cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bokmål
Det har blitt anslått at mer enn 20 % av befolkningen i Norge snakker såkalt standard østnorsk, den alminnelige formen av talt bokmål på Østlandet. Det er også sosiolekter i andre deler av landet som anses som talemålsvarianter av bokmål, mest kjent er såkalt «fintrønder» i Trondheim og «penbergensk» i Bergen.
Opprinnelsen til dansk-norsk talespråk
I unionen med Danmark var det gamle norske språket ikke offisielt godkjent og fra 1600-tallet av var det rådende skriftspråket i Norge dansk. Blant overklassen i landet utviklet det seg et muntlig «høytidsspråk» med det danske skriftspråket som rettesnor. En skriftrett leseuttale av dansk ble brukt som prekespråk i kirkene, og senere i konfirmasjonsundervisningen og skolene. I skolene vedvarte dette til Stortinget i 1878 vedtok at undervisningen skulle gis på «Børnenes eget Talesprog». Å tale slik ble ifølge Jonas Ramus' ordliste fra Ringerike i 1698 kalt å knote, med «hand har lært at knote» som eksempel. Klokkerdansk er også brukt om dette talespråket. , mens et vanligere begrep er dannet dagligtale - hvilket hentyder at det ikke var et språk for allmuen på den tiden.
Ved siden av høytidsspråket utviklet det seg en dansk-norsk dagligtale som etter hvert ble morsmål for den norske overklassen. Utviklingen begynte trolig på 1600-tallet, men så sent som på 1800-tallet kunne det fremdeles være sterkt dialektpreg i denne såkalte dannede dagligtale. Dagligtalen vant i siste halvdel av 1800-tallet frem på bekostning av høytidsspråket, men til gjengjeld tok dagligtalen opp i seg stadig mer av høytidsspråket. Den dannede dagligtalen var således på sitt mest dansknære på slutten av 1800-tallet. Det har blitt anslått at dansk-norsk ble talt av omkring 1 % av befolkningen i 1814 og at dette økte til 5% i 1900.
Dansk-norsken kan kalles et koinéspråk, dvs. en blanding av gjensidig forståelige dialekter, men transplantert inn i et område der det skiller seg ut fra dialektene som omgir det. For eksempel hadde dansk-norsken i motsetning til dialektene i Oslo og området rundt ikke noe jevnvektsystem, bare én vokal i grammatiske endelser, monoftonger for de fleste gammelnorske diftonger, lite bruk av retroflekser og tykk l, og i noen grad bløte konsonanter.
En viktig strid om den dannede dagligtalen sto i teatrene rundt midten av 1800-tallet. Da Norges første offentlige teater, Christiania Theater, åpnet dørene i 1827, forsøkte man seg med norske skuespillere, men det ble kritisert for å ha hentet skuespillere fra «de mindre dannede Samfundslag». Fra 1828 begynte man å ansette danske skuespillere, og disse rådde grunnen i de neste tiårene. Kravet om norske skuespillere stilnet ikke, men førte heller ikke frem. Det førte til den store teaterstriden i 1856 der Bjørnstjerne Bjørnson og Aasmund Olavsson Vinje sto i bresjen for 600 pipere. Det endelige oppgjøret med den danske teatertradisjonen kom i 1865, da Bjørnson ble ansatt som teatersjef. Gjennomslaget disse årene må regnes som det avgjørende vendepunktet i synet på den dannede dagligtalen, selv om høytidsspråket fremdeles ble regnet som finere i visse kretser. Høytidsspråket forsvant etter hvert sammen med det danske skriftspråket i Norge.
Skriftspråkets opprinnelse
Et mer kontroversielt spørsmål var hvilket talemål som skulle ligge til grunn for den lydrette skrivemåten. Knudsen argumenterte etter hvert mot høytidsspråket, fordi ingen hadde det som sitt naturlige talemål. Han kom frem til prinsippet om å basere skriftspråket på den almindeligste Udtale af Ordene i de dannedes Mund, med andre ord den dansk-norske dagligtalen. Igjen var P.A. Munch en sentral motstandsmann. Han var motstander av enhver planlagt språkreform, og han mente at språkreformatorenes forsøk på «systematisk at foregribe og fremskynde Sprogmodifikationen er en Urimelighed, der strider mod al historisk Erfaring og mod enhver Sprogudviklings Natur og Vesen».
188 Menippe
188 Menippe er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 18. juni 1878 av Christian Heinrich Friedrich Peters fra Litchfield Observatory i Clinton, New York. Den er oppkalt etter Menippe fra gresk mytologi.
Bokmål
Skriftspråkets opprinnelse
Under språkmøtet i Stockholm var Knud Knudsen en sentral person. Blant møtets vedtak var å avskaffe store forbokstaver i substantiv og å innføre bokstaven å for aa. Ingen vedtak var offisielle, men fikk likevel stor betydning, og flere er senere blitt gjeldende.
I 1885 godkjente Kirkedepartementet sjuende utgave av Jacob Jonathan Aars’ Retskrivningsregler til Skolebrug til skolebruk. Denne medførte at substantiv (ikke egennavn) fikk liten forbokstav i skolen, men de var fortsatt brukt i avisspråk og litteraturen ellers.
I verket Hvem skal vinne? fra 1886 foreslo Knudsen tolv punkter med aktuelle endringer:
Han førte også opp tre til, som var mer langsiktige:
Flere av Knudsens forslag er blitt vedtatt senere, han får derfor iblant tittelen bokmålets far.
I 1907, etter 15 års planlegging, kom den første språkreformen som hadde som mål å fornorske det danske skriftspråket, og den bygde i stor grad på Knudsens ideer. Johan Storm stod som en sterk autoritet innen språkvitenskapen, og uten motstanden hans kunne reformen ha kommet både tidligere og gått lenger. Flere av endringene var allerede tatt i bruk før det offisielle vedtaket, blant annet var både harde konsonanter og norsk flertallsbøying innført i en del ord i Nordahl Rolfsens Læsebog for Folkeskolen.
Navnet bokmål
Ordet bókamál ble i gammelnorsk brukt om latin og kirkespråk. Fra 1850-tallet ble bogmaal og bogsprog brukt som benevnelse på skriftspråk generelt i motsetning talespråk og dialekter, men også om dansk skriftspråk i motsetning til det som etterhvert ble til nynorsk. I innstillingen til Landsskoleloven av 1889 inneholdt § 73 setningen: «Skolestyret bestemmer, om Skolens Læse- og Lærebøger skal være affattede paa Landsmaal eller i det almindelige Bogmaal, [...]» Denne setningen ble imidlertid fjernet under Stortingets behandling av loven, og man endte opp med: «Undervisningen skal foregaa i det norske Sprog.» I forbindelse med endringer i lærerskoleloven i 1929 falt forslagene om å endre navnet til riksmål eller dansk-norsk med henholdsvis 13 mot 22 og 17 mot 18 stemmer i Lagtinget. Dette har siden vært regnet som den offisielle avgjørelse på navnespørsmålet.
I perioden 1907 til 1929 var det offisielle navnet på rettskrivningen riksmål, selv om dette navnet ikke fantes i noen lovtekst. Det var Bjørnstjerne Bjørnson som gjorde dette navnet kjent. Dette skjedde i en tale han holdt 23. oktober 1899, egentlig til inntekt for omkring 140 fiskere som omkom i Titran-ulykken ti dager tidligere. I denne talen gikk han til angrep på det framvoksende landsmålet. Tre dager senere foreslo Håkon Løken, Venstre-politiker og redaktør i Dagsposten, å organisere riksmålsfolket, noe Bjørnson ikke hadde nevnt i talen sin. Flere riksmålsfolk tok tak i tanken og grunnla Norsk Rigsmaalsforening 28. november, med Hjalmar Falk som formann. Det var også Løken som opprinnelig lanserte navnet rigsmaal (i Dagsposten 10. juli 1899).
Riksmålsforbundet har i 2017 tatt til orde for at bokmål skal få navnet norsk eller igjen den gamle betegnelsen riksmål, hvilket har avstedkommet protester fra nynorskhold.
Rettskrivningen av 1907
Med rettskrivingsendringene i 1907, innført ved kongelig resolusjon, fikk bokmålet harde konsonanter, dobbeltkonsonanter, fornorska flertallsbøying av substantiv og fortid på -et for tidligere -ede. I dannet dagligtale, som Knudsen i første omgang ville rette seg etter, var slik bøying allerede vanlig. Endringene var ikke helt konsekvente, slik at det fortsatt skulle hete saglig, enda sag hadde blitt til sak. Flere riksmålsfolk var motstandere av endringene. Blant dem var Bjørnstjerne Bjørnson, som grunnla Riksmålsforeningen samme år (fra 1909 kalt Riksmålsforbundet). Aftenposten innførte endringene først i 1923, og endte med det bruken av det danske skriftspråket i Norge.
Rettskrivningen av 1917
Rettskrivingsendringene i 1917 gikk lenger enn dem i 1907, og innførte flere av Knud Knudsens forslag. Endringene medførte blant annet flere harde konsonanter, valgfritt -a i fortid for -et (kasta tillatt for kastet), innføring av diftonger i visse ord, fjerning av «uhistorisk» d, endring av v til g i visse ord (skog for skov) og hunkjønn (e(i) lita jente). Pronomenet jeg kunne skrives je og hun kunne skrives hu. Reformen innførte også bokstaven å for aa. I tråd med ønsket om å samle bokmål (da kalt riksmål) og nynorsk (da kalt landsmål) til samnorsk kom det inn flere landsmålsord og -former ved sida av de tradisjonelle, danske. Noen ord fikk også fornorska skrivemåte (dusj for douche). Reformen møtte motstand fra konservativt hold, og førte til opprettinga av Riksmålsvernet i 1919.
Rettskrivningen av 1938
Samnorsktanken hadde støtte fra alle de demokratiske partiene, med unntak av Høyre. 1938-reformen videreførte denne ideen, men skilte seg samtidig fra 1917-reformen ved at flere av de nye formene var obligatoriske. Noen ord som ennå ikke hadde fått hard konsonant fikk det i 1938 og flere ord fikk diftonger. En del ord fikk obligatorisk hunkjønnsbøying, og noen fikk obligatoriske fornorskinger (deriblant bru for bro, fram for frem og sju for syv). Kløyvd infinitiv kom inn som tillatt sideform til gjennomført infinitiv på -e.
At flere av endringene var obligatoriske vekte så mye motstand hos riksmålsbevegelsen, som fortsatte å bruke Bjørnsons navn på målformen, skilte riksmål ut som en egen, privat målform. I dag refererer ordet riksmål først og fremst til denne. 1938-reformen gav nynorsken en oppsving, og nynorskandelen økte med mer enn 50 prosent på få år. I 1944 nådde nynorsken et toppunkt, og andelen førsteklassinger som hadde bokmål som hovedmål lå på omkring to tredjedeler av befolkningen.
Rettskrivingen av 1941
Under den tyske okkupasjonen av Norge ville Gulbrand Lunde sette et nasjonalsosialistisk preg på norsk rettskriving. Arbeidet endte i 1941-reformen, folkelig omtalt som «nazireformen». Riksmålsforbundet og NS-styret gikk sammen om å annulere 1938-reformen, og det uttalte målet med 1941-reformen var å få slutt på «det kohtske knot» fra 1938 og det mislykka prosjektet der målet var å få til en samlenormal med arbeiderpreg. Reformen gikk i stor grad i konservativ retning, men visse bånd skulle knyttes tilbake til norrønt. Det medførte stryking av hunkjønns- og verbformer på -a. Det skulle derimot hete heim, veg og no, som skulle skifte ut både det «danske» nu og det «uskjønne» nå. Det oppstod uenighet mellom dem som ville ha tysk og dem som ville ha nordisk preg på språket, noe som endte i uklare regler.
Media tok i bruk 1941-reformen, men den slo ikke gjennom i skolen. En gikk tilbake til 1938-reformen etter krigen. Motstanden mot 1938-reformen avtok ikke, og i 1951 arrangerte riksmålsbevegelsen Foreldreaksjonen mot samnorsk.
Læreboknormalen av 1959
Etter at det hadde blitt mange likestilte former etter 1938 var målet i 1959 å skrumpe inn valgfriheten, enten ved å gjøre hovedformer til sideformer, eller ved å ta ord helt ut av offisiell rettskriving. Mengden ord med obligatorisk diftong eller a-ending gikk ned, mens de mest norske formene ellers fikk bli hovedformer. I tillegg til å være en «opprydningsreform», betydde reformen også noen endringer. Noen ord fikk v- for hv-, deriblant utgikk hverken til fordel for verken, og viss kom inn ved sida av hvis. Sideformen hu gikk dessuten ut til fordel for ho. I det offentliggjorte framlegget til rettskriving stod blant annet skyti som tillatt sideform til skutt og andre perfektumsformer på -i etter oslodialekten. Disse formene var ikke med i det endelige framlegget.
Rettskrivingen av 1981
Språkstriden hadde ført til så mye uenighet at Vogt-komiteen var blitt oppnevnt i 1964 for å vurdere språksituasjonen i Norge. Komiteen førte blant annet til utskiftning av Norsk språknemnd med Norsk språkråd, der også riksmålsbevegelsen lot seg representere. 1981-reformen medførte at en del eldre former igjen fikk status som likestilte former, deriblant frem, bro og syd ved sida av fram, bru og sør. Alle hunkjønnsord kunne dessuten få -en, i noen tilfeller som sideform.
Myndighetene gikk offisielt bort ifra samnorskpolitikken i 2002, men bruddet kom de facto med 1981-reformen.
Rettskrivningen av 2005
2005-reformen er den hittil siste reformen i bokmål. Den førte først og fremst til oppheving av systemet med hoved- og sideformer, og at rettskrivningen ble lagt nærmere riksmål. Lite brukte former fra samnorsk er utelatt, mens mye brukte former fra riksmål ble tatt inn. Eksempler er former som raud, fekk, flaum, ho og kløyvd infinitiv er tatt ut, mens hverken og syv igjen er tillatt (derimot ikke tyve, tredve og nu, hvilket fremdeles skiller bokmål fra riksmål). Substantiv på -ning kan bøyes som hunkjønnsord, alle hunkjønnsord har valgfritt -a/-en og de aller fleste verb med -a eller -et i fortid har nå likestilte endinger. Noen unntak er gjort, slik at det kan hete bygd eller bygget og røykt eller røyka, men ikke bygga og røyket. En del sterke verb har også fått ny bøying i fortid. Der det før het braut eller brøt heter det nå brøyt eller brøt.
Substantiv
Substantiv har ett av tre kjønn, hankjønn, hunkjønn eller intetkjønn. Alle hunkjønnsord kan også bøyes som hankjønnsord, og valget tas individuelt for hvert ord. Det gjør det mulig å bruke hunkjønnsbøying på noen ord og hankjønnsbøying på andre, men også å utelate hunkjønn helt. De fleste substantiv i bokmål følger en eller flere av bøyingene vist i tabellen. Noen unntak er ord av typen bok, som får vokalskite i flertall (bøker), og lånord fra latin på -us og -um, som kan ha delvis bevart bøyingsformene fra latin.
Adjektiv
Adjektiv bøyes i bokmål i fem former: hankjønn, hunkjønn, intetkjønn, flertall og bestemt form. Hunkjønn faller stort sett sammen med hankjønn, i blant også med intetkjønn, mens flertall ofte faller sammen med bestemt form. I blant er det sammenfall i alle former.
Verb
I bokmål kan verb være sterke, svake eller uregelrette.
Pronomen
Under vises en tabell med personlige pronomen i bokmål.
Tilhørende eiendomspronomen er min (mi, mitt, mine), din (di, ditt, dine), hans, hennes, dens (dets), vår (vårt, våre) og deres (brukes både til dere og de).
Prosodi
Prosodien eller språkmelodien følger stort sett de lokale dialektene. Det vil si at standard østnorsk har samme tonefall som østlandsdialektene, penbergensk har samme tonefall som den folkelige bergensdialekten og så videre. Dette er den viktigste grunnen til at penbergensk i stor grad høres ut som annen bergensk og at standard østnorsk i stor grad høres ut som annen østlandsk. Et unntak for standard østnorsk og fintrønder er fremmedord som latin, militær, sivil og prosti. Her skiller de seg fra østnorske dialekter ved at de har trykket på siste staving. Dialektene har tradisjonelt hatt trykket på første staving.
Fonologi
Fonologien eller lydsystemet følger også dialektene i stor grad, men tradisjonelt har det vært større forskjeller, særlig i østnorsk. Knud Knudsen slo i 1856 fast at «den tykke l [...] regnes for 'simpel' Udtale». Dette gjelder til en viss grad ennå, men i dagens standard østnorsk er tykk l likevel akseptert der skriftspråket har l. Dialektene har også tradisjonelt tykk l der skriftspråket har rd, men dette høres sjelden i bokmålsnært talemål.
Morfologi
I morfologi eller bøyingsverket skiller bokmål seg fra dialektene særlig med bøyingsendelsen -et i preteritum og perfektum partisipp av svake verb og ved helt eller delvis sammenfall mellom hankjønn og hunkjønn (felleskjønn). Disse trekkene finnes ikke i norske dialekter med unntak av bergensk bymål.
I verbbøyingen var endelsen -a i sjelden i den dannede dagligtalen, om formen i det hele fantes. I dag er endelsen -a formelt sidestilt med -et, men har fremdeles mindre utbredelse.
I substantivbøyingen er a-endelser vanlig i en del hunkjønnsord, men bokmål følger likevel ikke alltid systemet i dialektene. For eksempel er jenta vanligere enn kvinna, selv om begge er hunkjønn og har a-endelser i dialektene. A-endelsene står sterkest i ord som har tilknytning til natur og folkeliv, for eksempel elva, gata, hytta og bygda, men brukes også mye i noen frekvente ord som boka. Denne bøyingsformen innebærer imidlertid i seg selv ikke noe egentlig hunkjønn, siden kjennetegnet på grammatisk kjønn er at andre ord samsvarsbøyes med substantivet. Formelt sett har skriftlig bokmål tre kjønn i denne forstanden, men hankjønnsformene av adjektiver og determinativer er tillatt i hunkjønn slik at det i praksis kan skrives med to kjønn: felleskjønn og intetkjønn. I tokjønnssystemet, som altså tillater a-endelser, heter det både en liten roman, den lille romanen og en liten bok, den lille boka i motsetning til et lite eventyr, det lille eventyret. Dette til forskjell fra radikalt bokmål, nynorsk og de fleste dialekter der et hunkjønnsord styrer bøyingen av andre ord slik: ei lita bok. Det eneste marginale tilfellet av trekjønnssystem a-endelsene konsekvent fører med seg, er når determinativet min, din eller sin kommer etter substantivet: det heter kua mi, ikke *kua min, selv om det kan hete min ku eller se kua, den er min.
Den første franske republikk
Den første franske republikken (fransk: République française) ble i Frankrikes historie opprettet den 22. september 1792 under den franske revolusjon. Den første republikken varte fram til erklæringen det første franske keiserdømme i 1804 under Napoléon Bonaparte. Denne perioden var preget av monarkiets fall, etableringen av nasjonalkonventet og deretter skrekkveldet, opprettelsen av direktoriet og Thermidor-reaksjonen, og til sist opprettelsen av konsulatet og Napoléons vekst til makt.
Bokmål
Syntaks
Syntaktisk samsvarer bokmål stort sett med dialektene, ikke dansk. Det heter for eksempel normalt den beste måten og midt på lyse dagen med overbestemt substantiv, båten min med etterstilt determinativ, og de tok stolene sine (dansk: deres).
Den første franske republikk
Den franske republikken var et resultat av den franske revolusjon og avskaffelsen av det franske monarkiet og eneveldet. Republikken innledet en ny epoke av republikanske styresett i Europa. Den første lederen av republikken var Maximilien Robespierre som etter hvert innførte et totalitært regime, siden karakterisert som skrekkveldet, før han ble styrtet og halshugd allerede i 1794. Perioden innebar også krig mot Frankrikes naboland, kjent som Revolusjonskrigene.
Bokmål
Forskjeller fra oslodialekten
Den tradisjonelle oslodialekten, også kalt oslomål, vikamål,  Oslo Øst-mål, folkelig oslomål eller Oslo bymål klassifiseres i norsk dialektforsking som en dialekt på grensen mellom vikværsk i sør og midtøstlandsk i nord. Fra midtøstlandsk har den blant annet bundne flertallsformer som gutta og båta der vikværsk har guttane og båtane, fra vikværsk har den fortidsformer som kasta og hoppa der midtøstlandsk har kaste og hoppe. Standard østnorsk skiller seg fra østlandsdialektene på disse områdene med former som guttene, båtene, kastet og hoppet.
Den første franske republikk
Republikken varte offisielt til etableringen av det første franske keiserdømme i 1804. Blant dens ledere var Napoléon Bonaparte som tjente som førstekonsul fra 1799 til 1804 da han gjorde slutt på republikken ved å erklære seg som keiser Napoleon I.
Slutten på monarkiet i Frankrike
Under Frankrikes lovgivende nasjonalforsamlings regjeringstid, som var tiden mellom selve revolusjonen og kunngjøringen av den første republikken, var Frankrike i krig med Preussen og Østerrike. I juli 1792 utstedte hertugen av Braunschweig, kommandanten av den østerrikske-pressiske hæren, sitt Braunschweig-manifest hvor han truet med å legge Paris i grus om noen skade ble påført kong Ludvig XVI. Trusselen fra utlandet forverret øyeblikkelig den politiske uroen midt i den franske revolusjonen, og økte lidenskapen og følelsen av at det hastet blant de ulike fraksjoner. I volden den 10. august 1792 stormet borgerne Tuileries-palasset, drepte rundt seks hundre av kongens sveitsergarde, og insisterte på å fjerne kongen. En fornyet frykt for motaksjon fra de antirevolusjonære førte til ytterligere vold, og i løpet av den første uken av september 1792 brøt flokker av parisere inn i byens fengsler og drepte over halvparten av fangene. Dette rammet adelsfolk, prester, og andre politiske fanger, men også talløse vanlige kriminelle, slike som prostituerte og småtyver, mange myrdet mens de satt i sine fangeceller; voldtatt, stukket og slått i hjel. Dette ble kjent som septembermassakrene.
Bokmål
Forskjeller fra oslodialekten
Den følgende tabellen viser noen viktige tilfeller hvor tradisjonelt bokmål og standard østnorsk har fulgt dansk heller enn de eldre østlandsdialektene. Det er også ført opp radikale bokmålsformer, men former som er lite brukt står i parentes.
Den første franske republikk
Nasjonalkonventet
Som et resultat av den offentlige volden, den politiske uroen og monarkiets manglende stabilitet, ble en gruppe på seks medlemmer av Frankrikes lovgivende nasjonalforsamling gitt oppgaven å overvåke valgene. Det resulterende nasjonalkonventet ble grunnlagt med den doble oppgave å avvikle monarkiet og lage utkastet til en ny konstitusjon. Nasjonalkonventets første handling var å etablere den første republikken i Frankrike, og offisielt fjerne all politisk makt fra kongen. Ludvig XVI, nå en privat borger som benyttet sitt familienavn Capet, ble deretter stilt for retten, anklaget for høyforræderi, en prosess som begynte i desember 1792. Den 16. januar 1793 ble han funnet skyldig, og den 21. januar ble den avsatte kongen henrettet ved giljotinering
Gjennom vinteren 1792 og våren 1793 ble Paris plaget av sult og opptøyer for å skaffe seg mat. Det nye nasjonalkonventet gjorde lite for avhjelpe problemet før sent på våren 1793, og var isteden opptatt med krigføring. Til sist, den 6. april 1793 opprettet konventet Comité de salut public, «Komiteen for den offentlige velferd og det almene forsvar» eller rett og slett «Velferdskomiteen», senere ledet av Maximilien de Robespierre, og den ble gitt en monumental oppgave: «Å ta seg av de radikale bevegelsene til de rasende, Les Enragés, matmangelen, og opptøyene, opprøret i Vendée og i Bretagne, nylige nederlag i hæren, og deserteringen til hærens kommanderende general.» Et resultat av denne komiteens arbeid var igangsettelsen en forfølgelse som ble karakterisert som et terrorregime, og hvor giljotinen begynte å falle på virkelige og påståtte fiender av republikken i en stadig økende grad.
Til tross for den økende misnøyen med nasjonalkonventet som myndighet, la konventet i juni frem forslaget til Konstitusjonen av 1793, også kalt for Konstitusjonen av år I, da ny tidsregning skulle bli regnet fra dette året. Dette forslaget ble ratifisert ved folkeavstemning tidlig i august. Imidlertid ble Komiteen for den offentlige velferd og det almene forsvar vurdert som en myndighet i «nødsituasjon», og rettighetene garantert av Erklæringen om menneskets og borgerens rettigheter av 1789 og den nye konstitusjonen ble utsatt under komiteens herredømme. Komiteen utførte tusenvis av henrettelser mot antatte fiender av den unge republikken, til det punkt hvor giljotinen ble kalt for «den nasjonale barberkniv», ettersom det synes å ramme alles nakker. Komiteens lover og politikk førte revolusjonen til uhørte høyder, de introduserte den revolusjonære republikanske kalender (calendrier républicain français) i 1793, stengte kirker i og rundt Paris som en del av avkristningen, tiltalte og henrettet Marie Antoinette, og instituerte Loi des suspects, loven om mistenkte, som markerte en betydelig svekkelse av folks frihet som bidro til det «revolusjonære hysteri» som raste over den franske nasjon. Medlemmer av ulike revolusjonære fraksjoner og grupper ble også henrettet, inkludert hébertistene (tilhengerne av Jacques René Hébert) og dantonistene (tilhengerne av Georges Danton).
Milo Butler
Milo Butler (født 1906, død 1979) var en bahamansk administrator. Han var den første generalguvernøren av Bahamas etter at Bahamas fikk sin uavhengighet fra Storbritannia i 1973. Butler fungerte fra 1973 til 1979.
Den første franske republikk
Direktoriet
Etter at Robespierre selv ble arrestert og henrettet i juli 1794, ble Jakobinerklubben stengt og de overlevde girondene (den moderate, republikansk fraksjonen) ble gjeninnsatt. Et år senere innførte nasjonalkonventet Konstitusjonen av 1795. De gjeninnførte religionsfrihet, begynte løslatte et store antall innsatte i fengslene, og viktigst av alt, den innførte valg for en ny lovgivende forsamling. Den 3. november 1795 ble direktoriet etablert. Under dette systemet ble Frankrike ledet av en parlament med to kamre, bestående av et øvre kammer kalt for Conseil des Anciens, De eldres råd (med 250 medlemmer) og et lavere kammer kalt for Conseil des Cinq-Cents, Rådet av de fem hundre (som nødvendigvis hadde 500 medlemmer), og et kollektiv av ledere kalt for selve Direktoriet, og som har gitt epokens sin betegnelse. Grunnet indre uro og ustabilitet, påført av hyperinflasjon av papirpenger kalt for Assignats, og de franske militære katastrofer i 1798 og 1799, varte direktoriet i kun fire år, og ble veltet i 1799.
Monsun
Monsuner er årstidsavhengige oppsamlinger av vind og nedbør. Tradisjonelt definert som en sesongmessig reversering av vinden fulgt av tilsvarende endring i nedbøren, men i dag benyttet for å beskrive sesongmessige endring atmosfærisk sirkulasjon og nedbør knyttet til asymmetrisk oppvarming av land og hav. Vanligvis benyttes betegnelsen monsun for å henvise til en svært nedbørsrik fase i en sesongmessig endringsfase, skjønt teknisk sett er det også en tørr fase.
Etymologi
Monsun er avledet fra nederlandske monssoen, «handelsvind fra Indiahavet», igjen avledet fra portugisiske monçao, som er lånt fra arabiske mawsim, «årstiden», som henviser til «passende årstid» i henhold til sjøreise, pilegrimsreise og lignende.
Milo Butler
I året før uavhengigheten fungerte John Warburton Paul som guvernør i forbindelse med løsrivingen. Uavhengigheten var offisiell 10. juli, og Paul fungerte som generalguvernør ut måneden.
Den første franske republikk
Konsulatet
Den neste perioden som ble kjent som det franske konsulatet begynte med 18 brumaire-kuppet, statskuppet den 9. november 1799, forberedt av Emmanuel-Joseph Sieyès og ledet av Napoléon Bonaparte. Det ble opprettet en ny styreform for Frankrike, konsulatet. Lederne av direktoriet hadde selv planlagt statskuppet, noe som klart indikerte direktoriets svekkede makt. I løpet av en drøy måned hadde Bonaparte utmanøvrert de andre to i ledertrioen, og lot deretter seg selv utnevne til førstekonsul. Han kom senere til å utrope seg selv til keiser, og effektivt avsluttet den første franske republikk og begynte tidsalderen av det første franske keiserrike.
FLK «Ronald» (1920)
FLK «Ronald» (II) var et flytende hvalkokeri som var eid av den norske rederen Nils Bugge fra Tønsberg og inngikk i flåten til Hvalfangerselskabet Hektor. Det ble bygget i 1920 som verdens første spesialbygde hvalkokeri til erstatning for FLK «Ronald» (I) og FLK «Benguela» som begge ble senket under første verdenskrig. Fra 1933 lå skipet i opplag i Tønsberg, før hun i 1938 ble satt i tankfart etter at kokeriutstyret var demontert. I 1939 ble «Ronald» solgt til S. Bartz-Johannessen i Bergen for ombygging til sildeoljefabrikk, men under ombyggingen ble hun videresolgt til Belgia og omdøpt «Mafuta». I 1948 kjøpte Jahre-gruppen skipet og tilbakestilte det til hvalkokeri under navnet «Jarama». I 1952 ble hun igjen satt i tankfart, men kolliderte utenfor Tunis i juni samme år. I 1955 ble hun sendt til Bremerhaven for opphugging.
Monsun
Beskrivelse
Monsuner dannes av at landmasser skifter temperatur raskere enn hav. Om vinteren blir landet raskere nedkjølt enn utenforliggende havområder, noe som skaper kjølige fralandsvinder. Motsatt stiger temperaturen over land raskere om sommeren, de oppvarmede luftmassene stiger, og lavtrykkene skaper fuktige pålandsvinder. Monsuneffekt finnes over hele verden, med varierende styrke. I Skandinavia er det østlig fralandsvind oftere om vinteren enn om sommeren.
FLK «Ronald» (1920)
FLK «Ronald»
A/S Hektor med disponent Nils Bugge mistet begge sine hvalkokerier under første verdenskrig, og FLK «Ronald» (II) ble bygget som erstatning for disse. Hun ble bygget ved Robert Duncan & Co. Ltd. i Port Glasgow i Skottland som en standard tørrlastebåt til en kostnad på 6,5 millioner kroner. Kokeriutrustningen ble installert ved Jarlsø Verft før overleveringen i juli 1920 – som verdens største flytende hvalkokeri og det første som var spesialbygd til formålet.
Fra sesongen 1920/21 til 1930/31 hadde «Ronald» base ved Hektors landstasjon i Whalers Bay på Deceptionøya i Antarktis til tross for at hun var bygget for å kunne operere pelagisk. Etter å ha ligget i opplag i Tønsberg et par sesonger, ble hun benyttet som transportskip for FLK «Hektoria». I 1938 ble kokeriutstyret demontert, og «Ronald» ble satt inn i tankfart. Allerede året etter ble hun solgt til S. Bartz-Johannessen i Bergen (Knarrevik Sildeoljefabrikk) for konvertering til sildeoljefabrikk. I 1940 ble «Ronald» solgt til Compagnie Maritime Belge i Antwerpen mens hun var under ombygging.
Monsun
Beskrivelse
Asiatisk vintermonsun: Fra desember til mars blåser det kalde tørre vinder fra nordøst, ned fra Himalaya over India og ut i Indiahavet. I denne perioden er det vanligvis klarvær over India, mens det regner rikelig over kystområdene i Sørøst-Asia og i Australia.
FLK «Ronald» (1920)
FLK «Jarama»
«Mafuta» ble tilbakestilt til hvalkokeri og omdøpt «Jarama» etter at Jahre-gruppen hadde kjøpt henne i 1948. På folkemunne ble hun kalt «Jahre-mærra». I 1949 ble hun med Spermacet Whaling Co. Ltd. som operatør sendt til Cape Lopez i Gabon sammen med åtte hvalbåter. Fra juni til oktober er fangsten 56 720 fat hvalolje.
Innskjerpede bestemmelser medførte at «Jarama» måtte overføres til fransk flagg for å kunne operere utenfor franske kolonier. Hun ble registrert i Port-Gentil i Gabon, og opereres deretter av Societé Congolaise de Peche de Baleines. Svend Foyn Bruun i Tønsberg var disponent. I 1952 er det slutt med hvalfangst for «Jarama», men hun fortsetter i tankfart. I juni samme år kolliderer hun utenfor Tunis, og tre år senere selges hun til opphugging. 24. oktober 1955 ankommer hun Bremerhaven for hugging hos Eisen und Metall K. G. Lehr & Co.
Konstitutionsutskottet
Konstitutionsutskottet (KU) er en komité i Sveriges riksdag med oppgave å forberede forslag og spørsmål av konstitusjonell og forvaltningsmessig art. KU har også i oppgave å granske statsrådenes tjenesteutøvelse og regjeringens handlinger. KU består av 17 riksdagsmedlemmer, med representanter for alle partiene i Riksdagen og har et sekretariat.
KU ble etablert og virket første gang i forbindelse med Riksdagen i mai 1809, etter den innenrikspolitiske krisen som fulgte av finskekrigen og kong Gustav IV Adolfs avsettelse.
Langeland kommune
Langeland kommune er en dansk kommune på øya Langeland i Storebælt, og inngår siden dannelsen 1. januar 2007 i Region Syddanmark. Kommunen ble nyopprettet ved kommune- og regionreformen 2007.
Langeland kommune er siden dannelsen i 2007 en samling av Rudkøbing kommune, Sydlangeland kommune og Tranekær kommune.
Kommunalvalg
Ved kommunevalget 21. november 2017 ble kommunalkommunestyret valgt med Tonni Hansen fra Socialistisk Folkeparti som ny borgermester.
Kommunalbestyrelsen (kommunestyret) hadde følgende sammensetning etter valget i 2017:
C – Det Konservative Folkeparti 1
F – Socialistisk Folkeparti 6
O – Dansk Folkeparti 1
V – Venstre 4
SUM alle partier 15
Surtshellir
Surtshellir er blitt bebodd av fredløse før i tiden, og det er funnet knokler av husdyr fra ca. år 940.
Dataintegrasjon
Dataintegrasjon er, om ikke et helt nytt begrep innen IT, så iallfall noe som de senere årene har fått stadig mer aktualitet. Behovet for effektiv integrering av data fra flere kilder har blitt meget tydelig etter klient-tjener bølgen, som hadde sin topp på begynnelsen av 1990-tallet. De stadig nye applikasjonstypene som f.eks kunderelasjonshåndtering, ressursplanleggingssystem, faktura, regnskap, ... kom i tillegg til de tradisjonelle, gjerne stormaskinbaserte, sentraliserte systemene med alt på ett sted.
Kvalsaukbrua
Kvalsaukbrua er ei bru som krysser Hognfjorden på Hinnøya, i Sortland kommune i Nordland. Den er en del av fylkesvei 82. Brua er 401 meter lang og har seilingshøyde 8 meter.
Dataintegrasjon
I etterkant av klient-tjener bølgen kom datavarehusbølgen, hvor en viktig motivasjon var å samle all distribuert informasjon på et sted. Da fokus her hovedsakelig var rapporteringsløsninger (eller BI-løsninger), kom andre operasjonelle behov i bakgrunnen. Datavarehuset løste ikke problemer med inkonsistens i overlappende data i forskjellige operasjonelle systemer. Derfor har nye varianter dukket opp. Grunndataforvaltning er en av de mange trebokstavsforkortelsene som har dukket opp.
Kvalsaukbrua
Kvalsaukbrua ble tatt i bruk den 5. september 1974, og er en av Vesterålsbruene. Disse ble oppført på 1970-tallet som en del av et interkommunalt samarbeid mellom de berørte kommunene i Vesterålen og Statens vegvesen, og gav kommunene fergefri veiforbindelse. Kvalsaukbrua var den eneste av de 4 bruene som ikke ble finansiert med bompenger.
Dataintegrasjon
Det foregår en stadig evolusjon på dette området, og nye fagfelter, begreper dukker opp. For eksempel gylden oppføring, som er sterkt beslektet med grunndataforvaltning. Felles for alle disse områdene er at de kommer inn under begrepet dataintegrasjon. Andre fagfelter som er sterkt knyttet til dataintegrasjon er metadata-forvaltning, datakvalitet, dataprofilering, datastyring.
Kvalsaukbrua
Kvalsaukbrua og de øvrige Vesterålsbruene ble prosjektert av firmaet Aas-Jakobsen AS, Oslo.
De andre Vesterålsbruene er Sortlandsbrua, Andøybrua og Hadselbrua. Sammen med Sortlandsbrua erstattet Kvalsaukbrua fergestrekninga mellom Sortland og Maurnes.
Dataintegrasjon
Det er også en rivende utvikling på verktøysiden. I forbindelse med Datavarehusbølgen dukket det opp såkalte ETL-verktøy for å migrere data fra kilder til datavarehuset. Disse var sterkt batch-orienterte og avhengige av å kjøre om natten for ikke å forstyrre operasjonell bruk. Senere har disse utviklet seg videre til mer generelle systemer for dataintegrasjon og samspill mellom systemer. 2 generasjon med dataintegrasjonsverktøy har tatt opp i seg teknologi for sanntidsintegrasjon, tjenesteorientert grensesnitt, datakvalitet, metadata og lignende.
Scottdale
Scottdale er navnet på noen steder i USA:
Hognfjorden
Hognfjorden er en fjord på vestsiden av Hinnøya i Sortland kommune i Nordland. Fjorden strekker seg fra Holmen og Kvalsaukan ved Sortlandssundet østover til Eidbukta, der den svinger nesten 90 grader og går med navnet Sørfjorden sørover til Sørfjordbotn.
Khomas (region)
Khomas er en region i Namibia. Hovedstaden Windhoek ligger her. Regionen er landest mest folkerike. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 342,141.
Region består av ni valgkretser:
Sjøsanden
Sjøsanden er en sandstrand og badestrand som ligger ved Mandal i Lindesnes kommune. Den har meget finkornet sand og er ca. 800 meter lang. Sjøsanden er en av mange strender som ligger nærmest etter hverandre i Sjøsandenskogen/Furulunden. Mandal er Norges sydligste by og er en populær turistby. Omtrent midt på Sjøsanden står en fyrlykt som i dagligtale kalles «Bestemor».
Matanzas (andre betydninger)
Matanzas kan referere til:
Tankesmie
Vanligvis henviser begrepet til organisasjoner som sysselsetter tverrfaglige teoretikere og intellektuelle som produserer anvendbare analyser og gir politiske råd. Tankesmier arrangerer møter og debatter, utgir bøker, rapporter og utredninger, samt deltar i media og skriver kronikker. Andre tankesmier kan være tilknyttet næringslivsorganisasjoner, universiteter, militære organisasjoner eller andre institusjoner.
Liv Hilde Klokk
Liv Hilde Klokk (født 16. september 1984) er en norsk fiolinist fra Ålesund.
Hun er utdannet ved Barratt Due musikkinstitutt under Geir Inge Lotsberg og Stephan Barratt-Due. Derpå gikk hun ved Hochschule für Musik Hannes Eisler under Ulf Wallin i Berlin og ved Edsberg Musikinstitut i Stockholm.
Hun har spilt med Ålesund Symfoniorkester, Ensemble Diaspora og overtok etter Per Kristian Skalstad i kammerensemblet Oslo Strykekvartett (2007–). Hennes instrument var en Balestrieri (1759) eid av DnB NOR, inntil hun selv kjøpte en bratsjlignende Giovanni Grancino (1705) med penger fra Sparebanken Møres Gnistpris som hun vant i 2008.
Kringla
Kringla var et navn Henrik Wergeland ga i 1839 til «Selskabet af 28. December 1838» som holdt danseselskaper i Logen. Det er også navnet på et skuespill Henrik Wergeland skrev. Siden selskapet var alkoholfritt, skrev Wergeland at serveringen utelukkende bestod av småkaker, boller, kringler og te og kalte det for et teselskap eller «Kringla».
Middle of Nowhere
Middle of Nowhere er det tredje albumet til det amerikanske pop/rock-bandet Hanson, utgitt i 1997. Albumet er bandets første som ble utgitt på et større plateselskap, og inneholder en mer glattere form for sangskriving og produksjon enn de foregående indie-utgivelsene deres, Boomerang og MMMBop.
Kringla
En av salene i selskapslokalene i Gamle Logen er kalt Kringla etter Selskabet av 28. December 1838.
Middle of Nowhere
Albumet ble generelt sett godt mottatt av kritikerne og solgte over ti millioner kopier. Albumet inneholdt hit-sangene «MMMBop», «Where's the Love», «I Will Come to You», «Weird», og «Thinking of You».
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Isaac Hanson, Taylor Hanson og Zachary Hanson.
Kringla
Teaterstykket Selskabet "Kringla"
Stykket bærer navnet Selskabet "Kringla" eller "Norske Almacks". På tittelbladet i originalutgaven fra 1839 står det videre: Farce af Siful Siffada. «Siful Siffada» var et pseudonym Wergeland brukte ved flere anledninger, stort sett ved utgivelsen av satiriske tekster. Selskabet ”Kringla” er én av to farser av Wergeland som ble oppført i Wergelands samtid.
Handlingen er lagt til dannelsen av «Selskabet av 28. December 1838». Foranledningen var at Wergeland en tid hadde blitt hengt ut i Intelligensparti-kretsens presseorgan, Den Constitutionelle, og da han forsøkte å sende motsvar nektet avisen å trykke dem. Derfor valgte han å polemisere i selvforsvar i form av å skrive en farse. ”Selskabet af den 28. December” var i første rekke et møtested for Intelligens-kretsens medlemmer. Nye medlemmer ble utelukkende rekruttert fra det øvre, sosiale sjikt etter temmelig ekskluderende opptaksregler. De strenge opptakskravene ble også debattert i Kristianias presse og førte til at selskapet ble midlertidig oppløst i 1841 Jonas Collett var en av Intelligenspartiets mest virksomme og nådeløse kritikere av Wergelands diktning, og fikk gjennomgå: «sikkrest for at rase er en Fjollet / den Klogeste er derfor Jonas Collet».
Rolleliste
Oversikten over stykkets rollefigurer ser slik ut i originalutgaven fra 1839: For de to siste rollefigurene står det at de er stumme, altså ikke har noen replikker. Under rollelisten har forfatteren latt trykke følgende anmerkning: «Almacks er "Kringlen" i London.»
Handling
Henrik Wergeland skriver om en fattig teologistudent, Karl, med et øye for kjøpmannsdatteren Marie Berger. Foreldrene hennes vil at hun skal gifte seg med kjøpmann Madsen, som hun ikke kan utstå. Hun er hemmelig forlovet med Karl. For å vinne ekteparet Bergers gunst, får Karl sine to venner Dalberg og Schmeichel til å til å hjelpe seg til opptak i det fornemme ballselskapet «Kringla». Dalberg er patriot i likhet med Wergeland og har selv et godt øye til Marie. Den mer tvilsomme Schmeichel er medlem av Kringla og knyttet til den danskvennlige Intelligens-kretsen. Schmeichel ordner medlemskap i Kringla for Karl, men for å vinne innpass må Karl forandre seg: han må utgi seg for å være jusstudent i stedet for teolog, og han må kle seg i siste parisermote. Endringene gjør godt inntrykk på Maries foreldre, og når han i tillegg lover at også Marie skal få medlemskap i selskabet, godtar de forlovelsen. Men Marie kjenner ham knapt igjen etter forandringen, og han holder heller ikke det han lover; Marie ble ikke innvalgt i selskapet. Når hun får vite at hun ikke fikk en eneste stemme til medlemskap i Kringla besvimer hun. Da foreldrene får vite at ikke Marie ble valgt inn, har de bare forakt til overs for kringleselskapet og dets medlemmer. Dermed blir forholdet til Karl umulig. Dalberg trer frem som helten i stykket og får Marie. Stykket avrundes med allsang og skål for nasjonen og mot det danske.
Selvbiografiske trekk
Henrik Wergeland diktet seg selv inn i stykket som Dalberg, og hadde våren 1838 forelsket seg i Amalie Sofie Bekkevold.
I originalutgaven fra november 1839 lar han student Schmeichel omtale seg selv: Schmeichel råder Karl til først å øve seg på Wergeland, før han går i gang med å innynde seg hos et kringlemedlem med særlig stor innflytelse. Wergeland vil kunne lære Karl hvordan han skal ordlegge seg, mener Schmeichel, for Wergeland kan både kunsten å bedåre damene med vakre løgner og å servere simple historier som ødelegger folks gode navn og rykte. Lenger ute i stykket bruker forfatteren både sitt eget navn og navnene til Johan Sebastian Welhaven og Jonas Collett. Replikkene er da lagt i munnen på to av kringlemedlemmene, som diskuterer at Wergeland har gått hen og blitt "forræder". Den ene av dem skryter av hvor vittig og "naglende" han kan formulere sin motstand mot Wergeland, og han gir samtalepartneren følgende eksempel på sin slagferdighet:"'Det er saa sandt, at Wergeland har raset,""som at til Dato, Welhaven har fraset.""Men - 'har du raset, eller skal du rase?'""er en fornuftig hollandsk Frase;""og sikkrest for at rase er en Fjollet.""Den Klogeste er derfor Jonas Collet.'"
Blind hulefisk
Blind hulefisk (Astyanax jordani), også kalt blind huletetra eller bare huletetra er en art i gruppen karpelakser. Det er en ferskvannsfisk som finnes i Mexico og blir opptil 10 cm lang TL. Denne tetraen er blind og lever i huler. Den har relativt nylig utviklet seg fra populasjoner av Astyanax mexicanus som lever på overflaten. Det finnes også blinde, hule-levende populasjoner av Astyanax mexicanus, men Astyanax jordani har utviklet seg separat fra disse.
Livet under vann med Steve Zissou
Livet under vann med Steve Zissou er en amerikansk film fra 2004. Filmen er regissert av Wes Anderson og har en stjernespekket rolleliste: Bill Murray, Owen Wilson, Cate Blanchett, Anjelica Huston, Willem Dafoe, Jeff Goldblum, Michael Gambon og Bud Cort.
Livet under vann er et surrealistisk eventyrdrama. Anderson hentet inspirasjon fra Jacques-Yves Cousteau og Louis Malles dykkerfilmer fra 1950- og 60-tallet, særlig Den tause verden fra 1956. Til og med besetningens røde toppluer er hentet fra Cousteaus dokumentar.
Filmens handling
Steve Zissou (spilt av Bill Murray) er mannen som tok verden med storm med sine dokumentarfilmer fra undervannsverdenen. Nå er talentet hans forsvunnet, og filmene hans flopper på kinomarkedet. Hans siste film er intet unntak. Selv om Steves beste venn ble drept i et haiangrep, vekker filmen med disse scenene ikke interesse hos publikum.
Nå er han ute etter hevn. Han skal drepe morderhaien – koste hva det koste vil. Han setter i gang aksjonen, med kameraene på plass. Men så blir båten deres angrepet av sjørøvere som kidnapper en av besetningen.
Karas (region)
Karas er en region sør i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 77,421.
Navnet til regionen kommer fra fjellrekka Karas i den sørlige delen av regionen.
Øster Højst
Øster Højst (tysk: Oster Hoist) er et tettsted eller landsby i Sønderjylland i Danmark med 531 innbyggere (2013). Byen ligger i Højst Sogn i Tønder kommune, og kommunen hører til Region Syddanmark. Øster Højst ligger 8–9 km sørøst av Løgumkloster og 13 km nordøst for Tønder.
Karas (region)
Havnebyen Lüderitz og dens fiske- og verftsindustri, diamantområdene langs kysten, både på og utenfor kysten, med Oranjemund som sitt hovedsenter, gruvedrift i den sørlige delen (Klein Karas-området og Rosh Pinah), Kudu-gassfeltet i Atlanterhavet nær Lüderitz og småskalaindustri i Lüderitz og Keetmanshoop er andre næringer i regionen.
Øster Højst
Øster Højst er det tettstedet i Højst Sogn som har flest innbyggere, da Høyst Sogn hadde 1 027 innbyggere pr. 1. januar 2009. Sognekirken Højst kirke hører inn under Hostrup-Højst pastorat, Tønder prosti, Ribe stift.
Karas (region)
De varme kildene ved Ai-Ais, og i fremtiden muligens også kildene i Warmbad, Kokerboom-skogen nær Keetmanshoop, Fish River Canyon som er den nest største i verden, Brukaros-fjellet (en tidligere vulkan) nær Berseba, kystbyen Lüderitz og flere gjeste- og viltgårder er blitt viktige turistattraksjoner. Turismeindustrien har potensial for videre ekspansjon.
Det økonomiske vekstpotensialet i området er betydelig, men det trenger en intens generell utviklingspolitikk. Det er et lønnsomt skatteområde som hovedsakelig kommer fra diamantgruvene for den sentrale regjeringen.
Hovedjernbanen og to stamveier gir adgang til Sør-Afrika. Keetmanshoop er regnet som hovedstaden i sør og har direkte forbindelser til Windhoek gjennom flytrafikk, jernbane og veiforbindelser. Dens flyplass er av internasjonal standard og er brukbar for internasjonal lufttrafikk. Flyplassen nær Kolmanskop nær Lüderitz blir jevnlig besøkt av Air Namibia på sine flygninger til Cape Town og Windhoek. Godt utbygde landingsfasiliteter eksisterer også ved Oranjemund.
Øster Højst
Minnelund
I minnelunden ved Øster Højst Forsamlingshus er det et monument over 10 amerikanske flyvere som styrtet med sine B-17 nordvest for Øster Højst 24. februar 1944.
Karas (region)
Regionen består av seks valgkretser:
Synkronsvømming under Sommer-OL 2004
Synkronsvømming under Sommer-OL 2004. Synkronsvømming var med som olympisk sport for sjette gang under OL 2004 i Athen. Det ble konkurrert om to olympiske titler, en duett og en lagkonkurranse begge kun for damer. Russland ble beste nasjon med to gullmedaljer.
Ballesvik
Utmarka i Ballesvik er felles og administreres av Ballesvik Grunneierlag. Fiskekort for Ballesvikvatnet (Bottenvatnet) kjøpes i butikken i Gryllefjord.
Det er tydelige merker etter gammel bosetning sørøst og vest for kirkegården. Blant annet kan man se konturene av veggene rundt og en skillevegg mot den ene enden av et tidligere langhus.
Grunnkretsen
Grunnkretsen Ballesvik er med et areal på 38,79 km² relativt stor i utstrekning, og omfatter mesteparten av den delen av Torsken som ligger nord for Gryllefjorden. Grensen mot Gryllefjord går langs Ballesvikskaret i sør. I øst grenser Ballesvik mot Hamn. I nord er det åpent hav.
189 Phthia
189 Phthia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 9. september 1878 av Christian Heinrich Friedrich Peters fra Litchfield Observatory i Clinton, New York. Den er oppkalt etter den greske regionen Fthia.
Ballesvik
Grunnkretsen
Det er for tiden bare to fastboende i bygda og grunnkretsen.
Heiliger Sand
Heiliger Sand («hellige sand») er den jødiske gravlunden i Worms, og den eldste jødiske gravlund i Europa. Den ble trolig anlagt samtidig med byggingen av byens første synagoge i 1034. Den eldste bevarte gravstenen, for Jakob ha Bachur, stammer fra 1076. Gravlunden omfatter ca. 2 000 graver. I 1911 ble en ny jødisk gravlund åpnet utenfor byen, og Heiliger Sand gikk ut av bruk. Den siste begravelsen der fant sted på 1930-tallet.
Ballesvik
Grunnkretsen
Utvikling i folketallet i nyere tid: