cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eric Gordon England
Tidlige år
Gordon England ble født i Argentina i 1891, sønn av britiske foreldre, George og Anne England. Han emigrerte til England i en alder av ti år og han ble først utdannet ved New College, Southport, så fra 1904 til 1906 på Framlingham College i Suffolk Han begynte deretter som lærling ved Great Northern Railways verksteder i Doncaster under W O Bentley.
Tidlig luftfart og seilfly
I 1908 forlot han jernbane for sin første jobb innen luftfart, som assistent for Noel Pemberton Billing som prøvde å etablere en startbane i Sør-Fambridge i Essex. Mens han arbeidet for Pemberton Billing møtte han José Weissig som konstruerte og bygde et haleløst seilfly, og England begynte som assistent for Weiss. Den 27. juni 1909 fløy England et av Weiss' glidefly (Olive etter en av Weiss fem døtre) ved Amberley Mount, Sussex, nåde en høyde på 30 meter. Det er det første registrerte seilfly, og er ansett for å startet sporten.
Flyver, konstruktør og ingeniør
. I 1911 lærte Gordon England seg å fly ved Bristol flyskole på Brooklands og han fikk flysertifikat etter tre timers instruksjon. Senere, i 1911 ble han med i Bristol Aeroplane Company som stabpilot, men ble snart anerkjent som konstruktør. En av hans første oppgaver var å konvertere en Bristol T-type dobbeldekker til et trekkfly som ble kalt Bristol Challenger-England. Denne konverteringen ble etterfulgt av tre dobbeltdekkere (G.E. 1, G. E. 2 og G. E. 3), alle konstruert av England. I august 1912 ble G. E. 2 fløyet av England i Military Aeroplane Trials på Larkhill. England forlot Bristolselskapet og i 1912 i samarbeid med James Radley bygde han Radley-England sjøfly. Det var det første tre-motors fly bygget i Storbritannia. England har også bygget og testet Lee-Richards ringformede endekker. Mellom 1913 og 1916 var han testpilot og konsulent for en rekke flykonstruktører, hovedsakelig på den engelske sørkysten, inkludert J. Samuel White and Company og White and Thompson.
I 1916 ble han fabtikkbestyrer for Fredrik Sage & Company som bygget - Short sjøfly og Avro 504K på lisens.
Motorsport, bilbygning og senere liv
I 1919 forlot Gordon England Fredrik Sage & Co til å bli konsulent, og begynte med motorsport. I 1922, sammen med sin far, George, ble han interessert i å bygge deler for Austin Seven sportsbiler ved hjelp av de ferdigheter som han hadde  fått med fly, han patenterte et nytt lett karosseri laget av kryssfiner. Et rammeverk dekket med tynne kryssfinerplater. I 1925 deltok han i 24-timersløpet på Le Mans løp ved å bruke en av sine egne konstruksjoner, men han klarte ikke å fullføre. I 1927 var over 20 000 Austin Seven blitt bygget med deler fra England. Han stiftet selskapet Gordon England (1929) Ltd. men med økning i bruken av metallskrog ble firmaet til slutt stengt i 1930.. England ble leder av avdeling for smøremidler ved ved Vacum Oil Company 1930-1935.
England døde i februar 1976.
Halina Kołdras
Halina Kołdras (født 15. mai 1958) er en polsk landhockeyspiller.
Hun representerte Polen under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor laget hennes ble nummer 6 (sisteplass).
Ceratispa
Ceratispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Middeslsstore (9 - 13 millimeter), avlange og slanke, ganske flate, brungule til svarte bladbiller, ofte med metallisk glans. Antennene er noe lengre enn hode + pronotum med 11 ledd. Hodet har en forlenget "snute" mellom antennefestene. Pronotum er trapesformet med rundet forkant, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede (langt tilspisset bak), med 8-10 rader av fine punkter og én opphøyd lengderibbe. Beina er temmelig korte.
Levevis
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne artens vertplanter er ukjente, men mange andre Cryptonychini er knyttet til palmer.
Utbredelse
Artene lever på Ny-Guinea.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Filosofiåret 1723
Filosofiåret 1723 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1723.
Andreas Vik Haugen
Andreas Vik Haugen (født 13. juli 1994) er en norsk universitetslektor og politiker.
Akademisk virke
Haugen er utdannet lærer og jobber som universitetslektor ved Universitetet i Sørøst-Norge. I 2023 ledet han et prosjekt for reutgivelse av romanen Odd Lyng, skrevet av kvenen Alf Martin Jæger i 1924. Den nye utgaven skal også gis ut på kvensk.
Spiseforstyrrelser
Fredriksstad Blad omtalte i 2014 hans spiseforstyrrelse. NRK-programmet Puls dekket også temaet, med senere omtaler i VG, Aftenposten, Dagsavisen og av organisasjonen ROS – rådgivning om spiseforstyrrelse.
Homofili i idretten
Han valgte i 2019 å stå fram som homofil fotballspiller med leserinnlegg i Fredriksstad Blad. Leserinnlegget ble gjengitt i TV 2, VG, Bymagasinet og i podkast.
For sitt arbeid for skeives rettigheter ble Andreas Haugen tildelt Fredrikstad Pride hederspris i 2019.
Politisk karriere
Haugen ble satt opp på femteplass på Drammen Rødts liste til kommunestyrevalget 2023.
Lynchburg (Virginia)
Lynchburg er en by i den amerikanske delstaten Virginia. Byen ligger ved James River ved foten av Blue Ridge Mountains. Ved folketellingen i 2010 hadde Lynchburg 75 568 innbyggere. Lynchburg utgjør sentrum i et storbyområde med rundt 250 000 innbyggere; nærliggende byer er Roanoke, Charlottesville og Danville.
Det finnes en rekke høyere utdannelsesinstitusjoner i byen, deriblant Liberty University. Andre store, private arbeidsgivere finnes innen helse-, energi- og finanssektorene.
Lynchburg er forbundet med motorveiene U.S. Route 29, 501 og 221 i nordlig–sørlig retning samt U.S. Highway 460 i østlig–vestlig retning. Lynchburg har også jernbaneforbindelse med både langdistanse- og høyhastighetstog.
Eeva Kalli
Eeva Kalli (født 10. januar 1981 i Kiukais) er en finsk politiker for Centern. Hun har vært medlem av Finlands riksdag siden 2019.
Framtiden är vår: sånger till Vietnam
Framtiden är vår: sånger till Vietnam er et musikkalbum utgitt av De förenade FNL-grupperna i Sverige i 1974, på gruppenes plateselskap Befria Södern.
Under Vietnamkrigen arbeidet de svenske FNL-gruppene for å utvikle støtten til FNL og Vietnam og styrke motstanden mot USA, som de mente førte en imperialistisk krig. Som en del av aktiviteten ble det startet sanggrupper som underholdt ved møter og demonstrasjoner. Dette skjedde blant annet i Stockholm og i Göteborg. Framtiden Är Vår - Sånger till Vietnam er det femte albumet produsert av sanggruppene.
Det siste sporet på plata er den svenske versjonen av FNLs «nasjonalsang»: Befria Södern (på vietnamesisk Giài phóng mién Nam).
Nino Haratischwili
Nino Haratischwili (georgisk: ნინო ხარატიშვილი)(født 1983) er en georgisk-tysk regissør, dramatiker og forfatter. Hun har mottatt mange priser for sine skuespill, iscenesettelser og bøker, men det var romanen Det åttende livet (til Brilka) som gjorde henne verdensberømt. Den er skrevet på tysk, er oversatt til flere språk, og er også dramatisert.
Liv
Haratischwili er født og oppvokst i Tbilisi. Der gikk hun på en tysk skole, med mange unge og engasjerte lærere som underviste på tysk og lærte barna om tysk kultur. Fra hun begynte å skrive tekster i tolvårsalderen, skrev hun dels på georgisk, dels på tysk.
Da Sovjetunionen kollapset, ble de økonomiske forholdene i Georgia svært vanskelige. Haratischwilis mor lyktes i å finne arbeid i Tyskland, og reiste dit med datteren, som gikk på skole der i nærmere to år, fra hun var 12 til hun var 14 år. Deretter reiste hun tilbake til Georgia og gikk på en eksperimentell videregående skole. I 1998 startet hun en tysk-georgisk friteatergruppe, «das Fliedertheater» (Syrinteateret). Frem til hun flyttet til Tyskland i 2003, skrev og regisserte hun stykker for denne teaterguppen. De opptrådte hovedsakelig i Georgia, men hadde også gjestespill i Tyskland.
Etter videregående skole studerte hun filmregi ved den statlige skolen for film og teater i Tbilisi, men følte at teaterregi passet hennes temperament bedre. Filmarbeidet gikk for langsomt. Hun forlot Georgia og teatergruppen og reiste tilbake til Tyskland. Der studerte hun teaterregi ved Hochschule für Musik und Theater Hamburg i perioden 2003–2007. Etter hvert begynte hun å tenke og skrive på tysk. I 2006 skrev hun Z, sitt første profesjonelle skuespill på tysk. Bortsett fra enkelte blogginnlegg og artikler på georgisk, har hun etter 2006 utelukkende skrevet på tysk. Hun er ofte blitt spurt om hvordan det er å skrive på et språk som ikke er hennes opprinnelige morsmål. I et intervju svarte hun at hun blir mer eksperimentell og leken når ordene og setningene ikke bare glir uten at man behøver å tenke over språket.
Hun bor (pr. 2022) i Tyskland og arbeider som frilans dramatiker, teaterregissør og forfatter. I 2012 ble hun tysk statsborger.
I studieåret 2021/2022 hadde Haratischwili et æresdosentur ved Hochschule RheinMain. Høyskolen har i mange år invitert en forfatter årlig som skolens «poetikdozent». Dosenturet er opprettet i samarbeid med Landeshauptstadt Wiesbadens kulturkontor. Gjennom året innebærer stillingen poetikk-diskusjoner, opplesninger og foredrag.
Forfatterskap og bibliografi
"«Folk tenker alltid at når du skriver, dreier alt seg om deg selv. Forfatteren Daniel Kehlmann sier han er glad for at han ikke trenger å forholde seg til seg selv, han kan lyve, leke, forføre. Sånn føler jeg det også. Det er virkelig befriende noen ganger. (Nino Haratischwili i intervju med Hamburger Abendblatt i 2010)"
Allerede mens hun studerte teaterregi i Hamburg skrev og regisserte hun skuespill.
I 2014 fikk Haratischwili sitt store, internasjonale gjennombrudd med romanen Das achte Leben (Für Brilka) (norsk: Det åttende livet (Til Brilka). Boken er ifølge en anmeldelse «en blodig og frodig slektskrønike fra Stalins fødeland», og Haratischwili blander det personlige og det universelle ved å fortelle historiene til individer som har fått livet påvirket av hendelsene som rystet Øst-Europa på 1900-tallet. Ifølge nettstedet til hennes tyske forlag (udatert), Frankfurter Verlagsanstalt (FVA), er boken allerede oversatt til 25 språk. Det åttende livet (til Brilka) utkom på norsk i 2021, oversatt av Ute Neumann. En av de norske anmelderne skrev at det merkes at Haratischwili også er dramatiker: «Det merkes at hun også er dramatiker, for her er melodrama, lavmælte og høyrøstede scener og tekster og fortellinger i mange lag». Dette, og skrivestilen med mange dialoger, har fått teaterfolk til å dramatisere den omfattende romanen (rundt 1150 sider). I 2017 ble boken dramatisert av Emilia Heirich, Julia Lochte og Jette Stockel, og den fem timer lange forestillingen hadde premiere på Thalia Theater i Hamburg i april 2017. Regien var ved Jette Stockel. Forestillingen var på turné og ble spilt både i St. Petersburg, Tbilisi og Berlin. Kritikkene var gode, også for teaterversjonen av Das achte Leben (Für Brilka).
Romaner
Haratischwili har også skrevet noveller og kortere historier.
Teaterstykker/regi (utvalg)
Årstall viser til uroppføring av stykket:
Asbestodden
Asbestodden er en odde og et slettelavland helt innerst i Recherchefjorden, i den vestre fjordbotnen kalt Vestervågen, nord i Wedel Jarlsberg Land på Spitsbergen, Svalbard. Odden ligger rett nord for, og under det massive Observatoriefjellet (576 m) som skiller Chamberlindalen i vest fra Recherchebreen i øst (breen munner ut i Fagerbukta øst for Asbestodden). I vest ligger øya Reinholmen ute i Vestervågen. Landformen går i ett med Rubypynten umiddelbart i øst som er en forlengelse av Asbestodden, hvor altså Vestervågen og Fagerbukta avgrenser dette samlede utspringet.
Odden har navn etter mineralet asbest som finnes utvinnbart her.
På Asbestodden ligger flere kulturminner. Camp Asbestos var en hytte som ble bygd for Northern Exploration Company (NEC) i 1921 av konsul Carl Sæther fra Tromsø. Den var sommerbygd og forsvant relativt raskt, mens et hus fra 1918 tilhørende konkurrenten A/S Kulspids fortsatt stod relativt intakt så sent som på 1960-tallet. I årene 1918–1922 var det hard strid mellom de to selskapene om rettighetene til asbestforekomsten her.
Like sør for hytta ligger en hvalfangststasjon fra 1600-tallet, og en del gravfelt. Det var engelske hvalfangere som etablerte seg i dette området.
Anne Kalmari
Anne Inkeri Kalmari (født Leinonkoski; 20. april 1968 i Kivijärvi) er en finsk politiker for Centern. Hun har vært medlem av Finlands riksdag siden 2007.
Elvegata (Trondheim)
Elvegata er en gate ved Kalvskinnet i Midtbyen i Trondheim som går vestover som en fortsettelse av Bispegata og langs med elven frem til Erling Skakkes gate. Den fungerer som både gjennomfartsvei og adkomstvei til gatens adresser og tilstøtende gater.
Gaten fikk sitt navn i 1868 og ble oppkalt etter Nidelva, som gata går parallelt med på toppen av elveskråningen. Elvegata er preget av leiegårder langs den nordlige delen vest for den tilstøtende Kalvskinnsgata, hvor flere av disse er i jugendstil. Mot sør mellom gata og elva er det eneboligbebyggelse fra ulike byggeår. Partiet fra Gangbrua ved elva og opp mot Elvegata er en gangvei som går under navnet Gangbrubakken og som tidligere var regnet som en del av Kalvskinnsgata, men som nå har adresser som er matrikulert til Elvegata.
Elvegata var opprinnelig en dekket ferdselsåre langs festningsvollen som forbandt de ulike bastionene langs elva med hverandre. Den gikk tidligere under navnet Mælan.
Moussa N’Diaye
Moussa N'Diaye (født 18. juni 2002) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Reservoaringeniør
Reservoaringeniør er en yrkestittel for en person som arbeider med å analysere, planlegge og drifte et petroleumsreservoar. Fagfeltet kalles reservoarteknologi eller reservoarteknikk og inngår som en del av petroleumsteknologi.
Mens geologer er ansvarlig for å beskrive i hovedsak statiske egenskaper til reservoaret, vil reservoaringeniører ha som oppgave å studere den dynamiske utviklingen til reservoaret, som endringer i trykk og væskeforhold over tid. En viktig oppgave er å optimalisere produksjonen fra feltet.
Arbeidsoppgaver
En reservoaringeniør vil typisk arbeide i en gruppe av personer med ulik fagbakgrunn, som sammen har ansvaret for å kartlegge, planlegge og drifte et felt. I tillegg til reservoaringeniører kan en slik gruppe inneholde geologer, geofysikere, petrofysikere, brønnteknologer og boreingeniører.
I Norge arbeider de fleste reservoaringeniører på land. Arbeidsplass kan være et gass- eller oljeselskap, et konsulentselskap eller Oljedirektoratet.
Oppgavene til en reservoaringeniør er svært varierte og kan inkludere
Dynamiske endringer som studeres av en reservoaringeniør skjer typisk på en tidsskala av lengde måneder eller år. I motsetning til dette vil en brønnteknolog ofte arbeide med dag-til-dag-optimalisering av produksjonen.
Utdanning
Reservoarteknologi undervises som en grein av petroleumsteknologi.
I Norge blir utdanning til reservoaringeniør gitt ved universitetet i Bergen, universitetet i Stavanger og ved NTNU i Trondheim. Mange reservoaringeniører har utdanning i tilstøtende realfag eller ingeniørfag, for eksempel høyere utdanning i matematikk, fysikk eller kjemi.
Faglige organisasjoner
Society of Petroleum Engineers (SPE) er en organisasjon som på verdensbasis arbeider for fagfeltet petroleumsteknologi og som interesseorganisasjon for medlemmene. Foreningen har lokale avdelinger i Stavanger, Oslo, Bergen, Trondheim og Nord-Norge.
En annen medlemsorganisasjon som omfatter reservoaringeniører er European Association of Geoscientists and Engineers (EAGE).
Tashreeq Morris
Tashreeq Morris (født 13. mai 1994) er en sørafrikansk fotballspiller.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det sørafrikanske U23-landslaget.
Mark English
Mark English (født 18. mars 1993 i Letterkenny) er en irsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i 800 meter. Under EM i friidrett innendørs 2015 i Praha tok han sølv bak Marcin Lewandowski.
Idrettskarriere
English deltok på 1000 meter ved Ungdoms-OL 2010 i Singapore, der han kom på 8.-plass. I 2012 deltok han ved junior-VM i friidrett 2010, der han løp på 1:46,02 i finalen på 800 meter, og endte på 5.-plass.
Han deltok i to øvelser ved U23-EM i friidrett 2013 i Tammerfors. Individuelt deltok han på 800 meter, men ble slått ut i innledningsheatet der han løp på 1:49,65. I tillegg deltok han på det irske stafettlaget på 4 x 400 meter, men de kom nest sist i sitt innledningsheat, og gikk ikke til finalen. Han deltok også ved VM i friidrett 2013, der han fikk 21. beste tid i innledningsheatet, og gikk ikke videre til semifinalene.
Ved VM i friidrett innendørs 2014 deltok han på 800 meter. Han løp på 1:47,60 i innledningsheatet, som var 12. beste tid, og gikk dermed ikke videre til finalen. Irland deltok i First League ved Leg-EM i friidrett 2014, og English vant her 800 meter, som ga Irland 12 poeng i lagkonkurransen. Irland kom på 7.-plass sammenlagt, og beholdt med det plassen sin i First League. I august deltok han ved EM i friidrett 2014, der han finn bronse på 800 meter, bak de to polske løperne Adam Kszczot og Artur Kuciapski. Han representerte også Europa ved Verdenscupen i friidrett 2014 i Marrakech i Marokko, der han kom på 4.-plass på 800 meter.
I mars 2015 deltok han ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha. Her løp han inn til 2.-plass i finalen, kun slått av polske Marcin Lewandowski. I juni deltok han også ved Lag-EM i friidrett 2015, der han kom på 2.-plass på 800 meter, bak İlham Tanui Özbilen, og han deltok også på Irlands stafettlag på 4 x 400 meter, som kom på 3.-plass i denne øvelsen.
Ved U23-EM i friidrett 2015 i Tallinn nådde han finalen på 800 meter, og endte der på 8.-plass med tiden 1:50,42. Han deltok også ved VM i friidrett 2015, og til tross for at han løp på 1:45,55 i semifinalen ble han ikke kvalifisert til finalen. På 4 x 400 meter i VM løp Irland på 3:01,26 i innledningsheatet, men gikk ikke videre til finalen. Tiden var ny nasjonal rekord.
Markus Lohi
Markus Samuli Lohi (født 16. juni 1972 i Haukipudas) er en finsk politiker for Centern. Han har vært medlem av Finlands riksdag siden 2011.
Keagan Dolly
Keagan Larenzo Dolly (født 22. januar 1993) er en sørafrikansk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det sørafrikanske U23-landslaget.
Maphosa Modiba
Maphosa Modiba (født 22. juli 1995) er en sørafrikansk fotballspiller.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det sørafrikanske U23-landslaget.
Česká Lípa
Česká Lípa er en by i regionen Liberec i Nord-Böhmen i Tsjekkia. Den har 36,740 innbyggere (2022). Česká Lípa har Molde som norsk vennskapsby.
På verdens tak
På verdens tak er et musikkalbum med Benny Borg og Kirsti Sparboe, utgitt i 1974.
Shut In
Shut In er en canadisk-fransk psykologisk thriller fra 2016. Filmen er regissert av Farren Blackburn, skrevet av Christina Hodson, og har Naomi Watts, Oliver Platt, Jacob Tremblay, Charlie Heaton og David Cubitt i hovedrollene.
Filmen forventes å ha kinopremiere i USA høsten 2016.
FARICE-1
[[Fil:FARICE-1-map.png|right|thumb|185px|Sjøkabelnettet i rødt.
1 Seyðisfjörður, 2 Reykjavík, 3 Funningsfjørður, 4 Tórshavn, 5 Dunnet og 6 Edinburgh]] FARICE-1 er en sjøkabel som siden 2004 har forbundet datatrafikk og telekommunikasjon fra Island og Færøyene med Skottland.
Egrett
Egrett (også skrevet aigrette) er en buskformet bunt av fine ryggfjær fra hvite hegrearter, brukt som hodepynt ved å festes til hatt eller selskapsfrisyre.
Egretter forekom særlig på slutten av 1700-tallet og fra 1890-årene frem til den første verdenskrig.
Filosofiåret 1733
Filosofiåret 1733 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1733.
Boško Balaban
Boško Balaban (født 15. oktober 1978) er en kroatisk tidligere fotballspiller sist spilte for Selangor FA. Han spilte som spiss, og har også spilt for Dinamo Zagreb, Aston Villa og Club Brügge i løpet av sin karriere.
Stor-Malmö
Stor-Malmö (eller Stormalmö) er en byregion i Sverige. Den ligger sørvest i Skåne län og omfatter byene Malmö og Lund og de omliggende kommunene. Fra og med 2005 ble kommunene Eslöv, Höör og Skurup innlemmet i regionen.
Per 31. desember 2015 hadde Stor-Malmö 695 430 innbyggere.
Referanser
List of metropolitan areas in Sweden
Effervesens
Effervesens kan observeres når man åpner en beholder med kullsyreholdige væsker, som brus eller champagne. De synlige boblene er dannet av at de oppløste gassene, som tidligere ikke var synlige i væsken, frigjøres og slipper ut.
Olanrewaju Durodola
Olanrewaju Durodola (født 1. oktober 1977) er en nigeriansk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen tungvekt. Durodola har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Nigeria under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i første runde av Osmay Acosta fra Cuba i vektklassen Tungvekt.
Thomas Barth
Thomas «Tom» Fredrik Weiby Barth (født 18. mai 1899 i Bolsøy, død 25. mars 1971 i Oslo) var en norsk geolog.
Han vokste opp i Alta og Trondheim. Etter examen artium 1918 studerte han ved NTHs berglinje ett år og var i praksis ved Kongsberg Sølvverk en tid. I 1919 startet han studier ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania, oppnådde cand.real. 1923 på en avhandling om kalksteinen ved Kristiansand. Han mottok dr.philos. 1927 etter å ha vært i forskergruppen til Victor Goldschmidt ved Kjemisk institutt (UiO) 1924–27. Avhandlingen var om pegmatitten i Finnmark.
Etter studiene var han assistent ved Technische Hochschule Berlin ett år, så privatdosent ved Universitetet i Leipzig ett år. Barth ble i 1930 den andre mottaker av Reuschmedaljen fra Norsk geologisk forening. I 1929 reiste han med Rockefeller-stipend til Geophysical Laboratory ved Carnegie Institute i Washington D.C. og ble til 1936. Han returnerte til dosentstilling innen krystallografi, mineralogi og petrografi ved Universitetet i Oslo i 1936, og ble umiddelbart innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Under den andre verdenskrig ble han arrestert, og efter dette dro han til USA som professor i geokjemi ved University of Chicago 1946–49. Vel hjemme fortsatte han som professor og bestyrer for mineralogisk-geologisk institutt ved Universitetet i Oslo frem til 1966, kun avbrutt av gjesteprofessorat ved University of Chicago og Stanford University 1960 og universitetet i Cape Town 1963. Han var æresdoktor ved flere læresteder og mottok sin St. Olavs Orden i 1969. Bysten utenfor mineralogisk-geologisk museum i Oslo er av Arne Durban.
Han var sønn av ingeniør Thomas Fredrik Weiby Barth (1870–1953) og bror til zoologen Edvard K. Barth. Thomas Barth giftet seg med Randi Thomassen (1902–80). Sosialantropologen Fredrik Barth er deres sønn, mens datteren Tone (1924–80) var gift med Terkel Rosenqvist og senere Vidkunn Hveding.
Mikhajlovskij-slottet
Mikhajlovskij-slottet (Миха́йловский за́мок, Mikhájlovskij zámok), også kalt Ingeniør-slottet (Инженерный замок, Inzjenernyj zamok), er en tidligere kongelig residens i det historiske sentrum av St. Petersburg i Russland. Mikhajlovskij-slottet ble bygget som residens for Keiser Paul I av arkitektene Vincenzo Brenna og Vasilij Bazjenov i 1797-1801. Dette slottet ser annerledes ut fra forskjellige sider, siden arkitektene har brukt forskjellige arkitektoniske stiler som fransk klassisisme, italiensk renessanse og gotisk arkitektur.
Mikhajlovskij-slottet ble bygget sør for sommerhagen og erstattet et mindre slott av tømmer. Paul I likte seg ikke i Vinterpalasset hvor han aldri følte seg helt trygg for intriger og drapsforsøk, og fikk derfor bygget en ny kongelig residens. Han var svært fascinert av middelalderen, og det nye slottet ble derfor utformet som en «ridderborg» rundt en åttekantet gårdsplass. Det fikk avrundede hjørner med kanaler på alle fire sider, der Mojka, Fontanka og de to nye kanalene Kirke-kanalen og Søndags-kanalen gjorde at slottsområdet ble en kunstig øy som bare kunne nås via en vindebro.
Jacob Rasch
Jacob Rasch (født 27. desember 1669, død 1. oktober 1737) var en norsk skolemann og rektor ved Oslo katedralskole fra 1706 til sin død.
Mikhajlovskij-slottet
Byggearbeidene begynte 26. februar 1797 og slottet ble offisielt åpnet på mikkelsmess den 8. november 1800 (alle datoer oppgitt i den julianske kalenderen brukt i Russland på den tiden). Innvendig ble imidlertid ikke slottet klart før i mars 1801. I 1800 fikk slottet en stor rytterstatue i bronse satt opp foran seg, denne var designet i Peter den stores levetid og fullført i 1747 av Bartolomeo Rastrelli. Paul I bestemte at sokkelen på statuen skulle få inskripsjonen «fra oldebarn til oldefar» med relieffer med scener fra de russiske seirene over Sverige under den store nordiske krig.
Jacob Rasch
Rasch anses som en av de mer markante rektorene ved katedralskolen, han var språkkyndig, hadde mange interesser og var dyktig i arbeidet med skolens økonomi og administrasjon.
Mikhajlovskij-slottet
Paul I ble drept den 12. mars 1801 i sitt eget soverom, bare 40 dager etter at han flyttet inn i Mikhajlovskij-slottet. En gruppe avsatte offiserer stod bak, ledet av Levin August von Bennigsen. Disse prøvde å tvinge keiseren til å underskrive en abdikasjonserklæring, men da Paul nektet ble han hugget med sverd, kvalt og trampet til døde. Han ble etterfulgt av sønnen Aleksander, som også oppholdt seg i Mikhajlovskij-slottet. Aleksander fikk beskjeden om farens død av grev Nikolaj Zubov, en av de som deltok i keiserdrapet.
Jacob Rasch
Rasch var gift to ganger, første gang med Anna Dorothea Weyer (1673–1717), datter av borgermesteren i Skien Hercules Weyer og hans ektefelle, og andre gang med Anna Deichman (1700–1754), datter av biskop Bartholomæus Deichman.
Mikhajlovskij-slottet
Etter Pauls død flyttet keiserfamilien tilbake til Vinterpalasset, og Mikhajlovskij-slottet ble slående ubrukt. I 1823 ble det overdratt til Hærens ingeniørskole, og det ble heretter kjent som Ingeniør-slottet. Blant de kjente studentene ved ingeniørskolen var forfatteren Fjodor Dostojevskij.
Little Dorrit (film, 1920)
Little Dorrit er en britisk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Sidney Morgan. Filmen er basert på Charles Dickens roman Lille Dorrit fra 1857.
Mikhajlovskij-slottet
Tidlig på 1990-tallet ble Mikhajlovskij-slottet overført til Det russiske museet. Det brukes nå som portrettgalleri, med offisielle portretter av russiske kongelige og andre berømtheter fra slutten av 1600-tallet til tidlig på 1900-tallet.
Little Dorrit (film, 1920)
Det meste av filmen har gått tapt. Kun 18 minutter er bevart.
Jacob Rasch
Jacob Rasch og Anna født Deichmans datter, Edel Margrethe Rasch (1728-1795), var gift med Bartholomæus Herman Løvenskiold, Borgestad gård. Alliansevåpen for Rasch og Deichman fikk Løvenskiold malt på kirkestoler i Solum kirke og Mælum kirke.
Dino Drpić
Dino Drpić (født 26. mai 1981) er en kroatisk tidligere fotballspiller som spilte for Dinamo Zagreb. Han spiller som forsvarsspiller, og har også spilt for HNK Rijeka, AEK Athen og Karlsruher SC i løpet av sin karriere.
William Hobson
William Hobson (født 26. september 1792, død 10. september 1842) var den første guvernør av New Zealand og medforfatter av Waitangitraktaten.
Tidlige liv
Hobson ble født i Waterford i Irland som sønn av advokat Samuel Hobson. Noen kilder refererer til 1793 som hans fødselsår. Han gikk inn i Royal Navy den 25. august 1803 som en «second-class volunteer». Han tjenestegjorde under Napoleonskrigene og var senere involvert i undertrykkelsen av karibiske pirater. Han ble sjøkadett i 1806 og omtrent syv år senere var han en premierløytnant. Han ble forfremmet til kommandørkaptein i mai 1824. I desember 1834 fikk han et oppdrag fra Lord Auckland til Øst-India på HMS «Rattlesnake».
I 1836 ble han beordret til Australia og ankom Hobart den 5. august 1836 og Sydney 18 dager senere. Den 18. september 1836 forlot HMS «Rattlesnake» Port Phillip District (senere Melbourne) for å bringe kaptein Lonsdale og andre tjenestemenn til den nye kolonien. I løpet av de neste tre månedene utførte Hobson og hans offiserer en grundig kartlegging av Port Phillip, der den nordlige del av denne, etter anbefaling av guvernør Sir Richard Bourke, ble kalt Hobson's Bay, etter Hobson. Hans skip var involvert i opprettelsen av Williamstown. Han ble tilbudt stillingen som Superintendant av Bombay Marine med en lønn på 2000 pund per år, men han hadde en forkjærlighet for Australia og var en kandidat til guvernør i Port Phillip, selv om lønnen ikke var forventet å være mer enn 800 pund per år.
New Zealand
I 1837 seilte han til Bay of Islands i New Zealand, som svar på en forespørsel om hjelp fra James Busby, en brite som følte seg truet av krigene mellom maoristammene. Han ankom 26. mai 1837, og bidro til å redusere spenningene. Da han returnerte til England i 1838 leverte han en rapport om New Zealand, der han foreslo at britisk suverenitet burde bli etablert over New Zealand, på samme måte som Hudson Bay Company i Canada.
Viseguvernør på New Zealand
På den tiden anerkjente den britiske regjeringen suvereniteten til maorifolket, representert i Declaration of Independence of New Zealand av oktober 1835, som hadde blitt organisert av Busby. Hobson ble utnevnt til viseguvernør under guvernør i New South Wales, Sir George Gipps (ratifisert 30. juli 1839) og den britiske konsul til New Zealand (bekreftet 13. august 1839). Han ble utstedt med detaljerte instruksjoner via Lord Normanby 14. august 1839, som ga grunner for intervensjon i New Zealand og informasjon for kjøp av land ved «rettferdige og likeverdige kontrakter». Landområdene ble senere solgt videre til nybyggere med fortjeneste for å dekke videre drift.
Hobson ankom Bay of Islands den 29. januar 1840 (som er feiret som Auckland Anniversary Day) med en liten gruppe tjenestemenn, som inkluderte en ledergruppe som besto av kolonisekretær Willoughby Shortland, kolonikasserer George Cooper og statsadvokat Francis Fisher. Den lovgivende forsamlingen besto av de ovenfor nevnte tjenestemenn og tre fredsdommere.
Waitangitraktaten
Hobson satte nesten umiddelbart etter ankomsten sammen Waitangitraktaten, sammen med sin sekretær James Freeman og Busby. Etter innhenting av signaturer ved Bay of Islands, reiste han til Waitemata Harbour for å få flere signaturer og undersøke et egnet sted for en ny hovedstad (han sendte også assisterende landmålergeneral William Cornwallis Symonds til de andre områdene for å få flere signaturer). Etter å ha fått et slag 1. mars 1840 ble han tatt tilbake til Bay of Islands, der han kom seg nok til å fortsette arbeidet.
New Zealand Companys nybyggere i Port Nicholson, det senere Wellington, bygget opp en ny by under flagget til et selvstendig New Zealand. Som svar på at nybyggerne utropte en republikk, erklærte Hobson 21. mai 1840 britisk suverenitet over hele New Zealand. Dette skjedde til tross for at traktaten ikke hadde et ferdig underskrevet. Han sendte Willoughby Shortland og noen soldater til Port Nicholson den 25. mai 1840, og rådet av bosettere ble oppløst. Deres leder, William Wakefield, reiste senere til Bay of Islands for å avgi troskap til kronen. Hans forslag til å gjøre Port Nicholson hovedstaden ble forkastet til fordel for Hobsons plan for en ny by ved Waitemata Harbour, som skulle bli kalt Auckland etter Jarlen av Auckland.
11. juli 1840 ankom den franske fregatt L'Aube Bay of Islands på vei til Banker Peninsula som en del av oppgjørsplanen til Nanto-Bordelaise Company. Hobson sendte straks to magistrater til området for å etablere det britiske krav på suverenitet ved å avholde domstoler.
Mot slutten av 1840 sendte Port Nicholson-bosettere ut et opprop til Dronning Victoria hvor de ba om at Hobson ble sparket for sin behandling av dem. Hobson svarte 26. mai 1841 til utenriksministeren.
Guvernør av New Zealand
I november 1840 undertegnet dronningen et Royal Charter for at New Zealand skulle bli en kronkoloni adskilt fra New South Wales. Hobson ble tatt i ed som guvernør og øverstkommanderende 3. mai 1841.
Hobson fikk en nytt slag og døde 10. september 1842, før han ble tilbakekalt fra tjenesten. Han ble gravlagt i Symonds Street cemetery i Auckland.
Kilder
URL: http://www.dnzb.govt.nz/
Dictionary of New Zealand Biography siterer:
Abbubaker Mobara
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det sørafrikanske U23-landslaget.
Jakub Brabec
Jakub Brabec (født 6. august 1992) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for den greske klubben Aris Thessaloniki.
Landslaget
29. mars 2016 fikk han sin første landskamp for mot.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Sykling under Sommer-OL 2016 – Fellesstart kvinner
Kvinnenes fellesstart i sykkel under Sommer-OL 2016 foregikk den 7. august 2016.
Løypa var 136,9 km lang, og startet ved Copacabana-fortet, og gikk deretter vestover langs kysten via Ipanema og Barra da Tijuca. Deretter startet to 27,4 km lange runder (Circuito Grumari) med to stigninger (Grumari og Grota Funda), og to kilometer med brostein. Så vendte løypa tilbake østover forbi Barra da Tijuca. Deretter var det en runde på 25,5 km i Circuito Vista Chinesa med to stigninger. På toppen var det under 15 km til mål på Copacabana.
Lebo Mothiba
Lebogang Mothiba (født 28. januar 1996) er en sørafrikansk fotballspiller som spiller for den franske klubben RC Strasbourg.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i gruppespillet med det sørafrikanske U23-landslaget.
Olympia (London)
Olympia er et utstillings-, tilstelnings- og konferansesenter i West Kensington, London, England.
Olympia ha vært åsted for en rekke internasjonale handels- og forbrukerutstillinger, konferanser og arrangementer.
Den nærmeste jernbanestasjon ligger i Kensington (Olympia) som er både en London Overground-stasjon og en jernbanestasjon. De nærmeste metrostasjonene er Barons Court, Hammersmith, Shepherd's Bush og West Kensington. Den direkte sidelinjen, District Line går bare i helgene.
Konstruksjon
Olympia Londons historie begynte i mai 1884 da John Whitley etablerte National Agricultural Hall Company med sikte på bygging og drift av landets største innelukkede messeområde. Det ble åpnet 26. desember 1886 som National Agricultural Hall, men skiftet snart navn til Olympia i tråd med sine idealer og mål. Det ble bygget av Andrew Handyside and Company i Derby og dekker et område på 4 dekar (om lag 16 000 m².)2 ) . Den store hallen ble sagt å være den største bygningen i Storbritannia som var dekket av ett eneste spenn av jern og glass.
Olympia London er nå ett av fire områder for messer og konferanser. Det er flere utstillingsområder: Olympia Grand (19 325 m²). Olympia National (8 730 m²), Olympia Central (tidligere to) (7 850 m²) og Olympia West (7 688 m²).
Taket på hallen ble reist i løpet av tolv uker midtvinters i 1885. Patentvinduene var uten kitt for å sikre fri utvidelse og sammentrekning. 2 500 vindusruter av kvart tommers glassplater. Glasset ble først byttet ut i 1991 med et forseglet varmebehandlet solreflekterende glass.
Det er en legende som omgir «Prince' s Apartments», som er en suite beliggende på nordsiden av hallen over to etasjer. Denne suite er vist på den opprinnelige tegningen under dette navnet. Historien går på at suiten ble brukt av Edward, Prinsen av Wales (og fremtidige Kong Edward VII) for hans amorøse forbindelser. Før han ble konge i 1901 – hadde han et notorisk øye for damene. Blokken ble bygget i 1937 som administrasjonskontorer og møterom, men er fortsatt kjent som «Prince's Suite».
Den andre bemerkelsesverdige bygningen var den fantastiske Minor Hall, lenge siden omdøpt til Pillar Hall. Dette er overdådige eikepanelte selskapslokaler med marmorsøyler og et rikt dekorert tak. Det er et av Londons minst kjente offentlige rom.
Tidlig show
Olympia åpnet dørene 26. desember 1886. Forvaltningen av stedet var sikre på at Royal Tournament skulle flytte fra Agricultural, Hall (nå Business Design Centre). Men dette skjedde ikke, noe som satte Olympia i økonomiske vanskeligheter. De ble løst da Paris vintershow på Hippodrome Circus ble stengt for reparasjon, og et London-arrangement var akkurat det de var ute etter.
Paris Hippodrome – 1886/7
Til tross for suksessen med Hippodrome arrangementer, hadde National Agricultural Hall Company fortsatt noen finansielle problemer. Et Hippodrome-arrangement hadde blitt etterfulgt i 1887 av en Sportsman's Exhibition of Sporting Dogs arrangert av Mr Charles Cruft, en nasjonal gymnastikkoppvisning, en hesteutstilling og den Irske utstilling i 1888 som ble den første av Olympias rekonstruksjoner med aspekter på Irsk liv, arbeid og industri.
Selskapet klarte å nedbetale sin gjeld, og arrangementene satt fortsatt langt inne. I 1888 kom imidlertid det første store Horse Show som fortsatt arrangeres i dag. I 1889-90 kom sirkus tilbake til Olympia med Phineas T. Barnums "Greatest Show on Earth'. Denne showman brakte showet sitt over fra New York og satte kursen rett mot Olympia. Etter at sirkuset forlot byen, ble en amerikansk rulleskøyterarrangør hentet inn for å fylle gapet. 6 000 pund ble investert i terrassebord over hele første etasjen og en håpet at denne store tribunen ville gjenopplive en mani for «tribunesitting». The International Motor Exhibition ble også avholdt årlig på Olympia fra 1905 til 1936. "Olympia Aero Exhibition" i regi av Society of Motor Manufacturers and Traders ble arrangert første gang i 1909.
Den 16. juli 1914 ble det arrangert en svært omtalt internasjonal konkurranse i tungvektsboksing mellom frankrikes Georges Carpentier og amerikas Gunboat Smith, i Olympia i London og som bragte i nærheten av 90 000 dollar i billettinntekter, en av de største sportsbegivenheter på den tiden.
Første verdenskrig
Under første verdenskrig ble Olympia rekvirert som en midlertidig fangeleir for sivile tyske statsborgere og andre potensielle fiendtlige subjekter. Fra 1915 og under resten av krigen var den brukt som hærens uniformslager.
Etter at Zeppelin-luftskipene begynte å angripe London, med den etterfølgende panikken, sank eiendommens verdi. Sir Gilbert Greenhall tok fordel av dette og kjøpte opp West Kensington Gardens, som lå mellom Olympia og Hammersmith Road, fikk leieinntekter fra eiendommene og mulighet for å utvide.
Olmpia London ble frigitt i 1919. Første evenement var Charles Cochrans sponsede tungvektskamp mellom Joe Beckett og Frank Goddard den 17. juni.
The Ideal Home Exhibition kom tilbake i 1920. Den gjenspeilte temaet for Housing Act 1919 som lovet boliger passende for «heroes», hjemvendte soldater, hygiene i huset og arbeidsbesparende funksjoner. Disse sentrale kravene ble reflektert i hele showet.
Ved slutten av 1920-tallet hadde Olympia London bygget en solid base av årets «stamgjester» i sin utstillingskalender. Bortsett fra de som er nevnt, omfattet det utstillere av arbeidsmaskiner, transport, engineering og marine, møbler, handel og trykk, reklame og markedsføring, matlaging og mat, ferie og reise, mote og frisyre.
Joseph Lyons, den offisielle restauratør til Olympia London som regelmessig produserte lunsjer og middager for tusenvis, men «Festen for de 8 000» i 1925, etter hans død, forble i folks minne i Olympia i London i flere tiår som toppen av organisatorisk perfeksjon. Anledningen var en pengeinnsamlende middag for frimurere. Middagsgjester kom fra hele verden for å betale 17 guineas per hode. Det var dekket til på et tre kilometer langt bord, servert av 1 360 servitører, 700 kokker og servitriser med 86 000 glass og tallerkener som ble brukt – brekkasjen var 3 500 glass og tallerkener.
The National Wireless & Radio Exhibition ble overført til Olympia London fra Albert Hall i 1926. Oppmøte det året hoppet opp fra 54 500 besøkende til 116 570. Det fortsatte frem til 1939 da krigen avsluttet utstillingene. Det umåtelig populære show ble omdøpt til «Radiolympia». I 1936 kom det tilbake til hallen etter krigen og fortsatte frem til 1950.
Olympia Nasjonale
Etter første verdenskrig ble det et presserende behov for mer plass til Motor Show. Det ble møtt med beslutningen om å rive de fire østligste hus i West Kensington Gardens sammen med den gjenværende Vineyard Nursery mot Addison Road, for å gi plass for en ny hall.
James Carmichael fra Wandsworth fikk kontrakten til å bygge den nye hall for 494 000 pund. Den er en mindre og en lavere versjon av den største hallen, men den økte Olympia Londons utstillingsareal med over 9 000 m² til totalt 28 000 m². Den ferdige hallen ble først leid ut til en tobakksutstilling i mai 1923. «Verdens Største Danse Arrangement» ble en vanlig tilstelning i den nye hallen med opp til 4 000 deltakere på en gang.
Etter en klar drift i 17 år skiftet Olympia London eiere igjen i 1929. Olympia (1912) Ltd. ble kjøpt for 1 million pund av Philip Ernest Hill, styreleder i Covent Garden Properties Ltd. Han dannet Olympia Ltd. 25. mars.
Olympia Central
Hill ville konstruere et større anlegg – Londons første fleretasjes parkeringshus. Det står på Maclise Road og åpnet i 1937, opprinnelig hadde det parkeringsplass for tusen biler.
Andre verdenskrig
Olympia London ble rekvirert av War Office 10. januar 1940 som sivil interneringsleir etter Dunkerque-evakueringen. I mai/juni samme år var hallen General Charles de Gaulles samlingssted for det som ble den Frie franske Hæren. Royal Army Service Corps tok deretter over som et transportdepot til oktober 1944 da Olympia London ble klesbutikk, og til slutt et demobiliseringssentrum. Denne rolle hadde den fram til 23. mars 1946.
Etter at den ble demonlisert 30. juni var den i svært dårlig forfatning og hadde blitt bombet seks ganger. Addison Road Station ble samtidig rammet og stengt. Stasjonen ble omdøpt Kensington Olympia etter ombygging i 1946.
Utstillinger etter krigen
Den 15. Nasjonale Radio-Utstillingen ble arrangert 1. til 11. oktober 1947, populært kalt Radiolympia
Den første Maten Virkelig åpnet på Olympia London i 1950, og ble holdt hvert selv-nummererte år frem til 1968. Hotell, Restaurant og Catering Utstillingen ble lansert i 1948, og ble den arrangert annen hvert år frem til 1980-årene.
Den første datamaskinutstillingen, Britiske Elektroniske Datamaskiner, åpnet 28. november 1958 i den Nasjonale Hall. Mange andre PC-utstillinger ble senere holdt i Olympia London, med sterk konkurranse fra nærliggende Earls Court Exhibition Centre.
Polarstar Peak
Polarstar Peak er en fjelltopp på over 2400 moh, som står 3 nautiske mil (6 km) nord for Mount Ulmer i nordlige deler av Sentinel Range. Det ble oppdaget av Lincoln Ellsworth på den transantarktiske flyturen hans den 23. november 1935. Det ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter flyet «Poler Star» som Ellsworth gjorde denne historiske flyturen med.
Gift Motupa
Gift Motupa (født 23. september 1994) er en sørafrikansk fotballspiller.
Hanna-Leena Mattila
Hanna-Leena Mattila (født 1. september 1968 i Haukipudas) er en finsk politiker for Centern. Hun har vært medlem av Finlands riksdag siden 2018.
Lars Nilssen Sæim
Lars Nilssen Sæim (født 17. februar 1862 i Alversund, død 16. februar 1932 samme sted) var en norsk lærer, gårdbruker og politiker fra Venstre.
Sæim hadde utdanning fra Nordhordlands amtsskole og Stord seminar. Han blei tilsatt som lærer i Manger i 1881. Året etter fikk han stilling som lærer og kirkesanger i Brunkeberg i Telemark. I 1888 var han privatlærer i heimbygda Sæim et års tid. Han var så ei tid lærer ved en privatskole for voksne i Heddal i Telemark. I åra 1890–96 var han lærer og kirkesanger i Siljan. I 1896 overtok han farsgården og dreiv denne siden. Fram til 1900 var han også lærer og kirkesanger i Sæim.
Sæim satt to perioder på Stortinget for enmannskretsen Nordhordland i Søndre Bergenhus amt, fra 1913 til 1918. Han var først medlem av tollkomiteen, så av vegkomiteen.
Stephen Chow
Stephen Chow Sing-chi (周星馳), født 22. juni 1962) er en skuespiller, komiker, skribent, regissør og produsent fra Hongkong.
Han startet sin skuespillerkarriere i TV-kanalen TVB, der han i et par år spilte småroller i forskjellige programmer, før han fikk stor suksess som programleder for barneprogrammet 430 Space Shuttle, som han ledet sammen med Tony Leung Chiu-Wai
I 1987 fikk han sin første filmrolle, da han spilte i Final Justice, som han også ble kåret til beste birolle ved Taiwan Golden Horse Award for.
Hans stjernestatus kom i 1990 med filmen All for the Winner, Chow og medskuespiller Ng Man-tat ble de mest ettertaktede skuespillerne i Hongkong. Chow og Man-tat kom senere til å samarbeide i mange filmer, blant annet Shaolin Soccer.
I 1994 regisserte han sin første film, From Beijing with Love sammen med Lee Lik-chi. På slutten av 1990-tallet, begynte Fastlands-Kina å få øynene opp for Stephen Chow. Hans filmserie A Chinese Odyssey ble (og forblir) en kultklassiker i Fastlands-Kina selv om den på Hongkong gjorde det relativt dårlig.
I 2001 regisserte han og hadde hovedrollen i Shaolin Soccer, filmen ble en enorm suksess, den vant masse priser. Filmen ble også en internasjonal hit og gjorde Chows navn kjent i vesten.
Lyrikkåret 1613
Lyrikkåret 1613 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1613.
Om dødsfallet til Henry Frederick, prins av Wales i 1612
Se også
Tian Liang
Tian Liang er navnet til flere personer:
Lyrikkåret 1613
Om dødsfallet til Henry Frederick, prins av Wales i 1612
Dødsfallet 6. november til Henry Frederick, prins av Wales, 18 år gammel, førte til at disse diktene ble skrevet:
Ian Haugland
Jan-Håkan «Ian» Haugland (født 1964) er trommeslager i det svenske rockebandet Europe. Han ble født i Norge, men flyttet til Sverige da han var åtte måneder gammel.
Eerikki Viljanen
Eerikki Viljanen (født 21. april 1975 i Vichtis) er en finsk politiker for Centern. Han har vært medlem av Finlands riksdag fra 2015 til 2019 og igjen siden 2023.