Edets sluse som en av de eldste i Sverige. Den sto ferdig i 1607 og som førte eller brakte båttrafikken forbi en fire meter høy foss i Götaelven. Den eldste finske slusen finnes i Mustio i Karis og ble trolig bygget i 1745.
Kjente sluser
Det er sluser en mengde steder i verden, blant annet i den eldgamle Keiserkanalen i Kina, i Panamakanalen, Volga, Göta kanal og kanalene i Storbritannia. Verdens største sluse er Kieldrecht slusen, eller også kjent som Deurgank Dock slusen fordi den går inn til Deurgank havneområde, Antwerpen i Belgia. Lengde 500 meter, bredde 68 meter og dybde 17,8 meter (26 på det dypeste), den har fire skyveporter. Både i lengde og totalt volum (lengde × bredde × forskjell i vannstand), er Kieldrecht Lock den største i verden. I havneområde i Antwerpen finner man også verdens nest største sluse, Berendrecht. Carrapatelo slusen i elven Douro, Portugal, er med sin høyde på 35 meter er den høyeste/dypeste i verden, og den er 85 meter lang og 12 meter bred.
Norske sluseanlegg
Det er også sluser flere steder i Norge:
Wish You Were Here (Pink Floyd-album)
Wish You Were Here er det niende studioalbumet fra Pink Floyd, utgitt 12. september 1975. Albumet inneholder blant annet to av bandets mest kjente låter, «Shine On You Crazy Diamond» og tittelsporet «Wish You Were Here».
Albumet har to overordnede temaer, det å forsvinne fra omverdenen på grunn av mentale lidelser, samt kritikk av musikkbransjen. Temaet mentale lidelser er særlig fremhevet i låten «Shine On You Crazy Diamond», en hyllest til det tidligere bandmedlemmet Syd Barrett - som tilfeldigvis dukket opp i studio mens bandet drev med miksingen av nevnte låt. To av sangene, «Welcome to the Machine» og «Have a Cigar» var sterk kritikk av musikkbransjen og forteller blant annet om kyniske og ignorante ledere i plateselskapene.
Albumet har solgt over 13 millioner enheter på verdensbasis, men analyser fra ChartMasters anslår det totale salget til 22,3 millioner enheter. Dette gjør albumet til det 37. mest solgte studioalbum gjennom tidene. I 1998 stemte leserne av Q magazine Wish You Were Here til det 34. beste albumet gjennom tidene. I 2003 kom albumet på 209.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over de 500 beste albumene gjennom tidene, til tross for at magasinets opprinnelige albumanmeldelse i 1975 ikke på langt nær var like positiv. Magasinets journalist Ben Edmonds skrev 6. november 1975 at albumet og bandet manglet følelse: «Passion is everything of which Pink Floyd is devoid».
Forberedelser
Etter suksessen med The Dark Side of the Moon var medlemmene usikre på bandets fremtid og hvilken musikalsk retning de skulle ta. Det ville bli vanskelig å overgå den populariteten det forrige albumet hadde oppnådd, så de tenkte først å vende tilbake til sin eksperimentelle fortid. Et prosjekt som ble satt i gang, var innspillinger under arbeidstittelen Household Objects, der samtlige instrumenter skulle være vanlig husgeråd og hverdagslige saker og ting. Eksempler på «instrumenter» som ble brukt var vinglass, gummistrikker og gryter. Prosjektet ble etter kort tid avsluttet, da de fant at det ville være mer praktisk å benytte konvensjonelle musikkinstrumenter. To instrumentale låter ble innspilt, «The Hard Way» og «Wine Glasses». Innspillingene ble utgitt i 2011 som bonusspor på samleboksene The Dark Side of the Moon (Immersion Box Set) og Wish You Were Here (Experience Version og Immersion Box Set). «The Hard Way» kan minne om en tidlig versjon av «Have a Cigar», mens «Wine Glasses» ble lettere omarbeidet til innledningen av «Shine On You Crazy Diamond».
Innspilling
Pink Floyd henvendte seg til lydteknikeren Alan Parsons, som de hadde samarbeidet med på The Dark Side of the Moon. Parsons takket nei, da han var i gang med sitt eget prosjekt, Alan Parsons Project. De tok derfor kontakt med Brian Humphries, som var lydtekniker på albumet More, og som hadde gitt avgjørende hjelp med lyden under konserter i 1974. Humphries var ukjent med det tekniske utstyret i Abbey Road Studios, men satte i gang arbeidet med innspillingene. På grunn av liten erfaring med studiooppsettet, kom han i skade for å slette grunnsporet med bass, trommer og synthesizer til «Shine On ...», slik at de måtte gjøre innspilingen av låten på nytt. Humphries ville ikke ta skylden for dette uhellet alene, og pekte på «en viss gitarist som likte å eksperimentere, og var litt for klåfingret...»
Innspillingene ble gjort i Abbey Road Studios' studio 3 fra januar til juli 1975. Både medlemmene i Pink Floyd og lydtekniker Brian Humphries har beskrevet innspillingsdagene som langtekkelige og kjedelige, og enkelte dager ble det ikke gjort noen innspillinger i det hele tatt. Humphries kunne etter kort tid merke den urolige stemningen – Roger Waters var irritert og lot det gå ut over Rick Wright, Nick Mason var lei stadige overdubbinger og David Gilmour ville helst spille de låtene de allerede hadde øvd inn. Mason var på dette tidspunktet inne i en skilsmisseprosess, og dette gikk ut over konsentrasjonen og fokuset på musikken. Etter en periode der ingenting skjedde, begynte bandet sakte, men sikkert å lage nye låter og innspillinger. Waters skrev to nye låter om musikkbransjen og plateselskapene, som han mente var full av kyniske og ignorante ledere. I teksten til «Have a Cigar» fikk Waters gitt et godt eksempel på hvor lite han syntes disse egentlig brydde seg om musikk og musikere, da han la inn noe hadde hørt flere ganger i løpet av karrieren: «The band is just fantastic, that is really what I think. Oh, by the way - which one is Pink?» På «Welcome to the Machine» blir en ny og uerfaren musiker ønsket velkommen til maskinen, altså musikkbransjen, med en rekke advarsler og dystre fremtidsutsikter.
Roger Waters hadde fått problemer med stemmebåndet etter innspillingen av vokalen til «Shine On You Crazy Diamond» og etter flere mislykkede forsøk på å synge «Have a Cigar», spurte han David Gilmour om han ville synge hovedvokalen. Gilmour mente låten ikke passet for ham og gikk til nabostudioet der Roy Harper holdt på med innspillinger. Gilmour hadde lagt på gitar på enkelte låter for Harper, og Harper ville gjerne gjengjelde tjenesten med å synge «Have a Cigar». Roger Waters angret senere på denne avgjørelsen, og mente han burde ha sunget låten selv.
Syd Barretts besøk i studio
Under miksingen av «Shine On You Crazy Diamond» inntraff et av de mest omtalte øyeblikkene i Pink Floyds historie, da Syd Barrett plutselig en dag møtte opp i studio. 5. juni 1975, samme dag som David Gilmour giftet seg med sin første kone Ginger, drev bandet på med sluttmiksingen av «Shine On ...». De ble gjort oppmerksomme på en mann som satt i kontrollrommet - en blek og fet mann med barbert hode og barberte øyebryn. Waters, Gilmour, Wright og Mason tittet kjapt bort på mannen og trodde det kanskje var en EMI-ansatt eller noe. Så stoppet Gilmour opp for å ta en nærmere kikk på mannen, da han syntes det var noe kjent ved ham. Etter en kort stund spurte Gilmour: «Er det deg, Syd?». Barrett tittet opp med et uttrykksløst ansikt, men kunne etter hvert fortelle at han nå var klar for å spille med Pink Floyd igjen. Alle i bandet ble dypt rystet over det de så, og Waters sa senere at han ble redusert til tårer da han innså at den merkelige skapningen i studio faktisk var Syd Barrett.
Da alle ble klar over at det faktisk var Syd Barrett som var på besøk, spurte de ham om hvordan han hadde klart å legge på seg så mye. «Jeg har et stort kjøleskap med masse mat og jeg spiser en del koteletter», svarte Barrett. Han hadde også med seg en tannbørste, og forsøkte å pusse tennene ved å holde tannbørsten stille mens han selv hoppet opp og ned. Etter hvert fortsatte bandet å jobbe med miksingen, mens Barrett hørte litt på musikken. «Hei, Syd. Hva synes du om denne låten?», spurte Waters. «Vet ikke, den høres litt gammeldags ut», svarte Barrett. Etter en stund forlot han studio, og kom aldri tilbake. Dette var siste gang medlemmene i Pink Floyd så Syd Barrett.
Plateomslag
Hipgnosis ved Storm Thorgerson fikk nok en gang oppdraget å designe plateomslaget for Pink Floyd. Omslaget er et bilde av to menn som håndhilser, der den ene mannen står i flammer. Dette var ment å symbolisere at musikerne alltid «brenner seg» når de gjør avtaler med businessmenn. Fotosesjonen ble foretatt utendørs på filmstudioområdet til Warner Bros. i Los Angeles i California i USA. Mennene på bildet er stuntmennene Ronnie Rondell og Danny Rogers.
Albumet var pakket i svart krympeplast som gjorde at man ikke kunne se omslaget før man fikk revet av plasten. Plasten var utstyrt med et klistremerke med albumets logo av to mekaniske hender i et håndtrykk, denne logoen var også på plateetiketten.
Det fulgte også med to postkort som lå inne i omslaget.
Sporliste
Alle tekstene er skrevet av Roger Waters.
Andre medvirkende
Produksjon
Stranger in a Strange Land
Stranger in a Strange Land kan vise til:
Skogsjøen
Skogsjøen (engelsk: Lake of the Woods) er en innsjø på grensen mellom delstaten Minnesota i det nordlige USA og provinsene Manitoba og Ontario i Canada. Arealet er 4 168 km², og innsjøen ligger hovedsakelig på kanadisk side. En liten eksklave på vestbredden av sjøen tilhører Minnesota, men er kommunikasjonsmessig avskåret fra resten av USA; den kan bare nås via selve innsjøen eller landveien via Canada. Denne eksklaven er forøvrig det nordligste punktet innenfor the lower 48, USAs stater når Alaska og Hawaii er fraregnet.
Ørevoks
Ørevoks (latin, cerumen) er et gulaktig kjertelsekret som finnes i ytre øregang, meatus acusticus externus, hos de fleste pattedyr. Den produseres i en modifisert type svettekjertel, glandula ceruminosa, lokalisert i huden i den ytre øregang. Ørevoksens funksjon er å hindre uønskede objekter som for eksempel insekter og støv tilgang til det indre øret.
Noen mennesker fjerner ofte noe av ørevoksen ved hjelp av en bomullspinne. Problemet med å bruke Q-tips er at man dytter ørevoksen lengre inn i øret, og kan dessuten skade huden i øregangen og dermed gjøre en sårbar for ytre ørebetennelse. En bedre måte å fjerne ørevoks på er å dryppe noen dråper ørevoksfjerner man får kjøpt på apoteket eller vanlig matolje inn i øret og la den løse opp voksen over natten. Dersom det er svært mye voks kan en skylle ut den oppløste voksen ut ved hjelp av en skylleballong man får kjøpt på apoteket. Det er da viktig å være påpasselig med å bruke kroppstemperert vann, og å få alt vannet ut igjen etter skyllingen. Man bør ikke sprøyte vannet inn i øret med for høyt trykk.
Skogsjøen
Grenseelven Rainy River renner vestover inn i innsjøen, den kommer fra grensesjøen Rainy Lake lengre øst. Skogsjøen har selv avløp nordover via elven Winnipeg og inn i Winnipegsjøen.
Skogsjøen og Rainy River hadde stor økonomisk betydning fra 1700-tallet, da franske og senere britiske pelshandlere etablerte stasjoner langs innsjøen.
Galt
Galt kan være:
Dronten
Dronten er en kommune i den nederlandske provinsen Flevoland. Dronten er en polderkommune og ble til da deler av IJsselmeer ble tørrlagt på 1960-tallet. Landsbyene Biddinghuizen, Dronten og Swifterbant ligger i kommunen.
Fasanenstraße (Berlin)
Fasanenstraße er en berømt gate i Berlin. Den ligger i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf.
Gaten fikk sitt nåværende navn i 1901 til minne om et fasaneri anlagt i 1755 av kong Fredrik den store av Preussen. I forbindelse med utbyggingen av Zoologischer Garten Berlin måtte fasaneriet vike i 1841, og ble flyttet til Potsdam.
Fasanenstraße løper i rettlinjet nord-sydlig retning fra Müller-Breslau-Straße ved Charlottenburger Tor i Charlottenburg over Hardenbergstraße, Kantstraße, Kurfürstendamm, Lietzenburger Straße og Fasanenplatz (med Schaperstraße og Ludwigkirchstraße) frem til Hohenzollerndamm og Hohenzollernplatz i Wilmersdorf.
Jadwiga Wajsówna
Jadwiga Wajsówna (født 30. januar 1912, død 1. februar 1990) var en polsk friidrettsutøvere som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles, 1936 i Berlin og 1948 i London.
Wajsówna vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Hun kom på tredjeplass i diskos for damer bak Lillian Copeland og Ruth Osborn begge fra USA.
Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, kom hun på andreplass i diskos bak Gisela Mauermayer fra Tyskland.
Alexander van Wijk
Alexander van Wijk (født 7. januar 1987 i Frogner) er en norsk fotballspiller av nederlandsk herkomst som spiller som målvakt for Korsvoll IL. I 2008-sesongen spilte han én kamp for Kongsvinger IL Toppfotball.
Myntklipping
Myntklipping er en form for svindel eller tyveri som består i at man skjærer eller filer av små stykker av mynter i edelmetall. Disse småbitene kunne så smeltes om til barrer eller andre gjenstander.
Helt frem til det 20. århundre var det vanlig at mynt var laget av gull eller sølv. Disse metallene er forholdsvis myke, og de ble derfor over tid slitt ned slik at de veide mindre. Det var derfor ikke alltid lett å skille mynt som hadde blitt klippet, dersom det hadde blitt gjort forsiktig. Fordi mynt blir slått av myndighetene ble myntklipping regnet som tyveri fra staten, og i flere land var det belagt med dødsstraff.
Et tiltak som ble satt i verk for å forhindre myntklipping var markering av kantene med striper, inngravert tekst eller et mønster. Dette gjør man fortsatt med mynter som ikke er av edelt metall, mest av estetiske grunner og for å gjøre det lettere for blinde og svaksynte å skille valørene fra hverandre.
Da moderne mynter i stål, kobber eller legeringer ble innført var det ikke lenger lønnsomt å klippe mynt. Dersom man skulle gjøre det for metallets skyld ville det også lettere bli merket, ettersom de harde myntene ikke slites ned like raskt som eldre mynt. Mynter i edelmetall er nå svært sjeldne, og blir gjerne utgitt i forbindelse med jubileer som samlemynter. Deres verdi overstiger derfor ofte metallverdien, og det er dermed ikke lønnsomt å klippe disse.
Peresopnytske-evangeliene
Peresopnytske-evangeliene (ukrainsk: Пересопницьке Євангеліє) er et østslavisk manuskript. Manuskriptet ble laget i perioden 1556–1561 ved to klostre i Volhynia i dagens Ukraina, og er den eldste kjente oversettelsen av evangeliene til rutensk.
Manuskriptet omfatter de fire evangeliene, og har ornamenter i glagolitt–tegn. Peresopnytske-evangeliene er oversatt fra kirkeslavisk. Selve manuskriptet er overdådig dekorert, og viser trekk fra både den italienske renessansen, Bysants og lokale ukrainske tradisjoner.
Peresopnytske-evangeliene anses som en svært viktig del av den ukrainske kulturarven, noe som illustreres av at landets presidenter sverger embetseden på manuskriptet. Manuskriptet tilhører nasjonalbiblioteket i Kyiv.
Jarl Espen Ygranes
Jarl Espen Ygranes (født 23. januar 1979) er en tidligere norsk profesjonell ishockeyspiller. Han ble draftet av Montreal Canadiens i den niende runden (to hundre og tjueåttende samlet) i 1997 NHL Entry Draft. Ygranes moderklubb er Furuset Ishockey og har spilt for Vålerenga Ishockey.
Zeewolde
Zeewolde er en kommune i den nederlandske provinsen Flevoland. Zeewolde er en polderkommune og ble til da deler av IJsselmeer ble tørrlagt på 1960-tallet.
Stian Carstensen
Stian Carstensen (født 5. januar 1971 på Eidsvoll) er en norsk musiker og komponist.
Han er multiinstrumentalist og spiller blant annet trekkspill, gitar, banjo og fløyter. Han er frontfigur og komponist i Farmers Market. Stilmessig kombinerer han en rekke musikalske sjangere fra jazz til bulgarsk folkemusikk.
I 1982 hadde han som 11-åring sin første TV-opptreden i programmet Halvsju med «Dizzy fingers» av Zez Confrey. Etter en periode i metal-sjangeren, gikk han på Viken Folkehøgskole og studerte jazz og harmonilære. Deretter studerte han ved Jazzlinja (NTNU) 1991-1993 med gitar som hovedinstrument.
I 1991 var han med å etablere kvintetten Farmers Market sammen med Nils-Olav Johansen, Jarle Vespestad, Finn Guttormsen og Håvard Lund. Bandet var i starten en frijazzkvintett, men orienterte seg senere mot bulgarsk folkemusikk, inspirert av en studiereise til Bulgaria. Bandet har gitt ut flere album og har vunnet to Spellemannpriser.
I 1999 innledet han et samarbeid med Elias Akselsen som resulterte i cd-en Hjemlandsklokker. Senere har Carstensen og Akselsen spilt inn ytterligere tre plater sammen og holdt en rekke konserter.
Han har også vært solist med KORK, Metropole Orkest, Trondheim Symfoniorkester , Karlstad symfoniorkester, Wermland Operas orkester , Stavanger Symfoniorkester , Huaröds kammarorkester, Det Norske Kammerorkester, 1b1 og Kristiansand Symfoniorkester.
I 2008 lanserte han marsjen «Ja, Noorge» som er en humoristisk oppramsing av norgeshistorien på fem vers og som starter med istiden og slutter med et vers om Big Brother. Teksten er skrevet med en blanding av arkaisk norsk, gammelt riksmål, revynorsk og samtidsnorsk. Verket hadde premiere i NRK P2 17. mai 2008 i radiodokumentaren, Å være norsk i detalj. «Ja, Noorge» ble fremført av Kringkastingsorkestret og Oslo fagottkor med Bjarte Hjelmeland som solist.
I 2012 skrev han musikk til stykket Jåtåkdag på Nationaltheatret og samarbeidet med Torbjørn Harr, Jan Gunnar Røise og Mariann Hole. Han medvirket også som musiker i stykket.
I 2013 fremførte han bestillingsverket Flipp med blant andre Ola Kvernberg, Atle Sponberg, Mats Rondin, Sidsel Walstad, Torbjørn Dyrud og deler av Farmers Market på Vossajazz sitt 40-årsjubileum. Stilartsmessig var verket preget av forskjellige elementer fra europeisk kunstmusikk til bluegrass, barokk, progrock og balkanske rytmer.
TV og radio
I 2006/07 var Stian Carstensen med i programmet Landeplage med Ravi. I serien bodde han i ei campingvogn og spilte mer eller mindre bisarre versjoner av kjente slagere.
I 2013 var han bandleder i NRKs tv-serie Jazzlab, som handlet om jazz og improvisasjon.
Carstensens interesse for bluegrassmusikk førte i 2013 til at BBC laget radioprogrammet Stian Carstensen meets Jerry Douglas.
Eidsvoll
Stian Carstensen er bosatt på Eidsvoll, og er æresmedlem i Eidsvoll Jazzklubb (2002). Siden 1991 har han årlig bidratt til klubbens arrangement «Førjulsjazz med Stian Carstensen». Senere har han også hatt suksess med komposisjonen "Salme til trekkspillets fremme særlig i de urbane strøk av Norge" som ble skrevet i forbindelse med Josefine viseklubbs 10-årsjubileum på Rockefeller og fremført med KORK i 2005.
Carstensen utga i 2016 boken God sesong for leppefiskere, Perledykk i folkedypet, sammen med Øystein Sunde.
Priser og utmerkelser
Farmers Market og Stian Carstensen mottok Spellemannprisen i åpen klasse i 2008 og i 2012, for albumene Surfin USSR og Slav To The Rhythm. Han mottok Statens Kunstnerstipend for å kunne studere bulgarsk vokalpolyfoni.
Han har også mottatt og blitt nominert til og mottatt følgende priser og stipender:
Deltar på
• Ingeborg Hungnes & Terje Venaas: Toner fra Romsdal (1993)
• Henry Kaiser & David Lindley: The Sweet Sunny North (1994)
• Erik Bye: Langt nord i livet (1994)
• Tove Nilsen: Fly-over (1995)
• Ellipsis Arts: Planet Soup – A Stirring Collection of Cross-Cultural Collaborations and Musical Hybrids (1995)
• Anne Vada: Øy i livet (1995)
• Sigurd Køhn: More Pepper, Please (1996)
• Erik Bye: Tilbake til sangene (1996)
• Jørn Simen Øverli: Russlands hus (1996)
• Radionettes: Paradise (1996)
• Henry Kaiser & David Lindley: The Sweet Sunny North Vol. 2 (1996)
Hålligånglåtarna
Hålligånglåtarna er et samlealbum av Ole Ivars, utgitt i 2008. Albumet ble utgitt på det svenske markedet.
Stian Carstensen
Deltar på
• Kirkelig Kulturverksted: Til en kvinne (1997)
• Kirkelig Kulturverksted: Kirkelig Kulturverksted – The No. 1 Norwegian Label (1997)
• Maj Britt Andersen: Chevina (1998)
• Elias Akselsen: Høstdrømmar (1998)
• Kjell Aukrust: Solan, Ludvig og Gurin med reverompa (1998)
• Øystein Sunde: Snøfreser'n/FBI (1999)
• Øystein Sunde: Nå er begeret nådd (1999)
• Winter & Winter: Au Bordel – Souvenirs de Paris (1999)
• Øystein Sunde: Peiling på seiling/Kantslått (1999)
• Omnium Recordings: Balkans Without Borders (1999)
• Iain Ballamy: Pepper St. Interludes (2000)
• Trygve Seim: Different Rivers (2000)
• Vazelina Bilopphøggers: Hjulkalender (2000)
• Alexander Schiffgen: The Musical Travelogue – Orient Express by Alexander Schiffgen (2001)
• Jørn Simen Øverli: Sannheten og løgnen (2001)
• Kaizers Orchestra: Ompa til du dør (2001)
• Jørn Simen Øverli: Teietid (2001)
• Kaizers Orchestra: Kontroll på Kontinentet (2002)
• Elias Akselsen: Hjemlandsklokker – Religiøse taterviser (2002)
• Kaizers Orchestra: Død manns tango (2002)
• Erlend Loe, Jan Eggum & Marit Moum Aune: Antons villfaring (2002)
• Kaizers Orchestra: Mann mot mann (2002)
• Barneselskapet: Barnas beste (2002)
• Clearspot: Red and Blue – Neither Norway (2002)
• Norsk jazzforum: Jazz From Norway 2002 – JazzCD.no 1th Set (2002)
• Thorbjørn Egner: Thorbjørn Egners viser fra barnetimen (2002)
• Geir Bøhren & Bent Åserud: Jul på Månetoppen (2002)
• Hanne Krogh: Ved juletid (2002)
• Anne Marie Kvien: Håp (2003)
• Jørn Simen Øverli: Pengenes oppmuntrende virkning (2003)
• Ole Reinlund: For det var hit (2003)
• Drangedal Bortforklaring: Smak og bedrag (2003)
• Bird Hits Plane Records: 2 ryk og 1 aflevering (2003)
• Karen Jo Fields: Chase The Blue (2003)
• Ove Støylen Dusty Boots (2003)
• Chicas del Coro: Seven Days on the Road (2003)
• Elias Akselsen: Her kommer dine arme små (2003)
• Øystein Wingaard Wolf: Rop ikke på katten (2003)
• Oslo Soul Children: Julestjerne (2003)
• Vidar Sandbeck-hyllest: Gull i fra grønne skoger (2003)
• Web of Mimicry: Mimicry Sampler 2004 (2004)
• Per Vollestad: Stygge piker (2004)
• Frode Qvale: Kjangsa med armen i gips (2004)
• Qvales Ensemble: Såpebobler (2004)
• Qvales Ensemble: Grønn (2004)
• DJ Zeph: Sunset Scavenger (2004)
• Bigbandblast: Bigbandblast! (2004)
• Christin Grilstad Prøis: Heksagon (2004)
• Kirkelig Kulturverksted: 30 Years' Fidelity (2004)
• Music Export Norway: Norway Now – Pop (2004)
• Music Export Norway: Norway Now – Blues Country (2004)
• Majorstuen: Jorun jogga (2004)
• Gullars: Gullars … og barndommen fortsetter (2004)
• Ove Støylen: It's About Time (2005)
• Iain Ballamy: MirrorMask (2005)
• Øystein Sunde: Sånn er’e bare (2005)
• Kristiansand Dyrepark: Dyreparken i Kristiansand (2005)
• Eldbjørg Raknes: Små sanger mest i det blå (2005)
• Kaizers Orchestra: Maestro (2005)
• Elias Akselsen: O, Jesus du som fyller alt og alle – Sanger av Aage Samuelsen (2005)
• Anne Marie Kvien: Englevakt (2005)
• Jimmy Rosenberg: Swinging With Jimmy (2005)
• Maiken Ahnger: Reke rundt på loffen (2005)
• Nora Brockstedt: Christmas Songs (2005)
• Helene Bøksle: Elverhøy (2006)
• Hot Club Records: Django Festival 4 (2006)
• Kirkelig Kulturverksted: Smak av sommer (2006)
• Mona Grytøyr: From Here to Paradise (2006)
• Dr. L. Subramaniam & Oslo Camerata: Global Music Festival – Celebrating 100 Years of Norwegian Independence (2006)
• Bjørn-Peder Johansen: Spesiell (2006)
• Susanna and the Magical Orchestra: Melody Mountain (2006)
• Lars Martin Myhre: Hvis jeg var gud fader (2006)
• Tara: Plain as Coal (2006)
• Maj Britt Andersen: Onger er rare (2006)
• Øystein Sunde: Sundes verden – 52 av de aller beste (2006)
• Extraplatte: Internationales Akkordeonfestival Wien Vol. 2 (2007)
• Jazzzeit: European Jazz Prize 2007 (2007)
• Edvard Grieg: The Humanist – The Composer – The Sampler (2007)
• Elias Akselsen: Vandringsmannens beste (2007)
• Nora Brockstedt: Nora – for swingende! (2008)
• American Voices: American Voices Around the World... (2008)
• Georg Breinschmid & Friends: Wien bleibt Krk (2008)
• Wenche Myhre: Wenche Myhre in Concert (2008)
• Guttene, Voksne Herrers Orkester & Egil Skogseths kniv og taffel swingjazzorkester: Du e' i Bergen no (2008)
• Mathias Eick: The Door (2008)
• Oslo Jazzfestival: Oslo Jazzfestival 2008: If They Act Too Hip, You Know They Can't Play Shit. (2008)
• Uhu!: De beste fra Uhu! (2008)
• Synnøve Rognlien: Undr (2008)
• Øystein Sunde: Meget i sløyd (2008)
• Maria Arredondo: Sound of Musicals (2008)
• Benedicte Adrian: Desember (2008)
• Martine Kraft: Hidden Shore (2008)
• Jimmy Rosenberg: The Best of Jimmy Rosenberg (2008)
• Kirkelig Kulturverksted: Kirkelig Kulturverksted – The No. 1 Norwegian Label 2008 (2008)
• Torbjørn Dyrud: Quietly to the Fields (2008)
• Element: Transformation to Paradise (2009)
• Lars Saabye Christensen, Tom Stalsberg & Lars Eivind Bones: Men buicken står her fremdeles (2010)
• Jon Larsen & Jimmy Rosenberg: Dreams, Drugs and Django (2010)
• Kirsten Bråten Berg: Songen (2010)
• Maj Britt Andersen: Indranis sang (2010)
• Norsk jazzforum: Jazz From Norway 2010 – JazzCD.no 4th Set (2010)
• Gitarkameratene: Typisk norsk (2010)
• Veronica Akselsen: Blod og ild (2010)
• Vassendgutane med venner: Julefest i vest (2010)
• Mats Paulson & Alexander Rybak: Visa vid vindens ängar (2011)
• Jan Vogler, Antti Siirala, Benjamin Schmid, Lars Anders Tomter, Janne Saksala: Schubert: Die Forelle: Trout Variations (2011)
• Superbarna: Superstjerne (2010)
• Orango & The Hard Working Union Railroad Band: Endless Harbours/Hard Working Union Railroad Man (2011)
• Secret Garden: Winter Poem (2011)
• Filmmusikk: Blåfjell 2: Jakten på det magiske horn – Sangene og musikken fra filmen (2011)
• Martha Mavroidi Trio: Portaki (2012)
• Vestlandsfanden: Currahee (2012)
• Jens Gunderssen: Stjerner lyser hvite (2012)
• Maj Britt Andersen: Landsbybarna i Bawatele (2012)
• Øystein Sunde: Puslespill (2012)
• Jørn Simen Øverli: Markaviser (2012)
• Hot Club Records: The Best of Hot Club Records (The HCR Sampler Vol. 1) (2013)
• Torbjørn Dyrud: Detti er heme (2013)
• Lobotomized: Norwegian Trash (2013)
• Maria Arredondo: Heime nå (2013)
• Knut Bjørnar Asphol: Wilderness Exit (2013)
• Oslo fagottkor: God jul og fagott nyttår (2013)
• Maj Britt Andersen: Mitt hjerte er ditt – en hyllest til Alf Prøysen (2014)
• Gazpacho: Demon (2014)
• Open String Department: Fringe Music (2014)
• Kirsten Bråten Berg: Tonesvarm – Kirsten Bråten Berg gjennom 35 år (2014)
• Winter & Winter: Accordion Time Voyage (2015)
• Øystein Sunde: Dødsbo (2015)
• Publiners: Schrøders plass (2015)
• Publiners: VI (2015)
• Winter & Winter: Nightlife – Sounds of the City (2015)
• Gazpacho: Molok (2015)
• Alexander Rybak: Trolle og den magiske fela – Sangene fra eventyret (2015)
• Ragnar Bjerkreim: Yohan – Original Soundtrack by Ragnar Bjerkreim (2015)
• Jørn Skogheim: Uncertain Steps to Giant Steps (2016)
• Todd Terje & The Olsens: Dan Tyler Remixes (2016)
• Todd Terje & The Olsens: The Big Cover-Up (2016)
• Carsten Ellings Orkester: Virru væra me å vasse me vårs? (2016)
• Øystein Sunde: Bestefar (2016)
• Hot Club Records: The Best of Hot Club Records (2016)
• Rasmus og Verdens Beste Band: Banjo på badet (2017)
• Geirr Lystrup m/Maren Aarskog: Lyden av Mjøsa (2017)
• Knut Bjørnar Asphol: The Awakening (2017)
Landvik kirke
Landvik kirke er en korskirke fra 1825 i Grimstad kommune i Agder.
Byggverket er i tømmer og har 400 plasser.
Saif Saaeed Shaheen
Saif Saaeed Shaheen (født Stephen Cherono 15. oktober 1982 i Keiyo, Kenya) er en friidrettsutøver som nå representerer Qatar.
Bakgrunn
Han hadde verdensrekorden på 3000 meter hinder med tiden 7.53,62, satt i Brussel i 2004, til 2023 og ble regnet som verdens beste hinderløper.
Avhopping til Qatar
Shaheen hoppet av fra Kenya til Qatar i 2002. Han endret navnet fra Stephen Cherono til Saif Saaeed Shaheen, og det ble hevdet at han mottok opptil 1 million dollar for å endre statsborgerskap. Shaheen har benektet dette.
Fredrik Møller
Fredrik Christian With Møller (født 21. mars 1906 i Fredrikstad, død 11. mars 1971 i Bærum) var en norsk sivilingeniør innen området akustikk, etter andre verdenskrig kjent som en av de sentrale i norsk atomindustri.
Mexico under Sommer-OL 2004
Mexico under Sommer-OL 2004. 114 sportsutøvere fra Mexico deltok i tjue sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. De kom på 59.-plass med tre sølv- og en bronsemedalje. Stuperen Fernando Platas var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Fredrik Møller
Inntil 1940 drev han firmaet A/S Akustik, derpå var han forsker i Skottland (ASDIC) under krigen. Som medlem i den eksil-ledete Forsvarets Overkommandos Tekniske Utvalg (FOTU, 1942-45), sammen med professorene Leif Tronstad, Helmer Dahl, Sverre Petterssen og Svein Rosseland, foranlediget han etableringen av det statlige Forsvarets forskningsinstitutt der han først ledet en avdeling som blant annet utviklet transducere for ekkolodd, tenkt for norsk produksjon og endelig kommersialisert av Willy Simonsen i Simrad (1949). Møller var direktør for forskningsinstituttet (1946–57). Den atomteknologi som der ble utviklet ble senere kommersialisert gjennom selskapet Noratom som han også ledet (1957–).
Stjørdal kommunestyre 2011–2015
Stjørdal kommunestyre 2011–2015 består av 41 medlemmer. En borgerlig sammenslutning bestående av Senterpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har flertall. En av Arbeiderpartiets representanter meldte overgang til Miljøpartiet De Grønne kort tid etter valget, men ble fritatt fra vervet sommeren 2012.
Fredrik Møller
En av datidens kraftigste datamaskiner, FREDERIC, fikk navn etter ham.
Innvandrerpartiet
Partiet, som ikke var registrert i Partiregisteret, stilte liste i Oslo ved kommunestyrevalget 2007 og fikk da 329 stemmer (0,1 prosent).
Johns Hopkins Hospital
Johns Hopkins Hospital er et universitetssykehus i Baltimore i den amerikanske delstaten Maryland, som er tilknyttet og nært integrert med det medisinske fakultetet Johns Hopkins School of Medicine. Sykehuset har rundt 30 000 ansatte og er dermed verdens største sykehus målt etter antall ansatte. Det regnes som et av verdens beste og mest kjente sykehus, og har hatt en betydelig innflytelse på andre sykehus i hele verden. Sykehuset har i en årrekke blitt rangert som best i USA i U.S. News & World Reports sykehusrangeringer. Hospitalet ble grunnlagt ved hjelp av en testamentarisk gave fra filantropen Johns Hopkins. Sykehuset har en sengekapasitet på ca. 1 100 og tilbyr høyt spesialisert, avansert medisinsk behandling.
Kelvin-Helmholtz-instabilitet
Kelvin-Helmholtz-instabilitet kan oppstå når det eksisterer et vertikalt skjær i væske eller når det er stor nok fartsforskjell i grenseflaten mellom to væskelag. Teorien kan brukes til å forutse ved hvilket tidspunkt en væske blir instabil og ved hvilket tidspunkt en strøm går over til å bli turbulent i en væske alt etter hvor stor tetthet og fart væskestrømmen har. Herman von Helmholtz studerte dynamikken i to væsker med forskjellig tetthet når det oppstår en liten forstyrrelse, som en bølge, på grenseflaten mellom væskene.
Vi kan tenke oss to væsker med forskjellig tetthet som beveger seg parallelt med forskjellig fart. Hvis en ignorerer overflatespenningen og har bølger med kort nok bølgelengde, vil grenseflaten mellom væskene være ustabil uansett farten til væskestrømmene. Men siden det eksisterer en overflatespenning, vil grenseflaten være stabil for korte bølgelengder, og teorien kan da forutse hvor stor fart væskene må ha for å bli ustabile. Når en har overflatespenning med i teorien kan en forutse når det vil bli dannet bølger i tilfellet vind over vann.
Når fordelingen av tetthet og fart stadig endrer seg (med det lettere laget øverst, slik at væsken er Rayleigh-Taylor-stabil) kan en bruke Richardsontallet, Ri, for å fortutse ved hvilket tidspunkt det oppstår KH-instabilitet. Vanligvis er et lag ustabil for Ri<0,25.
Disse effektene er forholdsvis vanlige i skylag.
Eirik Blodøks
Eirik I Haraldsson eller Eirik Blodøks (født ca. 895 og død ca. 940 eller ca. 954) var konge på Vestlandet omtrent i perioden ca. 930–935. Det er uvisst om han senere var konge over Northumberland med bosted i York.
Drambuie
Drambuie er en likør som er basert på egenprodusert Speyside whisky, en sukkersirup, honning og en hemmelig blanding av urter og krydder. Blandingen skal kunne dateres tilbake til 1745, men det første kommersielle salget av flasker med Drambuie skjedde først i 1909. Produksjonen startet den gangen i Edinburgh og har foregått i egne anlegg frem til 2010. Produksjonen ble da satt bort til Morrison Bowmore Distillers anlegg i Springburn Bond i Glasgow. Samtidig fikk Drambuie gjennomsiktige flasker med helt ny design.
Eirik Blodøks
Familie og barndom
Eirik var sønn av kong Harald Hårfagre og kanskje kongsdatteren Ragnhild Eiriksdatter fra Jylland. Claus Krag trakk Ragnhilds avstamning i tvil. Det er ingen kilder om noen «kong Eirik» i Jylland. Det kan være diktet av Snorre Sturlason for å legitimere Eirik Blodøks' navn og kongeverdighet.
Drambuie
Navnet Drambuie kommer fra gælisk: an dram buidheach som betyr en dram som tilfredsstiller. Navnet oppsto i 1893 i Broadford Inn, der gjestene fikk kjøpe den.
Eirik Blodøks
Familie og barndom
Etter Historia Norvegiæ var Eirik Blodøks den eldste sønnen til Harald Hårfagre. Snorre mente at Guttorm var den eldste. Etter Fagrskinna var Eirik blant de eldste. En del av de som i ettertiden er oppgitt som brødre til Eirik Blodøks, var ikke nødvendigvis det. Etter Haralds død ble det å stamme fra Harald Hårfagre politisk opportunt: det ga arverett til kongemakten. Å ha Harald Hårfagre som oldefar ga uendelig mye mer legitimitet til et maktprosjekt enn å stamme fra en tilfeldig småkonge. Det er mer enn sannsynlig at mange av de slektslinjene som senere tiders høvdinger viste til, hadde blitt redigert av hensyn til dette.