cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fulko av Jerusalem
Familie
Hans andre hustru var Melisende, dronning av Jerusalem
Litteratur
Historisk fiksjon:
CFTA
Continental Free Trade Area er en afrikansk mellomstatlig organisasjon og et frihandelsforbund. Avtalen ble undertegnet av 44 afrikanske land den 21. mars 2018 i Kigali i Rwanda. Avtalen forplikter landene til å fjerne tollen mellom landene på 90 prosent av varene som handles mellom landene. 10 prosent av varene tillates likevel å være tollbeskyttet som sensetive varer. Avtalen må ratifiseres av 22 land for å tre i kraft.
Den franske økonomen Jacques Berthelot påpekte at landbruksproduksjonen i de enkelte land kan bli redusert som følge av avtalen.
Patty Kempner
Patricia «Patty» Kempner (født 24. august 1942), amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma.
Kempner ble olympisk mester i svømming under Sommer-OL 1960 i Roma. Hun var med på det amerikanske laget som vant 4 x 100 meter medley med ny verdensrekord foran Australia og Tyskland. De andre på laget var Lynn Burke, Carolyn Schuler og Chris von Saltza.
Karl Weierstrass
Karl Theodor Wilhelm Weierstrass (tysk Weierstraß, født 31. oktober 1815 i Ostenfelde i Münsterland som i dag er en del av Nordrhein-Westfalen, død 19. februar 1897 i Berlin) var en tysk matematiker som først og fremst er kjent for å ha gitt analysen et logisk fundament.
Liv
Da Karl Weierstrass ble født, var hans far Wilhelm sekretær hos borgermesteren i Ostenfelde. Da Karl var åtte år gammel, ble faren skatteinspektør, noe som førte til at hans familie måtte reise mye rundt i det som dengang het Preussen. Det året moren hans døde, 1827, fikk faren en fast stilling i Paderborn, slik at Karl kunne gå på gymnaset Theodorianum. Ved siden av måtte han jobbe med bokføring for å forbedre familiefinansene, men hadde likevel alltid gode karakterer og leste i tillegg det ledende tyske matematikk-tidsskriftet Crelles Journal. Fra 1834 til 1838 studerte Karl Weierstrass rettsvitenskap og finans i Bonn etter ønske fra hans far, for å forberede seg til en karriere som embetsmann i den prøyssiske forvaltningen, hvor han ifølge Felix Klein gikk litt for mye opp i studentforeningen sin, og var med på både fekting og drikkegilder. Ved siden av leste han verkene til Laplace, Abel og Jacobi, noe som brakte ham videre i retning av matematikk. Etter at han forlot universitetet i Bonn uten vitnemål, lot hans oppbrakte far seg overtale til å la ham studere matematikk og fysikk på Westfälische Wilhelms-Universität Münster, noe som tiltalte ham i større grad. Der studerte han elliptiske funksjoner under Christoph Gudermann, som var svært imponert over Weierstrass. Han forberedte seg til eksamen gjennom selvstudium i Westernkotten ved Lippstadt, hvor faren hans var direktør for et saltverk.
Etter bestått eksamen underviste han i 1841/42 som lærer ved gymnaset i Münster. Her utviklet han også grunnlaget for sin senere teori om komplekse funksjoner, men offentliggjorde ingenting. Fra påske 1843 var han i Deutsch-Krone i Vestpreussen og fra 1848 arbeidet han i Braunsberg ved Lyceum Hosanium. Ved siden av matematikk underviste han også de forskjelligste andre fag, som fysikk, botanikk og gymnastikk. I det sistnevnte faget hadde han spesiell kjennskap, og da Deutsch-Krone innførte gymnastikkundervisning i 1844, ble Weierstrass ansett for å være en egnet lærer. Han hadde nemlig drevet med gymnastikk i sin ungdom og kjente godt til Carl Eulers bok Die deutsche Turnkunst. I slutten av juli 1844 reiste han til Berlin og utdannet seg til gymnastikklærer.
Som følge av dette ble han utnevnt til æresdoktor ved universitetet i Königsberg og de ledende berlinske matematikerne Dirichlet og Kummer anstrengte seg for å få ham til Berlin. Fra 1856 underviste han matematikk på Königliches Gewerbeinstitut (som i 1879 ble til Technische Universität Berlin), men ble samme år professor på Universitetet i Berlin, mens enkelte andre iherdig forsøkte å få ham til Østerrike. I Berlin bygget det seg opp en stor skole rundt ham, som var kjennetegnet av innføringen av den «weierstrasske stringens» i analysen. Enda mer innflytelse enn publikasjonene hans fikk de tallrike forelesningsnotatene, som ble skrevet av studentene hans, som Wilhelm Killing og Adolf Hurwitz. Til å begynne med hadde han et godt forhold til sin kollega Leopold Kronecker i Berlin, men i 1877 ble det splid mellom dem, etter dennes avvisning av mengdelæren til Weierstrass’ student Georg Cantor.
Weierstrass, som aldri giftet seg, hadde et spesielt forhold til sin russiske elev Sofja Kovalevskaja, som han ga privatundervisning fra 1870 siden kvinner ikke hadde adgang til universitetet. I 1874 fikk hun, takket være hans innflytelse, avlegge doktorgrad i Göttingen, og fikk i 1884 en stilling som privatdosent i Stockholm. De brevvekslet inntil hennes død i 1891.
Allerede i tiden ved Braunsberg hadde han helseproblemer, og i slutten av 1861 fikk han et fullstendig sammenbrudd.
Han døde 19. februar 1897 i Berlin av en lungebetennelse og ble bisatt der på St. Hedwigs gravlund. Hans gravsten ble flyttet i 1961, under byggingen av Berlinmuren.
Verk
Hans hovedverk omhandlet det logisk korrekte fundamentet for analysen (først gitt i forelesningene 1859/60) og utviklingen av funksjonsteori på grunnlag av potensrekkeutviklinger. Han gjorde viktige bidrag til teorien om elliptiske funksjoner, til differentialgeometri og til variasjonsregning.
Mange viktige konsepter i analyse som blir undervist i dag stammer fra ham, som konvergenskriterier for rekker, behandlingen av uendelige produkter og begrepet uniform konvergens. Fra ham stammer Bolzano-Weierstrass’ teorem, som sier at enhver begrensede følge i \mathbb R^n har en konvergent delfølge. For reelle tall kan teoremet formuleres som at en hver uendelig begrenset mengde av reelle tall har minst ett opphopningspunkt.
Begrepet elementær divisor i algebra stammer også fra ham. Han beviste også, i 1863, at kroppen av komplekse tall er den eneste endlig-dimensjonale kommutative kroppen som inneholder de reelle tallene som en underkropp. (Dette ble offentliggjort i Hermann Hankels Theorie der complexen Zahlsysteme.)
I variasjonsregning, som Weierstrass regelmessig foreleste, ga han nødvendige betingelser for ekstrema. Hans kritikk av Dirichlet-prinsippet, som Bernhard Riemann brukte til å begrunne sin funksjonsteori, er også velkjent.
I 1872 fant Weierstrass en funksjon som er kontinuerlig overalt, men ikke deriverbar i noe punkt. Bolzano hadde funnet et slikt eksempel allerede i 1834, men dette hadde ikke blitt allment kjent blant matematikere. Senere ble flere slike kurver funnet av andre matematikere.
Weierstrass, som allerede hadde vært med på å utgi verkene til Jakob Steiner og Carl Gustav Jacobi, fikk også oppleve utgivelsen av de første bindene av hans egne verk, hvor spesielt forelesningene hans, som inneholdt mye upublisert materiale, skulle utgis.
The Rox Box/Roxette 86-06
Rox Box/Roxette 86-06 er en samleboks av Roxette, utgitt 18. oktober 2006 i forbindelse med Roxettes 20-årsjubileum.
Boksen inneholder 4 musikkalbum med 78 låter innspilt fra 1986 til 2006, både kjente låter, demoinnspillinger og hittil ukjent materiale. Det er også med 2 DVD-er hvor den første inneholder alle de 23 låtene Roxette fremførte under MTV Unplugged i 1993, og den andre inneholder alle de 37 musikkvideoene Roxette har spilt inn.
DVD 1
MTV Unplugged!
DVD 2
Musikkvideoer
Pavel av Taganrog
Den hellige olding Sankt Pavel av Taganrog (russisk: Святой блаженный Павел Таганрогский) dramatisk påvirket troen på Gud og åndelig syn av innbyggere av Taganrog, Dondistriktene, Sør-Russland og Ukraina. Det vanlige mennesket som bodde i 19 århundre, han forkynte kjærlighet og nåde til russiske ortodoks kristne, som kom til ham for å få et råd og åndelig støtte.
Valentina Jegorova
Valentina Mikhajlovna Jegorova (russisk: Валентина Михайловна Егорова; født 16. februar 1964) er en russisk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i langdistanseløping.
Pavel av Taganrog
Pavel Pavlovitsj Stozjkov var født i Lillerussland i Det Russiske Imperium (nå Ukraina) i en rik adelsfamilie. Hans foreldre Pavel og Paraskeva var dypt religiøse mennesker. Fra barndommen av følte Pavel sterk trang til hellige sted og piligrimsreiser. Han sa om seg selv: ”Alt mitt begjær var å be til Gud, å gå pilegrimsgang for å redde min sjel, fordi livet rundt meg var fullt av avskyelighet.”
Valentina Jegorova
Jegorovas fremste meritt er gullmedaljen i maraton fra OL 1992 i Barcelona. Hun tok også sølv i Atlanta fire år senere, da slått av Etiopias Fatuma Roba.
Pavel av Taganrog
Hans far ville aldri ha gitt Pavel lov til å bli en prest; han ville sønnen sin å få en høyere utdanning. Istedenfor studiene fulgte 16-åringen etter hans hjertes stemme, hemmelighetsfullt forlot foreldrehjemmet og gikk pilegrimsgang til forskjellige klostre for et helt år og i slutten fikk straff fra faren. Da Pavel var 25 år gammel, faren hans velsignet ham og ung Pavel forlot foreldrehjemmet for alltid. Han besøkte mange hellige sted, bl.a. Kiev Petsjersk Lavra og Potsjaev Lavra, han likte å gå til Nord-Russland, besøkte Solovetskij, Verkolskij, Kozheozerskij klostre og mange andre.
Etter 10 år av pilegrimslivet Sankt Pavel slo seg ned i Taganrog i 1825-1830. Taganrog ble hans andre hjemby, hvor han levde et simpelt liv uten den minste antydning til hans adelsavstamning. I begynnelsen leide Sankt Pavel forskjellige leiligheter, senere flyttet han til et hus på Depaldo street (nå pereulok Turgenevskij) i nærhenen an Sankt Nikolajs Kirke. Dette huset fremdeles eksisterer og kjent blant taganrogs befolkning som ”celle til olding Pavel”.
Pavel viet hele livet sitt til Gudstjeneste. Han sovet lite, vanligvis på naken benk uten pute. Han fortalte ingen om sin adelsopprinnelse. I løpet av hele livet sitt han gikk til kirke hver dag for å be, og om natten ba han også. Så lenge han hadde krefter besøkte Sankt Pavel hellige sted. Mer enn en gang gikk han til fots 3000 km til Solovki. I løpet av sitt liv ble Pavel veldig berømt. I de siste årene av livet gikk han aldri ut av huset sitt, spiste og sovet veldig lite. Sankt Pavel døde, 78 år gammel.
Den Russisk-ortodokse kirke kanoniserte Sankt Pavel den 20. juni 1999. Mange mennesker så og husker en regnbue som kom til syne på himmelen over Sankt Nikolajs Kirke i Taganrog den dagen Pavel ble kanonisert. Idag kommer flere mennesker fra alle Russlands kanter for å berøre hellig relikvie som oppbevares i Sankt Nikolajs kirke.
Arendal Håndball Camp
Arendal Håndball Camp (AHC) er en årlig treningsleir innen håndball som arrangeres av Hisøy Idrettslag i Arendal.
Om AHC
Samarbeidspartnere er MOT, Norges Idrettsforbund med «TimeOut», Norsk Narkotikapolitiforening med «Bry deg», samt Trimit og deres antidoping-prosjekt.
Haller
AHC benytter seg av følgende haller:
Instruktører
AHC har hatt blant andre følgene instruktører:
Høyenhall stasjon
Høyenhall stasjon er første stasjon som Lambertseterbanen ikke deler med noen andre baner. Høyenhall er nærmeste stasjon til Bryn senter.
Arendal Håndball Camp
Instruktører
I tillegg har Leif Gautestad, tidligere landslagsmålvakt og landslagstrener og trener for eliteserielaget ØIF Arendal, samt flere av spillerne på ØIF Arendal deltatt.
Høyenhall stasjon
Stasjonen ble sommeren og høsten 2011 oppgradert til metrostandard. Den ble gjenåpnet 14. august 2011.
Denne er en av de minste stasjonene på Lambertseterbanen og har en svak kontur av C-kurve. Fra stasjonen er det mulig å se ned til Brynseng stasjon som er 600 meter unna. Under stasjonen ble det bygget transformatorstasjoner.
Gerald R. Ford-klassen
Gerald R. Ford-klassen er en ny generasjon hangarskip for den amerikanske marine. I tidlige stadier av utviklingen ble klassen navngitt CVNX og deretter CVN 21.
Høyenhall stasjon
Det er også to busstopp som ligger rett ved stasjonsområdet.
Gerald R. Ford-klassen
Byggingen av det første skipet, USS «Gerald R. Ford» (CVN-78), startet i 2009, og det ble satt i tjeneste i 2017. Dette skipet erstattet USS «Enterprise» (CVN-65), som ble tatt ut av tjeneste etter mer enn 50 år. CVN-79 ble sjøsatt i 2019 og ventes fullt operativt i 2025, mens CVN-80 ventes sjøsatt i 2025 og fullt operativt i 2028. Deretter er det planlagt at det skal leveres ett nytt hangarskip hvert femte år. Det antas å være skip under bygging frem til år 2058.
Skip i klassen
Det er forventet at det kommer ti skip i denne klassen.
Lujiang
Lujiang (kinesisk: 庐江县; pinyin: Lújiāng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Hefei i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde det en befolkning på 1,175,762 innbyggere.
Administrative enheter
Fylket består av 17 storkommuner:
Baishan (白山镇), 88,75 km², 62.000 innb.; Shengqiao (盛桥镇), 128 km², 72.600 innb.; Baihu (白湖镇), 163 km², 90.400 innb.; Longqiao (龙桥镇), 103,5 km², 55.100 innb.; Fanshan (矾山镇), 125 km², 69.600 innb.; Luohe (罗河镇), 118 km², 68.300 innb.; Nihe (泥河镇), 183,5 km², 95.500 innb.; Leqiao (乐桥镇), 128 km², 59.500 innb.; Ketan (柯坦镇), 123 km², 61.500 innb.
Hagerstown
Hagerstown er en by i Maryland i USA. Byen har et areal på 27,6 km², og har 39 008 innbyggere (2006). Den er den sjette største byen i Maryland.
Byen ble grunnlagt i 1762 og mange av de gamle bygningene i byen er fremdeles intakte. Næringslivet består blant annet produksjon av møbler, lær og fly. Byen ligger cirka 115 km fra Baltimore.
Luis Buñuel
Luis Buñuel (født 22. februar 1900 i Calanda i Aragón i Spania, død 29. juli 1983 i Mexico by i Mexico) var en spansk filmregissør, manusforfatter, produsent og skuespiller.
Biografi
Buñuel samarbeidet med den surrealistiske kunstneren Salvador Dalí i Den andalusiske hund fra 1928 og L'âge d'or fra 1930. I en periode arbeidet Buñuel i Mexico og filmet blant annet en versjon av Emily Brontës roman Stormfulle høyder (1954).
Buñuel mestret både stumfilm og lydfilm og regisserte både dokumentarfilm og spillefilm.
Buñuel var grunnleggeren av den surrealistiske filmen, men tross alle nyskapningene og skiftningene i sine verk forble hans sosiale satire i all hovedsak rettet mot de samme institusjonene: Den katolske kirken, borgerlig kultur og fascisme. Som han engang sa: «Religiøs utdannelse og surrealisme har merket meg for livet».
Filmen Borgerskapets diskrete sjarm vant Oscar for beste fremmedspråklige film i 1972.
Abrittus
Abrittus var en romersk by i Moesia ved dagens Razgrad i Bulgaria. Keiser Decius falt her 251 i et slag mot goterne (Slaget ved Attribus). Under Justinian I ble Attribus restaurert. Byen ble i 6. århundre igjen ødelagt og var en bulgarsk bosetting fra 8. til 10. århundre.
Abrittus er ett av de 100 fremste turistmål i Bulgaria.
Idse
Idse er ei øy som ligger i Strand kommune i Rogaland. Øya er på ca. 5 km², og den nærmeste naboøya er Idsal. På Idse har det vært drevet bortimot 40 gårdsbruk på sør- og østsida av øya, men de senere år har vist en betydelig nedgang med kun 3 aktive melkebønder. Her dyrkes det også poteter, tomater, agurker, jordbær, blåbær og juletrær. Nord- og vestsida er forbeholdt hytteområder. Spesielt på Tangane og Kjeksevåg finnes det hytter som skriver seg helt tilbake til 1940-årene. Det var også familier fra Stavanger og omegn flyktet fra byen under krigen og bygget «hytter» på Idse. I de senere årene har hytteutbyggingen vært svært ekspansiv, noe som sannsynligvis har sammenheng med gode forbindelser til Stavanger/Sandnes-området. Det er i dag mellom 300 og 400 hytter på øya. Det har tidligere vært drevet kolonialhandel og postkontor på kaien på Idse, men begge deler er nå avviklet. I 1917 ble det bygget telefonlinje mellom Jørpeland og Idse.
Den ortodokse kirke i Hellas
Den ortodokse kirke i Hellas er en av de femten selvstendige ortodokse kirker. Den har over 10 000 000 medlemmer. Kirken har hatt stor betydning for kulturen i Hellas og har siden 1864 vært landets statsreligion.
Kirken var frem til 1800-tallet underlagt patriarkatet i Konstantinopel. Den erklærte seg som selvstendig i 1833, og ble offisielt anerkjent som det i 1850. Den ortodokse kirke i Hellas regnes som autokefal og er nært knyttet til den greske stat, men av respekt for patriarken i Konstantinopel har den ikke erklært seg som eget patriarkat.
Kirken ledes av erkebiskopen av Athen. Kirken er delt inn i 81 bispedømmer. 20 bispedømmer i Nordhellas står formelt under den økumeniske patriark av Konstantinopel med sete i Istanbul, men er reelt administrert fra Athen. Kirkens øverste myndighet er synoden, som består av alle biskoper under ledelse av erkebiskopen av Athen. En mindre synode består av 12 av biskopene, som bare sitter et år om gangen og tar seg av detaljer i administrasjonen. Kirken er på denne måten bygd opp på samme måte som statskirkeordningen i Russland etter Peter den store. Det er teologiske fakulteter ved universitetene i Athen og Thessaloniki. Få av prestene har noen virkelig høyere utdannelse.
MS «Seihaust»
MS «Seihaust» er en bløggebåt som ble bygget i 2019 ved Fitjar Mekaniske Verksted som byggenummer 42. Skipet ble overlevert til rederiet Seistar Holding, 17. oktober 2019. Rederiet eies 50% av Seihav AS og 50% av Lerøy Seafood Group ASA. MS «Seihaust» er rederiet sin første bløggebåt. Fartøyet har en lengde på 49,7 meter, og en bredde på 11 meter. MS «Seihaust» frakter bløgget fisk og har en lastekapasitet på 600 m3. Dette tilsvarer rundt 450 tonn fisk, fordelt på seks tanker. Skipet er utstyrt med en Cat 3512C motor. Skipet har en toppfart på 10 knop.
Bløggebåt
MS «Seihaust» er en bløggebåt. En bløggebåt kan også kalles prosessbåt eller slaktebåt. Skipet bløgger fisken, som er nødvendig når fisken ikke skal sløyest umiddelbart etter uthenting fra fiskeoppdrett. Kort fortalt betyr bløgging at blodårene som fører til hjertet på fisken blir kuttet over, før den sendes til tanker med kalt vann. På MS «Seihaust» tar det bare 90 sekunder fra fisken pumpes opp, til den er ferdig bløgget. Skipet frakter den ferdig bløggede fisken til et fiskemottak, som sløyer fisken.
Erzgebirge/Krušnohoří gruveområde
Erzgebirge/Krušnohoří gruveområde (engelsk: Erzgebirge/Krušnohoří Mining Region) ble i 2019 oppført på UNESCOs liste over verdensarven. Verdensarvområdet omfatter deler av Sachsen i Tyskland og regionene Karlovy Vary og Ústí nad Labem i Tsjekkia.
Dagens verdensarvområde ble det viktigste område for utvinning av sølv i Europa fra 1460 til 1560. Virksomheten førte til betydelig teknisk utvikling. I tillegg til sølv ble det utvunnet og foredlet tinn i området. På slutten av 1800-tallet ble regionen en betydningsfull leverandør av uran på globalt nivå. Landskapet i Erzgebirge som landskapet kalles på tysk side og Krušnohoří i Tsjekkia, er sterkt preget av 800 år med nesten ubrutt virksomhet fra 1100-tallet til 1900-tallet, med gruvedrift, vannreguleringssystemer, utvinning av mineraler, smeltehytter og gruvebyer.
Verdensarvområdet Erzgebirge/Krušnohoří gruveområde består av 22 steder, 17 på tysk og fem på tsjekkisk territorium.
Lognvik gård
Lognvik betyr "den lugne viken" og har gitt navn til to gårder som ligger langs Lognvikvatn, øst for Totak i sørenden av Hardangervidda, 750 moh. Husene er hovedsakelig fra 16- og 17-hundretallet.
Lognvik Søndre er en landbrukseiendom bestående av omtrent 6600 dekar landområde fordelt på dyrket og udyrket mark, skog og fjell, samt 25 bygninger – inkludert en fjellstue, (Lognvik Fjellstue). De fleste bygninger leies ut på åremål eller i ferieperioder. Nåværende eier, Torstein Didrik Kongshem (f. 1963), er tredje generasjon Kongshem som eier gården. Torstein D. tok over etter sin far, Torstein Halvor Kongshem (1928 – 2006). Han hadde selv tatt over etter sin far, Harald Didrik Kongshem (født Didrik Halvorsen), som kjøpte gården i 1933. På den tiden var den i meget dårlig forfatning og Didrik gjennomførte derfor en rekke oppussings- og reparasjonsarbeider. Han tok også på seg å sette istand bur og loft som han kom over på sine reiser i øst- og vest-Telemark, og flyttet de til gården. Ett av disse var det såkalte Volltveitloftet fra hans farmors slektsgård Volltveit i Sauherad. Loftet stammer fra middelalderen, og ble restaurert. I 1961 ble loftet gitt som gave til Telemark museum i Skien av hans sønn, Torstein Halvor Kongshem, til minne om sin far og i anledning museets 50-årsjubileum.
Et annet var Torvetjønnstua, som opprinnelig kom fra fjellgården Torvetjønn ved Møsvatn. Denne stua ble, i likhet med et loft som var en kopi av Torvetjønnloftet, senere solgt (1961). Stua står nå på Neset ved Totakstrondi mens kopien av loftet fra Torvetjønn skal iflg. lokalhistoriker Johan Vaa befinne seg på Uppheim i Nesland.
Mang en turist fra inn- og utland har opp igjennom årene gjestet gården for korte eller lengre perioder på jakt, fiske, tur, eller bare avslapning i en atmosfære av kultur og tradisjon.
Av de 12 bygningen på tunet er 11 fredet av Riksantikvaren. Veien mellom Øyfjell og Rauland deler tunet i to, der 10 av bygningene står på sørsiden og 2 på nordsiden.
Gården har en lang historie som det bl.a. redegjøres for i Rikard Berge's skrift "Lognvik. Ein ættegard og ein Telemarks-kunstnar." Norsk folkekulturs forlag, Skien 1934. Etterfølgende informasjon er hentet derfra:
Søndre og Nordre Lognvik var én gård frem til 1600-tallet, men som Rikard Berge skriver "...alt fyrr 1700 hev me Sudigard og Nordigard Lognvik, kvar på 2 tunnur". Eieren ved delingen var Hallvord Aslaksson. Han kom fra en gård ikke langt fra Lognvik ; "..den gamle og gjæve ætti i Gardsgjorde paa Haddland i Raudland, fødd ikr. 1680". Han giftet seg flere ganger og fikk 2 sønner hvorav en het Aslak. Hallvord Aslaksson hadde i tillegg gårdene Lognvik-Øygarden i Rauland, Aamot og Øvrebø og Moen i Åmotsdal. Etter farens død i 1765 overtok Aslak Søndre Lognvik i en alder av 56 år.
Aslak giftet seg med ei jente fra Rovshus i Rauland, og døde på Søndre Lognvik i 1779. Hans sønn, Anund Lognvik f.1749, giftet seg samme året som faren døde med Birgit Steinarsdottir Skeide, fra Flatdal. De ble viet på gården en vårdag.
Anund bygde på hovedhuset Storstua til 2 høyder. Dette ble den første "yvistoge" i Rauland. Yvistoga ble utsmykket av Olav Torgjusson, en kunstner fra Uppigard Groven i Åmotsdal, f.1754. Yvistoga stod ferdig i 1787. Anund fikk derefter premie av "Det kgl. danske landhusholdningsselskab" i 1790 for drift av gården. Søndre Lognvik gikk videre i arv fra far til sønn; sønnesønn av Anund het Øystein, og på hans tid sov folkefortelleren Jørgen Moe i en av de gjeve utsmykkede himmelsenger i Yvistoga.
Det har stått enda eldre loft på Søndre Lognvik men som senere er flyttet. En av disse, også ett jardloft, hadde en seng med årstall 1514 som også antas å være alderen på loftet. I 1712 solgte Hallvord Aslaksson loftet til "Sollid-Borken" i Åmotsdal. Loftet er derfor i ettertid blitt hetende Solli-loftet. Sollid-Borken het egentlig Hallvord Aslesson. Om "Sollid-Borken" skriver Rikard Berge at han var "...ein grimsk kar og manndraapar". Loftet står nå på Telemark Museum i Skien sammen med Volltveitloftet. Hallvord Aslaksson satte opp et nytt loft etter salget til Sollid-Borken. Det loftet står på tunet på Lognvik Søndre i dag.
Gaustadbekkdalen
Gaustadbekkdalen er et strøk i bydel Nordre Aker i Oslo. Gaustadbekkdalen er avgrenset av Ring 3 i nord, Vestgrensa / t.o.m Trimveien i øst, Sognsvannsbekken i vest, og Sognsvannsbanen og Rasmus Winderens vei i sør. Dermed grenser strøket til Gaustad i nord, Sogn i øst, Blindern i sørøst, og Vinderen i sør og vest, der strøket slutter ved Blindern stasjon.
UiO og forskning er svært rådende i Gaustadbekkdalen, området ble allerede i 1952 gjennom et vedtak i Stortinget båndlagt til forskning og undervisning.
Navn og geografi
Gaustadbekkdalen er et dalsøkk som ligger sør for det gamle Gaustadjordet, og naturlig nok ved Gaustadbekken. Det er over femti år siden sist Gaustadbekken gikk over bakken, men denne skal frem igjen til overflaten i forbindelse med 2010-byggeprosjektet (se avsnitt lenger nede).
Bebyggelse
Området består av anlegg for forskning og undervisning. I dag er rundt en tredel av Norges samlede forsknings- og utviklingsressurser lokalisert i området.
Så langt er fire bygg/komplekser bygget, alle ligger sør for Problemveien:
Området har også sin egen t-banestasjon og trikkeholdeplass, naturlig nok oppkalt etter Forskningsparken: Forskningsparken stasjon. Helt i strøkgrensene finner man også Blindern t-banestasjon og Gaustadalléen holdeplass for trikk.
Studentvelferd
Helt i nordøst (i Trimveien) har studentene hatt velferdstilbud siden siste halvdel av 90-tallet. Her finner man idrettsbygget Domus Athletica (1996) som ga navn til Trimveien, og Vestgrensa studentby (1999).
Komaroveiner
Komaroveiner (latin: Juniperus komarovii, syn= Juniperus glaucescens, kinesisk 塔枝圆柏 ta zhi yuan bai) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser i tørre sørskråninger sammen med einerarten Juniperus pingii var. wilsonii, og med Picea likiangensis eller Quercus aquifolioides som dekker nordskråningene, på 3 000-4 000 moh i provinsene Qinghai og nordvest i Sichuan i Kina. Den vokser muligens også i Ussuriland i Russland.
Komaroveiner kan bli inntil 20 meter høye, vokser opprett og har ofte bare én stamme med en uregelmessig trekrone. Grenene henger ned. barken er gråbrun eller blekgrå. Nålene sitter ofte i grupper av 3, er skjellaktige og trekantede til oval-trekantede. Nålene blir inntil 4–6 mm lange. Hannblomstene (pollenkongler) er runde eller ovale, og blir 2–3 mm store. Frøkongler er oppreiste, purpur-svarte eller svarte, ovale eller tilnærmet runde. De når en størrelse av 8–12 mm, og bærer kun étt frø hver. Frøet er ovalt og opptil 8 mm stort,
I 1989 ble det rapportert et eksemplar med årringer fra 1559, det vil si cirka 430 år gammelt. Arten har vært hogd til bruk i røkelse i buddhistiske klostre i området.
Oanes
Oanes ligger i Strand kommune i Rogaland i kryssningspunktet mellom Lysefjorden og Høgsfjorden.
Fra Oanes går det ferje i Høgsfjordsambandet til Lauvvik i Sandnes. Før Ryfylketunnelen ble tatt i bruk 2019 var sambandet del av riksvei 13, etter at tunnellen ble forbinder den fylkesvei 523 i Strand med fylkesvei 508 i Sandnes. Kaien på Oanes har åpent venterom og sesongåpen kiosk.
På grunn av ferjekaien er det flere bussruter som går fra/til Oanes.
Felix Hausdorff
Felix Hausdorff (født 8. november 1868 i Breslau, død 26. januar 1942 i Bonn) var en tysk matematiker. Hausdorff blir sett på som en av grunnleggerne av moderne topologi, og han leverte viktige bidrag til gruppeteori, funksjonsteori og flere andre områder av matematikken.
Shuozhou
Shuozhou (kinesisk: 朔州市, pinyin: Shuòzhōu) er et byprefektur i den kinesiske provinsen Shanxi. Arealet er på 10.662 km² og innbyggertallet ca. 1,41 millioner (2003).
Administrative enheter
Byprefekturet Shuozhou har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū) og 4 fylker (县 xiàn).
Økonomi
Shuozhou er et industrielt sentrum, med gruvedrift knyttet til kull, jern, bauxitt, glimmer, mangan og grafitt. Etters har prefekturet landbruk, kjemisk industri, kjeramikkproduksjon og fiskeindustri.
En eksplosjon den 19. mars 2005 ved kullgruven Xishui rammet også den nærliggende kullgruven Kangjiayao. Minst 65 gruvearbeidere omkom.
Severdigheter
Utenlandske turister besøker sjelden denne delen av Kina, men det finnes noen severdigheter. Pagoden til Fogongtempelet (Yingxiantårnet), bygd i 1056 under Liao-dynastiet, er en av de viktigere. Den ble bygd av tre, uten jernspiker. Det er blitt til museum for kalligrafi.
Det finnes også ruiner fra paleolitikum, og gamle graver fra Yifolket.
Valvatida
Valvatida er en orden sjøstjerner. Artene i gruppen varierer i størrelse fra noen millimeter til over 75 cm. De fleste artene har en overflate som er trukket opp i spir eller pigger.
Hachinohe
Hachinohe (japansk: 八戸市 – Hachinohe-shi) er en by i den sørøstre delen av Aomori prefekturet i Japan. Næringslivet består av produksjon av papir, sement og diverse tekstiler.
Ingdalen kirke
Ingdalen kirke er en langkirke fra 1960 i Orkland kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer og har 140 plasser.
Renfrew Creamery Kings
Renfrew Creamery Kings, også kalt Renfrew Hockey Club og Renfrew Millionaires,, var et profesjonelt canadisk ishockeylag i Ontario som var i virksomhet i årene 1909–1911.
Renfrew Creamery Kings ble stiftet og finansiert av gruvemagnaten J. Ambrose O'Brien. I 1909 ble laget tatt opp i Federal Amateur Hockey League (FAHL), og vant sin første og eneste sesong i denne ligaen. Laget hadde også deltatt i Upper Ottawa Valley Hockey League, UOVHL.
Axxis
Axxis er et tysk power metal-band startet i 1988.
«The best ever selling debut album by a Hard Rock band in Germany!» var beskrivelsen av debutalbumet Kingdom of the Night som kom ut i 1989.
Khristos Sartzetakis
Khristos Sartzetakis (født 6. april 1929 i Thessaloniki, død 3. februar 2022 i Athen ) var en gresk jurist og konservativ politiker som var Hellas’ president 1985–1990.
Da den greske militærjuntaen tok makten ved et statskupp den 21. april 1967 mistet han og flere andre jurister alle sine juridiske funksjoner. Like etter at militærjuntaen ble oppløst i 1974 ble Sartzetakis formann i lagmannsrett og i oktober 1982 ble han dommer i høyesterett. Han ble medlem av flere internasjonale juridiske samfunn, og har skrevet en rekke juridiske og politiske artikler og essayer.
Skjeggagamer
Skjeggagamer er en slekt av australske agamer. Navnet henspiller på en krans av piggete skjell langs kanten av kjevene som kan minne om et skjegg. De er flinke klatrere og tilbringer ofte tid på greiner eller klippeframspring, der de varmer seg i sola om morgenen og ettermiddagen. Skjeggagamer er vanlige i nærheten av bosettinger. De finnes over store deler av Australia og mange av artene er særlig knyttet til ørken, krattskog og i eukalyptusskoger.
Skjeggagamer er altetere og dagaktive. De er lette å holde i fangenskap, og er populære terrariedyr i mange land. Den vanligste arten, vanlig skjeggagam er en av krypdyrartene som ble tillat i privat eie i Norge ved lovendring i 2017.
Bøkfjord fyr
Bøkfjord fyr, Norsk fyrliste nummer 982500, er en fyrstasjon i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark. Fyret ligger på Holmengrålandet, på østsiden av innløpet til Bøkfjorden, ved innseilingen til Kirkenes. Bøkfjord fyr var Norges siste bemannede fyrstasjon. Det ble avbemannet og automatisert 15. desember 2006.
Fyrstasjonen hadde eget postnummer 9938, nedlagt fra 1. november 1972.
Like ved fyrstasjonen ligger restene av et tysk kystfort.
Betty Robinson
Elizabeth «Betty» Robinson (født 23. august 1911 i Riverdale i Illinois, død 18. mai 1999) var en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i 1920-årene og 1930-årene i sprint.
Robinsons første mesterskap var OL 1928 i Amsterdam, der hun ble den første kvinnen som vant gull på 100 meter. Seierstiden innebar også ny verdensrekord på distansen. Hun var også med på det amerikanske stafettlaget som tok bronse på 4 × 100 meter.
I 1931 var Robinson i en flyulykke og ble alvorlig skadet. Hun kunne ikke gå på to år og gikk glipp av OL 1932. Hun var imidlertid tilbake til OL 1936 i Berlin, der hun var med på å vinne gull for USA på 4 × 100 meter stafett.
Jo van der Eynden
Jo Audun van der Eynden (født 26. mai 1951 i Drammen) er en norsk sakprosaforfatter, oversetter, museumsstyrer og kulturhistoriker oppvokst på Justøya ved Kristiansand.
Van der Eynden har utgitt flere sakprosabøker om kystkultur og fiske, i tillegg til romanen Bitter te: en roman fra en reise i 1977. Han ledet Bragdøya kystlag fra stiftelsen i 1986 frem til 1994, og har hatt en viktig rolle i utviklingen av Lindesnes fyr og museet på samme sted, samt etableringen av Kystverkmusea som er Kystverkets etatsmuseum.
Han har blitt tildelt flere ulike priser, i 2003 Norges Fiskarlags kystkulturpris og i 2007 Kystenprisen fra Forbundet Kysten. I 2013 mottok Van der Eynden Samferdselsdepartementets Fyrtårnpris som deles ut for arbeid med kystkultur, og statssekretær Hugo Bjørnstad grunnga tildelingen slik:
Sammen med Tommy Egra, Øivind Berg, Jan Atle Knutsen og Øystein Paulsen fikk han i 2015 Sørlandets litteraturpris for sakprosaboken Sjøørret.
Pontian
Pontian (Pontianus) var pave fra 230 til sin død 28. september 235.
Bakgrunn
Ifølge Liber Pontificalis var han romer, og sønn av en Calpurnius.
Pontifikat
Svært lite er kjent om ham og hans pontifikat. Han må ha ledet den romerske synoden som ratifiserte dommen som biskop Demetrios av Alexandria hadde felt over teologen Origines, som ble fjernet fra prestestanden og utvist fra Egypt.
I det meste av hans tid som pave var det et opphold i kristenforfølgelsene, et resultat av at keiser Alexander Severus (222–235) hadde en tolerant innstilling til kristendommen. Internt i kirken var det fortsatt problemer på grunn av skismaet startet av motpave Hippolyt under Callistus I.
I mars 235 ble keiseren myrdet, og Maximinus Thrax ble utropt til ny keiser, den første av soldatkeiserne. Han brydde seg i utgangspunktet lite om religiøse spørsmål, men det er et gjennomgangstema i hans første tid som keiser at han snudde opp ned på forgjengerens avgjørelser. Når Alexander Severus hadde vært tolerant mot de kristne, startet han dermed nye forfølgelser.
Pontian og Hippolyt var blant de første som ble ofre for dette. De ble arrestert og deportert til gruvene på Sardinia. Slike deportasjoner var normalt for livstid, og fangene kunne heller ikke regne med å leve særlig lenge. Pontian valgte derfor den 28. september 235 å abdisere for at en ny pave skulle kunne velges. Han var den første pave som gjorde dette. Det er også første gang man har en sikker dato i forbindelse med en pave, datoer nevnt før dette er basert på senere gjetninger, men denne er knyttet til en religiøs fest og dermed klart fastslått. Det er forøvrig vanlig å omtale det som at han ble avsatt av keiseren; keiseren hadde ingen slik rett, ettersom det er et indrekirkelig spørsmål, men realiteten er like fullt at abdikasjonen var framtvunget av keiserens handling, og at han dermed kan sies å ha blitt avsatt.
For Bygd og By
For Bygd og By var et nynorsk ukeblad som kom ut fra 1912 til 1932.
Pontian
Pontifikat
Både Pontian og Hippolyt døde etter kort tid i gruvene. Det ble i ettertiden antatt at de ble forsont, enten i fengslet i Roma eller på Sardinia, noe som har ført til at Hippolyt til tross for skismaet ble helligkåret. Hippolyts skjebne er noe uklar, men Pontian skal ha blitt slått ihjel i november 235.
For Bygd og By
Det var kunstforlaget Munin som ga ut de første numrene. Fra 2. årgang til bladet ble lagt ned var Olaf Nordli utgivar.
Mange kjente nynorskbrukere var ledere for bladet: Kristoffer Oppdal, Oskar Braaten, Joh. B. Mikalson, Halfdan Asphaug, Ivar Høvik, Severin Eskeland, Hulda Garborg, Arne Falk og Anton Beinset.
Fylkesvei 5434
Fylkesveg 5434 går mellom Masfjordnes og Andvik i Masfjorden kommune. Veien er 7,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 374 (Hordaland).
RegionAir
RegionAir er et flyselskap baser i Gabon. Flyselskapet opererer med charter-flyvninger for selskaper i olje- og gassindustrien. Flyselskapet selger ikke billetter til allmennheten.
Norske Kvinnelige Juristers Forening
Norske Kvinnelige Juristers Forening (NKJF) er en norsk organisasjon for kvinnelige jurister. Den ble grunnlagt i 1947. NKJF var medlem av Norske Kvinners Nasjonalråd, og to av lederne i NKJF, Astri Rynning og Anna Louise Beer, ble også ledere i nasjonalrådet. Organisasjonen oppstod i en tid da kvinner var dårlig representert i de etablerte juridiske organisasjonene og ikke minst i advokat- og dommerprofesjonen, og har arbeidet både for likestilling innen juristprofesjonen og for å sette rettslige temaer av betydning for kvinner på dagsordenen. Organisasjonen utgir bladet Justine.
Tempelfly
Tempelfly (Dasypolia templi) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes over praktisk talt hele Norge, men bestandene svinger mye over tid.
Utseende
Et ganske stort (vingespenn 41 – 48 mm), kraftig, gulgrått eller olivengrått nattfly. Vingene er ganske tynt skjellkledte og litt gjennomsiktige. Kroppen og forvingen er gulgrå eller olivengrå, forvingen med tre sterkt tannete, mørke tverrstriper. De to innerste (mellomlinjene) avgrenser et trapesformet midtfelt som ofte er litt mørkere enn resten av vingen. Nyre- og ringmerkene er lyse og tydelige, men ringmerket er redusert til en liten, lys flekk. Bakvingen er lyst brungul, med en uklar, grå tverrlinje.
Levevis
Arten finnes helst i åpne områder. Larven lever først inne i stenglene og så i røttene på ulike planter i skjermplantefamilien, blant andre bjørnekjeks (Heracleum spp.), kvann (Angelica archangelica), sløke (Angelica sylvestris) og skvallerkål (Aegopodium podagricum). De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober før de overvintrer og flyr på ny i april – mai. Denne arten har store bestandssvingninger fra år til år og også over lengre tidsperioder.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa nord for Alpene, videre østover til Sibir. Den forekommer også i en del fjellområder i Sør-Europa. I Norge er den funnet over hele landet bortsett fra det nordligste og østligste Finnmark.
Pachylomera
Pachylomera er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.
Utseende
Store (28-40 millimeter), litt brede og flate, blankt svarte skarabider. Hodet er bredt skovlformet med butte tenner på forkanten. Pronotum er mye bredere enn langt og betydelig bredere enn dekkvingene, sterkt tilsmalnet foran med nesten rette sider og en tann i forhjørnet. Dekkvingene har grunne lengdefurer. Oversiden er noe ujevnt, fint punktert. Beina er ganske lange og kraftige, forbeina som vanlig hos Scarabaeini med reduserte føtter (tarser), leggene med kraftige tenner på yttersiden.
Levevis
Som de fleste Scarabaeini lever disse billenes larver på kuler av møkk som foreldrene har gravd ned.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika fra Sør-Afrika i sør til Kongo i nord.
Tinnkraft
Tinnkraft er et vannkraftverk i Atrå i Tinn kommune i Vestfold og Telemark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 59 meter i Gjøyst. Elven renner ut i Tinnsjøen.
Installert effekt er 2,4 MW fra to like francisturbiner. Årsproduksjon er 7 GWh.
Tinnkraft ble åpnet i 2008 som det første småkraftverket i Tinn. Det eies av lokale grunneiere.
Fallskjermlandebataljon i Russland
Fallskjermlandebataljonen (russisk:Парашютно-десантный батальон) er oppsatt for å kunne felle mesteparten av personell og utstyr i fallskjerm, og er en av to grunnleggende elementer i luftlandestyrkene. I sin basisstruktur er den ikke mye forskjellig fra en motorisert infanteribataljon. Forskjellen ligger i våpenoppsetningen, idet stormpanservognen BMD-serien brukes i stedet for BMP-serien. Bataljonen er lettere oppsatt en sin partner, stormlandebataljonen, og har en personellramme på 360 - 400 soldater.
Lensvik kirke
Lensvik kirke er en langkirke fra 1863 i Orkland kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer og har 230 plasser.
Emmy Noether
Amalie Emmy Noether (født 23. mars 1882 i Erlangen i Bayern i Tyskland, død 14. april 1935 i Bryn Mawr i Pennsylvania i USA) var en tyskfødt matematiker. Einstein skal ha sagt om henne at hun var en av de mest kompetente matematikerne som levde, og at hun var det mest signifikante matematiske geniet som var produsert siden kvinner fikk tilgang til høyere utdanning. Noether hadde en dyptgående innsikt som hun brukte til å utvikle elegante abstraksjoner.
Bakgrunn
Noether ble født i Erlangen i Tyskland, hvor faren var professor i matematikk. Hun hadde en yngre bror, Fritz Noether, som også var matematiker. I motsetning til mange andre store matematikere, viste ikke Noether noen særlig interesse for matematikk da hun var yngre. Som tenåring var hun mest interessert i musikk og dans.
Selv om Universitetet i Erlangen ikke tillot kvinnelige studenter på denne tiden, fikk Emmy lov til å følge undervisningen. I 1904 ble det endelig tillatt for kvinner å studere ved Universitetet i Erlangen, og da ble Emmy straks student i matematikk. Tre år senere tok hun doktorgraden med Paul Gordan som veileder.
Matematiker
Hun leverte en rekke viktige publikasjoner som ga henne et godt rykte. I 1915 flyttet hun til Göttingen, men Universitetet i Göttingen nektet å la henne undervise der. En av hennes kollegaer ved universitetet var den kjente matematikeren David Hilbert, og han annonserte kursene hennes i universitetets timeplan under sitt eget navn. Det oppsto flere stridigheter ved universitetet, men til slutt ble hun tatt opp som fullverdig medlem av fakultetsstaben i 1919.
I 1933 flyktet Emmy fra Tyskland. De nazistiske raselovene forbød henne å undervise ved universitetet. Hun slo seg ned i USA og begynte å undervise ved Bryn Mawr College. Hun døde her under mystiske omstendigheter i 1935. Emmy ble aldri gift, og hun hadde ingen slektninger i USA. Hennes yngre bror, Fritz Noether, flyktet fra det tyske Nazi-regimet til Sovjetunionen i 1934. Han ble skutt for anti-sovjetisk propaganda i 1941.
Brønnøy kirke
Brønnøy kirke er en korskirke i stein i nygotisk stil, gjenreist i 1870 med utgangspunkt i ei kirke fra 1200. (I noen kilder framstilles kirka som et nybygg fra 1870. )
Historie
Den første kirken på samme sted skal være fra slutten av 1100-tallet. Korveggen og inngangspartiet har en kjerne fra middelalderen. Kirken ligger rett sør for Brønnøysund sentrum, ved foten av Kirkehaugen. Det er gravlund i tilknytning til kirken (i øst og nordøst).
Den første kirken på stedet ble trolig reist i 1184 og kalt Bruneyar, senere nevnt i 1334 og i Aslak Bolts jordebok fra 1432. Brønnøy kirke har hatt brann to ganger etter lynnedslag: Første gang 17. oktober 1772, andre gang lille julaften 1866. Etter brannen i 1772 fikk den et tilbygg på nordsiden kalt Nykirken. I 1866 ble det store skader på deler av muren. Alt inventar gikk tapt ved brannen i 1866. Etter den siste brannen ble kirken modernisert basert på den tids byggeskikker. Den ble utvidet til korskirke ved tilføyelse av tverrarmer på 1800-tallet.
Kirken ble i 2008 åpnet for bruk igjen etter ti års restaurering.
Kirken ligger i Brønnøy kommune i Nordland, og hører til Sør-Helgeland prosti.
Tusenårssted
Kirken er sammen med Brønnøysund gamle kirkested Brønnøy kommunes tusenårssted.
Meta Velander
Meta Velander, offisielt Eva Margareta Kjellson, (født Velander 13. august 1924) i Djursholm, er en svensk skuespiller. Hun er siden 1949 gift med skuespilleren Ingvar Kjellson. Paret er bosatt i Djursholm nord for Stockholm.
Hun vokste opp på Kungsholmen, nær Rålambshovsparken og bodde der fram til hun fylte 21. Meta Velander begynte å spille teater allerede i skoletiden. Etter å ha gått på Dramatens elevskola 1947–1950 kom hun til Uppsala Stadsteater der hun var engasjert fram til 1957. Hun ble i 1960 engasjert ved Stockholms stadsteater der hun har medvirket siden det, med kortere opphold.
Meta Velander var «sommarpratare» i radioprogrammet Sommar på Sveriges Radio P1 1982 og 2010. Meta er en barndomsvenn av kollegaen Olof Thunberg.
Støkiometri
Støkiometri (fra gresk stoicheion, grunnstoff, og metron, mål) er læren om mengdeforhold i kjemiske reaksjoner.
Beregninger som tar hensyn til en reaksjons støkiometri behøves for eksempel når det er viktig å vite om en reaktant forbrukes 100 % eller å kunne forutse hvilket produkt som kommer til å bli dannet. En viktig del av støkiometrien handler altså om å balansere reaksjonsformler.
For eksempel reagerer, ved fullstendig forbrenning av metan, et metanmolekyl CH4 med to oksygenmolekyler O2 for å lage et karbondioksidmolekyl CO2 og to vannmolekyler H2O:
CH4 + 2 O2 → CO2 + 2 H2O
Om det ikke finnes nok oksygen, det vil si to oksygenmolekyler per metanmolekyl, kan fullstendig forbrenning ikke finne sted, og enten blir det igjen metan eller så dannes andre produkter, som for eksempel karbonmonoksid, CO, ifølge en annen reaksjon:
2 CH4 + 3 O2 → 2 CO + 4 H2O
Enken Ching
Enken Ching eller Zheng Shi (kinesisk: 鄭氏; pinyin: Zhèng Shì; kantonesisk: Jihng Sih; Ching Shih, Zheng Yi-Sao, Cheng I Sao; født 1775 i Guangdong, død 1844) var en berømt kvinnelig kinesisk pirat. Hun hadde på det meste rundt 1500 skip og ca. 80 000 mann under sin kommando. I 1801 giftet en piratkaptein ved navn Zheng (eller skrevet Cheng, eller Ching) seg med en ung prostituert og sammen bygde de opp en stor sjørøverflotilje. Kapteinen døde i 1807, og etterlot seg ektefellen, fra nå kalt enken Ching, i kommando.
Jiaqing-keiseren fordømte sjørøveriet i et skarpt edikt. I januar 1808 kom det til et mektig sjøslag utenfor Guangdongs kyst mellom den keiserlige flåte og piratene. Det endte med en stor seier for sjørøverne.
Etter en serie med ytterligere nederlag endret Qing-regjeringen sin politikk. De tilbød i 1810 enken Ching amnesti, noe hun tok imot. Hun levde så fredelig og uforstyrret i Guangzhou frem til hun døde som velhavende bestemor i 1844.
Hennes liv er blitt filmatisert: Singing behind the screens.
Mikhail Stasinopoulos
Mikhail Stasinopoulos (gresk: Μιχαήλ Στασινόπουλος; født 27. juli 1903 i Kalamata, død 31. oktober 2002 i Athen) var en gresk politiker. Han fungerte som president i Hellas mellom den 18. desember 1974 og 19. juni 1975.
Mikhail Stasinopoulos var også en produktiv forfatter. Hans litterære verk dukket først opp i bladet «Mousa» (Μούσα, «Musen») mellom 1920 og 1923. Han publiserte mange vitenskapelige artikler og litterære verk, samtidig som han oversatte poesi og prosa fra fransk til gresk. I 1968 ble han valgt til fullverdig medlem av akademiet i Athen. Både i 1969 og i 1970 ble han foreslått av daværende president René Cassin som kandidat til Nobelprisen i litteratur.
Rettspraksis
Rettspraksis er en samlebetegnelse på tidligere avgjørelser i de ulike domstolene og utgjør en av de sentrale rettskildefaktorene. Bakgrunnen for at rettspraksis har betydning i rettsanveldelsen er først og fremst tanken om at like tilfeller skal behandles likt, den tidligere avgjørelsen blir da ansett som et prejudikat.
I rettssystemer som er basert på civil law har rettspraksis normalt mindre betydning i forhold til rettssystemer som er basert på common law, hvor tidligere rettsavgjørelser vanligvis utgjør de sentrale grunnlaget for avgjørelsene. I civil law vil rettspraksis normalt brukes som et tolkningsmoment i tolkningen av en lovtekst, hvor man ser hvordan loven eller en lignende lov har blitt tolket tidligere.
Eksterne lenker
Case law
Corsica et Sardinia
Corsica et Sardinia var en provins i Romerriket som bestod av Korsika og Sardinia. Disse to øyene hadde vært under romersk kontroll siden 200-tallet f.Kr. da romerne vant dem i forbindelse med punerkrigene.