cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Die Erbin von Tordis
Handling
I prinsens testamente oppnevnes Anne som eneste arving, og hun forelsker seg snart i grev Heyst. Men ved forlovelsesfesten deres skaper forholdet hennes til Chamberlain en skandale. Anne Kathrin begynner deretter en langt mer bekymringsløs og ekstravagant livsstil. Men den gamle moren hennes lykkes etter hvert med å bringe Anne Kathrin tilbake til fornuften.
Šielmmáčohkka
Šielmmáčohkka er et fjell nord for Kebnekaise i svensk Lappland. Fjellmassivet ligger sør for Påssustjåkka og nord for dalen Stuor Reaiddávággi som munner ut i Visttasvággi mot øst. Mot vest avgrenses fjellmassivet av dalene Šielmmávággi og Alisvággi. Den høyeste toppen rager 2,004 moh. Denne er forbundet med Kugghjulskammen mot øst og med en topp av høyde 1,792 moh. mot vest. Fjellmassivets nest høyeste topp ligger tre km vest for toppunktet og har høyden 1,884 moh.
EM i terrengsykling 2000
EM i terrengsykling 2000 ble arrangert i Rhenen (rundbane) og Vars (utfor).
Potthus
Potthus er en bygd og en grunnkrets, skrevet Pothus, i delområdet Øvre Saltdal i Saltdal kommune i Salten i Nordland. Bygda befinner seg nord for Saltfjellet og sør for Rognan.
Under andre verdenskrig hadde den tyske okkupasjonsmakten en fangeleir i Pothus. Den var en av de største leirene i Saltdal. Etter krigen ble det satt opp et monument over de som døde i leiren. Monumentet hadde en malt inskripsjon på 4 jernplater. Da monumentet forfalt ble jernplatene tatt vare på av Blodveimuseet.
Selselva kraftverk
Selselva kraftverk er et vannkraftverk i Bygstad i Gaular kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 576 meter i Selselva.
Installert effekt er 5,36 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 18,4 GWh.
Kraftverket eies av lokale grunneiere.
J.-H. Rosny aîné
'''J.-H. Rosny aîné' (egentlig Joseph Henri Honoré Boex''; født 17. februar 1856 i Brussel, død 11. eller 15. februar 1940 i Paris) var i sin samtid, nest etter Jules Verne, Frankrikes viktigste forfatter av fantastisk litteratur (science-fiction).
I hans store produksjon av bøker er en rekke bøker om romferder og fremmande livsformer, men også fortellinger om vampyrer, og mer allmene eventyrfortellinger.
Hans viktigste verk er Les Navigateurs de l'Infini (1925) hvori ordet «astronautisk» utmyntes. I boken ferdes hovedpersonene til Mars i «Stellarium», et romskip som drives av kunstig gravitasjon. På Mars kommer de i kontakt med de trebente, fredelige «tripèdes», som holder på å bli utryddet av «zoomorphs», en fiendtlig rase av utomjordiske.
Filmen Ildkrigen fra 1981 bygger på Rosnys roman med samme navn fra 1911 og handler om forhistoriske mennesker under den eldste stienalder som lærer seg å omgås ilden.
27. serierunde i Eliteserien 2020
27. serierunde i Eliteserien 2020 startet onsdag 2. desember og ble avsluttet med –  lørdag 19. desember.
Kampfakta
<div id="Haugesund v Mjøndalen">
<div id="Start v Bodø/Glimt">
<div id="Stabæk v Vålerenga">
<div id="Odd v Strømsgodset">
Kanarisvarttjeld
Kanarisvarttjeld (Haematopus meadewaldoi) er en tjeldart som bare fantes på de østlige Kanariøyene.
Kanarisvarttjeld ble sist fanget av ornitologer i 1913, og lokalbefolkningen mener at den forsvant i løpet av 1940-årene. Omfattende søk ble gjort midt på 1980-tallet, og arten anses nå som utdødd, selv om det er fire troverdige rapporter fra Tenerife og Senegal i perioden 1968–1981. Årsaken til utryddelsen kan være økt menneskelig bruk av strendene.
Den taksonomiske stillingen til denne fuglen har vært omstridt. Før 1913, og ofte seinere, mente man at tjeldene på de østlige Kanariøyene var kappsvarttjelder og ikke en egen art. Kappsvarttjeld ble ofte regnet som en underart av tjeld (H. ostralegus). En genetisk studie publisert i 2020 viser at kanarisvarttjeld var en melanistisk morf eller underart av tjeld.
The Inner Chamber
The Inner Chamber er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Edward José.
Handling
Claire Robson, som står uten penger, irriterer seg over en mann. Men tredje mann går inn, for å beskytte henne. De to elsker hverandre instinktivt, men en annen kvinne - som også er interessert i den samme vennligsinnede mannen - forteller Claire at mannen allerede er gift, så Claire avviser mannen. Kort tid senere blir moren hennes alvorlig syk, men blir reddet av en italiensk doktor.
Italieneren elsker Claire, og av takknemlighet for det han har gjort for moren hennes, samtykker Claire til å gifte seg med ham. På bryllupsnatten deres får imidlertid hennes nye ektemann vite, gjennom sladder, at hans kone visstnok skal ha vært sammen med andre menn tidligere.
Trond Hagenes
Trond Hagenes (født 2. mai 1974) er en norsk redaktør og forfatter. Han er redaktør i lokalavisa Marsteinen i Austevoll. Han har skrevet boka Eit lite øysamfunn i den store krigen 1939–1945, sammen med Finn Dyngvold. Boka handlet om hva som skjedde i Austevoll under den andre verdenskrigen. Boka solgte over tusen kopier. Han er leder av Havstril Padleklubb, den lokale padleklubben i Austevoll.
Philipp Tumler
Philipp Tumler (født 5. januar 2002) er en italiensk skiskytter.
Idrettskarriere
Salzmann kom på 34.-plass i klassen Ungdom 1 under Alpencup i skiskyting 2018/19.
Han representerte Italia under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 38.-plass på normaldistansen, med fem bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne øvelsen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 58.-plass.
Referanser
<References />
Pacific FC
Pacific Football Club er en canadisk fotballklubb fra Greater Victoria, i provinsen Britisk Columbia på vestkysten av Canada. De spiller på det høyeste nivået i canadisk fotball, og de spiller hjemmekampene sine på Westhills Stadium. De trenes (2020) av den tidligere norsk-gambiske fotballspilleren Pa-Modou Kah. Kah tok over klubben i 2019.
Abu Sa’id Mirza
Abu Sa'id Mirza (født 1424, død 8. februar 1469) var hersker (emir) i Timuridriket i Sentralasia fra 1451 til sin død i 1469. Han var sønn av Sultan Muhammad Mirza, sønnesønn av Miran Shah og sønnesønns sønn av dynastiets grunnlegger Timur Lenk. I hans regjeringstid klarte han til en viss grad å gjenforene riket som hadde vært splittet under arvefølgestriden etter at hans grandonkel Shah Rukh døde i 1447. Abu Sa'id ønsket å gjenreise riket til den utstrekningen det hadde under Timur Lenk, men han ble drept under et felttog mot de områdene som i dag er det vestlige Iran.
Han var farfar til Babur (Zahir-ud-din Mohammad) som grunnla Mogulriket på det indiske subkontinentet i 1526 og ble rikets første stormogul.
Bakgrunn: Mongolriket og Timuridriket
I 1206 fullførte den mongolske erobreren Djengis Khan samlingen av det enorme Mongolriket og ble utropt til «khagan», («herskernes hersker»). Djengis døde i 1227, og det oppsto maktkamper mellom hans fire sønner og de mange barnebarna hans. Det viste seg også vanskelig å holde det store riket som strakte seg fra Stillehavet til Middelhavet og Østersjøen samlet. Mongolene var erobrere og et krigførende folk, men «det lar seg nok gjøre å erobre et rike fra hesteryggen, men det kan ikke styres fra salen.» Etter Djengis’ død ble Mongolriket delt i flere riker og imperiet smuldret opp på 1300-tallet.
Kviteseid Venstre
Kviteseid Venstre er Venstres lokallag i Kviteseid i Telemark. Kviteseid Venstre ble stiftet 15. oktober 1883, og første formann i laget var Aslak Houkom. Kviteseid Venstre fikk 7.0 % ved kommunevalget i 2015 og har en representant i kommunestyret.
Abu Sa’id Mirza
Bakgrunn: Mongolriket og Timuridriket
I 1369 fullførte den tyrkisk-mongolske erobreren Timur Lenk en ny samling av det sentralasiatiske riket og grunnla timuriddynastiet. Ved Timurs død i 1405 ble riket igjen svekket av arvefølgestrid, men ble til en viss grad holdt sammen under Timurs sønnesønn Shah Rukh. Etter at Shah Rukh døde i 1447 brøt det igjen ut strid mellom flere av Timurs etterkommere, og riket ble delt i flere provinser.
Hans tidlige liv
Abu Sa'id Mirza var født i 1424 som nest eldste sønn av timuridenes prins Sultan Mohammad Mirza og hans kone Shah Islam. Hans farfar Miran Shah var Timur Lenks tredje sønn (bror til Shah Rukh) og hans mor var datter av Suhrab Kurd som var en slektning av emiren av Hakkâri. Hans far synes å ha hatt liten innflytelse i rikets styring, men han hadde et nært forhold til Ulugh Beg som var sønn av emiren Shah Rukh og guvernør i den sentrale provinsen Transoxiana. Da Ulugh Beg besøkte Mohammad Mirza på dødsleiet skal den døende prinsen ha lagt Abu Sa’ids hånd i Ulughs og dermed gitt ham herskerens beskyttelse.
Veien til makten
Abu Sai'id gjorde tjeneste i Ulugh Begs hoff og fikk gifte seg med hans datter, men da Ulugh Beg overtok makten i timuridenes rike etter Shah Rukhs død vendte Abu Sa’id seg mot ham. I 1449, da Ulugh Beg var beskjeftiget med å slå ned et opprør ledet av sin egen sønn Abd al-Latif Mirza, forlot Abu Sa’id sin post ved rikets nordgrense og forsøkte med hjelp av lokale klanledere i Kandahar-provinsen (Arghun-dynastiet) å innta den sentrale byen Samarkand. Ulugh Begs andre sønn Abdal-Aziz forsvarte byen og fikk varslet Ulugh om angrepet. Han returnerte med hæren og slo Abu Sa'id tilbake. Abd al-Latif benyttet denne muligheten til å slå tilbake mot Ulugh og fikk ham avsatt og senere tatt av dage. Abu Sa’id tok kampen opp mot sin fetter, men han tapte og ble tatt til fange.
Abu Sa'id klarte å flykte fra sitt fangenskap i 1450, og han dro til Bukhara. Han fikk liten støtte der og ble i stedet fengslet på nytt. Han slapp imidlertid å bli henrettet på grunn av nyheten om at Abd al-Latif var blitt styrtet i Samarkand. Det skjedde 8. mai 1450 etter en oppstand blant lokale klanledere og adelsmenn. Opprørerne dro raskt til Bukhara og fikk Abu Sa’id løslatt. Han samlet militære styrker og dro mot den nye herskeren i Samarkand, Ulugh Begs nevø Abdullah Mirza. Etter et mislykket angrep på Samarkand dro Abu Sa’id med sin lille styrke til grensebyen Turkestan. Da Abdullah Mirza la ut på et hevntokt mot ham, allierte Abu Sa’id seg med Abu'l-Khayr Khan, lederen for Usbek-khanatet, og de allierte klarte i juni 1451 å slå Abdullahs styrker. Abdullah Mirza ble drept i kampen, og seierherrene kunne innta Samarkand. Abu Sa’id krevde å bli timuridedynastiets hersker og han belønnet Abu'l-Khayr Khan rikelig, blant annet ved å gi ham Ulugh Begs datter til kone.
Regjeringstiden
Konflikten innad i Timuridriket ble utnyttet av Kara Koyunlu-dynastiet som regjerte vest for Transoxiana. Under ledelse av Jahan Shah marsjerte de inn i de vestlige områdene av timuridenes rike og inntok Herat i 1458. Kara Koyunlu led imidlertid samme skjebne med indre strider, og Jahan Shah måtte i all hast returnere for å slå ned et opprør ledet av hans egen sønn Hasan Ali. Abu Sa'id fikk dermed tilbake kontrollen over Khorasan og han gjorde Herat til sin hovedstad. Abu Sa'id sluttet fred med Jahan Shah og det ble opprettet diplomatiske forbindelser mellom rikene. Dette gjorde Abu Sa'id i stand til å konsentrere seg om andre fiender. I 1459 vant han et slag ved Sarakhs mot tre av sine rivaler. Sultan Sanjar ble tatt til fange og henrettet, mens Ibrahim Mirza og Abul-Qasims bror Ala al-Dawla Mirza måtte flykte. Begge døde kort tid etter. Abul-Qasims sønn Mirza Shah Mahmud, som var blitt avsatt i Herat, døde også på denne tiden. Med frafall av så mange av rivalene kunne Abu Sa’id styrke sin maktposisjon. Han utvidet sitt rike vestover mot Mazandaran-provinsen og sørover mot Sīstān. Østover klarte han også å underlegge seg Badakhshan-provinsen, et område som selv Timur Lenk aldri klarte å skaffe seg reell kontroll over.
Andre prinser og etterkommere etter Timur dukket imidlertid opp. Uways Mirza, en etterkommer etter Timurs eldste sønn Umar Shaik Mirza I startet et opprør med støtte fra Uzbek-lederen Abu'l Khayr Khan (Abu Sa'ids tidligere allierte), men dette opprøret ble slått ned. En annen av Umar Shaiks etterkommere, Sultan Husayn Bayqara, var også en trussel mot Abu Sa’id. Han hadde inntatt byen Gorgan da Kara Koyunlu-lederen Jahan Shah hadde trukket seg vestover. Selv om han hadde sverget troskap til Abu Sa’id prøvde han å kontrollere større områder. Han okkuperte Mazandaran-provinsen i 1460 og beleiret Herat i 1461. Selv om han ble tvunget tilbake fortsatte han med mindre angrep mot Abu Sa’id. Muhammad Juki som var sønn av Abd al-Latif, sto også bak et opprør i 1462. Han okkuperte byen Shahrukhiyya (sørvest for dagens Tasjkent i Usbekistan) og Abu Sa’id måtte beleire denne byen nesten et år før opprøret ble slått ned i september 1463.
Krigen mot Ak Koyunlu
I 1467 ble Kara Koyunlu-lederen Jahan Shah drept av styrker fra Ak Koyunlu under ledelse av Uzun Hasan. Jahan Shah var av Abu Sa’id betraktet som en alliert, men timuridene hadde aldri gitt opp håpet om å erobre områdene som ble kontrollert av Jahan Shah. Abu Sa’id så med bekymring på Uzun Hasans ekspansjon og da Jahan Shahs sønn og etterfølger Hasan Ali ba om hjelp mot Ak Koyunlu innledet timuridene et felttog mot dem.
Felttoget ser ut til å ha vært dårlig planlagt, og Abu Sa'id marsjerte av gårde uten å ha tilstrekkelig militær støtte. Han klarte likevel å jage vekk Ak Koyunlu-guvernørene i Jibal og Fars, og fortsatte mot Gilan. Underveis la han liten vekt på å besette områdene han rykket frem i, og enkelte byer, som Rayy, ble passert uten okkupasjon. Abu Sa'ids felttog var likevel vellykket fordi han fikk lokal støtte av en del av Jahan Shahs tidligere støttespillere. I Mianeh (i dagens Aserbajdsjan) ble hæren hans styrket med lokale emirer med 50.000 tyrkiske tropper. Jahan Shahs sønner sluttet seg også til hæren sammen med herskeren i Shirvan, Farrukh Yassar.
På tross av sin militære styrke kom Abu Sa’id likevel i vanskeligheter på grunn av vinterkulden og manglende forsyninger. Forsyningsrutene tilbake til Khorasan strakk seg over 2000 km og var svært sårbare. En kolonne med forsyninger ble stoppet av Uzun Hasan, som også blokkerte forsyningene over Kaspihavet fra Shirvan. Fra byen Rayy kunne Uzun Hasan også stanse kommunikasjonslinjene, og han klarte å få Farrukh Yassar over på sin side med hele hans styrke.
Den demoraliserte hæren til Abu Sa’id marsjerte via Ardabil og møtte Uzun Hasans styrker på Mugan-steppene (slaget ved Karabakh) hvor timuridene led et katastrofalt nederlag. Abu Sa'id ble tatt til fange, og Uzun Hasan overleverte fangen til Yadgar Muhammad Mirza. Yadgar var timurid som hadde flyktet til Ak Koyunlu etter Abu Sa'ids drap på hans oldemor Goharshad Begum tolv år tidligere. Yadgar henrettet Abu Sa’id den 8. februar 1469. Uzun Hasan sendte hodet hans til Quaithay, mamelukkenes sultan i Egypt, for at han skulle gi det en muslimsk begravelse.
Etterfølgerne
Abu Sa'ids nederlag og død medførte at timuridene mistet kontrollen i alle områdene vest for Khorasan. Resten av Timuridriket ble delt mellom flere av prinsene, det vil si de direkte etterkommerne av Timur. Abu Sa'ids eldste sønn Sultan Ahmed Mirza overtok Samarkand mens hans andre sønn Sultan Mahmud Mirza styrte Badakhshan og Hissar. En tredje sønn, Ulugh Beg II styrte i Kabul og Ghazni, mens hans fjerde sønn Umar Shaik Mirza ble hersker i Ferghana. Størst makt i riket fikk imidlertid en av prinsene som ikke var sønn av Abu Sa’id, nemlig Sultan Husayn Bayqara, som regjerte i Herat.
Samfunnsutviklingen under Abu Sa'id
Abu Sa'id klarte i sin regjeringsperiode å bringe stabilitet til et rike som var sterkt preget av intern strid om arvefølgen etter Shah Rukhs død. Dette skjedde imidlertid ikke uten store blodsutgytelser og en brutalitet som i noen grad overgikk det som foregikk under Timur Lenk. Den samtidige historikeren Muhammad Khwandamir fra Herat gir flere eksempler på bestialske drap og henrettelser.
Abu Sa'id er betraktet som en typisk representant for det oghuz-tyrkiske militæraristokratiet. Han støttet seg primært på Arghun-stammen, det tyrkiske folkeslaget som først hadde valgt ham til leder. De støttet ham og fikk til gjengjeld fordeler av ham. Hans førstekone var også datter av en Arghun-leder. Han konsoliderte sin stilling gjennom å konfiskere landområder som han så delte ut til arghunere, til sine egne sønner, og til sekulære og religiøse ledere.
Han oppnådde også støtte fra de religiøse. Han var influert av islamske dervisjer som hadde vært motstandere av Abu Sa'ids forgjenger Ulugh Beg og hans friere kulturelle og religiøse syn. Blant de mest innflytelsesrike var sufisten Ubaydullah al-Ahrar som Abu Sa’id hadde et nært forhold til. Han tilhørte den sunnimuslimske naqshbandi-ordenen og under hans påvirkning innførte Abu Sa'id sharialover i Samarkand og Bukhara. Han skal også ha påvirket Abu Sa’id til å foreta det fatale angrepet mot Ak Koyunlu. En annen dervisj, Burhal al-Din, hadde også stor innflytelse i herskerens krets på tross av at han var tilhenger av den kulturelle tradisjonen etter Ulugh Beg. Abu Sa'id støttet seg vekselvis på de ulike religiøse lederne i ulike spørsmål.
Hans regjeringstid må sies å ha vært suksessfull ettersom han klarte å opprettholde et samlet rike i nær to tiår på tross av kontinuerlige trusler fra omkringliggende, aggressive riker. 1400-tallshistorikeren Mīr-Khvānd beskriver Abu Sa'id som «den mest utmerkede blant Timuridenes prinser i virksomhet, rang og skjønnhet. Han var en sann venn av lærde og teologer og under hans styre oppnådde landene toppen av sin velstand.»
Han lyktes imidlertid ikke i å gjenreise Timuridriket til den utstrekning det hadde under Timur Lenk, og heller ikke under Shah Rukh. Han klarte heller ikke å skape noen varig fred, og mindre enn førti år etter hans død var nesten hele imperiet tapt i invasjoner utenfra. Tapene førte imidlertid til at hans sønnesønn Babur startet sine erobringer på det indiske subkontinentet og grunnla Mogulriket.
Familie
Ifølge historikeren John E. Woods hadde Abu Sa'id 39 koner og 60 kjente barn.
Tusentrippen (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1952. Nr. 5 (Marienlyst skole) er eneste nummer i bruk. Blokkene langs veien har adresse Wilhelm Færdens vei.
Carl Wayne
Carl Wayne (født 18. august 1943 som Colin David Tooley, død 31. august 2004) var en britisk sanger og skuespiller. Han er mest kjent som solovokalist i rockegruppen The Move i 1960-årene.
Biografi
Wayne var involvert i musikk fra barndommen av og sent i tenårene hadde han skiftet navn til det mer attraktive Carl Wayne og tatt over bandet The Vikings, sammen med blant annet annen bassisten Ace Kefford og noe senere trommeslageren Bev Bevan. Gruppen, som ble kalt «Carl Wayne & the Vikings», fikk mange spillejobber i hjembyen Birmingham, men klarte aldri å slå gjennom andre steder, trass i at de hadde noen innspillinger. Til slutt valgte de tre lokale bandene i Birmingham, «Carl Wayne & the Vikings», «Mike Sheridan's Nightriders» og «Danny King & the Mayfair Setter», å slå seg sammen og resultatet ble «The Move» med Wayne, Roy Wood, Kefford, Bevan og gitaristen Trevor Burton.
Fort VII i Posen
I en kasematte i Fort VII ble i andre halvdel av oktober eller også fra 9. oktober 1939 psykiatriske pasienter «prøvegasset» og myrdet ved hjelp av karbonmonoksyd.
Heinrich Himmler var tilstede under utprøvingen av denne avlivingsmetoden den 12. eller 13. desember 1939. Litt senere ble denne gassen anvendt som avlivingsanstalt under Aktion T4.
Knut Flåthen
Knut Ole Flåthen (født 20. august 1946) på Kongsberg er tidligere sjef for Statens kartverk (Kartverket), og senere administrerende direktør i Norkart.
Cagots
Cagots var historisk en samfunnsgruppe i Frankrike og deler av Spania som var utstøtt fra resten av samfunnet. Gruppen levde under ulike særregler, utsøtt fra andre, og ble sett ned på og diskriminert. Ordningen ble dels regulert med nedskrevne lover og dels av lokale skikker.
Knut Flåthen
Flåthen har bakgrunn fra Sjøforsvaret og er utdannet fra Sjøkrigsskolen. Han har sjefskurs ved Forsvarets høgskole og tok en mastergrad ved US Naval Postgraduate School, samtidig som han gjennomførte PhD-studier. Han har vært administrerende direktør i Teleplan.
Algeries herrelandslag i volleyball
Algeries herrelandslag i volleyball er det algeriske landslaget i volleyball for menn som konkurrerer for Algerie under Afrikamesterskapet, Sommer-OL og Volleyball-VM. Landslaget er rangert som nummer 41 på FIVBs verdensranking.
Cagots
Gruppen var særlig utstøtt i middelalderen. Den første betegnelsen som trolig viser til de er fra år 1000; den første som bruker ordet «cagot» er fra 1288. Særbestemmelsene om cagotene ble opphevet på slutten av 1700-tallet, og de ble blant annet gitt fulle rettigheter under den franske revolusjonen, selv om uformell diskriminering kunne fortsette lokalt. Etter hvert ble cagotene likevel absorberte av lokalbefolkningen, eller de utvandret til den nye verdenen. I dag er det svært få som vil bekjenne et slik opprinnelse.
Knut Flåthen
Flåthen ble i 2008 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for samfunnsgavnlige virke. Flåthen er av Finlands president utnevnt til kommandør av Finlands løves ridderorden.
Flåthen er bror av tidligere LO-leder Roar Flåthen.
Algeries herrelandslag i volleyball
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Algerie har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Luxembourg under EM i friidrett 2012
Luxembourg deltok med fire utøvere under EM i friidrett 2012 som ble arrangert 27. juni–1. juli 2012 i Helsingfors. Luxembourg tok ingen medaljer under mesterskapet.
Mathias Stubseid
Mathias Kornelius Kristiansen Stubseid (født 16. september 1864 i Askvoll, død 8. februar 1934) var en norsk fiskerbonde og politiker (V).
Han var sønn av Kristian Bendiksen Stubseid og Petrine Mathiasdatter og gift med Rakel Johannesdatter Lien. I 1893 overtok han slektsgården Stubseid (gnr. 7/2–3) i Stongfjorden i Askvoll, og livnærte seg i tillegg av laksefiske.
Stubseid var ordfører i Askvoll for partiet Venstre 1908–1934.
Vinje Venstre
Vinje Venstre er Venstres lokallag i Vinje i Telemark. Vinje Venstre startet etter Viggo Ullmanns seminar i Vinje som et «Braabilsstyre» 17. februar 1882 som skulle forberede regler for et senere møte, men laget ble først formelt konstituert 18. januar 1884. Vinje Venstre fikk 4,2 % av stemmene ved kommunevalget 2015 og har en representant i kommunestyret.
Albania under VM i svømmesport 2017
Albania deltok under VM i svømmesport 2017 i Budapest i Ungarn fra 14. - 30. juli 2017.
Thomas II Preljubović
Biografi
Thomas var sønn av «caesar» Gregorios Preljub som var serbisk guvernør i Thessalia og som døde i 1355 eller 1356. Hans mor var Irene, datter av tsar Stephen Uroš IV Dušan av Serbia og hans kone Helena.
Etter Gregorius’ død hevdet enken Irene kravet på Thessalia på vegne av sønnen Thomas, men de ble nødt til å flykte til Serbia under framrykkingen til den tidligere avsatte despoten Nikeforos II Orsini i 1356. I Serbia giftet Irene seg med den serbiske lederen Radoslav Hlapen i Èdessa, og han overtok ansvar for Thomas.
Under fraværet til Thessalias nye hersker Simeon Uroš Palaiologos som var i Epirus i 1359 - 1360 invaderte Radoslav Hlapen Thessalia og prøvde å innsette Thomas som hersker. Selv om Simeon klarte å stanse invasjonen ble han likevel tvunget til å gi fra seg Kastoria til ham. Han måtte også godkjenne ekteskap mellom sin datter Maria og Thomas Preljubović, mens Radoslav Hlapen på sin side anerkjente Simeons suverenitet i de resterende områdene. Simeon innså også at han selv ikke klarte å opprettholde makten i hele Epirus, og han innsatte lokale albanske ledere til å styre i Arta og Akarnania. I 1366 krevde innbyggerne i Ioannina, den siste store befestningen som Simeon hadde igjen i Epirus, at han utnevnte en guvernør som kunne beskytte byen mot albanske klanmedlemmer som hadde kontroll på landsbygda i området.
Simeon Uroš svarte ved å utpeke Thomas som sin guvernør og han kom til Ioannina en gang i 1366 eller 1367. Thomas’ regjeringstid i Epirus beskrives i den såkalte Ioanninas krønike (Chronicle of Ioannina), som er som er svært skeptisk og direkte fiendtlig mot Thomas Preljubović. . Han framstilles som en grusom og lunefull tyrann. Thomas ranet til seg en del av kirkens eiendeler og sendte til Serbia. I 1382 sendte herskeren i Konstantinopel Johannes V Palaiologos en utsending til Ioanninas erkebiskop Mattheus som utnevnte Thomas til «despot» på keiserens vegne. Ikke desto mindre kom Thomas i krangel med erkebiskopen og utviste ham fra Ioannina.
Thomas ble beskyldt for å forfølge den lokale adelen som flere ganger prøvde å gjøre opprør mot ham. Thomas beslagla både kirkelig og privat eiendom, og innførte også flere nye skatter. Han førte en hard og kompromissløs kamp mot albanerne i Arta og Akarnania.
Herskeren i Arta, Peter Losha beleiret etter hvert Thomas og tvang ham til å avslutte konflikten. Thomas måtte også gifte bort sin datter til Loshas sønn i 1370. Peter Losha døde av pesten i Arta i 1374, og Johannes Spata overtok makten. Han mente at han ikke nå var bundet av fredsavtalen med Thomas, og han beleiret Ioannina og herjet i landet. Thomas forhandlet fram fred ved å tilby giftermål mellom albanerlederen Johannes Spata og sin egen søster Helena, men beleiringen av Ioannina ble videreført av den albanske Malakasi-klanen.
Thomas fortsatte motstanden, og han vendte seg til frankerne og deretter til osmanerne for hjelp. De sistnevnte reagerte raskt og sendte militær støtte i 1381. Thomas benyttet hjelpen godt og gjenerobret flere befestninger fra albanerne mellom 1381 og 1384. Hans hensynsløshet i disse kampene ga ham tilnavnet «albaner-slakteren».
På hjemmebane hadde Thomas kommet på kant med sin kone Maria som sto bak en konspirasjon mot ham. Den 23. desember 1384 ble Thomas myrdet av sine vakter, og befolkningen i Ioannina sverget troskap til Maria som herskerinne. Hun fikk hjelp av sin bror Johannes Uroš Doukas Palaiologos som rådgiver. Johannes Uroš var munk under navnet Joasaph. Han rådet Maria til å gifte seg med Esau de' Buondelmonti, en latinsk adelsmann som var blitt fengslet av Thomas i 1379. Det er blitt hevdet at Maria var blitt forelsket i fangen på et tidligere tidspunkt, og at dette kan være bakgrunnen for drapet på ektemannen.
Familie
Med en ukjent elskerinne hadde Thomas II Preljubović minst en datter:
Med sin kone Maria Angelina Doukaina Palaiologina hadde Thomas II muligens en sønn:
Kozo Kawashima
Kozo Kawashima (født 26. september 1926) er en japansk skihopper.
Han representerte Japan i Vinter-OL 1952 i Oslo, der han ble nummer 42 i det individuelle hopprennet.
Fengslet av Olsenbanden
Fengslet av Olsenbanden var en dokumentarfilm på 60 minutter som ble laget på samme tid som Olsenbandens siste stikk. Den forteller om hvordan Olsenbanden kom til Norge, og hvordan det hele foregikk i de 30 årene Olsenbanden ble produsert i Norge.
Filmen ble regissert av Bjørn Jansen og Hans Jørgen Brundtland, mens Hans Jørg Brundtland skrev manus. Filmen inneholdt blant annet intervjuer med Arve Opsahl, Sverre Holm, Aud Schønemann, Knut Bohwim, Nils Ole Oftebro og Pål Johannessen.
Fylkesvei 1535
Fylkesvei 1535 går mellom Haugli og Åråsen i Lillestrøm.
Jonas Hellborg
Jonas Hellborg (født 7. juni 1958) er en svensk bassgitarist. Han har blant annet samarbeidet med John McLaughlin, Ustad Sultan Khan, Fazal Qureshi, Bill Laswell, Shawn Lane, Jens Johansson, Anders Johansson, Ginger Baker, Michael Shrieve, V. Selvaganesh, Mattias IA Eklundh og Buckethead.
Som tenåring var Jonas Hellberg med som skuespiller i TV-serien «Hem til byn».
Crepidomenus
Crepidomenus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Middelsstore (gjerne ca. 10 millimeter), slanke, brunrøde til svarte smellere, noen ganger med fiolett metallglans. Dekkvingene kan ha lyse lengdestriper. Oversiden er vanligvis fint hårete. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er tynne og middels lange. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre trapesformet sett ovenfra. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. Dekkvingene er langsmale, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.
Levevis
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia inkludert Tasmania, langs kysten unntatt lengst i nord og vest.
Myotoni
Den vanligste formen for myotoni er myotoni dystrofi, som er en genetisk betinget sykdom som påvirker muskelcellene. Det er to hovedtyper av myotoni dystrofi: type 1 (DM1) og type 2 (DM2). Begge typene er arvelige sykdommer og har lignende symptomer, inkludert muskelsvakhet, muskelstivhet og forsinket muskelavslapning etter sammentrekning.
Myotoni kan også være et symptom på andre sykdommer og tilstander, for eksempel myotonisk dystrofi, enkelte muskelsykdommer, nevrologiske lidelser eller metabolske forstyrrelser. Det kan også være en bivirkning av visse medisiner.
Diagnosen myotoni kan bli bekreftet gjennom klinisk evaluering, genetiske tester og elektromyografi (EMG) for å vurdere elektrisk aktivitet i musklene.
Behandlingen av myotoni er vanligvis rettet mot å lindre symptomer og forbedre livskvaliteten. Dette kan inkludere fysioterapi, medisiner for å redusere muskelstivhet, samt andre former for støttende omsorg.
Det er viktig å konsultere en medisinsk fagperson for en grundig vurdering og riktig diagnose hvis man opplever symptomer på myotoni eller mistenker å ha tilstanden.
The English College (Douai)
The English College (College des Grands Anglais) var et engelsk katolsk prestesseminar i Douai i Flandern i Frankrike. Bynavnet ble tidligere også skrevet Douay, og på engelsk Doway). Det var tilknyttet universitetet i Douai.
Historie
Det er kjent for en oversettelse av Bibelen kjent som ''Douay–Rheims-Bibelen.
Over 300 prester fra Douai ble utsendt tilbake over Den engelske kanal til farefullt virke i den engelske misjon; omlag en tredjedel ble henrettet der.
Det var også et irsk og et skotsk katolsk kollegium for katolske prestekandidater i Douai.
Oppløsningen av kollegiet under den franske revolusjon førte til grunnleggelsen av Crook Hall nær Lanchester i County Durham (som ble til St. Cuthbert's College), og dessuten grunnleggelsen av St Edmund's College i Ware. Det antas at skadeserstatningen som franskmennene senere betalte for overtakelsen av Douais eiendommer ikke kom den katolske kirke i England til gode, men at de britiske kommisjonærer lot den gå til å fullføre innredningen av kong George IVs Royal Pavilion i Brighton.
Collegio Svedese
Collegio Svedese var det svenske katolske presteseminar i Roma. Det var ved Corso Trieste i byens nordre deler. Seminaret ble grunnlagt i 1991 av biskop Hubertus Brandenburg av Stockholm. Det ble stengt i 2009.
Størstedelen av Sveriges katolske sekulærprestkandidater fikk i perioden formasjon på Collegio Svedese, og studerte ved romerske pavelige universiteter.
Henri Thiolière
Henri Thiolière (født 29. mars 1922, død 29. september 2012) var en fransk skihopper.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 1952 i Oslo, der han ble nummer 43 i det individuelle hopprennet.
4. divisjon volleyball for menn
4. divisjon volleyball for menn er den femte øverste divisjonen for norsk volleyball for menn i Norge. Divisjonen består av en avdeling med lag fra Østlandet.
Tysk mesterskap i mangekamp innendørs 2020
Tysk mesterskap i mangekamp innendørs 2020 var en del av Tysk mesterskap i friidrett innendørs 2020, men ble arrangert som et eget stevne 1. og 2. februar 2020 i Leverkusen.
Fynbos
Fynbos (fra afrikaans) er et plantesamfunn i de sørvestlige delene av Sør-Afrika. Vegetasjonen består hovedsakelig av eviggrønne busker, som enten har tykke og læraktige blader, eller små og nåleformede blader. Grasaktige arter i familien Restionaceae er også en viktig del av vegetasjonen. Ordet fynbos viser til bladverket på buskene, og er satt sammen av afrikaans fyn «fin, smal» og bos «busk».
Fynbos er en viktig biotoptype innenfor verdensarvområdet Cape floraregions botaniske verneområder.
Generelt
Området har middelhavsklima med tørre, varme somre og vintre som er regnfulle og kjølige, men uten frost. Jorda er inndelt i seks florariker, og Kapplandet regnes som et eget florarike. Det er det minste florariket, og det eneste som ligger i bare ett land. I alt er det 8700 plantearter i riket, og 68 % av artene er endemiske. Kapplandet har den høyeste artsrikdommen av planter i hele verden med 1300 arter pr. 10 000 km². Til sammenligning har den søramerikanske regnskogen på andreplass bare 400 arter pr. 10 000 km².
Ordet fynbos brukes av og til feilaktig om all vegetasjon i florariket, men det finnes også andre vegetasjonstyper som karoo og skog. Fynbosbiomen omfatter to typer plantesamfunn, renosterveld og den egentlige fynbosen. Plantesamfunnene minner mye om tilsvarende vegetasjon andre steder med samme klima, for eksempel middelhavslandenes maquis og garrigue.
Fynbosen vokser i et halvmåneformet område langs kysten fra Lambert's Bay og Nieuwoudtville i nord sørover til Cape Town og østover til Port Elizabeth. I fjellene finnes artsfattig, fynboslignende vegetasjon videre øst til Grahamstown. Denne fjellfynbosen forekommer delvis utenfor grensene til Kapplandets florarike. Verdensarvområdet Cape floraregion ble etablert i 2004, og består av åtte verneområder, spredt over store deler av Sør-Afrika.
Over 7000 plantearter er bare kjent fra de fem hovedtypene av fynbos, og i tillegg er det rundt 1000 arter som bare finnes i de tre typene av renosterveld. De fleste endemiske artene i florariket er altså begrenset til fynbosen. Mange av artene har en svært begrenset utbredelse. Familien Proteaceae har for eksempel 24 ulike sentre for endemisme, altså områder med arter som har samme utbredelse.
Renosterveld
Arter i kurvplantefamilien dominerer i renosterveld, og spesielt renosterbos (Elytropappus rhinocerotis), som har gitt vegetasjonen navn. Renoster er afrikaans for neshorn. Vegetasjonen består hovedsakelig av busker med små, harde, grå blader. Buskene tilhører slekter som Eriocephalus, Felicia, Helichrysum, Pteronia og Relhania i kurvplantefamilien, Aspalathus i erteblomstfamilien, Anthospermum i maurefamilien, Hermannia i kattostfamilien og Passerina i tysbastfamilien.
Gras er også viktig i renostervelden, og det kan tenkes at buskene delvis har fortrengt graset etter at intensiv beiting fra husdyr begynte på 1700-tallet. Knollvekster i sverdliljefamilien, liljefamilien og orkidéfamilien er også viktige. De tre viktige familiene i fynbosen, lyngfamilien, Proteaceae og Restionaceae mangler nesten helt.
Vegetasjonstypen vokser på fruktbar leire og silt, og store deler av arealet brukes nå til dyrking av hvete. Kun fem prosent av det opprinnelige arealet er bevart. Renosterveld er begrenset til områder med en årsnedbør mellom 250–600 mm i året. Hvis nedbøren er høyere, blir jorda vasket ut og fynbos oppstår. Lavere nedbør fører til at karoo-vegetasjonen overtar.
Renostervelden er et produktivt økosystem, og her fantes det store planteetere som fjellsebra, quagga, blåbukk, kuantilope, eland, bontebukk, elefant, svart neshorn og kafferbøffel. Disse dyrene ble jaktet på av løve, gepard, hyenehund, flekkhyene og leopard. Fjellsebra og leopard overlever ennå i fjellområdene, og det finnes en liten bestand av bontebukk. De andre artene er borte, og blåbukken og quaggaen er globalt utryddet.
Fynbos
Fynbosvegetasjonen har tre hovedelementer. Det første elementet består av arter i Restionaceae. Disse plantene minner om gras og erstatter gras på næringsfattig jord med utpreget vinterregn. Noen definisjoner krever at minst fem prosent av marka er dekket av arter i Restionaceae for at vegetasjonen skal kunne kalles fynbos. Starr og mange grasarter som vokser i fynbosen, minner om Restionaceae ved at de har reduserte eller manglende blader og en trådaktig stilk.
Det andre elementet består av lyngaktige planter med smale, erikoide blader. De fleste tilhører lyngfamilien, og klokkelyngslekta (Erica) har over 600 arter i fynbosen. Planter med tilsvarende morfologi finnes også i kurvplantefamilien, Bruniaceae, erteblomstfamilien, trollheggfamilien og tysbastfamilien. Arter i familien Proteaceae utgjør det tredje elementet. De har brede, tykke blader og er de høyeste plantene i vegetasjonstypen. I Kapplandet er denne familien nesten helt begrenset til fynbosen. En kjent art er sølvtreet Leucadendron argenteum.
Seks plantefamilier er helt eller nesten helt endemiske for fynbosen: Bruniaceae, Geissolomataceae, Grubbiaceae, Penaeaceae, Roridulaceae og Stilbaceae. De fleste av disse familiene har ganske få arter.
Det er flere alternative måter å dele fynbosen i undergrupper. De mange lokale endemismene gjør det vanskelig å sammenligne plantesamfunn fra ulike områder. En eldre klassifikasjon skiller mellom fjellfynbos, grasfynbos og lavlandsfynbos. En nyere klassifikasjon har seks hovedtyper: protea-, lyng-, restio-, kurvplante-, busk- og grasfynbos. Hovedtypene deles igjen i over 60 undertyper.
Fynbos vokser på utvasket, næringsfattig jord. Berggrunnen er ofte sandstein, men hvis årsnedbøren er høyere enn 600–800 mm, kan fynbos gro på granitt og skifer. Hvis årsnedbøren er lavere enn 200 mm, erstattes fynbos av sukkulent karoo-vegetasjon.
Biomassen av dyr i fynbosen er ganske lav, men det er en del endemiske arter av fugler, pattedyr, frosker, krypdyr og insekter. Dyrene er viktig for pollinering og frøspredning, men beiting fra dyr påvirker vegetasjonen lite. Det skyldes delvis at fynbosplantene er lite næringsrike.
Branner er viktig for fynbosen, og vegetasjonen må brenne med 6–45 års mellomrom for å opprettholde mangfoldet. Mange arter har frø i ildsikre kapsler, mens andre benytter seg av maur som graver ned frøene på plasser der de er sikre for gnagere og ild. Hvis fynbosen ikke får brenne, mister plantene livskraften og trær og kratt kommer inn.
På grunn av den næringsfattige jorda har fynbosen liten interesse for jordbruk, men på de beste stedene er den delvis brukt til fruktdyrking og vingårder. Den har størst betydning for friluftsliv og som nedslagsfelt for vannkilder. De største truslene mot fynbosen er fremmede arter og befolkningsvekst. Innenfor millionbyen Cape Town er det for eksempel to ulike sentre for endemisme. Nye jordbruksmetoder og påsatte branner i feil årstid er også trusler.
Majid Hosseini
Seyed Majid Hosseini Kordestani (født 20. juni 1996) er en iransk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Kayserispor.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
My Corner
My Corner er et musikkalbum med Stig Gjendem, utgitt i 2009. Dette er hans første plate som soloartist.
Marija Zakharova
Marija Vladimirovna Zakharova (russisk: Мария Владимировна Захарова; født 24. desember 1975) er en russisk journalist og diplomat. Siden 10. august 2015 har hun vært direktør for avdeling for informasjon og presse ved det russiske utenriksdepartementet i Moskva og er ofte talskvinne i utenrikssaker.
Bakgrunn
Marija Zakharova kommer fra en diplomatfamilie. Hun vokste opp i Beijing, hvor foreldrene hennes arbeidet. I 1998 gikk hun ut fra fakultet for internasjonal informasjon ved Moskvas statlige institutt for internasjonal politikk.
Karriere
Etter at hun hadde fullført universitetsgraden sin begynte hun å arbeide ved utenriksdepartementet, men var samtidig redaktør for tidsskriftet Diplomatitcheskiy vestnik. Fra 2005 til 2008 var hun pressesekretær ved Russlands vedvarende stab i De forente nasjoner i New York.
I perioden fra 2008 til 2011 hadde hun flere sentrale stillinger ved utenriksdepartementet. Fra 2011 til 2015 var hun visedirektør ved avdeling for informasjon og presse ved utenriksdepartementet. Den 10. august 2015 ble hun utnevnt til direktør for denne avdelingen, og ble den første kvinnen som har hatt denne stillingen. I 2016 ble hun av BBC plassert på listen over 100 eksepsjonelle kvinner.
Zakharova advarte mot at hvis Finland eller Sverige ble med i NATO, ville det få alvorlige politiske og militære konsekvenser.
Russlands invasjon av Ukraina 2022
16. februar 2022 latterliggjorde hun vestlige advarsler mot den kommende russiske invasjonen av Ukraina, og bad om å få vite tidsplanen for angrepene så hun kunne planlegge ferien sin.
Hun har hevdet at russiske styrker ikke bomber byer, og at videoer og bilder som viser dette, er forfalskninger.
Indikasjon
En indikasjon er innen medisinen en gyldig grunn til å bruke en bestemt test, medisinering, prosedyre eller operasjon. Det motsatte av en indikasjon er en kontraindikasjon, en grunn for å tilbakeholde en bestemt medisinsk behandling fordi den kan skade pasienten.
Powerpuffjentene (2016 TV-serie)
Denne artikkelen omhandler 2016 reboot serien, for 1998 serien med samme navn, se her.
Sølia kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 63 meter i Storelva.
Powerpuffjentene (2016 TV-serie)
Powerpuffjentene er en Amerikansk animert superhelt tv serie og en reboot av 1998 serien med samme navn.
Sølia kraftverk
Installert effekt er 2 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 6,3 GWh.
Powerpuffjentene (2016 TV-serie)
Serien er en ny vri på originalen
I Norge går serien på Cartoon Network og kan streames på HBO Max, begge med norsk tale.
Handling
Handlingen er på pairet det samme som originalen. Bortsett fra rebooten fokuserer mer sit com situasjoner og humoren er mer moderene.
Enkelte karakterer har blitt forandret også, inkludert Powerpuffjentene som har litt forskjellige personligheter enn i orignalen og Frøken Sara Bellum er skrevet ut av serien
Vollsetskåla
Vollsetskåla er et grensefjell mellom Stryn kommune i Sogn og Fjordane og Stranda kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 719 meter over havet.
Tysk mesterskap i kappgang innendørs 2020
Tysk mesterskap i kappgang innendørs 2020 var en del av Tysk mesterskap i friidrett innendørs 2020, men ble arrangert som et eget stevne 28. februar 2020 i Erfurt.
Resultater
*) Johannes Frenzl og Jakob Johannes Schmidt deltok også, men ble diskvalifisert.
Landstingets Ombudsmand
Landstingets Ombudsmand er det grønlandske selvstyres ombud, som agerer uavhengig av det politiske systemet. Institusjonen ble opprettet ved en landstingsbeslutning i 1994. Ombudsmannen velges av det grønlandske parlament Inatsisartut og kontrollerer på dets vegne at den offentlige forvaltning under Grønlands selvstyre og de grønlandske kommuner handler i overensstemmelse med gjeldende rett og god forvaltningsskikk.
Landstingets første ombud var den grønlandske jurist Emil Abelsen, som tiltrådte i 1995. Han ble avløst av Vera Leth, som var ombud 1997−2023. Den 1. august 2023 skal Gedion Jeremiassen tiltre som nytt ombud.
Puckers
Puckers er en norsk dokumentarserie om de glade hockey-amatørene i Kirkenes Puckers. De kjemper for å vinne Barents hockey league, men også bevare vennskapet med hockey-lagene på andre siden av grensen med Russland og Finland. Første sesong ble produsert av NRK i Tromsø i 2020 og ble sendt på NRK1 og NRKTV i perioden 9. Desember - 17. Desember 2020. Opptakene ble gjort i Kirkenes i Norge, Zapoljarny, Murmansk i Russland og Ivalo i Finland..
Andreas Dahl
Andreas Dahl (født 26. mars 2002 i Trondheim) er en norsk ishockeyspiller som spiller for Storhamar Ishockey på A-lagsnivå. Han har spilt for Nidaros Hockey i de to foregående sesongene, har også spilt for det norske landslaget, på u16-, u18- og u20-nivå. Dahls moderklubb er Trondheim Ishockeyklubb.
Han er sønn av Jan Morten Dahl som spilte i Trondheim Ishockeyklubb og søskenbarn til Markus Svendsen Dahl.
Asbjørn Vølstad
Asbjørn Vølstad (født 24. oktober 1962, Drammen) er en norsk tidligere volleyballspiller med totalt 111 landskamper for Norge.
Han spilte i perioden 1983–87 på laget til University of California, Los Angeles (UCLA) i USA. Amerikansk mester sesongene 1984 og 1987, siste gang kåret til årets spiller. Oppsatt på 1980-årenes amerikanske stjernelag. Senere profesjonell i Tyskland (vesttysk mester med Hamburger SV) og Frankrike (Grenoble).
Bakgrunn
Asbjørn Vølstad ble født 24. oktober 1962 i Drammen. Familien flyttet deretter til Overhalla før de i 1970 flyttet til Førde. I Førde spilte han sammen med blant annet sine brødre, Olav Vølstad og Torgeir Vølstad, klubben opp til 1. divisjon i sesongen 1979–1980. Året etter, i 1980-81-sesongen spilte laget for første gang i toppserien i volleyball og for første gang tok de bronse i Norges-cupen.
Asbjørns søstre, Jofrid Vølstad og Berit Vølstad spilte begge volleyball for Tambarskjelvar Idrettslag og det norske landslaget.
GC-2
GC-2 er en vei på den spanske øya Gran Canaria. Veien går mellom La Aldea de San Nicolás og Las Palmas, mellom Agaete Laspalmas som motortrafikkvei (Autovia), bortsett fra en delstrekning ved Bañaderos. En forlengelse av veien til La Aldea de San Nicolás i vest er delvis ferdigstilt, strekningen mellom El Risco og Agaete er ikke utbygd. Sammen med GC-1 og «omkjøringsveien i Las Palmas» (GC-3) er den en av de viktigste veiene på Gran Canaria.
Motortrafikkveien ble åpnet på slutten av 1970-årene, og gikk bare innenfor Las Palmas. Den ble senere forlenget, og nådde vestkysten rundt 1990. I april 2017 åpnet en 7 km lang ny strekning mellom La Aldea de San Nicolás ved vestkysten til El Risco i nordvest. Kanariøyenes lengste tunnel på over 3 km er del av veien, som kostet 98 millioner euro.
Trasé
Erstattet av GC-200 og GC-172
De to stemmer
De to stemmer er et musikkalbum med Karoline Krüger, utgitt i 2004.
Albumet inneholder sanger med tekster fra dikt av André Bjerke.
Sara Hald
Hun ble tatt ut i bruttotroppen til det danske kvinnelandslaget foran Håndball-EM 2020, men var ikke blant de 16 utvalgte.