cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St. Olaf College
Skolen og skoleområdet
Skolen ligger på en høyde utenfor Northfield sentrum og er kjent som «The hill». På et 120 hektar stort område finnes det 17 skolebygninger, 11 studenthjem (96% av studentene bor i dem), 18 bygninger som huser grupper med akademiske og andre interesser, og 10 sportsanlegg. To bygninger er listet opp som historisk kulturarv. Det finnes et kunstmuseum i skoleområdet.
St. Olaf College sin oppgave skal være å utfordrer studentene til å utmerke seg i liberal art, fordype seg i tro og verdier og utforske et meningsfylt kall i et inkluderende, globalt engasjert samfunn tuftet på luthersk tradisjon.
Like ved skoleområdet er det et 132 hektar stort område hvor det opprinnelige våtmark, skog og prærie ble gjenetablert. I tillegg finnes det en vindturbin som produserer ca. en tredjedel av skolens kraftbehov.
Skolen har i de senere årene satset på å være en miljøbevisst skole og skriver på sin hjemmeside: "Vi har vindkraft. Solenergi. Karbonfri elektrisk kraft. En studentdrevet økologisk gård, 350 dekar med naturlige landområder og et samfunn som er forpliktet til å bekjempe klimaendringer"
Skolelivet
St. Olaf College har en lang rekke muligheter for fritidssysler: tilsammen over 200 studentorganisasjoner, innen akademiske, kulturelle og idrettsmessige områder, et kor, et symfoni orkester, en studentavis og en studentradio.
Det er 16 forskjellige idrettsgrener (i 2022) man kan velge mellom på skolen, en av dem er langrenn.
Rangeringer
U.S. News & World Report rangerte St. Olaf College som nummer 54 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 106.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 41 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.
St. Olaf College utgir et standard dokument som heter Common Data Set oppdatert årlig med ferske data, slik at det blir lett å sammenligne med andre lignende skoler i USA som også utgir et slikt standard dokument.
St. Olaf College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
Tilknytting til Norge
I 1958 laget Dagfin Werenskiold et sett med trerelieffer, Life in the Forest, med norske motiver av fugler, dyr og furutrær. Dette var en gave fra Mr. and Mrs. Donald Winston.
Høgskolen fikk besøk av kong Olav i 1987, kronprins Håkon i 2005 og kong Harald og dronning Sonja i 2011.
Colac
Colac:
Hestekastanjeslekten
Hestekastanjeslekten (Aesculus) er en slekt i lønnefamilien (Sapindaceae). Den ble tidligere regnet til en egen familie, hestekastanjefamilien (Hippocastanaceae), men er nå plassert i underfamilien Hippocastanoideae sammen med blant annet lønn (Acer).
Artene er løvfellende trær eller busker med store vinterknopper. Bladene er store og håndkoblete med 5–11 småblad. Bladranden er bølgekantet til sagtannet. Blomsterstanden er en stor, opprett, sylindrisk eller konisk topp. Blomstene er fire- eller femtallige. Fruktknuten sitter ikke på en gynofor. Frukten er som regel glatt, men hos hestekastanje (A. hippocastaneum) er den tornete. Den inneholder som regel bare ett frø. Alle deler av plantene er giftige og inneholder saponiner, blant annet glukosidet aesculin.
Hestekastanjeslekten er ikke i nær slekt med kastanjeslekten (Castanea). Kastanje har også brune nøtter omgitt av et tornete hylster, men disse nøttene er spiselige og mindre enn hestekastanjene.
Slekten har en vid, men usammenhengende utbredelse i tempererte områder på den nordlige halvkule. Den er rikest utviklet i østlige Nord-Amerika der det er fem arter. Ytterligere fem vokser i Øst-Asia og Himalaya, én i Europa og én i vestlige Nord-Amerika.
Hestekastanje (A. hippocastaneum) er et alminnelig prydtre i alle tempererte strøk. Hestekastanje er plantet i mange byer og parker i Norge, og klarer seg helt nord til Harstad. Noen andre arter blir også plantet som prydtrær, spesielt hybriden rød hestekastanje (A. × carnea).
Melchior Núnes Barreto
Melchior Núnes Barreto (fornavnet også gjengitt som Belchior ; født 1520 i Porto i Portugal, død 6. oktober 1571 i Goa  eller 10. august 1571. ) var medlem av jesuittordenen og var misjonær i India, der han ble sin ordens superior.
Radialdekk
Radialdekk er dekk for kjøretøy hvor cordlagene (trådlagene) ligger radialt, altså ikke krysser hverandre. På 1970-tallet gikk de fleste bilprodusenter over til å bruke radialdekk.
Fordeler og ulemper
Fordelene med radialdekk framfor diagonaldekk er:
Ulempene er:
Melchior Núnes Barreto
Bakgrunn
Melchior Núnes Barreto var sønn Fernão (Fernam) Nunes Barreto som hadde eiendom i hjembyen Porto. Han hadde fire søstre som ble sendt til et konvent, og tre brødre Gaspar som arvet farens eiendommer; João (Ioam) som ble abbed i Braga og senere biskop i Etiopia; og Affonso som var prest. Mellom 1543 og 1544 inntrådte Melchior i jesuittordenen i Coimbra - han mente at han var blitt bedt om det av Jomfru Maria i en drøm. Hans ønske ble innvilget av pater Peter Faber, en medarbeider til pater Frans Xavier.
India
I 1551 virket pater Barreto som misjonær i Goa, som var en portugisisk koloni. Under sin tid som misjonær ble han utnevnt til rektor jor jesuittenes kollegium i Baçaim (Vasai) av pater Frans Xavier. Mens han var rektor la han inn en klage mot lutheske misjonærer ankommet Goa fra Tyskland, og de ble så arrestert..
Etter at Frans Xavier og Gaspar Barazeuz døde i 1553 ble han provinsialsuperior for jesuittene i India.
Reiser i Det fjerne Østen
Han la i 1554 ut på en reise østover, og besøkte Malacca, Kina, Japan og Cochinkina, som på denne tiden hørte inn under jesuittenes indiaprovins. På reisen i Østen var han i 1555 ved to anledninger innom Kanton, og oppholdt seg der – på et portugisisk skip om nettene – i mange uker. Han hadde som hensikt å prøve å få friforhandlet seks kristne sjøfolk, hvorav tre portugisere, som ble holdt fanget der av kinesiske myndigheter.
Han var i og med 1555-besøket den første jesuitt som besøkte det kinesiske fastland. Han hadde på forhånd innhentet informasjoner om Kina fra en portugisisk sjømann han møtte i Malacca.
Pater Núnes Barreto skrev etterpå en skildring av det han hadde sett av Kina til sine medbrødre i Europa. Han beskrev om de kinesiske byers rikdom, og at landet hadde en sivilisasjon som var på høyde med den europeiske, eller vel så det. Han anbefalte landet som ideelt for jesuittenes misjonsinnsats. Han la merke til at kineserne syntes å være likegyldig innstilt til sin egen religion og ikke hadde særlig respekt for sitt religiøse lederskap, og det anså han også som rn faktor som ville gjøre dem tilgjengelige for konversjon til katolisismen.
Han gav imidlertid ikke opp hva gjaldt hans ønske om å forkynne i Japan. Ette mange feilslåtte forsøk kom han seg i juni 1556 dit, og landsteg i provinsen Bungo, sammen med førti andre portugisere. Der ble han mottatt av Bungos hersker. Med seg til Japan hadde han med seg en rekke ferske bøker, som Manual de Confessores e Penitentes.
Under sitt virke holdt pater Melchior Nunes Barreto også et øye med misjonene på Krydderøyene (Molukkene).
Barreto returnerte til portugisisk India i 1557. Han ble da rektor for jesuittkollegiet i Cochin (det senere Kochi). I 1558 skrev han rapport som dekket deler av hans erfaringer i Kina og i Japan.
Augusto Pestana
Augusto Pestana er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil. Byen er oppkalt etter Augusto Pestana, en brasiliansk politiker og ingeniør
Chemin de Fer du Midi
Chemin de Fer du Midi, ofte forkortet til CF du Midi, var et fransk jernbaneselskap.
I 1934 fusjonerte selskapet med Chemin de Fer de Paris à Orléans for å bli en del av Chemin de Fer de Paris à Orléans et du Midi (PO-Midi).
Chemin de Fer du Midi fullførte i 1856 linjen mellom Bordeaux og Toulouse. I 1857 ble banen forlenger fra Toulouse gjennom Narbonne til Sète. Dette gjorde banen til en direkte konkurrent til Canal du Midi. I 1858 fikk selskapet kontrakt på leie av Canal du Midi.
Sem hovedgård (Asker)
Historie
Sem landbruksskole ble etablert i 1886 i privat regi av Bernt Holtsmark, senere statsråd og som også eide Tveiter gård på nordsiden av Semsvannet. Via statens overtagelse av skolen i 1914 ble den en offentlig utdanningsinstitusjon: Statens Småbrukslærerskole og Norges landbrukshøgskole.
Sem Gjestegård overtok deretter hovedgården. Etter omfattende ombygging åpnet et kurs- og konferansested høsten 1995. Gjestegården har 47 hotellrom med kapasitet til 78 overnattingsgjester. Alle rom har egen dusj og toalett.
Nordmøre
Fram til kommune- og regionreformen i 2019/2020 var det vanlig å knytte de elleve nordøstligste kommunene i Møre og Romsdal til Nordmøre: Kristiansund, Eide, Averøy, Gjemnes, Tingvoll, Sunndal, Surnadal, Rindal, Halsa, Smøla og Aure. Ved utgangen av 2018 var folketallet i disse kommunene 61 565. Rindal byttet fylkestilhørighet til Trøndelag i 2019 og Halsa gikk sammen med Hemne i nye Heim kommune i Trøndelag i 2020. Eide kommune ble fra 2020 slått sammen med Fræna kommune i Romsdal til den nye Hustadvika kommune.
Kristiansund er den den eneste bykommunen på Nordmøre med sine 24 274 innbyggere. Utover dette er Sunndalsøra største tettsted.
Naturgeografisk avgrensning
Det nordmørske landskapet har, hvis man legger det historiske fogderiet til grunn, sin utstrekning fra havstykket Hustadvika i sørvest til Trondheimsleia i nordøst, eller fra Stemshesten til Stemshaug. Dette inkluderer øyene på denne strekningen og landområdene rundt Sunndalsfjorden/Tingvollfjorden, Halsafjorden og Vinjefjorden, Kornstadfjorden, Kvernesfjorden og Batnfjorden/Bergsøyfjorden, samt dalførene som drenerer ned mot disse fjordene. I Hustadvika kommune ligger den østlige delen på Nordmøre (tidligere Eide kommune), mens den vestlige delen ligger i nabodistriktet Romsdal. Det er heller ikke uvanlig å regne bygdene Meisal, Eidsøra og Raudsand i den nordøstlige delen av Molde kommune som en del av det tradisjonelle nordmørsdisriktet, da også vestsiden av Tingvollfjorden hørte til det historiske Nordmøre.
Øyer
De største øyene på Nordmøre er Smøla (216 km2), Averøya (161 km2) og Ertvågsøya (130 km2), Tustna (88 km2) og Frei (63 km2).
Vassdrag
Det totale landarealet på vassdragsområder som drenerer til den nordmørske kyststrekningen mellom Hustadvika og Trondheimsleia, er på 8 147 km2. Dette utgjør 2,7 % av Norges landareal. I dette området er de største vassdragene Driva (nedbørfelt 2 488 km2), Surna (1201 km2), Litledalselva (361 km2), Toåa (252 km2) og Bøvra (236 km2). Fosterlågen (4,79 km2) i Gjemnes er største ikke-regulerte innsjø, mens Gråsjøen (10,45 km2) i Surnadal og Rindal er største regulerte vannmagasin.
Fjell
Høyeste fjell på fastlandet er Storskrymten (1985 moh) i Sunndalfjella, mens høyeste topp på øyene er Innerbergssalen (908 moh) på Stabblandet i Aure. I Trollheimen finnes kjente fjell som bla. Snota, Trollhetta og Innerdalatårnet.
Verneområder
Sunndal har i dag en tredjedel av Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark. Det finnes en håndfull landskapsvernområder på Nordmøre: Trollheimen (delvis i Trøndelag fylke), Åmotan-Grøvudalen, Innerdalen, Eikesdalsvatnet (hovedsakelig i Molde kommune i Romsdal), Sør-Smøla og Haverøya.
Fosnakulturen
De første innbyggerne slo seg ned på den isfrie nordmørskysten allerede i steinalderen. Dette er dokumentert av funn fra Fosnakulturen bl.a. på Nordlandet i Kristiansund. Typiske funn på en fosnaboplass var tilhogde flintredskaper og store mengder avfallsflint etter tilvirkning av prosjektiler, skive- og kjerneøkser og pilspisser.
Fra småkongerike til fylke i samlet rike
De første skriftlige kildene om Nordmøre beskriver vikingtiden. Både Nordmøre og Møre omtales av Snorre Sturlason i Harald Hårfagres saga. Nordmørafylke (norrønt: Norđmœrafylki) var inntil rikssamlingen et småkongerike, med Huntjov som konge. Harald Hårfagre la under seg både Nordmørafylke og Romsdølafylke etter det første av to slag ved Solskjel i om lag 863 og gjorde dem til fylker under det norske riksområdet. Han satte da Ragnvald Mørejarl til høvding over disse to fylkene. I det andre slaget, bare noen måneder etter, la han under seg også Sunnmørafylke og Firdafylke. Nordmøre og resten av Nordvestlandet ble altså tidlig med i Harald Hårfagres rikssamling, som antas å være fullført et drøyt tiår senere. Ifølge Olav Tryggvasons saga, så ble nordmøringene kristnet av kong Olav Tryggvason og hæren hans i et eget tokt etter at han først hadde kristnet sogningene, fjordingene, sunnmøringene og romsdalingene ved felles ting ved Stad høsten 997.
På 900-tallet ble Nordmørafylke, Romsdølafylke og Naumdølafylke en del av lovområdet Frostatinget. Samtidig ble Sunnmørafylke en del av Gulatinget. Nordmørafylke var like stort som datidens åtte trønderske fylker i Trondheimen til sammen, og utgjorde hele kyststrekningen fra Eide mot Romsdølafylke og Osen mot Naumdølafylke. Dette historiske fylket var delt i to syssel, i nord Fosen som senere ble Fosen len, og i sør Edøy som senere dannet grunnlaget for Nordmøres len. Edøysysselet bestod av skipreidene Aurar, Ædeynar, Hölsynjar, Súrnadal, Stangarvíkr, Þingvalla, Barknarfjarðar, Afreynar og Sundal.
Len og fogderi
I dansketiden ble fylkes- og sysselordningen gradvis avløst med et system med len, og Nordmøre len ble opprettet som erstatning for Edøysysselet og fungerte tidvis som underlen under Tronhjems len. Ved freden i Roskilde i 1658, måtte Frederik III avstå Nordmøre og Romsdal sammen med resten av Tronhjems len til Sverige. Bare to år og tre måneder senere, ved freden i København, måtte Karl XI gi Trondhjems len (herunder Nordmøre og Romsdal) tilbake til den dansk-norske tronen. Deretter tilhørte ble nordmøringene sitt område styrt av fogd, og Nordmøre fogderi var et faktum. Fogderiet bestod av følgende ni tinglag eller rettskretser: Mek, Gjemnes, Gagnat, Sunndal, Brøske, Surnadal, Halsa, Vik og Smøla. På dette tidspunktet var også Vinje sogn innerst i Vinjefjorden en del av fogderiet gjennom Vik tinglag. Rausand, Eidsøra og Meisal i dagens Molde kommune var en del av Nordmøre fogderi gjennom Gagnats tinglag.
Del av amt
Nordmøre fogderi ble sammen med Romsdals fogderi en del av Romsdal og Nordmøre amt fra 1671. I 1689 ble også Sunnmøre fogderi lagt til dette amtet som da fikk navnet Romsdals amt, forløperen til Møre og Romsdal fylke. Selv om disse tre fogderiene ble samlet i ett amt, forble de likevel delt mellom Frostatinget og Trondhjems stiftamt på den ene siden (Nordmøre og Romsdal) og Gulatinget og Bergens stiftamt på den andre (Sunnmøre).
Distrikt i større fylke
Fogderiene i Norge overlevde resten av dansketiden og mesteparten av unionstiden med Sverige, men de ble avviklet i perioden 1898–1918. Stiftamtene ble også avviklet i 1918, og underamtene fikk fornorsket navnene sine til 'fylker' i 1919. Fogderiet var dermed historie, men distriktet Nordmøre ble fra 1919 en del av Møre fylke. I 1935 byttet dette fylket navn til Møre og Romsdal fylke for bedre å gjenspeile at alle de tre tidligere fogderiene, nå distriktene, inngikk.
Etymologi
Navnet Nordmøre er trolig satt sammen av norrøne norđ og marr. Sisteleddet, som brukes om hele Møre, betyr 'hav' eller 'sjø'. Dette leddet kan også finnes igjen i navn som Grenmar i Telemark og ord som marbakke. Førsteleddet brukes for å plassere Nordmøre nord for de andre 'mørene' (Sunnmøre og Romsdal). Noen kilder foreslår også å knytte sisteleddet til myr. Møre kan da forstås som enten 'havlandet' eller 'myrlandet', mens Nordmøre da blir den nordlige delen av dette området eller nord for et slik område, for eksempel nord for havstrekningen Hustadvika.
I dativ ble  'mar'  til  'mør' (eller  'mœr') i Nordmørafylke (eller Norđmœrafylki) , slik 'dal' ble til 'døl' i Romsdølafylke. Den kortere formen 'Nordmør' var rådende i både muntlig og skriftlig form til langt ut på 1900-tallet da 'Nordmøre' tok over. Begge formene er fortsatt i bruk i muntlig form.
Navnet ble tidvis brukt om hele kyststrekningen nordover til og med Fosenhalvøya omtrent ved den tidligere grensen mellom Nord- og Sør-Trøndelag. Nordmøre omfattet i denne betydningen også kysten omkring munningen av Trondheimsfjorden. En av grunnene til at det var naturlig å skille Nordmøre fra Sunnmøre i dagligtalen, kan være at Nordmøre hørte til Frostating mens Sunnmøre hørte til Gulating, selv om begge 'mørene' hørte sammen etymologisk og senere administrativt.
Dialekt
Nordmørsk hører, sammen med fosendialekt og ytternamdalsk, med til den ytre grenen av trøndersk, som i sin tur er en undergruppe av østnorsk. Dialekten har kløyvd infinitiv, dvs. både -a, -e og ingen endingsvokal i ord med lang rotstavelse (f.eks. både å gjærra, å tenkje og å vask). Nordmørsk har tjukk l av gammelnorsk l, nordlige og vestlige kystmål (særlig Aure, Smøla, Averøy og Eide) også av rð. Dativ er bevart som bøyningsform, i flertall med den vestnorske endelsen -å (-o). Nordmørsk inkluderer, foruten nordmørskommunene i Møre og Romsdal, også dialekten i Rindal og det meste av Heim kommune og deler av Snillfjord i Orkland i Trøndelag.
Dillingham (Alaska)
Dillingham (sentral-yupik: Curyung) er en by i statistikkområdet Dillingham i den amerikanske delstaten Alaska. Byen ligger i den indre delen av Nushagakbukta, ved utløpet til elvene Nushagak og Wood, om lag 530 kilometer sørvest for Anchorage.
Nordmøre
Demografi
Folk fra Nordmøre kalles nordmøringer. Nordmørsbunaden kommer fra området.
Dillingham (Alaska)
Dillingham har 2 400 innbyggere, hvorav 52,6 prosent urinnbyggere og 35,6 prosent hvite (i 2000). Byen ligger i utkanten av viltreservatet Togiak, og er et utgangspunkt for en rekke lokaliteter for øko-turisme og sportsfiske.
Nordmøre
Byer og tettsteder
Kristiansund fikk bystatus første gang som ladested fra 1600-tallet, da med navnet Lille-Fosen. I 1742 ble ladestedet oppgradert til kjøpstad, og fikk navnet Christianssund. Ifølge Statistisk sentralbyrå sin definisjon på tettsteder, og basert på de videre avgrensningene drøftet tidligere, så finnes følgende tettsteder på Nordmøre idag. Lista er rangert etter innbyggertall pr. (kommune i parentes):
Finn Ludt
Finn Ludt (født 16. november 1918 i Fana utenfor Bergen, død 3. august 1992) var en norsk komponist og pianist.
Nordmøre
Befolkningsutvikling
Tabellen viser befolkningsutviklingen på Nordmøre i årene 1769-2001 basert på kommunegrensene fra 2002.
Dillingham (Alaska)
I 1818 etablerte russerne handelsposten og festningsstedet Alexandrovski, og i 1837 ble det opprettet en russisk-ortodoks misjon, og byen fikk navnet Nushagak. I 1881 ble det opprettet en meteorologisk stasjon, og i 1884 regionens første fabrikk for hermetisering av laks. I 1903 fikk byen navn etter den amerikanske senatoren Paul Dillingham.
Byområdet ble ikke kartlagt før i 1947, og i 1967 fikk Dillingham sitt eget bystyre. Næringslivet i byen består i hovedsak av fiske, prosessering av fisk, kjølelagring og støtte til fiskeindustrien. Dillingham lufthavn ligger vest for byen.
Hovland (Larvik)
Hovland er en gård og bydel i Larvik. Våningshuset fra 1800 er fredet. Området ble utbygget fra 1960. Hovlandbanen fra 1918 var landets første spesialbygde travbane.
4H Norge
4H Norge er en norsk, ideell barne- og ungdoms­organisasjon som ble stiftet i 1936. Organisasjonen er livssyns­nøytral og parti­politisk uavhengig. Organisasjonen er en del av den internasjonale 4H-bevegelsen.
Nordmøre
Politikk og administrasjon
Nordmøre har ikke vært en selvstendig forvaltningsmessig enhet siden fogderiene ble avviklet tidlig på 1900-tallet. Fra 1919 ble de 26 herredene Hopen, Brattvær, Edøy, Aure, Tustna, Halsa, Valsøyfjord, Stemshaug, Åsskard, Surnadal, Rindal, Stangvik, Sunndal, Ålvundeid, Øksendal, Tingvoll, Straumsnes, Øre, Gjemnes, Kristiansund, Frei, Bremsnes, Kvernes, Grip, Kornstad og Eide, sammen med de andre fogderiene i Romsdals amt en del av det nye Møre fylke, senere kalt Møre og Romsdal.
4H Norge
De fire H-ene står for «hode, hjerte, hender og helse», og er representert i det såkalte 4H-løftet:"«Vi lover å arbeide mot det mål å bli en ungdom med klart hode, varmt hjerte, flinke hender og god helse»."Per mai 2020 oppgir 4H Norge på sitt nettsted at organisasjonen har ca. 550 lokalklubber i Norge, med til sammen ca. 12 000 medlemmer i alderen 10 til 25 år.
Historie
Ideen kom til Norge på 1920-tallet. I Nord-Trøndelag dukket det opp frivillige jordbruksklubber, og i 1926 holdt Det Kongelige Selskap for Norges Vel et møte om det som skulle bli 4H. Innen 1936 var det klubber over store deler av landet, og 4. mai 1936 ble Landslaget for Norske Jordbruksklubber stiftet.
Jordbruksklubbene var nyttige under krigen, og medlemstallet steg fra 2500 i 1940 til 17,000 i 1945, men tallet gikk fort ned til under 2,000 året etter. Fra 1946 så organisasjonen seg om etter flere områder enn rent landbruk, og det ble faste ansatte i alle fylkene fra 1950.
Selv om Landslaget for Norske Jordbruksklubber ikke skiftet navn til Norske 4H før i 1956, var både 4H som begrep, logoen med den grønne firkløveren med en H i hvert blad og 4H-løftet godt kjent allerede på førtitallet.
Fra slutten av 1960- og begynnelsen av 1970-tallet startet 4H med den grundige lederopplæringa som kjennetegner organisasjonen i dag.
Nordmøre
Politikk og administrasjon
Etter flere kommunesammenslåinger, den største i 1964, enkelte grensejusteringer og to nye sammenslåinger i 2006 (Aure og Tustna) og 2008 (Frei og Kristiansund) ble de 26 herredene redusert til 11 kommuner som fortsatt dekket det samme området. Selv etter avvikling av fogderiet har dette området utgjort en markert del av fylket og dessuten bestått som formelle og uformelle fellesskap og delfellesskap i regionråd, prostier, idrettskretser, politi, rettsvesen og helsevesen.
Kommuner
Av de 11 kommunene som fram til 2019/2020 ble ansett å tilhøre Nordmøre, er det i dag 9 kommuner som administrativt tilhører Møre og Romsdal, mens Rindal og Halsa administrativt tilhører Trøndelag, sistnevnte gjennom den nye kommunen Heim. Eide ble i 2020 en del av nye Hustadvika kommune, der den vestlige delen hører til landskapet Romsdal.
4H Norge
Historie
I 2006 vedtok organisasjonen å skifte navn til 4H Norge, i tillegg til at fylkeslagene nå har «4H» før fylkesnavnet.
Nordmøre
Kommuner
De 11 kommunene som i dag helt eller delvis tilhører det tradisjonelle landskapet Nordmøre er listet opp nedenfor.
Nordmøre i administrative og organisatoriske inndelinger
Distriktet Nordmøre inngår i flere administrative og organisatoriske fellesskap, enten alene eller sammen med f.eks. Romsdal eller resten av Møre og Romsdal. Her er noen eksempler:
4H Norge
Organisering
4H Norge er det nasjonale leddet av 4H-klubbene i landet, og har sekretariat på Hellerud i Skedsmo. Organisasjonen ledes av et landsstyre på sju personer, valgt for to år av landsårsmøtet. Sekretariatet med rundt femten stillinger har ansvar for den daglige driften.
Årsmøtet avholdes hvert andre år.
I hvert fylke sitter det en sentralt ansatt daglig leder, og hvert fylkeslag kan ha en eller flere organisasjonsrådgivere. Deres oppgave er å hjelpe klubbene så godt som mulig, samtidig som de arbeider med arrangement i fylket og til dels med nasjonale oppgaver. Fylkesleddet har et styre valgt av fylkesårsmøtet, hvor alle klubbene har rett til å sende representanter. Fylkesårsmøtet velger fylkets utsendinger til landsårsmøtet.
Det nederste trinnet i 4H Norge er de lokale klubbene. I Norge finnes det ca. 550 klubber per 2020, med medlemstall fra rundt ti til nesten hundre. Klubbene styres og drives utelukkende av medlemmene mellom 10 og 26 år. Medlemmer som har fullført 4H-programmet, alumner, er ikke valgbare til verv i klubbstyret, og har ikke stemmerett på årsmøtet. I tillegg finnes det valgte klubbrådgivere som er voksne personer som fungerer som veiledere for klubbstyret. De kan komme med råd hvis styret har problemer, skrive under på papirer som krever en person over 18 års signatur osv.
Alumnene i fylkene organiserer seg i egne fylkesvise alumnklubber, under mottoet «Gjør det beste lenger».
Å lære ved å gjøre
Den viktigste arbeidmetoden i 4H er «Å lære ved å gjøre». 4H er en opplæringsorganisasjon, men det er hele tida lagt som forutsetning at læringa skal foregå ved at en selv deltar og lærer. Hvert år skal medlemmene gjennomføre et prosjekt på rundt 20 timer. Prosjektene spenner over emner som naturbruk, dyrestell, entreprenørskap, samfunnsfag og husstell, og alle prosjektene har egne hefter utviklet av 4H Norge. På slutten av året, på høstfesten, viser medlemmene fram utstillinger med prosjektene. I tillegg til å ha gjort det som er krevd, skal også alle vise en plan for utførelse, og en melding om hvordan det gikk. Seniorene skal også legge fram budsjett og regnskap.
Finn Ludt
Som tonesetter og komponist var Ludt uvanlig produktiv. Han skrev teatermusikk, blant annet til musikalversjonen av Alf Prøysens Trost i taklampa i 1963 og Arnljot Eggens politiske Pendlerne i 1972, balletter og romanser, men ble særlig kjent for en rekke svært populære barnesanger og viser. Han skrev til sammen flere hundre sanger og musikk til blant annet 70 hørespill.
Finn Ludt var også musikkritiker i Morgenbladet, der han begynte i 1946.
Porsche 911 GT1
Porsche 911 GT1 var en løpsbil for racingbruk utviklet av den tyske bilprodusenten Porsche for bruk i 24-timersløpet i Le Mans' GT1-klasse, og samtidig solgt som gatemodell for homologeringsformål. Gatemodellen ble solgt under navnet 911 GT1 Straßenversion.
Historie
Porsche presenterte 911 GT1 i 1995, og annonserte samtidig at den skulle konkurrere i 24-timersløpet i Le Mans i 1996. Til tross for navnet har modellen svært lite til felles med 911, og plattformen ble hentet fra Gruppe C-utgaven av 956/962. GT1 ble utstyrt med en vannkjølt boksermotor med seks sylindre og fire ventiler per sylinder, som i tillegg ble turbomatet med doble turboer og ladeluftkjøler. Motoren ble midtmontert, og hadde en effekt på omkring 600 hestekrefter. Til sammenlikning var datidens 911 utstyrt med en hekkmontert, luftkjølt motor med to ventiler per sylinder, det tradisjonelle oppsettet for 911-serien.
1996
Den nye modellen var en stor suksess i Le Mans, og vant GT1-klassen allerede i debutløpet. Sammenlagtseieren gikk riktig nok til Joest Racings Porsche WSC-95 prototype, men Porsche tok det allikevel som en suksess, da også denne bilen var utstyrt med Porsche-motor.
911 GT1 fikk sin debut i BPR Global GT Series i et firetimersløp på Brands Hatch i Storbritannia, hvor bilen vant en komfortabel seier.
1997
I 1997 gjorde den nye Mercedes-Benz CLK-GTR det godt i det nye FIA GT Championship, som hadde erstattet BPR-serien. Mercedes deltok ikke i Le Mans dette året, men 911 GT1 var ikke rask nok i den nye FIA-serien, og vant ikke et eneste løp. Serien ble i stedet dominert av McLaren F1 GTR og CLK-GTR.
4H Norge
Å lære ved å gjøre
Når et medlem har lagt fram tre juniorprosjekt og fire som senior, har han eller hun gjort seg fortjent til et bevis på at man har arbeidet i minst sju strake år. Det å motta plaketten er det siste som skjer i 4H-programmet, og markerer inngangen til en tilværelse som alumn, hvor man ikke har noe man må gjennomføre, men har full rett til å delta på arrangementer på lik linje med andre medlemmer.
Porsche 911 GT1
1997
Porsche gjennomførte små forandringer før Le Mans-løpet i 1997, og blant annet ble fronten endret og fikk de nye lyktene som året etter ble introdusert på 996-utgaven av 911 samt Boxster. Denne oppdateringen av modellen ble kjent under navnet 911 GT1 Evo, og var fortsatt utstyrt med den samme motoren med 600 hestekrefter. På grunn av eksteriørendringene var aerodynamikken adskillig bedre, og den nye versjonen var betraktelig raskere enn den tidligere.
4H Norge
Å lære ved å gjøre
De siste årene har det skjedd en uformell spesifisering om at læringen gjerne skal skje sammen med andre, altså «Å lære ved å gjøre sammen». Prinsippet om at handlingen er det en skal lære av er fortsatt viktig, men samarbeid har blitt et viktigere aspekt.
Porsche 911 GT1
1998
Porsche tok prosjektet i en helt ny retning før 1998-sesongen, da FIA droppet regelen om at GT1-bilene måtte være basert på gatemodeller. 1998-utgaven av GT1 var dermed designet for å matche modeller som Toyota GT-One og Mercedes CLK-GTR, og fikk radikale endringer både i karosseri og teknikk. Til tross for endringene viste GT1 seg å klare seg dårlig mot konkurrentene, som også var oppgradert, og særlig var CLK-GTR-modellene harde å slå. Dette var også grunnet nye regler rundt luftrestriksjoner, som ble ansett som lite heldige for turboladede biler. Michelin-dekkene som Porsches fabrikksteam kjørte med, og Pirelli som privatteamet Zakspeed brukte, ble også regnet for å være dårligere enn Mercedes-dekkene fra Bridgestone, som også dominerte Formel 1 i mange år.
4H Norge
Ledertrening
Siden klubbene skal drives av medlemmene selv, kreves det opplæring i organisasjonsarbeid. Hvert år arrangerer fylkene styrevervskurs, hvor de nyvalgte styremedlemmene får opplæring innenfor hvert sitt felt. I tillegg har mange fylker en stor samarbeidsøkt.
Porsche 911 GT1
1998
På 24-timersløpet i Le Mans gikk det bedre for Porsche. BMW V12 LM hadde problemer med hjulopphenget, mens Mercedes CLK-GTR hadde oljeproblemer med sine nye V8-motorer, som hadde erstattet den tidligere V12-motoren. Toyota GT-One hadde også problemer med girkassen, og dermed kjørte 911 GT1 inn til både første og andreplass sammenlagt takket være god driftssikkerhet. Dette var Porsches 16. seier i Le Mans-løpet, mer enn noen annen produsent i historien.
4H Norge
Ledertrening
Instruktørene på styrevervskursene er selv 4H-ere som har gått gjennom de samme kursene, og i tillegg har deltatt på 4H Norges instruktørkurs. I løpet av de tre delene kurset varer lærer deltakerne undervisningsteknikker, forelesningstriks og forskjellige læringsøvelser.
Porsche 911 GT1
1999
Mercedes var så dominerende i FIA GT1 i 1998 at alle andre, inkludert Porsche, trakk seg i 1999. GT1-klassen ble droppet, og FIAs GT Championship besto dermed kun av GT2-biler. Porsche kunne ha deltatt i Le Mans-løpet, men valgte å ikke gjøre et forsøk på å forsvare fjorårets seier mot nye modeller fra andre produsenter.
4H Norge
Ledertrening
Mange av ledere i næringsliv og i offentlig sektor har erfaring fra 4H. Blant dem finner vi blant annet Åslaug Haga, Terje Riis-Johansen, Trine Skei Grande og Bendiks H. Arnesen.
Sosialt
I tillegg til landsleirene arrangerer mange fylker fylkesleir og aspirantleir. Av mindre arrangement er det både region- og klubbleir.
Årsmøtet i klubben bestemmer hva medlemmene skal få være med på i året som kommer. Medlemmene kan derfor være med på mye forskjellig. Noen eksempler på ting som kan gjøres er bygdekino, radiosendinger, idrettsdag, tursti for funksjonshemmede og dyrking av egne grønnsaker.
4H-landsleir
Partalls år arrangeres det 4H-landsleir i Norge. Hvilket fylke som er arrangør, går på rundgang mellom fylkene, og utpekes av 4H Norge sitt landsstyre etter søknad fra fylkene.
Nordisk 4H-leir
I Norden finnes organisasjonen i alle landene unntatt Island. Oddetalls år arrangeres det Nordisk 4H-leir. Arrangør av leiren roterer mellom landene. Sverige ønsket ikke å arrangere nordisk leir i 2013, og 4H Norge tok derfor på seg ansvaret for denne leiren.
International 4H Youth Exchange
4H-ere mellom 18 og 30 som har mottatt plaketten kan delta i IFYE-programmet, som er en internasjonal 4H-utveksling. I løpet av tre eller seks måneder får deltakeren møte 4H-familier i fremmede land. For tida har 4H Norge IFYE-samarbeid med Sveits, Skottland, England, Costa Rica, Nord-Irland og Australia. Personer fra de samme landene reiser også til Norge, hvor de bor tre uker om gangen i vertsfamilier rundt om i landet.
Rural Youth Europe
4H Norge har «Rural Youth Europe» (Europisk ungdom på landet) som paraplyorganisasjon. Den var tidligere var kjent som European Committee for Young Farmers' and 4H Clubs og grunnlagt i 1957 og er en europeisk ikke-statlig ungdomsorganisasjon. Den forener 25 nasjonale og én internasjonal ungdomsorganisasjon som er basert i 20 europiske land og regioner.
9. april (illegal avis)
Initiativet til avisen kom etter en skolestreik i Oslo. Elevprotestene kom da departementet krevde at skolene skulle arrangere besøk på en Hitlerjugend-utstilling i hovedstaden. Etter skolestreiken dannet elevene ved de høyere skolene et hemmelig elevråd. En gruppe gymnasiaster tok samtidig fatt på arbeidet med å utgi en illegal avis til utdeling på skolene. Bak dette initiativet sto Paal Brekke, Sven Gjems, Gunnar Mack og Jan Rustad.
4H Norge
Rural Youth Europe
Organisasjonen har 500,000 medlemmer som er en del av Landsens ungdomsorganisasjoner som er opptatt av spørsmål om unge bønder og andre unge mennesker som lever på landet, Unge bønders organisasjoner, opprinnelig en jordbruksaktivitet, men nå er opptatt med alle spørsmål som involver unge mennesker på landet, 4H-organisasjoner som tilbyr aktiviteter innenfor jordbruk, privatøkonomi, håndverk, natur og friluftsliv for barn og ungdom.
Gambia 4H
4H Norge har siden 1987 støttet oppstarten av 4H-arbeid i Gambia. Per 2020 har Gambia 4H ca. 10.000 medlemmer fordelt på ca. 65 klubber.
9. april (illegal avis)
De skaffet seg skrivemaskin ved å gjøre innbrudd på Ullern skole, og finansierte avisen med penger de fikk fra en skipsreder. Den ble mangfoldiggjort i en hytte på Jaren på Hadeland.
Bagé
Bagé er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
4H Norge
Hand of Hope
Da 4H Norge feiret sitt 75-årsjubileum i 2011 gjennomførte organisasjonen jubileumsaksjonen «Hand of hope». Slagordet til prosjektet var Forandre for andre, og hadde som mål å bygge 44 brønner med tilhørende sanitæranlegg for å gi flere innbyggerne i Sierra Leone tilgang på rent vann. Prosjektet ble offentliggjort på landsårsmøtet til 4H Norge på Moelv i juli 2010, og ble gjennomført i samarbeid med HC Medlien og Plan Norge.
9. april (illegal avis)
9. april kom med sitt første nummer nettopp 9. april 1941. Undertittelen var: «må aldri bli glemt».
4H Norge
4H Norges høye beskytter
Kronprins Haakon har vært 4H Norges høye beskytter siden januar 2006. Den 22. september 2006 var han på sitt første besøk lokalt i organisasjonen, da han besøkte høstfesten til Varde 4H, Heia 4H og Ørn 4H i Lunde slusepark i Telemark. Under dette arrangementet hadde de tre klubbene også gjester fra Gambia 4H.
9. april (illegal avis)
Avisen brakte blant annet en liste over nazi-lærere og nazi-elever ved de høyere skolene, og ga konkrete anvisninger: «Man bør ikke provosere disse mennesker, men vi skal holde oss fullstendig borte fra ethvert samkvem med dem og la dem føle at de har stilt seg helt utenfor.»
9. april rakk bare å komme med tre nummer. En av de som sto bak avisen ble arrestert, og de andre måtte flykte til Sverige.
Napalm Records
I starten fokuserte Napalm Records hovedsakelig på svartmetall band som østerrikske Summoning og folkemetalband som svenske Vintersorg. Videre utvidet de katalogen sin med flere band med metalsjangere som gothmetal, symfonisk metal, power metal, doom metal, metalcore og nu metal. I tillegg til stoner rock-band som amerikanske Monster Magnet.
Napalm Records har sitt eget forlag som heter Iron Avantgarde Publishing. I november 2020 kjøpte Napalm det tyske plateselskapet SPV.
Seven Racing
Seven Racing er en norsk racingklasse som hovedsakelig deltar i stevnene til Racing NM på norske racerbaner, som Rudskogen ved Rakkestad, Motorcenter Norway ved Sokndal, Vålerbanen ved Braskreidfoss og Arctic Circle Raceway ved Mo i Rana. Det har også blitt kjørt løp på en provisorisk bane på Skien Lufthavn, samt Jyllandsringen i Danmark og Kinnekulle i Sverige.
Seven Racing het tidligere Locost, og er en klasse for Super 7 type biler. De fleste kjører imidlertid med et moderne karrosseri utviklet i Norge.
Karenslyst
Karenslyst var en eiendom i Bestumkilen (mellom Skøyen og Vækerø) i Oslo.
Det var Karen Sverdrup Maschmann (1738–97) som kjøpte den i 1790. Hun var enke etter apoteker Johan Heinrich Maschmann (1719–85). Etter hennes død i 1797 ble eiendommen overtatt av sønnen Hans Henrich Maschmann som var apoteker. I 1840 ble den kjøpt av restauratør og traktør Hans Johan Lorange (1810–64) som etablerte et forlystelsessted på Bygdøy-siden. Gjester ble fraktet med dampbåt eller omnibuss. I 1850-årene ble eiendommen kjøpt av Johan Henrik Andresen (1815–1874) som anla villa.
Det har blitt vanlig å uttale navnet med trykk på andre stavelse (som karensdager), selv om tradisjonell uttale tilsier at første ledd av ordet skal uttales som jentenavnet Karen (etter Karen Maschmann).
Colacsjøen
Colacsjøen (engelsk: Lake Colac) er en innsjø i det vestlige Victoria i Australia. Den ligger rett nord for byen Colac.
I januar 2009 tørket innsjøen helt opp, for første gang på 173 år.
Lary Sorensen
Lary Alan Sorensen (født 4. oktober 1955 i Detroit i Michigan) er en tidligere Major League Baseball pitcher, som spilte for Milwaukee Brewers (1977–1980), St. Louis Cardinals (1981), Cleveland Indians (1982–1983), Oakland Athletics (1984), Chicago Cubs (1985), Montreal Expos (1987) og San Francisco Giants (1988).
Kokain
28. februar 1986 ble Sorensen og ti andre baseballspillere suspendert i en periode etter at de innrømmet bruk av kokain.
Temple of Set
Temple of Set er en religiøs og filosofisk organisasjon med okkult tankegang som ble stiftet av Michael Aquino i 1975. Han og flere andre hadde brutt ut av Church of Satan.
Kileken
Kileken (noen ganger Kileghen) er gjenstand for en myte av Masaier–folket om planeten Venus. I myten er planeten Venus kalt Kileken, og besøk jorden i form av en liten gutt. Gutten blir venn med en gammel bonde og har gjeter hans kveg og mannen blir enig om å la gutten få det eneste han har; hemmeligheten til sin opprinnelse. Da mannen svikter tilliten og spioner på Kileken, forsvinner gutten i et skarpt lys og går tilbake til himmelen. Myten forklarer hvorfor planeten Venus blir sett i løpet av morgen og kveld. Den muntlige tradisjonen ble nedskrevet i en bok av den Tanzania-fødte forfatteren Tololwa M. Mollel.
Temple of Set
Organisasjonen sier at den står for en filosofi med vekt på personlig utvikling og erfaring. Tildels brukes egyptiske symboler. Det opereres med flere nivåer av medlemskap, hvorav de fire høyeste gir adgang til presteskapet.
Kileken
I likhet med andre samfunn mente Masaier-folket at Venus var to separate himmellegemer når de så den om morgenen og kvelden. Kileken var tilsynekomsten av «morgenstjernen». Når den kunne ses, og mennene fremdeles var ute på jakt, ba kvinnene for deres sikkerhet. «Aftenstjernen» var kjent som Leken og dens tilsynekomst varslet den stigende månen.
Olsenbandens siste bedrifter
Olsenbandens siste bedrifter er den sjette filmen i serien om Olsenbanden. Filmen hadde premiere 7. august 1975, og ble regissert av Knut Andersen.
Handling
Filmen starter med at Olsenbanden er på Gran Canaria etter deres siste eventyr i Norge, men da de kun har 500 kroner igjen må de gjennomføre et lite kupp for å betale regningene. Men Egon har allerede en plan om å skaffe litt mer penger: De kan stjele penger fra den norske restaurant-eieren «Schweine-Hansen». Han driver en stor restaurant på i området for norske, danske og svenske turister, og arrangerer ofte rustikke grill-fester med blant annet griser på spyd for den nordiske målgruppen. Olsen anser at dagen etter et av disse arrangementene er det beste øyeblikket, ettersom restauranten sannsynligvis sitter på veldig mye penger. Egon blir tatt på fersken takket være Valborg. Til Kjells fortvilelse har Valborg blitt venn med to spanjoler, som Valborg introduserer for Egon Olsen samtidig som han åpner pengeskapet hjemme hos Schweine-Hansen. Det viser seg at Valborgs nye venner faktisk er to spanske politifolk.
Egon blir dermed tatt på fersk gjerning, arrestert og sendt tilbake til Norge. Men i Botsfengselet får han nye kontakter. Etter løslatelsen fra fengselet, til Kjell og Bennys store forbauselse, blir Egon hentet fra fengselet i en stor limousin - og han later som han ikke kjenner igjen Kjell og Benny.. Han får i oppdrag å få ut Bedford-diamantene som ligger innelåst i et Franz Jäger-pengeskap i Sveits. Men istedenfor å få 25% av byttet blir Egon lurt av oppdragsgiveren, og unnslipper så vidt å bli tatt av politiet. Vel tilbake i Norge får han med seg Kjell og Benny på en snedig plan på å bli millionærer, og få hevn. Diamantene blir solgt, og banden stjeler først diamantene, deretter pengene, og legger diamantene i safen til skurkene som hadde narret Egon. Så kjeltringene ryker i fengsel, når de anmelder tyveriet av pengene. Så er det ny tur til Syden for Olsenbanden.
Reinert
Reinert er en variant av mannsnavnet Reinhard som har opphav i det germanske navneleddet *ragina, «råd», og det gammelhøytyske harti, «hard». Reinert brukes også som etternavn.
Utbredelse
Reinert hadde fram til 2014 norsk navnedag 12. januar.
Reinert er i dag sjeldent som fornavn. Det brukes noe i Norge, men er ellers svært lite utbredt.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Reinert Reinert
Selepinne
Selepinne eller orepinne var opprinnelig en låsepinne til seletøy, i dag brukes det også til traktorredskap. Opprinnelig produserte man dem av tre eller ben, men i dag brukes primært metall. Låsepinner av tre blir også brukt i forskjellig trearbeid, dette blir også kalt «orepinne».
Airspeed Ambassador
Norske Norrønafly kjøpte i 1960 to fly, som var malt i selskapets farger og tildelt norske kjennetegn, men fikk likevel ikke driftstillatelse av Luftfartsverket. Flyene ble i stedet overtatt av sveitsiske Globe Air.
Ulykker og hendelser
To Ambassador-fly var innblandet i alvorlige ulykker:
Immanuel Kant
Immanuel Kant (født 22. april 1724 i Königsberg i Preussen, død 12. februar 1804) var en tysk filosof, og regnes som en sentral tenker innen moderne filosofi. Han grunnla den kritiske filosofien og utgav flere viktige verker, blant annet innen områdene etikk, metafysikk, epistemologi, estetikk, rettsfilosofi, astronomi og historie. Et av hans viktigste arbeider er Kritikk av den rene fornuft.
Ifølge Kant er ikke mennesket et tabula rasa, men erkjenner verden med både sansene og fornuften. Kant var pliktetiker og formulerte en allmenngyldig, etisk leveregel, det kategoriske imperativ. Han er også kjent for sin oppdeling av verden i «tingen for oss» og «tingen i seg selv», et aspekt ved hans transcendentale idealisme. Hans sosiale og politiske filosofi skilte seg fra noen idealer i opplysningstiden. Premisset i Kants er at «enhver borger skal tilkjennes så mye frihet som er forenelig med en tilsvarende frihet for alle andre.»
Kants ideer påvirket mange tyske tenkere i samtiden. Han bidro også til å ta filosofien videre fra diskursen mellom empirister og rasjonalister. Filosofer som Fichte, Schelling, Hegel og Schopenhauer bygget videre på det kantianske systemet og utviklet den tyske idealismen.
Biografi
Hele sitt liv levde og virket Kant ved Albertina-universitetet i Königsberg, i Øst-Preussen. Kants tilværelse er berømt for det absolutte fravær av dramatiske eller spektakulære begivenheter; han var håndverkersønn, vokste opp i fattige kår i en kalvinistisk familie, men fikk adgang til de høyere utdannelsesinsitusjoner takket være en åpenlys begavelse.
Selv om det kanskje ikke kan fortelles mange historier om Kants liv, har hans innflytelse på filosofien vært kolossal, og hans verker leses og kommenteres stadig flittig, ikke blott som historiske kuriositeter, men som vektige gjennomganger av relevante problemstillinger i forhold til menneskets tenkning.
Kant tok doktorgraden (promosjon) i 1755. Deretter var han dosent (privatdosent) før han etter 15 år, 1770, ble professor i matematikk, senere skiftet han over til metafysikk og logikk. Han foreleste også over geografi, antropologi, naturlig teologi, moralfilosofi og naturrett.
I 1794 fikk han problemer med prøyssiske myndigheter etter å ha fremsatt sin religionsfilosofi i skriftet Religion innenfor fornuftens grenser (1792).
Filosofi
Kant er antagelig mest berømt for to ting. Det ene er hans forsøk på å oppstille en allmenngyldig etisk leveregel, som han kalte det kategoriske imperativ. Han formulerte det på flere måter, men den mest kjente er nok denne: «Jeg skal alltid handle slik at den regelen jeg handler etter kunne gjelde som allmenn lov». Det andre er hans oppdeling av verden i «tingen for oss» og «tingen i seg selv» (et aspekt ved hans transcendentale idealisme).
Innen etikken er Kant kjent som pliktetiker og for å ha formulert det kategoriske imperativ. Den vanligste formuleringen av dette lyder: «Handle bare etter den maksime gjennom hvilken du samtidig kan ville at den skal bli en allmenn lov.»
Det er vanlig å disponere Kants filosofi etter de tre hovedspørsmål fra hans Kritikk av den rene fornuft, samt ett tilleggsspørsmål. Vi kan videre si at disse spørsmålene i sin tur refererer til hans hovedverker: Metafysikken (epistemologi/Erkjennelsesfilosofi): Kritik der reinen Vernunft (Kritikk av den rene fornuft, 1781) som Kant selv benevner som transcendental idealisme. Moralen (Etikk / Moralfilosofi): Grundlegung zur Metaphysik der Sitten (1785), Kritik der praktischen Vernunft (Kritikk av den praktiske fornuft, 1788), Die Metaphysik der Sitten (1797) Religionen (Religionsfilosofien): Religion innerhalb der Grenzen der bloßen Vernunft (1792), Zum ewigen Frieden (Til den evige fred, 1795) Antropologien: 	Anthropologie in einer pragmatischer Hinsicht (1799)
Sitater
(«Handle bare etter den maksime gjennom hvilken du samtidig kan ville at den skal bli en allmenn lov.»)
Colac (Victoria)
Colac er en by i den vestlige delen av delstaten Victoria i Australia. Den ligger rundt 150 kilometer sørvest for Melbourne langs sørbredden av Colacsjøen. Colac er den største byen og administrativt senter i lokalstyret Colac Otway Shire.
Colac ble bosatt av europeiske nybyggere i 1837 og fikk bystatus som Lake Colac i 1848.
Colac er kjent for to taler 5. og 6. september 1914 fra henholdsvis opposisjonslederen Andrew Fisher og statsministeren Joseph Cook der begge uttrykte sin støtte til Storbritannias inntreden i første verdenskrig. Begge var i Colac som del av valgkampen i forkant av føderalvalget i 1914.
Byen betjenes av Colac jernbanestasjon som ligger på Warrnambool-linjen som benyttes av V/Line-tog fra Melbourne.
Fylkesvei 1592
Fylkesvei 1592 går mellom Nebbenes og Eidsvoll Verk i Eidsvoll kommune. Veien er 1,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 508.
Christian Maggio
Christian Maggio (født 11. februar 1982) er en italiensk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs. Han spiller også for.
Dag Erik Pryhn
Dag Erik Pryhn (født 6. februar 1958) er en lokalpolitiker (Ap). Han var ordfører i Sel kommune i Innlandet fra 2003 til 2019. Kommunen hadde vært styrt av Arbeiderpartiordførere siden 30-tallet.