cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skjoldkjertel
Anatomi
Skjoldkjertelen sitter på fremsiden av halsen, og dens øvre linje avgrenses av den skrå linjen på tyreoidalbrusken (like under adamseplet) og strekker seg ned til den 6. trakealringen (C-formede bruskringer på luftrøret).
Skjoldkjertelen er en av de større hormonproduserende (endokrine) kjertlene – 10-20 gram hos voksne – og har form som en sommerfugl. Kjertelen kan bli forstørret ved en rekke sykdommer og gir det som kalles for struma.
Fysiologi
Hovedfunksjonen til skjoldkjertelen er å produsere hormonene tyroksin (T4), trijodtyronin (T3) og kalsitonin. Opptil 80 % av T4 omdannes til T3 i perifere organer som leveren, nyrene, og milten. T3 har omtrent ti ganger så stor virkning som T4.
Produksjon og virkning av T3 og T4
Tyroksin blir syntetisert av follikelcellene i kjertelen fra fritt tyrosin og fra tyrosinenhetene på et protein kalt tyreoglobulin (TG, tidligere kalt "kolloid"). Jod fanges opp av hydrogenperoksid som dannes av enzymet tyreoperoksidase (TPO) og festes på posisjonene 3' og 5' på benzenringen til tyrosinenhetene på TG og på fritt tyrosin. Ved stimulering med thyreoideastimulerende hormon (TSH, et hormon fra hypofysen) vil follikelcellene reabsorbere TG og ved en prosess kalt proteolyse "klippe av" jodiserte tyrosiner fra TG og dermed danne T4 og T3 (T3 har ett jodatom mindre festet til seg enn T4), og frigjøre dem til blodbanen. Skjoldbruskkjertelhormonene som frigjøres består av ca. 90 % T4 og 10 % T3.
Hjerneceller er et av hovedmålene for hormonene T3 og T4. Hormonene spiller en viktig rolle i utviklingen av hjernen under svangerskapet.
I blodet er det meste av T4 og T3 bundet til transportmolekyler siden de er tungt løselig i vann. De er hovedsakelig bundet til tyroksinbindende globulin (TBG), prealbumin og albumin. Bare 0,02 % av T4 og 0,5 % av T3 sirkulerer fritt. Det er bare den frie fraksjonen som er aktiv i kroppen. På samme måte som steroidhormonene krysser stoffskiftehormonene cellemembraner og virker på reseptorer inne i cellen, som påvirker DNA-transkripsjon og dermed også proteinsyntesen.
Hos mennesker vil barn født med svikt i stoffskiftehormonproduksjon få forstyrret og mangefull vekst og utvikling. Hjerneutviklingen kan være mangelfull og man kan utvikle kretinisme. I Norge blir alle nyfødte screenet ved hjelp av en blodprøve, der man måler nivået TSH i blodet. På denne måten fanger man opp de fleste tilfeller av medfødt hypotyreose, og tilstanden kan behandles effektivt med tilført syntetisk tyroksin.
Regulering av T3 av T4
Produksjonen av tyroksin og trijodtyronin styres av thyreoideastimulerende hormon (TSH) som blir skilt ut av hypofysens forlapp. TSH-sekresjonen blir igjen hemmet av T3 og T4 via en mekanisme kalt negativ tilbakekobling. TSH-produksjonen er avhengig av tyreotropinfrigjørende hormon (TRH; fra engelsk thyreotropin releasing hormone) fra hypothalamus.
Kalsitonin
Et annet hormon som skilles ut fra skjoldkjertelen er kalsitonin. Dette er med på reguleringen av kalsiumnivået i blodet. De parafollikulære cellene i kjertelen produserer kalsitonin ved høyt nivå av kalsium i blodet (hyperkalsemi). Kalsitonin stimulerer opptak av kalsium i benvev, i motsetning til parathyreoideahormonet (PTH) som frisetter kalsium fra benvev. Forøvrig ser kalsitonin ut til å spille en langt mindre rolle enn PTH ettersom kalsiumreguleringen holder seg normal ved fjerning av skjoldkjertelen, men ikke ved fjerning av parathyreoideakjertlene.
Den kan brukes diagnostisk som en tumormarkør for en viss type kreft i skjoldkjertelen (medullært tyroidalt adenokarsinom) der høye kalsitonin-nivåer kan forekomme, og økt nivå etter at kreftsvulsten er operert bort kan tyde på residiv (at gjenstående kreftceller fortsetter å vokse). Det kan også brukes i vevsprøver (biopsi) fra mistenkelige lesjoner (f.eks. forstørrede lymfeknuter) for å avgjøre om det er spredning fra den opprinnelige kreften.
Kalsitonin kan brukes terapeutisk til behandling av hyperkalsemi og benskjørhet. Forskningsresultater fra Rikshospitalet har vist gode tendenser hos pasienter som har fått behandling med kalsitonin.
Bakkegata
Bakkegata finnes flere steder:
Skjoldkjertel
Jodens rolle
Tyroksin er kritisk i reguleringen av stoffskiftet og vekst i hele dyreriket. Blant for eksempel amfibier kan et thyreoideablokkerende stoff hindre rumpetroll å utvikle seg til frosker, mens tyroksin kan fremskynde denne prosessen.
Grunnet skjoldkjertelens selektive opptak og konsentrering av hva som er et relativt sjeldent grunnstoff, er den sensitiv for opptak av radioaktive jodisotoper som produseres i atomkraftverk (og av atombomber). Ved større ulykker slipper disse ut i atmosfæren og opptaket av radioaktive jodisotoper kan i teorien blokkeres ved metting av opptaksmekanismene ved tilskudd av ikke-radioaktivt jod, som inntas i form av kaliumjod-tabletter. Dessverre er ikke alltid slike tabletter like tilgjengelige, og etter Tsjernobylulykken var det i årene som fulgte økt forekomst av kreft i skjoldkjertelen hos barn. Dette prinsippet kan også brukes i behandlingen av visse former for skjoldkjertelkreft, der man kan gi radioaktivt jod som fører til en selektiv bestråling av skjoldkjertelvev.
Bernt Støylen
Bernt Andreas Støylen, født (17. februar 1858 i Sande i Møre og Romsdal, død 18. november 1937) var en norsk teolog, salmedikter, skribent og nynorskforkjemper.
Han ble cand.theol. ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo i 1885. I 1887 tiltrådte han som hjelpeprest i Bergen og bemerket seg som den første prest i Den norske kirke som aktivt samarbeidet med Frelsesarmeen. Han ble sjømannsprest i Cardiff i 1890, styrer av Notodden seminar i 1885 og lærer ved det praktiske teologiske seminar 1902. Støylen opplevde flere store endringer i sitt bispedømme i den tiden han var biskop. Han tiltrådte i 1914 som biskop i Christianssand stift. Fra 1918 ble navnet endret til Agder bispedømme, og i 1925 ble den delen av bispedømmet som tilsvarte Rogaland fylke skilt ut som et nytt Stavanger bispedømme. J.C.Petersen ble den første biskop i Stavanger siden bispesetet for det gamle Stavanger stift hadde blitt flyttet til Kristiansand i 1682, Støylen fortsatte som biskop i Agder til 1930.
Støylen var i utgangspunktet regnet som en konservativ teolog, men han sa seg villig til å vigsle den liberale Jens Gran Gleditsch til biskop i Nidaros i 1923. Dette førte til at deler av det konservative kristennorge siden boikottet ham.
Han skrev en nynorsk ABC i fire bind og samarbeidet med Nordahl Rolfsen om hans store lesebokverk. Sammen med Peter Hognestad og Anders Hovden gav han ut Nynorsk salmebok i 1927.
Hans «Norske barnerim og leikar» fra 1899 er fremdeles Norges største publiserte samling av barnerim.
Han var far til biskop Kaare Støylen.
Tommy Rovelstad
Tommy Rovelstad (født 8. november 1972 i Oslo) er en tidligere norsk kjelkehockeyspiller og representerte Oslo Kjelkehockeyklubb.
Startet å spille kjelkehockey i 1996 etter en skade på nervene i ryggen på grunn av en prolaps. Han er en av to spillere i verden som har gull fra både Paralympics, VM og EM.
Han avsluttet sin internasjonale karriere i de paralympiske vinterlekene 2010 i Vancouver.
Skokleøya
Skokleøya er en øy i Bamble kommune i Telemark. Øya ligger i Åbyfjorden.
Frankfurt am Mains bydeler
Byen Frankfurt am Main er inndelt i 46 bydeler – Stadt- og Ortsteile.
Øyvind Gausdal
Øyvind Løkkebø Gausdal (født 14. mars 1986) er en norsk fotballspiller fra Flekkefjord som spiller for.
Gausdal er en angrepsspiller som spiller i. Han kom til klubben i 2008 fra Våg Fotballklubb. Han har flere ganger før vært på prøvespill i Start uten å få fast kontrakt, men gikk sommeren 2011 til på lån ut sesongen. Han spilte én kamp som innbytter og skårte ett mål i bortekampen mot Fredrikstad. Han har vært en notorisk målscorer i 2. divisjon og ble toppskårer i Vindbjart sin avdeling i 2010, 2012, 2013 , 2014 og 2015
28. juni 2015 skåret han sitt 151. mål for Vindbjart i kampen mot FK Fyllingsdalen og ble dermed tidenes toppskårer i klubben.
Lourdes
Lourdes (oksitansk Lorda) er en kommune i departementet Hautes-Pyrénées i regionen Occitanie sør i Frankrike. I sør ligger Pyreneene med fjelltoppene Aneto, Montaigu og Vignemale (3 298m), mens det rundt byen er tre topper på opptil 1 000 meter, som kalles Béout, Petit Jer og Grand Jer.
Lourdes var opprinnelig en liten og lite viktig kjøpstad ved foten av Pyreneene. Borgen som stiger opp fra sentrum av byen, var lenge det eneste viktige i byen. Etter at Bernadette Soubirous i 1858 visstnok hadde et syn av jomfru Maria i byen, har Lourdes utviklet seg til en svært populær kristen pilegrimsby.
I dag har Lourdes under 16,000 innbyggere, men tar imot omkring 5 millioner pilegrimer og turister hvert år. Lourdes er den byen i Frankrike med flest hoteller etter Paris med ca. 270.
Historie
På 700-tallet var det flere småkamper mellom Mirat, den lokale maurerlederen, og Karl den store, konge over frankerne i Lourdes og festningen som lå der. Karl den store hadde omringet Mirat i festningen en stund, men maureren hadde så langt nektet å overgi seg. Ifølge sagnet skal en ørn uventet ha dukket opp og sluppet en enorm laks ved Mirats fot. Dette ble sett på som et dårlig tegn, og Mirat ble overtalt til å overgi seg til dronningen av himmelen av den lokale biskopen. Han besøkte Den svarte Madonna av Puy for å ofre gaver, slik at han kunne få et sikkert svar på om det var det rette å overgi seg. Han ble forbløffet over hvor vakker hun var, og valgte å overgi festningen og konvertere til kristendommen. Dagen han ble døpt, tok Mirat navnet Lours, som også ble byens navn. Gjennom tidene har dette endret seg til Lourdes.
Etter å ha vært residens for grever av Bigorre, ble Lourdes i 1360 gitt bort til England etter traktaten i Brétigny, som førte til midlertidig fred med Frankrike under hundreårskrigen.
I 1405 omringet Karl VI borgen under hundreårskrigen, og etter 18 måneder erobret han byen fra engelskmennene.
På 1500-tallet ble byen rasert under hugenottkrigen mellom romerske katolikker og hugenotter. I 1569 gikk grev Gabriel de Montomery til angrep på den nærliggende byen Tarbes, da dronning Jeanne d’Albret av Navarra innførte protestantisme der. Byen ble angrepet i 1592 av katolske styrker, som gjenopprettet katolisismen i området.
I 1607 ble Lourdes omsider en del av Kongeriket Frankrike.
Borgen ble et fengsel under Louis XV, men i 1789 ble fangene sluppet fri. Napoleon I opprettet igjen fengsel der i 1803.
Mot slutten av Napoleonskrigen på Den iberiske halvøya mellom Frankrike, Spania, Portugal og Storbritannia i 1814, gikk britiske og allierte styrker, under ledelse av Hertugen av Wellington, inn i Frankrike og tok kontroll over området. De fulgte Marskalk Soults hær, og slo den franske hæren nær Tarbes før det siste slaget fant sted utenfor Toulouse den 10. april 1814. Dette førte til slutten på krigen. Frem til 1858 var Lourdes en rolig og søvnig by med ca. 4 000 innbyggere. 11. februar 1858 hevdet den 14 år gamle lokale jenta Bernadette Soubirous at en vakker kvinne hadde vist seg for henne i den avsidesliggende Grotto av Massabielle. Kvinnen skal senere ha identifisert seg selv som «det rene begrepet», og de troende mente det var jomfru Maria. Kvinnen viste seg 18 ganger, og i 1859 strømmet tusenvis av pilegrimer til Lourdes. En statue av Vår Frue av Lourdes ble reist i 1864. Etter dette ble Lourdes en av de viktigste katolske helligdommene for jomfru Maria, og tallet på besøkende steg fra år til år. Byen er så viktig for den katolske kirke at Pave Johannes Paul II besøkte helligdommen to ganger i 1983 og 2004.
Helligdommen i Lourdes
Fra mars til oktober strømmer katolske pilegrimer fra hele verden til Vår Frue av Lourdes. Man mener at kilden i grotten har legende egenskaper, som visstnok skal ha gjort folk med uhelbredelige sykdommer friske. Det er estimert at omkring 200 millioner mennesker har besøkt helligdommen siden 1860, og den romersk-katolske kirke har offisielt godkjent 68 mirakuløse helbredelser.
Det finnes også mange kritikere og skeptikere til disse synene fra 1856. Jentas familie var svært fattig, men etter de påståtte synene opplevde familien stor fremgang og ble rik. Derfor hevder kritikerne at det var jentas familie som stod bak de påståtte synene.
Mange besøkende i Lourdes blir sjokkert over å se de mange neonopplyste souvenirbutikkene med salg av tvilsomme hellige gjenstander. Lourdes er blitt kalt «Den katolske kirkes svar på Disneyland» og paralleller blir av og til trukket til Las Vegas. Kritikere hevder også at Lourdes-fenomenet i dag bare er noe byen og regionen tjener penger på, og at man derfor er svært interessert i å få pilegrimene til å fortsette å komme dit.
Garsjøen landskapsvernområde
Garsjøen landskapsvernområde ligger i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Området ble opprettet 4. november 1983 og er på 20,1 km². Landskapsvernområdet er opprettet på grunn av sin kvartærgeologi, sine endemorener og terrasser samt sine eskere.
Området ligger sør for Garsjøen.
Glassverksgata
Glassverksgata finnes flere steder:
Péter Boross
Péter Boross (født 27. august 1928) var statsminister i Ungarn fra desember 1993 til juli 1994. Han kom til makten ved dødsfallet til den forrige statsministeren József Antall, og han holdt statsministerembetet til koalisjonen hans ble beseiret ved valget i 1994. Han ble etterfulgt av Gyula Horn fra det sosialistiske partiet.
Han hadde tidligere vært innenriksminister under Antall fra mai 1990 til desember 1993. Han har også vært politisk rådgiver for statsminister Viktor Orbán. Han har vært medlem av parlamentet mellom 2006 og 2009.
Polarlomvi
Beskrivelse
Polarlomvi har sort overside og hvit underside, og ligner på lomvi (Uria aalge) av utseende, men skiller seg fra denne gjennom et kortere og kraftigere nebb, som dessuten har en hvit strek langs kanten av overnebbet. Flankene mangler også hvit vatring.
Polarlomvi er litt mindre enn lomvi. Den veier typisk 0,7–1,2 kg og måler normalt 39–43 cm.
Underarter
Polarlomvi har seks beskrevne underarter, der nominatformen befinner seg i Svalbardområdet.
Utbredelse
Arten har en sirkumpolar utbredelse i arktiske og subarktiske områder, mellom 46º og 82º nord. Nord i Atlanterhavet hekker den fra Øst-Canada via Grønland, Island, Bjørnøya, Finnmark (få), Svalbard, Frans Josefs land og til Novaja Semlja. Den er også utbredt på begge sider av Beringstredet (Russland og Alaska). Den sørligste bestanden av polarlomvi finnes på øyene sør for Kamtsjatkahalvøya i Øst-Sibir, Kurilene.
Atlanterhavsbestanden er estimert til 4,9–7,5 millioner par, der den øst-atlantiske bestanden er omkring tre ganger større enn den vest-atlantiske.
Atferd
Polarlomvien hekker på smale fjellhyller. Hekkingen foregår i tette kolonier, som kan variere i størrelse fra noen få hundre par til flere hundre tusen par. Hekkeplassene ligger vanligvis i bratte klippevegger nær sjøen. Hekkebiologien er svært lik lomviens. Eggene er pæreformede. Utenfor hekkesesongen opptrer arten både i kystnære farvann og på åpent eller delvis islagt hav.
Føden består for det meste av fisk og krepsdyr som fuglene fanger i dykk ned mot cirka 50 meter. Det er imidlertid kjent at arten dykker til mer enn 100 meter og mer.
Rødlistevurdering
Utbredelse og økologi: Polarlomvi (Uria lomvia) hekker i Fastlands-Norge nå bare i fuglefjell i Finnmark, med flest par på Hornøya, og er en randpopulasjon av en stor bestand med tyngdepunkt i de arktiske delene av Nord-Atlanteren. Føden består av småfisk. Arten overvintrer vanlig langs kysten av Finnmark, men er fåtallig lenger sør.
Hekkebestanden på Svalbard ble estimert til ca. 1,2 millioner individer i 2014 (Anker-Nilssen et al. 2015), og man har sett en nedgang på 30-50 % de siste tre generasjoner fram til og med 2019 (Strøm et al. 2021). Nedgang i hekkebestandene er også dokumenter i russisk sektor av Barentshavet, på Island og østkysten av Grønland (Frederiksen 2016). Samlet for Europa er bestanden vurdert som i nedgang (BirdLife International 2017). Påvirkninger: Fauchald et al. (2015) og BirdLife International (2020) nevner næringstilgang (overfiske), klimaeffekter (og en kombinasjon av disse), drukning i fiskeredskaper, forurensing (oljesøl) og predasjon som viktige påvirkningsfaktorer. Internasjonalt nevnes også høsting.
Konklusjon: Polarlomvi (Uria lomvia) vurderes i 2021 til rødlistekategori kritisk truet CR på fastlandet, på bakgrunn av overvåkingsdata og basert på kriteriet A2 (> 80 % nedgang de siste tre generasjoner). Årsaken til endring av kategori fra Rødlista 2015, hvor polarlomvi ble vurdert som sterkt truet EN, er en nedjustering av bestandsestimatet samt oppdaterte tall for bestandsnedgang. For Svalbard er vurderingen sårbar VU.
Blodplasma
Blodplasma er den delen av blodet som er igjen etter at man har fjernet blodceller ved sentrifugering. Plasma er en strågul væske som består av 92% vann. I blodplasma fraktes organiske og uorganiske substanser som er vannløselige, deriblant ulike næringsstoffer, avfallsstoffer, ioner og hormoner. 7% av plasma er plasmaproteiner, for eksempel antistoffer, koagulasjonsfaktorer og albumin. Enkelte fettløselige stoffer fraktes også i plasma, da bundet til plasmaproteiner som albumin.
Fullblod er en betegnelse som presiserer at man mener blod med alt innholdet jevnt blandet, slik det er når blodet er inne i kroppen. (Altså til forskjell fra blodplasma, blodserum og blod som har stått lenge nok i et prøveglass til at det har begynt å skille seg, med bunnfall, eller forandres på andre måter).
Eksterne lenker
Blood
Bodø Ishockeyklubb
Bodø Ishockeyklubb er en norsk ishockeyklubb fra Bodø i Nordland. Bodø Ishockeyklubb ble stiftet 11. desember 1990 av Tom Rebtun.
Klubben har som mål å samle de skøyte- og ishockeyinteresserte i Bodø og omegn.
Hip Hop Is Dead
Hip Hop Is Dead er et studioalbum av rapperen NAS. På singlen Black Republican rapper Nas med Jay-Z. De har tidligere vært fiender, men har valgt å slutte fred.
Swifterbant
Swifterbant er en dorp (landsby) i kommunen Dronten, i provinsen Flevoland i Nederland. Landsbyen har 6553 innbyggere (per 1. januar 2008).
Swifterbant ble planlagt i 1957 i polderen Østlige Flevoland, som var tørrlagt fra 1950. I 1962 ble de første boligene oppført. Innbyggerne er sysselsatt i polderens jordbruk, og med industri samt servicenæring i byene Dronten og Lelystad.
Toghril beg
Toghril beg, også kjent som Tughril beg, (født ca. 990, død 1063) var en tyrkisk stammehøvding som grunnla seldsjukkdynastiet, oppkalt etter sin farfar Seldsjuk.
Toghril beg organiserte Det store seldsjukkriket i 1037, et rike som kom til å herske over Iran, Irak, samt deler av Syria og Lilleasia. Toghril ble gjort til «sultan» av kalifen i Bagdad etter hærtakelsen av byen i 1055, og overtok protektoratet av kalifene.
Toghril-ætten regjerte Iran og Irak fram til 1194, mens en sidelinje av dynastiet regjerte seldsjukkriket i Anatolia fra Konya helt til riket ble erobret av Fyrstedømmet Karaman.
Toghril døde i 1063 og ble etterfulgt av sin nevø Alp Arslan.
Bavallsbakken
Bavallsbakken, ofte bare kalt Bavallen etter stedet den ligger på, er en hoppbakke i Voss kommune i Hordaland. Bakken ligger på Borstrondi, nord for Voss sentrum. Dagens normalbakke ble bygd i 1977 og har K-punkt 95 meter og bakkestørrelse 103 meter. Den ble utvidet fra K90 (HS100) i 2010, og brukes blant annet under norgescupen i hopp. Dagens bakke har anerkjent bakkerekord 107 meter, satt av Jan Schmid under NM i kombinert lagsprint 27. januar 2012.
Det gamle hoppanlegget på stedet sto ferdig i 1953 og besto av (etter datidas målestokk) stor- og normalbakke. Den var arena for NM i hopp i 1955 og 1964, og storbakke-NM i 1967. (Til og med 1964 ble det bare hoppet i én bakke i NM.) Det ble også arrangert et renn i den norske hoppuka der i 1961. I 1995/96 hadde Bavallsbakken renn i kontinentalcupen. Da anlegget var nytt hadde hoppbakkene K-punkt 93 og 81 meter.
I den gamle storbakken var bakkerekorden 104,5 meter, satt av Bjørn Wirkola under NM i 1967. Bavallsbakken var den tredje bakken i Norge som fikk stående hopp over 100 meter. Kjell Kopstad hoppet 103,5 meter der 8. april 1957, etter at 100-metersgrensa var blitt brutt i Renabakken og Vikersundbakken tidligere den vinteren.
Nyresvikt
Nyresvikt er en sykdomstilstand hvor nyrens evne til å skille ut metabolitter er svekket (ved normale fysiologiske konsentrasjonsforhold), eller manglende evne til å opprettholde kroppens elektrolytt-balanse (ved normalt inntak av saltstoffer). Akutt nyresvikt kjennetegnes av uremi. Kronisk nyresvikt er irreversibel og krever hemodialyse, eventuelt organtransplantasjon.
Insuffisance rénale aiguë
Heimevernets våpenskole
Heimevernets våpenskole (tidligere Heimevernets skole- og kompetansesenter) (HVVS) er lokalisert på Dombås, og er våpenskolen for Heimevernet. Skolen tilbyr sentrale militære kurs fortrinnsvis for Heimevernet, men også andre forsvarsgrener.
Marburgtalen
Marburgtalen (ty. Marburger Rede) var en tale holdt av Tysklands visekansler Franz von Papen på Marburg-universitetet den 17. juni 1934. Talen formulerte tydelig den konservative kritikken mot nasjonalsosialismen, og tok særlig avstand fra den politiske volden og undertrykkelsen som hadde funnet sted etter den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen. Det var den siste offentlige meningsytringen på høyt nivå som utfordret det nazistiske hegemoniet.
Heimevernets våpenskole
HVVS utdanner om lag 1 ​200 befal per år gjennom en rekke ulike fagkurs, spesialistkurs, lederskapsutdanning og evalueringskurs. Skolen har våpenskolestatus i forsvaret, noe som innebærer et helhetlig ansvar for utvikling og utdanning for Heimevernet.
Marburgtalen
Talen var skrevet av Papens nære medarbeider, Edgar Julius Jung, i samarbeid med Papens sekretær, Herbert von Bose, og den katolske politikeren Erich Klausener. Den gjorde Hitler rasende, og propagandaminister Joseph Goebbels sørget for at den ikke ble omtalt i avisene. Papen insisterte på å ha snakket på vegne av president Paul von Hindenburg, og søkte avskjed som visekansler i protest mot undertrykkelsen av talen.
Heimevernets våpenskole
I tillegg til utdanning og kursing deltar våpenskolen aktivt i rundt 40 pågående forsvarsprosjekter. De leder også flere av investeringsprosjektene på vegne av Forsvaret.​
Organisasjon
HVVS er organisert med tre avdelinger som forvalter henholdsvis fagansvar objektsikkerhet (Forsvarets kompetansesenter for objektsikkerhet), utvikling og utdanning. I tillegg er det en støtteavdeling som ivaretar alt innen HR, logistikk og forpleining.
Kurs og utdanning
Skolen arrangerer kurs innen flere fagfelt og har fokus på troppsførerutdanningen, ledelse og veiledning. Lederutdanningen dekker mange fag- og nivåer fra lag til områdenivå. Grunnleggende- og videregående lagførerkurs avholdes som regel hos de lokale distriktene.
Marburgtalen
I løpet av de lange knivers natt ble både Jung, Bose og Klausener myrdet av nazistene. Franz von Papen ble satt i husarrest og hans kontor ransaket, men hans liv ble spart.
Heimevernets våpenskole
Kurs og utdanning
Per april 2021 tilbyr skolen 70 ulike kurs.
Skolen
Skolen består av blant annet et hovedbygg med en rekke undervisningssaler, kontorer, kjøkken, spisesal og en messe i tillegg til en elevforelegning og en rekke boliger. Våpenskolen har 52 ansatte, inkludert 10 befal knyttet til befalsutdanningen ved Garnisonen i Porsanger.
Marburgtalen
Talen ble holdt i forelesningssalen i Landgrafenhaus, Marburg-universitetets undervisningsbygning i nyrokokko fra 1920-tallet. Salen, rom 101, eksisterer fremdeles med opprinnelig innredning. Landgrafenhaus er en av to bygninger som disponeres av det juridiske fakultet.
Heimevernets våpenskole
Skolen
HVVS har et eget skytefelt med åtte ulike baner kort avstand fra leiren. I tillegg disponerer skolen et øvingsområde på 83000 dekar.
Den eldste delen av etablissementet ligger ved porten og består av tre godt bevarte tømmerhus oppført av okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Byggene er modernisert innvendig, men har bortsett fra nye vinduer godt bevarte eksteriører. Laftehyttene som ble tegnet av Organisation Todt forekom i flere varianter og vant som type relativt stor utbredelse i de tyske etablissementene.
Andre verdenskrig
Dombås var og er et trafikknutepunkt mellom Trøndelag, Nordvestlandet og Østlandet – både vei og jernbane møtes her, og ble vurdert som strategisk viktig av okkupasjonsmakten. Dombås ble raskt et betydelig administrasjon- og kommunikasjonssenter. Stedet var store deler av okkupasjonstiden hovedkvarter for 295. Infanteridivisjon, og tre–fire regimenter med en samlet mannskapsstyrke på mellom 5000 og 10000 mann var stasjonert i området. I tillegg hadde Organisation Todt og det tyske sikkerhetspolitiet (SIPO) en større avdeling der. Dombås ble også mye brukt som rekreasjonssted for soldater fra fronten.
Oppstart av skolen
De første kursene på Dombås startet allerede i 1947 og Heimevernet overtok stedet i 1948 blant annet på grunn av de mulighetene etterlatte bygninger og terrenget ga for skolevirksomhet. Skolen ble formelt åpnet av daværende forsvarsminister Jens Christian Hauge 27. juni 1948. Opprettelsen av skolen videreførte på mange måter den taktiske arven fra Milorg, og på øvelser opererte de på siden av fiendens framrykningsakser.
Geriljakurs
Etter initiativ fra Kompani Linge veteraner opprettet heimevernsskolen egne geriljakurs i 1952, som raskt ble populære. Intensjonen var å bygge opp spesialgrupper som skulle lokaliseres rundt omkring i landet. Denne formen for krigføring skulle Heimevernet ta i bruk når et område var hærtatt og Heimevernet ikke lenger kunne drive sin tradisjonelle forsvarsstrid.
Fra 1958 utvidet HV-skolen geriljautdanningen med et barmarkskurs i tillegg til vinterkurset som hadde pågått siden 1952. Kursene fikk etter hvert betegnelsen geriljakurs I og II, der det første kurset kvalifiserte til nestkommanderende og det andre kvalifiserte til stillingen som sjef ved en HV spesialavdeling.
Enkelte offiserer i den konvensjonelle Hæren karakteriserte aktiviteten på HV-skolen som "røverstreker og bajaseri". Selv om skepsisen til aktiviteten på HV-skolen var synlig både politisk og militært, fikk geriljakursene ry på seg for å være meget gode og fikk etter hvert deltakere fra de andre våpengrenene. Kursene fattet også interessen til amerikanske spesialstyrker, og utover 70- og 80-tallet deltok de jevnlig på kurs og bidro med sine erfaringer fra deres engasjementer i utlandet.
Fra rundt midten av 70-tallet og utover til 1980 ble geriljakonseptet forlatt, da man regnet med at sivilbefolkningen ville gjennomgå represalier av en okkupasjonsmakt for å angi geriljaavdelinger. I juni 1988 ble det siste geriljakurset holdt på Dombås, kurset ble etter dette omdøpt til jegerkurs. Fokuset på kurset var fortsatt på små grupper som skulle operere bak fiendens linjer.
I 2021 startet skolen på nytt med å holde geriljakurs, nå videreført i navnet asymmetrisk krigføring.
Nyere historie
Da Heimevernets befalsskole ble lagt ned i 2017 må Heimevernet hente befal fra øvrige deler av Forsvaret, og etterutdanne dem ved HVVS.
I april 2021 skiftet skolen navn fra Heimevernets skole- og kompetansesenter til Heimevernets våpenskole.
Siden oppstarten er det produsert 76 000 befal ved kompetansesenteret, hvorav 3 600 utenlandske offiserer.
Sørringvinge
Sørringvinge (Lasiommata megera) er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er vanlig over det meste av Europa, men i Norge finnes denne varmekjære arten bare noen få steder langs Oslofjorden, der den er regnet som truet. Den har en livssyklus med to generasjoner per år, og har vanskelig for å fullføre disse i kalde og regnfulle sommere.
Levevis
Sørringvinge finnes i Norge bare på varme og solfylte steder langs Oslofjorden. Den har to generasjoner hvert år, i mai – juni og i juli – august. Den tåler dårlig kalde sommere, trolig fordi den da ikke får tid til å fullføre utviklingen på så kort tid. Tidligere fantes den vestover til Kristiansand, men den er trolig utdødd på Sørlandet i dag. Den flyr ved sandstrender og på tørrenger, der den gjerne er utsatt for tråkk og annen slitasje på grunn av ferdsel og friluftsliv. Larven lever på hundegras (Dactylis glomerata) og rapp (Poa spp.).
Sistan og Balutsjistan
Sistan og Balutsjistan (persisk: ‏استان سیستان و بلوچستان‎‎‎, Ostān-e Sīstān-o Balūchestān, tidl. Sistān og Balūchistān) er en av de 31 provinsene i Iran. Den ligger sørøst i landet på grensen til Pakistan og Afghanistan, og dens hovedstad er Zahedan med en befolkning på 587 730 innbyggere.
Provinsen er den nest største i Iran, med et areal på 181 785 km² og en befolkning på 2 775 014 mennesker. Den er også en av de mest underutviklede og fattigste regionene i landet.
I sør og vest i Sistan og Balutsjistan er folk hovedsakelig balutsjer og snakker balutsji. Navnet Balutsjistan på persisk betyr «landet til balutsjene». På lignende vis kommer det persiske navnet Sistān fra det gammelpersiske Sakastāna som betyr «landet til sakaene».
Sjia-lederen ayatollah Sistani (Ali al-Husayni al-Sistani, født 1930) er fra Sistān. Han bor for tiden i Najaf i Irak.
FA-cupen 1885/86
FA-cupen 1885/86 var den femtende sesongen av FA-cupen. 130 lag deltok, men fem lag spilte aldri en eneste kamp. Blackburn Rovers og West Bromwich Albion spilte finalen, som førstnevnte vant.
Sistan og Balutsjistan
Administrativ inndeling
Fylkene i provinsen er Chabahar, Qasar-qand, Dalgan, Hirmand, Iranshahr, Khash, Konarak, Nikshahr, Saravan, Sarbaz, Soran, Zabol, Zaboli, Zahedan og Zehak.
Lisette Askø
Lisette Askø (født 28. april 1981) er en norsk forfatter, skuespiller og tidligere modell. Hun er oppvokst i Åros på Hurumlandet.
Bakau
Bakau er en by i Gambia. Den ligger ved atlanterhavskysten, vest for Banjul. Bakau er kjent for sine botaniske hager, krokodillezooen Kachikali og for strendene ved Cape Point.
Lisette Askø
I juni 2012 kom hennes debutroman, Synnes puslespill ut, som fikk «heder og ære» igjennom Uprisen 2012. Den ble på grunn av dette innlemmet i leselysaksjonen i 2013 (tXt). Et langt utdrag av Synnes puslespill var derfor med i boken som gikk ut til samtlige ungdomsskoleelever over hele landet i 2013! I mai 2013 kom Tyrann ut, Askøs andre ungdomsroman. Den fikk også "«heder og ære» under Uprisen i 2013. I juli 2014 kom romanen Skygge ut, som også mottok «heder og ære» under Uprisen (2014). Desember 2015 kom Drømmen om rikdom ut, Askøs første barnebok. Juleantologi i 2015, et samarbeid med blant annet Jarl Goli, Svein Østvik og Tom Egeland. I 2021 kom den første boken i Arwin-serien ut, Arwin og Skyggealven.
Bakau
Personer fra Bakau
Den norsk-gambiske sprinteren Jaysuma Saidy Ndure er fra Bakau.
Lisette Askø
Hun har hatt flere modelloppdrag, blant annet for Nikita Collection 2009.
Som skuespiller er hun mest kjent for kortfilmen Hjelpesløs (2007) som vant Golden Frame, samt reklame, blant annet en reklame med Roy Jacobsen, Erlend Loe, Ingvar Ambjørnsen, Karin Fossum og Gert Nygårshaug. Etter mye samarbeid med Cynergi filmselskap har hun hatt flere roller i boktrailere, slik som til boka Lik, av Tana French og Jeg skal vise dere frykten av Nikolaj Frobenius. Hun har drevet mye med teater, har Drama I og Drama II fra høyskolen i Trondheim. Hun har jobbet både som produsent og regissør, men mest som skuespiller. Hun spilte Helena i En midtsommernatts drøm, på Spiraltoppen, med blant annet Mikkel Gaup, og hadde regi på Knappestøperen sammen med Toralv Maurstad, med blant annet Mikkel Gaup som skuespiller. Hun har også jobbet med Lene Kongsvik Johansen, på Charlie og sjokoladefabrikken, hvor hun var skuespiller, regiassistent og produksjonsassistent. Hun har skrevet en del teaterstykker selv, som Drømmen om rikdom, Ouija, Gluds hevn, Askeladden og de magiske rosene og Jul med Alf Prøysen osv.
Willys
Willys var et amerikansk bilmerke eid av Willys-Overland Motors. De er mest kjent som opphavet til Jeep.
I 1908 kjøpte John North Willys Overland Wheel Company, og i 1912 omdøpte han selskapet til Willys-Overland Motor Company. Fra 1912 til 1918 var Willys den nest største bilprodusenten i USA (etter Ford). I 1936 ble selskapet reorganisert som Willys-Overland Motors.
Produksjon av Willys MB eller «krigsjeepen» begynte i 1941, og nesten 360 000 ble produsert før andre verdenskrig var slutt.
Etter krigen produserte Willys sivile jeeper, og først ut var CJ-2A.
I 1953 kjøpte Kaiser Motors opp selskapet, og endret navnet til Willys Motor Company. I 1963 ble det hetende Kaiser-Jeep Corporation. I 1965 forsvant Willys-navnet fullstendig.
Ghazni
Ghazni er en by sentralt i Afghanistan, plassert på et platå på 2219 moh. Den ligger på veien mellom Kandahar og Kabul. Ghazni er administrasjonssenter i Ghazni-provinsen.
Under navnet Ghazna var den hovedstad for Ghaznavid-riket. Den var også en sentral by i Kusherriket.
Graver for mange diktere og forskere ligger i byen, f.eks. graven til Abu Rayhan Biruni.
Ghazni er også kjent for minareten som er fra det 12.århundre og er det overlevende elementet fra Bahramshah-moskeen. Sidene er dekorert med geometriske mønstre. De øverste delene av minareten er skadet eller ødelagt.
Polaris Air Transport
Polaris Air Transport var et norsk charterflyselskap
Selskapet ble opprettet i 1965 med base på Oslo lufthavn, Fornebu. Stifterne var Bjørn Bostad og Alf Remseth som begge var flyvere og tok aktiv del i den opertive flyvningen. Det ble anskaffet en Douglas DC-3 som ble registret i Norges luftfartøyregister som LN-RTE. Senere ble det anskaffet ytterligere en DC-3, registrert som LN-RTO. I tillegg opererte selskapet mellom 1966-69 tre Convair 240, registrert som LN-KAP, -KLU, -KLT
Selskapet utførte charterflyniger med passasjerer og gods. Selskapet opphørte i 1974.
Vestflamsk
Vestflamsk (på dialekten Vlaemsch, ned.: west-vlaams) er en gruppe dialekter som fortrinnsvis brukes i provinsen Vest-Flandern, den vestlige delen av Zeeuws-Vlaanderen og i kommunen Komen-Waasten i Hainaut som ble utskilt fra Vest-Flandern i 1963. Videre finnes dialekter i vestlige deler av Øst-Flandern som ligner sterkt på vestflamsk, for eksempel rundt Maldegem i Meetjesland eller Zulte. I ordets videste forstand omfatter vestflamsk også den sørvestlige gruppen dialekter innen det nederlandske språket. Det er dermed en samlebetegnelse for dialektene i vestlige deler av Flandern (inklusiv fransk- og zeeuws-flamsk og zeeuws).
Dialekten brukes av rundt 1,5 millioner mennesker i Vest-Flandern i Belgia, 90 000 i vestlige deler av Zeeuws-Vlaanderen i Nederland og ca. 20 000 i det franske vesthjørnet (regionen Nord-Pas-de-Calais), der den er klassifisert som et av Frankrikes språk. Flamsk holder her på å dø ut, det er hovedsakelig eldre bosatt på landsbygden som fremdeles bruker dialekten (se også Nederlandsk i Frankrike).
Forskjellen mellom nederlandsk og vestflamsk er hovedsakelig uttalen. Den nederlandske lyden ch (IPA ) blir til h, slik at det nederlandske ordet for fellesskap, gemeenschap (uttales chemeenschapp) på vestflamsk uttales hemeenschapp. Når vest-flamlendere vil snakke standardnederlandsk forveksler de ofte g og h eller omvendt. Slik kan for eksempel heilige god bli til geilige hod. Slike feil er gjenstand for vitsemakere i andre provinser og dialektområder. Videre har også dialekten tatt opp en del franske ord i sitt ordforråd, slik som velo (ned.: fiets, no.: sykkel) og frigo (ned.: koelkast, no.: kjøleskap).
Vestflamsk er en konservativ dialekt. Den brukes fremdeles ord i vestflamsk som har gjennomgått forandringer i nederlandsk. Et eksempel på dette er ordet gern (vestflamsk), gerne (tysk) og graag (nederlandsk).
Historikk
Vestflamsk har mange trekk fra pikardisk, en fransk dialekt. Dette stammer fra middelalderen, da handelen med Artois blomstret og Arras først var en del av grevskapet Flandern, for senere å falle under de Nederlandene. De første bidragene til standardisering av middelnederlandsk kom fra den vestflamske dialekten, og da spesielt dialekten i den viktige handelsbyen Brugge. De flamske ordene weggevaagd (feiet bort) og waagschaal (vekt) utviklet seg for eksempel til weggeveegd og weegschaal, som begge er en del av det nederlandske standardspråket. Denne dialekten er den av de nederlandske som har beholdt de fleste kjennetegnene fra middelnederlandsk.
Selv om vestflamsk stort sett er nederfrankisk, har det også flere kystgermanske trekk. Tidligere lå disse til grunn for spekulasjoner om at et frisisk substratumspråk hadde eksistert. Dette ville også ha besvart det vanskelige spørsmålet om hvorfor flamsk er delt i vest- og østflamsk. Man har ikke kunne finne en geografisk eller politisk årsak til denne inndelingen. Av enkelte blir det at vestflamsk ikke er rent nederfrankisk sett som en god nok grunn til å si at dette er et eget språk. Generelt avvises denne ideen, siden det finnes et dialektkontinuum med østflamsk. Dessuten er hollandsk, som sammen med brabantsk utgjør basis for det nederlandske standardspråket, heller ikke rent nederfrankisk. Siden dialekten utviklet seg i en annen retning enn hollandsk og brabantsk etter den sene middelalderen, mener enkelte at de avvikende lydene i dialekten gjør den til et eget språk.
Dette synet var spesielt vanlig på slutten av det 19. århundre innen en bevegelse kalt taalparticularisten. Bevegelsen motsatte seg at det nederlandske standardspråket som de kalte half joodsch, half heidensch Hoog-Hollandsch (halvt jødisk, halvt hedensk høy-hollandsk) skulle innføres. De ville beholde Flanderns Flamsk og forhindre at nederlandsken i Belgia ble standardisert. Katolikkene i kretsen rundt dialektologen De Bo og dikteren Guido Gezelle var redd at protestantismen skulle trenge inn via et nederlandsk standardspråk.
Standardiseringen av det nederlandske språket fortsatte, og dialektenes posisjon ble på slutten av det 20. århundre prekær. Vestflamsk ble i motsetning til flere andre dialekter bedre bevart, takket være at området der dialekten hørte hjemme lå i utkanten av området der nederlandsk ble snakket og dessuten hadde en agrarisk karakter. En spørreundersøkelse rundt studenters dialektkunnskaper som ble foretatt av Institut für Deutsche und Niederländische Philologie ved det Freie Universität i Berlin i 1993 påviste at 88 % av vestflamske studenter snakket dialekt i motsetning til 62 % av studenter fra Antwerpen og 40 % av de limburgske.
Kystgermanske kjennetegn
I den vestflamske dialekten finnes mange spor etter saksernes dialekt, som kom til det senere grevskapet Flandern i den germanske folkevandringstiden rund det fjerde og femte århundre. Disse kystgermanske eller nordsjøgermanske kjennetegnene finnes ikke bare i andre nederlandske dialekter som hollandsk og zeeuws, men også i nedersaksisk, frisisk og engelsk og dessuten i vest-skandinaviske språk som islandsk, færøysk og norsk. Jo lenger mot vest man kommer i Vest-Flandern, jo flere av disse sporene finner man.
De kystgermanske kjennetegnene i vestflamsk vises i ord som rik (ned.: rug, no.: rygg), dinne (ned.: dun, no.: tynn) og det eldre ordet brigge (ned.: brug, no.: bro). Korte u-lyder ble avrundet til i, på samme måte som på engelsk (ridge, thin, bridge). Videre kan den åpne uttalen av en kort e, i og u som i bek, in og tusschen (munn, i og mellom) gjenfinnes i flere av de gamle dialektene langs kysten, som for eksempel hollandsk. Dette i motsetning til den meget lukkede måten de uttales på brabantsk, bik, ien og tuusse. Standardnederlandsk følger her den gylne middelvei, og følges av nåtidens hollandske dialekt.
Et annet fenomen innen kystgermansk er at h faller bort i begynnelsen av et ord. Dette er ikke eksklusivt for vestflamsk, det finner også sted i brabantsk. Det vi si at man sier  èlpen og ikke helpen (hjelpe), òòlen og ikke halen (hente). Overenskomsten med engelske dialekter finnes her, men både i standardengelsk og standardnederlandsk ble h'en tatt i bruk igjen. Det mest typiske kjennetegnet på vestflamsk er laryngaliseringen av g til h, noe som betyr at g kommer til stand ved at stemmebåndene trekkes sammen. Takket være kombinasjonen av disse to siste kjennetegnene kan en som snakker vestflamsk si at hans oeëd zit hoeëd (ned.: hoed zit goed, no.: hatten passer bra).
At e-en i -en ikke uttales, som i verb eller adjektiv, er også noe som skjer i engelsk (beaten, listen) og nedersaksiske dialekter. Der e-en, men ikke -n-en uttales i hollandsk og brabantsk, blir n-en føyd direkte til selve ordet i vestflamsk: zotn (ned.: zotten, no.: gale), bustn (ned.: borsten, no.: bryst) og hurtn (ned.: luisteren, no.: høre). Av og til forsvinner også konsonanten som står foran e-en, og kommer et glottalt plosiv isteden.
Hurtn og bustn, akkurat som bus (ned.: bos, no.: skog), mussels (ned.: mosselen, no.: skjell), vul (ned.: vol, no.: full) og zunne (ned.: zon, no.: sol) osv. viser et annet typisk kjennetegn: den spontane palatalisasjonen (uttalen flyttes spontant til den harde himlingen uten at en fonetisk årsak er tydelig) fra o til u. Igjen finnes tilsvarende på engelsk, selv om uttalen der har utviklet seg noe annerledes: bush, mussels, full, sun. Etter at dette fant sted med vestflamsk og andre kystdialekter, ble korte o-er økt til oo i tidlig nederlandsk. Et eksempel på dette er zoon (eng.: son, no.: sønn), boter (smør) og vogel (fugl). På vestflamsk ble den palataliserde u-en økt til eu, noe som resulterte i zeune, beuter og veugel. På kyst-vestflamsk ble eu i enkelte ord forkortet til u, som for eksempel i butter og ikke beuter, schuttel og ikke scheutel (ned.: schotel, no.: skål eller rett).
Et annet kjennetegn som mange dialekter rundt Nordsjøen har felles er overgangen fra a til o i visse ord. Sammenlign for eksempel zochte (ned.: zacht, no.: mykt), of (ned.: af, no.: ferdig) og brocht (ned.: bracht, no.: brakte) med de engelske soft, off, brought.
I kystgermansk omformes den gammel-vest-germanske diftongen iu til ie, der de kontinentale dialektene har gått over til uu som senere ble diftongert til ui. Det gir oss de vestflamske formene kieken, vier og stieren, der engelsk har chicken, fire og stear, i motsetning til kuiken, vuur og stuur på brabantsk (foran r ble uu-lyden beholdt og ikke omformet til ui).
Med hensyn til flertallsformer er -s'en i vestflamsk (og helt sikkert i den arkaiske dialekten fransk-flamsk) mye vanligere enn den er i andre dialekter og standardnederlandsk der de fleste flertallsformene dannes ved tilføyelse av -en. Dette trekket er mye sterkere i engelsk, og dermed har -en-formene blitt meget sjeldne. En av de siste er oxen (okser). På vestflamsk ender mange flertallsformer fremdeles på -en. Disse formene blir stadig vanligere takket være innflytelse fra standardnederlandsk og mellomspråk (uformelt muntlig nederlandsk språk i Belgias flamske provinser), selv om -s'ene ofte høres i de vestlige delene. Der sier man trings og ikke treinen (tog), keuns istedenfor konijnen (kaniner), brils der man i standardnederlandsk sier brillen (briller) osv.
Det kystgermanske ordforrådet inneholder lånord som kom inn i dialektene fortrinnsvis via handelen med England. Eksempler på de siste (amerikanismer utelatt) er blant annet riftje-raftje (fra engelsk riff-raff), nowers (sørlig nievers, ned.: nergens fra engelsk nowhere) og agèèn (fra det engelske again).
Historisk sett har også språkene ord felles, ord som nå først og fremst høres i Westhoek og fransk-Flandern. Eksempler på disse er:
Inndeling
Selv om vestflamsk i motsetning til østflamsk er en ganske homogen dialekt kan den deles inn i fire større varianter. De fleste forskjellene mellom disse er å finne mellom dialekten som den brukes i nord og vest i motsetning til sørøst.
Kyst-vestflamsk brukes på den flamske kysten og i Westhoek (området rundt Veurne, Ieper og Poperinge). Ved siden av kyst-vestflamsk finnes også kontinentalsk vestflamsk som har færre kystgermanske kjennetegn, men flere østflamske.
Slik har den korte e-en foran r og t, d og s av og til i kyst-vestflamsk blitt til en kort a, og i sørøst sier man dermed gès (ned.: gras, no.: gress), vès (ned.: vers, no.: fersk) og desschen (ned.: dorsen, no.: treske) i motsetning til gas, vas og dasschen i vest og langs kysten. Til og med på markedet i Dunkerque høres av og til vaske vis (fersk fisk) som på kyst-vestflamsk er vassche vis og kontinentalsk vestflamsk vessche vis.
Et annet typerende trekk i kyst-vestflamsk er bruk av flertallsformen for første person entall ved bøyning av verb. Ik zin og ik werken, noe som ikke er godt synlig på norsk, og ik ben og ik werke i sørøst, som minner om østflamsk.
At –de faller helt bort i middelnederlandske to-stavelsesord som moede ("trøtt") og roede er typisk for kontinentalt vestflamsk som i dette følger standardnederlandsk. I kyst-vestflamsk sier man fremdeles moeë og roeë, selv ord som aldri har sluttet på –de, som koeë og schoeë (kyr og sko (flertall)), følger denne tendensen.
En annen merkverdighet for denne dialekten er hvordan diminutiver lages. Her er på den ene siden det kontinentale vestflamske med -ke-endelser og på den andre siden kyst-vestflamsk med -tje-endelser. Slik sett høres ikke glazeke (lite glass) i nordlige eller vestlige deler av dialektområdet men glazetje, som i Brugge blir til glazetjie. I kyst-vestflamsk finnes formen glazeje i Houtland rundt Torhout og glazege i Westhoek. Bruken av disse to siste formene som ender på -eje eller -ege avtar sterkt, mens -ke kommer inn fra sør og øst (under innflytelse av brabantsk sammen med -tje (også assimilert til -sje eller -je) i nord og vest. Standardspråket har også en del av ansvaret for denne tilbakegangen. Glazeke blir stadig vanligere i Roeselare og glaasje høres stadig oftere på vestkysten.
Videre har kyst-vestflamsk i motsetning til sørøst-vestflamsk mange flere kjennetegn fra nordsjøgermansk.
Inndeling av kyst-vestflamsk
Innen denne gruppen finnes fransk-flamsk fra det franske vesthjørnet (westhoek), vestlig vestflamsk ved siden av dialektene fra De Polders og Houtland (øst for elven IJzer til Brugge), nordlig vestflamsk. Vestlig vestflamsk er også dialekten som brukes i Fransk-flandern, selv om den fra tid til annen anses for å være en egen variant av vestflamsk. Forskjellene kan forklares ved å se på hvordan Fransk-Flandern i lang tid har vært adskilt fra resten av Vest-Flandern. Det har på den ene siden forårsaket at fransk-flamsk ikke utviklet og fornyet seg slik som vestflamsk gjorde, og på den andre siden at fornyelser som fant sted innen fransk-flamsk ikke ble opptatt i vestflamsk. Fransk-flamsk regnes likevel som vestlig vestflamsk.